Obres%20P%C3%BAbliques%875936.04.23%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 23 d'abril de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 1/i II.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
continuació a la comissió d'obres públiques i transports.

I, en primer lloc, encara que no és preceptiu, demanaria a la senyora secretària que passara llista per tal de comprovar si n'hi han substitucions, etcètera.

Passe llista, senyora secretària.

(La secretària passa llista per tal de comprovar el quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Senyories, anem a passar al.
.
.
Sí, per a què demana la paraula, senyora Serra?

El senyor Serra Cervera:

Mire, per una qüestió d'al·lusions, i en virtut de l'article 69 del Reglament de Les Corts, en nom del Grup Parlamentari Popular, voldria fer una puntualització i demanar una rectificació en el Diari de Sessions que ja tenim de l'última comissió.

El senyor president:

Anem a vore.
És cert que l'article 69 permet a un grup parlamentari o a un diputat, en la següent sessió de la comissió, demanar un torn per al·lusions.
De totes formes, m'agradaria que diguera, senyor Serra, quina al·lusió.

El senyor Serra Cervera:

Mire, en la passada comissió, el portaveu del Grup Parlamentari Socialista va fer una al·lusió que atempta al decor del grup parlamentari a què pertanc jo, i als diputats del Grup Parlamentari Popular.
I concretament, en el Diari de Sessions, en la plana 19, expressament i de manera literal, com diu el Diari de Sessions, el senyor Signes qualificà d'extrema dreta que governa Espanya i que governa la Comunitat Valenciana, diu literalment, cosa que atempta al decor del Grup Parlamentari que represente en este cas com a portaveu en esta comissió.
I concretament, quan també diu: «Senyor Serra, a vosté no estic referint-me.
» Fa una pausa i diu: «Sí que estic referint-me a vosté, però no estic parlant amb vosté.
» Per part del meu grup parlamentari el que demanaríem és que eixa referència desaparega del Diari de Sessions.
(Veus)

El senyor president:

Senyor Serra, té vosté a dir alguna cosa més o amb això ha acabat?

El senyor Serra Cervera:

Simplement és això, que voldríem que no constara en el Diari de Sessions, lògicament.

El senyor president:

Si la seua senyoria considera que és una cosa pejorativa el titlar-lo d'extrema dreta, esta presidència no té ningun inconvenient.
De totes formes, senyor Signes, per un minut.

El senyor Signes Núñez:

Bé.
Va ser el que vaig dir en aquell moment i figura en el Diari de Sessions i és el que vaig dir.
És a dir, eliminar-ho del Diari del Sessions seria eliminar una cosa que vaig dir en aquell moment.
I, per tant, tal volta la rectificació s'hauria d'haver demanat en aquell mateix moment, efectivament.
Però, clar, una volta en el Diari de Sessions, és una cosa que vaig dir i que, per tant, jo pense que si ho vaig dir, ha de quedar reflectit en el Diari de Sessions, no anem a modificar el Diari de Sessions.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

En tot cas, excepte que el senyor Serra vullga afegir alguna cosa.
.
.
Té vosté un minut.

El senyor Serra Cervera:

Sí que vullc afegir, perquè el reglament preveu que per a estes circumstàncies que se donen, se preveu que en la primera sessió vinent de les quals s'hagen fet comentaris o al·lusions que puguen atemptar a la dignitat d'un grup parlamentari o al decor d'ell, se facen.

Per tant, fent ús i facultat reglamentària del dret de rectificació que tenim, en nom del Grup Parlamentari Popular, el que li demane és que desapareguen les al·lusions a l'extrema dreta a este grup parlamentari.
Vosté ho pot haver dit i haver comés l'error en eixe moment.

Per tant, el que li done és la possibilitat de rectificar d'eixe error en estos moments.
És l'únic que estem fent.

El senyor president:

Si no n'hi ha ningun comentari més, entenc que el senyor Signes ratifica el que va dir.
Per tant, senyor Serra, vosté ha tingut el seu torn per al·lusions.

I passem ja, sense més, a l'ordre del dia.
De totes formes, la seua intervenció, com és natural, quedarà arreplegada en l'acta i, com és natural, en el Diari de Sessions del dia de hui.

Proposicions no de llei sobre la sol·licitud al govern de l'estat perquè no prorrogue la concessió de l'AP-7 i sobre el rebuig al possible rescat per part de l'estat de les autopistes del radi de Madrid a costa d'allargar les concessions de les autopistes de peatge de la Comunitat Valenciana, presentades pel Grup Parlamentari Compromís (RE números 43.
020 i 43.
040, BOC número 132)

El senyor president:

Punt cinc de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la sol·licitud al govern de l'estat perquè no prorrogue la concessió de l'AP-7, presentada pel Grup Parlamentari Compromís; acumulada a la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig al possible rescat per part de l'estat de les autopistes de radi de Madrid a costa d'allargar les concessions de les autopistes de peatge de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

El que demanem és realment molt senzill.
Demanem que davant la situació actual.
.
.
, ens ratifiquem en coses que estes Corts ja en el seu moment han dit, i és que demanem al govern central que en cap cas se produïsca una pròrroga de les concessions actuals a l'autopista AP-7 que gestiona l'empresa Abertis, en cap cas.
Ho diem perquè estes Corts ja s'han pronunciat també a petició nostra o a petició del Grup Compromís i d'altres grups i hem aconseguit unanimitat.

I el motiu de presentar-la era perquè apareixia un.
.
.
.
, ha aparegut, ja fa temps que estes proposicions no de llei porten ja pràcticament un any esperant poder-se debatre.
.
.
, doncs unes declaracions de la ministra de Foment, en les quals demanava que a causa de la.
.
.
, manifestava que a causa de la baixa rendibilitat d'algunes autopistes, es podria procedir a la pròrroga del peatge, de la concessió de l'AP-7 per a poder d'alguna manera assumir les despeses que han originat en altres autopistes.

Bé.
Això és inadmissible.
Com a valencians i valencianes ens tenim de manifestar claríssimament que no hi ha cap motiu en este moment per a allargar una concessió que s'ha allargat ja massa vegades.
Hem de recordar que si s'haguera complit l'adjudicació inicial, l'any 1998 s'haguera ja revertit esta autopista a l'estat.

Va ser l'any 1971, 23 de juliol de 1971, que se va adjudicar la construcció i conservació i explotació de l'autopista Tarragona-València, amb un aval del 75% de l'estat, però després ja, abans d'acabar, ja se va allargar, perquè això haguera acabat, com he dit, l'any 1998.

Va ser el president Calvo Sotelo el qui va decidir la primera modificació ja, i en juny de 1981 després ja s'aprova l'ampliació fins a l'any 2004.
Es va prorrogar per a l'any 2004 en esta primera pròrroga.
Després va ser ja el govern de Felipe González també qui va modificar el termini que hi havia fins a l'any 2006.

Però, amb posterioritat, es va tornar a prorrogar la concessió fins al 2019.
Ahí establia unes contrapartides, que era una rebaixa del peatge d'entre el 30 i el 40% i una inversió suplementària de 5.
000 milions de pessetes en aquell moment, 30 milions d'euros, amb la qual cosa l'obra més important va ser l'eixida de Terra Mítica.

Però, clar, això, eixa rebaixa de peatge va durar molt poc, en un any se va tornar a augmentar, amb la qual cosa veem que els governs de diferent signe que han tingut han utilitzat la pròrroga de l'autopista AP-7 per a aconseguir.
.
.
, o bé per a compensar coses que no sabem com al principi o per a aconseguir després, bé, una eixida en Terra Mítica o altres coses.
Però això és la situació.

La referència de la ministra en este moment, que dia: «Es fa perquè en este moment el que tenim és una davallada important de la utilització de les autopistes, una davallada important del pagament de peatges, sobretot a causa de la crisi econòmica, la gent també.
.
.
, a causa de la crisi econòmica, i a causa també a la.
.
.
Perquè un motiu és que uns no vullguen pagar el peatge i un altre motiu és la disminució real de trànsit que hi ha a causa també de la recessió.

Aleshores, podem traure dades que, per exemple, en l'any 2013, l'actual.
.
.
, la intensitat mitjana diària ha caigut un 12% en el mes de gener i un 21,7% en el mes de febrer.
Això és el que trobem.
I, per tant, autopistes com l'AP-6, que tenen en este moment un dotze i escaig d'ingressos menors que l'any anterior, o l'AP-4, en la qual passa també el mateix.

Lògicament, jo crec que si les autopistes hi ha hagut algun moment en què han tingut uns beneficis que superaven les previsions, que hi ha hagut moment de tindre-les, no ha fet un repartiment de benefici entre els usuaris.
Per tant, tampoc ara hem de pagar el seu dèficit.

Clar, ¿quines explicacions podem trobar?
Home!
, l'explicació és que un dels inversors indirectes és el Banc Europeu d'Inversions.
I, per tant, des de Brussel·les s'accelera també perquè es done solució a estos problemes.
En este moment, les davallades.
.
.
, inclús la crisi que estan tenint algunes de les empreses gestores de les autopistes, que les han portat en algun cas ja -quasi fa un any- al primer concurs de creditors, doncs va produir unes pèrdues que tindrien de ser assumides per algú.
I des de Brussel·les, lògicament, s'accelera perquès les assumim nosaltres.
Una vegada més, tenim d'assumir les pèrdues d'empreses privades que han acudit a gestionar lliurement unes instal·lacions.

Les pèrdues que en teoria han d'assumir, representarien este any un deute extra d'al voltant de tres mil milions d'euros.
Clar, com dia, el Banc Europeu d'Inversions és uns principals creditors, ja que són préstecs d'este banc europeu els que han finançat moltes d'estes concessions.
Per tant -allí també està Magdalena Álvarez com a vicepresidenta-, també es voria afectat el Banc Europeu d'Inversions negativament.

Nosaltres pensem que -ja ho hem dit moltes vegades- el poble valencià, la gent.
.
.
, les persones valencianes són molt poques per a tindre de mantindre a tanta gent com mos toca mantenir.
En este moment considerem que la ratificació de les Corts Valencianes en la negativa que se produïsca ni un sol allargament del que són els concessions ha de ser clara, unànime i que no deixe cap tipus de dubte.
No només així, pensem que si se produïx algun fet sobre això, des d'ací, des del govern valencià, des del Consell s'hauria d'actuar immediatament perquè açò no es produïra.

Ací, per les qüestions que he dit, he parlat de crisi, he parlat de crisi de bancs, he parlat de crisi d'empreses, però és que les persones, les persones que viuen al País Valencià també estan en crisi, les persones estan en crisi, les empreses valencianes també estan en crisi i tots tenen de pagar peatge per a utilitzar eixa autopista.
Més encara, quan no està en tot el territori garantit una alternativa ràpida i similar per a poder circular.

És per tot això que demanem a ses senyories que tinguen en compte la situació econòmica i social del País Valencià, però també la situació de diferenciació que estem mantenint durant anys, mantenint l'autopista.
.
.
, no una autopista de peatge, sinó l'autopista de peatge més cara que tenim en tot l'estat.

Per tant, els demane el seu vot favorable a la proposta.
I, per tant, bé, esperem en el segon torn a vore el que vostés mos diuen.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari Esquerra Unida té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

(Veus) Perdó, pensava que n'hi havia alguna esmena.

Bé.
Des d'Esquerra Unida, més que no prorrogar el peatge de l'AP-7, nosaltres sempre hem estat demanant l'alliberament de l'AP-7 ja.
És a dir, que s'acabe ja el peatge i no tindre d'esperar a l'any 2019.
Hem presentat, de fet, ja proposicions no de llei, i fins i tot una proposició de llei en aquestes Corts Valencianes demanant que se rescate l'AP-7 de la seua gestió privada i que se lleve de manera immediata el peatge.

Pensem que cal alliberar l'AP-7 de seu peatge perquè no pot ser que tingam una nacional 340 absolutament saturada i amb unes taxes de perillositat per sobre de la mitjana estatal, mentre al costat tenim una autopista infrautilitzada i que és infrautilitzada perquè la gent preferix anar per la 340 que pagar el peatge de l'AP-7.

Pensem que cal alliberar l'AP-7 del seu peatge perquè portem ja quaranta anys pagant per aquesta infraestructura, que l'empresa que la va construir ja ha recuperat els diners sobradament i ha tengut ja uns beneficis extraordinaris a costa dels valencians i les valencianes.

També pensem que l'existència de l'AP-7, d'aquest peatge, suposa un greuge comparatiu amb altres territoris de l'estat espanyol que tenen autovies com l'AP-7, però gratuïtes, i a més pensem que la permanència de l'autopista de peatge el que porta també és a l'elaboració de projectes de circumval·lació en altres llocs, ¿no?
, per la saturació d'altres carreteres.
.
.
És a dir, com les altres carreteres estan saturades, cal fer una circumval·lació.
Nosaltres pensem que és molt més sostenible ecològicament, socialment i mediambientalment, llevar el peatge de l'AP-7 que fer circumval·lació perquè n'hi han carreteres que estan saturades, ¿no?

Per tant, com dic, nosaltres apostaríem més per l'alliberament del peatge que per la no-prorrogació.
I, de fet, no només Esquerra Unida, el Partit Popular fins fa quatre dies també estava en aquestes posicions.
De fet, el 25 de febrer de 2010, el mateix.
.
.
, l'expresident Camps, en les Corts Valencianes, ací, en aquesta cambra, en el ple, va anunciar que demanaria el rescat de l'AP-7 al govern central per tal que aquesta fóra gratuïta.
També és cert que estem parlant de l'any 2010 i en eixos moments no governava el Partit Popular al govern de l'estat, i supose que per això el seu nivell de reivindicació era més elevat que ara que estan ells governant.
Però, bé, de fet, fins i tot Blasco, quan era portaveu del Grup Parlamentari Popular en Les Corts, va presentar un projecte.
.
.
, una proposició de llei demanant l'alliberament de l'AP-7, demanant-ne la gratuïtat i demanant-ne el rescat, una proposició de llei que mai se va arribar a debatre, perquè ja va decaure i no la van tornar a presentar perquè ja estaven, el Partit Popular, governant a l'estat.

És a dir, que el Partit Popular (rient) en aquesta cambra ha demanat l'alliberament i el rescat de l'AP-7, igual que ho hem fet també Esquerra Unida.
El que passa és que Esquerra Unida ho hem fet sempre i amb coherència i el Partit Popular només ho ha fet quan governava el PSOE al govern de l'estat i com una manera de confrontar, quan realment no volia eixe alliberament de l'AP-7, ¿no?

Nosaltres anem a votar favorablement la proposició no de llei, però per una qüestió de mínims, ¿no?
Nosaltres volem l'alliberament de l'AP-7; si no aconseguim l'alliberament de l'AP-7 i s'aconseguix que no es prorrogue el peatge, doncs, bé, com dic, seria per una qüestió de mínims que nosaltres anem a votar-hi a favor, però ens sembla molt greu com uns i altres han anat baixant el nivell de reivindicació, ¿no?
, com fa quatre dies el Partit Popular estaven disposats a demanar (rient) l'alliberament, després ja, quan ho hem presentat Esquerra Unida, ja hi van votar en contra perquè ja no.
.
.
, ja no governava el PSOE en Madrid, ¿no?

Però, com dic, em sembla greu que se vagen baixant els nivells de reivindicacions.
Des d'Esquerra Unida sempre ens hem mantingut en la mateixa posició, és demanar l'alliberament del peatge, demanar el rescat de l'AP-7, però, com dic, hi votarem a favor per una qüestió de mínims.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

(Inintel·ligible) .
.
.
Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Boix.

Senyor Boix.
.
.

El senyor Boix Pastor:

Gracias, señor presidente, y un poco en la línea de lo que manifestaba la portavoz de Izquierda Unida.
En esta misma cámara el 25 de febrero de 2010 se podía escuchar algo así como «señorías, voy a pedir en parte que me corresponde de autoridad al Grupo Parlamentario Popular que haga una propuesta a esta cámara para que todos juntos pedir la AP-7 sea una autovía gratuita».
.
.
Las pronunciaba el presidente Francisco Camps en aquel momento.
Unos días más tarde, el Grupo Popular registraba una iniciativa, una proposición de ley de rescate de la concesión de los tramos Tarragona-Valencia, Valencia-Alicante de la AP-7.
.
.
, en definitiva, se notaba que en aquellos momentos.
.
.
, Paco Camps, sí que se le hacía aún mucho caso, porque fue inmediatamente después.

En este articulado de la iniciativa del Grupo Popular se leía que se rescatan los tramos Tarragona-Valencia, Valencia-Alicante de la AP-7 y que dicho rescate sería efectivo el 1 de enero del 2012.
Eso sí, también se puede leer en su artículo tercero la letra pequeña de esta iniciativa, es decir, que fuera el gobierno quien incluyera en los presupuestos generales del estado los créditos necesarios para el pago de estas indemnizaciones previstas.

Tan solo unos días después, se remitía a la Mesa de estas Cortes también el criterio favorable del Consell respecto a esta iniciativa.
Y la justificación del Consell apuntaba argumentos ya clásicos cuando se argumentan temas respecto a la AP-7, que pagar un peaje, tanto para las empresas valencianas, significa una desventaja importante, así como para todos los ciudadanos que ven gravados sus desplazamientos.

Bueno, pues, han pasado más de tres años de aquella iniciativa y hoy nos encontramos con la.
.
.
, que AP-7 va a seguir siendo de pago hasta el 31 de diciembre del 2019.
No obstante, aquel 25 de febrero, pues, el Partido Popular y sus diputados, pues, aplaudían con el entusiasmo que lo suelen hacer.

También en el programa del Partido Popular de las últimas elecciones aparecía textualmente una reivindicación respecto a la gratuidad de la AP-7, y así como la construcción de nuevos enlaces y ramales de acceso.
Pero, miren ustedes, en el último debate de política general, el señor Serra en su intervención ya apuntaba a un cambio de criterio sustancial.
O sea, un cambio de criterio sustancial respecto a todo lo que he expuesto.
Apuntaba a que el PP quería que la AP-7 dejara de ser de peaje, pero ahora lo quería «con una postura razonable», decía.
Es decir, para intentar explicarlo rápidamente, pasamos con un PP que dice una cosa en 2010 y otra en el 2012.

En el 2010, respecto a la inmediatez para la liberación del peaje, y en el 2012, ya pedía, (veus) bueno, la desaparición del peaje, pero «con una postura razonable».
Yo creo que la postura razonable del PP radica más en función de quién gobierna en España y no en qué interesa más y qué beneficia más los intereses de los valencianos.
Pero tengo entendido, de todas maneras, que creo que el Partido Popular votará a favor de estas iniciativas y, por lo tanto, eso nos alegra, vaya por delante, que vayan a votar esta proposición no de ley, pero, no obstante, dejen que dudemos que no vuelva a producirse un cambio de postura.

Gobierna en esta comunidad el Partido Popular ya dieciocho años, y el Gobierno de España año y medio ya.
.
.
, que es como si llevaran dieciocho también, y en ese año y medio se han.
.
.
, no han movido ni un solo dedo para parar la injusticia que supone para todos los valencianos el coste de este peaje.
No solo el gobierno del PP no lo ha parado, sino que han seguido subiendo el precio del peaje, hasta tres veces los han subido el año pasado, ¿y saben cuál es el resultado de la política que están llevando ustedes a cabo?
Que el tráfico por la autopista en el tramo Valencia-Alicante ha caído un 19% en el último año, y en lo que llevamos de año ya un 11% ha caído.

Recordar que fue el gobierno del Partido Popular el que prorrogó la concesión trece años más, que nos condenó a trece años más; que la autopista tendría que quedar libre de peaje el 31 de diciembre del 2006 y, por culpa de un gobierno del Partido Popular, concretamente, del señor Aznar, vamos a estar trece años más, y estamos pidiendo que, por favor, no la toquen más.
Eso es lo que estamos pidiendo en estos momentos y, por eso.
.
.
, y por eso nuestro grupo va a votar favorablemente esta iniciativa.
Pero, además, también decirles que el Grupo Socialista ha presentado, y se va a discutir en esta comisión, una iniciativa para que se vayan liberando de manera progresiva los entornos conurbanos que están afectados por un alargamiento de esta concesión totalmente injusta, por estar ya amortizada y por ser fundamentalmente contraria a lo intereses de los valencianos y de nuestra economía.
Áreas turísticas como Gandía, Oliva, Benidorm, Castellón, deben beneficiarse lo más rápidamente posible de esta liberación de peaje.

Por todo esto, votaremos a favor de las iniciativas presentadas.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Boix.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, presidente.

Señorías, el Grupo Popular, al que parece que ya se ha anticipado el resto de los grupos, porque ya saben perfectamente.
.
.
, probablemente porque nos han escuchado mantener siempre la posición que defienden en su iniciativa y que hoy van a apoyar el resto de los grupos, probablemente por eso ya intuyen que el Grupo Parlamentario Popular también va a votar a favor, porque es lo que siempre ha defendido.
.
.
, por lo menos lo que hemos defendido en las actuales circunstancias económicas y, en esta legislatura, en todas las intervenciones.

Entonces, resulta gracioso cómo el Partido Socialista hace una defensa del rescate de la AP-7, cuando se olvidaron de ese rescate mientras gobernaban y ellos mismos, en abril de 2012, cuando defendieron.
.
.
, cuando defendimos en la comisión, en esta misma comisión de obras públicas, se refirieron a que les parecía absolutamente descabellado el rescate de la AP-7, eso lo han dicho aquí mismo, en esta misma comisión, en abril de 2012, por el coste de 3.
000 millones de euros en el que estaba estimado el rescate de esta autopista.
Resulta absolutamente delirante que en la situación actual en la que ustedes han dejado este país, se atrevan ni siquiera a plantearlo como una posibilidad.
(Remors)

Y, además, se olvida también, por esa memoria selectiva que ustedes les viene y les va, que en febrero de 2010 no había dicho el señor Zapatero en el mes de julio que se había acabado.
.
.
, que estábamos (remors) en crisis.
Cuando reconoce el señor Zapatero por primera vez que estamos en crisis, que el tomate es enorme, que el agujero es profundo y que vamos a recortar, cuando se recortan muchas infraestructuras que estaban ya concedidas para esta comunidad y que ustedes mismos las tienen que retirar, porque no se pueden realizar, porque la situación económica es catastrófica.
Por lo tanto, señor Boix, un poquito de memoria para que sepa usted en qué contexto se toman según qué circunstancias y según qué iniciativas en este parlamento.

Y el Partido Popular en esta legislatura, y voy al fondo de la cuestión, presidente, (veus) como ha defendido en las.
.
.
, si no recordamos mal, en esta misma legislatura, ya por cinco.
.
.
, en cinco debates distintos, la defensa, el apoyo del grupo parlamentario, exactamente igual que el planteado por el Grupo Compromís en su iniciativa para rechazar cualquier hipotético rescate, acuerdo o decisión que afecte a las autopistas de peaje que discurren alrededor de Madrid, o cualesquiera otras, a costa de alargar las concesiones de peaje que discurren por la Comunidad Valenciana o, como dicen en su segunda iniciativa, para que en ningún caso estas Cortes apoyen la prórroga de la concesión de la AP-7 más allá de su vencimiento en 2019.
Pues, le anticipo ya (veus) que el Partido Popular va a votar a favor de ambas iniciativas, porque creemos firmemente en que eso debe ser así.

Pero también recordamos a los grupos parlamentarios de esta cámara que ahora mismo ya hay otra autovía y que no es de pago, que, efectivamente, compensa, (veus) digamos, y concede a los ciudadanos la posibilidad de ir por una autovía rápida, pueda llegar.
.
.
, pueden acceder.
.
.
, llegar hasta Valencia por una alternativa que no tiene coste para los ciudadanos.

Por lo tanto, señorías, yo creo que deberían.
.
.
, como yo creo que muy satisfactoriamente plantea el Grupo Parlamentario Compromís, pues, yo creo que.
.
.
, y como ustedes mismos parece que van a realizar en esta iniciativa, pues, deberían defender lo que parece lógico, que es que en ningún caso se prorrogue el peaje de la autopista, la concesión de la AP-7 más allá del plazo en el que está establecido.

Como les decía, son varias las iniciativas, pero yéndonos directamente a la última, en la que.
.
.
, vamos, más claro no pueden tener, que en el debate de política general que se produjo el pasado mes de octubre, el Grupo Socialista y el Grupo Popular aprobaron la Resolución 120/VIII, de 26 de septiembre, en la que instan al Consell a trasladar al Ministerio de Fomento la necesidad de que la concesión de la AP-7 venza sin ninguna prórroga adicional, (veus) pues, queda más que claro cuál es la voluntad tanto del Grupo Parlamentario Popular como del socialista.

Sin duda que todas estas intervenciones en comisión y en pleno en Les Corts dejan muy clara la posición del Grupo Parlamentario Popular sobre este asunto, y si quieren, a mayor abundamiento, la propia consellera, en su comparecencia del pasado 14 de febrero, también ratifica la tesis que hemos defendido y que estoy defendiendo en este momento para que esa prórroga no se produzca.

Sobre esta resolución, quiero aprovechar para informarles.
.
.

El senyor president:

Señor Peral, (inoïble) .
.
.

El senyor Peral Villar:

.
.
.
-voy a terminar- que fue remitida por carta a la consellera de infraestructuras, a la ministra de Fomento el pasado 24 de octubre, y que fue recibida en el Ministerio de Fomento el 5 de noviembre, y que, en este mismo sentido, ya se ha manifestado por parte del gobierno de La Generalitat al Ministerio de Fomento que rechazamos cualquier prórroga que pueda producirse en el mismo tenor en el que la resolución que les he mencionado del debate de política general.

Por todo lo expuesto, señorías, y como ya les he anunciado antes, les reitero nuestra intención de apoyar las iniciativas presentadas por el Grupo Compromís, por cuanto que coinciden plenamente con la posición defendida sobre este particular por el grupo al que represento.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

¿Señor Boix, para qué pide la palabra?

El senyor Boix Pastor:

Por alusiones, efectivamente.
(Remors)

El senyor president:

No, no son alusiones.
Usted puede pedir palabra para réplica, pero no por alusiones.
Alusiones son temas personales.
Por lo tanto, yo le voy a dar a usted la palabra porque, efectivamente, efectivamente, a pesar de que esta propuesta es una propuesta del Grupo Compromís y debía ir centrado todo al Grupo Compromís, efectivamente, el señor Peral ha contradicho sus argumentos y le voy a dar yo a usted la palabra por dos minutos.

El senyor Boix Pastor:

Gracias, señor presidente.

Y sin el ánimo de entrar en polémica con el portavoz.
Pero cuando me pedía que hiciera memoria es simplemente en mi intervención lo que he intentado hacer, hacer memoria un poco de todos los diarios de sesiones que hay en esta cámara.
En definitiva he hecho un relato, desde las palabras del que fue presidente de La Generalitat y todo lo que aconteció después con el Grupo Popular.

Y, mire usted, y también desde la preocupación de este grupo de los rumores existentes, de la posibilidad de ampliar esa concesión para poder cubrir los desfases presupuestarios de otras infraestructuras que no atraviesan nuestro territorio.
Y, en definitiva, por eso hemos hecho ese relato, porque se ha cambiado de opinión muchas veces en esta cámara en función de tácticas políticas y no en función del beneficio de los ciudadanos.

Gracias.

El senyor Peral Villar:

Simplemente recordarle al señor Boix que él ha sido diputado nacional durante la pasada legislatura (remors) o la anterior legislatura.
Y que, en cualquier caso, él no ha tomado ninguna iniciativa en este sentido para defender el rescate… (Remors) ¿Sí lo ha hecho?
Bueno, pues ya nos indica ahora…

El senyor president:

Señorías, diríjanse ustedes a la cámara y no entablen diálogos.
Por favor, señorías.

El senyor Peral Villar:

No es famoso el señor Boix por hacer reclamado durante la legislatura de los ocho años del señor Zapatero el rescate de la AP-7 que es a lo que estoy haciendo referencia, a pesar de haber sido diputado nacional, por mucho que me reclame que haga yo memoria.
El que tiene que hacer memoria es él de que ha estado ocho años sin reclamar ese rescate que ahora parece que reivindican.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyor Pañella, ¿vosté vol rèplica?
(Remors) Perdón, estoy preguntando al señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Jo li demane la paraula simplement perquè hem de fer un agraïment a les persones…

El senyor president:

Anem a vore, senyor Pañella, permeta'm un moment.

El torn d'agraïment no està contemplat en el reglament.
Jo si el senyor Peral haguera contradit els seus arguments li podria donar a vosté, el senyor Peral o qualsevol membres d'altre grup.
Però no hi ha…

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor president, he dit que m'agradaria fer l'agraïment si no fóra en el següent torn.
Però hi ha una qüestió de què sí que volia aclarir algunes coses que, en relació a la proposta, poden donar a entendre.
Com per exemple el tema de canvi de postura o no, volia aclarir això.
Si m'ho permet d'alguna manera en les intervencions ha quedat en l'aire també una possibilitat de canvi.
Voldria aclarir-ho si vosté ho té a bé, jo crec que és que…

El senyor president:

Senyor Pañella, anem a vore.
Vosté ha tingut…(Remors)

Mire, senyor Pañella, si vosté aclarir alguna cosa, jo li done un minut, però que conste que no hi ha torn d'aclariment, és rèplica i res més.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Simplement jo volia aclarir una qüestió que he entés que sí que s'ha deixat en l'aire o podia entendre's.
I és que el Grup Compromís no ha canviat en absolut la postura que té respecte a les autopistes.
De fet, ha demanat reiteradament el seu alliberament.

Altra qüestió és quan se presenta una proposta per una qüestió puntual que ha aparegut en el temps i que pense que no han de deixar en l'aire.
En este moment està molt clar que les propostes vénen causades, motivades, per unes declaracions que vénen de la ministra actual.
I, per tant, creem que davant eixes declaracions, que podien dur-se a terme, nosaltres hem de manifestar-nos immediatament.
Eixa és una motivació i per tant ho fem.

No implica això una renúncia en cap cas a la petició que hem fet sempre d'alliberament per una qüestió més immediata i que pensem que s'hauria de tramitar simplement.

Gràcies per la seua sensibilitat.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Ho considerem com una prolongació de la seua primera intervenció.

Senyories, conclòs el debat…

Senyor Serra, si el senyor Pañella pot d'alguna manera completar la seua intervenció, no hi ha ningun problema…

El senyor Serra Cervera:

Senyor president, este diputat no s'ha referit a vosté per a res en cap moment, per tant, no sé per què he de fer jo cap referència.

El senyor president:

M'ha donat la sensació, senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Per tant, li pregaria que quan vullga parlar amb este portaveu siga per una qüestió de la comissió.

El senyor president:

Senyor Serra, jo no li he donat a vosté la paraula encara.
Moltes gràcies.

Passem a votació les dos propostes.
Anem a votar-les, com és normal, per separat.
Primer, la 43.
020.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovada.

Ara la 43.
040.
Vots a favor?
Queden aprovades les dos per unanimitat.

Proposició no de llei sobre l'execució del tram nord de l'A-7 per a connectar Castelló amb Catalunya per l'interior i el desdoblament de la N-232, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 43.
028, BOC 132)

El senyor president:

Senyories, punt 6 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'execució del tram nord de l'A-7 per a connectar Castelló amb Catalunya per l'interior i el desdoblament de la N-232, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Està exposat ahí que en el pla d'infraestructures i transports i habitatge que contempla els terminis i les inversions realitzades entre 2012 i 2024 i que està elaborat pel Ministeri de Foment, no queden clares certes actuacions que al País Valencià i sobretot el que és a la gent de Castelló, sobretot a les comarques del nord, els interessa saber exactament com estan programades, particularment dos.

Una és la pròrroga, més bé el tram final de l'A-7, de l'autovia A-7, que abans d'alguna manera s'ha dit que ja disposàvem d'ella al llarg de tot el país excepte al nord de Castelló.
Perquè en este moment cal dir que l'A-7 acaba a l'altura de Vilanova d'Alcolea, exactament a l'altura de l'aeroport de Castelló, on se convertix en una… Tenim una situació, a més, estranya.
Quan agarra l'autovia si no coneix, si vol anar a Sant Mateu acaba en Torreblanca, perquè te condueix ahí.
Cal eixir de l'autovia per a seguir cap a Sant Mateu.
Per tant, això és una circumstància que lògicament mos diu per què s'ha fet este tram.
S'ha fet este tram perquè calia portar l'autovia fins a l'aeroport, que era la finalitat.

Nosaltres el que diem és que, bé, està feta però cal prorrogar-la, no és l'autovia a l'aeroport, és una autovia alternativa a l'AP-7, que té un altre recorregut i un altre traçat, i que a més ha d'anar fins al final del País Valencià on està previst a més, vull dir el que són els trams que s'estan preveient no acaben en el País Valencià sinó que entren dins de Catalunya per a fer tota esta autovia.

De fet, en una part, l'última part esta, el que és l'elaboració d'impacte ambiental se va publicar fa uns mesos i no tenim en este moment altra notícia al respecte.
La importància de les dues és alta, és molt gran, sobretot perquè com he dit abans, reitere, tenim una via alternativa, alguns, fins a cert punt hi ha una via alternativa, a partir d'un moment determinat no existix eixa via alternativa.
I, per tant, davant d'ahí sí que pensem que caldria ser prioritari acabar tot eixe procés i almenys que tota la gent tinga eixa via alternativa, no només alguns.

Segon punt que toquem és un altre similar que hem discutit altres vegades, tant a nivell de Castelló com a nivell de Corts Valencianes, que és l'acabament de la nacional 232.
La nacional 232 que s'ha de convertir en l'A-68 i que en este moment no tenim cap indici que vaja a realitzar-se de manera immediata, perquè no està clar que estiga ni tan sols, com deia, en el pla d'infraestructures, transports i habitatge que emmarca les inversions entre 2012 i 2024.

Aleshores són dues comunicacions importants per al nord de Castelló.
La primera, ja he dit, és una via alternativa, que en este moment està morta, perquè acaba en l'aeroport.
El segon perquè és la unió del que és la costa de Castelló, la costa nord de Castelló des de Vinaròs amb Saragossa i amb el nord de la península.
Aleshores, la importància de l'A-68, de l'actual nacional 232, és vital quant que comunica zones industrials, com és tota Saragossa, amb la costa mediterrània pel seu recorregut més curts.
I, segona, també es comunica a nivell del que és els desplaçaments turístics des del nord, habitualment se coneix com la carretera nacional Vinaròs-Vitòria, se coneix actualment.

Per tant, comunica, és la comunicació també des del que és el Cantàbric amb la nostra costa.
Per tant, com deia, són dues actuacions, per una part, de gran importància; segona, que estan reclamades insistentment per tots, per tots, sense diferència; i, tercera, com he dit, també té la importància d'unir zones industrials i turístiques entre si.

Tot això pensem que és suficient.
Han passat anys, passen anys i no tenim solució, no és que no la tenim feta és que no sabem si entra específicament en este pla d'infraestructures que hem comentat.
Això no ho podem admetre tampoc.
Com a mínim hem de saber quina planificació hi ha, quina previsió hi ha i quan se pensen fer, més encara quan són sol·licitades de manera insistent per tota la gent del nord de Castelló.

Aleshores, nosaltres el que demanem és que efectivament se puga ja avançar en tot el projecte i la realització final, sobretot perquè no només la reclamem nosaltres.
He de recordar que des d'Aragó s'està demanant i que s'han queixat també precisament perquè haja desaparegut dels pressupostos el que era el tram que hi ha des de Castelló fins a Rafales.

Per això, nosaltres li demanem que instem, que el Consell inste el Govern d'Espanya perquè en la forma més immediata possible aclarisca estes situacions i concrete les dades d'estos trams.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

A esta proposició no de llei hi ha presentada una esmena per part del Grup Parlamentari Popular.
Per a la seua defensa té la paraula, el senyor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Si bé compartim l'objectiu de la proposta de resolució que ha presentat el Grup Compromís, nosaltres, el Grup Parlamentari Popular hem presentat una esmena de modificació que, com poden comprovar si la lligen, pensem que el text definitiu resulta molt més concret i salva el que sense voler ha corregit en la seua interpretació el senyor Pañella, que diu que dirigim al Consell per a que se dirigisca al ministeri, cosa que la seua proposta no feia i que mosatros intentem solucionar este error formal.
Però també la concretem molt més, perquè si a vosté li preocupa pensem que als qui vivim al nord de la província de Castelló encara els preocupa molt més.

En la PNL vosté ha dit més d'una vegada que per part de la proposta que hi ha de (inintel·ligible) .
.
.
no s'arreplega aquestes diferents infraestructures; que no s'arreplega amb la concreció que vosté demana, li he de donar la raó, però que s'arreplega, és que aquí ho porte fotocopiat, sí que estan.
Estan i estan concretament en la pàgina 227; trobem aquí les infraestructures, la relació d'infraestructures, en el mapa on estan les carreteres que s'han de construir també figuren.
Però, evidentment, coincidim amb vosté que no és amb la concreció en la qual s'hauria de tindre en compte.

És veritat que tant el ministre Blanco en el seu temps, com la ministra Pastor han fet un pronunciament, que estes infraestructures les tindrem en compte.
Però mosatros no mos volem quedar només quedar en la paraula, ho volem tindre per escrit i en això coincidim plenament amb vostés.
Per tant, coincidim en l'execució del que és el final de la CV-10, el que tot el món coneix ja per l'A-7 i naturalment, també, la 68.

Jo, avui, abans de vindre, he replegat tota una sèrie de retalls de premsa, perquè hi ha uns quants, dels anys que portem reivindicant aquestes infraestructures.
I aquí veig fins a fotos de vosté, fotos meues i fotos de molts diputats al llarg d'estos deu anys en els quals hem intentant dur a terme estes infraestructures.
I, avui, pràcticament, en el que estem parlant avui pràcticament estan avui igual que fa deu anys.

Per tant, el que no li puc donar la raó és en que no figuren.
Li puc demostrar que sí que figuren, perquè nosaltres volem una concreció fonamentalment en el tema que més mos preocupa, com és el que l'A-68, que moltes vegades hi han hagut reivindicacions que podia anar per la part de Catalunya que pogués anar directament a la zona de Tarragona, volem que siga el final, evidentment, que connecte al mediterrani per Vinaròs.

I això és la part més important que mosatros fiquem en esta esmena de modificació o d'ampliació, detallant específicament que l'A-68, doncs, acabe per Vinaròs.

Quant a l'A-7, doncs, mire, és una obra que a dia d'avui, doncs, com vosté deia, hauria d'estar acabada i en funcionament.
I, afortunadament, doncs, l'A-7.
.
.
, dic «afortunadament» perquè ja tenim un tram acabat, i és el que arriba fins l'aeroport de Castelló, fins Vilanova.
I aquí, si tingués molt de temps, li explicaria per què els motius d'este retard.
Però saben molt bé que és una obra que figurava ja en el protocol de carreteres que es va firmar en 2005.
.
.
, en el protocol de carreteres 2005-2010, que en aquells moments va firmar la ministra Magdalena Álvarez conjuntament amb el president Francisco Camps.
I en este protocol de carreteres se deia molt clarament que la primera part en este tram havia de construir l'autovia La Generalitat, i que la segona part li corresponia, doncs, iniciar-la i construir-la al govern central.

I, bé, els resultats estan ahí, estan ahí.
És a dir, la part que li corresponia al que era el govern de La Generalitat, doncs, s'ha construït i està en funcionament; i la part que havia de fer el govern central, doncs, ahí està, encara en estudi, en estudi que han dividit en tres fases i encara no hi ha ni impacte ambiental ni estudi de cada una d'aquestes fases, cosa que si que s'ha fet -i vosté també ho ha dit-, i no fa molts mesos se va publicar.
.
.
, este mateix mes, sí, sí, este mateix mes d'abril sortia l'impacte ambiental i estudi informatiu, precisament, de la part que ha de connectar la part entre La Jana i Traiguera i Perelló o Hospitalet de l'Infant.
Ahí sí que, després de deu anys, doncs, si ja tenim este informe previ, a partir d'aquí, doncs.
.
.
No són els moments més adequats per a atraure inversions perquè, per la falta de finançament.
.
.
; però, a partir d'estos moments, ja se poden fer estudis informatius, estudis dels projectes, traure'ls a subhasta i, en el seu moment, doncs, executar les obres.
Però és un pas que encara, en este tram que estem parlant, encara no s'ha portat a terme.

Per tant, nosaltres hem de reivindicar el mateix que portem reivindicant estos deu anys.
Tant la ministra Ana Pastor, com li deia, doncs, el passat dia 6 de novembre en la seua compareixença en el Senat, doncs, va dir que l'A-7 era una prioritat per al govern del PP.
Nosaltres no tenim per què dubtar, però que mos ho fique per escrit.
.
.
I és una proposta que nosaltres portem ara en este esmena de modificació, d'ampliació de la que mos porta el Grup Compromís.

També cal dir que també va desvetllar en esta infraestructura.
.
.
, ja va fixar quantitats, no de la que estem parlant, sinó de l'ampliació a partir del que és la província de Tarragona, que eren uns 356 milions que estarien en estos 74 quilòmetres que van entre La Jana i Perelló, fins a l'Hospitalet de l'Infant.

I ja sabem, per tant, que en estos moments, doncs, ja hi ha una previsió; però que tots sabem que, en estos moments de grans dificultats econòmiques, doncs, ja vorem quan se porta a terme.
El que tenim clar que la voluntat del Partit Popular en esta infraestructura és que considerem que és una infraestructura irrenunciable, que és un corredor, pensem, estratègic -tant un com l'altre, perquè podríem perfectament parlar dels dos a la vegada-, no ajornable, que és urgent des de fa molt de temps, que ja es van començar a gestionar, tant una infraestructura com l'altra.
.
.

L'altra cal dir que per la part del nord d'Aragó ja.
.
.
És curiós que arribe a Saragossa i fica: «A-68 fins a Vinaròs», i algú s'ho creu i tira per allí i després se troba en un coll de botella perquè, bé, la 232 no és que no siga autovia, és que hi ha un lloc, que supose que tots coneixen, que dos cotxes a la vegada no passen.
És a dir.
.
.
I això seria el primer que s'hauria de solucionar.

Per tant, nosaltres no mos desviem d'aquelles prioritats que al llarg d'estos últims anys hem marcat, no renunciem a res del que hem reivindicat.
I, per tant.
.
.
, sobretot, especialment a la província de Castelló.

Per tant, avui per avui, recolzarem aquesta proposta.
Suposem que no hi ha cap problema en acceptar la nostra esmena de modificació que suposem, si la lligen, voran que concreta en cada moment la proposta inicial.
I, supose que, per unanimitat, podem reivindicar aquestes dos infraestructures tan necessàries i prioritàries per al nord de la província de Castelló.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Per a acceptar o no l'esmena, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Vaig a començar diguent que sí que accepte l'esmena de modificació, entre altres coses perquè no desvirtua, sinó concreta per exemple alguna cosa que en la meua intervenció, a la millor, sí que he dit, però que no constava com específic.

Nosaltres quan parlem de l'A-68 estem parlant en la línia que porta la nacional 232 que, realment -i això ho havia dit-, que sí que acaba en Vinaròs.
Vostés ho concreten, i me pareix molt bé, perquè és la nostra proposta també en eixe sentit, no?
I en la resta estem igual.

Simplement dir-li que bé, que és hora que l'oposició demane; però és hora que el govern execute ja, i quan dic «el govern» em referisc al govern de l'estat.
I, per tant, espere jo que estes peticions no siguen només un full de paper que va i que ix des de les Corts Valencianes en direcció al govern de l'estat, sinó que, a més, el Partit Popular -la part del Partit Popular a nivell del que és la comunitat- faça totes les pressions necessàries sobre el govern del seu mateix partit, que té en este moment en Madrid, perquè açò siga una realitat.

Jo crec que al principi ho he dit -i, a més, consta per escrit-, no criticava que no estiguera, sinó que no estiguera en la concreció necessària, similar a altres obres que sí que estan.
I, per tant, el que demanàvem és que, davant d'eixa inconcreció, realment diguen que sí que s'inclou i s'inste a començar el més ràpidament estes obres.
Sabem que són costoses, sí; però són costoses, però si no comencen no acaben mai.
Ací el problema és que hem de passar ja del moment de les paraules al moment dels fets.
I mosatros el que volem és que se vegen fets.

Efectivament, i jo ho havia citat, havia dit uns mesos.
.
.
És que la resolució és del 25 de març, la que realment ja publica el que és l'autorització ambiental integral.
Però, bé, hem de seguir en tot el procés i el més ràpid possible.

Sé que diuen que hi ha pocs diners.
Però és que quan hi havien diners tampoc ens ha tocat, quan n'hi havien molts tampoc ens ha tocat.

I, per tant, nosaltres el que demanem és, efectivament, i coincidim, que estes dos infraestructures, tant l'A-7 a partir de Vilanova, que és on acaba ara, fins La Jana-Traiguera -ja es suposa, però ja he dit que la declaració d'impacte ambiental va més enllà- i també l'acabament de l'A-68 fins a Vinaròs.

Per tant, d'acord en l'esmena.
I agrair ja d'entrada el recolzament.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pañella.

Aleshores, senyories, per a fixar posició, ja, com és natural, al text de l'esmena.

Senyora Albiol, per banda del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.

Des d'Esquerra Unida considerem que estem vivint un moment d'emergència social, de crisi econòmica, d'atur i d'augment dels nivells de pobresa.
I, per tant, pensem que, en estos moments, la prioritat del govern valencià i del govern de l'estat no pot ser o no ha de ser fer infraestructures de carreteres, encara que algunes d'aquestes puguen ser necessàries, no ho neguem, però pensem que no ha de ser ara una prioritat.

Considerem que fer política és una qüestió de prioritats, no?
, de posar unes coses davant d'altres.
I considerem que, en estos moments, la prioritat ha de ser millorar l'atenció sanitària, educativa, les infraestructures de benestar social als pobles i les ciutats de les nostres comarques.
Però no pensem que fer una carretera siga, en estos moments, una qüestió prioritària.
I dic que no l'estem negant, dic que pensem que, en estos moments, no ha de ser una qüestió prioritària.

I, a més, ens estranya moltíssim a Esquerra Unida que el Partit Popular.
.
.
Constantment duguem a les Corts Valencianes proposicions no de llei per a fer un centre de salut a un poble o per a construir una residència per a majors o per a fer un hospital a Peníscola sociosanitari o per a fer un hospital a la Vall d'Uixó, i contínuament voten en contra de cada una d'aquestes propostes de millorar l'atenció sanitària, educativa o de benestar social als pobles.
Sempre voten en contra quan des d'Esquerra Unida o d'altres grups de l'oposició duem aquest tipus d'iniciatives.
I, en canvi, avui sí van a votar a favor d'acabar una carretera, no?

Nosaltres pensem que és moment d'altres prioritats.
I, com dic, ens estranya que s'oposen contínuament a millores sanitàries, educatives i de benestar social i, en canvi, sí pensen que siga una prioritat i pensen que sí siga el moment de fer una carretera que, com dic, no l'estem negant, simplement pensem que, en estos moments, calen altres prioritats.

A més, nosaltres, des d'Esquerra Unida, apostem per un altre model de comunicació, apostem per un altre model per a vertebrar els nostres pobles i ciutats.
Nosaltres no volem que augmente el tràfic per carretera, perquè és més contaminant, evidentment, i perquè és contrari al desenvolupament sostenible del medi ambient.
I, per tant, no és el nostre model.

També entenem que si s'ha de prolongar la nacional 232 en l'A-68, si s'ha de fer, evidentment, doncs, nosaltres també considerem que l'eixida hauria de ser per Vinaròs i no més al nord.

Però, com dic, per a nosaltres ara, en estos moments, no és aquesta la prioritat.
I pensem que, a més, caldria començar a plantejar-se un canvi de model pel que fa a la vertebració, a la comunicació entre els nostres pobles i ciutats; que no pot ser continuar amb un model que resulta molt agressiu per al medi ambient, un model que resulta posar cada vegada més formigó en els nostres pobles, en el nostre territori i, a més, contaminar cada vegada més, a més de cada vegada també posar més barreres al territori.

I, per això, nosaltres, des d'Esquerra Unida, anem a abstindre'ns en aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Manifestar que la posició del Grup Parlamentari Socialista serà de recolzament a aquesta iniciativa, en la mesura en què parla de dos infraestructures que simbolitzen molts anys de reivindicacions i també de consensos al territori, a la província de Castelló: una sobre l'alternativa a l'autopista de pagament i que també es tracta d'un vial que, en definitiva, vertebra i ajuda a vertebrar el territori; i, la segona, en la línia de progrés i de possibilitats, perquè cal connectar Castelló no només amb Catalunya, sinó també amb Europa.

Pel que respecta a l'A-68 amb l'arribada a la mediterrània per Vinaròs, ha de ser, com s'ha indicat anteriorment, una opció clara i no subjecta a interpretacions; i eixe és el tenor de la proposta.
És a dir, no és que no aparega, sinó el tenor de la proposta és que no ja siga subjecta a interpretacions, sinó que se concrete l'execució.

És clar que el Pitvi evidencia dos coses en este sentit.
La indefinició i l'ambigüitat calculada, doncs, no ajuden ni la província de Castelló ni la Comunitat Valenciana.
Perquè no significar clar i ras si s'executaran aquestes infraestructures, en definitiva, doncs, l'ambigüitat introduïx perillosament dubtes sobre la competitivitat futura del nostre territori.

No estem parlant d'obres menors, sinó que estem parlant de premisses autèntiques per garantir el nostre futur econòmic i el desenvolupament de la província de Castelló.

Si a la falta de concreció del Pitvi, per part del govern central respecte d'estes dos infraestructures que son importants per a la província, com hem dit abans, li sumem les renúncies a l'alta velocitat, la negativa a condicionar l'estació de Castelló com a estació de primera per a albergar l'AVE, entre altres, doncs, el panorama per a la província de Castelló convindran, senyories, que és un panorama realment desolador.

Es tracta, en definitiva, de dos obres massa transcendents i tenen massa jerarquia com perquè estiguen en els llimbs en què es troben en estos moments en l'àmbit del pla d'infraestructures.

Per tant, també cal destacar que el tenor del Pitvi demostra, tal com està en estos moments redactat, que la Generalitat valenciana no ha tingut cap pes al Ministeri de Foment ni davant del Govern d'Espanya.

Per tant, com he dit abans, recolzem la iniciativa perquè tot el que aporte llum i claredat i compromisos és el que necessitem.
I, per tant, el que sembla acord, sembla acord majoritari en esta comissió a este respecte, doncs, esperem que tinga els seus efectes en Madrid.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Senyories, anem a passar a la votació.
Vots a favor de la proposició no de llei, modificada per l'esmena que ha sigut acceptada, vots a favor?
13.
Abstencions?
1.
En contra?
Cap.
Per 13 vots a favor i 1 abstenció, queda aprovada la proposició no de llei modificada per l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Senyories, passem al punt 7: presa en consideració de la proposició no de llei.
.
.
(El senyor Pañella, amb el micròfon desconnectat, diu: «Senyor president, disculpe.
») Per què demana la paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Disculpe, demane un segon per fer el canvi en la persona que està en la.
.
.

El senyor president:

Doncs, si li pareix bé.
.
.
Va a baixar?
És el senyor Ponce, no?

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, sí.
Va a baixar el senyor Ponce.

Si jo em pensava que estaria ací.
Però ara li toque de seguida.
(Veus) Li toque de seguida.

El senyor president:

Anem a vore, anem a vore.
.
.
(Inintel·ligible).
.
.
el Grup Socialista i, després, si.
.
.
Senyor, si va a baixar el senyor Ponce ja.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, sí, va a baixar.

El senyor president:

.
.
.
Si volen, les seues senyories, podem continuar perquè ha d'intervindre.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Perfecte.

El senyor president:

.
.
.
en primer lloc el Grup Socialista, per deu minuts.
I, després.
.
.
(Veus) No, no.
No, no, si va el punt 7 que és del Grup Parlamentari Socialista.
(Se sent el senyor Pañella parlant per telèfon amb el senyor Ponce)

Suspenem per un minut, suspenem per un minut.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, se reprén la comissió.

Proposició no de llei sobre la negociació amb el Ministeri de Foment d'un segon protocol de carreteres 2013-2020, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 43.
956, BOC 135)

El senyor president:

Passem al punt set de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la negociació amb el Ministeri de Foment d'un segon protocol de carreteres 2013-2020, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories, ja fa.
.
.
bé, és la segona volta que portem esta PNL a la comissió perquè ja fa tres anys de la finalització de la vigència del protocol de carreteres 2005-2010, Foment-Generalitat, signat l'11 d'abril de 2005, i encara no s'ha signat el nou protocol 2013-2020.

Les credencials amb què es presenta La Generalitat a esta negociació cal reconéixer que no són bones, si atenem als resultats de l'execució del primer protocol: compromís econòmic de La Generalitat, en el primer protocol, 1.
100 milions d'euros, pressupost licitat, 15%; compromís econòmic de l'estat, 1.
200 milions d'euros, pressupost licitat, 91%.
Les actuacions a executar per l'estat eren quaranta-tres, i, trenta-una, per La Generalitat, en el primer protocol.

I ¿quin ha estat el resultat?
De les trenta-una actuacions, La Generalitat n'ha finalitzat dos i n'ha licitat unes altres cinc, set de les trenta-una actuacions.

Feia falta, per tant, vint-i-quatre de les trenta-una; de fet, l'última licitació d'obres del protocol la va fer La Generalitat en el 2011, que era una obra molt menuda, a Benicarló.
I si tinguérem en compte obres del PIE, l'última es va fer fa més de dos anys.

Miren, en l'any 2009, 123 milions d'inversió per a noves carreteres en els pressupostos de La Generalitat, ¿què es va gastar?
46,5 milions.
I ¿on varen anar a parar els altres 76,5 milions?
No a Sanitat, no a Benestar Social, no a Educació, sinó a pagar deutes de carreteres que es devien.

Any 2010, 108 milions per a noves carreteres, i ¿què va anar a obra nova?
26,5 milions.
I, ¿on varen anar a parar els altres 81,7 milions?
Ni a Sanitat, ni a Educació, ni a Benestar Social, a pagar deutes de carreteres que es devien.

Any 2011, cap obra nova, ni a la província de València ni a la de Castelló, i una sola a Alacant, la variant de la Canyada, de la CV-81, que, per cert, no s'ha licitat encara.

Any 2012, una única obra nova, en l'accés a l'hospital de Dénia, una actuació modesta de dos milions que, a hores d'ara, encara no ha estat tampoc licitada.

Pressupost 2013, cap obra nova, la consignació és per a pagar cinc obres començades i que se'ls deu i no tampoc per a Sanitat, per a Educació, ni per a Benestar Social.

De les quaranta-tres actuacions a licitar per l'estat, tanmateix, este en va executar dènou, on es va gastar 1.
094 milions dels 1.
200 assignats.

Queden, per tant, vint-i-quatre actuacions, de les quals el govern de Rajoy no n'ha pressupostat cap en este 2012, en tot cas, alguna xicoteta quantitat d'alguna d'elles destinada a l'execució únicament del projecte.

Les negociacions per al nou protocol ja començaren en l'any 2009 -fa tres anys-, amb el conseller Flores, conseller d'infraestructures, qui exigia -el conseller Flores- que l'estat, per al protocol -en aquell moment- 2010-2010, es comprometera amb 5.
502 milions d'euros, és a dir, 4.
402 milions més que en el protocol 2005-2010.

La Generalitat s'adjudicava actuacions valorades en 6.
300 milions d'euros.
Nosaltres hem de dir que mos pareixen quantitats superexagerades, encara que estem parlant de 2013-2010, quantitats exagerades.

I, per tant, en esta negociació que demanem, creguem que -i després explicaré quin tipus d'actuacions demanem-, creguem que cal rebaixar les quantitats que començaren a negociar-se.

Per tant, cal agilitar les negociacions, i, sobretot, cal fixar uns criteris en la negociació que per a nosaltres pivotarien sobre els següents principis:

Que es tracte, en primer lloc, d'actuacions prioritàries i necessàries, prioritàries i necessàries.

En segon lloc, que es tracte d'actuacions molt lligades a la competitivitat i a la productivitat.

En tercer lloc, que no siguen ambientalment insostenibles.

En quart lloc, que responguen a problemes de seguretat vial, que estan ahí, que estan produint-se i que, contínuament, se produïxen accidents en eixos trams.

Que no siguen redundants amb altres actuacions, o que estan fetes o que estan en projecte.

Que no competisquen amb altres modes de transport, i que de cap manera li reste al transport ferroviari o al transport públic eficàcia o eficiència.

Que se planifique o projecte de forma coherent amb altres modes de transport, com les plataformes reservades.

Que estiguen lligades a objectius a curt i mitjà termini, uns sis anys com a molt.

Que es tracte d'actuacions concretes a desenvolupar mitjançant un projecte concret i no de programes genèrics.

Que les inversions que hi figuren siguen realistes i ajustes als pressupostos esperables de les administracions, és a dir, que no se tire en pólvora de rei, sinó que s'elabore un protocol prevenint quina va a ser la dotació que en els pressupostos, tant de l'estat com de La Generalitat, van a poder dedicar-se per a carreteres.

Que recullen les actuacions no executades -això és fonamental-, no executades del protocol anterior -del que acaba de dir-, eliminant les que, amb el temps, han resultat -ha passat ja un temps d'eixe protocol-, eliminant del nou protocol les que amb el temps han resultat inviables o innecessàries perquè s'han produït inversions en ferrocarrils, perquè s'han produït altre tipus d'inversions en carreteres, i unes inversions que estaven en el protocol 2005-2010, doncs hui no són viables ni són necessàries.

Amb estos criteris, no deu sorprendre que el nou protocol continga escasses actuacions noves, molt escasses actuacions noves, però que siguen absolutament necessàries i que no puguen ser suplides per actuacions ferroviàries.

El Grup Socialista, per tant, creguem necessari la conclusió ràpida de les negociacions.
Per exemple, el debat anterior, el debat de l'A-7, el debat de la 232, el debat de l'A-68, és a dir, és un tema que queda pendent -com s'ha dit- de l'anterior protocol, l'hem votat tots per unanimitat, és a dir, això hauria d'incloure's en el nou protocol, per exemple, per exemple, però no clavar -digam- actuacions que ni puguen ser finançades i que en el temps puguen esperar.

Creguem necessària la conclusió ràpida de les negociacions, i, donat que ja estem en 2013, la programació del nou protocol hauria de ser, efectivament, no 2010-2020, com en un principi estava previst, sinó, efectivament, tal i com figura en el text de la proposició no de llei, hauria de ser 2013-2020, i, a més, lògicament -repetisc-, molt més modest que el que pretenia La Generalitat, el conseller Flores, quan ell va donar aquelles xifres en les primeres negociacions, modestes, tant en les consignacions pressupostàries de Foment com per a les consignacions pressupostàries que haguera d'executar la pròpia Generalitat perquè es tractara d'alguna carretera que li correspon en el protocol com a competència de la mateixa Generalitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, és cert tot allò que ha estat comentant el senyor Signes sobre com s'han incomplit les inversions en infraestructures al País Valencià, però també és cert que, des del nostre punt de vista, el problema és que el PIE era un disbarat pressupostari, ple d'obres innecessàries i de grans impactes ambientals i econòmics i amb baixa rendibilitat social; de fet, tant des d'Izquierda Unida com des d'Esquerra Unida ens hem estat negant sempre a la seua execució, com també s'han estat negat altres organitzacions ecologistes i algunes associacions d'afectats pels impactes, ¿no?

Nosaltres considerem que era un malbaratament antiecològic i antisocial per les seues prioritats, ¿no?
, sempre s'ha prioritzat l'AVE i les autovies enfront del ferrocarril de mercaderies o de distàncies mitjanes i al rodalies, ¿no?

Per tant, nosaltres podem votar favorablement aquesta proposició no de llei en què es parla d'acabar tot el que estava en el primer protocol, encara que Signes sí que ha comentat que, bé, que caldria desfer-se d'aquelles que ja no pertoquen, ¿no?
Però, també és cert que es vota el que es vota, i el text diu el que diu.

I, també, estem d'acord amb els criteris que marcava per al segon protocol de no duplicar infraestructures, d'adaptar-se a la realitat, que siga sostenible mediambientalment però -com dic-, al final, el text diu el que diu i, en part, estem d'acord amb els arguments i amb l'exposició de motius, però n'hi ha una altra part que no -ja ho he explicat abans, ¿no?
, també, quan ens hem abstingut-, que nosaltres en estos moments estem per un canvi en eixe model d'infraestructures que tenim al País Valencià.

I, per tant -com dic-, ens anem a abstindre.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, desde Compromís consideramos que la vertebración del territorio no se consigue fomentando el transporte privado por carretera.
La vertebración del territorio se logra con una buena red de transporte público, de la que ahora mismo carecemos porque todos los que han estado con responsabilidades de gobierno en las estancias donde se tomaban -y donde se toman- las decisiones en materia de transporte han hecho dejación de la obligación de fomentar el transporte público en el territorio valenciano, más aún dado el retraso de nuestras infraestructuras de transporte público, tanto con respecto a la media estatal como con los restantes territorios de la Unión Europea.
Lo hemos mencionado en otras ocasiones, la carencia de esa red y de ese fomento de la red de transporte público a todos los niveles.

Nosotros creemos que, junto con el abandono ideológico de todos los servicios públicos, utilizando la crisis como coartada para la aplicación de su programa antisocial de máximos, no ha habido una apuesta por la vertebración del territorio valenciano por parte de ninguna de las administraciones con competencias a lo largo de las pasadas décadas, y, en consecuencia, por la movilidad sostenible, sino una clara dejación de obligaciones.
Se ha apostado por mantener los desequilibrios público-privados a favor, cómo no, de estos últimos.

Esto ha sido así -reiteramos- en las pasadas décadas, tanto por parte del gobierno valenciano como por parte de quienes han gobernado en Madrid.
Así, vamos a utilizar indicadores objetivos para valorar sus políticas de transporte público y el resultado de las mismas, con datos procedentes de las administraciones.

La estrategia valenciana ante el cambio climático 2008-2012 reconocía que, en el apartado de emisiones por sectores, el tránsito por carretera en el territorio valenciano suponía una contribución en las emisiones de gases de efecto invernadero muy superior a la media estatal, con una ponderación que ha variado desde el 27%, cuando la media estatal estaba en el 18, al 30%, cuando la media estatal no llega al 22.

Así mismo, este documento recoge que uno de los dos sectores que tiene mayor peso en el inventario valenciano, del que representa el inventario estatal, es el tránsito por carretera que ha evolucionado en el mismo intervalo, desde el año 1990 hasta el 2005, del 9,5% al 10,5%.

En el mismo documento se reconoce como el sector.
.
.
otras formas de transporte, se mantenía inalterable en el período 1990-2005, en la cifra del 2%, mientras que en el marco estatal ha pasado éste mismo del 2,7 al 3,1.

Bueno, a lo que vamos es a que, mientras a nivel del estado hay una tímida tendencia a usar mayormente el transporte público, en la Comunidad Valenciana el tema es al revés, ¿eh?
, cada vez vamos a peor.

Otra forma de transporte son las formas sostenibles, como el transporte de mercancías por ferrocarril, pero también hemos comentado aquí en numerosas ocasiones que más del 95% de las mercancías que llegan al puerto de Valencia salen por carretera y no por ferrocarril, por mucho que se hable del corredor mediterráneo y de la necesidad de su implementación, pero la realidad es que los distintos gobiernos, a todos los niveles, no han favorecido ese transporte que es el más sostenible.

A la vista de los dos anteriores, no creemos que se trate de seguir fomentando la locura de infraestructuras sin sentido, de aeropuertos sin aviones o de estaciones de AVE sin accesos, como veremos después, que son, bueno, claros ejemplos del despilfarro que nos han puesto en el mapa mundial.

Así pues, la asignatura pendiente en movilidad y en el territorio valenciano es la apuesta por los modos sostenibles y públicos de transporte, tanto de pasajeros, como de mercancías.
Ningún gobierno ha atendido esa necesidad y eso ha tenido costes enormes, costes sociales y costes económicos también.

En consecuencia, si algo es urgente en infraestructuras de transporte es impulsar aquellas que más contribuyen a que los modos sostenibles sean los que trasladen un mayor número de viajeros y de mercancías.

Por ello, en cuanto a la propuesta, creemos que sí que deben de llevarse a cabo algunas actuaciones, es obvio, como variantes de poblaciones, algunas interconexiones; eso sí, siempre que no sigan aumentando la fragmentación del territorio hasta hacer inviable su sostenibilidad.

Y, desde luego, dar ese giro que comentaba anteriormente en cuanto a dejar de, digamos, favorecer el transporte privado por carretera frente a modos sostenibles y públicos que permitan, pues bueno, que el transporte cada vez sea más sostenible en nuestro territorio.

Por lo dicho, estando de acuerdo en parte de lo que se propone, pero no en su totalidad ni en la filosofía, Compromís también se abstendrá.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, en primer lloc, dir respecte a la proposició no de llei que és motiu de debat (so per interferència d'un mòbil) que arranca d'un error, un error perquè en la mateixa PNL es parla d'un pla de 2005.
.
.
, del protocol, millor dit, 2005-2011, quan en realitat el protocol era 2005-2010.
(Algú diu: «Està mal.
»)

I, després, torna a incórrer en un altre error, que verbalment el senyor Signes hàbilment ha vullgut passar de gaidó, però que literalment és clar que també es plasma en la PNL quan parla d'un protocol en la PNL futur per a 2012-2020.
Ell, insistisc, en la seua intervenció, ha parlat de 2013-2020, però lo escrito, escrito está.
I el que consta ahí és el que jo he dit.
Per tant, ahí n'hi han uns errors ja d'eixida.

En segon lloc, cal destacar, i vull recalcar especialment, que no són correctes les xifres que es recullen també en l'exposició de motius i que el senyor Signes en la seua intervenció ha vullgut convertir en una espècie d'element fonamental del seu plantejament polític.
I dic que en l'exposició de motius s'arrepleguen xifres incorrectes, com també les ha manifestat verbalment el senyor Signes, pel que fa al nivell d'execució en el compliment del protocol de carreteres 2005-2010 per part de les administracions firmants que no respon a les quanties ahí plasmades ni expressades pel senyor Signes.

El compromís que recollia el protocol -i el remet a la clàusula quinta- era la licitació per part de l'estat i de La Generalitat d'unes quantitats (so per interferència d'un mòbil) fins a 2010, que és el que arreplegava el marc temporal d'eixe protocol.

Aixina, en el 2010, l'estat hauria d'haver licitat una quantitat de 1.
200 -i no 1.
300 que ha dit vosté- milions d'euros.
La realitat ha segut que se n'han executat 1.
093, segons els meus números.
Vosté ha parlat de 1.
094.
Bé, en eixos termes es meneja l'execució per part de l'estat, el que suposa entorn del 91% del compliment d'eixe protocol quant al que exigia el protocol, que era la licitació d'unes determinades obres.

I pel que respecta a La Generalitat, ha licitat fins al 2010 obres per un import de 746 milions d'euros dels 1.
100 milions compromesos.
Això representa el 67%, és a dir, dos terços de la quantitat, i no les xifres que vosté sibil·linament ha deixat caure en la seua intervenció.
Per tant, també en la seua intervenció i en el text de la PNL n'hi ha un error substancial.

Estes dades, per altra part, jo crec que s'han explicat fins a la sacietat en Les Corts en nombrosíssimes intervencions parlamentàries.
És clar que el Grup Parlamentari Socialista continua en la seua línia ja coneguda.

Jo sí que vull, en nom del meu grup, recalcar que en tot moment la valoració per part nostra ha segut positiva d'eixe protocol del 2005 i, per això, sempre hem manifestat l'interés en la firma d'un segon protocol que poguera recollir les inversions en les quals vosté ha fet referència a una sèrie de criteris que podríem compartir en la seua major part.
I a fi d'aconseguir eixe objectiu.
.
.
, ja en 2009 -i vosté també ha al·ludit- es van mantindre unes reunions amb el ministre de Foment de l'època, amb el senyor José Blanco, que, per cert, el senyor Blanco va anunciar que firmaria al llarg d'eixe any, del 2009, eixe segon protocol, i no va ser aixina.
Ho deixe caure per a generar el coneiximent i perquè rememorem un poc quines són les circumstàncies que s'ha produït.

Igual que en setembre de 2010 es va mantindre una reunió, també, en l'aleshores secretari d'estat d'Infraestructures amb el qual es van acordar una sèrie de punts.
Fonamentalment li recordaré que per part del ministeri presidit pel senyor Blanco es parlava d'una inversió de l'estat en obra, aleshores, de 2.
000 milions d'euros, sense que es fixara ni es parlara d'un calendari, ni de priorització en l'execució de les obres, ni res de res.

No obstant això, aleshores, la conselleria ja va dir que eixa quantitat es valorava molt insuficient atenent les inversions realitzades en la comunitat autònoma valenciana, en el Regne de València.

Per tant, mosatros no compartim ni el contingut, ni els elements argumentals que vosté ha utilitzat.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner, vaja concloent.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
per a fonamentar la seua proposta i el vot nostre, a falta que puga després ampliar-li algunes altres qüestions, evidentment serà en contra de la seua PNL.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

En primer lloc, no sé.
.
.
, respecte a la PNL, parla en el primer paràgraf del protocol 2005-2010.
Després, sí que n'hi ha un error en la proposta de resolució, en el punt 1, que posa «2005-2011», hauria de ser 2010.
I, després, vosté me diu que un altre lloc apareix 2012-2020, jo no ho veig, però bé.
¿2012-2020?
(Veus) No ho veig, no ho veig en la PNL.
.
.
(Veus) No ho veig en.
.
.
, no, no, és que no ho veig ni en l'exposició de motius ni en la proposta de resolució.
Però bé, dóna el mateix, senyor Giner.
(Veus)

Anem a vore, és a dir, el tema.
.
.
el tema és que, efectivament, este protocol, al nostre paréixer, cal firmar-lo.
És un protocol que cal firmar-lo perquè és una manera d'afegir consignació pressupostària de la qual La Generalitat disposa i que ara en cada pressupost que passa és menor.
Jo abans he explicat que obra nova és molt poqueta, únicament és per a pagar obra feta i per a reparació de carreteres i, per tant, el protocol estaria molt bé per a aconseguir execució de carreteres necessàries, absolutament necessàries, per a la Comunitat Valenciana finançades per l'estat.

Vosté me diu: «Començaren les negociacions.
.
.
», ho he dit jo, començaren les negociacions amb el senyor Blanco en 2009.
Efectivament.
Tornaren a haver-les en setembre de 2010 i no quallaren.
Efectivament.
Jo li pregunte: des de novembre de 2011, ¿ha mantingut La Generalitat, la consellera d'infraestructures, senyora Bonig, alguna reunió amb la seua homòloga la ministra de transports, Ana Pastor, sobre este tema?
¿O des de novembre de 2011, que vostés estan governant en Madrid, ha deixat de tindre's contacte al respecte del protocol de carreteres?
¿Seguix negociant-se?

I el que jo plantege és que s'agilitze este tema, perquè este tema és fonamental, fonamental per a determinades actuacions, i repetisc, com les que vostés per unanimitat han votat en l'anterior punt de l'ordre del dia.
O siga, en l'anterior punt de l'ordre del dia han votat una actuació, el senyor Castejón, que vosté ha dit que estava en el protocol, que estava en el protocol i no s'ha executat.
És a dir, no ho entenc.
Per tant, que se redacte un nou protocol, que les obres -i ho ha dit- pendents de l'anterior protocol se col·loquen ahí, que siga un protocol modest, perquè el que plantejava el senyor Flores en 2009, efectivament, eixes xifres hui són absolutament impossibles, però que se moga el tema este, que se negocie i se tanque el protocol perquè fa falta alguna actuació en carreteres essencial i estem perdent ja tres anys l'aportació que el govern de l'estat.
.
.
doncs bé, podria aportar per a l'execució de noves carreteres en la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, no vaig a perdre molt diguent-li que si bé és cert que en l'enunciat de la PNL fica 2013, el que s'aprova és l'exposició de motius i, més en concret, la proposta de resolució, i en el que s'aprova parla de 2012.
Però bé, això és un error més en els plantejaments de la seua PNL.

I vaig a allò important, a allò substancial, al que vosté exigia en la seua intervenció que li diguérem per part del nostre grup.
Mire, respecte al moment actual, en el nou govern central, la titular del Ministeri de Foment va anunciar en febrer de 2012 la seua intenció d'elaborar, com vosté sap, un pla d'infraestructures, transport i vivenda, el Pitvi, amb un horitzó temporal que marca al 2024.

I a eixe efecte, la conselleria va plantejar una sèrie de propostes, d'inversions en la línia del que a vosté li preocupa per al Regne de València, per a la Comunitat Valenciana en matèria de carreteres en eixe horitzó 2024, en el qual, atenent a criteris d'equitat i d'equilibri entre comunitats autònomes, la inversió necessària per a la Comunitat Valenciana dins del Pitvi deuria aconseguir unes xifres, al nostre criteri, similars a la nostra contribució autonòmica al conjunt de l'estat.

Una altra dada respecte al que a vosté li preocupava de què s'està fent ara.
En setembre de 2012, el ministeri.
.
.
, i jo crec que això és important que es conega i, malgrat això, de les intervencions en l'anterior punt, i algunes en este també, pareix que vostés.
.
.
, o alguns de ses senyories de distints grups no s'han enterat que el ministeri va penjar en la seua pàgina web un document inicial per a presentació i participació pública en eixe Pitvi, un document que recull la major part de les actuacions pendents del primer protocol, aixina com les principals necessitats viàries de la Comunitat Valenciana.
I ahí està l'A-7, la CV-10, l'A-38 -actual nacional 332-.
Per cert, l'A-68 -actual 232- a la qual fea anteriorment referència el senyor Pañella, i vosté també ha fet al·lusió a la mateixa, des del desconeiximent que està prevista, perquè es tinga en compte, està previst, està publicat, el remet a eixa web, com les variants de poblacions i a un llarg etcètera d'actuacions que estan contemplades ahí i que poden vostés constatar.

Malgrat això, he de dir-li que este document no està conclòs ni aprovat, per la qual cosa lògicament en estos moments no pareix lògic que sol·licitem al ministeri el tancament d'un segon protocol, quan moltes de les actuacions que en un principi podrien formar part d'eixe segon protocol poden ser objecte i estan contemplades en el Pitvi.

I, en eixe sentit, dir-li -i acabe senyor president- que, després de la presentació del Pitvi, n'hi haurà temps per a prioritzar a mig termini, tenint en compte que el pla és de dotze anys, les actuacions en carreteres, almenys en els pròxims cinc anys, i plantejar i negociar aleshores un nou protocol, però jo crec que no és lògic fer-ho abans.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

¿Per què demana la paraula?
(Veus) ¿D'ordre?
Diga'm.
No n'hi ha ningun desordre, però diga'm.

El senyor Giner Giner:

Senyor president, si l'ordre és aconseguir.
.
.

El senyor president:

Senyor.
.
.
senyor Giner, senyor Giner.

Diga'm quin és el desordre, senyor Signes.
No, no, per favor, per favor.

El senyor Signes Núñez:

Però, ¿per què diuen això?

El senyor president:

Si és tan amable, senyor Signes, diga'm vosté.

El senyor Signes Núñez:

A vore, és que jo me dirigisc a la lletrada, a la lletrada.
És a dir, efectivament, en el Bolletí Oficial de Les Corts, no entenia jo com dien que en la meua exposició de motius posava 2012-2020.
Per això no ho entenia.
És a dir, ahí hi ha un error en el Bolletí Oficial de Les Corts.
Jo tinc ací l'original registrat i posa 2013-2020.
I, per tant, en la proposta de resolució, en el punt primer, quan parla de 2012-2020 en el BOCV, en la PNL registrada parla de 2013-2020.
Per això jo no entenia el que estàvem dient.

El senyor president:

Senyories, per favor, consta en acta, si hi ha un error de transcripció, que conste en acta i s'ha acabat.

Molt bé, indubtablement tenia raó el senyor Giner i vosté, els dos.

Senyories, passem a la votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
4.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
2.
Per 8 vots en contra, 2 abstencions i 4 a favor queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre la necessitat d'una llei estatal de finançament del transport públic, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 47.
041, BOC 144)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la necessitat d'una llei estatal de finançament del transport públic, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Duguem una proposició no de llei en la qual el Grup Parlamentari Popular demana que existisca i que se regule, a través d'un projecte de llei, el finançament del transport públic, especialment en l'àmbit metropolità.

Senyories, entre tots, i en particular i en privat ho hem reconegut, La Generalitat està fent en les principals àrees metropolitanes de la Comunitat Valenciana uns esforços molt importants en inversió per a poder desenrotllar els sistemes de transport públic que siguen d'alta capacitat i de qualitat.
I estan basats en tres idees bàsiques, com diu la mateixa exposició de motius: transport per a tots, un transport sostenible i un equilibri territorial.

Senyories, estos sistemes de transport es poden vore en Metrovalencia, se poden vore en el Tram d'Alacant, se poden vore en el Tram de la Plana, i que, juntament amb el que és la xarxa de transport municipal en estos moments i del que és la xarxa de rodalies ferroviàries, formen una gran xarxa metropolitana.

Una cosa que en reiterades ocasions estes Corts s'han manifestat i han manifestat les mancances que hi havia al voltant del finançament d'estes i el tractament que hi ha hagut cap a la Comunitat Valenciana durant moltíssims anys per part del govern del Partit Socialista que ens han donat l'esquena i no han volgut mai assentar-se a parlar del finançament.
No han volgut assentar-se a parlar mai.

I creiem que en estos moments el que hem de fer és, amb la mateixa contundència, reclamar-ho; i amb la mateixa contundència li demanem en esta iniciativa que el Govern d'Espanya, el govern del Partit Popular, legisle, regule i que done una resposta a tot l'estat, en el qual les desigualtats que han incrementat en matèria d'infraestructures els governs d'esquerres, en este cas el Partit Socialista, puguen reconduir-se i que puguen tindre un marc legal per a evitar eixes situacions arbitràries i d'abús que s'han donat.

Mire, ací el que ens interessa és garantir el dret a la mobilitat de la ciutadania.
Eixa és la proposta que duem en esta llei.
I perquè eixe dret estiga fonamentat se troba amb obstacles de manera contínua.
Un és la coordinació, en este cas, dels servicis prestats per cada operador, i una altra, de primer ordre, és el finançament del transport metropolità.
I hi ha un altre tema molt important, lògicament, com és el finançament d'eixes infraestructures necessàries per a eixos transports que ha assumit la Generalitat valenciana de manera plena.

Per tant, creiem que estem parlant d'un problema que en estes Corts s'ha debatut, en esta comissió s'ha parlat molt, i que hem de tindre una manifestació política en la qual demanem que hi haja una llei estatal, lògicament, en la qual les ajudes que l'administració central està fent a través dels contractes programa, bé, tinga un tractament en el qual la Comunitat Valenciana no estiga discriminada com ha estat al llarg de tots estos anys.

Ha sigut una reivindicació del govern valencià, en la qual el contracte programa se reivindicava, se demanava i, per tant, mosatros entenem que tenim l'obligació i el manament en este cas d'exigir-ho, perquè damunt és un compromís clar del govern del Partit Popular.

Jo en això.
.
.
, al final el que es vol, bé, és donar la possibilitat que la Comunitat Valenciana tinga un nivell de finançament, en este cas el transport públic i, lògicament, de l'àmbit metropolità el tinga com el tenen altres àrees metropolitanes i que han tingut per part dels governs de Madrid un altre tractament.

S'ha reivindicat de manera contínua, se li ha dit al govern quina era la petició i què era el que volia la Generalitat valenciana, i entenem que és una necessitat i una reivindicació de justícia.

La Generalitat ha assumit les inversions en les infraestructures, les ha assumit sense obtindre en la majoria dels casos el recolzament per part del govern de Madrid, la col·laboració en el contracte programa per part dels governs del Partit Socialista són inexistents, o siga, inexistents, ha sigut impossible assentar-se a parlar d'este tema, no hi va haver cap voluntat política i demanem que això que es regule i que hi haja una llei estatal que done solució i en la qual mos quedem fora dels criteris de decisió política que fins ara hi han hagut per a este tipus de decisions.
Ningú entén com àrees metropolitanes, com puga ser la de València, com puga ser, lògicament, la d'Alacant o la de Castelló, en menor mesura, però també important, s'hagen de quedar fora dels contractes programa que hui estan existint per a altres àrees metropolitanes on quantitativament tenen molta menys gent que atendre i on les inversions de les administracions públiques d'eixes comunitats autònomes no tenen comparació amb l'esforç que ha fet la Generalitat valenciana al llarg dels últims anys.

Per tant, senyories, pensem que és molt difícil no recolzar esta iniciativa, és molt difícil no estar d'acord que això s'ha de regular en una llei estatal, que havia d'estar feta des de fa molt de temps.
I pensem que és el moment on hi haja una manifestació política clara i contundent en eixe sentit.

Per tant, el Grup Parlamentari Popular el que proposa és que instem el Consell que plantege al Govern d'Espanya la presentació davant del Congrés dels Diputats d'un text legal on, lògicament, hi haja un projecte de llei que contemple de manera clara el finançament del transport públic, i en especial en l'àmbit metropolità.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

A esta proposició no de llei hi ha presentada una esmena per part del Grup Parlamentari Compromís, registre d'entrada número 53.
395.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, visto el texto de la propuesta de resolución, desde Compromís consideramos que, bueno, podría apoyarse en el caso de que quedara claro lo que proponemos en nuestra enmienda, que es que las Cortes insten al Consell a mantener y a potenciar el carácter público del transporte metropolitano.

Tenemos cinco de las veinticinco principales áreas metropolitanas del estado.
Nosotros siempre hemos reclamado que se hiciera este contrato programa con el estado para que nuestras áreas metropolitanas pudieran recibir una financiación justa, que es necesaria, que las grandes áreas metropolitanas del estado, Madrid y Barcelona, la tienen desde hace muchos años; y que, bueno, que estamos hablando de montantes de decenas de millones de euros para mejorar y potenciar ese transporte en las áreas metropolitanas.

Entonces, bueno, no deja de ser curioso.
Y, bueno, en la exposición de motivos mucho habría que decir.
Porque, bueno, no estamos de acuerdo en lo que se dice.
La Generalitat valenciana no está desarrollando sistemas de transporte público de alta calidad y capacidad que se basen en esas tres ideas.
Eso es lo que nos gustaría que hicieran.
Pero, tristemente, pues no.
Acaba de pasar un episodio de un fuerte ERE en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, de un intento de privatizar la gestión de parte de Ferrocarrils.
Y tristemente nosotros pensábamos que era el principio de una privatización más intensa, si cabe.

Y, bien, hay mucho que discutir sobre la exposición de motivos.
Pero, como al final lo que se vota es la propuesta de resolución, pues considerábamos que se podía aceptar, siempre que hubiera un compromiso firme de mantener y potenciar el carácter público del transporte metropolitano.

Entonces, bueno, el balón está en el tejado del Partido Popular.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per acceptació o no de l'esmena, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Señor Ponce, le vamos a aceptar la enmienda, lógicamente, y usted en la enmienda me ha llamado mucho la atención porque.
.
.
, la aceptamos porque lógicamente podemos decir que complementa lo que dice la propuesta de resolución.

La propuesta de resolución termina diciendo, y lo que es el grueso o el contenido político de la misma habla de un proyecto de ley que contemple la financiación del transporte público, en especial en el ámbito metropolitano.
Y repito la palabra «público».
Porque usted ha añadido, nosotros lo vemos ya, porque es redundante en lo que hemos dicho, en la cual usted pide que Les Corts insten al Consell a mantener y a potenciar el carácter público del transporte metropolitano, y creo que es absolutamente complementario.

Si le digo la verdad, cuando he visto la enmienda me he alegrado, porque digo, una vez más Compromís y nosotros en estas cosas pues, bueno, nos ponemos bastante de acuerdo y vamos bastante de la mano.
Porque, a lo mejor, si en vez de la palabra «carácter» usted hubiese puesto «naturaleza pública» hubiésemos entrado en cierto conflicto.
Por lo tanto, yo creo que ustedes han dado un paso, y eso es importante, viendo que el «carácter» tiene que ser público.
Y luego el resto de cosas serán como sean.
Porque, lógicamente, si usted en vez de poner «carácter», hubiese puesto «naturaleza», me imagino que a la vez que ha presentado esto hubiese presentado una proposición no de ley pidiendo que el transporte público en la ciudad de Alicante sea público, lógicamente, no sea privado.
Usted se acuerda que aquello es una malifeta, como se diría en la época del Partido Socialista, cuando (inintel·ligible) … todo bien, pero está una empresa privada gestionando un servicio público.

Por lo tanto, yo le digo que la acepto de buen agrado.
Creo que viene a complementar, dice lo mismo, muy bien dicho.
Y podríamos lógicamente discutir, que no vamos a discutir porque usted no ha entrado en el fondo de la cuestión a discutir de la exposición de motivos.
Y le puedo decir abiertamente, pues bueno, que sus planteamientos legítimos son como los nuestros, o sea, absolutamente defendibles.
Y en una sociedad y en un sistema como el nuestro pues usted tiene la obligación de defender lo que defiende y nosotros lo nuestro.

Mire, usted y nosotros, que compartimos áreas de gobierno en el ámbito municipal, unas veces les apoyamos a ustedes y otras veces ustedes nos apoyan, pero tenemos que en determinados núcleos la gestión de gobierno compartida.
Yo estoy convencido que aunque estos problemas no se dan, porque en el ámbito municipal del que estamos hablando pues posiblemente no hablemos de áreas metropolitanas en concreto.
Pero estoy convencido que en cualquiera de las áreas metropolitanas de la Comunidad Valenciana la gente que representa a Compromís, pues, hombre, estará me imagino que absolutamente de acuerdo con que el carácter público del transporte metropolitano tiene que ser así.
Y es que la esencia del mismo es pública.
En las áreas metropolitanas, y debe de ser pública, y no puede dejar de ser pública bajo ningún concepto.
Es que el carácter, si deja de ser público, hablaremos de otra cosa, que también se puede hablar.
Nosotros en el Partido Popular no lo vemos así, el carácter tiene que ser público.
Luego la gestión ya será la que tenga que ser en cada… Hay fórmulas de todo tipo y de todos los colores.
Quiero decirle, si viésemos a lo largo y ancho del panorama, veríamos que hay de todo tipo.

Por lo tanto, nosotros aceptamos la enmienda.
La enmienda viene…, ya le digo, viene a decir lo mismo, por lo tanto es absolutamente coherente con lo que nosotros decimos y el planteamiento que ustedes hacen.
Yo, de verdad, agradezco el paso que ustedes hacen.
No estoy de acuerdo con lo que dice de los ERE, de Ferrocarriles y esas cosas, pues no es el momento, porque aquí lo importante es que en esto nos pongamos de acuerdo y lo votemos de acuerdo.
Y ojalá el resto de grupos se puedan sumar a una iniciativa de exigirle al gobierno del Partido Popular en Madrid -más que al gobierno, al Congreso de los Diputados, donde estamos todos presentes, los que estamos aquí- a que podamos sacar un proyecto de ley de esta naturaleza, más que el carácter de esta naturaleza -el proyecto de ley yo sí que creo que tiene que tener naturaleza más que carácter-, pero el carácter público del transporte metropolitano es innegociable, es innegociable, gobierno quien gobierne -y se lo digo.

Yo lo que se ha hecho en otras partes fuera de España, en países del área europea, yo hay cosas que a lo mejor desde el ámbito ideológico próximo al PP se han hecho y no las comparto, o sí.
Pero, en este caso, le puedo decir que el carácter público del transporte es irrenunciable.
Otra cosa es la naturaleza.
Yo creo que usted lo ha marcado muy bien y lo ha hecho eso en una línea correcta.

Por lo tanto, le aceptamos, le aceptamos la enmienda, se suma a esto.
Y le digo de buen agrado, pues que nada, que, una vez más, coincidimos -y yo creo que eso es bueno- ante la satisfacción del resto de grupos, que noto en los gestos de algunos compañeros satisfacción por este entendimiento.
Y eso siempre es bueno, y más en un sesión como la de hoy donde parece que las unanimidades han sido bastante altas hasta el momento de hoy.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Serra.

Sí.
Para fijar posición, bueno, señorías, indudablemente, como es natural, sobre la proposición no de ley con la enmienda incorporada, porque ha quedado aceptada por el Grupo Popular.

Pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

La veritat és que si el senyor Serra haguera acceptat l'esmena sense més, i no haguera explicat res, probablement jo haguera votat a favor de la proposició no de llei amb l'esmena, però com que ha explicat concretament el que entén ell per caràcter públic, nosaltres des d'Esquerra Unida anem a abstindre'ns.

Perquè per a nosaltres caràcter públic, o quan parlem de transport públic, parlem també de transport públic gestionat públicament.
I com que s'està dubtant, i no sols s'està dubtant en esta intervenció, sinó que al País Valencià n'hi ha transport públic que no està gestionat públicament.
.
.
I sembla que eixe és el camí que té el Partit Popular i que, a més, ací la consellera ho ha ratificat en moltíssimes ocasions, i a més en moltíssimes ocasions s'ha proclamat fidel seguidora de la senyora Thatcher, la qual cosa en matèria de transport a nosaltres ens preocupa moltíssim.
Doncs, com que el senyor Serra ha fet eixos matisos sobre el caràcter públic, nosaltres des d'Esquerra Unida ens anem a abstindre, ja dic, per l'explicació que ha fet el senyor Serra, perquè nosaltres volem que siga transport públic gestionat públicament.
I eixa seria un poc el matís o la diferència, encara que en part estem d'acord, i per això és una abstenció.

Gràcies.

El senyor president:

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Anem a vore.
La proposta de resolució.
És que la veig molt ambigua.
En este moment, efectivament, estic d'acord en el fons de la proposició no de llei.
Efectivament, el contracte programa és absolutament necessari per al transport metropolità de les grans conurbacions.
En este moment hi ha contracte programa en Barcelona, hi ha contracte programa en Madrid, hi ha contracte programa en Màlaga, no hi ha contracte programa en la Comunitat Valenciana.

De totes formes, ens pareix que la proposta de resolució.
.
.
, el que és fer la llei ens pareix.
.
.
.
en pareix bé, una llei estatal que contemple estos temes, el tema del transport metropolità, la necessitat dels contractes programa, etcètera, etcètera.

Però la proposta de resolució diu: «Les Corts instan al Consell a plantear al Gobierno de España la presentación al Congreso de los Diputados de un proyecto de ley que contemple la financiación del transporte público, en especial en el ámbito metropolitano.
»

Jo li preguntaria al senyor Serra si estaria disposat.
.
.
Perquè, clar, tota la seua intervenció l'ha fet en el sentit de dir que la Comunitat Valenciana no seguim com estem fins ara, no seguim com estem fins ara.
És a dir, eixe és un poc l'objectiu.
Després de «en especial en el ámbito metropolitano», sí podríem d'alguna manera consensuar una coma en què diguera «en el que no quede excluido el transporte metropolitano de la Comunidad Valenciana».

És a dir, és una proposta de resolució que de Les Corts va al Consell, el Consell li ho planteja al govern, però, bé, si al final s'elabora una llei on torne a quedar exclòs el contracte programa i tot el finançament del sistema de transport de la Comunitat Valenciana, mos quedem igual.

Aleshores, val més basar-nos en la proposta de resolució que deixar-ho d'una forma tan genèrica.
Aleshores, jo li demanaria al senyor Serra que.
.
.
, que no és res.
Simplement el que fem és posar, digam, l'afegitó nostre, el de la nostra comunitat, i no passa absolutament res.

Aleshores, jo no sé el senyor Serra què és el que pensa d'este tema.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Anem a vore.
El senyor Signes ha fet una proposta.
Senyor Serra, si vosté està en condicions de contestar-la ja o vol que parem un moment per a parlar-la, com vosté me diga.

El senyor Serra Cervera:

Pareix mentira que no me conega, senyor president.
Jo vaig a contestar-li al senyor Signes perquè tinc un torn, i en eixe torn el senyor Signes entendrà.
.
.

El senyor president:

Sí, senyor.
Molt bé.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
lògicament si accepta el que es diu o no.

El senyor president:

Jo el que volia, senyor Serra, era avançar-me, per si vosté considerava oportú que paràrem perquè vostés es ficaren d'acord.
Si vosté no ho creu aixina, vosté té la paraula per a contestar al senyor Signes.
Moltes gràcies.

El senyor Serra Cervera:

Li agraïsc, senyor president, que vullga avançar, quan en altres iniciatives que duen altres grups, és tan flexible en els temps.

Mire, senyor Signes, és que al final en les coses cal estar o no estar.
I mire, mosatros més bona voluntat és impossible.
Compromís presenta una esmena i s'accepta.
No tenim problemes en enriquir, però haver fet una esmena.
La podia haver fet i haver-la presentada.
Si el que vosté diu és normal, és que és el mecanisme habitual i el camí.
Mosatros estem oberts en tots.
Vull dir-li, som quasi ja més flexibles que el tripartit de vostés.
Vull dir-li, mosatros mos acoblem i fem.

Però, mire, mosatros la proposta és molt clara: demanem que se canvie el que està perquè no mos agrada, perquè és injust i és discriminatori.
I això el govern al qual.
.
.
, el partit que governava, que vosté forma part d'ells, no han vullgut posar-se al telèfon en huit anys a parlar amb el govern valencià este tema.
Bé, passat, oblidem-ho, oblidem-ho.
No passa res, però arreglem-ho.
I vosté ara ve i diu que no, que no una coma, que posem.
.
.
, però que pose.
.
.
¡Per favor!

Mire, una llei d'àmbit estatal és una llei d'àmbit estatal.
I jo li dic una cosa: vosté té representació, té un grup parlamentari molt sòlid a Madrid.
És el principal partit de l'oposició hui.
Mire, els menuts -(veus) bé, sòlid.
.
.
-, els menuts tenen menys gent, però també en tenen, escolte.
I treballa cada u i fa les seues propostes.
Mire, que arribe ahí un text i que se defense.
Però jo no crec que faça falta.
.
.
O ¿és que.
.
.
?
Jo me fie que se puguen fer les coses en el Congrés bé.
¿Per què vol vosté que pose que no quede expressament.
.
.
?
Vull dir, ¿que és que vosté no es fia del que puga fer el Grup Parlamentari Socialista a Madrid?
Dic jo, dic jo.

Perquè, clar, mosatros està molt clar.
Quan el Consell li demana al Congrés dels Diputats que legisle sobre això, i on li diga: «Mire, i vull que legisle perquè hi han una sèrie de faltes i de mancances que estan perjudicant les àrees metropolitanes de la Comunitat Valenciana.
» És que eixa és la reclamació, és que eixa és la base, és que eixe és l'esperit i l'essència.

I, clar, és que volem que el transport públic en la Comunitat Valenciana tinga un tractament que no siga diferenciat al de Barcelona, al d'Andalusia, al de Madrid.
I estem demanant-ho.
I això és el que se demana.
I, clar, vosté ara ve i diu.
.
.
pega una miradeta i diu: «Xe, estos.
.
.
Compromís s'han posat d'acord, tal.
A vore jo què puc dir, intenta.
.
.
» Astò és més seriós, astò més seriós, senyor Signes.
I jo a vosté el faig més seriós en estes coses, de veritat, el faig més seriós.
A banda de les diferències que puguem tindre en altres coses, el faig més seriós.

Per tant, jo el que espere d'un Partit Socialista seriós, amb vocació de govern i responsable, home!
, que prenga decisions serioses amb vocació de govern i responsable, no que estiga pegant-li voltes al tema a vore com marque distàncies del que tinc la costat, del que tinc enfront.
.
.
.
No juguem a això, juguem a anar tots a una.
Mosatros hem estés la mà i hem parlat amb claredat.
Mos hem posat d'acord amb Compromís.
vull dir-li, anem en la mateixa direcció.
Puge, li convide, que som també tres, encara que Esquerra Unida s'abstinga i.
.
.
Ho entenc.
Vull dir, o no ho entenc.
Però, vull dir, és respectable.
Fem un altre tripartit també si fa falta, però a favor dels valencians, no a favor de l'esquerra, a favor dels valencians.

Altura de mires, senyor Signes.
¡Per favor!
, posem-mos d'acord, que l'únic que estem demanant-li a Madrid és que regule una llei que resolga una situació injusta en les àrees metropolitanes de la Comunitat Valenciana.
(Veus) Demanem, demanem, ho demanem perquè ho hem posat, l'exposició de motius és molt clara, ho diu molt clar.
Però vosté pegant-li voltes: «No, no, no sé.
.
.
, com ve del PP, no ho sé.
»

Mire, escolte, ho ha proposat el PP, Compromís ha afegit una coseta que va en consonància amb el que hem dit.
.
.
Vostés deuen apujar-se, deuen ser seriosos, que ací no és un tema de qui més o qui menys, que ací la transcendència mediàtica no existix.
És un compromís polític.
I el que jo he dit és una manifestació política, i política és que el estem fent ací i dient.

Per tant, li diem: si està a favor, benvingut, ho agraïm.
I en este cas, m'imagine que Compromís i mosatros estarem satisfets que el Partit Socialista també se suma a esta proposta.
¿Que en serem tres?
Tres, però tres a favor d'una cosa que va a millorar les condicions i les possibilitats de les àrees metropolitanes en la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Serra.

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor Serra, vosté sap perfectament que la posició del Partit Socialista, amb o sense l'esmena de Compromís, era una posició de vot a favor de la seua proposició no de llei.

Vosté diu: «És una proposició no de llei en la qual, digam, s'expressa la voluntat del finançament i el recolzament al transport metropolità de la Comunitat Valenciana.
» On ho diu, senyor Serra?
No ho diu en ningun lloc, ni en l'exposició de motius ni en la proposta de resolució.
(Veus) És veritat, senyor Serra.
Ni en l'exposició de motius ni en la proposta de resolució.

¿Que nosaltres tenim diputats en el Congrés dels Diputats, que vostés els tenen i que Compromís els té i que Esquerra Unida els té?
Bé.
És a dir, allí es farà la faena que tinga de fer-se.
Però ací estem parlant de dirigir-mos al Consell perquè el Consell se dirigisca al Govern d'Espanya perquè en eixa llei que hui anem a aprovar no quede exclosa, una volta més, el transport metropolità de la Comunitat Valenciana.

I això seria hui aprovar una cosa amb molla, una cosa amb molla.
Perquè segurament esta llei que mos pareix bé i que anem a votar-la a favor, de qualsevol manera, és una llei que vostés tenen.
.
.
, estan preparant i tenen en tràmit.
I, per tant, ací ara la presenten perquè nosaltres lògicament pugam aprovar-la, i anem a aprovar-la, però que és una llei que segurament està mig cuita.

Però el que a mi me preocupa és que eixa llei mig cuita, és a dir, mig cuita, no mos torne a deixar a la Comunitat Valenciana fora dels contractes programa com té Barcelona, com té Màlaga, com té Madrid, etcètera, etcètera.
Això és el que mos preocupa.

I jo crec, senyor Serra, de veritat, que no es tracta de falta de seriositat, ni que com Compromís ha fet no sé què, nosaltres anem a fer no sé quants.
Es tracta que, de veritat, pensava, pensava que vosté, que vosté no se negaria que la proposta de resolució quedara expressament, expressament escrit que en eixa llei no quede exclòs el transport metropolità de la Comunitat Valenciana.

Perquè ací estem per a defensar els interessos dels valencians, i dir això és concretar, concretar la defensa dels interessos dels valencians.
Perquè allò altre està bé, i ho recolzarem igual si vosté no accepta açò, però allò altre és una cosa molt generalista, és molt generalista, i no assegura, no assegura que eixa llei d'alguna manera, digam, ajude al transport metropolità de la Comunitat Valenciana.
I això no costa res, senyor Serra, i això no costa res.
Ací hui hem aprovat moltes proposicions no de llei i tal per unanimitat.
¿Veritat que no costa res aprovar-les quan les presenta un, ni quan les presenta un altre?
És a dir, no costa res, no costa res.
A mosatros no mos ha costat gens.

Per tant, jo pense que incloure eixe tema mos donaria molta més garantia, i, per tant, doncs, jo li demane que s'ho pense, però que, en qualsevol cas, nosaltres hi votarem a favor.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Senyories, acabat el debat, passem a votació.

¿Vots a favor de la proposició no de llei amb l'esmena incorporada?
12.
¿Vots en contra?
Cap.
¿Abstencions?
1.
Per 12 vots a favor i 1 abstenció, queda aprovada.

Proposició no del llei sobre la paralització per AENA de les mesures d'ajust econòmic que aplica als aeroports que gestiona, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 47.
488, BOC número 144)

El senyor president:

Senyories, passem al segon punt de l'orde del dia, que és el número 9: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la paralització per AENA de les mesures d'ajust econòmic que aplica als aeroports que gestiona, presentada pel grup parlamentari d'Esquerra Unida.
Per a la seua defensa té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Les retallades en nom de la crisi han arribat també a l'aeroport d'Alacant i de nou s'anuncia que seran els ciutadans i les ciutadanes, els passatgers i les passatgeres, els qui patiran les conseqüències de la minva de qualitat i de seguretat operacional en la gestió si AENA no modifica la seua política de retallada de la despesa.

Es partix d'un problema de base, que és que la reducció de plantilles que de forma més o menys homogènia estan patint tots els aeroports d'Espanya.
.
.
, ja que l'empresa no està cobrint el personal de baixa, de vacances o simplement perquè les places estan desapareguent.
Això implica que la càrrega de treball per als treballadors i treballadores en actiu es duplica.
Justament açò és el que ha ocorregut a l'aeroport d'Alacant.
Ací, els treballadors d'AENA no donen abast per a atendre l'alta operativitat, i s'hi preveu que la situació s'agreuge a l'estiu amb la no-cobertura dels treballadors i treballadores que s'hagen acollit al pla de desvinculació voluntària.

D'altra banda, els aeroports estan contractant empreses externes per a que realitzen la mateixa activitat i així no carregar amb les despeses de personal, la qual cosa comporta que el servei oferit es regule mitjançant criteris d'estalvi econòmic i no d'acord amb els paràmetres de qualitat i de seguretat necessaris en la gestió d'un aeroport.
La realitat en aquests casos és que les empreses acaben contractant personal de baixa qualificació i a canvi d'una remuneració escassa.
És a dir, el que passa sempre que es produïxen privatitzacions, es fa una privatització i el servei que es dóna és un servei pitjor del que es donava abans.
És un servei pitjor, perquè l'empresa ha de tindre uns beneficis econòmics i per a això retalla.
.
.
, retalla en personal o retalla en la qualificació o retalla en formació, etcètera, ¿no?

L'actual privatització del servei de control del trànsit aeri de la torre de l'aeroport d'Alacant suposa un clar exemple d'aquesta pràctica que el que fa és prioritzar els interessos econòmics per sobre de la seguretat aèria.
A més, creiem d'especial interés mencionar que les retallades d'AENA han incorregut en un fet molt greu com és eliminar el servei mèdic als aeroports que no superen els 8 milions de passatgers anuals.
Paradoxalment, el fet de deixar la gran majoria d'aeroports sense assistència mèdica afecta a casos com el d'Alacant, que és un aeroport que té beneficis, però que com no arriba a eixe nombre de passatgers anuals, doncs, se'ls lleva el servei mèdic.

Les xifres parlen per si soles.
A penes ha començat l'any i ja en són tres el passatgers morts a l'aeroport d'Eivissa, de Bilbao i de Reus, i a l'aeroport d'Alacant, cabdal pel nombre de moviments i de passatgers, també està sent habituals.
.
.
, no hi ha hagut cap mort, però sí incidents sanitaris amb passatgers i treballadors del centre, on la falta de rapidesa està afectant no sols en l'atenció al pacient sinó també en la mateixa operativitat de l'aeroport.

Sobre aquest fet l'empresa no s'ha pronunciat i és un fet que s'està denunciant per les distintes seccions sindicals i comités del centre dels aeroports afectats i a açò s'afegix el comité de l'aeroport d'Alacant, que advertix als passatgers, usuaris i clients que la supressió del servei mèdic és contraproduent.

Per tant, ací ens trobem davant d'una clara situació de retallades, de retallades en personal, de privatització, de retallades en el servei mèdic.
.
.
També és particular pel que fa a l'aeroport d'Alacant el fet que es va fer una nova terminal, una nova terminal absolutament sobredimensionada i sense ningun tipus de previsió, sembla, ni ningun estudi, o si n'hi havien estudis, els estudis, evidentment, eren erronis, ¿no?
, perquè, com dic, la terminal està absolutament sobredimensionada, tenim una terminal més gran, però ara hi arriben menys passatgers que abans, ¿no?
, degut a la crisi, i açò també està fent que.
.
.
, bé, doncs, que n'hi hasca molta més dimensió.
.
.
, molta més superfície a atendre, i AENA també ací està aplicant unes retallades del 20%, ¿no?
, s'està retallant en neteja, en seguretat, en manteniment, en els controladors.
.
.
, absolutament en tot, són unes retallades pràcticament globals del 20%, que, com dic, estan afectant moltíssim a tots els nivells a l'aeroport.
.
.
, als aeroports, però, concretament, estem parlant ací més de l'aeroport d'Alacant.

La nostra proposta de resolució és que les Corts Valencianes insten AENA, a través del govern de l'estat, a paralitzar les mesures d'ajust econòmic que està aplicant als aeroports que gestiona, com ara la reducció de plantilla, la reestructuració de serveis o l'eliminació dels serveis mèdics d'atenció in situa passatgers i que estan repercutint i minvant la qualitat i la seguretat operacional en la gestió dels aeroports, i on l'aeroport d'Alacant és un dels principals afectats.

Gràcies.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Antonio Vicente Peral Villar)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Albiol.

Para fijar posición, tiene la palabra el señor Ponce, del Grupo Parlamentario Compromís.

El senyor Ponce Guardiola:

Bien, gracias, presidente.

El Grupo Parlamentario Compromís va a apoyar esta moción.
Es (inintel·ligible) .
.
.
la exposición de motivos y la explicación que ha hecho la señora Albiol, pues, es bien clara.
.
.
Siempre.
.
.
Bueno, la situación es similar a multitud de empresas, en las que, pues, bueno, al final los recortes generan, por una parte, peor servicio y, por otra parte, precariedad laboral a la gente que in extremis se contrate o por.
.
.
, bueno, por otra vía fuera de la oficial para desarrollar un servicio que es público, ¿no?

Grave.
.
.
, muy grave es la eliminación de los servicios médicos, y.
.
.
, bien, y por supuesto, pues, de lo que se trata es de recuperar.
.
.
, de recuperar ese personal mínimo para que todo siga funcionando como hasta ahora.

Por tanto, pues, sin más, Compromís apoyará la moción de Esquerra Unida.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ponce.

Para fijar la posición, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra la diputada María José Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Evidentment que en este context de crisi hem de tindre en compte que el Govern d'Espanya, doncs, està prenent mesures que estan afectant directament els treballadors, reforma laboral, retallades en sanitat, educació, que en definitiva afecten l'estat de benestar.
I tal i com afirmen en el seu manifest l'assemblea de treballadors de l'aeroport d'Alacant, l'aeroport d'Alacant és un exemple del que està passant en l'àmbit estatal: precarització de les condicions laborals, (veus) les empreses que reduïxen la seua plantilla, més eventualitat, (veus) i AENA, doncs, ha iniciat un pla de reestructuració que afecta els aeroports que gestiona i, (veus) concretament, doncs, en Alacant AENA ha indicat que s'ha de mantindre, com s'ha indicat abans, el servei, però amb un 20% menys de pressupost.
¿I això com es fa?
Doncs, despedint treballadors, retallades en la plantilla i treballant més el personal que es queda, retallant condicions laborals, precaritzant les condicions, en definitiva.

També s'ha produït una reducció de l'assistència sanitària, mesures com l'eliminació del servei sanitari, l'ambulància en horari nocturn.
.
.
Hem de tindre en compte que.
.
.
, el trànsit aeri de l'aeroport d'Alacant, s'ha de tindre en compte no només els aproximadament huit milions de passatgers, sinó també, i aixina ho indica l'assemblea de treballadors, doncs, els treballadors i els usuaris, i, això, ens n'anem a una xifra de deu milions de persones.
Per tant, això, l'eliminació d'aquest servei, minva la capacitat de resposta de l'aeroport en cas d'urgències vitals, i açò podria afectar a una reducció, i de fet hi afecta, en la seguretat de l'aeroport.

Per tant, seria interessant que es puguera reconsiderar la xifra, ja que és un criteri de números el que fa que s'elimine l'assistència i es reduïxca l'assistència sanitària, doncs, que es tinguera en compte no els vuit sinó els deu milions, que, en definitiva, al final el que se té de tindre en compte no és només els passatgers, sinó també el personal que es troba treballant en l'aeroport, que, en definitiva, són els que se veuen afectats.

Per acabar, dir que el Grup Parlamentari Socialista, doncs, recolzem la proposició no de llei en la mesura que està demanant que les retallades econòmiques no afecten els drets dels treballadors, ni es vegen afectades qüestions tan bàsiques i fonamentals com és la seguretat i la cobertura sanitària, en concret, en este cas, doncs, en l'aeroport d'Alacant.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Para fijar posición, en representación del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados, en primer lugar, esta proposición no de ley mezcla diversos aspectos completamente diferentes: la reducción de plantillas, la contratación de empresas externas, la privatización del servicio de control aéreo, la eliminación de servicios médicos, y mezclando todo esto ustedes concluyen que esto implica una disminución de la calidad y de la seguridad operacional en la gestión de los aeropuertos.
Ahora bien, una cosa puede ser discutir sobre la calidad en la gestión de los aeropuertos y otra muy diferente hablar de disminución de la seguridad operacional.

Entre las medidas que el grupo de Esquerra Unida menciona en la proposición, entendemos que la única directamente relacionada con la seguridad aérea es la externalización del servicio de control de tráfico aéreo de la torre del aeropuerto de Alicante.
Yo quiero recordar, con respecto a la externalización del servicio del control del tráfico de la torre de Alicante, que no solamente, en primer lugar, ha afectado al aeropuerto de El Altet, sino también, evidentemente, a otros 13 aeropuertos de la red de AENA, como ustedes sabrán, y que dicha externalización fue objeto en su momento de un concurso público con presentación de muchas ofertas, con una apertura de las mismas con una evaluación técnica, y finalmente se produjo la adjudicación e septiembre del año 2011.
No hace falta que recuerde a sus señorías que en septiembre del año 2011 no era el señor Mariano Rajoy el presidente del Gobierno de España y, por lo tanto, la empresa pública AENA no estaba, digamos, vinculada al gobierno del señor Rajoy, sino al gobierno del señor Zapatero.
Lo digo porque me ha llamado mucho la atención las intervenciones que me han precedido en el uso de la palabra y no estoy, desde luego, hablando ni de la representante de Esquerra Unida, que presenta la proposición no de ley, ni del representante de Compromís.

Por tanto, esto es el resultado de un proceso administrativo que se llevó a cabo ya en septiembre del año 2011, público y sujeto, en su caso, a una revisión judicial.
Por otro lado, no parece razonable, sino, en mi opinión, es algo demagógico, pensar que el estado, en este caso la empresa pública AENA, convoca un proceso público de licitación, ya le digo, convocado en el año 2011, de un servicio cuya gestión ponga en riesgo la seguridad aérea, señoras y señores diputados.
.
.
Creo que eso es un tanto, no solo peligroso, afirmarlo por parte de un representante público, sino que, además, en mi opinión, es algo bastante demagógico.

No voy a entrar en que ese concurso se dividió en tres lotes y que se adjudicaron a unas empresas que, efectivamente, en aquel momento, ¡en aquel momento!
, se determinó que eran las mejores empresas para llevar a cabo la gestión de esa torre de control del aeropuerto de Alicante, entre.
.
.
Por cierto, una de ellas es una empresa que obtuvo la certificación de la Agencia Estatal de Seguridad Aérea como proveedor de servicios de tránsito aéreo, con lo cual yo creo que, desde luego, sí que se tuvo en cuenta la calidad y la seguridad para el aeropuerto de Alicante, repito, el 28 de septiembre del año 2011.

En cuanto a las demás medidas apuntadas, propias de la gestión en tierra de las instalaciones aeroportuarias, nosotros consideramos que son consecuencia, desde luego, de la necesidad de reducir gastos, y ustedes.
.
.
, no es una novedad para ustedes que este gobierno, esta empresa pública, cerró el año 2011 con una deuda de 14.
000 millones de euros.
Entonces, señorías, la alternativa yo creo que es o cerrar la empresa o ajustarse el cinturón y hacer, efectivamente, una gestión eficaz y eficiente.

Por lo que ustedes hablan, que además me ha llamado muchísimo la atención, lo de eliminar el servicio médico en aeropuertos, ustedes saben que esto es una medida que ha lanzado AENA para aeropuertos con un tráfico inferior a 8 millones de pasajeros.
Yo quiero recordarles a sus señorías que, gracias a Dios, y creo que eso nos tiene que enorgullecer a todos los valencianos, el aeropuerto de Alicante está por encima de esos ocho millones, ronda, aproximadamente, los nueve millones.
Según el último informe de AENA que pueden ustedes consultar en su página web, es de 8.
800.
000 pasajeros.

Y, por cierto, quiero también recordarles a sus señorías que Alicante operará con 500.
000 plazas más este verano desde Europa.
Yo creo que hay que, también, pues congratularse de esa llegada de más pasajeros procedentes de Europa para este verano.

Señoras y señores diputados, en cuanto a la contratación de empresas externas para servicios se podrá discutir su conveniencia u oportunidad, pero desde luego, no su legalidad, señorías.

Yo, por mi parte, terminar mi intervención diciendo que nosotros vamos a estar muy atentos, muy atentos a que la calidad de los servicios del aeropuerto de Alicante sea la que tiene que ser para seguir siendo uno de los aeropuertos más importantes de España.

Nada más y muchas gracias.

(Ocupa la presidència el president, senyor Rafael Ferraro Sebastiá)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Para réplica, señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Sobre l'externalització del control aeri, simplement quan s'externalitza ací el que s'està fent és posar el criteri econòmic sobre la seguretat.
I no ho dic jo d'Esquerra Unida, que jo sé d'algunes coses, però de control aeri ahí me costa un poquet per la complexitat del tema, sinó que ho diuen els experts i ho diuen treballadors i treballadores i ho diu el comité d'empresa de l'aeroport d'Alacant.
És a dir, no és una cosa que m'invente jo.
Jo no podria vindre ací a dir que s'està posant en perill la seguretat si no tinguera informació per part d'experts, de treballadors i de gent que coneix el tema.
No és una cosa que ens inventem des d'Esquerra Unida.

I de control aeri no sé molt, no controle el tema per la complexitat, com dic, però de privatitzacions en sé prou.
I de privatitzacions sabem que normalment, quan se privatitza, i ho he explicat abans, quan se privatitza l'empresa que gestiona ha de tindre un benefici, perquè per això és una empresa privada.
Perquè les empreses no són ONG o no són associacions sense ànim de lucre.
Les empreses han de tindre beneficis i és una cosa normal, lícita en una empresa.
I per a tindre beneficis si un mateix servei que abans duia una empresa que no havia de tindre beneficis i ara el du una que sí que n'ha de tindre, evidentment, es produeixen una sèrie de retallades en la despesa.
I moltes voltes estes retallades són en matèria de personal o de formació o al final coses que acaben afectant la qualitat.
Per tant, la privatització al final acaba sent el mateix en tots els àmbits i per tant sí podem parlar també d'aquesta externalització del control aeri de l'aeroport d'Alacant.

I vosté diu que els responsables eren uns altres.
Jo sé que aquesta és una decisió que va prendre, si no entenc mal, és una qüestió del govern estatal, que és a qui ens dirigim amb aquesta proposició no de llei.
Que hi ha hagut un canvi de govern, bé, però això no impedix que el responsable continue sent el govern estatal.
El govern estatal ho va fer i al govern estatal li demanem que desfaça el que va fer i al govern estatal li demanem responsabilitats.
El canvi de partit no impedix fer aquest tipus d'iniciatives, perquè jo no em dirigisc a un partit en concret o a un altre.
Jo em dirigisc o Esquerra Unida o aquesta proposició no de llei es dirigisc al govern de l'estat.

I el tema del servei mèdic.
En l'aeroport d'Alacant han llevat el servei mèdic.
És així.
Hem estat allí, ens hem reunit amb els treballadors i treballadores i no ens ho hem inventat.
Aquestes coses la gent no se les inventa.
En l'aeroport d'Alacant s'ha reduït el servei mèdic i ja no tenen el servei mèdic vint-i-quatre hores al dia com tenien abans.
Hi ha hagut una reducció d'eixe servei mèdic.
I per a nosaltres açò suposa -i vaig acabant- suposa un perill per als passatgers, per als treballadors.
I pensem que s'hauria de retornar eixe servei tal i com estava abans.
I això és el que demanem amb aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Mire, señora Albiol, es que usted ahora habla de reducir el servicio médico, pero es que antes en su propuesta de resolución, y está aquí negro sobre blanco, hablaba de eliminar.
Por lo tanto, usted ahora ya ha cambiado su versión de los hechos.
Habría que ir allí realmente a ver cuál es la situación.
Porque, ya le digo, y tal como dice usted que decía, hablaban de la reducción, de la eliminación de servicios médicos para aeropuertos con un número de pasajeros inferior a 8 millones.
Y ya le digo que el aeropuerto de Alicante tiene 8.
800.
000 pasajeros, según el último informe de AENA.

Miren, señora Albiol, yo no seré sospechosa de defender la gestión del señor Rodríguez Zapatero, no soy sospechosa de defender la gestión del señor Rodríguez Zapatero.
Pero, oiga, yo de ahí a no defender su gestión, a poner en tela de juicio y a pensar que el señor Zapatero estaba poniendo en peligro la seguridad de todos los pasajeros del aeropuerto de Alicante por externalizar la torre de control del aeropuerto de Alicante, pues, oiga, de una cosa a otra va un trecho, que es lo que hacen ustedes, que es poner en tela de juicio totalmente la gestión de un gobierno solamente por el hecho de ser del Partido Popular.
Y, además, demagógicamente hablan de la reducción de la seguridad, incluso hablan de fallecidos en su propuesta de resolución, que la verdad, sinceramente, me parece de muy mal gusto y de una irresponsabilidad política impresionante.

Mire, fue el gobierno del señor Zapatero el que intentó de forma precipitada vender AENA.
Nosotros no vamos a vender AENA.
Y fíjense es que querían vender AENA y no la vendieron, igual que también querían vender loterías y apuestas del estado, y no la vendieron, señora Albiol, ¿sabe por qué?
Porque en el año 2007, según un informe de la Boston Consulting, AENA valía 30.
000 millones de euros, pero gracias a la gestión de la señora Álvarez y del señor Blanco, de 30.
000 millones de euros que valía AENA pasó a valer 18.
000 millones de euros, oiga, con una deuda de 14.
000 millones de euros.
¿Cómo no vamos a intentar hacer una gestión más eficaz y más eficiente?
Pero, oiga, aquí de lo que se trata y el objetivo, el objetivo es poner en valor la compañía y aprovechar todas las potencialidades.
Y nos hemos encontrado con esto, oiga.

Y sinceramente creo que se están haciendo las cosas bien.
Y creo que en el aeropuerto de Alicante se están haciendo las cosas bien, porque, también, según el último informe de AENA, es el aeropuerto de Alicante uno de los pocos en el que se incrementó el número de pasajeros.
Y, oiga, sinceramente, nosotros vamos a estar muy atentos para que desde luego no peligre la seguridad de ningún pasajero en el aeropuerto de Alicante y para que esa gestión sea de calidad y sea eficaz.

Y usted puede discrepar en que una externalización es mejor o es peor, según su ideología.
Pero lo que no puede, lo que no puede usted es poner en tela de juicio la gestión de una empresa pública y hablar de inseguridad y hablar de otras cosas, como usted hace habitualmente.
Cosa que no ha hecho nunca el Partido Popular, ni siquiera cuando se externalizó ese servicio en la época del señor Zapatero.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marcos.

Señorías pasamos a votar.
Vots a favor de la PNL?
5.
Vots en contra?
8.
Està clara la votació?
Aleshores, per 5 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

Senyories, per favor.
(Remors)

Proposició no de llei sobre la finalització de diverses obres abans de l'entrada en servei de les estacions d'Adif per a l'AVE d'Alacant i de Villena, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 48.
281, BOC número 144)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el número 10: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la finalització de diverses obres abans de l'entrada en servici de les estacions d'Adif per l'AVE d'Alacant i de Villena, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Mire, el Ministeri de Foment tenia previst que l'inici dels serveis de l'alta velocitat, Madrid-Alacant, com tots sabem, fóra en desembre de 2012.
Però la manca de consignació econòmica als pressupostos d'eixe any del mateix ministeri, així com d'Adif i de la societat Avant, encarregada de les obres de l'estació d'Alacant, va provocar el retard de l'inici de les obres i actuacions en part del tram entre Albacete i Villena i de les estacions de Villena i Alacant.
Tot i reconeixent el ministeri aquest retard ha anunciat que la línia AVE d'Albacete a Alacant estarà en funcionament a juny de 2013, abans de les Fogueres.

Igualment, als retards en les estacions d'Alacant i de Villena cal afegir que les actuacions prèvies necessàries perquè el servei als usuaris, tant d'aquestos municipis com per aquells que tinguen la seua destinació o origen en la resta de la província es donen les millores condicions no estan concloses i pot ser que tampoc ho estiguen quan es preveu iniciar el servei, és a dir, abans de juny, de les Fogueres.

Miren, pel que fa a l'estació de Villena és necessari, absolutament necessari escometre de forma urgent, a més d'actuacions semblants a les de l'estació de la capital de la província d'Alacant, és necessari l'accés directe des de l'A-31, ja que aquesta estació està concebuda per a donar servei a Villena i a les comarques de l'Alt i Baix Vinalopó, però també a les comarques de l'Alcoià, el Comptat, la Foia de Castalla, així com pels usuaris que no vulguen entrar dins de la ciutat d'Alacant.

La manca de l'esmentat accés des de l'A-31 pot suposar que per arribar a l'estació des de les comarques abans al·ludides calga fer 15 quilòmetres i travessar un polígon industrial i un xicotet nucli urbà amb la conseqüent pèrdua de temps i un augment del trànsit per a Villena i per als accessos tant al nucli urbà com als seus polígons industrials ja molt sobrecarregats.

L'accés a l'estació de Villena des de l'A-31, d'acord amb els compromisos entre el Govern d'Espanya i La Generalitat, l'ha de realitzar l'administració autonòmica, és a dir, La Generalitat.
Però la falta de recursos i de previsió de La Generalitat fa perillar que estiga operatiu el dia de l'entrada en funcionament l'estació.
Seria allò de posar el carro davant l'haca.

Així doncs, creguem que el govern central, si La Generalitat no poguera fer front als seus compromisos, que és molt probable, caldria que assumira l'adjudicació i l'execució de l'obra que després abonaria el Consell de La Generalitat.
A més, les dos administracions haurien de declarar obres d'interés general o obra d'interés general i amb qualsevol altra qualificació per a permetre reduir el temps en la licitació, l'adjudicació i la realització de les obres per la pressa que tenen.
En aquest sentit caldria augmentar la consignació pressupostària per a 2013.

Totes aquestes actuacions són assumibles pel Govern d'Espanya, ja que hi ha una discriminació objectiva pel que fa a les seues inversions en 2013 en la Comunitat Valenciana i més concretament en la província d'Alacant, s'ha dit este matí.

Així, en els pressupostos generals de l'estat de 2013 hi ha una reducció del 53% en la província d'Alacant en relació amb les inversions de 2011, suposant una baixa per habitant d'un 25%.
Si en l'any 2011 la província d'Alacant estava en un 84% d'inversió per habitant, els pressupostos de 2013 la deixen en un 58%.
Per tant, si es recuperaren els percentatges d'inversió mitjana per habitant de l'any 2011 es podria escometre, licitar i executar les obres d'aquesta infraestructura accelerant les certificacions i els pagaments d'estes i, en el seu cas, les licitacions, adjudicacions i realització de les noves obres.

Per tant, què demanem amb la nostra proposta de resolució?
Demanem una cosa que és un clamor, un clamor en la zona, un clamor que estan demanant 18 municipis de tots els colors polítics, inclosos del Partit Popular, i un clamor que demana CEPYME.
La patronal CEPYME, el dia 3 d'abril va fer una visita a l'estació de Villena i és un clamor esta exigència.

Demanem que les Corts Valencianes insten El Consell de La Generalitat perquè s'adrece al Govern d'Espanya instant-lo a prendre de forma urgent les mesures pressupostàries i legals adients perquè, abans de l'entrada en servici de les estacions de l'AVE d'Alacant i de Villena, estiguen finalitzades les obres següents: ampliació del número de places d'aparcament; millora de l'accessibilitat en les entrades i eixides als respectius aparcaments per a vehicles privats i per a taxis, tant des dels nuclis de les dos poblacions com d'aquells provinents d'altres punts de la província; creació d'una parada per a autobusos de servei discrecional i per a aquells amb rutes que es pogueren autoritzar o complementaris d'aquelles ja establides; ampliació a la ciutat d'Alacant de les parades d'autobús urbà i la connexió amb l'aeroport i amb l'estació d'autobusos; acordar amb els ajuntaments d'Alacant i de Villena, així com amb La Generalitat i amb la societat Avant, les actuacions i les inversions necessàries per escometre les esmentades obres.

També demanem que les Corts Valencianes insten el Consell de La Generalitat a negociar amb el govern central si la mateixa Generalitat, per falta de pressupost o per qualsevol altra raó, no pot realitzar els accessos previstos des de l'A-31 a l'estació de l'AVE de Villena abans de l'entrada en servici d'aquest, arriben a un acord mutu de dur endavant els tràmits adients per a declarar aquesta infraestructura com a d'interés general -és el que he dit abans en la meua exposició de motius- i l'obra puga licitar-se, adjudicar-se i realitzar-se el més breu possible.

També, que d'acord amb les competències que corresponguen a cadascuna de les dues administracions, acceleren les obres de connexió de la línia del Tram amb l'estació de l'AVE d'Alacant, així com l'augment de les freqüències de combois Tram en el doble sentit Benidorm-estació d'AVE Alacant, si ja estigueren finalitzades les obres de connexió directa amb l'esmentada estació.

En definitiva, esta és una problemàtica molt important -vull repetir-ho-, com he dit abans, que està afectant tota la zona, moltes comarques, molts municipis, està preocupant molt la patronal CEPYME que exigix, exigix que eixos accessos a l'estació de Villena, també a la d'Alacant, es facen abans que aplegue l'AVE a Villena; si no, seria el que he dit abans, és a dir, una cosa molt habitual en vostés, seria posar el carro davant de l'haca.
És a dir, no és possible el tema eixe.
I, per tant, cal fer un esforç per part de La Generalitat en eixe tema, i un esforç que cristal·litze abans de juny.
I si no és possible, per falta de recursos econòmics -repetisc- per part de La Generalitat, que se pacte amb el Govern d'Espanya perquè siga el Govern d'Espanya qui execute eixes actuacions i que s'aplegue a qualsevol tipus de pacte que haja d'aplegar La Generalitat amb el Govern d'Espanya perquè, després, La Generalitat li retorne o, d'alguna manera, s'aplegue a algun tipus de rescabalament d'eixes actuacions.

Hui estan en esta zona, en tota la zona de Villena i de les comarques a què m'he referit abans, molt pendents d'esta proposició no de llei.
És a dir, no entendrien els ajuntaments del Partit Popular que estan reclamant esta actuació, no entendria la patronal CEPYME, no entendrien els empresaris de la zona, no entendrien un vot contrari per part del Partit Popular, no ho entendrien.

CEPYME ho ha dit molt clar, CEPYME ho ha dit molt clar.
És a dir, ací pot arribar a una situació que és la següent: que arribe a convertir-se l'estació de Villena, en compte d'un element dinamitzador per a l'economia i per a la indústria de la zona, que acabe com l'estació de Requena, no?
I, per tant, ells estan lluitadors en eixe tema; estan, d'alguna manera, pressionant i actuant com a lobby en eixe tema, i en tota justícia, i recolzats pels veïns i recolzats pels ajuntament.

I, per tant, repetisc, ningú entendria un vot en contra per part del Partit Popular en una qüestió.
.
.
O és que el Partit Popular vol que s'acabe l'estació de Villena i que, després, no puga ningú entrar a pujar a l'AVE.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per a fixar posició, senyora Albiol, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.
Simplement anunciar l'abstenció del nostre grup parlamentari.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Señor Ponce, por parte del Grupo Compromís.

El senyor Ponce Guardiola:

Bien.

Desde Compromís, pues, bueno, la situación es la que es.
Nosotros no hubiéramos apoyado la construcción de este AVE en esta circunstancia; habría habido debate interno, pero no lo habríamos apoyado.
Y la situación actual es que, bueno, los gobiernos del Partido Popular, como se llenan de previsiones, planes, actuaciones y demás, pues, marcaron un nodo de estos de comunicación cerca de la estación de Villena, en concreto.
Y, claro, pues, el estado ya construía la estación del AVE en Villena, pero ya no había necesidad de hacer accesos adecuados porque se supone que ya estaban proyectados por parte de La Generalitat.

Ése es el problema, que ahora La Generalitat no ha construido eso, como muchas otras cosas -en algunos casos afortunadamente-; y el estado, pues, ha ejecutado lo que tenía diseñado.
Por tanto, va y tenemos una estación a la que solamente se puede llegar por caminos de tierra, una estación del AVE.
O sea, es para reír o para llorar, no sé.

La cuestión es que, bien, la obra está prácticamente acabada, me refiero a línea de AVE hasta Alicante.
La estación también está acabada.
Y los caminos de tierra están por asfaltar.
Parece que se está asfaltando alguno, como medida provisional.
Pero lo que no es de recibo es tener construida esa infraestructura con ese coste tan elevadísimo que, además, tiene ya, pues…, vista la potencialidad de uso y visto que, una vez están los AVE en marcha, desaparecen los de largo recorrido y no hay más remedio que ir en AVE, pues, bueno, los usuarios potenciales se acercan al medio millón de personas que tendrían que…, me refiero de la estación de Villena nada más, ¿eh?
.
.
.
, pero tendrían que acceder…, ahora mismo tendrían que acceder por un camino de tierra a esa estación.

Por tanto, pues, bien.
Con independencia de la responsabilidad de cuál es la situación esta de precariedad y con independencia de que estemos más o menos de acuerdo con este tipo de transporte, que seguimos considerando que es para una minoría y que perjudica a la mayoría porque, bueno, pues eso, se eliminan las líneas de largo recorrido… La situación actual es la que es.
Hay un servicio que va a empezar dentro de nada.
Y lo que no tiene ningún sentido es que no haya aparcamientos adecuados y, sobre todo, que no haya accesos adecuados o forma también de accesibilidad adecuada para otros medios de transporte público, como autobuses o taxis, que es fundamental también para poder acceder a una estación de tren.

Por tanto… Pero, bueno, en base a lo que se ha comentado y visto que en pocos meses se supone que va a empezar la línea a funcionar, pues consideramos que es imprescindible que buena parte de estas actuaciones, muy concretas y muy encaminadas a completar la obra en su totalidad, pues, bueno, vamos a votar a favor de esta propuesta.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, señor presidente.

A ver, de principio decirles que me parece increíble que sea el Partido Socialista el que presente esta propuesta.
Ahora, a lo mejor, no lo entienden de primeras -creo que deberían de entenderlo- pero, bueno, se lo explicaré.

En cualquier caso, las obras complementarias consideradas necesarias para garantizar la intermodalidad en la estación del AVE de Alicante fueron proyectadas y saben que se están ejecutando, si no sólo tiene que pasarse por ahí, y sabe que se están ejecutando.
Y la previsión es que estén finalizadas y en servicio cuando entre en servicio la línea del AVE que, por cierto, ya se ha puesto fecha.
Entonces, esto lo están pidiendo ustedes ahora cuando ya se ha dicho cuándo va a llegar el AVE a Alicante, pero bueno.

El acceso de la A-23 a la estación del AVE de Villena.
Bien.
El 5 de marzo de 2008 se suscribió un protocolo de colaboración, del cual tendrán conocimiento, entre el gobierno y el ayuntamiento de Villena para el desarrollo de una plataforma logística y un parque empresarial de Villena.

El protocolo firmado por, las entonces, conselleria de infraestructuras i transportes, conselleria de industria, comercio e innovación y por el ayuntamiento de vivienda, persigue desarrollar esas actuaciones: un parque empresarial, a través del Sepiva, y una plataforma logística, a través de la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente.

Dentro de esta actuación se incluía el viario de acceso al parque empresarial y a la plataforma logística, pudiendo dar acceso también al entorno de la estación del AVE.
Por eso, lo que comentaban, el estado no lo incluyó porque ya lo incluía La Generalitat con este protocolo y este convenio.

Se redactó un estudio de planeamiento, que fue informado favorablemente por la demarcación de carreteras del Ministerio de Fomento -entonces gobierno del Partido Socialista-.
Pero, pero el estudio informativo que se redactó en desarrollo de ese estudio de planeamiento recibió un informe negativo de esa misma demarcación.
18 de noviembre de 2011, gobierno del Partido Socialista; paralizó toda esa actuación que tenía prevista el gobierno de La Generalitat, del Partido Popular, junto con el gobierno del Partido Popular del Ayuntamiento de Villena.

Ahora bien, la previsión era que la financiación de estas actuaciones se hiciera con cargo a la venta de suelo destinado a la plataforma logística, como bien sabrán también ustedes.

De ahí que, tras ese informe desfavorable del gobierno del Partido Socialista de Rodríguez Zapatero y la actual situación económica, no permita contar con esos recursos, con independencia de la administración que realizara las obras.
Bien.

Si en algo no se previó, no previó el gobierno del Partido Popular fue que el Partido Socialista siguiese poniendo obstáculos y piedras a la llegada del AVE a Alicante.

Por otra parte, la concreción del trazado definitivo del viario de acceso saben que, especialmente el tramo más próximo a la estación del AVE, depende de la administración del estado.
Nosotros confiamos en que la administración del estado, con el gobierno del Partido Popular al frente, es consciente y responsable de llevar a cabo una obra coherente y que ponga en conexión todos los municipios que haga falta y que hará lo posible por hacerlo lo antes que pueda.

En cualquier caso, lo relevante es la inminente llegada al AVE a Alicante.
Creo que es lo que nos interesa a todos, la llegada del AVE a Alicante.

Usted empieza la exposición de motivos diciendo que el gobierno del Partido Socialista ya dijo que llegaría el AVE a Alicante en diciembre de 2012.
Eso fue antes de elecciones, de las elecciones nacionales.
Y dice que, posteriormente, con el Partido Popular, hubo un reajuste de presupuestos que retrasó esta llegada.
¡Venga, por favor!
, es que esto es increíble, mentira tras mentira.

No se produjo en 2012 la llegada del AVE porque el anterior Ministerio de Fomento no licitó el montaje de la vía del tramo Almansa-Caudete-La Encina ni los contratos de suministro -balasto, carril, traviesas…-.
No, no estaban adjudicados.
Cuando el Partido Popular se hace cargo del gobierno central y atiende la petición del gobierno autonómico de que coja este asunto y le dé la prioridad que se merece, se dan cuenta -diciéndonos que por supuesto que llegará, cuando el Partido Socialista había afirmado que podía llegar-, se dan cuenta de que esa licitación no existe, no está.
Y, ¿qué es lo que hacen?
Ponerse a trabajar para que esa licitación se haga lo antes posible, se haga lo antes posible; y, así, el AVE pueda llegar, como han dicho ahora, en junio de este año, de este mismo año.
Eso se ha hecho gracias al Partido Popular y a la gestión llevada a cabo y el esfuerzo y el trabajo del Partido Popular, no precisamente al Partido Socialista.

Respecto a acelerar las obras de conexión del Tram con la estación del AVE, resulta.
.
.
, saben que resulta inviable actualmente.
El AVE… Bueno, no sé si conoce Alicante, porque me da la sensación de que no lo conoce.
Está la estación de Renfe, la avenida de la Estación y está Luceros.
En Luceros ya hay estación de Tram.
Bueno, pues, ese tramo las obras que deberían de hacerse para conectar, y que sea un estación intermodal,…

El senyor president:

Señora Díaz, vaya concluyendo.

La senyora Díaz González:

…el Tram con Renfe, ahora mismo, por la situación económica, es totalmente inviable.
Pero las conexiones intermodales se van a hacer y se van a tener.
Así que no se preocupe.
A través de autobuses y de taxis se van a tener.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Per a rèplica, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, president.

Senyora Díaz, sí que conec Alacant.
I conec el sistema de comunicacions.

Però, mire, vosté se n'ha anat per on li convenia anar-se'n.
Se n'ha anat per l'arribada del AVE.
I eixe no és el tema, perquè si jo me n'anara ara pel tema de l'arribada de l'AVE a Castelló, pel corredor mediterrani o per ahí, doncs, desenfocaríem el tema.

La proposició no de llei està parlant dels accessos a l'estació de Villena i a l'estació d'Alacant, sobretot a l'estació de Villena.
I són competència de La Generalitat.

Mire, tal volta, tal volta, si l'AVE havera aplegat en 2012 a Alacant, digam, havera quedat molt més en evidència La Generalitat, en tant que l'execució dels accessos havera estat encara molt més a les beceroles que ho està en este moment.

Repetisc, en este moment el que la nostra proposició no de llei, que és el que estan demanant tots els ajuntaments del Partit Popular, del Partit Socialista, d'Esquerra Unida, de Compromís, d'altres partits, el que està demanant l'associació empresarial a què m'he referit abans, la CEPYME, que és la confederació empresarial que reunix les xicotetes i les mitjanes empreses de tota la província d'Alacant, es va reunir en Villena el dia 3.
.
.
I el que ens preocupa és que aplegue l'AVE a Villena i que l'accés, des de l'A-31, no estiga conclòs, no estiga acabat.

¿De qui és competència això?
De La Generalitat.
El Partit Socialista és prou -digam-, en este tema, prou benèvol; si La Generalitat no té recursos econòmics per a solucionar els accessos a través de l'A-31, que ho pacte amb el Govern d'Espanya, que ho pacte amb Adif però, evidentment, no pot arribar l'AVE a l'estació de Villena i no tindre accessos, ni taxis, ni cotxes, ni usuaris, etcètera, etcètera, ¿no?

I, per tant, jo pense que vostés això haurien de comprendre-ho, i el que nosaltres els demanem és que s'intente aplegar a un acord amb l'estat perquè no aplegue l'AVE i que no es pose en funcionament l'estació de Villena i ningú puga accedir, que eixe ridícul no el passem.
¡I punt!
¡I no n'hi ha més!

És a dir, és el que demanem, i és el que en este moment està esperant a Villena i a les comarques d'al voltant què és el que vostés voten al respecte.

I jo crec que és fàcil votar perquè és que ¡ho han de fer igual!
És a dir, ho han de fer igual perquè l'AVE no arribarà a l'estació de Villena sense que estiguen els accessos construïts.

Per tant, ho han de fer igual, no tinguen problemes, voten a favor perquè ho han de fer igual.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Sí -le repito-, la concreción del trazado definitivo del viario de acceso en el tramo más próximo a la estación del AVE depende de la administración del estado.
Si La Generalitat lo incluyó en un proyecto que sí que era de su competencia, porque ahí iba un parque empresarial y una plataforma logística, y ese proyecto, precisamente, se deja de hacer por un informe del Partido Socialista en el gobierno central, es cuando nos encontramos con que faltan esos recursos y, bueno, esperemos a ver qué hace la administración del estado con el PP a la cabeza.

Habla de votos (rient), usted habla de votos y se permite representar al Partido Socialista y hablar de votos en este asunto, cuando en mayo de 2009.
.
.
Está hablando de.
.
.
sí, que es muy fácil votar cuando es algo que de todas formas se va a hacer.
(Veus) Bueno, se permite hablar de eso cuando.
.
.
, y, por supuesto, decir que todas las empresas están pidiéndolo, pero es que no lo piden ahora, es que ya lo pedían en el 2007, en el 2008, en el 2009, y, en mayo de 2009, el Grupo Parlamentario del Partido Popular presenta una proposición ante el pleno de estas Cortes que ustedes y toda la oposición vota en contra, y en esa proposición lo que decíamos es instar al Consell para que inste, a su vez, al gobierno central del Partido Socialista, Rodríguez Zapatero, para que ponga fecha a la llegada del AVE a Alicante y licite las obras del proyecto de soterramiento de las vías de Alicante y la estación intermodal.
¡Y ustedes votaron en contra!
Y, ahora, me viene a mí con esto, reclamando que nosotros votemos a favor de acelerar unas obras que ya están, que están en ejecución y que tienen fecha de finalización.

Por lo tanto, lo siento pero es que no entiendo nada.
Vuelven a mostrar aquí, ustedes, incoherencia, contradicción y demagogia, es en lo que basan su política y en lo que aquí nos están demostrando todos los días.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

Señorías, concluido el debate, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
5.
¿Vots en contra?
8.
¿Abstencions?
1.
Per 5 vots a favor, 1 abstenció i 8 vots en contra, queda rebutjada.

Senyories, acabat l'ordre del dia, només me queda agrair-los, una volta més, la seua col·laboració per a poder arribar a vore tots els punts que n'hi havia previst.

Res més.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 25 minuts)