Pol%C3%ADtiques%20d'Igualtat%2020220602HTML.html





Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI, realitzada el dia 2 de juny de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix el diputat senyor José Silverio Tena Sánchez.
Reunió número 18.

El senyor vicepresident:

Molt bon dia, senyories.

Mitjans gràfics.

Anem a començar la comissió.

En primer lloc, el senyor lletrat passarà llista.

(El lletrat passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies.

A continuació, si no hi ha cap inconvenient per part de cap senyoria, aprovarem l'acta de la sessió anterior.
Alguna paraula sobre aquest tema?
Senyor lletrat, s'aprova per assentiment, entenc.

Compareixença de la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyora Mónica Oltra Jarque, per a retre compte de la situació del Punt de Trobada Familiar (PEF) de València, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE números 49.
605 i 51.
677), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana per a explicar i informar sobre els Punts de Trobada Familiar (PEF) de la Comunitat Valenciana (RE número 50.
316)

El senyor vicepresident:

I començarem ja en la comissió d'avui, que és la compareixença que demana el Partit Popular, també el Grup Parlamentari Vox, a la compareixença de la vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives per retre compte de la situació del Punt de Trobada Familiar.
Són acumulades i…, res, donar-li la benvinguda, vicepresidenta.
(Algú diu: «Gràcies») Siga benvinguda a aquesta comissió i moltes gràcies.

I ara, per un temps limitat, començarem la intervenció i la senyora vicepresidenta exposarà.
Quan vullga.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltes gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Moltes gràcies per donar-me l'oportunitat també d'informar sobre les actuacions dutes a terme des de la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, i també per a respondre a les peticions acumulades dels grups parlamentaris Popular i Vox en relació a la gestió realitzada en els punts de trobada familiar.

Per entendre bé el context és important conéixer el marc normatiu que regula els punts de trobada familiar de la Comunitat Valenciana.
En concret és la Llei 26/2018, de drets i garanties de la infància i adolescència, que vostés coneixen bé, i la Instrucció 5/2021, sobre el procediment de coordinació d'actuacions entre la Generalitat i les entitats que participen amb la Generalitat en la xarxa de punts de trobada familiar de la Comunitat Valenciana.

Els hem repartit dos documents perquè vostés tinguen tota la documentació sense necessitat de passar pel tràmit de la petició de documentació.
La instrucció és la més grossa dels llibres que se'ls ha repartit i, com que és prou densa, també els hem repartit un resum més digerible del que seria el més important de la instrucció, perquè vostés també puguen seguir-ho de manera més fàcil.

La llei descriu este recurs com un servei específic que presta temporalment atenció professional especialitzada que facilite que els xiquets, les xiquetes i els adolescents puguen relacionar-se amb les seues famílies o persones properes durant els processos o situacions de separació, divorci, protecció de la infància i adolescència o altres supòsits on s'ha interromput la convivència familiar.

Cal recordar-ho perquè establix el deure que té la Generalitat de facilitar esta tasca mitjançant una xarxa suficient de punts de trobada familiar.
Una xarxa, per suposat, que ha de comptar amb recursos adequats que permeta l'exercici del dret de xiquetes, xiquets i adolescents a mantindre eixa relació de conformitat amb el que disposa el procediment administratiu, òbviament, o les causes civils o penals que les hagen motivat i que les regulen.

Per dir-ho més clar, es tracta d'un recurs pensat per a garantir el dret superior del xiquet, xiqueta o l'adolescent -és a dir, de la persona menor d'edat-, el dret que té a relacionar-se de manera sana i segura amb la seua família o les seues persones properes o que han significat algo important en la vida del desenvolupament del xiquet, xiqueta o adolescent i de la seua vida afectiva.

A través de la llei es determinen els drets dels xiquets, xiquetes i adolescents en l'àmbit de les relacions familiars, protegint especialment el dret de qui estiga separat del pare, mare o de tots dos.

També es garantix el dret a mantindre una relació suficient per a preservar i desenvolupar un vincle afectiu, obligant les autoritats a promoure serveis de mediació per a les famílies en conflicte que tenen criatures al seu càrrec.

La finalitat és resoldre de forma consensuada les discrepàncies relatives a l'exercici de la responsabilitat parental i dels drets de relació i convivència, i obliga també a la Generalitat a garantir l'accés en condicions d'equitat.
Per tant, estos serveis de mediació familiar han de ser accessibles i disposar de persones professionals formades en molts àmbits i, específicament, en matèria de diversitat funcional i de violència de gènere.

D'altra banda, i d'acord amb el Pla valencià d'inclusió i cohesió social 2017-2022, s'establix que el principal objectiu des de l'administració pública és disposar de les condicions, fomentar els factors i generar els espais de convivència que permeten enfortir els llaços familiars i comunitaris per a generar xarxes socials i un capital social fort.

En esta línia emmarquem els actuals punts de trobada familiar.
Són espais neutrals i segurs d'interacció i relació familiar.

Les persones que usen el recurs, tant adultes com menors d'edat, tenen la necessitat d'un suport específic per haver fracassat un altre tipus d'estratègies d'acostament o bé per conflictes que afecten greument l'exercici adequat de la coparentalitat.

En definitiva, es genera un recurs públic, que és un espai que intervé professionalment i de manera especialitzada en els casos derivats per l'autoritat judicial.
D'esta manera garantim l'execució de les resolucions judicials i l'interés superior del xiquet, xiqueta o adolescent a mantindre relacions amb els seus familiars.

Els punts de trobada familiar implantats a 2005, que són els que ens vam trobar, no eren una excepció en el caos organitzatiu que vam heretar en els serveis socials.
La gestió també es trobava en una situació de desmantellament, sense directrius i sense ordre ni concert.

Per a resoldre-ho, durant els primers anys del Botànic gestionàrem convenis de col·laboració amb entitats locals.
A través d'estos convenis, les entitats locals posaven a disposició instal·lacions, inclòs el mobiliari, connexió a internet, fax, telèfon i subministrament i manteniment de l'equipament, com el material d'oficina també, mentre que la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives aportava el personal tècnic qualificat per a la prestació del servei.

Però este model hereu del passat no era suficient per a atendre la demanda i, a més, era insatisfactori per al nivell requerit per diversos motius: els centres tenien un horari limitat, només obrien cinc dies a la setmana, i només tres dies durant tres hores entre setmana per la vesprada.
Esta reducció horària impedia atendre adequadament totes les famílies que requerien este servei.

Hi havia mancança de perfils professionals, cosa que en alguns casos dificultava una adequada atenció a les persones usuàries; hi havia una elevada distància que havien de recórrer algunes de les persones usuàries i beneficiàries des del seu domicili al punt de trobada, cosa que complicava el compliment de les visites.
En definitiva, com que açò comportava també un temps d'espera molt alt, era urgent implementar un canvi de model que redefinira quasi integralment el concepte de punt de trobada familiar i el seu funcionament.
I això només es podia fer partint de la consideració com a recurs públic essencial.

Esta consideració implica que ha de garantir amb la màxima professionalitat l'execució de les resolucions judicials i el dret superior del xiquet, xiqueta o adolescent a mantindre relacions amb els seus familiars.

A través dels punts de trobada, els jutjats garantixen l'execució de les resolucions i l'interés de la persona menor d'edat, especialment en les següents situacions:

Situacions en les quals els familiars amb drets a visites posseïsquen alguna característica o circumstància personal de risc per al fill o filla menor d'edat, per exemple, problemes de salut mental o violència, que aconselle la supervisió de les trobades.

Situacions de xiquets, xiquetes i adolescents que no convisquen habitualment amb el familiar amb dret a visites quan este per circumstàncies personals de residència o altres no tinga l'entorn adequat per a materialitzar les visites.
Per exemple, famílies sense recursos suficients per a proporcionar un lloc apropiat per a la trobada.

Els casos de famílies en què les persones menors d'edat mostren una actitud negativa a relacionar-se amb el pare o la mare que realitza la visita o un fort rebuig cap a este familiar, de manera que resulte impossible mantindre trobades normalitzades.

Els casos de fills o filles que residisquen amb un progenitor o familiar que s'opose o obstaculitze les visites o no afavorisca les trobades amb l'altra part progenitora o familiar.

Els casos de famílies en les quals, donada la situació de conflictivitat entre els membres, els fills i filles menors d'edat es troben immersos en situacions de violència o tensió en el moment de realitzar les visites.
Esta és la situació típica de casos de violència de gènere.

Els casos de famílies on s'haja viscut algun tipus de situació violenta cap a fills o filles i siga necessari disposar d'un lloc neutral per a garantir la seua seguretat o la dels familiars durant el compliment de règim de visites, sempre que d'estar obert un procés penal per violència de gènere no existisca resolució judicial condemnatòria ferma.

Aquelles situacions condicionades a la Llei 4/2015, de l'Estatut de la víctima, en la qual l'òrgan judicial adopte les mesures necessàries en la fase d'investigació i enjudiciament per a la protecció del menor en la seua condició de fill o filla de víctimes de violència de gènere.

En conseqüència, el nou model havia de suposar necessàriament l'ampliació i racionalització de la xarxa amb punts de trobada de nova creació i de l'increment de professionals i horaris, així com la introducció de noves modalitats d'intervenció, com ara la mediació i intervenció familiar prèvia i l'acompanyament en les visites de la fase final realitzades en l'exterior del recurs.

I tot, senyories, perquè no oblidem mai que este recurs està destinat a vides trencades de xiquets i xiquetes, situacions vitals molt dures que poden marcar tota la seua vida i que l'Administració tenim l'obligació ètica i política de procurar curar ferides, restablir les confiances i recuperar els vincles i els afectes, perquè els fills i les filles no són els culpables dels conflictes familiars, sinó les víctimes a les quals sempre hem de protegir.

Per això era necessari ampliar i dignificar este recurs.
Com?
Ampliant horaris i caps de setmana; incrementant el nombre de punts de trobada familiars existents, i augmentant professionals, incorporant noves figures professionals.

Este nou model va ser la base del nou contracte que va entrar en vigor el 9 de juliol de 2021 i que substituí el d'abril de 2015.
Este contracte, el de 2015, abans de l'arribada del Botànic al govern tenia una despesa de 2,1 milions d'euros.
El contracte de juny de 2020 en la fase de licitació és de 21,6 milions d'euros.
Ho tenen en la gràfica.
Es molt visible.
Són 19,5 milions més, multipliquem per més de deu vegades l'inicial.
Este increment ja dona una idea de la importància que donem a dignificar un recurs que vam trobar raquític i que ara té múscul suficient com per a atendre amb dignitat les necessitats que ha d'atendre.

Com ja els he indicat, en l'anterior model -el primer mapa és l'anterior model-, i en l'anterior contracte, per tant, també, hi havia 17 punts de trobada familiar, mentre que en el nou model en són 28.

Si ho desglossem, passem de dos a tres punts en la província de Castelló, de huit a quinze en la província de València i de set a deu en la província d'Alacant.
Per tant, onze més que en 2015, un 64,7 % més.
No es tracta de números, sinó que es tracta de facilitar la vida a les famílies i els seus fills i filles, que no hagen de fer quilòmetres per a poder-se trobar.

Respecte a l'horari… -ahí tenen les taules- respecte a l'horari, en el vell model era dilluns, dimecres i divendres, de 5 a 8 de la vesprada; dissabte, de 10 a 2 del matí, i diumenge, de 5 a 9 de la vesprada.

En el nou model s'ha ampliat i remodelat l'horari en funció també de les necessitats de les persones i el lloc de residència, de la següent manera -perquè abans els horaris eren igual per a tots els punts de trobada familiar; ara hi han diferents horaris en funció també de quin tipus de punt de trobada es tinga-: en els punts de trobada familiar de Castelló, Mislata, Torrent, Alacant, Elda i Elx, que és el grup 1 en la diapositiva -el grup 1-, l'horari és de dilluns a divendres, de 10 a 2 i de 16 a 20, i dissabtes, de 9 a 15; diumenges, de 17 a 21 hores.
És un horari molt ample.
.

En Alzira, Alfafar, Gandia, Manises, Paterna, Sagunt, Llíria, Sueca, Xàtiva, Sant Vicent del Raspeig, Torrevieja, Dénia, la Vila, Villena, Oriola, que seria el grup 2, val?
, ho tenen en la segona…, bé, és que des d'ací jo no ho veig però vostés espere que sí perquè…, de dimarts a divendres, de 10 a 14, i de 16 a 20; dissabtes de 9 a 15, diumenges de 17 a 21.

A Vinaròs, Vila-real, Ontinyent, Requena, Bunyol i Alcoi, el grup 3, de dimecres a divendres, de 10 a 14 i de 16 a 20; dissabtes de 9 a 15; i diumenges de 17 a 21 hores.

I en el Punt de Trobada Familiar de València ciutat, el grup 4 en la diapositiva, de dilluns a diumenge, o siga, tots els dies de 10 a 14 i de 16.
30 a 20.
30.
Val?

Molt bé, és a dir, més recursos i més horaris, és a dir, més facilitat per a les famílies, és a dir, major benestar i millor intervenció, és a dir, prioritzar els recursos públics en benefici de les persones.
Ací tenen la diferència de nombre d'hores setmanals que es troben ara mateixa segons el grup.
Aleshores, en l'anteriorment model eren vint hores per a tots els punts de trobada familiar, ara són cinquanta en el grup 1; quaranta-dos en el grup 2; trenta-quatre en el grup 3; i cinquanta-sis en el grup 4, que és de València ciutat perquè, òbviament, també és el partit judicial amb més jutjats.

Pel que fa a les figures professionals.
Els punts de trobada de l'anterior model tenien per als dèsset punts de trobada el següent personal: cinc persones llicenciades en Dret; vint-i-una llicenciades en Psicologia; dèsset auxiliars administratives, en total quaranta-tres persones per a tota la Comunitat Valenciana.
El model actual té el següent personal per als 28 punts de trobada: 43 persones llicenciades en Psicologia; 31 de personal tècnic superior en integració social, que és figura professional de nova creació, de nova incorporació més bé; 28 persones d'auxiliars administratives: 26 persones educadores socials, que també és una figura de nova incorporació; 18,75 persones de Treball Social, també de nova incorporació; 25,5 persones llicenciades en Dret; i 17,5 personal tècnic superior en promoció de la igualtat, que també és una nova figura professional que s'incorpora.
(Soroll de papers) En total, 189,75 professionals, un augment de 146,75 persones professionals i un increment del 341 %, és a dir, quatre voltes i mitja més que en l'anterior model.

Ahí ho tenen molt clar, en la gràfica: el negre correspon al model antic, val?
, les persones que hi havia de psicologia, auxiliars administratives, lletrades, per a tota la Comunitat Valenciana; en roig, en cirera, tenen vostés les figures, com s'han incrementat les existents, per exemple, les persones lletrades s'han multiplicat per cinc, el auxiliars d'administració pràcticament s'han doblat, en psicologia s'ha doblat, i, després, s'han introduït les noves figures que són tècniques d'integració social, educadores socials, treballadores socials, promotores d'igualtat, que eixes han passat de zero al que tenen.
Val?

Aixina és que, senyories, com no em canse de repetir, els serveis socials cuiden de les persones, atenen les necessitats, però també generen ocupació i riquesa i activen l'economia, són un motor de creació de riquesa, a més, de creació de riquesa distribuïda, es mire per on es mire.
A més, el nou model amplia les prestacions tant en la modalitat d'intervencions com en les actuacions, és a dir, no només augmenten professionals sinó modalitats d'intervenció.

Quant a la modalitat de les intervencions, l'equip tècnic ara du a terme intervencions psicològiques, socials, educatives, jurídiques, o de mediació, per a capacitar a les persones usuàries i beneficiàries en la resolució o el maneig dels seus conflictes; d'esta manera es milloren les relacions entre elles a fi que puguen desenvolupar sense suport extern el règim de visites i la relació normalitzada amb els seus fills i filles.

Pel que fa a la modalitat d'actuacions.
Si en l'anterior model el servei prestat consistia en supervisió de lliuraments i recollides i en la supervisió de les visites realitzades en les dependències del punt de trobada, ara les modalitats d'actuació inclouen: visites amb supervisió de lliuraments i recollides fora de les dependències del Punt de Trobada Familiar, però en les quals siga necessari que el lliurament i la recollida de la persona menor d'edat es realitze en el punt de trobada; visites tutelades en les quals es posa a disposició de les persones usuàries els recursos humans i materials necessaris que garantisquen el correcte funcionament de les visites quan estes requerisquen l'atenció directa o presència continuada d'una persona de l'equip tècnic; visita tutelada externa com a fase prèvia a la finalització de la intervenció i prèvia autorització judicial o administrativa, en esta modalitat poden desenvolupar-se les visites fora de les dependències del Punt de Trobada Familiar davant la presència de personal tècnic.

Per a dur endavant esta necessària actuació del nou model, hem hagut de posar en marxa noves contractacions que hem actualitzat, també sobre les anteriors, en introduir clàusules antimonopoli i que consten de quatre lots, un per cada província i un altre per a la ciutat de València.
Els tres primers -tenen també la diapositiva- van ser adjudicats el 8 de juny de 2021 i es formalitzaran el 8 de juliol amb un termini d'execució de tres anys possibilitant una pròrroga per un període màxim d'un any.
La formalització es va realitzar de la següent manera: el lot 1, corresponent a la província de Castelló, que inclou els punts de trobada de Castelló, Vinaròs i Vila-real, va ser adjudicat a la fundació Diagrama; el lot 2, de la província de València que inclou Alzira, Alfafar, Gandia, Llíria, Manises, Mislata, Ontinyent, Paterna, Sagunt, Sueca, Requena, Xàtiva, Bunyol i Torrent, va ser adjudicat a la fundació Antonio Moreno; el lot 3, de la província d'Alacant, que inclou els d'Alcoi, Alacant, Dénia, Elda, Sant Vicent de Raspeig, Torrevieja, la Vila, Villena i Oriola, va ser adjudicat a Eulen i el lot 4, relatiu al Punt de Trobada Familiar de la ciutat de València, que va tindre una sèrie d'incidències que ara els detallaré ja que és motiu específic de la petició de compareixença acumulada en l'anterior.

Cal recordar que este Punt de Trobada Familiar es va posar en funcionament l'any 2001, mitjançant la formalització de successius convenis anuals, col·laboració multilateral entre la Generalitat, el Consell General del Poder Judicial, l'Ajuntament de València, els col·legis oficials d'Advocacia, Psicologia, Treball Social i Educació Social i alguna entitat social.
L'últim conveni de col·laboració va finalitzar el 31 de desembre de 2016 i tenia un import de 65.
000 euros.
Quan el conveni va acabar el servei es va seguir prestant per part de l'Ajuntament de València.

En 2017, la Direcció General d'Infància i Adolescència va realitzar l'estudi relatiu a la posada en marxa d'un nou model de punts de trobada familiar en la Comunitat Valenciana, que va comptar amb les dades dels contenciosos de cadascun dels partits judicials i els desplaçaments que s'havien de fer de les persones beneficiàries i usuàries, és a dir, també es varen tindre en compte les isòcrones del temps d'arribada a cada punt per a facilitar que el temps de desplaçament dels familiars fora el mínim possible.
Este estudi va implicar un nou model centrat en les persones.
Com he detallat abans, s'instal·len quatre tipus de trobada familiar, de punts de trobada, amb l'augment de personal, augment de perfils professionals, augment d'horaris i augment de les possibilitats de derivació com a mesura de prevenció, és a dir, que, en les noves modalitats d'intervenció, una és poder intervindre abans que la situació se judicialitze com a mesura de prevenció perquè no s'acabe en una -digam- separació o un divorci contenciós.

D'acord amb els resultats, s'inicia la tramitació d'un contracte de tots els punts definitoris del nou model que acabem de vore on s'incloïa també el Punt de Trobada Familiar i l'atenció al partit judicial de València.
El 18 de desembre de 2020, la junta de govern local de l'ajuntament va acordar que el 30 de juny de 2021 finalitzaria la prestació del Punt de Trobada Familiar.
Així les coses, l'oficina tècnica de la Generalitat va avaluar la prestació del servei, així com les condicions de l'immoble on venia realitzant-se en el carrer Genaro Lahuerta, de la ciutat de València, per a la posada en marxa d'un nou que afavorira la millora en l'atenció de les persones usuàries i beneficiàries.

Les empreses que es presentaren a les licitacions en el lot 4 acabaren retirant les ofertes declarant-se deserta l'adjudicació, mitjançant resolució de data 5 de novembre de 2021, de l'òrgan de contractació, per la qual cosa s'amplia el contracte d'emergència.
Mentrestant, i per a evitar esgotar els terminis legals, a la vista que el lot 4 encara no estava adjudicat, es va realitzar proposta de contractació mitjançant tramitació d'emergència per 568.
768 euros, per una vigència de l'1 de juliol de 2021 a 30 de novembre de 2021, que es va ampliar fins al 30 de setembre de 2022, finalitzant, en tot cas, en el moment que es formalitze la licitació del procediment obert.
Igualment, es va proposar una nova licitació per procediment ordinari i tramitació d'urgència per un import de 636.
242 euros, per al període previst entre l'1 d'octubre del 2022 i el 30 de novembre de 2023.

Per altra banda, el problema de les condicions de l'immoble on venia prestant-se el servei el vam solucionar provisionalment utilitzant les dependències annexes al Punt de Trobada Familiar de Paterna, immoble arrendat per la Generalitat Valenciana mitjançant contractació directa.
Així, vam garantir que el servei continuara prestant-se ininterrompudament.
Esta mesura es va adoptar considerant l'escassa distància territorial entre València i Paterna, la bona comunicació entre els dos nuclis urbans i la necessitat de donar ràpida resposta a les famílies, tot això mentre gestionava la ubicació del Punt de Trobada Familiar en un local situat a la ciutat de València.
Este canvi d'ubicació va ser comunicat a través d'una nota informativa subscrita per la directora general d'Infància i Adolescència a les persones usuàries.
En estos moments, l'Ajuntament de València ha comunicat a la Direcció General d'Infància i Adolescència la possibilitat d'oferir un espai que podrà ser utilitzat en breu.

Cal deixar ben clar que durant tot el transcurs de totes estes incidències, i mentre s'han anat solucionant, s'ha mantingut per part d'esta Vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives un contacte permanent amb la presidenta de l'Audiència Provincial, amb la fiscal superior de la Comunitat Valenciana, i amb el jutge degà de València, a fi de consensuar les instruccions i informar de les circumstàncies particulars del Punt de Trobada Familiar del partit judicial de València.
També va ser comunicat als jutjats del partit judicial de València per a la tramitació dels expedients, establint una coordinació que es va concretar amb diferents reunions i comunicacions, i finalment amb la instrucció que afecta tots els punts i que permet establir un procediment homogeni i coordinat, i que els hem lliurat perquè vostés disposen d'ella.

En definitiva, el Punt de Trobada Familiar de València s'ha mantingut operatiu i ben coordinat, com indiquen les xifres d'usuaris; de fet, durant el primer trimestre de 2022 s'han atés un total de dos-cents setanta-huit xiquets i xiquetes i adolescents, i a quatre-cents trenta-sis familiars i persones properes.

Per tant, senyories, este punt de trobada, junt amb tots els altres que formen part del nou model, han significat, entre altres, resultats com: la reducció de manera significativa de la distància a recórrer des del domicili de les persones usuàries fins al punt de trobada més pròxim, gràcies a la posada en funcionament de nous punts de trobada en diferents partits judicials; la distribució més equilibrada dels expedients judicials derivats per l'autoritat judicial, gràcies a l'obertura d'onze nous punts de trobada que, agregats als ja existents, sumen un total de 28, i gràcies a l'increment del nombre de professionals; la pràctica desaparició de la llista d'espera d'usuaris i usuàries, hem passat de 307 a 11, de 307 a 11, repetisc, i els 11 estan motivats no per incidències o el model dels punts de trobada familiar, sinó més bé per incidències precisament en les resolucions judicials; i també la facilitació, òbviament, ha facilitat este nou model la conciliació familiar, ampliant l'horari d'obertura dels punts de trobada que en este moment donen moltes més possibilitats a les famílies per a poder encaixar-lo la seua vida laboral; també l'increment de la qualitat de la intervenció amb la implantació del catàleg d'intervencions a realitzar i amb la incorporació de les figures professionals de tècniques d'integració social, educadores i treballadores socials, i tècniques superiors en promoció de la igualtat de gènere, totes elles amb formació específica en violència de gènere i altres disciplines relacionades concordades al nou perfil de persones usuàries i problemàtiques familiars.

Prova d'este increment en la qualitat de l'atenció és l'augment de les persones usuàries i beneficiàries ateses amb el nou model.
Per posar un exemple, en el primer semestre de 2021 es van atendre a sis mil nou-centes seixanta-sis persones, mentre que en el segon semestre del mateix any, ja amb el nou model, les atencions foren huit mil cent-huit, és a dir, mil cent quaranta dos persones més.
Seguint esta tendència, durant el primer trimestre, eh?
, açò ja seria un trimestre, no un semestre, de 2022, s'han atés 7.
804 persones, o siga, 838 persones més que en els sis primers mesos de 2021, i, per tant, es mostra que estem arribant molt millor i que hi ha també més derivacions dels jutjats perquè confien ara en este nou model de punts de trobada familiar.

Tinguen vostés també en compte, a més, que tot el que els he indicat ve mediatitzat per una pandèmia que va començar en 2020, i que encara estem superant, i que va significar, com saben, orientar els esforços a tractar-la sense per això deixar d'actuar amb allò diari, com el cas dels punts de trobada familiar.

Per tant, senyories, hem actuat posant ordre novament amb el desgavell existent, ampliant l'estructura i eixamplant la xarxa de persones professionals i dels serveis prestats en atenció, sobretot, i posant en el centre les persones usuàries que ho demanden i necessiten, en especial i fonamentalment els xiquets, xiquetes, i adolescents, seguint desplegant els acords del govern del Botànic que iniciàrem en 2015, i sempre tenint en compte que els drets de les persones estan per damunt de qualsevol circumstància, que els recursos públics són per a invertir-los en el seu benestar i felicitat quotidianes i que les dificultats o els entrebancs amb què moltes voltes ens podem trobar a l'administració no poden repercutir mai en un perjudici a la ciutadania perquè tenim l'obligació de garantir sempre els seus drets.

Moltíssimes gràcies, senyories, per la seua atenció.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora vicepresidenta, per la seua ampla exposició.

Ara serà l'hora d'intervenir els grups.

En un primer torn, la portaveu del Partit Popular, la senyora Mezquita, per un temps de sis minuts.
Quan vullga, senyora Mezquita.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, president.

Senyora Oltra, benvinguda a esta comissió i gràcies per tota l'explicació que ens ha fet.

A mí me gustaría en esta primera comisión, y dado que hemos estado viviendo una semana muy negra en España en cuanto a violencia de género, y dado que estamos en esta Comisión de Igualdad, me gustaría hacer una mención especial y dar el pésame a todas las familias e hijos que han perdido a sus madres recientemente y, bueno, esperemos que esta situación que de ahí no pase y no vaya a más.

Señora Oltra, en diciembre de 2017 anunció usted que un nuevo modelo de puntos de encuentro familiar estaba a punto de implantarse en nuestra comunidad, algo que nos alegró muchísimo.
Anunciaba que ese nuevo modelo iba a suponer incrementar, no solo el número de centros, once más de hecho, sino también el número de trabajadores, con una plantilla total de hasta 205 profesionales, y se iba a ampliar en 50 horas más el horario de atención a familias, niños y niñas.
Nos vendió más cantidad de todo, que está bien, no digo que no, aunque lo que realmente es vital es ofrecer calidad de servicio, pero sobre todo cumplir con lo prometido.
Nos dijo que esto sería una realidad en 2018 y estamos en 2022.
Porque, señora Oltra, debe reconocer que no ha estado a la altura en este sentido.

Los puntos de encuentro familiar están definidos por la ley como un servicio especializado de prestación de atención profesional para facilitar que los menores puedan mantener relaciones con sus familiares durante los procesos y situaciones de separación, divorcio u otros supuestos de interrupción de la convivencia familiar hasta que desaparezcan las circunstancias que motiven la necesidad de utilizar este recurso, siendo las personas beneficiarias los menores inmersos en situaciones de crisis o de ruptura familiar y así conste determinado por una resolución judicial o administrativa.

Las listas de espera en los puntos de encuentro familiar han sido una constante.
Las familias han vivido situaciones desesperantes, que han acabado saltando a los medios de comunicación.
«Un padre denuncia la lista de espera de más de un año para ver a su hijo».
«Una sentencia de enero de 2021, marca unas visitas en el Punto de encuentro familiar, PEF, de Paterna que no empezarán hasta 2022».
Otro titular: «Dos años de espera para conseguir una visita tutelada a un hijo en Castellón».
Un colapso que también denuncia el Colegio Oficial de Abogados, con testimonios como éste: «El juzgado decretó para mi cliente visitar a su hija menor una vez a la semana, pero el PEF de referencia le ha incluido en una lista de espera, ocupando su expediente el número 71, con un tiempo estimado de 23 a 25 meses», señora Oltra.

Ésta ha sido la cruda realidad que han venido denunciando, desde que usted en 2017 hiciera su anuncio, padres y madres afectados, abogados, jueces y también el Síndic de Greuges en varias ocasiones y de oficio ante la gravedad de la situación.
Porque esa cruda realidad ha evidenciado una y otra vez que usted ha estado castigando a las familias, padres, madres, abuelas, abuelos y demás familiares extensos donde los verdaderos perjudicados han sido los niños y las niñas a los que se les ha privado del contacto con esos familiares y les ha impedido crear esos lazos afectivos tan necesarios para su crecimiento y desarrollo, pero también para su estabilidad emocional, sobre todo cuando son muy pequeños.

Su nefasta y tardía gestión de los puntos de encuentro familiar han tenido repercusiones en el desarrollo emocional de multitud de menores afectados y ha generado indefensión y frustración a las familias.

En sus manos los PEF, en lugar de ser espacios amables, de encuentro familiar, se han convertido en un mero intercambiador de menores o guardería por el progenitor no custodio.
No lo digo yo, señora Oltra, así lo recoge el Síndic en sus informes.

Desde que usted anunciara un cambio, sólo hemos observado inoperancia y caos, denuncias múltiples de las familias, letrados, jueces, del Síndic de Greuges, por las listas de espera interminables e injustas, con la consiguiente vulneración de los derechos de familias y menores.

Y si centramos la mirada en el PEF de Valencia, que al fin y al cabo es por el que yo he solicitado aquí su comparecencia, sólo se puede concluir que usted ha maltratado a conciencia a las familias, a los menores y a los trabajadores.

El 30 de junio, sin más, el PEF de Valencia cerraba sus puertas, a la vez que quedaban en la calle sus 14 trabajadores, afectando a cerca de doscientas familias y unos doscientos cincuenta menores a los que se les derivó, sin previo aviso, a un centro de Paterna.
Algo que iba a ser momentáneo y esporádico usted lo ha convertido en imprevisible e indeterminado, porque a día de hoy usted misma no sabe cuándo va a volver a tener sede en Valencia este PEF.
Ha tenido que prorrogar el contrato de emergencia hasta septiembre de 2022.
¿Puede asegurar hoy, señora Oltra, aquí, que es la fecha definitiva?
¿Que en septiembre, dentro de tres meses, el PEF de Valencia ciudad será una realidad?

Mire, en octubre del año pasado le pregunté a usted en sede parlamentaria por qué la decisión de obligar a cerca de doscientas familias a desplazarse hasta Paterna.
¿Por qué su elección había sido perjudicar a los niños y niñas obligándoles a partir de cero, en un entorno nuevo y con profesionales desconocidos?
¿Por qué se había optado por despedir a los trabajadores y no se ha buscado la fórmula para que esos maravillosos profesionales, que ya habían generado un vínculo con las familias y menores, pudieran seguir ejerciendo su labor?
Contestó que el traslado a Paterna era porque el local de Viveros no reunía las condiciones adecuadas de utilización.
Y es curioso, el 30 de junio sí, pero el 1 de julio no.
Pues le repito las palabras de un padre sobre local de Paterna al que había sido derivado: «La instalación está en el primer piso, al que he podido acceder por las escaleras, difícilmente adaptado a personas con problemas de movilidad.
Los espacios de esta primera planta están distribuidos por paneles, por los que se escucha todo, no hay intimidad y no hay habilitados accesos diferenciados para los progenitores, con lo que te encuentras con tu ex sí o sí.
» Eso se lo dije en octubre y se lo vuelvo a repetir hoy.

En cuanto a los trabajadores, usted sabía perfectamente en qué situación irregular se encontraban con el ayuntamiento…

El senyor vicepresident:

Senyora Mezquita, per favor, vaja acabant.

La senyora Mezquita Juan:

…y eligió echarlos a la calle para esquivar los problemas.
Pero le ha salido el tiro por la culata.

Usted miente de forma reiterada y descarada.
Consta en acta del Pleno de 29 de julio las declaraciones de la concejal de Compromís en las que le abocaba usted la responsabilidad de la subrogación del personal.

Le reiteró la pregunta: ¿va a cumplir con lo que dijo el pasado 28 de octubre en sede parlamentaria de contar con los profesionales que estaban en el PEF de Valencia?

Y, lo más importante, ¿cómo?
Porque aquí lo que importa de verdad son los hechos y no las palabras bonitas y unas meras intenciones.

El senyor vicepresident:

Senyora Mezquita, per favor.

La senyora Mezquita Juan:

Dígaselo a ellos que están siguiendo esta comparecencia con muchísimo interés.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Ara serà el torn de la senyora Criado, pel Grup Parlamentari Vox.
Quan vullga, senyoria.

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, señor presidente.

Señora Oltra, los puntos de encuentro en teoría son algo muy bueno, pero en la práctica no lo son, son un auténtico desastre por sus muchas carencias y su carga ideológica.
Se supone que son espacios públicos, neutrales, seguros y confidenciales, donde se desarrollan las visitas de los menores con el progenitor que no ostenta la custodia, durante o tras un proceso de divorcio y en todos aquellos casos en los que, debido a la mala relación entre los progenitores, las visitas o entregas de los menores devienen conflictivas.
Son un mecanismo para favorecer el derecho fundamental de los hijos de relacionarse con los padres como algo necesario y fundamental para su desarrollo integral, tratándose de una intervención con carácter temporal y desarrollado por profesionales, se supone, en un lugar neutral.
Se supone.

Su objetivo es la normalización de la situación conflictiva, siguiendo en todo caso las indicaciones que establezca la autoridad judicial o administrativa competente.
Según la abogada de familia, Verónica Ferrero, el objetivo principal del punto de encuentro es garantizar el bienestar y la estabilidad de los menores y evitar que se produzcan riesgos en los mismos, garantizando así su integridad física y psicológica.

Bien planteados, como hemos dicho, los puntos de encuentro familiar facilitarían el contacto del menor con el progenitor no custodio, garantizarían el cumplimiento del régimen de visitas, protegerían al menor frente a un posible sentimiento de abandono y facilitarían a los padres la orientación profesional, pudiendo ser las visitas tanto tuteladas como no tuteladas.

Según la Ley 26/2018, de 21 de diciembre, de derechos y garantías de la infancia y adolescencia, que regula los puntos de encuentro familiar, debe actuarse con neutralidad y subsidiariedad, que parece que no se cumplen en la intervención.
No ocurre así en la práctica, el artículo 24.
5.
b dice que uno de los principios rectores de actuación es la neutralidad.
La intervención se debe fundamentar en elementos objetivos y debe respetar la igualdad de las partes.

El artículo 24.
5.
d habla de la subsidiariedad en la intervención, interviniendo solo cuando sea el único medio posible para facilitar las relaciones entre el niño, la niña y el adolescente y su familia.

Según los padres, con los que hemos hablado, debieran llamarse puntos de desencuentro familiar, puntos de desencuentro familiar, por los inconvenientes que se generan y que le exponemos a continuación.

En primer lugar, el desprecio a los padres, el desprecio al hombre.
Ésta es la principal queja de los padres.
Dicen que se les trata con desprecio.
Por ejemplo, les ha ocurrido lo siguiente: no se les avisa de que la madre ha cambiado la fecha y el padre acude y se le informa en ese momento allí.
En todo el tiempo dicen que tan solo han visto a un hombre, todo lo demás son mujeres, que son las que hacen los informes, que además dicen, me dijeron que «dependiendo de lo que ellas pusiesen en el informe vería a mis hijos o no, que tuviese cuidado».
Sobre los informes tengo que decirle que es cierto, me dicen: «Lo maquillan a favor de ellas, vamos, que mienten descaradamente».

Dice usted tiene previsto pasar de 61 a 205 trabajadores, un 236 % más, de los que 17,5 son técnicos de promoción de la igualdad.
Dígame, señora Oltra, estos técnicos de promoción de igualdad ¿para qué están?
¿Qué tanto por cien hay de trabajadores hombres?
¿Qué tanto por cien hay de trabajadores mujeres en los puntos de encuentro familiar?
¿No hay cuotas por la igualdad, señora Oltra, en los puntos de encuentro familiar?
¿No sería más justo que hubiera más hombres?
¿Qué sentido tiene la perspectiva de género aquí?
Los técnicos de Promoción y de Igualdad, ¿el sentido es discriminar al hombre?

En segundo lugar, son lugares fríos, según Vicente Pellicer, autor de Las madres que no amaban a sus hijos.
Éste es un inconveniente importante, ya que, pese a intentar endulzar las estancias con decoración infantil y estanterías llenas de juguetes, no dejan de ser lugares fríos y áridos, desconocidos para los menores y a los que no quieren ir.
Esto es aprovechado por algunas madres para no llevar a sus hijos, alegando que no van a llevarlos a la fuerza.
Al progenitor no custodio sólo le queda presentar un escrito al juzgado solicitando que se inste a la parte contraria a llevar al menor al punto de encuentro familiar, lo que genera animadversión del menor hacia el padre.
Por lo que muchos padres renuncian al punto de encuentro para evitar una experiencia desagradable a sus hijos, aunque ello suponga no verlos.

En tercer lugar, la saturación, un problema muy importante.
El artículo 24.
2 dice que la Generalitat debe facilitar la red de puntos de encuentro familiar suficiente.
Ya sabemos que van a pasar de 17 a 28, sale en el informe, pero es un problema muy grande, según nos indican muchos padres, llaman y no hay horas en los puntos de encuentro familiar de la población donde viven, que son informados de que pueden ir a otros centros en otras poblaciones, que están igualmente saturados.
¿Cuántos hay hoy en día?
Porque dicen que van a pasar a 28, pero a mí lo que me interesa saber es cuántos hay hoy en día.
Ustedes llevan siete años aquí y ya tenían previsto hace muchos años pasar de 17 a 28.
No sé, ¿qué han hecho estos siete años para mejorar este punto?

Distribuyen en su informe los expedientes activos por el número de centros previstos, 28.
Tendrían que distribuirlos por los 17 que hay o los que hay ahora mismo en la actualidad, y no por los que vayan a haber en un futuro, que no sé cuándo va a ser, porque de promesas estamos muy hartos.

En cuarto lugar, ¿cómo se podría solucionar la reducción de tiempos cuando la madre se retrasa?
Y me explico, si hay una hora dada al padre para estar con sus hijos y la madre se retrasa media hora al padre le queda solo media hora; si se retrasa 45 minutos, al padre le queda sólo 45 minutos de estar con sus hijos, y no pasa absolutamente nada.

En relación, perdón, que se me ha olvidado, a los horarios, por lo de la saturación.
¿Por qué no ponen horarios todos los fines de semana?
Especialmente en los fines de semana hay horas vacías allí, entre semana los niños van al colegio y los padres se supone que trabajan.

Y, en último lugar, en los presupuestos de 2022, de la línea concierto social, servicios, infancia y adolescencia, de los 4,8 millones de euros ¿cuánto destinan a los puntos de encuentro familiar?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Criado.

Seguint en la intervenció dels grups, ara li correspon a la senyora Quiles, pel grup Ciudadanos.
Quan vullga.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

Gracias, consellera, por su comparecencia y por la documentación que nos ha entregado.

Pues, señora Oltra, parece -y digo parece- que, después de numerosas denuncias por parte de empresas, de personal, de ayuntamientos, del colegio de abogados y, sobre todo, de usuarios sobre el tema de los puntos de encuentro familiar, por lo menos, por lo menos, se ha aumentado el presupuesto, se han aumentado los puntos, horario, personal y se han disminuido las listas de espera.
Si es así, yo le doy la enhorabuena -eso, a lo mejor, nos diferencia de otros grupos-; pero también le digo que es que siete años nos ha costado llegar hasta aquí, tampoco es que hayamos sido rápidos.
Pero, por lo menos, parece que, al fin, en un área, algo hemos avanzado y, si eso redunda en el beneficio de las familias y, sobre todo, de los menores, por parte de mi grupo, bienvenido sea.

Pero, lo dicho, mire que ha costado, que usted entra a partir del 2015 en esta conselleria, coge la gestión de estos centros y, en fin, yo creo que todos hemos podido acceder a la página del Síndic de Greuges para ver las quejas existentes sobre estos puntos, tanto por mal funcionamiento como por las demoras, por las instalaciones, quejas del centro de Mislata, el de Valencia, el de Elche, el de San Vicente, el de Paterna, el de Elda, el de Alicante, el de Sagunto, el de Castellón, el de Gandía, el de Alcoy…; vamos, que no se libró prácticamente ninguno.
Es también para hacérselo mirar, señora Oltra, 41 quejas y sobre 11 de los 17 puntos entonces existentes.
Un incremento constante de quejas en relación con el funcionamiento de los mismos por parte de las personas usuarias, tanto madres, padres como el resto de familia extensa, así como de las propias personas trabajadoras en estos recursos relativas a las condiciones laborales, en las cuales desarrollaban su trabajo y respecto a las propias condiciones de los espacios en los que estaban ubicados estos PEF.

Por eso, señora Oltra, con estos mimbres, yo me pregunto: ¿por qué asumió usted la competencia, si a la vista está que en ese momento su conselleria no estaba preparada?
¿No cree de verdad que, igual, si lo hubiéramos dejado en justicia y lo hubiéramos dotado de medios, hubiera sido todo más rápido y más coordinado?

Yo quería preguntarle también, usted decía al principio que el tiempo de espera, cuando los cogió, estaba entre dos y dieciocho meses, no ha dicho cuál es el actual; sí que ha dicho que, de 307 personas, habían pasado a 11 y que esas 11 eran por incidencias en resoluciones judiciales.
Entonces, si pudiera explicar un poco más cuál es el tema y cuál es el problema de esa coordinación con la justicia para que este tipo de temas no estén resueltos.

Y es que yo creo que deberíamos de hacer caso a las recomendaciones que hizo el síndic -y voy a leer textualmente- sobre estos puntos: «Realizar un esfuerzo organizativo y presupuestario que permita una red de puntos de encuentros familiares en la Comunidad Valenciana dignos y adecuados, que garanticen los principios rectores establecidos en la normativa vigente y, en especial, el del interés superior del menor, su integración familiar y social, así como la prevención y detección precoz de todas aquellas situaciones que puedan perjudicar su desarrollo personal».
Fíjese, señora Oltra, que el síndic pedía cosas tan extravagantes como que cumplamos la normativa y se garantice el interés superior del menor.
Pues, vamos, si es verdad que esto está funcionando tan bien, si todo va estupendo, si ya no hay lista de espera, yo le quiero decir que aproveche y aplique esta fórmula a otras áreas de su conselleria, que no estamos teniendo tanta suerte, como la dependencia, las residencias de mayores, la atención temprana.

Desde mi grupo, decirle, para finalizar, que vamos a defender siempre el interés superior del menor.
Ojalá tenga razón y, por fin, se esté recibiendo el servicio adecuado que estas familias merecen, que estos menores, sobre todo, merecen y espero, de verdad, que, en algún tiempo, pueda darle la enhorabuena sincera, porque falta hace en su área, por fin, que tengamos una buena noticia y, sobre todo, que haya una buena noticia para los menores, teniendo en cuenta la poca atención que les ha dedicado usted.

Muchísimas gracias, señora Oltra.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Quiles.

Seguint amb els grups, ara serà el torn de la senyora Cabedo, per Unides Podem.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, president.

Benvinguda i gràcies per acompanyar-nos avui, vicepresidenta, tot i que l'oposició s'entesta a portar-nos a aquesta comissió assumptes que són més bé de la comissió de polítiques socials, com si la igualtat de gènere i de les persones LGTBI no fora suficient.

Però, bé, en este sentit i per respecte a aquesta comissió, des d'Unides Podem abordarem la qüestió dels punts de trobada des de la perspectiva de gènere.
I, en eixe sentit, per a nosaltres és pràcticament obligatori manifestar la preocupació perquè aquestos punts no puguen trobar-se en situacions de violència de gènere cap a les dones exparelles ni cap als seus fills i filles.
No és una qüestió valenciana, és una preocupació pel model en qualsevol part d'Espanya i que inclús l'administració pública, en certa forma, rep les conseqüències d'un problema que ens porta l'autoritat judicial perquè, si l'autoritat judicial deriva casos als punts de trobada per tal de garantir l'execució de les seues resolucions judicials, però en els jutjats de família es troben casos encoberts de violència de gènere perquè les dones no tenen la suficient confiança per denunciar la violència de gènere, al final el punt de trobada pot acabar sent també un punt final d'un problema estructural.

I, en este sentit, jo voldria destacar algunes dades que vosté ens ha donat.
Vosté ens ha explicat com el model heretat del Partit Popular era completament insatisfactori, atenent l'augment d'expedients de violència de gènere que va donar eixe model i la completa absència de personal, de formació en violència de gènere, ja no la insuficiència, sinó la completa absència.
I voldria destacar el canvi de model que vosté ens ha explicat, on ha augmentat en un 350 % els professionals, però també la qualitat de la seua intervenció.

Vosté ens ha explicat com, per fi, trobem professionals formades en violència de gènere i que, inclús, poden contribuir a eixe problema que ens ve de l'autoritat judicial perquè, si aquestes professionals, per fi, comencen a fer informes que integren la perspectiva de gènere, podran detectar casos encoberts de violència de gènere que ens venen dels tribunals.

També, per altra part, voldria comentar que, en alguns casos, aquesta gestió es fa a través d'una col·laboració publicoprivada.
Vostés saben que, des d'Unides Podem, som escèptiques a aquestes col·laboracions, però també sabem de la voluntat de la vicepresidència per a anar cap a un model públic i del control ferm que té en altres casos, com ho ha demostrat en les residències de persones majors, on s'ha expedientat i sancionat.

Per això, jo li voldria demanar que estigueren molt pendents que, efectivament, es complixen, per part d'Eulen, eixos nous perfils que tant ens ha costat tindre i també que continue, vicepresidenta, en eixes polítiques d'acompanyament a les víctimes de violència masclista que han fet que la Comunitat Valenciana tinga les majors xifres de denúncies.
Després, ens diuen que això és una cosa negativa, però vosté i jo sabem que és una cosa positiva i que farà que eixes dones no acaben en els jutjats de família, sinó en els jutjats de violència contra les dones.

Per tant, continuen d'aquesta manera i el nostre suport, per part Unides Podem.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Cabedo.

Continuant amb la intervenció dels grups, per tres minuts i part del grup Compromís, la senyora Àlvaro.

Quan vullga.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, president.

I gràcies, senyora Oltra.

I li demane disculpes.
Li demane disculpes perquè vosté és vicepresidenta d'igualtat i, malgrat que estiguem en emergència feminista, malgrat les violacions grupals que estem coneixent, que no són considerades, a efectes de la justícia, com a violència de gènere, a vosté la dreta, que no s'entera, hui li demane vindre a la comissió d'igualtat, insistisc, perquè es veu que les dones som les responsables úniques de la família i, si la família pateix algun tipus de problema, que per això estan els punts de trobada familiar, doncs, resulta que també la culpa ha de ser de les dones perquè vosté està hui en la comissió d'igualtat.
I jo li demane les més sinceres disculpes, sobretot per allò de los informes que discriminan a los hombres i tota eixa xarramenta que hem hagut d'escoltar amb proves com: hemos oído o nos han dicho, totes eixes proves.

Aleshores, i ficant-nos ja el trage de la comissió de polítiques socials, on hauria d'anar esta compareixença i així estava previst i no sabem encara per què la senyora Mezquita la va canviar, perquè açò estava previst per a la comissió de polítiques socials i jo no escoltava un raonament lògic per a dur-la a esta comissió, doncs, avancem que 21,7 milions d'euros més per a gestionar els punts de trobada familiar enfront dels 2,1 milions d'euros que gestionava el Partit Popular en el 2015 és una molt bona notícia, molt gràfic i efectiu.

De fet, en totes les comarques del nord, amb el Partit Popular, solament teníem dos punts de trobada, un a Castelló i un a Vinaròs.
Afortunadament, vosté sap que hi ha un punt de trobada a Vila-real, el poble de la senyora Mezquita i el meu poble, i això comptarà amb un servei importantíssim per a la Plana Baixa i per a les comarques confrontants.
I així tot el país.
Hem passat de 17 punts a 28 punts a tot el país, ampliant en 146 persones treballant; un total de 189,75 persones, com vosté ha dit, treballant, noves figures professionals entre les quals abans no estaven previstes, com ara l'agent d'igualtat.
Jo crec que les xifres canten per si a soles i ahí es veuen les prioritats dels diferents governs en la resolució de conflictes «familiars», insistisc.

I, en fi, amb tot açò i davant d'aquestes dades, que parlen per si a soles i que redunden i s'evidencien en eixa clara abaixada de les llistes d'espera, jo sols puc preguntar-li: com creu que s'avalua socialment aquest discret, però efectiu, treball dels punts de trobada i com avaluaríem la inclusió de les agents d'igualtat als punts de trobada familiar.

Moltíssimes gràcies.

I li reitere les disculpes del meu grup per la compareixença d'avui i pel que vosté ha hagut d'escoltar.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

I ara, per acabar la finalització d'esta primera part, li donarem la paraula al grup Socialista, la senyora Mustafá.

Quan vullga.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, vicepresident.

Gràcies, senyora vicepresidenta.

Benvinguda de nou a esta comissió.
I gràcies per la seua intervenció, encara que no fora el lloc més adient per a ella.
I també gràcies per la feina feta per a superar un model, l'anterior a 2015, que tan perjudicial va resultar per a les dones i per a tota la societat valenciana en general i parlem dels punts de trobada, però ben bé sabem que es pot aplicar a qualsevol tema.

Sabem de l'esforç del Consell per acabar amb les injustícies, de la línia de la seua conselleria per revertir les estructures que perpetuen desigualtats.
Però també sabem, desafortunadament, que la justícia continua tenint un fort biaix patriarcal.

Per això, ens agradaria fer una reflexió, ja que estem ací parlant dels punts de trobada, al voltant de la realitat que, en moltes ocasions, suposen els PEF, no de les fantasies que hem escoltat.
Perquè els punts de trobada familiar es van crear per a atendre situacions familiars difícils, com a separacions o conflictes familiars, ho ha dit vosté, sense violència de gènere, en els quals es pot aconsellar una mediació entre les parts, però no per a casos de violència masclista, en els quals la mediació està totalment desaconsellada, tant professionalment com legalment.

De vegades, els punts de trobada són el recurs amb el qual es tracten de resoldre, entre altres, eixos nombrosos casos que, malgrat existir violència masclista, la justícia no retira el règim de visites als maltractadors.
Una espècie de solució intermèdia que, en realitat, pot posar a disposició dels agressors masclistes una nova ferramenta per al maltractament i el control de les seues víctimes.

El manteniment de les visites en aquestes circumstàncies constituïx en si mateix una continuïtat del maltractament.
Les necessitats dels xiquets, xiquetes i adolescents queden desdibuixades i el manteniment del contacte amb el pare en ocasions constituïx una font de patiment.
No es té en compte que els xiquets i les xiquetes són també víctimes de violència, que està reconegut això i que, a vegades, se'ls està obligant a relacionar-se amb el seu victimari.

El marge de decisió de la judicatura, malgrat els decrets i les noves normatives, és ample encara i persistix una interpretació patriarcal que desautoritza el testimoni de les dones i que desoïx en massa ocasions la veu de xiquets i xiquetes.
S'espera de les dones víctimes col·laboració, ja hem escoltat barbaritats, com sempre escoltem a esta comissió, cap a l'agressor.
I, per tant, s'està desenvolupant un intent de mediació que vulnera la legislació.
Hem de controlar que no es produïsca cap pressió a les dones, cap amenaça vetlada d'obstaculitzar la relació paternofilial i, molt menys encara, d'eixa síndrome inventada, que no vull ni anomenar.

Hem d'estar vigilants, senyora Oltra, és la nostra responsabilitat.
Hem d'escoltar les associacions de dones que treballen per a acompanyar les víctimes en el procés de reconstrucció de les seues vides.
Crec que…, vosté ho té clar, però, bé, les resistències del patriarcat són ben fortes i que els punts de trobada no poden ser un recurs de visites dels maltractadors.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Mustafá.

Ara, la senyora vicepresidenta, per un temps il·limitat, podrà contestar als grups les qüestions i els dubtes que li han plantejat.

Quan vullga, senyora vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltes gràcies, president.

Gràcies, senyories, per les seues intervencions.
Intentaré respondre a totes les qüestions que vostés han plantejat.

Començaré pel plantejament de sumar-me, òbviament, a les paraules de la senyora Mezquita, quant a la setmana negra que hem viscut.
I, bé, doncs, crec que tota esta comissió estem empàtics i inclús patim veient com açò pareix que no vaja a parar.

En tot cas, ahí tenim el Pacte valencià contra la violència de gènere i masclista que ens ha de reforçar en la unitat i ens ha de reforçar a fer costat a les víctimes, a les seues famílies i a reprovar i condemnar les actituds masclistes que no tenen cabuda en la nostra societat, i menys quan es tracta d'agressions o assassinats.

Vostés han plantejat, tant el grup Ciudadanos com el grup Partit Popular, que s'han plantejat les llistes d'espera, el model i que s'ha tardat molt en dur-ho a terme.

Anem a vore, senyora Quiles, el Partit Popular en 2015, en abril de 2015, tres mesos abans d'anar-se'n mos deixa un regalet, que és el contracte dels punts de trobada familiar, entre altres molts, eh?
No és el pitjor que ens deixa, però este va ser una altre dels regalets.
En van deixar molts, amb un llacet.

Aleshores, vosté sabrà que en un estat de dret i en un sistema, a més, de mercat i capitalista quan un té un contracte en vigor no pot aplegar i dir: «Ara, com ha aplegat un govern nou, ara el contracte ja no…, i anem a tirar l'empresa que està ací», veritat?
, perquè, aleshores, van als tribunals i els diuen que això no se pot fer.
Eixe és el primer regalet que ens trobem.

La Direcció General d'Infància i Adolescència comença a treballar en agost de 2016.
S'incorpora, s'anomena en agost de 2016.
Això ho he explicat en reiterades ocasions en les compareixences en les Corts, precisament quan ens adonem que no només la dependència, no només la discapacitat, no només la renda garantida de ciutadania, no només les qüestions de la violència masclista estava tot fet un caos, sinó també infància en el seu conjunt formava part d'eixe caos i d'eixe abandonament.
Aleshores, se crea la Direcció General d'Infància i Adolescència i, entre altres coses, se comença a treballar també el model dels punts de trobada familiar.

És cert que la contractació d'este nou model ha tingut moltes vicissituds.
Moltes.
Primer, un recurs d'Aerte, perquè es va fer un contracte per a entitats sense ànim de lucre, precisament per a afavorir el tercer sector front a la mercantilització d'este tipus de serveis, però, efectivament, vivim en un sistema capitalista i de mercat, i no se blinda suficientment els serveis essencials front a la mercantilització en les lleis bàsiques estatals, que és una assignatura pendent, també de la llei de contractes.
El tribunal administratiu, el TACRC, va anul·lar eixa contractació perquè no se li havia donat entrada a les mercantils.

Si tenim en compte que les contractacions en la Generalitat, per la manca de personal, estaven donant entre 18 i 22 mesos, ja es poden fer una idea: quasi dos anys perduts.
I eixes han sigut les raons.
Vull dir, no hi han hagut unes altres, a banda que ha sigut complex perquè tinguen en compte, com els he explicat adés, que ací intervenen també les entitats locals, que són qui posen els immobles, els equipen, el material d'oficina, vull dir, s'encarreguen del que és…, les entitats locals s'encarreguen del que és el material fungible i l'immoble, i nosaltres posem el que són els treballadores i treballadors.

I això el que ha fet és que també buscar els immobles dignes i de qualitat per als nous punts, canviar alguns antics punts de trobada familiar que es trobaven en immobles inadequats, etcètera ha dut la seua complexitat i el seu treball, no només de la Generalitat, també dels ajuntaments, que jo vull agrair.
I, de fet, alguns encara estan acabant de pintar-se, encara que el servei ja s'està donant, però, en l'immoble nou estem per entrar.

El de València, preguntava la senyora Mezquita…, ja hi ha local.
Jo espere que abans que acabe l'estiu puguem traslladar-nos.
Ací està el plànol, per si la senyora Mezquita vol vore-ho, que és aixina, en la ciutat de València -després, si vol, li dic la ubicació- i, per tant, jo crec que abans d'acabar amb l'estiu l'atenció que s'està donant a Paterna del partit judicial de València se traslladarà a la ciutat de València.

No obstant, també he d'informar-los que no hi ha hagut queixes per haver de desplaçar-se a Paterna.
Hi ha hagut quatre queixes respecte del partit judicial de València d'eixe punt de trobada, i cap d'elles ha tingut a vore amb el desplaçament.

I tampoc seria just, perquè en moltes poblacions se desplacen i que, digam, transitòriament també de la ciutat de València es desplacen a un lloc on tenen connexió amb autobús i amb Metrovalencia…, en fi, no és una cosa greu, perquè allò important al final és la intervenció i l'atenció dels xiquets, xiquetes i adolescents i les famílies per damunt de si s'han de desplaçar 8 quilòmetres per a fer eixes visites o per a acudir a eixes intervencions.

Però ja li dic que jo espere que abans d'acabar l'estiu pugam tindre ja l'atenció en la mateixa ciutat de València.
També tenint en compte que algunes persones que estan derivades del punt del partit judicial de València no són de València ciutat, amb la qual cosa hauran de desplaçar-se igual, però, en qualsevol cas, perquè vostés tinguen la informació.

Parlen vostés del síndic… i, efectivament, hi ha hagut queixes en el passat, perquè nosaltres ens trobàrem amb un model que no donava resposta, i menys anava a donar resposta a l'increment que s'estava produint de derivacions dels jutjats de violència de gènere.
Perquè jo estic d'acord amb vostés, no estava pensat per a això, però era un model que es podia ja albirar que, posant en marxa els jutjats de violència de gènere, la demanda per a quan està sub iudice i encara no hi ha sentència ferma, la demanda anava a augmentar.
I això és el que fa col·lapsar el sistema en un moment donat.

Però el síndic diu: «El defensor entiende que el hecho de no haber recibido ninguna queja desde agosto de 2021 está directamente relacionado con la implantación desde julio de 2021 del nuevo modelo de la red de puntos de encuentro familiar.
La ampliación de números de PEF, así como el aumento de personal y horario de atención y visitas están facilitando una atención a los menores y sus familias acorde con el ejercicio del derecho de niñas, niños y adolescentes a mantener relación con sus familiares, previsto en la Ley 26/2018».
Açò és el que diu el síndic.
Açò no s'ho poden callar.

Vostés me trauen queixes de fa cinc anys, però no trauen el que està diguent el síndic ara, que és que el nou model funciona, està donant satisfacció i compliment de la llei de drets i garanties de la infància i adolescència.
I, per tant, socialment avaluem positivament, perquè, fins i tot, el síndic ho fa, i el síndic saben vostés que és una persona molt exigent i molt meticulosa en el seu treball, i quan el síndic diu açò se poden imaginar que és que els punts estan funcionant.
I, de fet, després de la implantació del nou model s'acabà la llista d'espera en poc menys de sis mesos, perquè l'horari és suficient, i perquè els professionals són suficients i perquè l'ampliació de punts ha fet que l'oferta siga molt més ampla.

Respecte de les onze persones, no és que hi haja una descoordinació entre els jutjats i els punts de trobada familiar, senyora Quiles.
El que passa és que a vegades pot haver pel mig un aclariment de sentència, val?
, que hi haja una sentència, perquè açò…, anem a vore, encara que hem ampliat la modalitat d'intervenció, també previ a la sentència, la major part de casos són derivats pel jutjat.
És el jutjat el que diu: «Deriveu al Punt de Trobada Familiar».
Nosaltres el que fem és complir amb un mandat judicial.

Però a vegades pot passar que hi haja un error material en la sentència, una de les parts demane aclariment i, aleshores, se retarde la sentència definitiva… o l'acord definitiu.
Poden passar moltes coses, però el que venia a dir és que eixos onze casos no estan relacionats amb una llista d'espera, sinó que estan més bé relacionats amb alguna qüestió que s'atasca, aliena al que és el Punt de Trobada Familiar.

Efectivament, estic d'acord amb el que han plantejat els grups tant de Podem, com de Compromís com del grup Socialista quant a l'heteropatriarcat que encara sobreviu en els tribunals, i que hem de plantejar-nos que un home maltractadors, un home agressor no va a ser un bon pare perquè els xiquets i les xiquetes, com diu el Conveni d'Istanbul, són víctimes directes.
No indirectes, són víctimes directes de la violència de gènere.

Altra cosa és que una vegada si hi ha condemna passat…, o inclús abans que s'arriben a judicialitzar els temes, quan hi han perfils que ja apunten a certs perfils masclistes, es puga previndre d'entrada la violència.
I eixa és una de les raons de la figura de les promotores d'igualtat en els punts de trobada familiar, perquè, com els he dit, una de les qüestions que també han incorporat és la possibilitat d'intervenció prèvia a la judicialització.
És a dir, quan, per exemple, imaginen, un EEIIA d'una atenció primària de serveis socials puga derivar-nos al Punt de Trobada Familiar una situació familiar que s'albira que va a acabar en conflicte.
Abans que això arribe als tribunals, abans que això s'encone més, abans que això passe ja a situacions violentes, el Punt de Trobada Familiar pot intervindre.
I ahí són molt valuoses les figures professionals de les tècniques superiors i els tècnics superiors d'integració social i promotors d'igualtat.
Era un poc que la senyora Àlvaro demanava que desglossàrem.

I, en qualsevol cas, també quan estem immersos, fins i tot quan està judicialitzat en una possible situació on pot haver violència de gènere, també és molt important que les promotores puguen treballar amb el presumpte agressor.
Perquè, més enllà del dret penal, més enllà del punitivisme, no hem de renunciar a treballar i a canviar les actituds masclistes en la nostra societat, perquè si no canviem la causa que genera la violència, només estarem traent víctimes del clot, però seguiran caiguent-ne.
Hem de treballar també (inintel·ligible) …

I ahí el nou model dels punts de trobada familiar contribuïx amb les diferents intervencions i els diferents perfils professionals a tota l'arquitectura que en matèria d'igualtat estem posant en marxa en la lluita contra la violència de gènere, encara que jo també compartisc amb vostés…, de fet, jo pensava que venia a la comissió de polítiques socials ahir, i me digueren: «No, és la d'igualtat».
I vaig dir: «Ah!
, doncs bé», com jo soc molt respectuosa amb la separació de poders i amb el que vostés, senyories, decidixen, jo no me queixe.
Jo vinc ací a les comissions que vostés diguen i a contestar les qüestions on vostés vullguen i com vostés vullguen.

Però, efectivament, açò és un tema merament social.
I no, els punts de trobada familiar no se radiquen mai en les competències de justícia, senyora Quiles.
Açò és de manual bàsic de polítiques socials.
Açò és un recurs merament social, perquè té a vore amb la criança, perquè té a vore amb la infància, i no està en les competències de justícia.
I vosté…, el que passa és que va haver-hi un moment amb l'antic govern que justícia i benestar social s'ajuntaren en una mateixa conselleria, però açò estava en la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, anteriorment coneguda com a Benestar Social, i seguix estant on deu estar.
Perquè, a més, no estem parlant de xiquets i xiquetes en conflicte amb la llei.
Estem parlant de xiquets i xiquetes que tenen una situació de conflictivitat familiar de la qual són víctimes.
No són actors que formen part de la conflictivitat familiar, sinó les víctimes en una conflictivitat familiar que no han generat ells ni elles.

Senyora Mezquita, no es va canviar el Punt de Trobada Familiar del partit judicial de València a Paterna sin previo aviso.
Com li he dit en la intervenció, es va comunicar a les famílies a través d'una carta de la directora general i també es va fer en contacte amb els operadors jurídics de tot açò.

I jo crec que he contestat a tots els grups i m'he deixat a la senyora Criado per al final.

Senyora Criado, la España que madruga que no és capaç d'arribar a les deu del matí a una compareixença; no a les huit del matí, eh?
, ni a les sis del matí, a les deu del matí no pot arribar a una compareixença a temps i després planteja coses que s'han explicat en la compareixença i no se les sap.
No obstant, a mi que Déu em dotà de poca paciència, però la vida me l'ha ensenyada, jo li tornaré a explicar les coses que vosté ha plantejat.

Mire, vosté ha plantejat dels 4,8 milions de no sé on, quan s'invertix en punts de trobada familiar.
No sé a què 4 milions se referix.
En els punts de trobada familiar s'invertixen 21,6 milions d'euros.
Li els he posat ahí en la pantalla en gran perquè vosté ho veja.
Això és deu voltes més que en l'anterior model.
Aixina és que quan vosté ha dit: «Dels 4 milions, quant se'n dedica?
» No, és que en són 21.
En són cinc voltes més.
No sé els 4 milions eixos a què se referia vosté, però, per descomptat, no són els punts de trobada familiar.
Aleshores, a banda de matinar hem d'aprendre a llegir els pressupostos.

Segona qüestió.
Efectivament, els punts de trobada familiar són llocs de neutralitat i d'igualtat on treballen professionals preparades, sobradament preparades, per a fer el treball que fan.

Jo no sé en qui ha pogut parlar vosté ni quin és el seu estudi de camp que ha pogut fer per a vindre ací a fer la intervenció que ha fet vosté hui.
A mi me sembla que el salari que les Corts Valencianes, per tant els valencians i valencianes li paguen, mereix que vosté no degrade la institució com ha fet en esta intervenció, i no degrade sobretot a les professionals i els professionals que treballen en l'àmbit dels serveis socials.
Perquè de la mateixa manera que dubte que vosté vaja a la comissió de sanitat a preguntar per què un fèmur s'ha operat de no sé quina manera, no sé per què ha de qüestionar el treball dels professionals i les professionals dels punts de trobada familiar, a no ser que a vosté li molesta que la majoria de persones que treballen ahí siguen dones, i, aleshores, a la millor no és un problema que no treballen hòmens, sinó que és un problema que vosté a la millor hauria de mirar-se el grau de misogínia amb el qual expressa les seues intervencions.

I, efectivament, jo crec que igual d'important és que les xiquetes, que les xiques, perdó, que les dones estudien carreres STEM, enginyeria, matemàtiques, carreres tecnològiques i científiques, crec, fins i tot, és més important que els xics estudien carreres i cicles formatius que han de vore de persones que cuiden persones i d'eixa societat de persones que cuida a persones.
Però, els col·lectius professionals que han de vore amb cuidar estan altament femineïzats, senyora Criado, i no sé a qui li tirarà vosté la culpa d'això, però sí que és important que els hòmens s'incorporen a l'estudi de les professions que han de vore amb cuidar, amb criar i amb curar, i els punts de trobada familiar tenen a vore amb estes tres coses perquè tenen a veure amb criar, tenen a vore amb cuidar, i també tenen a vore amb curar ferides d'eixes que no sagnen però que, moltes voltes, deixen cicatrius per a tota la vida.

Què fan les promotores d'igualtat en estos recursos, ja ho he explicat, i quants punts de trobada n'hi ha?
Ahí té el plànol, com vosté ha arribat després d'emetre este plànol no l'ha vist, n'hi ha vint-i-huit punts de trobada familiar en marxa, i també ho té en les llibretetes que li hem facilitat perquè, a banda d'escoltar-me, vosté després s'ho puga dur a casa i estudiar-s'ho.
(Soroll de papers) I ací tenen alguns, eixos espais que no sé qui ha dit que són espais de recogida, de fríos horrorosos, doncs, ací tenim alguns dels espais, el d'Alfafar, el d'Alzira, que ni són fríos ni són horrorosos, i estan fets amb tot el carinyo per part de les professionals i els professionals per a cuidar i per a acompanyar els xiquets i xiquetes que s'han trobat en una situació de la qual no tenen responsabilitat però la qual estan patint.

Jo crec que els he contestat a totes les qüestions.
En qualsevol cas, com hi ha un segon torn, estaré encantada de matisar o d'ampliar alguna qüestió, si vostés ho consideren.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora vicepresidenta.

Ara, ja, per concloure amb la intervenció dels grups, els que vullguen intervindre, durant tres minuts.

La senyora Mezquita.
Un segon.

Durant tres minuts, senyora Mezquita, quan vullga.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies, president.

En primer lugar, me niego a que las diputadas del Botànic que están adscritas a esta comisión de igualdad hagan un uso sectario del concepto de igualdad.
El derecho por igual de los progenitores a relacionarse con sus hijos es por el bien superior de los menores y, por tanto, así lo vamos a defender.
En todo caso, la mesa no se ha pronunciado, no ha visto inconveniente en que esta comparecencia se hiciese en esta comisión.

Señora Oltra, es usted incapaz de reconocer su nefasta gestión con los puntos de encuentro familiar en la Comunitat Valenciana.
Se lo he dicho en mi primera intervención, está bien el planteamiento de ampliar puntos de encuentro familiar, está bien el planteamiento de incrementar los profesionales, está bien el planteamiento de mejorar las instalaciones, de hacerlas más amables, eso no se lo discuto.
Pero, permítame que le afee su nefasta gestión, su vende humos constantes, su ineptitud de no cumplimiento de plazos y promesas, porque ante cada demora, ante cada anuncio por usted incumplido han sufrido familias y menores, se ha generado un grave perjuicio a los menores, principalmente.

Durante la pandemia usted no consideró este servicio esencial, obviando el efecto en la estabilidad emocional de los menores y el sufrimiento de las familias con las que se cortó el contacto.
Bajo su responsabilidad se ha venido produciendo un colapso constante del servicio y se han estado incumpliendo los regímenes de visita estipulados por sentencias judiciales, los jueces han tenido que adaptar la posibilidad de las visitas en función de la disponibilidad del servicio y se han generado retrasos de hasta dos años, como le he comentado, a lo largo de estos años desde que usted hiciera su anuncio, para que un padre o una madre pudiera visitar a su hijo o hija.

Hoy en día, siguen sin ser realidad los once nuevos PEF que usted prometió en 2017, cinco años después, y que en teoría tendrían que estar en 2018.
En mi municipio prometió uno y seguimos esperando, al igual que en Sueca, Alzira, Alfafar, Torrent, Requena, Buñol o Villena, y esto no lo digo yo porque sí, lo digo por una respuesta que usted me remite a finales de abril del 2022, superreciente.
Entonces, entiendo que estos centros todavía no están habilitados.

La Agencia Valenciana Antifraude le achaca a usted no haber asumido sus obligaciones y responsabilidades pese a ostentar la competencia correspondiente del PEF de Valencia, y le achaca más de medio millón de euros con los que debe compensar al Ayuntamiento de Valencia por no haber gestionado el punto de encuentro familiar de la ciudad de Valencia.
El Tribunal Administrativo Central de Recursos Contractuales la amonestó por discriminar a empresas privadas y provocó el retraso en la contratación de los servicios de todos los puntos de encuentro familiar volviendo al inicio de la casilla.

Su sectarismo, su prepotencia, han repercutido en la demora de unos servicios imprescindibles y necesarios, ha obligado a multitud de familias a seguir sufriendo retrasos y demoras en la atención, y a las cerca de doscientas familias y más de doscientos cincuenta menores -hoy nos ha confesado que son 278- que utilizan el centro de Valencia y que ahora están en el de Paterna, pues, se vieron obligados a desplazarse hasta Paterna para ser atendidos -y esto es lo preocupante- por profesionales desconocidos y teniendo que partir de cero.

Catorce trabajadores, profesionales intachables y con una trayectoria impecable se fueron a la calle por su falta de implicación y de previsión, porque usted era conocedora de la situación, tal y como reconoció en pleno, y así consta en acta, la concejal de Compromís, la señora Lozano.

Y es que es su gestión, señora Oltra, se puede resumir en un abandono…

El senyor vicepresident:

Senyora Mezquita, vaja acabant, per favor.

La senyora Mezquita Juan:

…institucional a familiares y menores.
Ineptitud, negligencia o incompetencia, no sabemos, pero la verdad es que les ha fallado.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Mezquita.

Algun grup més vol prendre la paraula?
Un segon.

Quan vullga, senyora Criado.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señora Oltra, me ha acusado de misoginia.
Ya sé que para ustedes yo puedo ser hombre, puedo ser mujer… Mire no, soy mujer, soy mujer.
O sea que carece de…, vamos, no tiene ningún sentido acusarme a mí de misoginia.
Soy mujer.

Le diré, en segundo lugar, que en Vox defendemos a las personas por igual, a hombres y a mujeres, por igual.
En este caso, si defendemos a los hombres es porque están discriminados.

Después de haberla escuchado da la impresión de que su información de los puntos de encuentro familiar es bastante parcial.
Y voy a aprovechar estos minutos para transmitirle lo que nos han hecho llegar padres afectados por la desigualdad que usted preside desde su conselleria, porque es lo más gráfico.
La mejor encuesta es esta, la de la calle, la de los afectados, la misma encuesta que cuando va Sánchez y sus dirigentes políticos por la calle les increpan y les pitan, y cuando van representantes de Vox, lo digo con mucho orgullo, son aclamados y aplaudidos.
Padres, en los que nos basamos para esta encuesta, a los que hemos escuchado quejas con el objetivo de que le llegue la información, y si tiene o le queda algo de buena voluntad, que lo dudamos, la demuestre y ponga remedio a esta situación.

Le voy a decir textualmente lo que han dicho: «Tratan con desprecio al hombre y la mujer siempre tiene razón».
«Es un escándalo, se nos trata como culpables sin habernos juzgado, y estando con medidas cautelares se nos trata como culpables».
«Se nos acosa tanto telefónicamente como allí para aceptar tratos o acuerdos pedidos por la madre».
«Hay desprecio al hombre».
«Allí dentro, para ellas, somos y se nos trata como una «eme«, no puedes ni hablar ni opinar, es más, a mí se me llegó a decir: «Tú, si estás aquí es por algo, y aquí quien manda somos nosotras y vas a hacer lo que nosotras te digamos sin rechistar«».
«Una vez -dice uno-, le compré un móvil a mi hijo para hablar con él, pues, bien, una vez llegamos al Punto de Encuentro Familiar se le quitó el móvil, y me lo devolvieron, y al pedirle explicaciones a estas muchachas tan simpáticas, la contestación que me dieron fue: «Si su madre no quiere el móvil, se lo quitamos y punto, ya que es ella la que tiene la guarda y custodia y es la que manda«».
«Aquí la que manda es la guarda y custodia, la patria potestad no vale nada».
«La madre se retrasa media hora y el encuentro se queda en media hora, y no pasa nada».
«Un día llegué un minuto antes, me esperé en la puerta y menuda bronca me echaron, ¡madre mía!
».
«Los derechos de los padres se los pasan por el forro».

Señora Oltra, quería preguntarle el grado de ejecución de esos 21 millones de los que habla.

Y nada más.
En sus manos está, de momento, y gracias a Dios creo que por muy poco tiempo, poner remedio a esta situación.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Criado.

Ara, si ningú havia demanat més la paraula, per un temps de tres minuts, la señora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives tindrà tres minuts per a tancar la compareixença.

Quan vullga, vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Molt bé.

Gràcies, senyor president.

Senyora Mezquita, tots els punts estan treballant, altra cosa és la ubicació, val?
Hi ha una diferència, sí, però n'hi ha una diferència entre un equip professional i on està ubicat.
És de veres que n'hi ha sis punts definitius que estan ultimant-se i que aniran després a la ubicació, però els equips estan treballant amb les famílies, que és allò fonamental, això és el fonamental, que l'equip estiga treballant, no n'hi ha llistes d'espera i no n'hi ha famílies a l'espera de ser ateses, estan totes ateses.
Que d'ací tres setmanes, dos setmanes, tres mesos, depenent del lloc, puguen estar en un altre municipi, això tampoc és, vull dir, perquè a alguns els vindrà millor i a altres els vindrà a pitjor, perquè vosté entén que si s'atén Bunyol i el d'Utiel ha d'anar a Requena, per exemple, i ara està provisionalment el de Bunyol a Utiel, doncs, el d'Utiel ara no es desplaça i es desplaçarà quan s'ubique definitivament, m'entén?
Aleshores, doncs el que passarà quan estiguen en les ubicacions definitives és que n'hi haurà menys desplaçaments.
El que s'ha fet és que menys gent s'haja de desplaçar menys quilòmetres, val?
, però tots els equips estan en marxa i treballant.

El grau d'execució, doncs és el grau d'execució al maig del 2022, que és el mes que hem acabat ara, maig de 2022, senyora Criado.

I mire, jo no li he dit que vosté siga una misògina, jo el que he dit és que fa discursos misògins, val?
Perquè no em dona a mi per jutjar a les persones, sinó, en tot cas, les coses que fan, no?

Però, mire, de tota la tirallonga de coses que ha llegit m'he quedat en una, que vosté ha dit que un va dir, «la bronca que me echó por llegar un minuto antes».
Vosté sap que en els PEF, a més, n'hi ha entrades diferents, vosté sap…, i a més ha parlat d'una persona que té mesures cautelars, vosté sap que si té mesures cautelars i ha d'anar a visita a Punt de Trobada Familiar és que molt probablement tinga una ordre d'allunyament de la presumpta víctima, que serà la mare del xiquet, i, aleshores, arribar abans no és una qüestió d'un minut, arribar abans vol dir trencar l'ordre d'allunyament.
Sap vosté?

I eixe és l'exemple que vosté acaba de…, que vosté el conta aixina i els podran aplaudir tot el que vullguen però ahí la professional el que estava evitant és que es trencarà l'ordre d'allunyament.
I, probablement, eixe amic, que a vostés els aplaudix i que a vosté li cau tan bé, eh?
, està amb mesures cautelars perquè l'ha unflada a palos.
I ahí el que necessitem és justícia més ràpida per a no haver d'anar ni al Punt de Trobada Familiar.
Eixos són els amics que a vostés els ovacionen, i eixes són les persones que han de canviar les seues actituds, si volen formar part d'una societat decent.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora vicepresidenta.

Amb esta segona i última actuació (rialles), intervenció, disculpen,…

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

També.
(Rient)

El senyor vicepresident:

…donem per finalitzada la comissió.

Moltes gràcies, senyories.

(S'alça la reunió a les 11 hores i 35 minuts)