Obres%20P%C3%BAbliques%419333.05.31%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 31 de maig de 2012.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 8/I.

El senyor president:

Comença la Comissió d'Obres Públiques i Transports convocada per al dia de hui.
En primer lloc, la senyora secretària passarà llista per tal de comprovar si hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Passem al primer punt de l'ordre del dia.
El punt número 1: lectura i aprovació, si correspon, de l'acta de la reunió anterior.
Les seues senyories tenen en les carpetes, com sempre, l'acta.
Si no hi ha ninguna observació a fer, la donem per aprovada per unanimitat.
Moltes gràcies.
Queda aprovada.

Proposició no de llei sobre la realització de les gestions adients davant l'empresa FGV per a la inclusió immediata dels municipis de l'àrea metropolitana que no són de la ciutat de València dins de la zona tarifària A de Metrovalencia, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 12.
704, BOC número 55)

El senyor president:

Segon punt: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització de les gestions adients davant l'empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana per a la inclusió immediata dels municipis de l'àrea metropolitana que són de la ciutat de València dins de la zona tarifària A de Metrovalencia, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gràcies, senyor president.

Bon dia a totes i tots.

Vaig a començar llegint la proposició no de llei.

«Recentment, els plenaris dels ajuntaments de Paiporta, Picanya i Torrent, per unanimitat, han aprovat mocions on es denuncia el greuge econòmic que pateixen els ciutadans de les esmentades poblacions en l'ús dels serveis que presta Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana mitjançant Metrovalencia.
Els esmentats municipis estan inclosos en la zona tarifària B.

»En concret, les mocions exposen que sembla que les zones tarifàries no responen a criteris de rendibilitat, o siga a quantitat de persones usuàries, ni de distància de viatge, sinó que sembla un disseny fet a mida per a les persones residents a la ciutat de València, llevat de les excepcions d'Alboraia i de Mislata, les quals sí que entren en la zona A.

»Per eixe motiu, malgrat ser la línia 1 una de les majors en nombre d'usuaris i per la distància des de Torrent a les parades estratègiques de València, en molts casos menors que els desplaçaments interns municipals de València, hi ha un encariment del bitllet que castiga o penalitza els usuaris de l'àrea metropolitana que no són de la ciutat de València.

»I és per això que presentem la següent proposició no de llei.

»1.
Les Corts Valencianes insten el Consell a: a) Realitzar les gestions adients davant l'empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana per a la inclusió immediata dels municipis de l'àrea metropolitana que no són de la ciutat de València dins de la zona A.
I b) Realitzar les gestions adients davant l'empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana perquè efectue una revisió, mitjançant un estudi que contemple com a criteris per a establir les zones tarifàries, la quantitat de viatgers i la distància entre parades com a criteris per a fixar les zones, per garantir una acurada i equitativa distribució del servei prestat i, a ser possible, analitzar-ne altres possibilitats, com la distància entre parades, almenys en els abonaments, per fixar els preus i que així atenguen a la realitat del cost empresarial pel temps i distància recorreguda per la persona usuària i no com en l'actualitat que sembla ser un servei municipal de la ciutat de València o fet a mida per als seus usuaris amb discriminació per a les persones residents a l'àrea metropolitana.

»I, punt 2.
El Consell retrà compte, davant Les Corts, del compliment d'esta resolució en el termini de tres mesos des de la seua aprovació.
»

Bé, la moció és ben clara.
Ara mateix el servei de Metrovalencia no té en compte el nombre d'usuaris ni la distància entre parades ni, per tant, el trajecte recorregut pels usuaris, per a fixar els preus.
Ara vorem que altres ciutats importants tenen altra configuració.
I, per tant, estem demanant una redistribució de les tarifes en funció d'eixos dos aspectes.

La configuració física de l'àrea metropolitana de València provoca situacions curioses a l'hora de fer servir Metrovalencia.
Així, per a desplaçar-se uns escassos quilòmetres, dos o tres parades de metro per a desplaçaments habituals, es paga molt més que recorreguts llargs i amb moltes parades.
La zona tarifària no sembla que es dissenyà amb un estudi profund de distàncies, nombre d'usuaris i usuàries i es féu pensant amb la visió de terme municipal, beneficiant els valencians del cap i casal enfront d'altres usuaris i usuàries de l'àrea metropolitana de València.

Comparant amb Madrid i amb Barcelona, en Madrid s'adopta una filosofia pareguda.
Però no cal oblidar que Madrid és bastant més redó que València i que el seu terme arriba fins, per exemple a l'aeroport, a 15 quilòmetres de Madrid.
A Barcelona, més semblant físicament a València, és rectangular i amb nuclis molt prop, quan no confrontants, sí que sembla que ha establert les zones tarifàries pensant en distàncies i freqüències d'ús.
Així podem observar que la zona A de Barcelona s'aplica per exemple fins a Castelldefels, que està a 25 quilòmetres de la capital, o a El Prat a 19 quilòmetres.
A Madrid la zona tarifària A, tot i cobrir només el municipi de Madrid, abasta molt més que la de València.
No hem d'oblidar que, per exemple, l'aeroport és zona A al ser part del terme i que està a 15 quilòmetres del centre de Madrid.
Per exemple, Torrent, que és una zona tarifària B, està a 9 quilòmetres i Paiporta i Picanya estan més prop encara de València.

Posem eixos exemples, Paiporta, Picanya i Torrent, però també de molts altres municipis com Alboraia, Mislata, Quart, Manises, Almàssera o Burjassot.
Estem parlant d'un conjunt poblacional de 250.
000 persones, semblant a un terç del total de la ciutat de València, uns 800.
000.
També passen coses curioses com que ciutadans de Picanya o de Paiporta agafen el cotxe per a traslladar-se com a màxim dos quilòmetres fins a València sud, ja dins de la zona A, i així estalviar-se el bitllet AB i adquirir el de la zona A, més econòmic, que és més o menys la meitat.
Sense voler, l'actual distribució de zones està contribuint a incrementar l'ús del vehicle particular, que eixa és una qüestió indesitjable i que, a més a més, no té sentit tenint el servei públic al costat de les mateixes poblacions.

El transport públic s'ha de planificar i pensar per possibilitar el major ús possible i així evitar el consum energètic, facilitar la mobilitat i articular el territori.
Així com l'EMT, empresa municipal de transports de València, és un transport municipal, el metro ha de tindre una concepció metropolitana i l'actual disseny no respon a eixe criteri.
Així, ajuntaments com el de Picanya, Paiporta i Torrent, amb presència tots tres municipis de Compromís, PSOE i PP i a Paiporta també Esquerra Unida, han aprovat per unanimitat mocions donant suport a la seua integració en la zona.
Ara tenim la responsabilitat, a nivell de Les Corts, de manifestar el mateix sentit i no desdir-nos d'allò que manifestem i reivindiquem a nivell municipal.

La PNL que presentem creiem que és una interessant reflexió sobre la concepció del transport metropolità i dissenyar-lo basant-se en una rendibilitat social, sense greuges injustificables per raó de pertinença a un terme municipal o altre sense un aval de distància contrarestable.
Sabem que el transport públic no ha d'anar a beneficis empresarials i per això incidim en un disseny pensant en el màxim benefici social i del medi.
La realització de l'estudi considerem que és necessària i justa.

Bé, i jo crec que he resumit tots els arguments que tenim per a defensar esta proposta.
Resumint de nou, estem considerant que hi ha municipis molt propers a la ciutat de València que estan dins de la zona B i els habitants d'eixos municipis fent dos o tres parades per arribar, per exemple, fins a València sud, Sant Isidre o Patraix, han d'abonar el doble de l'import que ciutadans de la ciutat de València que poden fer un recorregut de quinze o vint parades i només pagar el bitllet senzill.

Per tant, i com s'està fent en altres àrees metropolitanes, considerem que s'ha de fer eixe estudi amb profunditat per a conéixer tant la rendibilitat que hem comentat, que depén del nombre d'usuaris, com eixe repartiment de les tarifes en funció també de la distància recorreguda.

I, bé, les propostes nostres són dos molt concretes.
La primera, que s'incloguen en la zona tarifària A els municipis de l'àrea metropolitana de València.
Tal vegada, després d'un estudi amb profunditat, ixen resultat que desaconsellen el fet d'incloure alguns pobles de l'àrea metropolitana de València, a la millor molt al nord o molt al sud, que estiguen dins de la zona tarifària A.
Però el que està clar és que hem de fer eixa revisió de tarifes i fer una redistribució més justa del que són els costos del servei públic, de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

I, bé, jo crec que he dit tot el que havia de dir.
Espere el recolzament de la resta de grups de la mateixa forma que ho han fet als plens dels ajuntaments esmentats, concretament Paiporta, Picanya i Torrent.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Per a fixar posició té la paraula, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Des d'Esquerra Unida anem a recolzar aquesta proposició no de llei.
Nosaltres estem convençudes que calen mesures per a potenciar el transport públic, en este cas de Metrovalencia, i pensem que aquesta seria una bona proposta en aquest sentit.
Des d'Esquerra Unida sempre hem defensat que no se poden tindre en compte només criteris econòmics, economicistes, a l'hora de parlar de transport públic sinó que cal parlar sempre també de la rendibilitat social.
I, per tant, la proposta pensem que va en aquest sentit i sobre tot pensem que calen criteris més adequats i tindre en compte les distàncies a l'hora de fixar les tarifes de Metrovalencia, com ja ha explicat el senyor Ponce.

També el nostre vot a favor ve determinat perquè els ajuntaments de Paiporta, de Picanya i de Torrent han aprovat en els seus municipis mocions per tal de fer aquesta reivindicació de pertànyer a la zona de la tarifa A de Metrovalencia.
Nosaltres recolzem aquestes reivindicacions dels municipis, aquestes reivindicacions de la ciutadania, i pensem que aquesta comissió també el que hauria de fer és recolzar allò que els pobles estan demanant, en alguns casos d'una manera absolutament unànime.

Res més.
I el nostre vot a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories.

Efectivament, Metrovalencia té implantat un sistema tarifari que a més de car té una divisió de persones que resulta il·lògica.
I tal i com diu la proposició no de llei de Compromís pareix no respondre a criteris de rendibilitat, nombre d'usuaris, ni de distància de viatges sinó a la mesura dels usuaris residents a la ciutat de València, zona A, amb algunes excepcions, com Alboraia, Mislata i algunes zones, només algunes zones de Paterna i Burjassot, mentre que altres no.

Amb este sistema es penalitza els usuaris, com s'ha dit, que viuen prop de les fronteres tarifàries i han de creuar-les.
Per exemple, un usuari que viu a Almàssera i es desplaça a Alboraia recorre només que una estació i té un servei d'un tren cada 15 minuts, mentre que un usuari que viu en Palmaret i vol desplaçar-se a Àngel Guimerà recorre 7 estacions, té un tren cada 7 minuts i, no obstant, el viatge li costa més barat, la qual cosa és una incongruència total.

La conclusió és que amb l'actual sistema tarifari passa molt sovint que els usuaris que tenen pitjor qualitat de servei tenen a més un cost major en els preus del títol de viatge.
Antigament, quan hi havia metro i el que existia eren les línies de Feve, podria tindre sentit, perquè els pobles que hi havien feien un ús fonamentalment a la capital, però avui molta gent viatja entre pobles i cada vegada hi ha més gent que ha de creuar la frontera tarifària per una o poques parades.

Efectivament, pobles com Picanya, Paiporta i Torrent, de la línia 1, ja han demanat per unanimitat, com s'ha dit molt bé, passar de la zona tarifària B a la A.
També fa poc, per unanimitat, Picassent, línia 1, ha demanat a l'Agència Valenciana de Mobilitat, que Picassent passe a formar part de la zona B i no de la zona C.

Senyories, sóc usuari habitual d'esta línia 1 i he de dir-los que la percepció que cada dia tinc pel que fa a nombre d'usuaris i distàncies és que les peticions d'estos ajuntaments estan totalment avalades.
No obstant, cal també un reestudi de la zonificació tarifària de Metrovalencia basada en criteris objectius per a garantir una equitativa distribució dels serveis prestats, tal com diu la proposició no de llei de Compromís, i refer absurds com els que es donen en tota la xarxa i que he explicat abans.

Per tot això, el nostre grup votarà a favor de la PNL de Compromís.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per banda del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Martínez.

La senyora Martínez Tarazona:

Gracias, presidente.

Vamos a ver, en la proposición no de ley que aquí nos presenta el Grupo Compromís destaca dos puntos.
En el primero nos insta a realizar las gestiones oportunas para lo que es en sí la Red de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana incluya los municipios del área metropolitana que no son de la zona de Valenciana dentro de la zona tarifaria A.

Y, mire, si repasa los artículos 6.
8 y 37 en su punto c del Estatuto de los Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, aprobado por Decreto 144/1986, de 24 de noviembre, dispone que «corresponde a la Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transporte -en este caso, la actualmente Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente- establecer el marco tarifario de todos los servicios de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana a propuesta del consejo de administración de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana».

Por tanto, este primer punto desde aquí le digo que no se lo podemos aceptar ya que no existe competencia normativa alguna para la modificación tarifaria.

Respecto al segundo punto -que usted está destacando aquí en esta PNL-, el de realizar las gestiones oportunas para que Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana efectúe una revisión de los criterios para establecer las zonas tarifarias considerando otros factores como la cantidad de viajeros y distancia entre paradas.
Pues, mire, tenemos que tener algo muy claro, y es que no hay ningún transporte público que realmente se sufrague totalmente por el billete.
Eso lo tenemos claro.

Entonces, si realmente lo que aquí queremos resaltar es la rentabilidad social y que el acercamiento hacia la ciudad llegue a otras localizaciones con otras líneas que, seguramente, son menos usados que la 1, aquí perdemos totalmente los argumentos que quieren basar.

Además, los criterios considerados para el establecimiento de las zonas tarifarias están establecidos.
Está claro que cuando se habla de geografía no se puede acertar al cien por cien.
Pero, miren, están basados en la discontinuidad urbana al objeto de evitar saltos tarifarios elevados entre coronas conurbanas y poder asociar dichos saltos tarifarios con saltos geográficos claramente perceptibles por el usuario.
La homogeneidad del tratamiento por distancia, lo que obliga a pensar en las coronas, eso que cuando cogemos el mapita nos van haciendo circulitos que intenta ser lo más equitativo posible, de manera que no resulten demasiado anchas porque, claro, aquí siempre está lo que le pasa al pueblo de al lado que es que «total, está a dos kilómetros del mío y estamos en distintas franjas», para eso, para evitar el agravio comparativo que supondría para los usuarios que dentro de una misma zona se encuentran en el extremo más próximo al núcleo central respecto a los límites de lo opuesto.

Luego, también se intenta el mantenimiento de términos municipales dentro de la misma corona tarifaria o, al menos, como criterio más adecuado asegurar la unidad de las zonas de transporte, así como considerar los ámbitos de operación de modos públicos o los cambios significativos de oferta de transporte público como puntos adecuados para el cambio de corona tarifaria, y, añadiendo a esto, el mantenimiento del equilibrio económico actual global y por operadores.

No es factible, como resulta evidente por lo que acabo de exponer, encontrar una limitación zonal que cumpla todos los criterios anteriores de forma simultánea por la divergencia que existe entre alguno de ellos.
Pero, dentro de todos estos criterios establecidos se intenta cumplimentarlos al máximo.

Por otra parte, la delimitación del núcleo urbano central del área de Valencia como zona tarifaria diferenciada viene aconsejada, también, por una serie de puntos.
En un principio, por su posición como ámbito principal de atracción de la mobilidad radial en transporte público; por otra parte, la importancia de los viajes interiores a la misma, tanto por volumen como por participación de transporte público, y el relativamente reducido radio de núcleo central, que se considera entre 4 y 5 kilómetros respecto al conjunto del área, que estamos hablando de 25 ó 30 kilómetros; y, además, la existencia de un operador de transporte público muy mayoritario y prácticamente reducido a este ámbito como es la Empresa de Transportes Municipales, la EMT, que utiliza tarifa plana y que sufraga el Ayuntamiento -puramente- de Valencia -como bien es sabido por todos nosotros-, además, teniendo para ello una.
.
.
, una no, seguramente la mayor partida presupuestaria que el Ayuntamiento de Valencia está destinando a lo que es el transporte público en beneficio, no solamente de lo que son los ciudadanos.
.
.
, puramente la ciudad, sino de todos estos habitantes de poblaciones limítrofes que también pueden acceder a la capital con tarifas -como luego les explicaré- unitarias y que, a su vez, se están beneficiando de lo que son estos presupuestos.

Y, además, mire, la delimitación de esta zona se ha establecido considerando la existencia de un gran núcleo central -como le he dicho- de unos cinco kilómetros, de ahí que usted está resaltando en su PNL que Alboraya y Mislata se incluyan dentro de lo que es la tarifa A y lo considera como agravio comparativo con las otras poblaciones.
Pero, usted como yo conoce la zona y sabe que Alboraya de Valencia a día de hoy no las separa nadie.
.
.

El senyor president:

Señora Martínez, vaya concluyendo.

La senyora Martínez Tarazona:

.
.
.
y Mislata comparta calle con Valencia.

No estamos hablando de lo mismo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Martínez.

Sí, para réplica, señor Ponce tiene usted la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, no entiendo que el Partido Popular haga una valoración aquí, en Las Cortes, y otra bien distinta en los ayuntamientos en los que por unanimidad han aprobado esto.
Pues si para ustedes es normal, yo, la verdad, es que no lo veo normal.
Bueno, puede haber algún caso, pero, bien,.
.
.
(veus)

El senyor president:

Señor Serra, por favor.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
me resulta más que sorprendente el hecho de que se vote allí por unanimidad y que, aquí, pues, de nuevo, el Partido Popular bloquee una iniciativa que es de justicia.
Y, además, es algo que antes o después se hará, antes o después se hará, ¿eh?
Lo que pasa es que, ustedes, pues, bueno, estamos en lo de siempre, hay que decir que no a las iniciativas de la oposición porque vienen de la oposición.

Quizás sirva esta PNL para que dentro de unos meses o pocos años -espero- se reestudien las tarifas de este servicio.

He dado antes varios datos que son fundamentales.
Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana y las líneas de Metrovalencia tienen la obligación de articular el área metropolitana.
Entonces, estamos comentando casos de agravios comparativos, de gente que puede hacer muchos kilómetros y muchas distancias dentro de la ciudad de Valencia y pagar una tarifa mínima y que, gente de municipios colindantes, haciendo uso de una o dos paradas nada más, tengan que pagar el doble que su usuario de Valencia.

En el caso de Madrid -estaba hablando aros concéntricos- ahí sí que se ven aros concéntricos respecto al centro de la ciudad y, a medida que nos vamos alejando del centro, pues se van ampliando las tarifas.
En el caso de Valencia, aquí no existe tal simetría, ¿eh?

Lo que se está proponiendo es -insisto- que se recalculen las tarifas.
Eso se está haciendo en Madrid que, por ejemplo, se va a pagar un billete mínimo hasta cinco paradas y el que realice más de cinco paradas, hasta diez, va a tener un pequeño incremento de diez céntimos, y, claro, eso lo ha puesto en marcha el Ayuntamiento de Madrid.
Y ya digo, han reconsiderado el hecho de eso, la distancia recorrida por cada usuario, que el precio sea más o menos proporcional.

Bien, si no estábamos de acuerdo en directamente incluir la zona tarifaria A a toda el área metropolitana podíamos haber anulado ese punto, haber hecho una transaccional y habernos quedado con el segundo, que considero que antes o después se tiene que hacer ese estudio para redistribuir las cargas de los ferrocarriles en los distintos usuarios.

La señora consellera dijo que los usuarios nada más pagaban aquí como un 55% del coste de Metrovalencia, y, sin embargo, en Madrid llega a un 40% nada más.

Es decir, esta redistribución de costes pues es algo que se va a hacer sí o sí, antes o después, que es justa y que, ustedes, pues, bueno, no sé por qué, porque los datos que han dado tampoco han justificado nada, el negarse a hacer el estudio, pues no entendemos por qué van a votar en contra.
Lo tendrán que explicar en los diversos municipios.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a usted, señor Ponce.

Sí, señora Martínez, tiene usted la palabra.

La senyora Martínez Tarazona:

Gracias, presidente.

Mire, señor Ponce, yo sí que entiendo por qué a nivel local se habrá decidido algo y aquí estamos tratando una cosa muy distinta, y es que sus grupos muchas veces no contemplan bien lo que es la política local de lo que es la política autonómica.
Aquí estamos para el beneficio de todos los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, no de poblaciones en concreto.
Eso no lo tenemos claro.
Y le voy a dar datos.

Mire, Paiporta está a unos 10 kilómetros de Valencia; Picaña está a 11 y, Torrent, a 15.
Está muy bien delimitado, de cuatro a cinco kilómetros tenemos un primer cinturón, zona A, y las poblaciones que están un poquito más allá, pues hay que poner unos criterios, hay que poner un punto de corte porque, si no, ahora les damos el beneplácito a estos ayuntamientos y ¿qué estamos haciendo?
, ¿agravio comparativo realmente con otros?
Burjassot está a 7, y, sin embargo, está comprendido dentro de este cinturón B, simplemente porque hay un punto de corte, esos cinco kilómetros.
Almàssera, que es la línea 3, no es la línea 1, pero está a 11 kilómetros igual que estas poblaciones, zona B, que estamos hablando de lo mismo: Campament, Paterna, de la línea 1, a 10 kilómetros.
Estamos hablando de zona B.
Pues, se ha hecho ese criterio: núcleo urbano, unos cinco kilómetros Valencia, a partir de ahí, otro cinturón.
Que podían haber sido otros criterios, pues el tiempo dirá y seguiremos estudiando, pero en estos momentos no vamos a cambiar.

Porque, mire, además, según los cálculos realizados desde los Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana, la inclusión de los municipios que usted señala en su proposición no de ley, en la zona tarifaria A, llevaría a una pérdida de ingresos anuales en torno a 1,6 millones de euros, a los que habría que añadir el coste de adaptación del sistema de peaje y señal eléctrica de toda la red junto con otros aspectos técnicos asociados, lo cual conllevaría a un gasto adicional de 130.
000 millones de euros.
Estamos hablando de cantidades, ¿que usted cree que en estos momentos nos podemos permitir?

Y, mire, no queramos ser tan catastrofistas.
¡No se está pagando el doble!
Yo me he molestado en ver las tarifas del 2012, y, ¡vamos!
, yo hablaría con esta gente que coge el coche para ir a una estación, porque si una persona es asidua a coger y se saca su tarjeta mensual, de estar en una zona, o sea lo que es la zona A, paga 39,30 al mes, y para dos zonas estamos hablando de 51 euros.
O sea, estamos hablando de 12 euros.
Tal y con lo que cuesta hoy en día la gasolina, es como para pensarse el mover el coche uno de casa para ir a una estación de metro.
Seamos coherentes.

Y en ningún momento se está hablando de que el billete cuesta el doble.
Mire, un billete sencillo de una zona A son 1,45, y para dos zonas estamos hablando de 2 euros.
Cuando la gente de esta zona periférica de alrededor de Valencia que tiene, además, la oportunidad de estar comunicada de estas maneras con lo que es la capital, ¡vamos!
, si es asidua seguramente no utilizará el sencillo, utilizará los bonometros y toda esta seria de tarjetas.
O sea que no entremos en la demagogia.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Martínez.

Conclòs el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició?
7.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre el desenvolupament d'una llei que garantisca l'accés a un habitatge digne i públic per a l'adequada emancipació de les persones joves, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 12.
754, BOC número 55)

El senyor president:

Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el desenrotllament d'una llei que garantisca l'accés a un habitatge digne i públic per a l'adequada emancipació de les persones joves, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Bon dia, senyories.

Miren, no sé si coneixen vostés l'article 47 de la Constitució espanyola, que moltes vegades ens agrada i els agrada modificar sense tindre en compte la resta de la població, però el llisc: «Tots els espanyols tenen dret a una vivenda digna i adequada.
Els poders públics promouran les condicions necessàries i establiran les normes pertinents per a fer efectiu este dret i regularan la utilització del sòl d'acord amb l'interés general per a impedir l'especulació.
La comunitat participarà en les plusvàlues que genere l'acció urbanística dels ens públics.
»

Senyories,.
.
.

El senyor president:

Señor Serra, por favor.

El senyor Ferri Fayos:

Senyories, el dret a l'habitatge és un dret constitucional, i, en el cas dels joves, és encara més important, perquè el dret a l'habitatge significa el dret a l'emancipació, el dret a construir-se un futur propi i el dret a fer un camí propi també.

¿I saben vostés per què açò és important?
Perquè resulta molt frustrant que a certa edat un jove, o una jove, no puga anar-se'n de casa i ha de continuar vivint en la llar familiar.
I, moltes vegades, des dels mitjans de comunicació el que es fa és transmetre la imatge que els joves s'aprofiten de la família i no se'n volen anar de casa.
I açò no és així.
Sempre n'hi haurà casos però, generalment, els joves el que volen és emancipar-se, viure la seua vida i no dependre totalment de la seua família.

Per això és important saber en quina situació ens trobem al nostre territori, i -segons les dades de l'Observatori Jove de Vivenda de l'estat, un 20% dels joves entre 30 i 40 anys encara viuen amb el pares, que, val, podíem dir que esta xifra és una xifra correcta o no, això és una cosa que entra dins de la valoració de cadascú.

Però si ens n'anem a la franja de 25 a 29 anys, entrem que només el 47,5% encara continuen vivint en casa dels seus pares.

I si baixem un escalonet més, fins la franja de 18 a 24 anys, ens trobem que més d'un 90% dels joves encara no s'han pogut emancipar.

És o no és preocupant, senyories?
És el primer punt que hauríem de debatre, si ens sembla o no preocupant.
I m'agradaria que vostés em digueren si els sembla o no preocupant.
Per a nosaltres no només és preocupant, sinó que és alarmant.

I això en realitat connecta amb una altra de les realitats que ens aporta la crisi, que ha destapat la crisi, i és que els joves som el sector més afectat per aquesta, amb taxes d'atur arribant al 50%.
I també tenim, per un costat, joves que van deixar els seus estudis per a posar-se a treballar en la construcció -en l'especulació urbanística que diu la Constitució que cal evitar- i els que van estudiar i ara no troben feina i han d'emigrar a l'estranger per a poder tindre un treball que moltes vegades tampoc arriba a ser ni digne.

Un de cada tres joves valencians està en risc de pobresa.
I no ho diem nosaltres, ho diu Càritas.
La meitat no pot fer front a gastos inesperats.
Què són estos gastos inesperats?
La pujada de taxes, les tarifes de transport que han pujat també -ho acabem de parlar-, les pujades de l'IVA.
A totes estes coses, tots estos gastos imprevistos, segons l'estudi de Càritas, molts joves no poden fer front.
I davant d'esta situació, què s'està fent des dels governs?

Primera, s'elimina els programes d'ocupació com el salari jove, perquè encara no han eixit les convocatòries.
I en els casos que.
.
.
, l'any passat, en les convocatòries que van eixir, als pobles més menuts es va pujar la ràtio perquè pogueren tindre accés al salari jove.

Pujada de taxes universitàries entorn a 500 euros; moltes vegades, superiors a 500 euros.
Gastos inesperats als quals no poden fer front els joves i depenen encara més d'unes famílies que cada vegada tenen menys recursos.

Eliminació d'ajudes com l'abonament jove.
Un tema que vam tractar en aquesta comissió en l'última comissió d'obres públiques.

Tot això, el que suposa per a tots estos joves és encara menys poder adquisitiu i els complica encara més l'emancipació.

I en el tema de vivenda, què és el que hem fet?
Quina política ha fet el Consell i el Partit Popular en el govern central?

El primer que van fer, l'eliminació de la renda bàsica d'emancipació.

El segon que s'ha fet, i que porta més temps encara, des de 2009, el xec habitatge.
No es paga des de 2009.
El xec habitatge, que era un xec que es donava a les famílies que havien accedit.
.
.
, o als joves, o a altres no tan joves que havien accedit a les VPO i que el Consell tenia un conveni signat amb Bancaixa, Bancaixa avançava els diners; després, el Consell li pagava els diners a Bancaixa, i ahí ens oblidàvem.

Però què ha passat?
Que el Consell no ha avançat eixos diners a Bancaixa i, per tant, Bancaixa ha demanat als tenedors d'estes ajudes a tornar-li els diners a Bancaixa amb interessos, i amb interessos de demora en el cas que no pogueren pagar-ho de colp.

El mateix passa amb les ajudes de lloguer o amb les ajudes de restauració dels habitatges.
O també una altra política del Consell ha segut la reducció de l'IVHSA, l'organisme encarregat de la promoció de vivendes públiques de VPO a preus xicotets, a la mínima expressió, l'han reduït a la mínima expressió, i no només a la mínima expressió, sinó que han acomiadat molts dels seus treballadors, pagant-los les indemnitzacions per acomiadament amb els diners que anaven destinats al xec habitatge.
És la pescadilla que se muerde la cola.

Quina és la nostra proposta?
Nosaltres presentem aquesta proposta, primer, perquè considerem que la situació és preocupant; segon, perquè considerem que les polítiques del Partit Popular o, millor dit, les no polítiques, no ajuden a millorar la situació, i tercer, perquè creiem que n'hi ha una alternativa possible que garantisca el dret a l'habitatge dels joves.

Per això en el primer punt proposem desenvolupar una llei que garantisca un accés a l'habitatge digne i públic, que establisca els instruments, els mecanismes d'accés a l'habitatge, que és un dret reconegut a la Constitució i que ha de comptar amb una garantia legal.

En segon lloc, apostar per un parc públic d'habitatge en lloguer per a joves on el seu cost no supere el 10% dels ingressos anuals i una aposta clara pel lloguer com alternativa a la compra de l'habitatge.

Perquè no es quede en una llei a soles, s'ha d'impulsar el lloguer.
El govern de Rajoy està fent el contrari, ha tornat a posar la deducció per compra d'habitatge i ha llevat la renda bàsica d'emancipació.

A l'estat espanyol només el 13% del parc d'habitatge està en modalitat de lloguer; si ho comparem amb la resta de països d'Europa estem molt, molt, molt, molt per davall.

I en este punt, també, el que es podria fer, per exemple, usar pisos buits de la rescatada Bankia, la nacionalitzada Bankia, que seria una bona opció per a traure-li rendiment ara que són públics.

I, per últim, controlar el preu del sòl lliure i l'especulació del mercat de l'habitatge.
L'especulació ha segut la gran causa de la bombolla immobiliària i no es pot tornar a repetir.
No es pot permetre que uns pocs es fagen rics a costa de llevar drets a les persones.

Per tot això i per tots els motius que he exposat, crec que és una moció coherent i que crec que tots els grups deurien recolzar i agrairia que es recolzara.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Ferri.

Per a fixar posició pels grups parlamentaris, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

És cert que en els darrers anys l'edat d'emancipació dels joves del País Valencià, però també de l'estat espanyol, està augmentant.
.
.
està augmentant.
Açò és degut a la impossibilitat, evidentment, d'accedir a un habitatge digne.

Per què eixa impossibilitat d'accedir a un habitatge?
Bé, en primer lloc, per un elevat atur, l'atur juvenil supera ja el 50%, és a dir, més de la mitat dels joves del País Valencià i de l'estat espanyol estan a l'atur, però també açò té molt a veure.
.
.
(veus) amb l'elevat preu dels habitatges al País Valencià.

Aquestes dues coses estan fent que els joves hagen de romandre en casa dels pares i de les mares fins als trenta-cinc anys o més enllà.
Açò és també conseqüència de la nefasta política d'habitatge públic per part del Consell.

Per una part, la manca de construcció d'habitatges de protecció oficial; de fet, en els últims anys s'ha construït una xifra absolutament ridícula de vivendes de protecció oficial, una xifra absolutament insuficient.
A més, s'han augmentat els preus d'aquestes vivendes de protecció oficial i, de fet, molta gent a la qual se li havia assignat un habitatge de protecció oficial ha hagut de renunciar a l'habitatge perquè ni tan sols podia fer front al pagament d'eixe habitatge per l'elevat preu, i també tota aquesta situació és deguda a la manca d'ajudes al lloguer.

El Consell ha fet polítiques que no han suposat un contrapés al mercat lliure, sinó que més bé el contrari, han segut còmplices de les polítiques de les promotores i les constructores.
Han segut polítiques, les del Consell en matèria d'habitatge, polítiques procícliques i inequitatives i, per tant, açò ha dut a la situació en la qual estem ara.

En eixe sentit, continuen en el mateix camí.
De fet, ara, fa unes setmanes, se va anunciar l'ERO de l'IVHSA que suposa ja el desmantellament de l'instrument per a fer política pública d'habitatge del Consell, no només desmantellen l'IVHSA, sinó que a més destinen els diners del pla d'habitatge a acomiadar els seus treballadors i les seues treballadores.
Per tant, anem en el sentit que porten anat en els últims anys, no?
, el de no tindre política pública d'habitatge.

Clar, açò també és degut que des del Partit Popular s'ha entés l'habitatge com un negoci i no com a un bé d'ús, com a un bé necessari.

Està clar que els poders públics tenen l'obligació, tenen la responsabilitat de garantir l'habitatge digne a tothom.
I ja ho ha dit el senyor Ferri, ahí tenim la Constitució espanyola, ahí tenim l'Estatut d'autonomia que obliga.
.
.
, que diu les administracions públiques tenen aquesta responsabilitat.

Nosaltres entenem l'habitatge com un dret, com un servei públic, com el dret a l'educació o com el dret a la sanitat.
Tenim dret a tindre accés a un habitatge de qualitat, a un habitatge adequat.

Per això, des de l'administració, perquè és un dret.
.
.
, per això des de l'administració es pot o es deu controlar el preu del sòl lliure i l'especulació del mercat de l'habitatge, tal i com marca aquesta proposició no de llei, que des d'Esquerra Unida, evidentment, anem a votar a favor, no només per aquest punt, sinó també pels altres dos punts, perquè estem d'acord que n'hi hasca una llei que garantisca un accés a un habitatge digne i públic.

Evidentment, no és suficient amb una llei, perquè açò ja ve recollit en la Constitució espanyola, ja ve recollit en l'Estatut d'autonomia, però volem eixa llei i volem polítiques que acompanyen a eixa llei perquè aquest dret, bé, siga una realitat.

Nosaltres apostem pel sòl públic, construcció pública i gestió pública, perquè volem un parc d'habitatge públic al País Valencià, un parc d'habitatge públic que, a preus assequibles, es pose a disposició de les famílies, de les persones i, evidentment, d'acord també amb la potenciació del lloguer, sobretot pel que fa a les persones més joves que volen emancipar-se.

Per tot açò, votarem a favor d'aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Socialista recolzarà la proposició no de llei presentada per Compromís, principalment perquè garantir el dret a una vivenda digna és un precepte constitucional i, també, està previst en l'article 16 de l'Estatut d'autonomia i, per tant, hi ha un ampli marc competencial en matèria de vivenda, quasi exclusiva, per part de la comunitat autònoma.
I, en eixe sentit, considerem que, tal com diu eixe article 16 de l'Estatut d'autonomia, La Generalitat ha de garantir el dret d'accés a un habitatge digne.

No és suficient, perquè especialment en esta autonomia ja hem vist quina ha segut l'orientació de la política pública d'habitatge, és a dir, no ha existit.
Una política de vivenda que l'han confosa amb la política de vivenda de la segon residència.
I la vivenda, senyories, no és un luxe, sinó que és un dret social i ha de ser un bé prioritari i ha d'estar en l'epicentre de qualsevol política pública d'habitatge.

El període de boom immobiliari, de bombolla immobiliària, que va esclatar i ens ha deixat ací més de dos-cents mil habitatges de renda lliure en estoc.
Som els líders dels desnonaments -esta comunitat autònoma- en tota Espanya.
S'ha anat reduint de manera gradual i dràstica el pressupost de matèria de vivenda.
No paguen les ajudes al lloguer, ni de les d'adquisició de vivenda.
Tenim un parc públic ridícul d'unes 14.
000 vivendes.
.
.
, són les que el conformen, moltes d'elles amb una necessitat imperiosa de reforma, cosa que no fan.
El preu de l'habitatge en esta comunitat és inaccessible.
Poca vivenda protegida en temps de bonança quan s'havia d'haver construït.
I, sobretot, perquè també el Consell ha gastat l'IVHSA com un agent immobiliari en el període de creiximent i de bonança econòmica quan havien d'haver-lo dedicat al que era el seu objectiu, però l'han desvirtuat absolutament, i l'objectiu de l'IVHSA haguera hagut de ser fer política pública d'habitatge i garantir eixe dret i, sobretot, donar resposta en matèria de vivenda al que el mercat no donava resposta, evidentment, com no podia ser d'una altra manera.

Però l'han gastat per a un altra cosa, ara patim les conseqüències i ara el reduïxen a la mínima expressió, precisament ara, quan més política pública de vivenda falta en esta autonomia.

Respecte dels jóvens, evidentment, que són el col·lectiu que més patixen, i de manera especial, les polítiques de vivenda del Partit Popular i del Consell en la Comunitat Valenciana, se suma les últimes decisions de Rajoy, del govern central del Partit Popular, eliminant i prenent com primera decisió l'eliminació de la renda bàsica d'emancipació, que sí que vull recordar, iniciativa de José Luis Rodríguez Zapatero, del Govern d'Espanya, que ha beneficiat més de tres-cents mil joves en tota Espanya, i afortunadament que estava la renda bàsica d'emancipació per a ajudar els joves a emancipar-se en la Comunitat Valenciana, perquè era l'única ajuda al lloguer que cobraven puntualment cada mes i a la qual podien accedir els joves de la Comunitat Valenciana.

També recordar en este sentit que ací vam demanar al Partit Popular perquè s'instara al Consell a complementar les ajudes de la renda bàsica d'emancipació i ampliar l'edat, i ens van votar també en contra, com sol ser habitual en les iniciatives que se plantegen en esta línia.

És cert que cal un parc públic de lloguer especialment per a joves i, també, per a persones amb pocs recursos, fa falta un parc públic de lloguer com cal i fa falta un parc públic, com cal, en esta autonomia.

Per una altra banda, evidentment que cal el control del preu del sòl.
Evidentment que s'ha de fer.
Per això, el Partit Socialista, quan governava en 2007, va modificar la llei del sòl de 1998 d'Aznar que va obrir la porta a l'especulació immobiliària, i ara també patim les conseqüències i ahí també està l'origen del que ha suposat l'esclat de la bombolla immobiliària.

En definitiva, recolzem la iniciativa en la mesura que s'emmarca en les línies que defensem també el Grup Parlamentari Socialista en mires a construir una política pública d'habitatge que sobretot responga a garantir el dret a un habitatge digne, que està en la Constitució però, sobretot, també està en l'article 16 de l'Estatut d'autonomia.
I ací -jo crec- hi ha una necessitat imperiosa que la conselleria d'habitatge es persone ja en aquest drama social que està vivint tanta gent en aquesta autonomia.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Ferri, entenc que quan demana vosté el recolzament a la moció, està referint-se a esta PNL, que no és el mateix una moció que una PNL, però, bé, ho done per bo.

I, en qualsevol cas, també té certa gràcia sentir-li -me pareix magnífic, ¿eh?
, me pareix molt bé-, però personalment no me deixa d'agradar sentir-li a vosté mentar com un dels drets fonamentals dels espanyols i dels valencians la Constitució espanyola.
Li he de reconéixer que m'agrada molt sentir-li a vosté reivindicar la Constitució espanyola, vosté que és parlamentari per imperativo legal.
M'agrada moltíssim sentir-li dir estes coses.
I li vaig a dir algunes cosetes, per desgràcia tinc molt poquet de temps.

Per una banda, sí, sí, mos pareix preocupant, mos pareix preocupant la situació.
I tenim molt clar des del Partit Popular que esta situació s'ha de resoldre traguent endavant mesures econòmiques que aconseguisquen que els joves puguen tornar a treballar.
Això és el que va a resoldre'ls els problemes als joves i això és el que va a possibilitar que els joves puguen tornar a accedir a la vivenda i no, amb tot el respecte del món, les PNL com la que vosté està presentant perquè, ara, li vaig a dir algunes qüestions.

¡Home!
, i haver de sentir ací que las iniciatives del señor Rodríguez Zapatero son las que han beneficiado.
.
.
¡Vamos!
Las iniciativas del señor Rodríguez Zapatero por desgracia lo que han beneficiado es al paro, lo que han beneficiado es que en este momento haya 5.
300.
000 españoles que están en el paro, entre ellos el 50% de los jóvenes que tienen edad de acceder a la vivienda.

Pero, mire, es que dicen ustedes cosas que van en contra de su propia ideología.
Y eso es lo que sí que no estoy dispuesto a silenciar en este debate.
Ustedes están defendiendo ahora al IVVSA, y han estado criticándolo durante todos estos años porque era el gran devorador de suelo, y, ahora, resulta que ustedes son los grandes defensores del IVVSA.
Y el ERE que se practica en el IVVSA precisamente es porque como no se van a desarrollar los suelos que estaban previstos desarrollar por la situación de crisis, pues es necesario aplicar un ERE.
Y ahí vuelve a aparecer su incongruencia política; ustedes critican el ERE en un ente público, como es el Instituto Valenciano de la Vivienda, pero no dicen ni una palabra cuando quien aplica esos ERE son los sindicatos como UGT o Comisiones Obreras, entonces es una magnífica decisión, o cuando la toman determinados medios de comunicación.
En cualquier caso, esa es su incongruencia y ustedes la pagarán.

Y, además, ya el colmo es cuando reivindican el hecho del alquiler.
Dice: «No, es que con las políticas del PP lo que se está beneficiando es a los ricos en contra de los pobres, y siempre se refieren a los países de Centroeuropa.
» Claro, pues en los países de Centroeuropa precisamente lo que se hace es eso: primar a los ricos frente a los pobres.
Las viviendas de alquiler de los países centroeuropeos, a diferencia de algún país anglosajón, son viviendas que están en manos de unos pocos, que están explotando a través del régimen de alquiler y que, por tanto, lo que están haciendo es eso, es beneficiarse unos pocos a costa de los pobres -que ustedes dicen.

Mire, si la gente ha tenido que renunciar al acceso a una vivienda de protección pública no es por el precio de la vivienda, no es por el precio de la vivienda, porque en infinidad de casos la gente ha llegado a la notaría, y, cuando llega a la notaría, resulta que el banco no le renueva, en este caso no les permite la subrogación en los préstamos.

Por lo tanto, la persona ha mostrado su interés en acceder a esa vivienda con ese precio, pero el problema es que el banco no ha aceptado la subrogación de los préstamos hipotecarios.

Ustedes podrán decir lo que quieran, pero esa esa es la realidad.
Y lo que es peor, y lo que más mal me sabe, es que ustedes lo saben.

Mire, en este momento, la ciudad de Valencia y la Comunidad Valenciana no tienen problema de vivienda de protección pública, ni en régimen de venta ni en régimen de alquiler.
En este momento, ustedes pueden entrar en las páginas web del Instituto Valenciano de la Vivienda, o en la página web de la empresa municipal Aumsa, y podrán ver que se puede acceder a un contrato de alquiler en pleno centro histórico de nuestra ciudad por 175 euros.
¡Hombre!
, si a ustedes eso les parece una barbaridad.
.
.
Y lo pueden hacer en este momento, en este momento, solamente tienen que cumplir -¡vamos!
- los criterios que marca la legislación respecto al acceso a la vivienda de protección pública.

Y le diré -en mi segunda intervención porque ya ha acabado el tiempo-, ¡hombre!
, que está muy bien eso de utilizar datos del Observatorio Joven de Vivienda de España, pero no solamente utilizar lo que les interesa, porque yo le voy a rebatir gran parte de los datos que usted ha utilizado en la presentación de su PNL.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Bellver.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

En primer lloc, agrair al senyor Bellver la classe que m'ha donat sobre anomenar o no moció o PNL.
L'aprofitaré, l'aprofitaré.
Estaria bé, també, que li donaren lliçons a altra gent del seu partit de com parlar valencià, però, bé, això és una altra cosa.
(Rialles)

El senyor president:

Senyor Ferri, a la qüestió, per favor.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, em pose a la qüestió.

Mire, vosté diu que nosaltres ara defensem l'IVHSA.
Nosaltres sempre defensarem l'IVHSA, el que no defensarem serà la mala gestió que han fet vostés de l'IVHSA.
Una cosa és que tingam una entitat com l'IVHSA, que s'ha dedicat a fer unes tasques, i, una altra cosa, és que l'IVHSA es dedique a fer les tasques que vosté li encomane i que no siguen les tasques que tinguen una finalitat social, sinó una finalitat d'abús del sòl públic.

I el que li dia de l'IVHSA no era no només la funcionalitat o no de l'IVHSA, era que vostés han pagat l'ERO amb les ajudes que anaven destinades a pagar ajudes de xec de vivenda, etcètera.

Després, vosté em diu el tema que la millor manera que els joves s'emancipen és donar-los treball.
En això estic d'acord.
Però, no poden emancipar-se si no poden pagar-se el lloguer.
I resulta que l'informe -este que vosté va a citar-me ara després- diu que la mitjana anual de salari real, dels ingressos reals d'un jove que treballa, és de 14.
448 euros, mentre que el mateix informe xifra en la quantitat necessària per a poder-se emancipar i poder accedir a un habitatge en 21.
720 euros.
Per tant, no només és donar-los treball, sinó donar-los treballs dignes, que és el que amb la reforma laboral que vostés han aprovat a Madrid no estan promovent, i amb les mesures que des d'Europa els estan imposant -i que vostés, segurament, acceptaran perquè és el que han fet fins ara- encara els proposen que se rebaixen més els salaris.
Per tant, no és només generar llocs de treball que vostés diuen, sinó moltes altres coses.

I si vostés diuen que estem demanant massa o el que siga, ¿per què no s'estan pagant les ajudes del Consell que havien proposat?
¿Per què no s'està pagant el xec d'habitatge?
¿Per què no s'estan pagant moltes altres ajudes que no estan rebent les famílies?

Li torne a repetir.
Vosté diu que en els països centreeuropeus el lloguer.
.
.
, però és que el lloguer forma part de la cultura, i això és una cosa que s'ha de promoure des de les institucions públiques.
El lloguer, a països com Alemanya està en el 57%; a Holanda, al 47%; al Regne Unit, al 32%; i, ací, a Espanya, estem al 13%.
¿Per què el govern de Rajoy torna a premiar la compra sobre el lloguer?
Quan n'hi ha un milió d'habitatges, de vivendes buides, ¿per què no se fan polítiques actives per a promoure el lloguer social d'eixes vivendes?

I, ara, més encara, parlant de Bankia.
Ja que l'hem rescatada, ja que anem fer front als actius tòxics, ¿per què no convertim els actius tòxics en actius socials, en vivendes per a les persones perquè puguen accedir a elles?
¿I per què no frenem els desnonaments?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Ferri.

Sí, señor Bellver, tiene usted la palabra.

El senyor Bellver Casaña:

Sí, moltes gràcies.

Jo no sé si el comentari que ha fet, referint-se al valencià, el feia per mi.
(El senyor Ferri Fayos diu: «¡No!
») Però, vaja, jo li puc dir que n'hi ha una cosa, i és que jo no he tingut la sort com vosté de poder estudiar el valencià en l'institut per una qüestió exclusivament d'edat, però si n'hi ha cosa de la qual jo estic extremadament orgullós és de l'idioma que m'han ensenyat a parlar a ma casa, i, per tant, l'utilitze amb tot l'orgull.

Mire, no és una qüestió cultural, és que vostés intenten portar sempre el ascua.
.
.
No, no, no.
No es un problema cultural, és un problema de decisió personal.
Li torne a dir que vostés són incongruents sempre, sempre, sempre ho són, i, en este cas, doncs, com no podria ser d'una altra forma, si sempre són incongruents, en este cas ho continuen sent.

Mire, estan defensant les polítiques de lloguer comparant-les amb Centreeuropa quan a Centreeuropa el que passa és el que jo li estic dient, que les vivendes estan en mans de molts poquets i que la gent no té més remei que acudir al lloguer.
Però, ¿vosté sap per què els espanyols, per què els valencians i per què els joves valencians -els que poden, els que tenen treball- prenen la decisió d'anar a la compra i no anar al lloguer?
Primer, perquè la compra de la vivenda de protecció pública en l'estat espanyol i a la Comunitat Valenciana està molt primada, està molt primada des del punt de vista pressupostari.

Però és que, a més, tot això que parla vosté dels actius tòxics fent menció a Bankia, doncs, mire, jo no li faig menció a Bankia, perquè no n'hi haja cap dubte, li vaig a fer menció a un altre financer, al BBV, que vostés poden vore hui, entrant en la seua pàgina web, o, si passen per davant del seu local, voran un magnífic cartell, que tenen en estos moments 2.
593 vivendes a menys de 300 euros, finançat al cent per cent per esta entitat; 6.
959 vivendes a menys de 450 euros, finançada al cent per cent per estes entitats; i 10.
557 vivendes a menys de 600 euros, finançada al cent per cent per estes entitats.
Per això pren la decisió el jove valencià de comprar i no llogar, perquè l'esforç pressupostari, l'esforç econòmic que li costa és més o menys el mateix però, al final, aconseguix tindre una vivenda en règim de propietat.

I li torne a dir, això no és un problema cultural, això és un problema de decisió personal de tots i cada un dels valencians.

I, mire, vosté, quan fa menció i utilitza interessadament les dades de l'Observatori Jove de la Vivenda a Espanya, ¡home!
, doncs, deixa de dir coses que són interessants.
Deixa de dir, per exemple, que quan la mitjana espanyola del jove en l'adquisició d'una vivenda és de 47,9%, a València és del 46%; deixa de dir que quan la llar jove -perquè vosté només parla de jove, no parla de la llar jove i el concepte de «llar jove»-, doncs estem per sota de la mitjana espanyola.
I vosté no diu que en estos moments n'hi ha legislació suficient, tant estatal com autonòmica, per a la protecció tant del dret a l'accés a la vivenda com el dret a la defensa de la no especulació.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Conclòs el debat, senyories, passem a la votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra.
.
.
(Veus)

Anem a vore, abans de continuar, una qüestió d'ordre per al senyor Ponce.

Mire, señor Ponce, en el orden del día continúa apareciendo, en el punto número 16, la proposición no de ley sobre el tema de rodalies de Vinaròs.
Sabe usted que sobre esto se aprobó una transaccional in voce en la última sesión, que aprobamos todos los grupos.
Se lo digo porque usted me ha hablado de retirarla, pero formalmente no se ha retirado.
Pero si usted lo dice en este momento que se retira, ya tomamos nota y la retiramos, si no, pues, haga usted el escrito por favor, nada más como.
.
.
(El senyor Ponce Guardiola parla amb el micròfon desconnectat) Pues, si usted se lo pregunta y si.
.
.

De acuerdo, pues nada más.

Proposició no de llei sobre la realització de les actuacions necessàries per a garantir una correcta prestació del servei de transport públic de viatgers des de la totalitat de les localitats incloses dins l'àrea d'influència de l'Hospital de la Ribera fins a esta instal·lació hospitalària, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
768, BOC número 55)

El senyor president:

Sustanciado el orden, repuesto el orden, vamos a continuar.
Continuamos con el punto número 4: «Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la realització de les actuacions necessàries per a garantir una correcta prestació del servici de transport públic de viatgers des de les localitats incloses dins de l'àrea d'influència de l'Hospital de la Ribera fins a esta instal·lació hospitalària, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
»

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Vaig a repetir, bé, açò és una PNL que vaig presentar en 2009, i vaig a repetir-la perquè, lluny de solucionar-se les coses, les qüestions s'han agreujat.

La PNL el que demanava és que el Consell prenguera les actuacions necessàries -en 2009, ¿eh?
, estic parlant- per garantir la correcta prestació d'un servei de transport públic de viatgers des de la totalitat de localitats incloses en l'àmbit d'influència de l'Hospital de la Ribera amb una freqüència de pas i unes condicions que facen possible l'accés amb transport públic a eixa instal·lació hospitalària.
Aquesta proposició fou rebutjada pel Grup Popular que sustenta el Consell.

Cal dir, tanmateix, que per a motivar la necessitat d'intervenció del Consell en esta proposta que jo feia, i que torne a fer, cal fer constar que una de les necessitats socials més evidents per al transport terrestre de persona és la que genera el desplaçament per a rebre assistència sanitària que especialment, en el cas de l'assistència especialitzada a rebre en els hospitals, sol comportar per a molts ciutadans l'obligació de fer desplaçaments des de les seues poblacions de residència fins a altres municipis on s'ubiquen aquells.

La ubicació d'eixos centres, en molts casos allunyats dels nuclis urbans, com és el cas que estic parlant de l'Hospital de la Ribera, o separats d'ells per distàncies considerables, fa imprescindible l'existència d'una bona xarxa de transports públics que garantisca el desplaçament especialment necessari en el cas de persones majors o malaltes que, a més a més de les lògiques limitacions físiques o psíquiques que poden ser pròpies de la seua edat i de les patologies que patixen, afegixen a més limitacions greus de disponibilitat de vehicles privats, en algun casos, per a poder acudir en el moment concret en què són citats.

En el cas de la comarca de la Ribera, ja ho deia en 2009, igual que ocorre en moltes altres zones del territori València, l'Hospital de la Ribera, que funciona des de l'any 1999 com sabem, no compta amb uns serveis de transports de viatgers públics suficients que garantisquen l'accés de tots els ciutadans residents en els municipis que ha d'atendre.
Hi han diversos serveis d'autobusos discrecionals de viatgers existents entre els municipis i la instal·lació hospitalària, -no vaig a fer referència a tots- però n'hi ha alguns que tenen.
.
.
i tots tenen importants carències per falta de freqüència d'autobusos i per la inexistència de cobertura en determinades jornades i moments del dia.

Un exemple d'aquesta situació és la connexió amb transport públic existent entre els municipis de la subcomarca del Marquesat, és a dir Alfarb, Catadau i Llombai, Benimodo, Carlet, l'Alcúdia i Guadassuar, que compta amb un servei d'autobús regular de cinc autobusos de dilluns a divendres amb un únic servei a primera hora de la vesprada, però sense servei ni dissabte, ni diumenge, com si la gent no es posara malalta ni dissabtes ni diumenges.

En altres casos, la situació encara és pitjor, ja que ens trobem amb sols dos autobusos que arriben fins l'hospital des de les poblacions, en este cas d'Antella, Gavarda, Alberic i Benimuslem.

Situacions com estes han provocat que alguns ajuntaments, com Alcúdia, davant la reivindicació veïnal i davant la falta de resposta per part de la conselleria competent, s'hagen vists obligats a encetar pel seu compte serveis alternatius públics, pagats pel mateix ajuntament, que permeten accedir als seus veïns en l'hospital en condicions adequades.

Davant la situació descrita cal una actuació positiva per part de La Generalitat, ho reitere, a fi de possibilitar la creació d'un servei públic de viatgers amb línies d'autobusos que donen un servei correcte als residents de les poblacions que amb l'actual règim de transports tenen evidents carències.

Al respecte cal dir que la situació des de 2009, quan vaig presentar aquella proposició no de llei fins ara, no sols no ha millorat sinó que s'ha vist agreujada amb la limitació d'alguns transports i s'ha vist posada en perill amb la proposta feta a principi de 2011 per l'Ajuntament d'Alzira d'obligar els autobusos, provinents dels pobles de la comarca amb destí a l'Hospital de la Ribera, perquè facen un transbordament als seus viatgers amb destinació a l'hospital en l'estació d'autobusos situada dins el nucli urbà d'Alzira, qüestió absolutament kafkiana.

A més, fa pocs dies la premsa comarcal de la Ribera ens recollia la notícia del tall produït a la carretera autonòmica CV-505, que unix Alzira amb Albalat de la Ribera, i que ha obligat a desviar el trànsit de vehicles per la carretera autonòmica CV-510, que connecta Corbera, Llaurí i Favara amb Alzira, complicant encara més la situació de col·lapse diari que pateixen els accessos al centre hospitalari, convertint la zona en un lloc d'alt, alt, risc d'accidents.

La situació és especialment preocupant donat que conflueixen en un mateix espai i a l'altura de l'hospital la via autonòmica CV-510, amb un pas de vehicles molt alt, més de huit mil diaris, i una gran quantitat de ciutadans que acudixen diàriament al centre hospitalari i es veuen obligats a creuar-la per arribar al polígon industrial de Tisneres.
A l'altra banda de la carretera i davant de l'hospital hauran d'estacionar obligatòriament pel col·lapse de la zona d'aparcament del centre hospitalari totalment insuficient per a donar servei a les necessitats dels usuaris.

La situació de la falta d'estacionament de l'Hospital de la Ribera és una deficiència des del moment de la seua entrada en funcionament en 1999, ja que només compta amb 670 places reservades de pagament i amb 430 estacionaments lliures, quantitat claríssimament insuficient, si tenim en compte no només pacients sinó acompanyants, personal sanitari, etcètera, etcètera.
El caos existent, per tant, a la zona és notori i tots els dies es pot comprovar com els usuaris del centre estacionen en llocs al voltant no adequats per a eixa finalitat, camins, accessos particulars a finques, etcètera, incloent la zona urbana del referit polígon a què m'he referit abans de les Tisneres que, com ja s'ha dit, s'ubica a l'altra banda de la CV-510 davant de l'hospital amb el risc que això comporta.

La solució, com proposava aquest diputat i el grup parlamentari al qual pertany i ara també reconeix expressament la direcció de l'hospital, passa d'una banda per la millora dels mitjans de transport públic al centre des dels diversos nuclis urbans de la comarca, dissuadint la utilització de vehicles privats pels problemes d'aparcament.
I d'una altra per l'augment dels llocs reservats a l'estacionament de vehicles privats en llocs convenientment habilitats al voltant de la instal·lació hospitalària.

Per això, el que el nostre grup torna a reiterar, torna a demanar, després de tres anys, una volta més, és que les Corts Valencianes insten el Consell de La Generalitat a realitzar amb la major celeritat possible les actuacions necessàries per a garantir una correcta prestació de servei de transport públic de viatgers amb freqüències i condicions adequades des de la totalitat de les localitats incloses dins l'àrea d'influència de l'Hospital de la Ribera fins la instal·lació hospitalària.
Que es prenguen les mesures necessàries adequades i urgents per a garantir la seguretat i la integritat física dels usuaris del centre hospitalari i dels conductors que circulen per la CV-510 al seu pas per l'Hospital de la Ribera i realitzar les actuacions necessàries i urgents per a incrementar els llocs d'aparcament.

Creguem que són unes reivindicacions lògiques, la segon volta que les fem, fa tres anys que les vam fer, no s'ha solucionat absolutament res; s'han complicat més les coses amb eixe transbordament que l'Ajuntament d'Alzira obliga a fer en l'estació d'autobusos d'Alzira en ple casc urbà.
I jo crec que tots els grups que estem ací comprendran que estem parlant d'un tema molt sensible, un tema molt sensible pel que afecta al desplaçament de persones malaltes, persones majors, persones amb discapacitats a un centre hospitalari que en este moment no té uns desplaçaments adequadament atesos.

Per tant, l'únic que demanem és acceleració d'actuacions per part de la conselleria, no posem terminis, demanem que això es faça, això sí, el més ràpidament possible pels riscos que n'hi han.
Però creguem que és un problema que cal solucionar i creguem que és un problema que tots els grups polítics presents en estes Corts estarem d'acord en què cal solucionar.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

És evident que un hospital ha de tindre un bon servei de transport públic i una bona connexió amb tots els pobles, amb tots els nuclis urbans que formen part d'eixa àrea de salut, sobretot si tenim en compte que a un hospital acudix gent malalta, gent major amb dificultats per a la utilització del transport privat.
Per tant, no és acceptable que no hi haja transport públic cap a l'Hospital de la Ribera des de determinats nuclis urbans els dies festius o els caps de setmana; no és acceptable que hi hagen pobles que només tinguen una connexió d'un autobús o dos autobusos al dia amb l'Hospital de la Ribera, perquè aquesta situació el que està fent és complicar i molt l'accés de determinades persones a aquest centre hospitalari.

Per això anem a votar a favor d'aquesta proposició no de llei i és una qüestió de caixó.
Si hi ha un hospital ha de tindre, com dic, una molt bona connexió de transport públic amb tots els pobles d'eixa àrea de salut.
El que s'està demanant és que hi haja una bona freqüència, que hi hagen suficients parades i, evidentment, que hi haja servei adequat els festius i els cap de setmana.
Per tant, des d'Esquerra Unida votem a favor d'aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Empezar diciendo que, por supuesto, vamos a apoyar la moción del Partido Socialista, porque es de lógica y porque es de justicia.
Las administraciones tienen la obligación de que los ciudadanos tengan la misma facilidad de acceso a los distintos servicios públicos.
Se da la circunstancia de que es precisamente la gente con problemas la que va a tener mucho más difícil su acceso a los centros médicos y en concreto al hospital del que estamos hablando.

Por una parte no hay suficientes servicios públicos, sobre todo en algunos municipios es muy significativo que solamente de cuatro municipios lleguen dos autobuses al día al propio hospital, en el caso de Antella, Gavarda, Alberique y Benimuslem o que otros varios municipios tenga pocos servicios de lunes a viernes y no tengan ninguno en fin de semana.
Eso se da la paradoja que, por un lado, están mal los servicios públicos para llegar, sobre todo desde algunos municipios y, al mismo tiempo, no hay aparcamiento suficiente en el hospital, lo cual se ha puesto de manifiesto desde hace ya mucho tiempo.
El hospital lleva funcionando ya trece años.
Entonces, son dos carencias que se juntan y que al final quien las sufre son las personas con movilidad reducida, con dificultades económicas, con enfermedades y básicamente la gente mayor, que es la que más, por sus cuestiones de edad y de enfermedades crónicas y demás, la gente que más tiene que usar el hospital.

Por tanto, otros argumentos no cabe repetirlos, se trata de buscar minimizar estos riesgos que hay de atropello y para la circulación por el hecho de tener que cruzar desde un polígono hasta la zona del hospital y también el hecho de que los servicios públicos de transporte den un servicio adecuado a las necesidades de estas poblaciones que, como se ha dejado aquí bien claro, son totalmente insuficientes en algunos casos.

Por tanto, insisto, apoyaremos la moción y nada más.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Ricardo Martínez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, buenos días.

Señor Signes, buenos días.

Mire, usted ha hecho una exposición de motivos… Bueno, en primer lugar, les diré que yo no soy un habitual de esta comisión y no tengo un conocimiento extenso en lo que se refiere a infraestructuras.
Entonces, si en algo meto la pata, ruego de sus señorías la máxima compasión, por decirlo de algún modo.
Sí que he intentado, en el punto que usted ha tenido uso de la palabra, documentarme, documentarme para tener el máximo de información posible y al darle una respuesta poder razonarla en la medida en la que nuestro grupo se va a posicionar.
Y no ya solo por plantear una cuestión y por plantear lo que es la defensa de la opinión del grupo sino también poner de manifiesto aquellas cuestiones que el gobierno valenciano ha hecho en la mejora de la accesibilidad a este centro hospitalario que, como usted muy bien ha dicho, es un elemento de vital importancia, porque es garantizar el acceso físico a la sanidad de un núcleo urbano importante, sobre todo en la población más vulnerable a la hora de tener que disponer de este acceso al centro hospitalario de la Ribera.

Mire, yo cuando me he leído su exposición de motivos, que es muy prolija en datos y muy extensa, usted hacía referencia al Hospital de la Ribera.
Pero yo, que desafortunadamente, por cuestiones de salud familiar, visito muchísimos hospitales de la Comunidad Valenciana y algunos de fuera de la Comunidad Valenciana, hubiese quitado la palabra «Hospital de la Ribera» y hubiese puesto cualquier otro hospital prácticamente de la red sanitaria.
Pero ya le digo, no únicamente de la red sanitaria de la Comunidad Valenciana sino también de la Comunidad de Cataluña o de la Comunidad de Castilla-La Mancha o de Andalucía.
Porque en determinadas horas puntas, especialmente en los momentos en los que se hace un mayor uso de la asistencia hospitalaria a nivel de especialidades en los centros hospitalarios, es muy complejo encontrar una plaza de parquin, y eso lo sabemos todos, y uno no siempre tiene el autobús a la puerta para que al terminar tu consulta hospitalaria, si encima te sientes mal, el transporte público inmediatamente te recoja y te lleve a tu casa.
Eso es cierto y esa es una realidad que asiste no únicamente a este hospital, sino, como le dije, a toda la red sanitaria no solo de nuestra comunidad, sino del resto de España.

Ustedes hacen tres demandas en su exposición de motivos.
Esta PNL ya fue debatida en esta comisión por compañeros nuestros en esta etapa y en la anterior.

Y ustedes ponen de manifiesto la necesidad de mallar mejor el transporte urbano.
Yo le tengo que decir que desde que se pone en marcha el hospital en el año 1999 se hace un diseño para que las personas puedan tener acceso al centro hospitalario con transporte público en las mejores condiciones posibles.

Luego, ponen ustedes de manifiesto una dificultad, que es importante resaltar, para la seguridad de las personas, y citan en concreto a una carretera, que es la CV-510, y exigen que haya una mayor seguridad o un mayor control del tránsito en esta zona.

Y, por último, hacen ustedes referencia al tema de las plazas de aparcamiento.

Mire, vamos a ir por partes en todas y cada una de las cuestiones que ustedes plantean, y no con ello le quiero decir que ustedes no tengan una parte de razón.
Sin duda, seguro, todo lo que suponga mejorar la accesibilidad a la sanidad pública, mejorar el mallado del transporte público, yo le digo que creemos que es importante y estamos de acuerdo, pero no podemos obviar que en eso se ha trabajado y se sigue trabajando.

Se sigue trabajando en la mejora de la afluencia del transporte público al hospital.
Ahora mismo, va a ser, con la instalación también de una parada de taxis en la zona, otro elemento de mejor accesibilidad de las personas al centro hospitalario, y me dirán: «Es que el taxi es caro.
» Y es cierto, el taxi es caro, pero a veces es el recurso más utilizado por las personas mayores con peor accesibilidad para poder trasladarse a su domicilio, que hasta ahora no había parada de taxis en el centro hospitalario.

La CV-510 a la que ustedes hace referencia es una carretera que depende de manera exclusiva de la Diputación Provincial de Valencia y, entonces, yo le rogaría que esta misma petición su grupo en la diputación la pudiese trasladar en el foro adecuado para que fuese atendida de la mejor forma posible.

Y en lo que hace referencia a plazas de parquin, todo y reconociendo que en horas punta es muy complejo tener plazas de parquin para todo el mundo, sí que ustedes hacen una reflexión que yo suscribo, y es que en el área hay 1.
100 plazas de parquin para 230 camas que tiene el centro hospitalario.
Entonces, claro, podrían ser 2.
000, sin duda, y sería mucho mejor, pero es que estamos hablando de 1.
100 plazas de parquin, señor Signes.

Entonces, con estos argumentos, comprenderá usted que aprobar esta moción es una sanción al gobierno.
Creemos que lo que hay que darle es un margen de confianza y, desde luego, lo siento, pero no se la podemos aprobar.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Martínez.

Senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor Martínez.

Bé, la realitat del que està passant en l'Hospital de la Ribera és la que jo he descrit, és a dir, efectivament, no hi ha un servei públic, per molt que me diga que des de l'any 1999 la conselleria, quan s'inaugurà l'Hospital de la Ribera, va fer un pla de transport mallat perquè donara servei de tota l'àrea que cobrix l'Hospital de la Ribera al mateix hospital, no hi ha un servei públic adequat.

En la meua exposició de motius ho he expressat, és a dir, n'hi han molts pobles que la línia de transport que té dissabte i diumenge no tenen servei, ho he dit abans, és a dir, com si no haveren urgències o malalties en dissabte o diumenge.
N'hi ha un pèssim servei.

En el tema que passa en tots els hospitals en hores punta, referit al tema del pàrquing que vosté me diu, doncs bé, aleshores, el que me diu és que el problema està en tots els hospitals, però que en l'Hospital de la Ribera el problema és molt greu, molt greu.

I el tema de la 510 no és important si és per titularitat de la diputació o de la conselleria, perquè eixe no és el tema.
El tema és que en este moment cal circular per la 510, degut a un tall de la 505, i això fa que ahí s'ajunten els vehicles que han d'anar al pàrquing de l'Hospital de la Ribera amb els vehicles que han de creuar-la per a anar el polígon de Tisneres a treballar o a aparcar, perquè no tenen lloc d'aparcament en l'Hospital de la Ribera.

És a dir, la realitat.
.
.
, que se munte un servei de taxi hospitalari, vosté mateixa ho ha dit, és a dir, un servei de taxi hospitalari per a tan d'ample que és l'àmbit de l'Hospital de la Ribera és excessivament car, perquè des d'Alzira fins a Antella un taxi és caríssim, tal volta no des d'Alzira fins a Alcúdia, però fins a Antella, fins a Sumacàrcer és caríssim.
O tal volta estic dient uns pobles que pertanyen a l'hospital de Xàtiva, però és igual, fins a Real de Montroi, fins a Montroi, és a dir, és caríssim i, per tant, no és una solució.

Bé, a mi m'havera agradat que vostés haveren votat a favor d'esta moció, és a dir, perquè, en definitiva, votant a favor d'ella, el que estaríem tots els grups, digam, donant un senyal.
.
.
, és que n'hi ha una preocupació pel que està passant en eixe hospital i en altres hospitals, i estaríem donant un senyal que nosaltres, en primer lloc, estem preocupats i exigim al Consell que comence a estudiar alternatives a tot el que està passant i solucions a tot el que està passant.

No entenc com no se vota a favor d'una moció d'este tipus que no demana res en terminis concrets, que són inassumibles pel Consell per falta de recursos econòmics, per falta de temps, sinó que demana, digam, una voluntat de solució a la problemàtica.
No ho entenem i, per tant, ho lamentem.

Jo crec que moltes voltes són estes les mocions.
.
.
votades a favor per tots els grups d'estes Corts les que farien que traslladàrem a l'exterior una imatge que ací estem realment treballant pel bé dels ciutadans i no cada grup polític pel bé dels interessos particulars del seu grup.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Señor Martínez, tiene usted la palabra.

El senyor Martínez Rodríguez:

Gràcies, senyor president, i no consumiré tot el temps.

En primer lloc, agrair-li al senyor Signes l'ús del seu to, molt positiu, i només dos xicotetes puntualitzacions que a mi també me preocupen.

És cert, vosté ha fet una valoració que a mi me pareix adequada, vull dir, hui la ciutadania està esperant de mosatros altura de mires a nivell polític, té vosté tota la raó, i crec que a eixa mateixa qüestió deuríem apel·lar molts quan qüestions que se plantegen segurament no són de l'interés general, sinó de l'interés particular de qui les planteja, i no és esta la qüestió que mos ocupa.

Dir-li que la CV-505, que és la carretera que ara mateix està dificultant l'accés a l'altra pel tall, també és competència de la diputació provincial.
I que és important que cada administració en la mesura del possible prenga interés d'aquelles qüestions que són de la seua competència, perquè del contrari mos ocorrerà una miqueta el que mos ocorre a voltes, que cada u fa coses que no ha de fer i, al final, les coses moltes voltes no se fan.

Jo una consideració que vullguera també traslladar-li.
Jo no sé si.
.
.
, a vore, segurament, la dificultat d'accés en la Ribera és important, però també m'acudix una qüestió que me colpeja el meu subconscient a l'hora de fer-li la valoració.
¿No serà que el que no agrada és el model sanitari de l'Hospital de la Ribera i aleshores s'aprofita qualsevol circumstància.
.
.
qualsevol circumstància, ja que no se pot utilitzar la qüestió referida purament sanitària, per a ficar de manifest determinades qüestions en determinades ocasions?
Ho deixe ahí, senyor Signes.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gracias, señor Martínez.

Senyories, acabat el debat, anem a passar a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre el compliment del pla Metro Ribera que hauria d'haver estat finalitzat i conclòs l'any 2008, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
769, BOC número 55)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el punt número 5: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el compliment del pla Metro Ribera que hauria d'haver estat finalitzat i conclòs l'any 2008, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories.

Miren, l'any 2006, el president de La Generalitat va anunciar el pla de modernització de la línia 1 de Metrovalencia amb la realització d'algunes actuacions que afectaven diverses estacions de la línia; a l'augment de les freqüències de pas, cada trenta minuts des de Castelló de la Ribera i cada quinze minuts des de l'Alcúdia; així com també a la reducció de la durada del trajecte entre un 20% i un 40%.

En anunciar, en 2006, Camps este projecte, li posà data de 2007 -data de finalització-, que permetria comunicar en menys temps els pobles de la Ribera amb el centre de València i amb Palmaret.

Posteriorment, l'aleshores director general de Transports i hui director general d'Obres Públiques, senyor Dómine, anuncià l'ajornament de la finalització d'este projecte per a finals de 2008.
I el conseller Flores tornà a anunciar més tard el seu ajornament fins a finals de 2010.

La realitat és que a hores d'ara, en 2012, els usuaris acostumats com estan a esperar el trenet per la poca freqüència de pas que té.
.
.
, seguim també esperant les promeses.

Quina seguix sent la situació en este moment?
Miren, la freqüència de trens des de Castelló de la Ribera seguix sent d'un tren cada 45 minuts, el mateix que quan ho va anunciar el president Camps.

I les promeses dels càrrecs del Partit Popular que el metro anava a unir sense transbordaments la comarca i les universitats de València, en 2010, a través de la nova línia 7, amb freqüències de pas de quinze minuts en hores punta i de vint-i-cinc minuts en Castelló, ha quedat en paper mullat.
La rebaixa en el temps de transport a València no ha millorat absolutament en res.

I ho he dit en més d'una ocasió, als estudiants de Castelló de la Ribera o d'Alberic els seguix costant més temps arribar a les universitats que als viatgers de l'AVE desplaçar-se de València a Madrid.

També la freqüència des de València fins Castelló és d'un tren, 45 minuts, és a dir, que és igual en sentit invers, Castelló-València, València-Castelló.

Però les coses podien anar molt pitjor, i així fou, les coses sempre poden anar.
.
.
, és la llei de Murphy, i així fou.
Fou des de l'1 de febrer d'este any 2012 quan s'han eliminat trens a primeres hores del matí i últimes de la nit, amb destí l'Alcúdia, Castelló de la Ribera, Picassent, Llíria, Paterna i Rafelbunyol, que afecta fonamentalment, i això ho hem discutit també ja ací en esta comissió, a estudiants i treballadors, que són els principals usuaris en les franges horàries que es retallen.

És a dir, que per a estalviar quatre milions, que és com en esta comissió si fera la consellera l'estalvi d'eixos trens que han desaparegut a primera i a última hora del dia, quatre milions, que quatre milions són una agulla en un paller del desgavell econòmic d'FGV, amb més de mil milions de deute, per a fer això, s'eliminen huit trens a Llíria i dos a Castelló des de València, a més dels primers del matí d'estes dos poblacions cap a València, el que provoca que molts usuaris opten per altres alternatives com el transport privat o com és, en el cas de la Ribera, i com els dia abans quan discutíem allò de les franges del metro, desplaçar-se en cotxe fins a Xàtiva, Alzira o Algemesí per a agafar els trens de rodalies de Renfe, encara que això li estranye a la representant del Partit Popular que ha fet la intervenció o el posicionament respecte a la proposició no de llei del representant de Compromís.
A pesar que li estranye és aixina, és a dir, hui la gent agafa el cotxe particular per a anar a Xàtiva, a Alzira o a Algemesí i agafar el tren de Renfe per a vindre a València, perquè en la línia 1 del metro és com si estiguérem en el segle XIX en este moment.
Seguim estant com en el segle XIX.

Senyories, la línia 1 és la germana pobra de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i li falten trens, li falten més freqüències, desdoblaments puntuals en tota la línia per a gestionar el pas de dos trens, establiments d'horaris fixos de pas, ja que els actuals horaris són absolutament caòtics.
I això per no parlar-los d'una antiga reivindicació i antiga també promesa electoral del Partit Popular de soterrament de vies al seu pas pels diversos cascos urbans, i això per dos raons: una òbvia de seguretat, lògicament, i, l'altra, per fer desaparéixer l'actual condicionament que el metro suposa per al creiximent urbanístic d'estos pobles.

És caríssim, en este moment plantejar que se soterre la línia 1 del metro al pas per tots els cascos urbans és caríssim.
Però són promeses electorals del Partit Popular en tots els pobles de la línia 1 del metro en les eleccions últimes de 2011.
Per tant, si és caríssim i no es podia executar, el Partit Popular no devia d'haver enganyat els ciutadans dels pobles de la línia 1 del metro dient-los que anava a soterrar les vies si guanyaven les eleccions el Partit Popular en La Generalitat.

Per tant, senyories, tot això és el que a la línia més antiga, que és la línia 1, és la més antiga i havia de ser ben tractada, però és la més antiga i la més maltractada de Metrovalencia, li cal, tot açò que he explicat i que diu la proposició no de llei.
Tot això ha estat promés, no estic demanant res que no haja estat promés per La Generalitat en reiterades ocasions, per La Generalitat, repetixc, i per càrrecs públics del Partit Popular cada volta que vénen eleccions, quan tots sabem que són promeses impossibles de complir.

Senyories, tot això és el que demana esta proposició no de llei i esperem el seu vot a favor.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Nosaltres des d'Esquerra Unida, evidentment, apostem pel transport públic, el transport públic resulta més econòmic a les persones que l'utilitzen, és més sostenible mediambientalment, habitualment és més segur i a més tothom pot tindre accés al transport públic, és a dir, també per una qüestió d'edat, la gent més jove o la gent més major que no pot ser usuària del transport privat.

Però per a potenciar la utilització del transport públic és necessari que aquest transport públic siga de qualitat, que cobrisca d'una manera adequada les necessitats de la ciutadania i que arribe, que siga eficient, que siga eficaç.
Perquè si no, perquè si el transport públic és de mala qualitat, si el transport públic té poques parades o té poca freqüència, evidentment, no resulta una alternativa viable al transport privat.
Sols si tenim un bon transport públic la gent deixarà el cotxe en casa i agafarà el metro per anar a treballar o per anar a estudiar.

Clar, en aquests moments no és açò el que passa en la línia 1 de Metrovalencia, passa tot el contrari.
Com estava comentant el senyor Signes, hi ha unes elevades freqüències de pas, no, no hi ha unes elevades freqüències de pas, el que hi ha és un elevat temps de recorregut i poca freqüència de pas i, per tant, la utilització d'aquesta línia 1 de metro suposa un suplici en algunes ocasions.

A més, no és que ho estiga dient ara el senyor Signes o ho diga Esquerra Unida o Compromís sinó que el Partit Popular també és coneixedor d'aquesta situació.
De fet, ja ho diu la proposició no de llei, en 2006 es va presentar un pla de modernització, hi va haver un compromís del senyor Mario Flores en 2010, una promesa electoral en 2007, és a dir, el PP té clar que la línia 1 de Metrovalencia té moltíssimes mancances i que cal millorar-la.
Les millores han de ser en eixe sentit: augmentar la freqüència de pas, disminuir el temps del trajecte i el soterrament de les vies en aquests moments sembla una proposta complicada, però jo crec que cal anar caminant en eixe sentit i no perdre això de vista, no abandonar eixa idea.

Nosaltres, des d'Esquerra Unida, anem a recolzar aquesta proposició no de llei i esperem que siga recolzada de manera unànime, perquè, com dic, sent coneixedors de la situació que patix la línia 1 de Metrovalencia, no s'entendria de cap manera que algú estiguera en contra de la millora d'esta línia de metro.
A més, en el cas del soterrament de vies sí, però en els altres temes no estem parlant d'una quantitat econòmica molt elevada sinó que és absolutament assumible en estos moments per Ferrocarrils, per la conselleria.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

El Grupo Compromís también va a apoyar la propuesta del Partido Socialista, igual que la anterior, y que la primera son cuestiones de lógica y de justicia, de justicia social.
Hay promesas históricas ya de hace varios años que no se han cumplido, promesas añadidas en campaña electoral, como ha comentado el señor Signes, que lejos de cumplirse no han permitido ni que se cumplieran los compromisos anteriores.
Y, bueno, estamos en lo de siempre, se habla, se habla y se habla y a la hora de la verdad el transporte público es un aspecto en el que es prescindible la inversión o en el que se puede recortar casi que sistemáticamente, porque, bueno, parece ser que el Partido Popular tiene otras prioridades.

Por supuesto que abogamos por un transporte público de calidad y eso implica unos recorridos relativamente rápidos, razonablemente rápidos, y también unas frecuencias de paso razonables.
De lo contrario, pues, la gente tiende al uso del vehículo privado, que es lo que estamos intentando evitar parece que todos.

En la primera PNL que se ha debatido se hacía referencia a que no se entendía que la gente acabara utilizando el coche privado.
Pues, sí, lo acaba utilizando y no solamente para cambiar de zona tarifaria sino directamente para bajar hasta la capital.
Por tanto, ahí perdemos todos, los ciudadanos de la propia ciudad de Valencia y los propios usuarios o no usuarios ya de los servicios públicos de transporte que optan por utilizar el vehículo privado y bajar a la ciudad.
Por tanto, lo que parecía que podría ser una medida para favorecer que dentro de la ciudad pueda haber un transporte público para los ciudadanos, que parece ser la mayor parte de los presuntos beneficiarios, al final se convierte en una discriminación, otra discriminación más hacia la gente que vive en poblaciones más o menos cercanas de la ciudad de Valencia.
Y ese uso del vehículo privado acaba en aumentar la contaminación en la ciudad de Valencia, acaba haciendo aumentar el consumo del petróleo y esto ya lo hemos comentado en otras ocasiones y, bueno, afecta a la balanza de pagos de España y es un efecto indeseable.

Por tanto, ya que tenemos el servicio, hacer esas pequeñas inversiones que mejoran la frecuencia y un poco los tiempos de desplazamiento pues sería en beneficio de todos y parece que no supondría unas grandes inversiones.

No sabemos el sentido del voto del Partido Popular, pero mucho nos tememos que, como en las otras iniciativas, insisto, de lógica y de justicia, que además han sido suscritas por sus grupos municipales sea el ámbito el que sea, pues parece ser que ustedes no aceptarán esta moción como las demás.
Y de nuevo incumpliendo esos compromisos, primero anuncios públicos, fotos, consellers anunciando actuaciones, mejoras, que pasan los años y no se cumplen, insisto, llegan elecciones, siguen las promesas, «vamos a seguir mejorando, vamos, vamos, vamos» y al final no hacemos nada.
¿Y al final qué supone?
Pues cada vez habrá menos viajeros y también menos recursos que puedan ir entrando en Ferrocarriles de la Generalitat.
Han justificado que se han eliminado solamente los servicio de primera hora, de última hora, los que tenían menos usuarios, pero es innegable que se está obligando a esos usuarios a optar por otro tipo de transporte.
Claro, si uno tiene que coger el coche para ir a primera hora de la mañana a trabajar no se va a dejar el coche luego en la fábrica y volverse en el metro, porque a la hora de vuelta sí que tenga un horario adecuado.
Por tanto, estamos yendo hacia atrás, en vez de hacia adelante en este tema.

Y, bueno, vuelvo a hacer la misma reflexión o la pregunta en voz alta de por qué el Partido Popular se niega a aceptar estas mociones que afectan a sus municipios, que son de lógica, que no de justicia y que, bueno, servirían, no iban a solucionar el problema, pero servirían como un impulso, como un acicate para que la conselleria competente tuviera en cuenta estos aspectos.
Claro, la conselleria si un ayuntamiento le dice una cosa y del mismo partido político en las Cortes le dice otra cosa distinta, pues, desde luego, no va a tomar medidas.
Pero consideramos que una PNL no tiene por qué ser una sanción, como se ha dicho anteriormente, al Consell o una moción subsiguiente no tiene por qué ser una crítica al equipo de gobierno de La Generalitat sino sencillamente propuestas de mejora que creemos que conviene a toda la población.

Ya he acabado.
Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per a fixar posició, té la paraula el senyor Giner, per part del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo ja desistixc d'aclarir o d'entrar en la qüestió de moció o de proposició no de llei, perquè una volta més s'ha evidenciat ací que seguixen sense enterar-se.
Estem parlant ací en este cas d'una proposició no de llei, no de ninguna moció, ni de moció subsegüent.

I, en tot cas, per anar a la qüestió, senyor president, el senyor Signes en la seua lectura de l'exposició de motius, una lectura, per cert, desganada, eixa mateixa desgana evidenciava una cosa que ja coneguem.
És un plantejament, és una proposició no de llei reiterada en diverses ocasions, és una qüestió que el senyor Signes ha plantejat en distintes ocasions, repetint-se més que, com diríem en valència, més que l'allioli.
I, al final, en este punt, com ha ocorregut en l'anterior, és a dir, en cinc punts, dos són més que reiterats, han estat més que debatuts, no sé si el que s'està evidenciant en la pràctica és la manca d'iniciatives per part de determinats grups de l'oposició, i per allò de mantindre un elevat nombre de proposicions mos reiteren una i una altra vegada les mateixes.
Ací estem debatent sempre el mateix i jo crec que en esta he participat en l'anterior legislatura i ara, per suposat, en l'actual també.

L'exageració que suposa afirmar, com s'ha afirmat ací, que estem com en el segle XIX en tema de ferrocarrils, jo pense que mostra ben a les clares la utilització demagògica d'estes qüestions i d'esta qüestió en particular.
I, mire, per favor, no em parle, no em parle d'enganys als ciutadans en processos electorals, perquè és que estan ben fresquets i tenen una rabiosa actualitat en el que es referix al govern socialista que hem sofrit fa a penes sis mesos.
Per tant, d'incompliments o de mentires electorals no em parlen.
Deixem-ho estar, que jo crec que serà millor.

Al final acaben recorrent a llocs comuns, en les seues intervencions acaben recorrent a llocs comuns que estan farcits de fal·làcies.
I al final a mi és que em dóna la impressió que és que fins i tot vostés es creuen el que diuen, s'ho arriben a creure a força de repetir les qüestions.
Miren vostés, ja crec que ho vaig dir, és de veres que en 2006 es va plantejar un pla d'actuació de la línia 1 que tenia un horitzó temporal al 2010, com vostés saben i diuen, i un pressupost d'inversió que inicialment estava previst en 431 milions d'euros.
Era un pla heterogeni, variat, contemplava actuacions relatives a infraestructures, a instal·lacions elèctriques, comunicacions, accessibilitat, era molt variat.
Però vostés obvien allò important, allò substancial, perquè al dia de hui eixe pla que vostés critiquen per una qüestió molt singular, eixe pla està conclòs i sols han quedat algunes inversions pendents que precisament fan referència al metro Ribera, que jo intentaré explicar o argumentar quines són les qüestions que han quedat penjades.

Però, mire, tan sols molt breument destacar-los que especialment la inversió en material mòbil, que era un dels aspectes que tenia eixe pla, en 2010 va concloure la renovació del material mòbil en la línia 1, que es va iniciar en 2004 i ha suposat una inversió de 260 milions d'euros.
Actualment en esta línia n'hi han 30 unitats de la sèrie 4.
300 construïdes en Vossloh en Albuixech.
Si això és estar en el segle XIX!
, vostés mateixa.
Unitats que disposen dels més avançats sistemes de manteniment, d'ajuda a la conducció.
En matèria de seguretat, les noves unitats estan dotades del sistema FAP i ATP i compten amb la preinstal·lació del sistema ATO.
Això és estar en el segle XIX?
I en les actuacions d'eixe pla es van portar a cap, també, una inversió que supera els 30 milions d'euros, per exemple en la implantació d'eixe sistema ATO i, per no parlar i dir d'accessibilitat, que també contemplava eixe pla i es van fer importants actuacions.
Per tant, ¿de què estem parlant?

Vostés per un cas concret en el conjunt d'un pla pràcticament mínim en el seu impacte generalitzen i a partir d'una premissa falsa construïxen una conclusió més falsa encara.
Per tant, estem parlant d'un problema concret, que de cap manera s'ha deixat de treballar en la línia de la seua solució que, com a mi em falta temps en esta intervenció, intentaré explicar-los en la següent.

Però, per favor, abandonem la demagògia, anem al cas concret, no reiterem i no fem perdre el temps en qüestions que estan debatudes, parlades i reparlades.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Mire, senyor Giner, parlar com he parlat jo, jo crec no demostra desgana, sinó que demostra elegància a l'hora d'intervindre, cosa que vosté no ha fet en la seua intervenció i sol ser prou habitual que no faça en les seues intervencions on, en compte de donar arguments, doncs, es dedica a fer el que ha fet en este moment.

Però, mire, no vaig a entrar en la seua trampa, no vaig a entrar en la seua dinàmica, no vaig a entrar en allò que vosté fa sempre en les seues intervencions.

Desgranada la problemàtica que té Metro Ribera, desgranada la problemàtica que té la línia 1 del metro, jo crec que reiterant proposicions no de llei ací, que s'han presentat en altres ocasions -esta, l'última, en 2009-, jo pense que no és fer perdre el temps a ningú.
Si vosté considera, senyor Giner, que ací jo estic fent-lo perdre el temps, s'alça i se'n va, si ho creu convenient, i si considera que no estic fent-lo perdre el temps, es queda i me contesta.
La decisió és de vosté.
Per tant, dir que estic fent-lo perdre el temps me pareix que és una eixida de pota de banc total i absolutament, senyor Giner.

¿De què estem parlant?
Doncs, mire, estem parlant de més de cent mil habitants que té l'àmbit que hauria de cobrir Metro Ribera i que han vist defraudades les seues expectatives de tindre un servei públic i de qualitat per a poder desplaçar-se a València.
¿Li pareix poc del que estem parlant, senyor Giner?
¿Li pareix poc del que estem parlant?
Però és que, a més, a més que han vist defraudes les seues esperances, també han vist defraudades les promeses electorals del seu partit, el Partit Popular, les promeses electorals del seu president, del president de La Generalitat, les promeses electorals dels seus consellers, les promeses electorals dels seus diputats d'estes Corts que en campanya electoral -reitere- han anat als pobles a vendre mentires, com és el soterrament de les vies en la zona de la Ribera i dins de Metro Ribera.
¡D'això estem parlant!
¡I això és molt greu, senyor Giner!
Això és molt greu.

Jo crec que això no és fer perdre el temps, això és reiterar una necessitat que té una part de la línia 1 del metro i crec que és posar en evidència que passats els anys no s'ha solucionat absolutament res i, per tant, tornar-la a reiterar.

I, sens dubte, açò el que és i del que estem parlant és posar damunt la taula, damunt la taula que vostés en açò, com en tantes i tantes coses, con en tantes i tantes coses, mentixen reiteradament, mentixen una volta, una altra volta i una altra volta sense cap escrúpol, absolutament sense cap escrúpol, mentixen a la ciutadana, en este cas han mentit sense escrúpols als pobles que estan en la línia 1 del metro prometent-los el que li he dit abans, senyor Giner.

Per tant, amb això acabe, si vosté creu que estic fent-lo perdre el temps, doncs s'alça i se'n va.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyor Giner, té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

¡Home!
, no ha de ser vosté precisament el que m'induïsca a mi a alçar-me o a quedar-me, jo complisc amb el meu deure.
Per cert que, parlant de finor i parlant d'elegància, doncs vosté senzillament ha fet gala de la seua elegància, de l'elegància que ha quedat manifesta en la seua intervenció.
Jo no vaig a entrar, ni a qualificar, ni a dir.
Crec que és una cosa que ha quedat més que patent.

En altre sentit, jo sí que vull reiterar-li una cosa.
No em parle vosté de mentires.
¡És que les teníem tan fresquetes!
¡És que no fa ni sis mesos!
De mentires que han tingut unes conseqüències -per part del govern del grup al que vosté representa-, unes conseqüències absolutament nefastes per a esta comunitat i per a tot Espanya.
Per tant, a mi no em parle de mentires i d'enganys a la ciutadania que d'això estem fartets i estem més que saturats.

Tan sols vull dir-li una qüestió respecte a la seua iniciativa.
Jo li he dit que si reiterar ¡una i una altra vegada el mateix!
per a vosté no és d'alguna manera fer perdre el temps, doncs, bé, altres tinguem una altra valoració del que per a vostés reiterar ¡una i una altra volta i una altra volta exactament la mateixa iniciativa!
¡La mateixa!
I jo ací l'he debatuda -i amb vosté- en reiterades ocasions, sense que s'adduïsca ninguna qüestió nova al respecte.

I, en eixe sentit, dir-li que, quan vosté fa referència a l'incompliment d'un pla d'actuació, primera, eixe pla d'actuació de la línia 1 no menciona projectes generals ni específics de soterrament de vies.
I vosté ahí manipula.
Sí que, no obstant això, he de dir-li que n'hi ha una activitat planificadora -pel que fa a la línia de València-Vilanova de Castelló- que contempla el soterrament de vies al seu pas per Picanya i per Torrent.
No obstant això, estes actuacions estan, certament, en una fase incipient.
I mosatros som de l'opinió que ha manifestat la seua diputada d'Esquerra Unida en el sentit que, encara que les circumstàncies actualment no ho permeten, cal mantindre eixa idea i cal continuar treballant en eixa idea.

I, en segon lloc, en el pla d'actuació de la línia 1 tampoc mencionen actuacions de desdoblament de vies, sinó que el que sí que es contemplava era -i es contempla- una millora en les freqüències de pas, i eixes freqüències de pas passen en moltes ocasions per construir punts d'encreuament en determinats trams de la via única.
Per això, en setembre de 2009, Ferrocarrils de la Generalitat va convertir en un punt d'encreuament l'abaixador de la Pobla de Vallbona, que permet la millora de freqüències de pas des de Llíria, una mostra més que s'ha anat treballat.

Jo el que volia, i li faig la reflexió, senyor diputat, senyor Signes, és que vosté ací planteja l'incompliment d'un pla, un pla que jo li he demostrat en la meua intervenció que està complit en un percentatge elevadíssim, que tan sols ha quedat una part per complir -esta de les freqüències de pas-, fonamentalment en un tram.
Però, en més del 90% el pla que es va plantejar està complit, quant a adquisicions de noves maquinàries, quant a millora d'accessibilitat, en tot el que li he referit i no vaig a reiterar-li ara.

Per tant, que vosté d'una anècdota, d'una cosa singular, d'una cosa mínima vullguen generalitzar, jo crec que és, a més de demagògic, és intentar pescar en aigua tèrbola.
I això, crec sincerament que no és acceptable, i menys en estos moments.
Pense que és una pèssima aportació a un debat constructiu en el si d'estes Corts.

Per això, des de La Generalitat i des de Ferrocarrils continua treballant-se per a fer realitat el cent per cent d'eixe pla.
Projectes que exigixen per a complir eixes qüestions que es continue treballant en ells, projectes que ¡ja estan redactats!
Si bé és cert que l'execució d'eixes obres, com és normal per la situació que visquem, està supeditada a l'existència de disponibilitat pressupostàries que permeten la seua execució.
Si això tampoc ho vol contemplar és perquè tampoc està per la labor d'adoptar una posició política raonable.

Per altra part, i causa de la reordenació dels servicis ferroviàries que s'han produït en Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana des del mes de febrer, la seua finalitat és aconseguir una major eficàcia en la gestió dels recursos i això comporta l'eliminació de determinats servicis.
I, en este moment, la posada en marxa de Metro Ribera.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
doncs, la veritat -i acabe, senyor president- és una qüestió que té eixes limitacions a què em referia.

I sols -i acabe, senyor president- el remet que consulte l'estudi de satisfacció dels clients per a Metrovalencia, i, en concret, pel que fa referència a la satisfacció en la línia 1.
I, després, si vol, parlem.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra queda rebutjada.

Proposició no de llei sobre la negociació amb el Ministeri de Foment d'un segon protocol de carreteres 2012-2020 que permeta enllestir les obres pendents del primer protocol i que establisca altres actuacions noves de gran interés per a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
891, BOC número 56)

El senyor president:

Senyories, passem a continuació al punt 6 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la negociació amb el Ministeri de Foment d'un segon protocol de carreteres 2012-2020 que permeta enllestir les obres pendents del primer protocol i que establisca altres actuacions noves de gran interés per a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories, ja fa dos anys de la finalització de vigència del protocol de carreteres 2005-2010, Foment-Generalitat, signat l'11 d'abril de 2005, i encara no s'ha signat el nou protocol 2010-2020, que en este cas podria ser 2012-2020 per l'any en què estem.

Les credencials en què es presenta La Generalitat a esta negociació he de dir-los que no són bones.
No són bones si atenem als resultats de l'execució del primer protocol.
Compromís econòmic de La Generalitat: 1.
100 milions; pressupost licitat, 15%.
Compromís econòmic de l'estat: 1.
200 milions; pressupost licitat, 91%.
Les actuacions a executar per l'estat n'eren quaranta-tres, i, per La Generalitat, trenta-una.
¿I quin ha estat, senyories, el resultat?
De les trenta-una actuacions, La Generalitat n'ha finalitzat dos i n'ha licitat unes altres cinc.

Per tant, set de les trenta-una actuacions, i li n'han faltat vint-i-quatre de les trenta-una per a poder complir.
De fet, l'última licitació -i prenguen nota d'açò- d'obres del protocol de carreteres 2005-2010 la va fer La Generalitat -l'última licitació- el 27 de juny de 2007, fa cinc anys.
No sé si parle desganat, volen que cride més, ¿me senten?
Gràcies.

Miren, any 2009, 123 milions d'inversió per a noves carreteres.
¿Què es va gastar?
46,5 milions.
¿On varen anar a parar els altres 76,5 milions?
A pagar deutes.

Any 2010 -estem parlant del protocol-, 108 milions per a noves carreteres, del protocol.
¿Què va anar a obra nova?
26,5 milions.
I ¿on varen anar a parar els altres 81,7 milions?
A pagar deutes.

Any 2011, cap obra nova ni en la província de València ni a la de Castelló, i una sola a Alacant, la variant de La Canyada, de la CV-81, que no s'ha licitat en este moment, a hores d'ara encara no s'ha licitat.

Any 2012, una única obra nova: accés a l'hospital de Dénia, una actuació modesta de dos milions que, a hores d'ara, tampoc, encara s'ha licitat.

Estic parlant d'obres totes elles del protocol 2005-2010.

De les quaranta-tres actuacions a licitar per l'estat, este en va executar dèneu, on es va gastar 1.
094 milions dels 1.
200 assignats.
Queden, per tant, vint-i-quatre actuacions de les quals el govern de Rajoy no n'ha pressupostat cap, absolutament ni una en este pressupost de 2012.
¡Ni una!
En tot cas, alguna xicoteta quantitat d'alguna d'elles destinada a l'execució del projecte.

Les negociacions per al nou protocol ja començaren en 2009 amb el conseller Flores, qui exigia que l'estat per al protocol 2010-2020 -que es parlava aleshores- es comprometera amb 5.
602 milions.
En 2009, el conseller Flores demanava que per a este protocol l'estat posara 5.
602 milions.
No sé si la consellera Bonig en este moment manté la xifra.
És a dir, 4.
400 milions més que en el protocol 2005-2010.
I dia el conseller Flores, en 2009, quan començà a negociar el nou protocol, que «La Generalitat s'adjudicava actuacions valorades en 6.
300 milions», en 2009, en plena crisi.
¿Manté això, ara, la senyora Bonig?
Vertaderes barbaritats del procés negociador del nou protocol.

Senyories, cal agilitar les negociacions i, sobretot, cal fixar uns criteris en la negociació que per a nosaltres pivotarien sobre els següents principis: que es tracte d'actuacions prioritàries i necessàries; que es tracte d'actuacions molt lligades a la competitivitat i productivitat; que no siguen ambientalment insostenibles; que responguen a problemes de seguretat vial; que no siguen redundants amb altres actuacions; que no competisquen amb altres modes de transport, restant-li al transport públic eficàcia o eficiència; que se planifique o projecte de forma coherent amb altres modes de transport, com les plataformes reservades; que estiguen lligades a objectius a curt i mitja termini, uns sis anys; que es tracte d'actuacions concretes a desenvolupar mitjançant un projecte concret i no dins de programes genèrics; que les inversions que figuren en el nou protocol -estic parlant sempre del nou protocol- siguen realistes i ajustades als pressupostos esperables de les administracions; que recullga les actuacions no executades del protocol anterior -això hauria de ser el primer-, eliminant les que amb el temps han resultat inviables o innecessàries.
Perquè realment del protocol 2005-2010 n'hi han actuacions que amb el temps s'han demostrat absolutament no necessàries.

Bé, senyories, amb estos criteris, no deu sorprendre que si el nou protocol conté escasses actuacions noves, doncs, no serà sorpresa.
En qualsevol cas, el Grup Socialista, per tant, creguem necessari la conclusió ràpida de les negociacions, que se concloga ràpidament.

I donat que ja estem en 2012, la programació del nou protocol hauria de ser en compte de 2010-2020, creguem que hauria de ser 2012-2020 i, lògicament, hauria de ser un protocol molt més modest que el que pretenia La Generalitat, tant pel que fa al que atorgava dins del protocol pel que fa a la quantia econòmica al Ministeri de Foment, com el que s'autoatorgava a La Generalitat, que són quantitats que escoltades en este moment fan riure.
I estem parlant de 2009 que ja estàvem malament, eh?

Per tant, nosaltres creguem que eixos són els criteris que haurien d'alguna manera primar per a concloure les negociacions del nou protocol.

I, per acabar, vull recordar-los que vostés presentaren una proposició no de llei en esta mateixa comissió d'obres públiques que va ser aprovada el dia 3 de juny de 2010, on vostés dien el següent: «Les Corts insten el Consell perquè exigisca al Govern d'Espanya que execute els projectes pendents emmarcats en el protocol de carreteres d'11 d'abril de 2005 -és a dir, el 2005-2010-, signat pel Ministeri de Foment i La Generalitat.
» Dien: «Incrementen substancialment les dotacions pressupostàries per a l'exercici de 2010 adscrites al compliment del punt anterior.
» Bé, jo d'això no dic res.
En la meua PNL no dic res, perquè comprenc la situació econòmica, comprenc la situació econòmica.

I vostés dien en el punt 2: «Les Corts insten el Consell a continuar amb les converses amb el Ministeri de Foment de cara a la subscripció d'un segon protocol de carreteres.
» Això és única i exclusivament el que jo dic en la meua proposició no de llei.

Per tant, senyors del Partit Popular, crec i espere que, esta volta sí, esta volta sí, tindrem el vot a favor de vostés, perquè, en definitiva, el que estem demanant és el que vostés demanaven fa menys d'un any i, en definitiva, el que estem demanant és el que està negociant-se i, en definitiva, el que estem demanant és una cosa que és necessària, el segon protocol, coincidim.

No crec que voten en contra perquè la proposició no de llei siga del Partit Socialista.
Repetisc, vostés açò ho aprovaren el 3 de juny de 2010 en esta mateixa comissió.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició, pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Simplement dir que anem a recolzar aquesta proposició no de llei i, bé, esperem que en el cas que se faça eixe protocol de carreteres 2012-2020, doncs, tinga més èxit que el que s'ha acabat ara en 2010.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, senyor Ponce, per banda del Grup Parlamentari Compromís.
.
.
, para fijar posición.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

El Grupo Parlamentario Compromís también va a apoyar esta PNL, porque, bueno, se trata de actualizar las necesidades en el sistema de carreteras que tenemos en la Comunidad Valenciana y, bueno, se trata recuperar aquellas actuaciones que eran necesarias y no se han ejecutado cuando a priori estaban previstas.

Y, además, bueno, no voy a repetir los criterios que ha marcado el señor Signes en su intervención, pero son…, bueno, le dan mucho más valor a la moción, porque son absolutamente razonables, precisamente, en el momento en el que estamos.

Sí que es fundamental que las actuaciones que se desarrollen sean prioritarias y que…, bueno, que tengan un coste, digamos, asumible para el momento en el que estamos.

El aspecto de la sostenibilidad es fundamental y el aspecto de que no se afecte a la rentabilidad de servicios públicos actuales de transporte también es fundamental.

En este caso, esta actuación que se propone, esta proposición no de ley lo único que pide es que se sienten los gobiernos estatal y autonómico a negociar este protocolo, que es obvio que es necesario actualizarlo.
Tiene mucha más lógica que sea 2012-2020 que el 2010-2020 al que ya hemos llegado tarde y, bueno, nada más.

Incidir en el hecho de que parece ser que el ministerio cumplió con la mayoría de las obligaciones a las que él mismo se había comprometido y que no ha sido el mismo caso en el caso de la Comunidad Valenciana.
El señor Serra nos ilustrará al respecto, supongo, ¿no?
Estaba diciendo que no era así.

Bien, pues nada, insistir en apoyar la propuesta, porque la consideramos necesaria, razonable y, desde luego, no supone gasto económico alguno, que es lo que en algunos casos se argumenta para echar atrás algunas proposiciones no de ley que se llevan a esta comisión y también al pleno de las Cortes.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el señor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señorías.

Señor Signes, creo que en el fondo estamos todos de acuerdo en que hay que hacer un protocolo nuevo, porque realmente lo que hemos dicho y hemos mantenido desde que se firmó el primero por parte y a iniciativa del Consell y del Partido Popular y el gobierno del estado.

En 2005 se firmó un protocolo hasta el 2010, que tengo que decir que no es…, las cifras que usted ha dado no son las que corresponden.
Yo le voy a dar las cifras reales y oficiales que yo tengo o que dispongo, que a lo mejor es que estamos confundidos en algo…

El protocolo de 2005-2010, si hablamos de inversión las cifras son bastante similares, el estado ha invertido en actuaciones terminadas, en ejecución o adjudicadas 873,1 millones y la Generalitat valenciana, 767,4.

Si por el contrario hablamos de licitación, (so d'un telèfon mòbil) el estado ha licitado obras por importe de 1.
093 millones, su compromiso era de 1.
200, lo que supone un 91%, como usted muy bien ha dicho antes.

En cuanto a La Generalitat, ha licitado obras por importe de 740 millones de euros de los 1.
100 comprometidos, lo que representa dos tercios de dicha cifra.
Por tanto, no es el 15% que usted decía demostrable sobre la cantidad que se habla, 740 millones sobre 1.
100.

Es cierto que tanto nosotros, creo que en el fondo, como la conselleria y el propio Consell, hacen una valoración global positiva de la ejecución y los resultados de este primer protocolo firmado con el estado en 2005.
Y por eso había manifestado su interés en la firma de un segundo protocolo que recogiera nuevas inversiones.

Usted sabe que se está trabajando en ello, usted sabe que se ha anunciado incluso en el 2009 por parte del entonces conseller en su interpelación; posteriormente, las Cortes instan, como usted muy bien ha dicho, el día 3 de junio del 2010, por tanto, estábamos todos de acuerdo en este.
Incluso, la misma consellera en la comparecencia en la línea de actuación de la conselleria, el 15 del nueve de 2011, dice: «Al igual que es necesario concertar con el estado un segundo protocolo de carreteras.
» Por tanto, estamos todos de acuerdo en que hay que hacer un segundo protocolo, porque es muy necesario para nuestra comunidad.

En aras a conseguir este objetivo, desde 2009, se mantuvieron reuniones con el Ministerio de Fomento con el fin de negociar el segundo protocolo, que usted también tiene conocimiento.

A principios de 2010, el entonces ministro de Fomento anunció que se firmaría a lo largo del año, pero no fue así, cosas que pasan, como usted muy bien ha dicho antes, unos cumplen más, otros cumplen menos y, en aquel momento, el ministro, o no pudo, o no supo cumplir.

En septiembre de 2010, se mantuvo una reunión con el entonces secretario de Estado de Infraestructuras en la que se acordaron distintos puntos, entre ellos: plantear la firma de un segundo protocolo de carreteras en el que se incluirían actuaciones en marcha, actuaciones pendientes del protocolo anterior y nuevas actuaciones.
Totalmente de acuerdo en el planteamiento que usted me hacía.

Realizar un balance de ejecución conjunta, así como una evaluación de la inversión en orden a optimizar recursos bajo criterios de eficiencia.
Igualmente coincidimos.

Integrar el futuro protocolo bajo los nuevos criterios de viabilidad económica y social, incorporando aquellas actuaciones que efectivamente cumplan dichos criterios.

Estudiar una programación de actuaciones que, a diez años vista, atienda la realidad presupuestaria actual y de futuro, planteándose una revisión a los cinco años.

Por parte del ministerio se planteó una inversión del estado en obra nueva de 2.
000 millones de euros, sin fijar un calendario en la priorización de la ejecución de obras.
Sin embargo, por parte de la conselleria, dicha cantidad se valoró insuficiente en comparación con otras comunidades autónomas.
Y eso se ha dicho públicamente, lo hemos discutido y usted lo ha recordado incluso en este momento.

El programa electoral del Partido Popular, por si queda alguna duda, es precisamente: «impulsaremos la suscripción con el estado de un nuevo protocolo de carreteras».
Lo que quiere decir que estamos convencidos de que eso hay que hacerlo y hay que realizarlo.

Con el nuevo gobierno, precisamente, la titular del Ministerio de Fomento anunció en febrero de 2012, al poquito tiempo de tomar posesión de su cargo, su intención de elaborar un plan de infraestructuras, transportes y vivienda con horizonte temporal hasta 2024, hasta 2024.

Las líneas generales de actuación del ministerio avanzadas por la ministra recogían -y eso sí se hizo saber- muy pocas actuaciones en las carreteras valencianas, lo cual, como puede entender usted, ni a nosotros ni al Consell ni a la consellera le viene bien.

A partir de este momento, la consellera declaró en el Levante el día 18 de abril, hace un mes y pico, de este mismo año: «Estamos preparando un mapa de las infraestructuras fundamentales de la Comunidad Valenciana y que presentaremos a fomento para que lo incluya en el Plan de infraestructuras, transportes y vivienda 2012-2024.
» Ya son doce años lo que hemos visto así.

En este…

El senyor president:

Señor Hernández…

El senyor Hernández Mateo:

Perdón, se me ha pasado el tiempo.

El senyor president:

…vaya terminando.

El senyor Hernández Mateo:

Sería interesante…, que tal vez se lo aclararé a continuación.

En este sentido, el 3 de junio…, o sea, de mayo, la consellera mantuvo una reunión conjunta con la delegada del gobierno, Cecoval y la Cámara de Contratistas de la Comunidad Valenciana.
La finalidad de esta reunión fue determinar las infraestructuras que se solicitarán al Ministerio de Fomento para que se incluyan en el nuevo Plan de infraestructuras, transportes y vivienda 2012-2024, cuya presentación está prevista para el mes de julio.

A este efecto, la conselleria ha elaborado un documento de propuestas e inversiones para la Comunidad Valenciana en materia de carreteras con horizonte 2024, en el que, atendiendo a criterios de equidad y equilibrio entre comunidades autónomas, la inversión necesaria para la Comunidad Valenciana dentro del plan debería alcanzar cifras similares a la contribución económica al estado español.
Seguimos exigiendo lo que nos corresponde.

Entre las actuaciones propuestas se encuentran algunas que ya estaban incluidas en el protocolo de carreteras firmado en 2005 y que a día de hoy están pendientes de ejecución, así como otras actuaciones diarias de interés para la Comunidad Valenciana.

Así pues, hasta julio del presente año, o sea, dentro de mes y pico, no se dará a conocer el plan definitivo de infraestructuras, transportes y vivienda, por lo que hasta entonces no seremos conocedores de qué actuaciones referentes a la Comunidad Valenciana se incluyen en el mismo.

Por tanto, no parece lógico solicitar en este momento al ministerio la firma de un segundo protocolo, cuando muchas de las actuaciones que en un principio podían formar parte del mismo pueden ser objeto del plan.

En este sentido, tras la presentación del nuevo plan, habrá que priorizar a medio plazo, teniendo en cuenta que el plan es a doce años, las actuaciones, carreteras a cinco años -coincidimos también en lo que usted comentaba antes-, y plantear entonces la firma de un nuevo protocolo, pero no antes.

Yo, señor Signes, estando de acuerdo con usted, lo único que le pido a usted y al resto de los grupos aquí representados es que retire usted esta PNL, la aparque dos meses, conozcamos el plan que está desarrollando la conselleria y, a partir de ahí, creo que tendremos la oportunidad de retomar este asunto con la claridad de las necesidades que están desarrollando con lo que diga ese nuevo plan de infraestructuras y, a continuación, discutiremos la cantidad que se pueda dar, la que no se pueda dar, la que nos puedan pedir, la que no nos pueda pedir.

Yo le hago esa petición formal, señor signes, retire usted esta PNL, no porque no estemos de acuerdo, porque si no nos veríamos obligados a votar en contra, sino simplemente por aparcarla unos meses hasta ver si, efectivamente, la conselleria presenta ese plan de carreteras, que estoy convencido de que es estaremos invitados a escucharlo de primera mano de parte de la responsable, de los responsables, sea la consellera o sea el presidente.

Y le agradezco mucho el tiempo extra que me ha dado el señor presidente porque creo que era necesario, con la benevolencia del señor Signes, de poder plantear este apartado.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Hernández Mateo.

Efectivamente, por ello este presidente ha sido magnánimo en el tiempo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias.

El senyor president:

Señor Signes, de igual manera y con la misma magnanimidad, tiene usted la palabra.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Vaig a ser curt.

En primer lloc, agrair el to del senyor Hernández Mateo, el to de la seua intervenció.
Anem a vore.

Efectivament, hem constatat tant el Grup Popular com el Grup Socialista que la negociació del segon protocol de carreteres, en principi, 2010-2020, començà en 2009, començà amb el conseller Flores.
Efectivament, els dos hem coincidit en el tema este.
Estem en 2012, han passat tres anys, i a mi me consta -com al senyor Hernández Mateo li consta- que han sigut -i ell ha relatat a més, ha fet un relat magnífic de tots els contactes que hi han hagut entre La Generalitat i el Ministeri de Foment per a d'alguna manera conformar este segon protocol, i, per tant, jo pense que deu haver-se avançat molt.

És a dir, que en este moment aparega el Pitvi, que ha aparegut en febrer d'este any com un pla d'infraestructures i de vivenda que serà presentat en juny, o no serà presentat en juny, és a dir que.
.
.
no ho sé.
Perquè l'AVE a Castelló també hauria d'haver-se licitat en maig, hui és l'últim dia de maig, i hui he anat corrent a vore el BOE i no apareix licitat l'AVE València-Castelló en el mes de maig, tal i com va prometre la ministra de Foment, Ana Pastor, en el Palau de La Generalitat, en el pati gòtic, i davant de tot el món empresarial, sindical, polític, de la Comunitat Valenciana.
Per tant, ha incomplit este compromís i, per tant, jo no sé si complirà amb el compromís que el Pitvi es farà públic en juny.

En qualsevol cas, senyor Hernández Mateo, jo pense que en el tema de les carreteres, La Generalitat el té, el mapa -digam- de carències de carreteres o carreteres sin executar d'un pla, d'un altre pla, carreteres que ja no fan falta i que estaven en un pla, noves necessitats que han aparegut.
Jo crec que el mapa, La Generalitat el té perfectament.
I La Generalitat està en condicions òptimes per a decidir quines carreteres retira definitivament, quines carreteres incorpora de nou, quines carreteres intenta col·lar dins del protocol i quines carreteres intenta col·lar dins del Pitvi.
Jo pense que en este moment La Generalitat ho té perfectament planificat i perfectament claríssim.
És a dir, pensar el contrari seria un absurd.

Per tant, jo crec que recórrer al Pitvi per a demanar-me que retire la proposició no de llei (rient) és una argúcia parlamentària, que no vaig a fer, evidentment, no vaig a retirar-la, és a dir, perquè pense que, efectivament, La Generalitat està en condicions de saber què és el que vol clavar en el protocol i què és el que vol clavar dins del Pitvi.

Per tant, evidentment, jo mantinc la proposició no de llei, jo pense que si el Partit Popular, el senyor Hernández Mateo vota a favor d'açò, no passa res, senyor Hernández Mateo, és a dir, estaran votant a favor d'una cosa que duen tres anys negociant i que saben que va a fer-se, i que saben que tenen quasi tancat, i l'única cosa que es falta saber és si tres o quatre carreteres se claven ahí o van al Pitvi.
Això sí, repetisc el d'abans, és a dir, estaran votant a favor d'una proposició no de llei del Partit Socialista, perquè jo he de recordar-li que el Partit Socialista ha votat a favor de moltes proposicions no de llei del Partit Popular, almenys en esta comissió, almenys en esta comissió.
I tampoc passa res, tampoc passa res.

Estem tots a favor del corredor mediterrani i ho hem expressat en diverses proposicions no de llei.
Estem a favor que s'agilite la negociació del protocol, expresse-m'ho a través d'una proposició no de llei, encara que no vinga del Partit Popular i vinga del Partit Socialista.
No passa res.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor Signes.

Efectivamente, no piense usted en ningún momento que esto pueda ser una argucia para evitar una votación positiva o una proposición no de ley que ha presentado usted, en ningún caso.
Porque es cierto que hemos votado muchas conjuntamente a lo largo de esta comisión y no ha pasado nunca nada, no ha pasado nunca nada, cuando las cosas son como tienen que ser.

Yo, únicamente le he dicho, no que la retire sino que la aparque dos meses.
Esto es en el mes de julio cuando la consellera dice -y lo dice hace muy poco tiempo- que en el mes de julio se presentará.
El día que usted corresponda, pasados los dos meses, a partir de aquí que dijera «venga usted y diga», pues, efectivamente, no ha cumplido, no ha cumplido, no ha cumplido.

Lo que está diciendo es que el día 3 -imagínese usted-, el 3 de mayo, la consellera ha mantenido la reunión conjunta con la delegada del gobierno, Cecoval y la cámara de contratistas.
O sea, están haciendo el plan, están terminándolo.
Y dice, «para el mes de julio estará terminado y presentado».
No es cuestión de meternos en el Pitvi o meternos en.
.
.
No, no señor, no es esa la cuestión, la cuestión es que la consellera dice -y yo me lo creo porque conozco a la consellera y usted también y sabe que es una persona muy activa en su compromiso y muy comprometida con todo lo que está haciendo en la comunidad-, si lo va a presentar, pues lo presentará.
Y el decirle que, posiblemente, estemos invitados a la presentación, es lo habitual también, es lo habitual que hacen.

Pero, nosotros, cuando tengamos esa idea hecha es cuando corresponde aprobar esta proposición -como le he dicho antes-.
«Hasta el mes de julio del presente año no se dará a conocer el plan definitivo.
» Por tanto, no podemos decir nada a partir de.
.
.
A partir de ese momento sí será la oportunidad de reclamar desde aquí, iniciar actuaciones y hacer presión en todo lo que podamos.
No le quepa la menor duda de que no vamos a estar callados, como no lo hemos estado ni con el corredor ni como no lo hemos estado con nada, señor Signes.
No vamos a estar callados porque la Comunidad Valenciana necesita mucha ayuda atrasada que tiene del Gobierno de España y necesitamos ponernos al día en las condiciones adecuadas -como le he dicho antes, en un principio- por lo que tenía que ser compensada la Comunidad Valenciana en ese aspecto.

Usted lo decía, pedíamos más en aquel momento y seguiremos pidiendo más, todo lo que sea necesario y le corresponda a una comunidad como ésta en donde no se nos ha reconocido en mucho tiempo ni la población que tenemos ni la realidad social que tiene la misma.

Ahora, no voy a llegar al máximo.
Le pedía, con todas las consecuencias que eso conlleva, el aparcar su PNL hasta dos meses, hasta saber cuál es ese nuevo plan y podamos estudiar y analizarlo porque también será motivo de distintas propuestas que tendremos que hacer en el futuro para mejorar, incluso, las que pueda haber hecho la propia conselleria.

Muchas gracias y nada más, señor presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Hernández Mateo.

Señorías, pasaremos a votación, si su señoría va a ceder.
.
.
(Rient) No.
(El senyor Signes Núñez parla amb el micròfon desconnectat) Queda manifestado, ¿eh?

Señorías, pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
6 vots ¿Vots en contra?
8.
(S'interromp la gravació)

Proposició no de llei sobre l'execució immediata de les actuacions previstes pel Pla d'acció territorial contra el risc d'inundacions a la Comunitat Valenciana (Patricova) pendents a la comarca de l'Alacantí, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 13.
587, BOC número 55)

La senyora Albiol Guzmán:

El passat mes de novembre les pluges van provocar una sèrie d'inundacions a diverses zones de la platja de Sant Joan d'Alacant, davant el gran volum d'aigües que circulava pels barrancs com el de les Ovelles o el de l'Albufereta.

Davant d'aquestes inundacions, davant d'aquesta situació, Esquerra Unida va denunciar que diverses actuacions previstes pel Pla d'acció territorial contra el risc d'inundacions a la Comunitat Valenciana, és a dir, el Patricova, aprovat l'any 2003 pel Consell, no s'han executat encara nou anys després.
De fet, hi ha dues actuacions de restauració hidrològica forestal previstes a Alacant i comarca que, si s'hagueren executat, haurien reduït els cabals punta que circulen per les lleres gràcies a la infiltració d'aigua cap als aqüífers que afavorix la vegetació forestal.

Aquestes dues actuacions, l'execució de les quals s'assignà a la conselleria de medi ambient, s'associen a zones d'inundació dels barrancs del Juncaret, Orgègia i de les Ovelles.
La primera que es qualifica com de prioritat alta afecta 806 hectàrees a Mutxamel i Sant Vicent del Raspeig, amb un cost estimat d'1,3 milions d'euros i un termini d'execució de tres mesos.

La segona, vinculada al barranc de les Ovelles i qualificada com a prioritat baixa, afecta 4.
524 hectàrees: a Petrer, Castalla, Agost, Monfort, Ibi, Sant Vicent i Alacant, amb un cost estimat de 7,14 milions d'euros i un termini d'execució de huit mesos.
¿Val?

Són dos de les actuacions que hagueren evitat en bona part les inundacions a la platja de Sant Joan i que no s'han executat.

D'altra banda, cal assenyalar que diverses de les actuacions executades del Patricova s'han mostrat ineficaces.
És a dir, d'actuacions del Patricova se n'han fet molt poques però, d'aquelles que s'han fet, damunt sembla que no estan servint per a res o no estan servint en la mesura que haurien de servir, ¿no?
, com és la millora del drenatge de la platja de Sant Joan.

Per la qual cosa caldria posar en marxa noves actuacions, com la que preveu aigües municipalitzades, per crear un parc urbà inundable junt a la rotonda de l'avinguda d'Oviedo que vindria a substituir el dipòsit d'anticontaminació, inicialment previst junt a la platja de Sant Joan.

Per últim, també caldria comptar amb una xarxa per separar aigües pluvials i aigües residuals que evite la contaminació que pateixen zones com la desembocadura del barranc de les Ovelles en episodis de pluges intenses, quan es desborde la capacitat de la xarxa de clavegueram i de les depuradores com a conseqüència de la barreja d'aigües residuals i pluvials, una barreja que en la seua major part acaba arribant de forma directa a les lleres, així com a carrers i vials i a la mar.

Una xarxa separativa, és a dir, separar l'aigua pluvial de la residual, permetria a més garantir la qualitat de l'aigua que es vessa o que es deriva de les instal·lacions com el dipòsit anticontaminació Gran Via Sud, un dipòsit que, a més d'ajudar a disminuir el cabal que circula pel barranc de les Ovelles, permet la posterior utilització de l'aigua emmagatzemada.

Bé, aquesta proposició no de llei és, sobretot, un toc d'atenció pel Patricova, perquè no s'han desenvolupat la majoria d'actuacions del Patricova, sobretot aquelles que havia de desenvolupar la conselleria.
I, per tant, nosaltres el que demanem en aquesta proposició no de llei és que s'executen immediatament les actuacions previstes en el Patricova a la comarca de l'Alacantí amb finalitat d'evitar eixes inundacions, que per a això és per al que servia el Patricova.
El Patricova cal recordar que es va aprovar en l'any 2003 i -com dic- a hores d'ara a penes han portat a terme un 10% de les actuacions del Patricova, i per això demanem que s'execute.

I, per altra part -com ja he comentat-, algunes de les actuacions que sí que s'han fet no han resultat eficaces; doncs seria avaluar els resultats i l'eficàcia de les actuacions executades del Patricova a Alacant i posar en marxa, si s'escau, noves actuacions dirigides a evitar inundacions a la platja de Sant Joan, i també -el que he comentat al final- posar en marxa una xarxa que separe les aigües pluvials de les aigües residuals de la ciutat d'Alacant i que, conseqüentment, evite la contaminació produïda per la barreja d'aquestes aigües.

És a dir, són tres punts: que s'execute el Patricova, que se revisen les actuacions que s'han executat perquè no han servit per allò que havien de servir i, un tercer punt, posar en marxa eixa separació de les aigües.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per a fixar posició, pel banda del Grup Parlamentari Compromís, señor Ponce tiene usted la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bueno, vaya por delante nuestro apoyo a esta moción de Esquerra Unida.

Se ha explicado muy brevemente pero suficiente para que entendamos exactamente de lo que estamos hablando y qué es lo que se pide en la proposición no de ley.
No voy a repetir argumentos, sí que voy a reforzar alguno.

Hemos de recordar que en la Comunidad Valenciana tenemos una zona que es climáticamente semiárida, que es el sur de Alicante, entre la cual está incluida la capital y la comarca en la que está.
Esto implica que hay unas lluvias anuales de unos 300, 350 litros, y se denomina semiárida porque es una zona, digamos, subdesértica.
Si fuera árida sería desértica y es semiárida, digamos, subdesértica.
Y no hay más que ver una foto aérea o el paisaje en la parte sur de Alicante para darse cuenta de que el paisaje es semiárido, es subdesértico.
De hecho, la vegetación de más calidad que puede crecer allí es una vegetación arbustiva más o menos baja y normalmente espinosa.
Lo que implica que, bueno, insisto, estamos en la puerta del desierto.

Y quiero destacar otro aspecto para reforzar las necesidad de estas actuaciones.
Los ambientes mediterráneos se caracterizan básicamente porque lo fundamental es que no llueve en verano.
Así como en la mayor parte de climas llueve más en verano, porque hace más calor y hay más evaporación y, por tanto, más precipitación, en los ambientes mediterráneos no llueve en verano.
Y la segunda característica fundamental es la irregularidad de las precipitaciones entre años y dentro de un mismo año.
Dentro de un mismo año todos sabemos que se concentran en otoño, en parte en primavera y en invierno llueve poco y en verano normalmente nada.
Y entre años también hay una gran irregularidad.

¿Por qué digo esto?
Porque esto es fundamental tenerlo presente, esta es la situación que hemos heredado o la que se ha dado, digamos, los últimos siglos.
Pero estamos en un proceso de cambio climático.
Y ese cambio climático, ¿cómo va a incidir en el territorio valenciano, en los ambientes mediterráneos en general?
Aumentando esas irregularidades.

Por tanto, todo este rollo que he soltado creo que era para dejar claro que si esto era necesario hace diez, quince, veinte años, va a ser mucho más necesario en los próximos diez, quince, veinte años, fruto de la forma que tiene el ser humano de relacionarse con el planeta en el que estamos viviendo.

Por tanto, los dos primeros puntos se refuerzan con todo esto que acabo de comentar.
Si ahí hace diez años que estaban previstas actuaciones que ya se consideraban necesarias, pues es fundamental, por lo menos reestudiar esa necesidad e implementar las que sean necesarias, que se supone que entonces ya estarían bien estudiadas y se habría demostrado su necesidad.
Las nuevas actuaciones para evitar inundaciones en la playa de San Juan, ese aspecto yo creo que se refuerza con lo que estaba explicando, es decir, vamos a circunstancias peores.

Y el tercer punto es algo que, bueno, yo admito mi desconocimiento, pero que no hubiera red separativa de aguas pluviales y residuales en Alicante me parece muy, muy fuerte, máxime por todo lo que estamos diciendo.
En una zona donde no llega casi agua, además estamos un poco cansados de oír durante años y años y años la necesidad de agua para el sur de Alicante y tal y resulta que no se aprovecha al máximo, las aguas de lluvia no en todos los casos se aprovechan, no hay balsas de recogida, y por tanto no se aprovecha al máximo esos recursos que son fundamentales.
En otras zonas de la Comunidad Valenciana y en muchos ambientes y actividades se optimiza al máximo el consumo de agua.
Y, bueno, resulta sorprendente que la red separativa que se está pidiendo en el punto tercero no esté ya desarrollada.

Bien, yo creo que, por no repetir otros argumentos, he dejado clara la necesidad de que todo esto se ponga en marcha por una cuestión de optimizar recursos.
El recurso agua cada vez va a ser más escaso, cada vez está más demandado.
Decimos, y las administraciones valencianas en general y el estado también, que tendemos a ir mejorando ese recurso, el uso o la optimización de ese recurso y, por tanto, las situaciones son necesarias para hacer las cosas mejor.

Por lo tanto, por supuesto que la apoyaremos.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Nosaltres també la recolzarem.

El Patricova fou aprovat, com ha dit la representant d'Esquerra Unida, el 28 de gener de 2003, d'això fa ja nou anys i allí es van definir 153 actuacions estructurals de les que 85 es van assignar a La Generalitat, en aquells moments la Coput i després a diverses conselleries.
I de les respostes escrites a este diputat pot deduir-se que el Patricova en aquella part que correspon executar en exclusiva a La Generalitat, tal com ha dit Marina Albiol, està efectivament total i absolutament empantanat i paralitzat.

L'Alacantí, efectivament, la canalització del barranc de Juncaret i Orgègia està finalitzat, mentre que el de les Ovelles, nou anys després, encara seguix en obres, mentre que la reforma de la xarxa de drenatge de la platja de Sant Joan s'ha mostrat clarament insuficient.
Unes altres dos actuacions no estructurals sinó de restauració hidrològic forestal, una alta prioritat i l'altra de baixa prioritat a executar, com s'ha dit, en Mutxamel i Sant Vicent la primera i a Petrer, Castalla, Agost, Monfort, Tibi, Sant Vicent i Alacant la segona, no s'han executat.
Tot això va provocar que les pluges de 21 de novembre de l'any passat provocaren greus inundacions en la platja de Sant Joan, que segueix sense estacions de bombeig per a impulsar l'aigua al mar i seguix sense un col·lector de gran capacitat per baix de l'avinguda de Brussel·les que s'inunda cada vegada que hi ha pluges intenses.

Les obres, encara en marxa, del barranc de les Ovelles, en el tram comprés entre el barri de Sant Gabriel i el mar, augmentarà la capacitat del barranc perquè puga evacuar un cabal de fins 912 metres cúbics d'aigua per segon.
Si a això s'afegix la proposta de la proposició no de llei, com la creació d'un parc urbà inundable junt a la rotonda de l'avinguda d'Oviedo o la xarxa separativa d'aigües pluvials i residuals que evite la contaminació que pateixen les zones, com la desembocadura del barranc de les Ovelles en episodis de pluges intenses que permetria garantir la qualitat de l'aigua que se'n va als llits o se deriva al dipòsit anticontaminació de Gran Via sud, disminuint així el cabal del barranc de les Ovelles i permetent la reutilització de l'aigua del depòsit.

És per això que el Grup Socialista votarem a favor de la proposició no de llei que concreta una petició d'execució immediata de les actuacions del Patricova i una avaluació dels resultats i l'eficàcia de les actuacions ja executades del Patricova en Alacant, petició que podria també aplicar-se a la resta de la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular tiene la palabra el señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Buenos días, presidente.

Señorías.

Desde el Grupo Parlamentario Popular tenemos la extraña sensación de que aprovechan ustedes cualquier inclemencia para intentar afear el trabajo del Consell y mucho más injustificadamente en un terreno donde los trabajos realizados han supuesto las mayores inversiones de obra pública realizadas por La Generalitat, precisamente en la comarca en la que ustedes están hablando.
Y, además, cuyos resultados han podido ser contrastados y aplaudidos de forma unánime por la mayor parte de los expertos en materia pluviométrica de España.

Resulta francamente sorprendente que hablen ustedes, en esta zona concreta a la que se refiere la proposición no de ley, de una serie de insuficiencias y de falta de ejecución del Patricova, que es absolutamente y rigurosamente falso.
Y, evidentemente, se lo voy a demostrar, porque tengo los datos para poder demostrárselo.

Además resulta, si estuvieran hablando de «vamos a revisar el Patricova o vamos a analizar si hace falta tomar más medidas para mejorar algunas situaciones que, evidentemente, sí precisarían de actuación», pues quizás nos sentaríamos a estudiar esta posibilidad.
Pero decir que el Patricova no está ejecutado, que hay que pedir la inmediata ejecución, bueno, pues no es la información de la que disponemos.
Y además justifican ustedes esta proposición no de ley en una inundación del pasado noviembre en donde las consecuencias fueron el gran volumen de aguas que circulaba por los barrancos, dicen en su proposición no de ley.
Yo creo que es de aplaudir que las consecuencias ahora de una inundación de esas características no sean las que en otro tiempo generaban en la comarca de L'Alacantí, que eran devastadoras.
Y, precisamente, por la inversión de la que ahora les hablaré y que ustedes conocen perfectamente es, que depende directamente del Patricova, es gracias a la cual esas descargas pluviométricas no generaron consecuencias más allá de pequeños incidentes.

El plan de acción territorial, Patricova, prevé en la comarca de L'Alacantí las siguientes actuaciones: EAC01, mejora de la red de drenaje de la ciudad de Alicante; EAC19, finalización del encauzamiento de los barrancos Juncaret y Orgegia; EAC20, reforma del encauzamiento del barranco de les Ovelles; EAC29, mejora de la red de drenaje de la playa de San Juan.
Esas son las competencias del Consell, que es de lo que realmente nosotros nos podemos preocupar aquí, que es de reclamarle al Consell que termine lo que tiene que hacer.

Sobre la primera EAC01, mejora de la red de drenaje de la ciudad de Alicante, la propia ficha del Patricova señala que esta obra estaba ya en marcha y prácticamente concluida en el momento de elaboración del plan.
Las actuaciones están completamente terminadas con una inversión a cargo de La Generalitat de 50.
4 millones de euros.
Finalización del encauzamiento de los barrancos Juncaret y Orgegia, yo vivo junto a uno de ellos.
Están totalmente terminadas, ejecutadas por la conselleria y concluidas en el año 2009, 40,9 millones de euros.

Reforma del encauzamiento del barranco de les Ovelles.
La obra está en estos momentos en ejecución, es cierto, y la fase actualmente en marcha desde el mar hasta el puente de la antigua carretera de Elche tiene un presupuesto de 10,5 millones de euros y se ha abordado en el marco del plan Confianza de La Generalitat y se va a terminar en muy breve plazo.

Mejora de la red de drenaje de la playa de San Juan.
La conselleria ejecutó los colectores urbanos de aguas pluviales en coordinación con el Ayuntamiento de Alicante, que es el titular de las obras, con una inversión de 17,7 millones.
No obstante, no se ha podido terminar la estación, ejecutar la estación de bombeo proyectada para elevar los caudales que llevan bajo el nivel del mar el agua, porque requiere de una autorización, requería de una autorización de la administración de costas del estado, autorización que hasta la fecha ha sido pedida pero no otorgada al ayuntamiento.
En cuanto se supere este obstáculo, que esperamos que con el gobierno de Rajoy sí se pueda conseguir, se pondrá en marcha la estación de bombeo conforme a lo previsto.

Por lo tanto, hablamos de una inversión realizada por el Consell de La Generalitat de 120 millones de euros, invertidos en esta zona.
Si a usted le parece que es una pequeña inversión o que no se ha ejecutado un esfuerzo importante por parte del Consell, pues realmente no sé si estamos hablando de los marcianos, de los chinos, de los indios.
Por lo tanto, y luego más adelante abundaré en mi segunda intervención sobre los temas que a ustedes les interesen, ya les anticipo que vamos a rechazar su proposición no de ley.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Señora Albiol, para réplica, tiene usted la palabra.

La senyora Albiol Guzmán:

En primer lloc, agrair al senyor Ponce la seua socialització dels coneixements i al Grup Parlamentari Socialista i també a Compromís el seu recolzament de la proposició no de llei.

I, bé, senyor Peral, mire, davant d'unes inclemències i unes conseqüències que tenen eixes inclemències meteorològiques podem fer dues coses: una, tapar els ulls i resar perquè no torne a ploure o, una segona, que és saber què ha passat, per què s'ha inundat eixa platja, què és el que no s'ha fet bé, com se podien haver previngut eixes inundacions, què és el que està mal, etcètera.
Nosaltres, evidentment, triem la segona.
I per això presentem aquesta proposició no de llei.
Hi ha unes inundacions i, a vore, per què s'ha inundat açò?
Què ha passat?
Què és el que hauria d'estar fet i no s'ha fet i què és el que falta per acabar?
I açò és el que presentem ací.

El Patricova ha sigut un dels grans fiascos de la política del Consell dels últims anys, i dic un dels grans fiascos, perquè no està executat.
Es va presentar en l'any 2001, se va aprovar dos anys després, en 2003, han passat nou anys, es va dir que en 2011 estaria tot conclòs i no és així, no és així no només en l'Alacantí sinó en el País Valencià no s'ha conclòs el Patricova.
En la comarca de l'Alacantí vosté mateix reconeix que falten actuacions, que falta l'estació de bombeig o que falta la canalització del barranc de les Ovelles.
És a dir, la nostra proposició no de llei s'adapta perfectament a la realitat.
I la realitat és que vosté me confirma que hi ha actuacions que no s'han acabat.
La nostra proposició no de llei el que diu és que s'acaben ja eixes actuacions, perquè des de 2003 han passat nou anys, jo crec que temps suficient com per haver-se acabat ja eixes actuacions.
Eixe és el primer punt.

El segon punt.
Que hi ha actuacions que no han sigut eficaces.
Això vosté no m'ho ha negat.
Vosté no m'ha negat que diverses actuacions que s'han portat a terme del Patricova no han tingut el resultat que havien d'haver tingut.
No m'ho ha negat.
Per tant, d'acord.

I, en el tercer punt, vosté tampoc ha fet menció.
Però jo crec que és una proposició no de llei perfectament arrelada a la realitat, que han passat nou anys que eixes actuacions s'havien d'haver acabat ja i que estem parlant, simplement, d'unes mesures per tal d'evitar que quan es produïsquen eixes inclemències que, evidentment, cada volta i malauradament aniran a més, no tinguen unes conseqüències desastroses.
Per tant, no entenc el vot en contra del Partit Popular.
Entenc que és una proposició no de llei que simplement el que tracta és d'evitar mals majors i, per tant, i a més, com vosté m'ha confirmat, no?
, que el que jo demane està bé que ho demane perquè no s'ha fet.

Per tant, en fi, no en entenc eixe vot en contra.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, senyor Peral, té l'ús de la paraula.

El senyor Peral Villar:

Se lo voy a explicar punto por punto muy brevemente.

En primer lugar, el Patricova habrá tardado lo que ha tardado.
Es un plan muy ambicioso, es un proyecto que está dando unos resultados magníficos y usted mismo, si no quiere reconocer que la ciudad de Alicante ha podido disfrutar de la mayor obra pública que haya podido realizar el Consell en su historia en una parte de nuestro territorio que ha generado un beneficio tan grande como dejar de ver contenedores de basura flotando por las ramblas de la propia ciudad de Alicante, si usted la inundación de la playa de San Juan le parece de una gravedad tremenda que permite denostar el Patricova porque resulta que no es.
.
.
(Remors) Pues está usted diciéndolo, acaba de decir que es el gran fiasco.
Usted lo ha dicho, con toda claridad lo hemos podido escuchar, cuando eso no es cierto, señora Albiol, no es cierto.

Y, además, pues, por suerte, que el grupo parlamentario mayoritario ve con la suficiente objetividad que, efectivamente, es un trabajo muy ambicioso, muy grande, titánico, que tardaremos mucho tiempo en terminar, pero, evidentemente, porque surgen nuevos temas que no estaban contemplados ahí y que, de hecho, muchos de ellos ya se están contemplando porque algunos que no están en el Patricova, como el encauzamiento del río Seco en El Campello, como el colector de aguas pluviales en la zona norte y la prolongación del colector general de San Vicente del Raspeig, o el colector sur de San Juan, actualmente en ejecución, son obras que no se encontraban en el Patricova y que se están realizando para cumplir esos fines y esos objetivos necesarios para que el riesgo de inundaciones se vea reducido al mínimo, como es la situación en la que se encuentra ahora mismo.

Por tanto, sobre.
.
.
cómo vamos a aprobarle usted una proposición no de ley en la que habla de ejecutar inmediatamente las actuaciones previstas en el Patricova si están en esta zona concreta a la que usted se refiere en su PNL totalmente o prácticamente terminadas con una mínima parte todavía por ejecutar.
Y ya le he explicado en mi primera intervención que las razones por las cuales no está la estación de bombeo a la que usted se refiere en la playa de San Juan, se debe a que hay un permiso de costas que dependía del gobierno del señor Zapatero, que no se ha otorgado y que precisamente por eso no se han podido realizar estas obras que dependen del Ayuntamiento de Alicante.

Por lo tanto, cuando ese permiso se pueda conseguir, esa estación de bombeo estará terminada.

Y, una vez que ya le he dicho esto, también le añado, en cuanto al punto 3, que me ha dicho «no me ha dicho nada», que insta usted al Consell a poner en marcha esa red separativa de aguas pluviales y residuales en la ciudad de Alicante, tengo que señalarle que se trata de una cuestión de competencia municipal, que son las obras que ejecutó en su día La Generalitat para mejorar la red de drenaje de la ciudad de Alicante, incluyeron la separación de caudales en los colectores de Òscar Esplà de la Goteta y de la Rambla.

Por lo tanto, el Consell ha hecho perfectamente su trabajo y, por tanto, vamos a desestimar su proposición no de ley porque la encontramos demagógica y absolutamente fuera de todo lugar en este momento y mucho más en los términos que usted la expresa.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyories, acabat el debat, passem a votació.

Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
Vots en contra?
7.
Per 7 vots en contra i 6 a favor, queda desestimada.

Senyories, arribats al punt 7 com havíem previst, suspenem la sessió, que es reprendrà en la data que comunicarem oportunament.

Moltes gràcies.
Bon dia a tots i moltes gràcies per la seua col·laboració.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 25 minuts)