Governaci%C3%B3%368261.10.31%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 31 d'octubre de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 34 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 14/I.

El senyor president:

Donem en primer lloc la benvinguda a l'honorable senyor conseller.

S'obri la sessió.

El primer punt de l'ordre del dia, lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Alguna qüestió respecte a l'acta?
Ah, xe, perdoneu.
Anem a comprovar, en primer lloc, el quòrum.

Senyor secretari, té la paraula.

El senyor secretari:

Moltes gràcies.

Molt bon dia.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Alguna qüestió respecte a l'acta?
Es dóna per aprovada per unanimitat.

Preguntes

El senyor president:

Segon punt de l'ordre del dia: pregunta número 915, formulada per la diputada Modesta Salazar Agulló, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació i Justícia sobre les actuacions en matèria de violència de gènere.

Per a la formulació de la pregunta, té la paraula la senyora diputada.

La senyora Salazar Agulló:

Señor presidente, me gustaría pedir el beneplácito de la sala para comenzar con un minuto de silencio por las recientes víctimas de violencia de género en la Comunidad Valenciana.

El senyor president:

Crec que estem tots d'acord.
Si els pareix, guardem un minut de silenci.

(Els membres de la comissió guarden un minut de silenci)

Moltes gràcies, senyories.

La senyora Salazar té la paraula.

La senyora Salazar Agulló:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, muchas gracias, señor conseller por comparecer a esta pregunta oral que formulo en nombre de mi grupo, y quiero que nos cuente cuáles son las líneas de actuación que sigue la conselleria de gobernación en materia de violencia de género, y cómo se coordinan con las actuaciones que realiza la Conselleria de Bienestar Social.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, señor presidente.

Señoría, en primer lugar, quiero mostrar mi solidaridad de todo el Consell con todas las víctimas de la violencia de género.
En esta misma semana en Vila-real una mujer y su hijo han sido vilmente asesinados, y también una mujer en Oropesa, y por tanto estamos ante una de las lacras que no podemos tolerar y que entre todos debemos de erradicar.
Hay que tener en cuenta que en lo que va de año hay 41 víctimas por violencia de género en España y siete de ellas en la Comunidad Valenciana.
Por tanto, decirle que desde La Generalitat venimos impulsando diversas líneas de actuación, dirigidas a atender a las víctimas de la violencia de género y a proporcionarles una atención integral.

En el caso de la Conselleria de Gobernación y Justicia, que usted pregunta, contamos para la lucha contra la violencia de género con diversas líneas abiertas.
Una de ellas a través de la Fundación para Atención a las Víctimas del Delito, Favide, que sabe su señoría que contamos con 17 oficinas de atención a las víctimas del delito, que están atendiendo fundamentalmente también todos los casos de violencia de género.
Mediante esta red se coordinan las órdenes de protección y se pone un equipo multidisciplinar de letrados, psicólogos y trabajadores sociales a disposición de las personas que han sido objeto de actos violentos, la mayor parte de los cuales son mujeres víctimas de violencia de género.

Quiero decir también que el grupo de especialización de menores sobre violencia de género de la policía de La Generalitat, que está integrado por 34 efectivos especializados, ha realizado en estos meses que llevamos de enero a septiembre 124 actuaciones relacionadas con la violencia de género.

También, desde el año 2010 venimos participando en diferentes proyectos europeos contra la violencia de género, como el proyecto Leonardo da Vinci, el proyecto Hera, o el proyecto Iceberg o el proyecto Unars, que es el último en el que estamos participando.

También quiero decirle a su señoría que desde el Instituto Valenciano de Seguridad Pública y Emergencias se está garantizando una formación especializada en violencia de género.
Un ejemplo de ello es el diploma de especialista en violencia de género para policías locales de la comunitat incluido en el plan anual de formación 2013-2014.
También en el caso de la Conselleria de Gobernación y Justicia y de Bienestar Social, dicha coordinación se pone de manifiesto en numerosos procedimientos de actuaciones.
Entre ambas consellerias está la derivación de las mujeres de las oficinas de atención a las víctimas del delito al servicio de atención psicológica de los centros 24 Horas, y a la inversa, desde los centros 24 Horas y desde los centros de acogida a las oficinas de atención a las víctimas del delito.

Por tanto, desde el Consell entendemos que es una política transversal para hacer un seguimiento conjunto, asesoramiento, inmediatas remisiones de informes, tanto desde el punto de vista no solamente de lo que es la seguridad o la justicia, sino también desde el punto de vista de lo que es la atención humana a las personas y a su entorno, son fundamentales esas políticas transversales.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

A continuació té la paraula la senyora Salazar.

La senyora Salazar Agulló:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, quizás les pueda sorprender por qué traemos a la comisión de gobernación esta pregunta, pero, como ustedes saben, adoptaron la decisión de eliminar la Comisión de Mujer y Políticas de Igualdad, algo a lo que a mi grupo se opuso, y creemos que ha sido un gran error.
La política de violencia de género tiene que ser -como dice- transparente, pero hace falta sobre todo mucha coordinación.

Ustedes llevan cerca de dos décadas gobernando esta comunidad, y este es un problema, de verdad, de primer orden.
Yo creo que durante todo este tiempo se deben haber aprendido muchas cosas.
En mi opinión, en la opinión de mi grupo, falta coordinación entre todas las consellerias.
El año pasado se aprobó la ley de violencia contra las mujeres de la Comunidad Valenciana, con los únicos votos del Partido Popular.
Una de las causas es que faltaba lo que mi grupo había enmendado, y era la delegación del gobierno para la violencia de género.
Creemos que en la lucha contra esta lacra social hace falta un mando único, hace falta un mando que coordine, y hace falta más detección y prevención del maltrato.
¿Por qué?
Porque no podemos conformarnos con que sean las mujeres las que van a las oficinas de atención a las víctimas del delito, que dependen de su conselleria, porque las mujeres que van ahí, ustedes saben que han recortado cerca de treinta oficinas de atención a las víctimas del delito, y resulta que la mayoría de gente que vive en zonas distantes a la capital no tienen este servicio.

Les estamos poniendo muchas trabas para que acudan.
Comienzan por ir al ayuntamiento.
Con la reforma que ha emprendido el Partido Popular de eliminar este servicio, los servicios sociales municipales, las mujeres van a estar más desprotegidas.
Después tienen que ir a los centros 24 Horas, que solo están en Valencia, en Alicante, en Castellón, y uno de 12 horas en Denia.

Es decir, se le está poniendo la responsabilidad a la mujer de que no había denunciado.
Por tanto, además de haber sido víctima, la culpabilizamos de que sigue en ese entorno, cuando los expertos en violencia de género lo que dicen es que lo que hay que hacer es detección y prevención del maltrato, detección y prevención del maltrato, según afirmaban ayer profesionales que se habían dado cita hace unos días aquí, en la Comunidad Valenciana.
¿Por qué no se dedican a hacer una búsqueda activa?
En vez de decirle a la mujer, «te vamos a dar unos cursos para que te formes en defensa personal, y si fallas, pues mala suerte».
En vez de decir eso, hagan una búsqueda activa de casos.

Mire, yo le puedo sugerir una propuesta, y si la consideran, bien, y si no, la presentaré como una PNL.
Para eliminar las enfermedades infecciosas, tenemos las vacunas, pero estas vacunas de nada sirven si la gente no viene al centro a ponerse la vacuna.
¿Qué se ha hecho en esta búsqueda activa de casos?
Pues ir a buscar a la gente, incentivar que las personas, que los niños estuvieran vacunados contra la polio, el sarampión, la difteria, la tos ferina, así sucesivamente.
¿Por qué?
Porque sabemos que precisamente la gente que más lo necesita es la que menos acude a los centros.
Es la que menos lo identifica.
Y más, en estos momentos de crisis, en que las mujeres están sufriendo los recortes laborales, sociales, económicos, y por tanto son más vulnerables en esta situación de crisis.
Y esto las hace dejarse para ellas para el último momento.

Yo creo que, mire, ustedes no han tomado ni una sola medida, ni su conselleria, ni la de educación, ni la de sanidad, por la modificación de la ley, que no había ninguna demanda de hacer esa ley, solo había la necesidad de cumplir la ley integral de violencia de género del 2004.
Pese a todo, ustedes se empeñan en aprobar leyes, y luego ni las dotan, ni las cumplen.
Hemos tenido el bochorno de que no se ha hecho un reglamento, y por tanto el dinero que se había destinado a las víctimas y familiares, la conselleria de hacienda cogió ese dinero y lo tuvo que destinar a otra cosa.
Miren, por no coordinar, no dan ni siquiera el número de teléfono bien.
Tenemos el 016, y todos los mensajes que ustedes hacen, se dedican a dar el 900 00 58.

En resumen, señor conseller de gobernación, falta mucha coordinación en el Consell, falla la detección y la prevención del maltrato, y tenían que haber puesto a la delegada del gobierno para la violencia de género como mando único que coordinara y diera información unánime y clara entre los servicios sociales municipales, provinciales y autonómicos, así como en la formación de profesionales.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

A continuació i per a respondre té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Señoría, utilizando también sus términos médicos, decir que evidentemente esto es un cáncer social que tenemos de la violencia de género, y que ocupa la máxima seriedad y prioridad para el gobierno.
Que hay una coordinación muy importante y óptima entre todas las consellerias, y no solamente entre las consellerias, sino también con la delegación de gobierno, en el que hay un grupo, dentro de los grupos de seguridad de la Junta de Seguridad Autonómica, hay un grupo específico, que es de violencia de género, que además se reunirá en las próximas semanas.

Decirle que a través de Favide, de lo que es la atención a las víctimas del delito, que usted dice que hemos rebajado, tenemos 17 oficinas que es, con diferencia, la mayor red más extensa de toda España, de todas las comunidades autónomas, con mucha diferencia, y usted lo puede contrastar perfectísimamente.

Mire, durante los primeros nueve meses de 2013 se han atendido 9.
861 víctimas de violencia de género, lo que supone más del 60% de los usuarios de Favide.
Tengo que decirle también que se han realizado 1.
914 actuaciones de acompañamiento, 16.
220 seguimientos presenciales y telefónicos, y se ha realizado seguimientos de 4.
408 medidas de protección en lo que es este tipo de oficinas.

El tema de la formación -que usted decía- es fundamental.
Tenemos que, entre el 2007 y 2012, se ha llevado a cabo un total de 49 cursos relacionados con la violencia de género para más de dos mil doscientos setenta alumnos de policías.
En el 2013 han sido cinco los cursos programados en relación con esta materia, con una participación de 218 alumnos y más de doscientas sesenta horas de formación.
O el diploma en especialista en violencia de género para policías locales -que le he dicho anteriormente- con casi un centenar de alumnos y más de doscientos veinte horas de trabajo.

Nosotros hemos hecho la ley, hemos hecho planes, la coordinación, y sobre todo también participamos en proyectos europeos como titulares fundamentales, en los que hemos visto lo que eran las víctimas invisibles, no solamente lo que eran las mujeres, sino también los menores que padecen esas consecuencias de la violencia de género, y hemos creado coaliciones locales con la propia sociedad, con cuatro experiencias piloto muy importantes que están en la primera línea de investigación europea en cuanto a la violencia de género.

Por tanto, la coordinación no solamente entre La Generalitat, sino entre el resto de administraciones públicas y las políticas transversales creemos que es algo absolutamente fundamental.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

La següent pregunta, la número 954, la formula el diputat Josep Maria Pañella Alcàcer, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller de Governació i Justícia sobre el veto a l'ús del valència al Jutjat de Primera Instància de Vinaròs.

Per a la formulació de la pregunta, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, segons se va fer públic en agost passat, un secretari judicial del Jutjat de Primera Instància de Vinaròs va negar-se a tramitar demandes redactades en valencià de manera reiterada, i obligava els advocats a presentar una còpia en castellà.
Atés que el valencià és una llengua oficial i per tant s'empra en l'administració de justícia, volem saber si té constància el Consell d'aquesta mena de veto a l'ús del valencià per part del Jutjat de Primera Instància de Vinaròs i si s'estan violant drets constitucionals dels advocats i si té previst prendre algunes mesures al respecte.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a contestar, té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

El nostre Estatut d'autonomia és molt clar en eixe sentit.
Mosatros tenim dos idiomes oficials, que és el castellà i el valencià.
I, per tant, tots els usuaris que van a l'administració pública tenen el dret a expressar-se en valencià i en castellà.

Mosatros, des de la Conselleria de Governació i Justícia, el que fem és garantir l'accés a la justícia dels ciutadans en les dos llengües oficials, conforme se desprén de la legislació i de l'Estatut d'autonomia.
I fiquem a disposició dels òrgans judicials que tenen la seua seu en el nostre territori, els mitjans necessaris per a garantir este dret i atendre puntualment les sol·licituds de traducció de documents que es presenten a estos.
I, en eixe sentit, així es fa i no mos consta que hi haja hagut ninguna qüestió a eixe respecte.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor conseller, d'acord amb la primera part de la seua exposició, en el que són les normes i el fet de l'obligació que tenen de posar a disposició de tots els estaments judicials allò necessari per a la traducció.
El fet és que jo crec que no es pot no tindre coneixement d'esta situació, perquè esta situació ha eixit al carrer.

Jo no sé, per això li feia la pregunta, si algú s'ha dirigit a vosté o no.
Però de fet jo em dirigisc a vosté i jo li dic que això ha succeït, està comprovat que ha succeït, ja s'han fet les observacions al col·legi d'advocats de Tortosa, del qual depenien els advocats que el van presentar, perquè presentaven les demandes seues en el jutjat de Vinaròs, però pertanyien al col·legi d'advocats de Tortosa, estaven col·legiats allí.
Per tant és impossible, és impossible que vosté no conega el fet.
Una altra cosa és dir que no sap si ha tingut entrada en la conselleria o no.
Però el coneix, és obligació seua conéixer-lo en estos termes.

I, per tant, com vosté mateixa ha dit, escolte, mire, el conflicte està servit.
El conflicte està servit i incentivat des del mateix govern de La Generalitat.
Per què?
Perquè se posen moltes vegades en un carreró sense eixida.

Vostés tenen un interés en diferenciar sempre el que és el valencià del català i ara vénen problemes.
Per a mi eixa gent ha entregat, eixos advocats han entregat una demanda escrita en valencià, en un valencià perquè segurament l'escrit no tindrà pràcticament cap diferència del que nosaltres utilitzem ací o mínimes diferències, res incomprensible.

Aleshores, com vostés han encoratjat des del mateix govern esta situació, sense tindre en compte que les normatives que vostés mateixa han creat són contràries al que vostés fan, ara estem patint-ho.
No només a nivell…

Tenim problemes, clar que tenim problemes.
I el que me diu vosté en la seua contestació és que no hi ha problemes.
Clar que hi ha problemes, este és un.
I tenim problemes amb les forces d'ordre públic on estan eixint problemes també en la relació de valencians i valencianes amb les forces d'ordre públic que han de donar solució a estos problemes.

Si el que es fa des de la mateixa conselleria és amagar-se, ficar-se dins de la seua pròpia coberta i no voler entrar en els problemes és una qüestió.
Vostés tenen l'obligació de defendre-ho.
Ho ha dit vosté, des de la mateixa Constitució, passant per l'Estatut d'autonomia, anant a la llei d'ús i ensenyament.
Però és que l'article sisé de l'Estatut d'autonomia no només és clar respecte a l'ús.
Diu: «La llengua pròpia de la Comunitat Valenciana és el valencià.
L'idioma valencià és l'oficial en la Comunitat Valenciana igual que ho és el castellà, que és l'idioma oficial de tot l'estat.
Tots tenen dret a conéixer-los i a usar-los i a rebre l'ensenyament.
La Generalitat garantirà l'ús normal i oficial de les dues llengües i adoptarà les mesures necessàries per tal d'assegurar el seu coneixement.
Ningú no podrà ser discriminat per raó de la llengua.
»

I me salte uns quants punts i me'n vaig al darrer punt: «L'Acadèmia Valenciana de la Llengua és la institució normativa de l'idioma valencià.
» O siga, no només cal dir-ho, caldrà complir-ho.
És impossible que vosté no tinga coneixement d'este fet.
És molt possible, més que possible, quasi ho donem per fet després de la seua contestació, que vosté s'ha inhibit totalment davant este fet, perquè m'ho acaba de dir, o ha volgut donar-me una contestació pràcticament falsa per a després replicar.
Vosté m'explicarà ara.

Però del que es desprén de la seua explicació és que tan li fa que en el jutjat s'accepten o no els escrits en valencià, perquè si no es vol donar per assabentat… Article 35 del nostre Estatut: «A instància de La Generalitat, l'òrgan competent convocarà els concursos i oposicions per a cobrir les places vacants de magistrat, jutge, secretari judicial i la resta de personal al servei de l'administració de justícia, d'acord amb allò que disposa la llei orgànica del poder judicial.
En esta resolució es tindrà en compte la seua especialització en el dret civil foral valencià i el coneixement de l'idioma valencià.
»

Aleshores, explique'm este problema que hi ha hagut, perquè l'hi ha hagut.
Si vostés estan obligats a tindre en compte, precisament el coneixement de l'idioma valencià en el que és la dotació de les places corresponents també en tots els serveis de l'administració de justícia.
Açò no es complix ací i sobretot no es complix amb l'excusa del que allò no era valencià.
L'article 41, no tinc temps a llegir-lo, però li ho recorde, parla de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i que és l'única normativa lingüística aplicable ací al nostre país.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyoria, evidentment, vosté se contesta a si mateixa.
Mosatros el que hem de fer és complir l'Estatut d'autonomia.
I m'alegre que a pesar de no votar-lo es tinga en compte, com no pot ser d'altra manera en qualsevol demòcrata.
Mosatros complim l'article 6 i complim l'article 35, perfectíssimament, com no pot ser d'altra manera.

D'açò el que tenim és una notícia a través dels mitjans de comunicació que deia: «Abogados de la tierra del Ebro denuncian veto al catalán en juzgados de Vinaroz».
Advocats de Tarragona que deien que teníen… La contestació del secretari judicial era que l'article 6, precisament, de l'Estatut d'autonomia és que els dos idiomes oficials que hi ha a la Comunitat Valenciana són el castellà i el valencià.
I, per tant, en eixos dos idiomes contestarien.
Mosatros en l'article 35, tant en el que són els coneixements del dret foral valencià com el que és el coneixement de l'ús de la llengua i les formacions i els mitjans, aixina es fiquen com no pot ser d'altra manera.

Per tant, el que se fa, precisament amb l'article 6, és complir l'article 35.
I ací no se diu en ningun moment, en l'article 6 de l'Estatut d'autonomia que la llengua oficial no siga el castellà i el valencià.
No és el gallec, no és el català o no és ninguna altra cosa, és valencià i castellà.

I, per tant, tot el que se presenta en castellà i en valencià, si els professionals no ho tenen, tenen un servici de traducció, tenen els mitjans de la conselleria per a poder-ho fer.
Si se presenta en gallec, en català o en basc, evidentment, no tenen perquè l'obligació.
.
.
fer els secretaris judicials.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar l'estat de les infraestructures judicials que depenen del Consell, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 62.
288)

El senyor president:

Senyories, passem a continuació al següent punt de l'ordre del dia: compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar l'estat de les infraestructures judicials que depenen del Consell, sol·licitada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Comparec davant esta comissió a petició del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, d'acord amb la seua sol·licitud formulada per a explicar l'estat de les infraestructures judicials que depenen del Consell.

Des que la conselleria que dirigixc assumix les competències en matèria de justícia, he comparegut en estes Corts en diverses ocasions per a explicar les línies de la política del Consell en este àmbit i donar compte de la meua gestió.

Referint-me concretament al fet de la compareixença, dir-li que La Generalitat assumeix en l'any 1995 les competències en justícia i mos trobàrem amb una administració antiquada i obsoleta, una administració que responia a un model organitzatiu unicel·lular i aïllat on tot girava entorn de la figura del jutge, una administració adient als processos d'innovació tecnològica en els que estaven immersos tots els sectors de la nostra societat i una administració dotada d'unes infraestructures judicials adaptades a eixe model hui esgotat i que patien de greus deficiències i carències.

En eixe sentit, des que es tingueren les competències en l'any 1995, s'ha donat un gir important a l'estat de les seus judicials i s'han realitzat, des del punt de vista quantitatiu i també qualitatiu, diverses actuacions que ara passaré a enumerar.

Quan se transferien les competències de justícia a la Comunitat Valenciana ens trobàrem amb unes infraestructures, com he dit anteriorment, deteriorades i molt poc funcionals.
Des d'aleshores la millora de les infraestructures judicials ha sigut una de les principals línies d'actuació del Consell, que ha impulsat nombroses actuacions i ambiciosos plans amb l'objectiu de dotar els 36 partits judicials de la comunitat d'unes seus d'acord amb la dignitat que requereix la funció de jutjar i de fer executar allò jutjat.

D'entre estes actuacions vull destacar dos plans: el Pla director d'infraestructures judicials, el Pladij, de 1997-2009, i el Pla d'innovació de seus judicials, Justi-Seu 2008.
Estos dos plans ha sigut dissenyats conforme a un nou concepte d'arquitectura judicial i sobre la màxima d'evitar la dispersió de les seus, unificant tots els òrgans judicials en ciutats o palaus de justícia, cosa que hem sigut pioners la Comunitat Valenciana a eixe respecte.

Aixina en l'any 1997 s'aprova el primer d'ells, el Pla director d'infraestructures judicials, que va permetre escometre les obres de reforma, millora i nova planta de 20 edificis judicials amb una inversió de més de 244 milions d'euros entre obra i equipament i més de 210.
000 metres quadrats d'unes noves infraestructures.

Els edificis judicials inclosos en el pla foren els jutjats o palaus de justícia d'Alacant, Benidorm, Dénia, Ibi, Novelda, Orihuela, Sant Vicent del Raspeig, Torrevieja, que incloïa dos edificis, Castelló, Nules, Vinaròs, Carlet, Catarroja, Massamagrell, Montcada, Picassent, Quart de Poblet, Requena i València.

Posteriorment, el Pladij tingué la seua continuïtat amb el Pla d'innovació de seus judicials, denominat Justi-Seu.
En el marc del Justi-Seu s'inaugurà en 2010 la Ciutat de la Justícia d'Elx, que suposà una inversió de 30 milions d'euros i una superfície construïda de 29.
000 metres quadrats.
També s'escometeren les obres del Palau de Justícia de Paterna, amb una inversió de 10 milions d'euros i 9.
000 metres quadrats construïts.
Este palau s'inaugurà en l'any 2011.

I a açò cal sumar el Palau de Justícia de Vila-real, en el qual s'han invertit més de 10.
500.
000 d'euros en un edifici de 7.
000 metres quadrats.
Este palau se ficà en marxa el passat més de setembre i dóna resposta a les necessitats d'espai present i futures d'este partit judicial, ja que inicialment alberga els set jutjats d'este, però compta a més amb una reserva d'espai per a tres jutjats més.
La seua ficada en marxa mos permet abandonar les dos dependències on s'ubicaven els jutjats amb el consegüent també estalvi pressupostari.

Per tant, fins la data, era una inversió total de quasi 295.
362.
808 euros.
S'han edificat més de 257.
000 metres quadrats de noves infraestructures judicials, el que ha suposat la renovació de 23 seus.

En estos moments, el Consell el que estem fent i el que presentí fa unes setmanes a Alacant, és el Pla d'intervenció en edificis judicials 2014-2018.
El nostres objectiu és seguir avançat en este procés de modernització de l'administració de justícia de forma escalonada en el temps, en funció de les previsions de creixement i les necessitats funcionals de la mateixa organització judicial.

Per això, el passat dia 21 tinguí l'honor de presentar en Alacant, davant la presència dels principals operadors jurídics de la comunitat este pla, distint a tots els anteriors, perquè són de reforma, de millora i d'ampliació dels edificis existents.
Un pla dissenyat des d'una visió dinàmica i flexible de la realitat de les infraestructures judicials de la Comunitat Valenciana i adaptat a la conjuntura econòmica actual.

Aixina, el PIEJ actua sobre edificis judicials ja en funcionament i de titularitat pública, el que permet per un costat obtindre un major rendiment del patrimoni de La Generalitat i, per altre, habilitar locals d'arxius de gestió.

El Pla d'intervenció en edificis judicials és una ambició (inintel·ligible) .
.
.
 programa d'inversions en un horitzó temporal de cinc anys, que compta amb una inversió prevista de 44,5 milions d'euros i que es diferencia dels plans citats anteriorment i centra els seus esforços en aprofitar, millorar i finalitzar les infraestructures judicials ja existents, optimitzant així les inversions realitzades.

Així, gràcies a un millor aprofitament del patrimoni, que ja se té, l'estalvi estimat en arrendaments, en Sagunt, Alcoi o Alacant, superarà els 200.
000 euros anuals.

Les principals actuacions del Pla d'intervenció d'edificis judicials se centra en l'Audiència Provincial d'Alacant, en el Palau de Justícia de Benalua, en el Palau de Justícia d'Alcoi, en el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, la Ciutat de la Justícia de València, el Palau de Justícia de Sagunt, entre altres actuacions més de caràcter general de totes i cadascuna de les seus de la nostra comunitat.

Així, en el marc del PIEJ s'inclou la remodelació integral de l'Audiència Provincial d'Alacant, en la qual se va a invertir 3,3 milions d'euros.
Esta gran reforma permetrà disposar de 700 metres quadrats més per a noves dependències amb l'objectiu de modernitzar, guanyar i racionalitzar espais, així com reordenar i reagrupar les seccions de l'audiència per a obtindre una major eficiència.

El nostre objectiu és que estes obres, que ja han sigut iniciades, estiguen finalitzades el pròxim estiu.

Junt a este projecte, la remodelació del Palau de Justícia de Benalua completarà la dotació d'infraestructures judicials de la ciutat d'Alacant i la seua adequació a les necessitats de la mateixa.
Este projecte suposarà una inversió de vint milions d'euros.
Permetrà tancar el pati de taronges, reformar els braços radials, rehabilitar les cobertes i crear oficines diàfanes, entre altres aspectes.

Per a escometre este ambiciós projecte, el pròxim any ja s'invertiran 2,2 milions d'euros.
En este moment, ja s'encontra redactat l'avantprojecte de reforma interior, que ha sigut consensuat en els distints òrgans afectats per les redistribucions interiors propostes.
També s'ha executat l'alçament topogràfic del solar de la parcel·la contigua per a l'aprofitament òptim.
I s'encontra en fase d'execució i de redacció del programa de reforma d'instal·lació de baixa tensió.
Per últim, estan en fase de licitació les assistències tècniques per a la delineació, aixina com la redacció del projecte de reforma de climatització.

Aixina mateix, en la província d'Alacant, este pla contempla la reforma integral de l'edifici dels jutjats d'Alcoi, en una inversió estimada d'un milió d'euros per a millorar l'accessibilitat i diversos aspectes arquitectònics.
Tot això permetrà guanyar espai i impulsar la política d'evitar la dispersió en seus judicials, reubicant un jutjat que actualment està fora de l'edifici i pel qual s'estan pagant 12.
500 euros anuals, en concepte de lloguer.
Actualment, ja està redactat l'avantprojecte d'esta obra.

Altre dels grans projectes que anem a escometre, dins del pla d'intervenció d'edificis judicials, és la reforma integral del Palau de Justícia del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, que s'efectuarà per fases i que va a suposar una inversió de deu milions d'euros.
En esta reforma s'obtindrà un aprofitament òptim de l'immoble, la millora de les condicions de seguretat de protecció contra incendis, dels mitjans d'evacuació i de l'accessibilitat.
L'execució d'este projecte s'escometrà en un període de cinc anys, per fases.

En este moment, a l'igual que en el cas de Benalua, s'encontra redactat l'avantprojecte de reforma interior.
I, a més, s'encontra en fase d'execució la redacció del projecte de reforma de la instal·lació de baixa tensió, i la fase de licitació la redacció del projecte de reforma de la climatització.

També en València n'hi ha una inversió que ascendix a 455.
257 euros.
Està previst actuar sobre la Ciutat de la Justícia de València per a millorar el subministrament, instal·lacions de diversos dispositius de gestió del sistema de control d'accessos, el subministrament d'instal·lacions de motors i engranatges d'exutoris de fatxades, aixina com els de diversos recanvis necessaris per a la ficada en marxa de la climatització i gestió del sistema i la reparació del paviment en nuclis de comunicació vertical de l'edifici.

Per últim, altra actuació destacada en el marc del PIEJ són les obres de rehabilitació del Palau de Justícia de Sagunt, per un import de quatre-cents mil euros, que permetrà guanyar espai per a reubicar dos jutjats, pels quals se paga actualment un lloguer de vint-i-cinc mil euros anuals.

El nostre objectiu és seguir millorant el conjunt d'infraestructures judicials, i aixina ho demostren els més de trenta-cinc milions d'euros que se van a invertir en els pròxims anys en les sis seus judicials que s'han inclòs en este pla.
En este en concret, per a l'any 2014, nou milions d'euros que estaran previstos en els pressupostos.

En este esperit de millora contínua, el PIEJ, a més, compta amb una inversió de més de nou milions cent mil euros per a la resta de seus judicials de la comunitat, per a actuacions generals de reforma i de millora.
I la seua execució se durà a terme, aixina mateixa, en els pròxims cinc anys, conforme les necessitats d'estes seus judicials.

D'elles, ja s'estan tramitant els expedients de contractació per a les reparacions en diverses seus judicials, de la instal·lació de baixa tensió, d'ascensors, de les instal·lacions de protecció contra incendis i del centre de transformació.
L'import total de licitació d'eixos contractes ascendix a més de huit-cents mil euros els que estan ja en marxa.

També en este punt, senyories, volguera assenyalar que la Conselleria de Governació i Justícia ha ficat en marxa una nova ampliació informàtica per a la gestió de manteniment dels edificis judicials de la Comunitat Valenciana, que ja s'ha implantat amb un èxit notable en les seus judicials de Paterna, Castelló i Benidorm, que durant els pròxims mesos se ficarà en funcionament en els jutjats de Vila-real, Torrevieja, Elx, Vinaròs i Segorbe.
Esperem que a finals del present any estiga implantada, almenys en la tercera part dels partits judicials de la comunitat, estenent-se a partir de 2014 a la resta.

Esta aplicació permet tindre en tot moment un coneixement actualitzat a les incidències que se produïsquen en els distints edificis judicials i de l'evolució d'estes, al permetre l'accés directe al personal de l'administració de justícia, així com al personal de manteniment i al personal de servici d'infraestructures, dependent de la Conselleria de Governació i Justícia.

Una vegada coneguda la incidència, les reparacions en les seus judicials se realitzen prioritzant aquelles que puguen suposar risc per a les persones, les relacionades amb mitjans de protecció contra incendis, els sistemes de climatització i aquelles que puguen impedir el funcionament correcte de la seu judicial.
Seguint estos criteris, una vegada valorades econòmicament, s'inicien les actuacions necessàries per a procedir a la reparació.

A més, els edificis judicials, compten amb personal de manteniment, pertanyent a la conselleria, encarregat principalment de realitzar les tasques de manteniment del mobiliari i les reparacions en instal·lacions i obres que, per les seus característiques, puguen ser realitzades per este personal.
Aixina mateixa, se realitzen revisions periòdiques, per part del servici d'infraestructures de la conselleria.

També vull, senyories.
.
.
Parlar d'infraestructures judicials no és sols parlar d'immobles, sinó també dels mitjans materials, suports informàtics, noves tecnologies i, en definitiva, de tots els mitjans materials necessaris per a la prestació d'un servici públic, com és el de justícia.

En deu anys s'han destinat més de 1.
870 milions d'euros a millorar la nostra administració de justícia i s'han creat 110 unitats judicials noves.
Aixina mateix, en els últims cinc anys s'han invertit més de trenta milions d'euros en noves tecnologies de la informació, xarxes de comunicacions, servidors, sistemes de videoconferència i de gravació de juís.

Este procés de renovació tecnològica mos ha permés procedir a la renovació total dels ordinadors de personal al servici de l'administració de justícia en la substitució d'uns quatre mil cinc-cents equips informàtics, a l'igual que dels sistemes d'impressió de les oficines judicials -tot el referent a impressores, fotocopiadores, fax, escàners, etcètera-.
Un procés de renovació constant que mos permet adaptar-nos a les necessitats que van sorgint en cada moment.

També s'implantà la plataforma d'intercanvi d'informació Lexnet, que possibilita tant la presentació telemàtica d'escrits davant els òrgans judicials, per part dels professionals, com a la notificació d'estos de resolucions judicials.
El passat any conclogué la primera fase, consistent en el desenrotllament d'un mòdul d'enviament de notificacions, per part dels òrgans judicials, als procuradors.

Actualment, estem treballant en una segona fase, desplegant-la com a experiència pilot en sis servicis comuns d'actes de comunicació.
A més, estem en conversacions en el col·legis d'advocats i graduats socials perquè també se puguen remetre notificacions als referits col·lectius.

Per altra part, el 25 d'octubre finalitzà la implantació en tota la Comunitat Valenciana d'un nou sistema de gravació de esdeveniments judicials, juís i videoconferències, conegut com Arconte-NOJ.
El seu objectiu és complir en allò disposat en la Llei de reforma de legislació processal per a la implantació de la nova oficina judicial que contempla la gravació de les vistes, de manera generalitzada.
Este nou sistema permet, mitjançant l'ús de la firma electrònica, garantir l'autenticitat i integritat d'allò gravat, sense exigir-se la presència del secretari judicial en la sala.

L'Arconte-NOJ s'inicià en les ciutats de justícia de Castelló, València i Elx, aixina com en el Palau de Justícia de Paterna.
En la segon fase del projecte, se dugué a terme el desplegament en tots els partits judicials de la Comunitat Valenciana, excepte en l'Audiència Provincial d'Alacant, en què s'implantarà quan finalitzen les obres que s'estan duguent a terme en esta.

També anem a escometre en els pròxims anys la implantació d'una aplicació per a la gestió d'identitats, que permetrà la identificació i autentificació dels usuaris, garantint la confidencialitat, integritat i disponibilitat de la informació.

Per últim, no vull deixar de referir-me a l'important esforç que estem duguent a terme des de La Generalitat per a actualitzar l'aplicació de gestió processal Cicerone, amb la finalitat d'adaptar les noves necessitats demandades per les reformes de les lleis processals i pel Consell General del Poder Judicial.
Introduïdes ja algunes modificacions, el nostre objectiu és concloure el programa el pròxim any.

Senyories, en la Comunitat Valenciana, que compta amb 63 seus repartides en 36 partits judicials, que té 486 òrgans judicials i 13 fiscalies, com saben, l'administració de justícia en la nostra comunitat suporta l'11,3% de la càrrega processal de tota Espanya i tenim la quinta taxa de litigiositat més elevada d'Espanya, en 197,1 assumptes ingressats per cada mil habitants.
En canvi, som la tercera comunitat en menor número de jutges per cada cent mil habitants.

Estes xifres fiquen de manifest també l'esforç de La Generalitat, ja que som la tercera comunitat en major número de funcionaris per jutge, en una mitjana de 8,82 per damunt de la mitjana nacional.

Per tant, mosatros anem a seguir avançant en este compromís, oferint als ciutadans un complet programa de modernització de l'administració de justícia que, per descomptat, contempla la reforma, la millora, l'ampliació de les infraestructures judicials de la nostra comunitat, però també tot el que són els mitjans materials i tecnològics i telemàtics per a guanyar en eficiència i guanyar en eficàcia.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

En nom del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor conseller.

Anem a vore, evidentment que hi han hagut inversions en l'administració de justícia i en les infraestructures judicials.
El problema no és judicar si hi han hagut moltes o poques inversions, sinó, sobretot, si eixes inversions han sigut les suficients per a tindre, a hores d'ara, després de més de vint anys o quasi vint anys de competències en l'administració de justícia, vore si han estat suficients, perquè vint anys són molts per a tindre les seus judicials en condicions.

I, realment, no podem dir que siga així.
N'hi han moltíssimes seus judicials que es troben en unes condicions.
.
.
, jo diria que lamentables, no?

Podem començar pel que hauria de ser la institució senyera, que és el Tribunal Superior de Justícia.
Ja el meu company Ignacio Blanco, no fa massa, en maig, ja li va estar assenyalant les greus deficiències que ha tingut o que té este edifici, amb humitats, problemes per transport d'expedients, accessibilitat, lloc, brutesa, mobiliari, prestatgeries, problemes en l'arxiu d'expedients.
.
.
En definitiva.
.
.
Fins i tot, el 9 d'abril es va caure el sostre d'una instal·lació, com vosté perfectament sap.

I això es repetix en una gran quantitat de seus judicials, algunes d'elles inclús relativament noves, que no fa massa que estan construïdes.
Problemes en Gandia.
Problemes en Dénia.
Problemes evidents en Alacant.
Problemes en Alcoi.
Problemes en Oriola.
No sé per què, però sembla ser que cap al sud hi han més problemes que del Xúquer cap amunt.
No sé si això tindrà alguna explicació raonable.

Jo vaig tindre.
.
.
, anava a dir la sort, però no sé si realment és sort o què, perquè realment a voltes un viu millor en la ignorància.
Però fa una setmana i mitja o dos setmanes vaig estar visitant la seu dels jutjats del meu poble, d'Alcoi.
Ja havia entrat allí en alguna, però no havia tingut ocasió de fer una visita completa per totes les instal·lacions.

Realment, i després de vore les comparatives, no vaig a repetir-les -perquè ja es va fer una compareixença en juny, per part de la diputada Verónica López, en què se li van explicar moltes de les coses, per tant, no vaig a entrar en detalls-, però sí que vull comunicar-li un poc la meua experiència personal en la visita aquella, que em va deixar bocabadat.
Jo no m'esperava mai trobar-me en unes condicions tan dolentes un edifici d'un palau de justícia -que, per cert, li penja la «c», en la lletra de fora, i és quasi una premonició del que un (inintel·ligible) .
.
.

Un palau en què, per començar, una persona amb cadira de rodes no pot accedir si no l'ajuden, perquè hi ha només una rampeta.
Però, a més d'això, després de la rampeta se li va oblidar -a qui fera allò- superar un escalonet que hi ha després.
Per tant, no es pot accedir en cadira de rodes sense ajuda.

Però és que el més curiós és que no es pot accedir en cadira de rodes ni en qualsevol altra discapacitat, perquè només es pot accedir a la primera planta.
A la resta de l'edifici tot són escales, no hi han ascensors i, per tant, en l'edifici només es pot accedir al que és, estrictament, la primera planta de l'edifici.

L'edifici, evidentment, té un jutjat fora perquè allí no cap.

I, bé, podria descriure-li moltes coses: el mobiliari, que és autènticament penós i que he pogut constatar -perquè el meu company ha estat visitant altres seus i ho he constatat en altres companys- que, efectivament, el mobiliari està molt antiquat en estes seus, que ha anat deixant-se la seua rehabilitació per a molt més avant i no s'ha abordat mai.
Les condicions de treball són realment dolentes en una bona part de les dependències.
És tan vell el mobiliari que sorprén que, efectivament, s'han renovat tots els equipaments informàtics, però els treballadors han de seure en cadires que en alguns casos estan en males condicions, inclús en perill de poder caure.

I el que més em va sorprendre de tot -i és una cosa que es repetix en molts serveis i també m'hauria d'explicar per què- és el tema de la fiscalia.
¿Per què estan en tan males condicions, en general, les fiscalies?
Ací, en el cas d'Alcoi ocupa el que era un antic habitatge, ¿eh?
, del jutjat, he vist que això també es reproduïx en altres llocs, per exemple, a Gandia és un tema molt semblant, i la impressió que fa allò és que u està clavant-se en un forat directament, ¿val?
I allí, en un espai -que no m'atreviria a dir els metres quadrats que té allò- conviuen…, són cinc fiscals i tres o quatre treballadors, ¿val?
; de fet, en una sala n'hi havia tres treballadors i quan va anar la inspecció de treball -perquè vosté sabrà que els jutjats d'Alcoi tenen alçada una acta de la inspecció de treball que dia que a 31 de maig haurien d'estar resoltes les deficiències, que no estan resoltes, ¿val?
, i, per tant, estan incomplint ja en més de quatre mesos el que els va dir la inspecció de treball-, quan va anar allí i va dir, «bé, ací tres persones no poden estar», i, efectivament, ja no n'hi ha tres persones, però no és que la tercera s'haja reubicat en un altre lloc, és que simplement està fora, ha desaparegut i ja no està al servei de la fiscalia.

Per tant, veient açò, veient com esta el Palau de Justícia de Benalua, que és incomprensible com en una ciutat com Alacant haja pogut ajornar-se durant tant de temps intervindre en allò que seria la seua principal seu judicial, realment tot el que vosté mos conta ací, doncs, sona més a excusa que a explicació, ¿val?
, sona més a excusa que a explicació.

I, després, n'hi ha una cosa que a mi m'agradaria que algun dia foren capaços de posar els números adequadament per a poder entendre què és el que diuen i quins són els números que donen, ¿no?
, perquè tendixen a donar els números, primer, agrupats en períodes temporals indefinits; en segon lloc, sense qualificar el que són reformes del que són intervencions, del que… Tot això va absolutament barrejat.

Per exemple, vosté està ara mateix dient que en este pla nou que ara han fet, el PIEJ -que sembla que cada cert temps cal inventar-se un nom per a parlar del que està basant-se-, parla que aquí en el PIEJ està inclosa la remodelació integral de l'Audiència Provincial d'Alacant, però l'Audiència Provincial d'Alacant, vosté mateix ha dit que estan les obres fent-se, ací.
I, aleshores, bé, els 44,5 milions d'euros, eixos que són els pròxims cinc anys, ¿són d'ara endavant?
, ¿es compten els que s'han gastat ja en l'Audiència Provincial d'Alacant o què?
, senyor Castellano.
¿Com ho comptem això?
Ens haurà d'explicar quants diners realment es pensen gastar ací.

A mi m'agradaria saber una cosa: ¿quin ha estat el grau d'execució del capítol VI, de la secretaria autonòmica de la direcció general de justícia de l'any passat, on n'hi havia pressupostat quasi 20 milions d'euros?
M'agradaria saber quin ha estat el grau d'execució, és a dir, d'eixos 20 milions d'euros, a hores d'ara quant diners ja s'han gastat, quants diners d'eixos 20 milions d'eixos els hem de comptabilitzar en el PIEJ este d'ara, ¿val?
, no anem a compatibilitzar-ne cap, i, aleshores, l'Audiència Provincial d'Alacant ¿què pinta aquí?
, i, sobretot, ¿què s'ha fet amb eixos diners?
És a dir, si s'han gastat dels 20 milions, 2, 10 o 18, ¿què és el que s'ha fet amb eixos diners?
¿Val?

I m'agradaria que ens explicara per què enguany ja han pressupostat 3 milions d'euros menys que l'any passat, amb una caiguda del 15,56%.
Supose que d'això també tindrem ocasió de parlar la setmana que ve en la seua compareixença, però crec que ara és prou pertinent perquè vosté està presumint que van a invertir no sé quant diners en els pròxims cinc anys i la primera cosa que es trobem davant d'eixa promesa d'inversió en els propers anys és que en el pressupost del 2014 ja comptem amb menys diners que en el pressupost del 2013, i venim d'una disminució progressiva des de fa uns anys en les inversions en les seus judicials.

Per tant, senyor Castellano, ens agradaria saber què és el que han fet i què és el que van a fer de deveres, planificat amb dades, amb diners pressupostats i amb una planificació temporal d'execució de les distintes coses que han fet; la resta només són paraules que se les endú el vent.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Compromís té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, ha començat explicant-nos com de malament van trobar vostés tota la situació de la justícia ací, al País Valencià.
¡Home!
, pot ser, segurament tindria raó però és que porten díhuit anys.
¿Quant de temps necessiten vostés per a donar solució als problemes del país?
¿Quant?
Perquè, clar, està parlant (inintel·ligible).
.
.
No, mire, jo crec que vostè està fent igual que ha fet en la contestació a la meua pregunta, ¿no?
, abans, falsificar la realitat, ha falsificat la realitat a la seua conveniència i ho està fent.

La realitat ¿quina és?
, que després de díhuit anys, després de díhuit anys del govern del Partit Popular ací, doncs tenim algunes proves objectives, com (inintel·ligible).
.
.
el degà dels jutjats d'Alacant, Juan Carlos Cerón, qui va denunciar el 12 d'abril que «l'estat de les instal·lacions judicials a Alacant estan impedint atendre adequadament el ciutadà, estan impedint posar en marxa les reformes judicials i aquelles iniciatives que farien disminuir el període d'espera en la resposta judicial -cite textualment-, i també que el Palau de Justícia de Benalua no és adequat per al desenvolupament de les tasques jurisdiccionals».
Cal recordar -que aquí s'ha dit- que a l'any 2012 va caure de la cornisa doncs.
.
.
només 300 quilos d'enderrocs allí, només això.

Però, també, ja posats a caure perquè, clar, igual que les escoles, a la consellera d'educació li recordem que açò s'afona, que les escoles cauen, també li hem de recordar a vosté que li cauen també els palaus de justícia perquè el 8 de maig del 2013 van haver-hi tres ferits ací, a València, per la caiguda d'una llosa de la façana de la Ciutat de la Justícia.
No és prou això, va haver-ne més.

El 9 d'abril va caure part del fals sostre de la tercera planta del Palau de Justícia de València a conseqüència d'un fuga d'aigua, ¿no?

A maig els sindicats van denunciar que l'avaria permanent dels ascensors dels jutjats de Gandia ha obligat a la suspensió de judicis davant la impossibilitat en aquell moment de poder pujar persones amb problemes de mobilitat.
També -i el senyor Torró ha fet referència-, però també n'hi ha problemes d'accessibilitat al Palau de Justícia d'Alcoi, ¿eh?

En el Palau de Justícia d'Alzira es denuncia la carència d'espai per a poder treballar amb condicions mínimes.

Altres sindicats denuncien, doncs, puces i altres d'això en el jutjat de guàrdia d'Alacant.

A vore, és que no és una cosa, una cosa és un accident, quan els accidents es produïxen de manera continuada no són accidents, es convertixen en la normalitat i demostren la falta de capacitat que té el govern del Partit Popular en donar solució als problemes d'infraestructura de la justícia que tenen ací, al país.

Podíem seguir fent tota la tirallonga, continuant per Dénia, pels mals, per humitats i que eixes humitats se'n deriven de filtracions d'aigua.
Fa tres anys que els va caure també una part de la façana.
També a Oriola, també a Ontinyent, les sales d'espera i de visita s'han inundat.
¿Com és això?
¿Quina qualitat tenen les conduccions d'aigua i desaigüe dels palaus de justícia que estan contínuament en esta situació?

Oriola i Xàtiva denuncien problemes d'excessiva gent dins del jutjat; problemes de climatització, Torrent, Picassent i Quart de Poblet, col·lapse generalitzat, justícia lenta.
I li recorde frases que vostés moltes vegades han assimilat i han reconegut que una justícia lenta ja de per si és una injustícia.
Sí, però el problema és que vosté és responsable, no me diga que sí, ¡per favor!
¡No em diga que sí!
Parlem de solucions, parlem de solucions, ¿eh?
El jutjat de Nules és un dels més col·lapsats, esperem que ara, en la solució del cas Fabra, puga ja donar-li un poquet més de marxa a tots els assumptes, però col·lapsat totalment.

La meua companya Mireia Mollà al mes de maig va denunciar que el Consell era el responsable de garantir la seguretat i el bon funcionament de les instal·lacions judicials.
Es una evidència, és una evidència, però el que no ens podem permetre és que els ciutadans estiguen patint per la seua integritat física.
Li recorde que ací, a València, precisament, una de les persones ferides va ser una de les persones que anava a un judici; l'altra era un treballador d'allí, de la casa, ¿eh?

L'estat dels edificis és lamentable, conseller.
Vosté em diu «és que ho vam trobar molt malament», doncs jo crec que haurem de canviar de persones per a arreglar-ho perquè si després de díhuit anys continuen estant malament, ¿em vol explicar què és el que han fet?
I no me cite xifres, no em cite… No, no, a vore, és que en una empresa privada l'excés de cost els enviaria al carrer, no els donaria mèrits, els enviaria al carrer.

Vostés, que privatitzen tot, apliquen-se eixa política de rendibilitat privada al seu mateix Consell.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Miguel Àngel Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Castellano, voy a empezar por donde ha acabado el señor Pañella, por la referencia histórica que nos ha hecho de cuando asumieron las competencias en el año 1995 que hablaba de un modelo obsoleto y deficiente, del importante giro que ustedes habían dado con una serie de mejoras, de esos planes llevados a cabo, el Pladij de 1997, el segundo plan del 2008, y, en tercer lugar, el PIEJ, el Plan de intervención de edificios judiciales, del cual nos ha hablado ahora.

Pues bien, usted nos ha presentado una cara amable -digamos- de la justicia valenciana pero existe otra realidad -a la cual los anteriores diputados han hecho referencia-, y es una realidad de la justicia valenciana que usted para nada ha mencionado y no ha hecho ningún tipo de referencia a ella.

Nuestro Grupo Socialista, allá en junio, presentamos una interpelación en la cual manifestábamos las graves deficiencias que presentan las infraestructuras judiciales.
Hablábamos ahí de deficiencias, de carencias básicas -como ya se han dicho algunas-, incluso se hablaba de la asistencia de plagas y de cucarachas en algunos calabozos, en juzgados de guardia; se hablaba de que se escapan detenidos de calabozos porque faltan cristales o están rotos en algunas puertas; la cantidad de goteras que existen, que llegan incluso a estropear piezas de convicción, este es un hecho muy importante; existen zonas inundables en Onteniente -se ha hablado de ello-; archivos en cajas por el suelo en registros civiles, como ocurre en Alicante donde los archivos están en un garaje con estanterías y se han provocado inundaciones.
Es decir, no voy a extenderme más en ello pero esta es la otra realidad de nuestras infraestructuras judiciales en la Comunidad Valenciana, a la que usted, señor conseller, no ha hecho referencia.

En esa interpelación, en ese pleno, ya le trasladábamos la inquietud del Grupo Socialista y, también, de los trabajadores de la Audiencia Provincial de Alicante, de aquellas obras de remodelación -que usted ha hecho referencia- en la Audiencia de Alicante que se iban a iniciar, le trasladábamos la preocupación, la inquietud a cerca de la posible compatibilidad entre los trabajos ordinarios que tenían que seguir desarrollando allí los funcionarios y los trabajos de remodelación de las obras que se iban a iniciar y que ahora están en curso.

Le pedíamos, le pedimos en aquel momento el plan de seguridad y de salud para conocer la planificación de las obras y la contestación que recibimos fue que nos fuéramos a la página web, que accediéramos al apartado de contratación.
Y lo cierto es que las claves para acceder ahora no se pueden obtener.

Por lo tanto, lo que queremos es que… Bueno, y de la otra excusa que daba cuando se le pidió por escrito es que es un documento que está vivo, sujeto a modificaciones y que, por tanto, no lo podía facilitar.

Bien, pues, hace unos días, hace tres días, en la prensa alicantina se ha puesto de manifiesto las graves deficiencias que en seguridad laboral se están produciendo en esa reforma de la Audiencia Provincial de Alicante, ha tenido que intervenir la inspección, incluso, de trabajo, la inspección de trabajo, se ha tenido que recurrir al Invassat, incluso se ha tenido que reunir de urgencia el comité de seguridad y de salud.

Es por eso que no solo han actuado con opacidad en este tema, sino incluso me atrevería a decir que con cierta negligencia.

Le reiteramos por eso la petición de que queremos la documentación sobre las condiciones de seguridad y de salud de la obra, que esté debidamente actualizada.
Y si está todo claro y no hay nada que esconder, pues no entendemos por qué no nos la entrega.

Bien, en julio del 2013, también, presentamos una moción subsiguiente a la interpelación, y ahí se proponían una serie de medidas para adecuar la estructura judicial a un siglo XXI y no, en parte, al siglo XVI, que es la que nos encontramos.
Lo cierto es que el Partido Popular votó en contra, votó en contra de un plan de evaluación y de reparación inmediata, que ahora nos hemos encontrado que ha presentado uno.

Votó en contra de que se eliminaran las barreras arquitectónicas en las sedes judiciales, que todavía existen demasiadas y usted no ha hecho ninguna mención a ella.

Votaron en contra de la separación entre las víctimas y los agresores, que en muchas ocasiones tienen que coincidir en las sedes y depende de la buena voluntad de los funcionarios solventar el problema.

Votaron en contra de que se firmaran los oportunos acuerdos, que todavía están pendientes con algunos ayuntamientos, y de que se abordara la reanudación integral, en aquel caso hablábamos de audiencia provincial, que ya está en marcha, el Palacio de Justicia de Benalúa y el tribunal superior de justicia, que ya nos indica que está en ese plan.

Votaron en contra…, y ahora ha sido por la prensa, porque desde luego no fuimos invitados, cuando nos hemos enterado de ese plan de intervención de edificios judiciales para el 2014-2018.

No voy a entrar en las obras que ustedes ahí han referido.
Lo que sí que le anuncio es que le hemos pedido el plan, queremos conocer los detalles, queremos conocer su contenido.

Y una cuestión que sería muy importante, y acabaré con ello, que quiero que nos conteste y nos diga es: ¿cómo va a poder compatibilizar ese plan, el PIEJ, con el borrador de proyecto de nueva planta que está elaborando el ministro Gallardón, porque precisamente ahí habla de que no se pueda invertir en aquellas sedes judiciales que está previsto desgraciadamente que desaparezcan?
¿Va a ser compatible con el PIEJ que ustedes han presentado hoy aquí?

Nada más y muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Pel Grup Parlamentari Popular té la paraula la senyora Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Buenos días.

Agradecer la comparecencia del conseller, como no puede ser de otra manera.
Muchas gracias por estar aquí y por dar contestación a las preguntas y explicación a esas comparecencias que solicitan los grupos parlamentarios.

Estuve presente en la presentación del Plan de intervención de edificios judiciales y pude ver el resultado de un buen trabajo, un trabajo responsable y de organización estructural.

Aquí, como parece, piden siempre cifras, piden siempre datos, pero cuando a la oposición se les dan esas cifras y esos datos, o bien los creen innecesarios por ser demasiado insignificantes, o bien al ser tan y tan significantes dicen: «Bueno, no nos los creemos, son palabras que se las lleva el viento.
»

A lo mejor deberíamos de trasladar la comisión a una de las obras que se estén haciendo o que se vayan a ejecutar en este plazo de cinco años que tiene vigencia el plan, pico y pala en mano para ser conscientes de que todos esos datos que usted ha dado son realidades, no son palabras que se las lleva el viento.

Ha ocupado mucho tiempo el señor Torró, que además es quien solicitaba la comparecencia, en hablar del mal estado…, la situación del Tribunal Superior de Justicia, y es uno de los edificios que van a recibir un importe importante de diez millones de euros para esa reforma integral.

Ha hablado también, como no podía ser de otra manera, puesto que es de Alcoy y conoce muy bien la situación, del Palacio de Justicia de Alcoy, que durante el 2014 va a llevarse a cabo esa reforma integral del mismo y a subsanar todas esas deficiencias a las que hacían referencia.

Por supuesto, yo tampoco voy a dejar pasar de hablar del Palacio de Justicia de Benalúa.
Sin duda, Alicante lleva muchos años reivindicando una situación de necesidad de actuación en la ciudad de Alicante en cuanto a justicia.
Es un servicio público que debemos de dar respuesta a los ciudadanos en cuanto a su eficacia y, sin duda, Alicante lo necesita.

Y yo estoy contenta personalmente que, por un lado, en la audiencia provincial se va a invertir cerca de tres millones y medio de euros y que el Palacio de Justicia de Benalúa vaya a recibir 20 millones de euros, no para nada, sino para que el edificio tenga toda la eficacia posible, como usted bien ha dicho, sacarle todo el rendimiento que se le puede sacar.
Porque no se trata simplemente de pintar paredes, se trata de superficies que están inutilizadas, darles uso, de hacer una estructura del edificio con la que se pueda dar respuesta a la justicia que hoy Alicante necesita.

Ojalá fuera más.
Todo es mejorable.
Eso, sin duda, es así, pero usted, bien lo ha dicho, el Consell está siendo consecuente y responsable con las circunstancias y la situación económica que estamos viviendo.

Lo que no se puede decir es, «vamos a hacer esto y vamos a hacer lo otro» cuando sabemos que no podemos hacerlo.

Se han marcado unos objetivos, creo que son unos objetivos acertados, de reformas integrales en edificios que ya están en funcionamiento para sacarles el mayor rendimiento posible.
Y eso creo que es una buena actuación que le puedo decir y asegurar que el Partido Popular y el Grupo Parlamentario Popular apoya.
Y, además, le diría que en la ayuda que podamos servirle estaremos ahí tanto como grupo, como diputados de nuestras comarcas, de nuestras provincias, porque sabemos qué es lo que se necesita y sabemos también cuáles son las necesidades, y sabemos que contamos con un Consell responsable.

Esta es la respuesta que se ha dado y, repito, no son solo datos, cifras, son respuesta a unas necesidades, y siendo consecuentes y coherentes.

Le agradezco enormemente la presentación que hizo en Alicante sobre este plan, le agradezco que fuera en Alicante además, y creo que en estos cinco años se va a dar respuesta…, ya se está dando respuesta y se va a mejorar esa respuesta que ya se está dando por parte de la justicia en la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyor Torró, jo li he vingut a explicar que quan a partir de la mitat dels anys noranta se tenen les infraestructures judicials i s'agarra la competència en matèria de justícia, en la Generalitat valenciana, evidentment, n'hi havia una manca i un parc d'infraestructures.
.
.
, que crec que objectivament ningú pot discutir perquè tot el món ho reconeixia, i per això se fan unes polítiques absolutament noves respecte a les infraestructures que se plasmen en dos plans, que era Pladij i el Justi-Seu.

Jo el que he fet simplement ha segut explicar cronològicament eixa situació en el sentit que el model nou era agrupar en ciutats de la justícia perquè no hi haguera dispersió d'òrgans judicials en el mateix partit judicial o les mateixes ciutats, que ocorria d'una manera generalitzada, o en palaus de justícia, i agrupar tots els òrgans judicials dins del mateix partit judicial a poder ser.

Això beneficiava i beneficia el treball dels professionals sense cap dubte i, sobretot, beneficia i estalvia, i és molt positiu de cara als ciutadans perquè ho tenen tot en un mateix edifici, en un mateix palau o en una mateixa ciutat de la justícia.

Jo he donat dades perquè he de donar dades, és a dir, he dit que estos dos.
.
.
, tant el Pladij, com el Justi-Seu han creat més de 257.
000 metres quadrats nous d'edificis judicials i que han invertit més de 295.
362.
808 euros d'inversió, perquè és el que n'hi ha i és el que s'ha fet, i he detallat exhaustivament quines són les obres noves que estan ahí lògicament per a poder-ho fer.

I després hem dit que, degut a la conjuntura econòmica i degut que ara necessitem un pla de reforma, de millora, d'ampliació dels edificis existents, que és el PIEJ.
.
.
, que jo els he explicat exhaustivament, amb una inversió a cinc anys de 44,5 milions d'euros.

I que me fea una pregunta el senyor Torró concretament, que me dia que en els pressupostos de l'any 2014, concretament quina és la partida que va destinada al pla d'infraestructures d'edificis judicials.
Doncs 10.
251.
690 euros són els que estan previstos, amb la qual cosa vorà que no n'hi ha una remissió a grans quantitats d'últims anys, sinó que se comença amb una quantitat molt important de compliment, perquè hi ha.
.
.
molts projectes que estan ja absolutament redactats i perquè n'hi ha una prioritat d'inversió.

El senyor Torró s'ha referit, jo crec que li honra també que se referisca, a més, al que té més prop, al Palau de Justícia d'Alcoi.
Jo vull també parlar-li del Palau de Justícia d'Alcoi.

Com vosté sap -el senyor Torró ha anat a visitar-lo-, jo he estat en més de cinc ocasions en els últims mesos en el Palau de Justícia d'Alcoi, reunit tant en l'ajuntament, amb l'alcalde, reunit sobretot amb el degà i amb els professionals, tant fiscals, com jutges, com secretaris judicials e, inclús, també reunit, com la seua senyoria sap, amb els sindicats informant-los, d'una manera directa i d'una manera.
.
.
, centímetre a centímetre, de tota eixa qüestió.

Vosté sap que n'hi havia un acord plenari de l'Ajuntament d'Alcoi en el qual se fea un nou edifici que anava a albergar el palau de justícia, un acord que, a més, se treballa amb companyia de La Generalitat, el qual invertix més de 700.
000 euros en el nou edifici que construïx l'ajuntament per a albergar l'ajuntament de justícia.

Eixe acord, unilateralment, el trenca l'ajuntament, perquè diu que va destinar-lo a altres qüestions públiques.
I el que fem d'una manera immediata quan no se pot aplegar eixe consens, el que se fa és ficar-se en marxa, de manera ràpida i immediata, per a fer el projecte, parlar-ho amb el degà i amb tots els professionals que estaven allí del palau de justícia, i pressupostar-lo per a dur-lo endavant, com s'està fent, explicant-lo i participant activament els professionals de la situació que n'hi ha.
Per tant, eixa és la qüestió en l'Ajuntament d'Alcoi, i per això està prevista en l'any 2014 una de les obres prioritàries.

Me parla també del tema de la situació d'Alacant.
La situació d'Alacant sap vosté que hem mantingut moltíssimes reunions amb tots els operadors jurídics, fonamentalment de tots els professionals de l'administració de justícia, per a donar una solució.

I la solució que s'ha donat ha segut la solució consensuada amb el personal de justícia, que era que l'audiència provincial estiguera on està l'audiència provincial, amb la inversió de 3,3 milions d'euros concretament, en la qual se guanyen més de 700 metres quadrats d'edifici de l'audiència provincial i en la qual se començaren les obres en juliol d'este mateix any.
I està previst dins del PIEJ, perquè les anualitats per a acabar evidentment estan en el 2014.
.
.
, per a poder anar acabant el que són els pressupostos.
Eixa és l'explicació lògica, normal i absolutament necessària.

També ha parlat el senyor Torró del tema de la ciutat de la justícia de València, crec que ha referència, no sé si vosté o el senyor Pañella, un dels dos havia fet.
.
.
, la ciutat de la justícia de València, havia fet referència, no sé si ha segut el senyor Pañella o el senyor Torró.

Mire, este any anem a celebrar.
.
.
, precisament abans que acabe l'any celebrarem el dècim aniversari de la ficada en marxa de la Ciutat de la Justícia de València, la qual evidentment té un flux de més de dotze mil persones diàries, que entren diàriament en la ciutat de la justícia tots els dies, ¿eh?
, 12.
000 persones, i que, per tant, després de deu anys, n'hi ha també una previsió de millora de 445.
000 euros, com he explicat anteriorment.

El senyor Pañella se preguntava què és el que s'ha fet en díhuit anys.
Bé, s'ha fet el Pladij i el Justi-Seu, més de 295 milions d'euros, quasi 260.
000 metres quadrats nous d'edificis judicials.
He dit que sols en els últims cinc anys s'ha invertit més de 30 milions d'euros en noves tecnologies, canviant tots els equips informàtics, més de 4.
500 equips informàtics canviats, o he dit també en la meua compareixença que, a 25 d'octubre, el que era l'Arconte-NOJ, i som la primera comunitat en Espanya que ho té acabat, ja s'acabà tota la implantació este passat 25 d'octubre de l'Arconte-NOJ, entre altres qüestions.
A més que s'han creat 110 noves unitats judicials, 96 jutjats, tres seccions de l'audiència, onze places de magistrat, que tot això requerix, evidentment, noves instal·lacions, nous edificis, nou mobiliari i nova tecnologia.

Senyor Guillén, jo he parlat del que m'han preguntat en la compareixença, que és d'edificis judicials; no d'altres qüestions, dels recursos humans o qualsevol qüestió, que podem parlar en qualsevol moment, però que no és l'objecte de la compareixença.

Li he explicat el pla exhaustivament, quines són les principals obres, quins són els pressupostos, etcètera, etcètera, etcètera.

N'hi ha una cosa que vosté ha fet referència i que no vull passar per alt, que era el tema de la nova llei de planta i demarcació judicial, que està en estos moments estudiant-se en el ministeri i que pot (inintel·ligible) .
.
.

Precisament, el pla d'infraestructures judicials el que afecta són a la millora dels edificis.
.
.
, l'ampliació, millora dels edificis i reforma que tenim actualment en funcionament.
Però, no obstant això, li isc al pas d'eixa qüestió, que me pareix important i volguera també dir-ho ací en esta comissió, i és que per part de La Generalitat no n'hi ha ningun tipus ni de previsió, ni eixirà ningun informe favorable de La Generalitat perquè se suprimisca ningun dels 36 actuals partits judicials que tenen en estos moments.
Ni tampoc tenim ninguna notícia per part del ministeri que vaja indicada en eixa qüestió, per tant és un pla precisament fet des d'eixa previsió i fet des d'eixa qüestió, ¿eh?
 Per tant, jo crec que el que fem ara, en estos moments, és donar una solució a les qüestions més prioritàries que n'hi han pel pas del temps, amb noves infraestructures que se vénen realitzant i que se dóna eixa resposta en este pla que presentí en Alacant fa unes setmanes.

També dir-los, senyories, senyor Pañella, que evidentment, a on n'hi han un flux de persones i d'activitat tan important en qualsevol edifici, sempre hi pot haver qualsevol tipus d'incidència, per això jo he explicat també en la compareixença que n'hi ha personal específic de manteniment en cada un dels palaus de justícia dels partits judicials, que s'encarreguen precisament, quan n'hi ha un trencament d'un vidre, quan n'hi ha una.
.
.
, doncs, un escapament d'aigua d'algun servici, qualsevol cosa, doncs, per a que puguen estar, precisament, i per això també fem eixe esforç de tindre, lògicament, eixe personal destinat a eixa qüestió.

I a la senyora Díez, doncs, agrair-li la seua intervenció, dir-li que, evidentment, la ciutat d'Alacant era la ciutat a on més tenien d'invertir, era la ciutat a on teníem de buscar eixe consens amb tots els operadors jurídics per a donar eixa solució i que la solució que s'ha donat, doncs, tenim la satisfacció de dir que és comptant amb eixe consens dels operadors jurídics i que, evidentment, doncs, porta.
.
.
, en este cas, la província d'Alacant, la major part d'este nou pla, però cal tindre en compte que la ciutat d'Alacant era una qüestió absolutament prioritària, perquè sí que és de veres que tenia unes instal·lacions absolutament dolentes per al funcionament tant del tema de l'audiència provincial, sinó com el tema del mateix palau de Benalua, i per això, doncs, evidentment, són els 20 milions d'euros per al palau de Benalua, i (inintel·ligible) .
.
.
milions, com he dit anteriorment, per l'Audiència Provincial d'Alacant.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per al torn de rèpliques, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, el problema no és de donar dades, el problema és quines dades es donen i com es presenten eixes dades que es donen.
El problema no és saber si en díhuit anys s'han gastat 290 milions d'euros i s'han construït 257.
000 metres quadrats, sinó emmarcar-ho això en funció de les necessitats que hi havia, i les que hi ha.
I el problema és que, vist el que es veu, eixos 290 milions d'euros no eren suficients o, si eren suficients, s'han gastat malament, i eixos 257.
000 metres quadrats nous no eren suficients, perquè només cal vore les deficiències que encara existixen hui en dia en els partits judicials.

I una mostra de la forma de donar les dades torna a ser el tema de l'Audiència Provincial d'Alacant.
Anem a vore, el PIEJ és 2014-2018, les obres de l'Audiència Provincial d'Alacant han començat enguany, aleshores, eixos 3,3 milions d'euros ¿com els hem de comptar?

Després, això de l'anualització, en els pressupostos no hi ha res d'anualització, ¿val?
, absolutament res.
Home, vosté dirà el que voldrà, però una cosa és el que vosté diu i.
.
.
Com hi ha una distància tan gran entre el que diuen i el que hi ha, per això tenim això.
.
.
¿A on està l'anualització ací?
¡Explique-m'ho!
, perquè jo ací no veig cap anualització, m'agradaria saber.
.
.
Vosté diu: «N'hi han dos.
.
.
, 10.
251.
690 euros», efectivament, però això ja ho sé.
.
.
, ja ho sabíem, perquè ho ha dit vosté i perquè està ací.
El que jo li pregunte és com van a gastar-se eixos diners, quants diners es gastaran en el Tribunal Superior de Justícia, quants diners en el Palau de Justícia de Benalua, quants diners en el Palau de Justícia d'Alcoi, quants diners en Sagunt.
.
.
¿Val?
, perquè si.
.
.
, perquè eixa xifra, ahí, no vol dir res, i per això li he preguntat una cosa molt important que vosté, evidentment, ha evitat contestar-me, i que m'estranyaria molt que no tornara a evitar contestar-me en la seua última intervenció, que és: l'any passat hi havien quasi vint milions d'euros pressupostats, i llavors li he pregunta, primer, per què 3 milions d'euros menys, ¿val?
, que és una baixada del 15,56%.
Si van a fer un pla, se suposa que eixe pla suposaria un increment de la inversió, i resulta que tenim menys diners per a l'any que ve que el teníem per a enguany.

La segona pregunta: ¿quin ha estat el grau d'execució.
.
.
, o quin és preveu que serà el grau d'execució d'eixe capítol en els pressupostos d'enguany?
D'eixos 20 milions d'euros, ¿quants diners s'han gastat i quants diners pensen que s'hauran acabat de gastar en el que queda, que queden dos mesos d'any?
I la tercera pregunta: ¿què han fet amb eixos diners?
, ¿en què se'ls han gastat?

No és tan.
.
.
, les preguntes no són tan difícils de respondre, senyor conseller, ¿val?
, i crec que les he formulades de forma molt clara.
.
.
Per tant, conteste a això i no em conte històries que no sé a què vénen, ¿val?

El (inintel·ligible) .
.
.
, ha presumit ací que hi ha manteniment.
.
.
Home, jo no sé, el personal de manteniment no deu ser suficient.
.
.
, no deu ser suficient, quan u veu les fotografies i parla amb la gent que treballa en el Tribunal Superior de Justícia, és evident que no pot ser suficient eixe personal de manteniment, perquè està caent-se a trossos.
.
.
, caent-se a trossos, ¿val?
, que quan.
.
.
, un tribunal que només té arreglada la part per a on es tenia.
.
.
, que entrara la premsa i tot això per a fer.
.
.
, quan es va fer el judici a l'expresident Camps, és l'única cosa que està decent de tot el palau de justícia, per a on s'arribava a la sala i eixa sala.
La resta, caent-se a trossos.
Per tant, el manteniment.
.
.
, sí, sí, manteniment sí que.
.
.
, ¡clar que n'hi ha!
, n'hi ha, el que passa és que els mateixos treballadors diuen que eixe manteniment és insuficient, personal de manteniment compartit, de vegades, entre diverses seus judicials i, mentrestant, doncs, mire, passa el que passa.

I no volia parlar d'això, però al final vosté ha entrat en el tema, el tema de l'Ajuntament d'Alcoi.
Jo li vull dir ahí dos preguntes.
La primera, en la reforma, ¿va a ser una reforma del que hi ha o pensen ampliar l'edifici?
Perquè ja li dic jo que per a les necessitats que té, serà molt difícil que es puga racionalitzar l'espai de forma raonable per a que, mantenint el que hi ha i afegint el jutjat que està fora, ¿val?
, en l'edifici que hi ha ara, hi càpia tot.
Per tant, pregunta: ¿hi haurà ampliació?

I, segon, m'agradaria que em facilitara una còpia de l'acord entre l'Ajuntament d'Alcoi i la conselleria de justícia pel qual l'Ajuntament d'Alcoi es feia càrrec del pagament dels 3,5 milions d'euros que ha costat la reforma de l'edifici que anava a ser per al Palau de Justícia d'Alcoi.
Si vosté em dóna una còpia d'eixe document i dels compromisos que (inintel·ligible) .
.
.
en eixe document, no li tornaré a preguntar mai en la vida sobre esta qüestió.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Compromís té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor conseller, reprenc a on m'havia quedat, és una qüestió.
.
.
, són les quantitats que s'invertixen, i són molt i són importants, lògicament, perquè això és un índex, i, l'altra, la rendibilitat que s'extrau d'eixes quantitats.
A l'hora de presumir, jo li demanaria que se presumira no de les quantitats que se gasta, sinó de l'estat en què deixem les seus judicials en este moment, que seria.
.
.
, i de l'estat i del bon funcionament de la justícia.
D'això és del que s'hauria de presumir.

De l'altra, si realment vosté està convençut que dediquen quantitats molt importants de diners i la situació és esta, perquè no s'ha desmentit absolutament res del que hem posat sobre la mesa, ¿eh?
, si la situació és esta, caldrà fer-se vore.
.
.
, caldrà fer-se vore eixes actuacions que (inintel·ligible) .
.
.
estan fent, revisar-les i vore què està passant.
Com a mínim, això.
Si vosté defén que les quantitats són les que toquen i la justícia està que cau, ¿eh?
, doncs, mirem a vore què fem.

I li ho dic perquè, clar, dir que hi ha un manteniment, que tanta gent que entra, lògicament, tanta gent entra, hi ha un desgast, però, a vore, alguna cosa ha passat, jo no crec que siga habitual que caiguen les cornises i que això no és el que és habitual, ¿eh?
Vosté me parla de l'equip de manteniment.
.
.
Home, sí, però si l'equip de manteniment és el que cal i funciona com cal, no ens cauran per un escapament d'aigua, per una fuga d'aigua, no ens caurà el fals sostre.
Quan cau el fals sostre és perquè eixe escapament d'aigua ha anat, ha anat i ha anat més i més temps sense reparar-se.
Per tant, no me diga.
.
.
, no s'excuse que hi ha un manteniment, el manteniment caldrà revisar-lo, si arriben a passar estes coses.

Com li he dit, com li he dit, i n'han quedat molts en cartera encara, li he fet una descripció de la situació de molts centres, de molts centres.
Podíem seguir-ne més, podíem parlar pel jutjat de Carlet, un relativament nou, de l'any 1990, però a on se van comprometre a ficar en marxa el cinqué jutjat de primera instància, és la pregunta.
.
.
Bé, simplement per saber com està això, si se pot dir, i si no en un altre moment li hi preguntarem, perquè, efectivament, per la revisió de tot el funcionament, estem ahí.
.
.
O parlant, doncs, bé, d'altres circumstàncies, el de Dénia, el Palau de Justícia de Dénia, que des de l'any 2000, doncs, ja ha tingut diversos problemes, i, clar, el.
.
.
, sí, senyor, el manteniment funcionava molt bé, però va caure una vidriera de la façana, que l'última vegada que jo vaig poder revisar el tema, encara no s'havia reposat, i això va ser l'any 2000, ¿eh?

A més de.
.
.
, per tant, no sé de quin manteniment m'està vosté parlant, quan passen anys i no es dona solució a estos problemes ni.
.
.
, o problemes que són no exactament de l'edifici com, per exemple, que no es repose el paper higiènic i l'havien de portar des de casa.
Vull dir, que és una situació que estem parlant que s'ha denunciat a la premsa, s'ha denunciat, i a vore què passa.
O parlant de la de Castelló, de la seu judicial de Castelló, del Palau de Justícia de Castelló, a on el mateix.
.
.
, ja no som nosaltres, el mateix president de l'audiència, Carlos Domínguez, el que va fer és denunciar de més d'un any i mig en l'assenyalament dels judicis, ¿eh?
I, a més, diu que en el registre civil la falta de personal obliga a reduir les atencions en finestreta de 130 que n'hi havien a 50.
.
.
Pràcticament un poquet més d'una tercera part de les que hi havien.

I ja li estic parlant de.
.
.
, eixa és la situació en què vosté té la justícia i, clar, no parlem de.
.
.
, doncs, per exemple, d'altres, que podíem fer una relació acuradíssima de les deficiències que tenen, però, clar, jo ho entenc, i vosté no ho ha dit, però li ho diré jo, davant d'una política de progressiva privatització de tots els serveis, cal deteriorar al màxim la imatge dels serveis públics.
Si estan deteriorant fins i tot la imatge de la justícia.
.
.
, sí, sí, riga's, riga's, però, adone-se'n, adone's de la situació.
.
.
, vosté se pot riure molt, però adone's de la situació que tenen que no ens ha discutit cap de les afirmacions que s'havien fet.
Doncs, deteriorant la imatge de la justícia, deteriorant tota la imatge d'allò que és públic, vostés contribuïxen a tindre els seus negocis privats a través d'estes empreses privades a les quals van subcontractant.
.
.
, contractant i subcontractant d'una vegada més i altra també.

Per tant, eixa és la situació.
Vosté se riu, però no aporta res, no ha aportat cap dada significativa.
Tenim un pressupost de tants diners, sí, sí, però l'estat de la justícia, ¿com és?
Porten díhuit anys, li he dit, i esta és la situació en què l'han deixat «vostés», no els anteriors, «vostés», i la responsabilitat és únicament, en este moment, seua.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Pel Grup Socialista, senyor Miguel Ángel Guillén, té la paraula.

El senyor Guillén Galindo:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor conseller, bueno, nos ha dicho que nos ha explicado el plan, el PIEJ, con todo lujo de detalles y de datos, bien, pero lo cierto, y se lo reitero, es que me gustaría tenerlo por escrito, en papel, ¿eh?
, para poderlo ver, conocerlo con profundidad, estudiarlo y, además, hacer un seguimiento de él.

No sé si tiene algo que ver, pero lo ha comentado en detalle, ayer, preparando la intervención, y entrando a la página web de la conselleria, sí que encontré dos notas de prensa referentes a esta noticia, y esta mañana, para venir aquí, que he ido a imprimirlas para traerlas, y ya no había nada, ni esas ni otras en lo que hacía referencia a justicia.
Posiblemente sea algo casual, pero se lo comento, no estaban.
Eran notas de prensa que hacían referencia al PIEJ esta mañana.

Nos ha hablado de la.
.
.
, bueno, nos acaba de decir la consignación total para los cuatro años, del 2014 al 2018, son de 44,5 millones, y el señor Torró, pues, nos ha desvelado que la consignación que hay para el próximo año son 9,2 millones, que esto no representa ni.
.
.
, no alcanza ni tan siquiera ser la cuarta parte de la consignación de ese periodo.

Entonces, y vista la precedencia con otro tipo de promesas que se habían producido anteriormente, por ejemplo, como la Ciudad de la Justicia de Alicante, de la que tantas veces se ha hablado, pues, tenemos cierta precaución, cierto miedo de que lo que está haciendo es vendiéndonos humo con este plan, una presentación grandilocuente, pero que, luego, o bien por dificultades presupuestarias por todos conocidas que puedan servir de excusa, o posiblemente.
.
.
, insisto en ello, yo entiendo que para usted puede ser un tema que le incomode, pero también ha de comprender que a nosotros nos preocupe, me refiero.
.
.
, el casar, el encajar, este plan con las previsiones que tiene el ministro Gallardón de reforma de la planta, que sabemos.
.
.
, de la planta judicial, básicamente, que pasa por suprimir órganos judiciales y, por tanto, alejar y hacer más cara la justicia.

Nos ha dicho que no lo van a informar favorablemente, -es verdad, y además ya salió también en nota de prensa-, que dentro de la facultad que tienen las comunidades autónomas de informar de manera no vinculante -es muy importante-, ustedes informarán.

Le agradecemos yo creo todos los grupos el sentido de ese informe, ese tomar postura, manifestándose en contra, pero dado que esos informes no son vinculantes, y a la vista, digamos, de la firmeza que mantiene el ministro, sí que nos gustaría saber -no sé si este es el momento, pero es que yo creo que tiene relación, usted me comentaba que no- qué otro tipo de actuaciones o de medidas para con energía, con firmeza, conseguir que se mantenga la actual planta judicial.
¿Por qué?
Porque si no, va a entrar en contradicción, va a afectar de manera muy decisiva a ese plan que usted nos presenta y del que no está hablando.

No sé si quizás una de la posibilidades, por supuesto, aparte de reivindicar el mantenimiento de la planta judicial actual con mayor firmeza de lo que se está haciendo hasta ahora, quizás a la mejor también pase por priorizar dentro de esas intervenciones que se van a hacer, aparte de por la necesidad, garantizando, evidentemente, las que hay seguridad de que se mantengan.

A mí me gustaría que, si es posible, se manifestara en qué más, aparte de informar desfavorablemente, qué más piensa hacer para garantizar la actual estructura de planta judicial y, por tanto, hacer posible, viable y conveniente el plan que ahora nos presenta.

Yo solo para acabar la intervención, para insistir en ello, antes se ha hablado de una justicia cercana y tiene mucho que ver con el mantenimiento de la planta, con la adecuación de las sedes judiciales que existen actualmente y, por supuesto, del mantenimiento del personal que lo tiene que atender, que, en todo caso, no tiene que pasar por una mengua del personal actual como un sistema también de ahorro de presupuestos -el señor Pañella ha hecho referencia a situaciones escandalosas que todos los días desgraciadamente se producen y conocemos-…

Solo para acabar mi intervención, decirle, señor conseller, que, como usted bien sabe, la justicia si es pronta y es cercana, sí que se escribe con mayúsculas, pero si es tardía, es lejana y además es cara, como está sucediendo ahora, será un sucedáneo o simplemente una apariencia de lo que es, pero para nada será la auténtica justicia.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per a finalitzar el debat de la compareixença, té la paraula el senyor conseller per cinc minuts.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyor Torró, done les dades reals.
El que sé és que se faça el que se faça i se diga el que se diga, sempre va a estar mal.
Això és una cosa que no vaig a canviar-ho.

Vaig a intentar donar-li les dades que vosté me pregunta.
Li he dit que en els pressupostos, diuen, reformes (inintel·ligible) …, fiquen unes quantitats en els pressupostos.
Mire, sobre 3.
300.
000 -a la millor me'n passe alguna perquè les vaig a donar ràpides- per a l'Audiència Provincial d'Alacant; per a la reforma del Tribunal Superior de Justícia, 1.
800.
000 per a 2014; per al Palau de Justícia de Benalua, 2.
200.
0000 euros; per al Palau de Justícia d'Alcoi, 1.
000.
000 euros per a 2014; per al Palau de Justícia de Sagunt, 400.
000 euros per a 2014; per a la Ciutat de la Justícia de València, 445.
000 euros; i la resta que queda fins a eixa quantitat que li he donat, serà per a les diferents seus judicials en base a les previsions o prioritats que n'hi han.
Més concreció és impossible.
Però dóna igual que concrete o no concrete, però, de totes maneres, li ho done.

Tema d'Alcoi.
N'hi ha un acord plenari, vosté perfectament pot…, i a més, crec que té companys allí, perfectament que li ho poden explicar moltíssim millot que jo, (veus) perquè n'hi ha un acord plenari…

El senyor president:

Senyor Torró…

El senyor conseller de Governació i Justícia:

…sobre això.
(Veus) Sí, m'ha preguntat on n'hi han…, com se fa…

El senyor president:

Senyor Torró, no està en l'ús de la paraula.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

…el que l'ajuntament construïsca.
I jo li ho dic.
I a més, vosté deuria saber-ho.
(Veus)

El senyor president:

Senyor Torró, per favor, li pregue… És que vosté en este moment no està en l'ús de la paraula.
(Veus) Vosté no està en disposició en este moment de precisar res perquè no té l'ús de la paraula, i ho sap igual que jo.
(Veus) Senyor Torró, (veus) senyor Torró, el cride a l'ordre.
(Veus)

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Vosté sap el que ha preguntat i vosté sap perfectament millor encara que el que li he respost és la veritat.

I quant a la reforma del que mos permet…, quant a la reforma del palau d'Alcoi és la que permeta l'ajuntament dins les lleis urbanístiques.
Perquè ací el que sí que és una falta total i absoluta de deslleialtat i falta de col·laboració en un servici públic per a la justícia és, sense cap dubte, l'Ajuntament d'Alcoi.
Permeta'm que li ho diga en eixa claredat, conforme també ho he expressat en tots els llocs.

Senyor Pañella, diu que «no se presumisca…» Jo no estic presumint ací de res.
Estic dient-li la realitat de les dades.
Li estic dient que hem fet tants metres quadrats nous d'edificis judicials i que hem invertit tants diners.
I que si vosté se pensa que estan mal invertits, quan s'han ficat 23 noves seus judicials totalment de nova construcció, que això està mal invertit, bé, no passa absolutament res.
Evidentment, jo no vaig a pegar cabotades contra una paret, perquè diga el que diga, evidentment, vostés política de terra cremada, i ací se faça el que se faça està mal fet.

Però, bé, miren, les 23 seus construïdes, com Alacant, Orihuela, Vinaròs, Picassent, Paterna, Benidorm, Sant Vicent, Carlet, Quart de Poblet, Vila-real, Dénia, Torrevella, Catarroja, Requena, Ibi, Castelló, Massamagrell, València, Novelda, Nules, Moncada, Elx, etcètera, etcètera, ahí estan, ho veuen els usuaris, ho veuen els professionals, ho veu la societat, que és l'important.
Si vostés ho volen vore o no, és el seu problema, no és el meu problema.

Me parla de Dénia -tinc poc de temps-.
Mire, en Dénia, com li he dit, jo he estat i vaig a tots i cada un dels partits judicials perquè és la meua obligació a reunir-me amb tots, absolutament amb tots.
I miren, s'han resolt tots els problemes d'humitat i entrades d'aigua mitjançant la reparació de totes les entrades d'aigua que existien en l'edifici, tant en les façanes com en les terrasses.
S'ha reparat els escalons i la rampa d'accés, s'ha col·locat la pedra que faltava en el repeu, s'ha substituït els vidres trencats i solucionat els problemes d'entrada d'aigua a través de les juntes dels finestrals que n'hi havia.
S'ha reparat el mecanisme de la porta principal, s'ha reparat les finestres defectuoses que n'hi havia.
Està en tràmit la posada a punt de l'aire condicionat.
Es pretén continuar amb el manteniment normal i funcionarà (inintel·ligible) … de la façana de darrere, per estètica, ja no simplement per necessitat.
I li podria dir moltíssimes coses en este i en altres, com no pot ser d'altra manera.

Vosté parla de la privatització.
Que jo sàpia, en justícia no s'està privatitzant absolutament res, però a vosté li dóna exactament igual.
I, per tant, com això és aixina, i no podrà ficar ningun exemple, ningun, (veus) perquè faltaria a la veritat, dóna exactament igual.

Mire, senyor Guillén, m'alegre que m'haja dit allò de la pàgina web, per felicitat als qui porten la pàgina web, perquè si evidentment a la millor vosté haguera tingut notícia de fa dos o tres setmanes, haguera criticat que no s'actualitza, que no se renova i que està absolutament antiquat.
Amb la qual cosa, m'alegra per a felicitar els que porten la pàgina web.

No m'incomoda en absolut eixe tema.
Tot el contrari, tot el contrari.
Mire vosté, totes les obres que estan ací en este pla, quede com quede la llei de planta macrojudicial, no va a tindre ningun problema, ni en l'audiència provincial, ni en el TSJ, ni en els palaus de justícia.

Per tant, és que no té absolutament res a vore.
És més, està totalment acomodat al cent per cent a eixa qüestió.

I li vaig a dir, per a contestar-li, encara que no era qüestió de la compareixença, el ministre no ha fet ninguna proposta (inintel·ligible)… N'hi han qüestions que han eixit en mitjans de comunicació de l'informe del comité d'experts, que no són en absolut vinculants, de vàries propostes, i eixa és una d'elles.
Però ni el ministeri ni ninguna administració, que jo sàpia, s'ha pronunciat.
Mosatros sí que ens hem pronunciat davant eixa proposta no vinculant del comité d'experts, dient que no volem que se suprimisca ningun dels 36 partits judicials.
I per part del ministeri, en ningun moment ni el ministre ni el ministeri han dit en estos moments el contrari.
Solament n'hi ha un informe del comité d'experts…

El senyor president:

Senyor conseller…

El senyor conseller de Governació i Justícia:

…en esta…

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar, amb referència a les últimes publicacions aparegudes, la seua relació amb el director general de l'empresa Avialsa T-35, SL, adjudicatària del contracte d'aeronaus per a l'extinció d'incendis en l'any 2010, com també la seua vinculació amb l'empresa Construcciones Taroncher, SL, que ha resultat en nombroses ocasions adjudicatària de contractes amb l'administració autonòmica i que la relació dubtosa d'esta ha sigut denunciada davant del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, qui ha sol·licitat que la fiscalia es pronuncie, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 63.
338)

El senyor president:

Finalitzat este punt, passem al següent: compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar, en referència a les últimes publicacions aparegudes, la seua relació amb el director general l'empresa Avialsa, adjudicatària del contracte d'aeronaus per a l'extinció d'incendis en l'any 2010, com també la seua vinculació amb l'empresa Construcciones Taroncher, SL.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Comparec davant esta comissió, una vegada més i com sempre ho he fet, acudint a la sessió a què he sigut convocat i per a atendre als punts pels quals he segut convocat, en esta ocasió per a atendre a la compareixença formulada pel Grup Parlamentari Socialista, a fi que informe sobre la relació de la conselleria amb dos societats mercantils.

Jo tinc de dir-los que sempre he donat explicacions sense que ningú me les tinga de demanar, com ho he fet sempre, perquè va en el meu ADN.

La relació que manté la Conselleria de Governació i Justícia, i jo personalment com a conseller, amb qualsevol empresa que contracta amb les administracions públiques és ni més ni menys que una relació ajustada estrictament al que assenyala la llei, amb les empreses relacionades en esta compareixença i amb absolutament tota la resta d'empreses.

Una vegada més, he de reiterar que l'actuació de la conselleria, igual que la de tot el Consell, se basa en el compliment estricte de la legalitat en matèria de contractació pública.
Tots els contractes que realitza la Conselleria de Governació i Justícia s'han formalitzat i se seguixen formalitzant d'acord amb la legislació sobre contractes del sector públic vigent en cada moment.

Estos contractes són sotmesos a la fiscalització i control de la Intervenció General de La Generalitat en els termes prevists en la llei d'hisenda pública de La Generalitat i al control extern de la Sindicatura de Comptes, a la qual se remet tota la informació sobre els contractes, com és preceptiu en cada exercici, en els termes que preveu la legislació sobre contractes del sector públic i la Llei 6/1985, d'11 de maig, de la Sindicatura de Comptes.

A més, els contractes que formalitza el Consell són objecte de publicitat en el diaris oficials corresponents quan la legislació sobre contractes del sector públic aixina ho exigix.

En relació a les empreses a què se referix la sol·licitud de compareixença, per enèsima vegada torne a reiterar i puntualitzar sobre Construccions Taroncher i Associats, SL que reitere ja el dit al llarg de les nombroses intervencions i respostes a iniciatives parlamentàries.

Els contractes que s'han realitzat amb esta empresa s'han ajustat estrictament a allò disposat en la legislació sobre contractació vigent i, en particular, a les disposicions sobre contractació menor.
Tant en estos casos com en altres, podem afirmar que tots els contractes han segut perfectament controlats, auditats i fiscalitzats d'acord amb allò disposat en la legislació vigent.

I la realitat és la que és: mai s'ha pogut assenyalar el menor reprotxe, reparo o irregularitat en ninguna de les adjudicacions realitzades per la Conselleria de Governació i Justícia, ni per part de la Sindicatura de Comptes ni per part del Tribunal de Comptes.

En relació amb l'empresa Construccions Taroncher i Associats, SL, he de recordar que el Consell ha respost ja a un total de 162 iniciatives parlamentàries en temps i forma, sempre d'acord amb allò establert en el Reglament de Les Corts.

Quant a l'empresa Avialsa T-35, SL, com és públic i notori, se tracta d'una empresa amb la qual La Generalitat ha vingut contractant des de l'any 1983 per a prestar el servici d'avions destinat a tasques d'extinció d'incendis forestals.

Des que jo sóc conseller de governació, i com sempre ha ocorregut anteriorment, esta empresa ha segut l'única que s'ha presentat als concursos públics que s'han convocat, uns concursos que han seguit l'estricta i rigorosa…, que han seguit estricta i rigorosament el procediment legalment establer i la publicitat que corresponia.

Passe a enumerar els expedits relatius a l'empresa Avialsa T-35 des de l'any 1996, per no entrar a altres etapes publicades en els diaris oficials.

L'expedient 98/96, servicis d'avions ligeros de carga en tierra para la prevención y extinción de incendios forestales en la Comunidad Valenciana en 1996-1998, Conselleria de Presidencia.
Se adjudicó a la UTE Avialsa T-35 y Aviación Agrícola Levante, SA.
El anuncio de la licitación fue publicado en el BOE número 20, de fecha 23 de enero de 1996, y la adjudicación en el BOE número 208, de 28 de agosto de 1996.

Expediente 299, prestación del servicio de aviones ligeros de carga en tierra para la prevención y extinción de incendios forestales de la Comunidad Valenciana, trienio 1999-2001.
Se adjudicó a la UTE Aviación Agrícola Levante y Avialsa T-35.
La licitación se publicó en el diario oficial de La Generalitat número 3.
361, de fecha 21 de octubre de 1998, y la adjudicación se publicó en el mismo diario número 3.
472, de fecha 26 de marzo de 1999.

Cabe destacar que en todas y cada una de ellas únicamente se presentó la UTE reseñada.

Contrato del servicio de aviones para la vigilancia y extinción de incendios forestales de la Comunidad Valenciana durante el bienio 2004-2005, CNMI04DGI1, Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas.
La empresa adjudicataria fue Avialsa T-35, SL- La licitación se publicó en el BOE número 158, de 28 de octubre de 2003, y el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana número 4.
608, de 15 de octubre.
La adjudicación en el Boletín Oficial del Estado número 82, de 6 de febrero de 2004 y en el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana número 4.
681, de fecha 30 de enero de 2004.

También únicamente, como en todas las anteriores y como siempre, se presenta la empresa Avialsa T-35, SL.

Servicio de dos aviones de carga en tierra para la tarea de extinción de incendios forestales, expediente CNMI06DGI/27, Conselleria de Justicia, Interior y Adminsitraciones Públicas.
El anuncio se publicó en el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana número 5.
366, de 13 de octubre de 2006, y la adjudicación en el Diario Oficial de la Generalitat Valenciana número 5.
452, de 16 de febrero de 2007.
La única empresa presentada Avialsa T-35, SL.

La licitación número CNMI06DGI/06, servicio de aviones de carga en tierra destinados a las tareas de extinción de incendios forestales en la Comunidad Valenciana 2008-2009, Conselleria de Gobernación.
La licitación fue publicada en el Diario Oficial de la Comunitat Valenciana número 5.
651, de 30 de noviembre de 2007, y la adjudicación en el Diario Oficial de la Comunitat Valenciana número (inintel·ligible)…, de 21 de febrero de 2008.
También única empresa que se presentó a concurso Avialsa T-35, SL.

Contratación CNMI10DGPIE/06, servicio de aviones destinados a las tareas de extinción de incendios forestales de la Comunitat Valenciana 2010-2013.
La licitación de publicó en el Diario Oficial de la Comunitat Valenciana número 6.
166, de 17 de diciembre de 2009, y la adjudicación en el Boletín Oficial del Estado número 77, de 30 de marzo de 2010 y en el Diario Oficial de la Comunitat Valenciana número 6.
244, de 13 de abril de 2010.
La empresa adjudicataria fue Avialsa, al ser la única que se presenta.

Señorías, reitero que en todos estos casos se ha cumplido la legalidad vigente en materia de contratación pública con el más absoluto rigor.
En este sentido, consta en los informes jurídicos favorables de la Abogacía de La Generalitat y con la fiscalización correspondiente que avalan la legalidad de la contratación a través de los funcionarios competentes.
En todos los casos se han celebrado las mesas de contratación procedentes integradas por funcionarios, entre los cuales figura el interventor de la conselleria, el letrado de la abogacía, para hablar del cumplimiento de la legalidad procedimental.
Y la mesa de contratación, lógicamente, es la que propone siempre la adjudicación de las mismas.

Es de señalar que estas mesas son públicas y que la apertura de las ofertas económicas puede estar presente en todas las empresas concurrentes, no es el caso porque es única.

Como ya he dicho, y vuelvo a repetir, desde que tengo la responsabilidad en la conselleria de gobernación, como anteriormente, solo se ha presentado a todos estos concursos la empresa Avialsa, una empresa que además ha facturado y ha sido adjudicataria con todos los gobiernos, con todas las fuerzas políticas, que además también con diversas comunidades autónomas y también en otros países.
Porque es una de las empresas, que además es valenciana, como digo, punteras en el sector de la aviación y especialmente con lo que son las tareas de extinción de incendios.

Por tanto, es una empresa absolutamente contrastada que, como digo, no solamente con este gobierno sino con gobiernos de distintos signos políticos, de distintas comunidades y también en distintos países, está lógicamente trabajando.

Dicho esto cada cual es muy libre de fabular, de manipular y tergiversar la realidad y unos hechos que son absolutamente incontestables.

Señor presidente, finalizo ya reiterando la absoluta legalidad de todos y cada uno de los contratos realizados con el departamento del Consell que he tenido el honor de dirigir.
Y porque puedo hablar desde la libertad y la tranquilidad de no tener ninguna servidumbre, ni política, ni mediática.
Y por tanto no tengo que esconderme de nada, ni de nadie, ni lo he hecho, ni lo voy a hacer.
Mis únicas hipotecas, como cualquier hijo de vecino, las tengo con los bancos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

En nom del Grup Socialista, que és el que demanava la compareixença, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Señor conseller, el Grupo Socialista le ha pedido su comparecencia porque sabrá que en democracia la ética es exigible a cualquier cargo público.
Pero si además este forma parte de un gobierno, como lo forma usted, es una exigencia y una obligación.
Y, por tanto, el Grupo Socialista quería que usted diera explicaciones aquí, en sede parlamentaria.

Yo le agradezco la lectura que ha hecho usted de todos los contratos, podía habérselo ahorrado si le hubiera facilitado siempre a la oposición cuando le hemos pedido la información de los mismos.

Creo que en democracia se tiene que investigar todo y evidentemente quien la haga que la pague.
Pero lo que no se puede hacer es utilizar de manera partidista las instituciones para tener rendimiento político, porque son prácticas que se tienen que desterrar.

Yo estoy segura, señor conseller, que estas palabras le suenan mucho.
Porque fue precisamente las declaraciones que usted hizo cuando salieron publicadas la participación del ministro Bermejo, el ministro de Justicia, con el juez Garzón, porque había participado precisamente en una cacería.

El pasado 3 de agosto salía publicada una fotografía suya que probaba que usted había estado de cacería con un empresario al que había adjudicado contratos por más de 22 millones de euros, concretamente del grupo Avialsa T-35.
Usted salió al paso de la información aparecida diciendo que aquello era un encuentro casual, precisamente el mismo argumento que utilizó el exministro Bermejo.

Pero, mire, usted en su cuenta de Twitter dijo: «No voy a consentir que nadie juegue con mi honradez.
Mi patrimonio resiste cualquier acusación.
Y mi dignidad está por encima de esta servidumbre.
» Precisamente lo que acaba de decir ahora.
Y permítame que le diga que se equivoca.
Porque, señor conseller, lo que está aquí en juego no es ni su honradez, ni es su dignidad, ni es su patrimonio.

Lo que está aquí en juego es el dinero de los valencianos, la ética y sobre todo el crédito de la institución a la que usted representa, que es el gobierno valenciano.
Como lo es también lo que está en juego el crédito social de la política a la que ustedes están contribuyendo denodadamente a perjudicar y a separar cada vez más a los ciudadanos del honesto ejercicio de la política.

Pero mire, señor conseller, yo le quiero hacer una apreciación.
Lo más grave no es lo que se ve en la fotografía.
Lo más grave no es que usted esté cazando con el empresario de la empresa Avialsa.
Lo más grave, precisamente, es lo que se intuye cuando uno ve esa fotografía, es lo que interpretan los ciudadanos, lo que todo el mundo piensa que está oculto detrás de ella -por eso le hemos pedido la comparecencia-: la sospecha de que hubiera usted beneficiado a una empresa con la que adjudicó la contratación de los servicios de aviones destinados a las tareas de extinción de incendios.

Por ello, señor conseller, cualquier imagen, como en este caso ocurre, se interpreta como menoscabo de la autonomía del poder político respecto a las influencias de otros intereses, poniendo en jaque la credibilidad de la institución a la que representa.

Por eso, señor conseller, usted no está aquí por su credibilidad, ni por su honestidad, ni por su honradez, no se equivoque, señor conseller.
Usted está aquí porque es conseller y porque es amigo del empresario que se le han adjudicado contratos.

Y, además, señor Castellano, le diría que esto lo resuelve usted fácilmente facilitando la información cuando se le pide, pero no remitiéndonos a la plataforma de contratación de la Generalitat valenciana, que ustedes saben que no tiene búsqueda ni siquiera por nombres, y que no nos da la información de lo que queremos, que son los contratos.
Así que no nos remita, como hace cada vez que usted interviene, a la oposición a una plataforma que no sirve nada, porque en estos momentos la Comunidad Valenciana es la única plataforma de contratación que no contempla en su búsqueda mediante el nombre de la empresa sobre la que se quiere solicitar información.

Mire, esa es la razón por la que usted está aquí.
Y, además, porque debe de entender que la sociedad vive con hastío, de verdad, y con cansancio todos los temas relacionados con la corrupción, que además el Partido Popular patrimonializa en esta comunidad.

Y uno de los aspectos en los que su gestión adolece de falta de transparencia, que es la condición necesaria para un responsable político en democracia, es la forma en que se han adjudicado contrataciones por parte de diferentes consellerias y organismos públicos a un empresario amigo suyo, el señor Taroncher.

El Grupo Socialista en Las Cortes desde 2009 hasta la actualidad ha formulado más de 35 preguntas sobre la empresa Taroncher.
Las primeras que se contestaron siempre como un mantra repetían lo mismo, nos remitían a la plataforma de contratación.
Una plataforma que sirve solamente para que usted dé una contestación, porque a los grupos de la oposición no nos sirve para nada porque no nos da ningún tipo de información.

Los contratos que usted dice que aparecían en la plataforma nos parece que queda totalmente en entredicho, porque usted sabe que parte de esos contratos burlaron los controles administrativos y otros contratos no salieron a licitación, ni fueron publicados, sino deberá explicarnos cómo por acuerdo del Consell, de 20 de abril de 2007, se aprobaba el expediente de indemnización por enriquecimiento injusto por importe de 498.
000 euros, correspondientes a los años 2002, 2003 y 2004 a Construcciones Taroncher.

¿Usted cree, de verdad, señor Castellano, que es creíble que nos remitan una página web cuando el propio Consell tiene que ir a un expediente de enriquecimiento injusto, porque no contaba con partidas presupuestarias las obras que realizó esta empresa?
Usted pretende defender su gestión a través de esta argucia de que nos remite usted a la plataforma.
Pero, mire, la mujer del César además de ser honrada debe de parecerlo.
Y lamento decirle que su relación en este caso no lo parece.

Le voy a hacer determinadas preguntas y por favor le ruego que me las conteste.
Primero.
¿Cómo explica, por ejemplo, que este empresario tenga bienes en común con usted?

Segundo.
¿Por qué la esposa del empresario o que la esposa del empresario fuera contratada por usted en el Grupo Parlamentario Popular de Las Cortes mientras era administradora de Construcciones Taroncher?
¿Cómo es posible que la esposa del señor Taroncher siguiera realizando gestiones de cobro, pagos, se presentara a concursos de obras públicas para su empresa, en razón de su cargo como administradora única de la empresa, encontrándose trabajando en el Grupo Parlamentario Popular o que este empresario haya realizado obras en propiedades particulares de altos cargos del gobierno valenciano de su máxima confianza?

Señor conseller, hay miles de empresas en la Comunidad Valenciana, y no le digo en la provincia de Valencia.
Justamente las obras de dos altos cargos de la conselleria y cercanos a usted realizan las obras Construcciones Taroncher.

¿Cómo explica, por ejemplo, que se adjudicara un contrato para el refuerzo estructural del pabellón general del hospital La Fe por importe de 1.
205.
000 euros en 2007 sin que la totalidad de la obra hubiera sido licitada como obliga la ley de contratos a la que usted alude tanto, o que se le paguen las facturas en mes y medio cuando el gobierno valenciano incumple sistemáticamente los pagos?

¿Cómo es posible que una empresa que podría contar con seis o siete empleados, como se puede observar en el registro, pudiera adjudicarse más de 200 obras por un importe cercano a los siete millones de euros, sin que a su vez subcontratara?

Son demasiadas preguntas sin respuesta, señor conseller.
Yo espero que responda a todas y cada una de ellas, porque si no lo explica por fuerza nos hace pensar mal y hace sospechar a los ciudadanos que existe trato de favor de la administración respecto de las amistades que usted tiene en detrimento de otros ciudadanos, de otras empresas, de otros empresarios y de la credibilidad del gobierno al que usted representa.

Si usted no realiza este ejercicio de transparencia su labor como conseller queda en entredicho.
Y todavía esto es más doloroso, porque usted, además, es el conseller de justicia.

Mire, lo tiene muy fácil, facilite toda la información a los grupos de la cámara, facilítenos los contactos formalizados con Taroncher, los que están publicados en la citada plataforma, que no lo están, y los que no están.
Facilítelo, facilite también el acuerdo del Consell del expediente de enriquecimiento injusto, facilítelo.
Y así podrá disipar usted todas las dudas y no tendrá porqué volver a comparecer en esta cámara.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Castellano, la veritat és que estem ací, evidentment, perquè les conselleries amb les que vosté ha tingut relació han estat fent contractes per quantitats molt importants, en primer lloc, amb una empresa amb la qual vosté té una vinculació, jo diria, quasi íntima, sobretot perquè té estreta relació amb les persones que componen eixa empresa i, com s'ha assenyalat ací, inclús té inclús béns en comú amb ells i altres tipus de relació inclús de caràcter partidista.

Per tant, això és una de les raons evidents per les quals quan se'ls fa públic que hi ha relacions contractuals entre determinades conselleries i esta empresa, lògicament, això salte als mitjans públics.
Com també és evident que les fotos de les caceres han contribuït d'una forma prou evident a que, també, es pose en dubte la relació de la seua conselleria o de les seues conselleries amb l'empresari propietari d'Avialsa.

Però eixa no és la raó fonamental per la qual està vosté ací, per la qual es qüestiona a vosté.
La raó fonamental és, ja li ho ha comentat la senyora Barceló, és la manca d'informació, no hi ha més.
Si davant d'açò vosté haguera ofert tota la informació de forma complida, raonable i extensa i haguera demostrat amb eixa informació posada damunt la taula tot el que vosté ha dit abans de que no hi ha res a ocultar, no estaríem ací, perquè lògicament és evident que ningú pot ser culpable per ser amic d'un conseller.
El problema no és el ser amic d'un conseller.
El problema és que quan hi ha massa relacions i quan eixes relacions es tracten de fer o d'ocultar a l'opinió pública i més encara al control parlamentari, lògicament, ahí hi ha alguna cosa a ocultar.

I vaig a posar-li un exemple, un exemple que demostra clarament el que estic dient-li.
El dia 5 d'agost vaig registrar set preguntes, millor dit, set sol·licituds de documentació de diferents expedients relacionats amb l'empresa Avialsa.
Una a la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, que em contesta que l'expedient està a la meua disposició i que m'he de posar en contacte amb determinada persona per a consultar-lo.
Està pendent que faça eixa gestió.
Altres dos també a la conselleria de territori i medi ambient, que em contesta exactament el mateix, i n'hi han quatre que van adreçades a la Conselleria de Governació i Justícia, del Servei d'Extinció d'Incendis, tasques d'extinció d'incendis, dos avions semipesats, extinció d'incendis, vigilància i extinció d'incendis, i quina casualitat!
Quan arribem a la resposta de la conselleria de governació diu: «La informació relativa als expedients sol·licitats ha segut publicada en els diaris oficials corresponents, i en el seu cas, en la plataforma de contractació de La Generalitat, d'acord amb la normativa vigent.
»

Mire, senyor Castellano, això no és el que jo li he demanat.
Jo el que li he demanat és accés als expedients.
No el que està publicat, perquè vosté sap perfectament que el que es publica en la plataforma no és l'expedient, sinó una part de la documentació d'eixe expedient, i una part molt substancial de la documentació, especialment els informes pels quals finalment es dóna l'adjudicació, no consten en esta plataforma.

I això és el realment important, perquè, clar, en la informació que, a base d'insistir molt, i especialment després del relatiu tímid canvi de política que es va produir quan va entrar el senyor Alberto Fabra, que va prometre molta transparència, i després no ha segut tanta, per alguna cosa més del que hi havia ací, i hem arribat a aconseguir alguna informació.
D'eixa informació, el més rellevant que es pot trobar, especialment els contractes que tenen a vore amb les diferents empreses del senyor Pérez Taroncher -que no ha segut una només, a partir que l'escàndol es fa públic es canvia el nom, i n'apareix una altra també en la mateixa relació- és que ja sospites de fraccionament de contractes.
I no diré que això està fiscalitzat, perquè la Sindicatura de Comptes no fiscalitza tots els contractes.
No pot.
Fa mostrejos, i toca el que li toca.
I evidentment entre els milers de contractes, desenes de milers de contractes que La Generalitat fa durant tot un any, només en pot vore uns quants.
Hauria de ser una casualitat que tocara precisament els que tenen les empreses per Taroncher.

I estic acabant, senyor president.
Per tant, el que hauria de donar-mos és tota la informació, enterrar-mos a informació.
Enterrar-nos a informació i donar-nos tota la informació fil per randa.
En eixe moment es dissiparan tots els dubtes.
Mentrestant, l'únic responsable que hi haja dubtes sobre la seua actitud, si és ètica o no és ètica, és vosté mateix.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Compromís, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Castellano, mire, jo li començaria citant tres paraules que hauria de tindre en compte en este moment: ètica, transparència i coherència.
Estes tres.
I ho dic perquè està molt bé la frase que vosté va contestar a la premsa.
Això que en la seua vida privada fa el que creu que ha de fer i no té per què donar explicacions.
Està molt bé.
El problema és que on acaba la vida privada i la vida pública quan tenen unes relacions tan estretes amb empreses i empresaris que després obtenen no només contractes, sinó en algun cas contractes més que dubtosos del que són La Generalitat o el Consell?

Mire, li ho dic perquè, clar, és que les relacions que vostés tenen són sempre sospitoses, des del principi.
El cas Gürtel, Bárcenas, Correa, el Bigotes, sí, sí, no, com si no (inintel·ligible) .
.
.
Bé, bé, no, vostés les amistats perilloses les tenen sempre al seu costat.
No per les persones a vegades, sinó per les relacions que vostés munten.
Perquè està bé, però fins on acaba el privat i comença el públic en la cacera?
Fins on acaba el privat i comença el públic?
Perquè vosté diu: «S'ha fet tot seguint.
.
.
».
No, no, no, hi han alguns que una cosa és que després se li done el curs legal.
Perquè quan s'invoque el principi d'enriquiment injust, s'ha d'invocar només en aquells casos en què la contractació no és correcta, en què la contractació no s'ha fet pels procediments correctes.
I això ha passat en les empreses que estem ací qüestionant, per exemple en una factura de mil milions d'euros, que en l'Àrea de Salut 7 se va aprovar en este principi.

Per tant, no me vinga diguent: «S'ha fet tot bé.
» No, no s'ha fet tot bé.
Quan a posteriori s'ha de legalitzar és perquè no s'ha fet bé.
I després, estem parlant de les relacions, clar, quan la mateixa empresa.
.
.
Ho dic per qüestions.
.
.
Per això li he dit: ètica, transparència i coherència.
Perquè vostés mateixa, ací, a estes Corts, han portat en altre moment altres persones, no del meu partit, perquè jo recorde que sí havien fet reformes en casa d'alguna empresa, algun bany, alguna cuina.
Vostés estan també en això, tenen les mateixes relacions, no vosté personalment, però sí les persones del seu partit també amb la mateixa empresa que estem parlant.

Per tant, i el tercer punt de la coherència, ja ho ha citat la portaveu socialista, però escolte, repassen el que li van dir al ministre Bermejo vostés mateixa, i que a mi ja em pareix bé.
No, no, no els ho discutixc, l'únic que demane és que s'ho apliquen.
Una situació molt pareguda en la qual, pareixia que podia haver-hi una certa comunicació que no era correcta per unes qüestions judicials, en el seu cas per qüestions contractuals.
Mariano Rajoy va demanar la dimissió en cada una de les intervencions que se va fer (inintel·ligible) .
.
.
fins que va dimitir.
I només va dir això, va dir que el president se convertia en avalador de Bermejo si no el cessava.
Bé, podem portar-lo ací, el president Fabra serà avalador seu si no el cessa, però també pel mateix tipus de connexions personals.
No va parlar ell, va parlar Esperanza Aguirre, va parlar Güemes, que en qualsevol altra democràcia occidental este senyor hauria dimitit.

Bé, doncs, després d'esta situació en la qual hi han facturacions irregulars, irregulars, demostrades, perquè quan s'acudix al principi de l'enriquiment il·lícit és perquè tot el procediment ha segut irregular.
I l'única cosa que diu és que qui ha fet el servei ha de cobrar.
L'únic que diu és això.
Quan anem ahí, senyor conseller.
.
.
Jo entenc que vosté riga, sí, sí, ho entenc perfectament que vosté riga.
També reia Carlos Fabra quan jo li dia estes mateixes coses, i avui, bé, ja vorem com acabarà.
Efectivament, en la Diputació de Castelló açò era habitual en cada plenari.
Habitual.
Ací estem en el mateix.
Vosté hauria de cuidar les aparences, perquè molt possiblement açò no siguen només aparences.
És molt més que aparences.
Perquè si foren aparences seria que tots els contractes dels quals parlem han passat correctament.
I no.
Precisament jo li cite.
.
.
Quan se corregix, és perquè s'ha fet malament, i quan s'ha de corregir en qüestió de diners, de contractacions i més quan n'hi ha una relació personal tan intensa, tan intensa.
.
.
Perquè clar, esta és una cacera, però fa anys trobàrem una altra baix d'un parany també, i altres coses, vull dir, que les caceres a vosté li porten males conseqüències últimament, eh?
Hauria de cuidar un poquet més la seua imatge com a conseller, hauria de cuidar un poquet més la seua imatge, i sobretot més que la imatge, els fets.
Els hauria de cuidar també molt més.

El senyor president:

Gràcies, senyories.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, señor conseller, quiero decirle que a usted nadie le tiene que dar lecciones de democracia, de transparencia, ni de lo que es dar explicaciones.
Porque se podrán tener puntos de vista diferentes o discrepar en algunas decisiones, pero a usted nadie le puede acusar de huir o de no dar explicaciones.
Decía el Grupo Socialista que no está en entredicho su honradez.
Por supuesto que no, señorías.
Usted fue el primero en dar ejemplo de transparencia en esta cámara.
Cuando no existían los portales de transparencia, cuando nadie daba explicaciones usted hizo un ejercicio de desnudez parlamentaria, contándonos dónde vivía, desde cuándo, sus hipotecas con los bancos, cómo había pagado su coche, y lo hizo en esta cámara en el 4 de marzo del año 2009.
Y, como usted dijo aquel día, el mejor patrimonio del ser humano no es otro que el de su propia persona y el de su dignidad.
Tras más de veinte años dedicado a la gestión pública y habiendo adjudicado más de 13.
000 millones de euros, demostró que -como ha citado la diputada del Grupo Socialista su frase de Twitter- lo que usted puso en su cuenta de Twitter, que su patrimonio resiste cualquier infamia, y que puede hablar desde la libertad y la independencia de no tener ninguna servidumbre de nada ni con nadie.

Cada vez que ha surgido alguna sombra de sospecha sobre su gestión, usted ha dado explicaciones en esta cámara y fuera de esta cámara a los medios de comunicación, desde el minuto cero, sin que nadie le pidiera explicaciones.
Y eso se puede contrastar en las hemerotecas.
Y efectivamente, eso es porque usted puede hablar desde la libertad y desde la tranquilidad.
Otros, creo que no pueden decir lo mismo.
No sé si no es porque no tienen esa libertad o esa tranquilidad.

Y es que la coherencia, la calidad y la seriedad democrática brillan por su ausencia en las filas de los que piden explicaciones a los demás, y cuando se trata de ellos tienen la callada por respuesta.
Que se justifiquen los demás y que no se les ocurra pedirnos explicaciones a nosotros.
Se hablaba de ética.
Incluso me he apuntado una frase: «Creo que en democracia se tiene que explicar todo.
» Se hablaba de transparencia y de coherencia, de cuidar las apariencias.
Y escuchando todo esto, yo me pregunto si la oposición en estas Cortes va a pedir la comparecencia del secretario general de los socialistas valencianos, el señor Ximo Puig, que ha adjudicado a sus propios hermanos cuando era alcalde del Ayuntamiento de Morella.
¿Eso es ética, eso es transparencia?
Y además, nos gustaría saber por qué se ocultaron las actas de esas adjudicaciones.
Nos gustaría saber por qué los señores Francisco y Jorge Puig Ferrer han sido beneficiados con adjudicaciones del Ayuntamiento de Morella.
También nos gustaría saber por qué al hermano del señor Baldoví se le permitió ser el único funcionario del Ayuntamiento de Sueca que podía superar las horas extra para llevarse a su bolsillo, además de su sueldo, más de trece mil euros.
Nos gustaría saber.
Nos gustaría saber por qué el hermano del señor Baldoví -y estamos hablando de hermanos- fue el responsable del contrato de servicios de la emisión de los programas de la televisión pública de Sueca.

También sería bueno que Esquerra Unida dejara de mentir en su portal de la transparencia, en el que dice que sus cuentas anteriores al ejercicio del 2009 se encuentran fiscalizadas por el Tribunal de Cuentas, y es el propio Tribunal de Cuentas el que dice que ustedes no han dado sus cuentas del año 2000 al 2006 y en el 2007 lo presentaron fuera de plazo.
¿Qué tienen ustedes que ocultar, señorías?
¿Por qué no dan sus cuentas al Tribunal de Cuentas?
Y me refiero a todos, porque también lo hace el Bloc y también lo ha hecho el Partido Socialista, no dando la escritura de compra de su sede de Blanquerías.
¿Eso es ética, eso es transparencia, eso es coherencia, señorías?
Vienen aquí y sin inmutarse piden explicaciones y dan lecciones de transparencia.
Siempre habla, señores y señoras, quien más tiene que callar.
Y ni siquiera respetan ustedes la justicia.
Porque da igual que la justicia se haya pronunciado sobre este o sobre otros temas.
A ustedes eso les da absolutamente lo mismo.
Porque ya sabemos lo que hacen ustedes cuando la justicia no dice lo que ustedes quieren escuchar.
Y es que se dedican incluso a presionar y a increpar hasta los propios jueces.

Mire, señor conseller, las iniciativas y las comparecencias que solicita la oposición en estas Cortes dejan muy claro cuáles son las prioridades de esta oposición.
A falta de alternativas y de proyecto político, utilizan estas Cortes para hacer ruido y la política del sensacionalismo.
Pero miren, señorías, es que ya no son ustedes ni originales.
Ustedes ya van a rebufo del titular, porque ninguno de ustedes se había preguntado quién era la empresa que se encargaba de apagar los incendios de esta comunidad hasta que salió una foto en un medio de comunicación.
Ni siquiera ya son originales, señorías, van a rebufo de la prensa y de los titulares.

Y miren, señorías, a ustedes no les importa que esa sea una empresa solvente, que esa sea una empresa que ha trabajado con distintas administraciones públicas, no solamente en el estado español, sino además a nivel internacional.

El senyor president:

Senyora diputada, per favor, acabe.

La senyora Marcos Puig:

Y voy terminando, señor presidente.
No se preocupan ustedes de saber que esos han sido concursos públicos con luz y taquígrafos, donde hay mesas de contratación, con funcionarios, con letrados de la abogacía de La Generalitat, que velan por la legalidad de estas adjudicaciones.

El senyor president:

Senyora diputada, li pregue que finalitze.
.
.

La senyora Marcos Puig:

Y termino.
Señorías, son ustedes muy libres de seguir difamando, de sembrar dudas y de buscar atajos para derrocar al Partido Popular.
Porque todos sabemos, señorías, que quieren cobrarse la pieza del señor Castellano, porque es el secretario general del Partido Popular de la Comunidad Valenciana.
Pero miren, les diré algo: no pierdan el tiempo, porque con esta pieza.
.
.

El senyor president:

Senyora diputada.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
ustedes han pinchado en hueso.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora Barceló, li vaig a dir el que a mi em pareix poc ètic i immoral.

Mire, el que a mi em pareix poc ètic i immoral és insultar, difamar, acusar falsament les persones, això sí que em pareix poc ètic i immoral.
El que em pareix poc ètic i immoral i trist és vore com la gent no té escrúpols per el todo vale per aconseguir els seus fins, això em pareix poc ètic i immoral.
I li vaig a dir més, senyora Barceló.

Jo sempre done explicacions, no me fa falta que ningú me les demane, sempre que ha eixit alguna cosa en qualsevol mitjà de comunicació, al dia següent, fóra agost, fóra desembre, fóra gener, febrer o març, jo he estat aquí donant la cara.
Ho he fet i ho continuaré fent, des de la llibertat i des de la tranquil·litat.
I això és el més important que he tingut -i tinc- en la meua vida política i, sens dubte, no m'ho va a llevar ninguna campanya, ni cap circ de difamació que se vullga fer, perquè quan u té llibertat i tranquil·litat és el més gran que té en la vida.
Ho he dit no sé si en el Twitter o no en el Twitter, però ho dic ací i on faja falta.

Senyora Barceló, vosté mateixa se definix, ho dic des de tot l'afecte i estima que li tinc.
Vosté diu que s'actua per intuïció.
¿Com se pot actuar per intuïció?
¿Com se pot acusar, difamar per intuïcions i fer afirmacions per intuïcions?
¿Quina classe de responsabilitat és eixa?
, senyora Barceló.
¿Parlem de la imatge dels polítics?
¡Si encara mos diuen poc!
¡Si encara mos diuen poc!
Si vostés l'única cosa que busquen és l'embolic, és l'aldarull, i fóra d'això estan absolutament muts, ¡si no tenen res a dir!
, ¡si viuen d'això!
¡Si és que no fan altra cosa!
¡Ací no n'hi ha alternativa, ni projecte, ni n'hi ha res!
Vosté vol l'embolic, el circ, el sensacionalisme, perquè darrere d'açò no n'hi ha oposició, no existixen.
¡Gràcies que tenen això!
, si no, serien transparentes, però transparentes por inexistentes.
Senyora Barceló, ¡per l'amor de Déu!

I diu que «por los dineros públicos», els diners públics que ha contractat este conseller estan totalment invertits on han d'estar invertits, com no pot ser d'altra manera, com no pot ser d'altra manera i perfectament fiscalitzats.
Jo no vaig a entrar en el «y tú más», (inintel·ligible).
.
.
la transparència i la fiscalització, perquè que ho diga un portaveu socialista (veus)… Me pareix molt bé, com vostés diuen el que els dóna la gana.
¡Faltaria més!
O ¿quina democràtica és esta?
, senyor Torró.
¿Dir vostés el que els done la gana mentint a posta i la resta que no es puguen defendre?
¿Eixa és la democràcia?
¡Per l'amor de Déu!
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Anem a parlar amb claredat, m'apetix molt este debat, m'apetix moltíssim, anem a parlar amb claredat.
¿Eixa és la democràcia que vostés entenen?
Perquè no són res sense estos temes, no són res, és que no existixen sense estos temes, és del que viuen.
Eixa és la gran oposició que té la Comunitat Valenciana.

I dia que no volia parlar de res més, però, clar, que parlen vostés conforme tenen Andalusia, els ajuntaments que vostés governen, senyora Barceló, la veritat és que, ¡vaja!
, ni comentario, ni comentario.

Mire, jo el meu patrimoni l'he fet públic sempre, no quan se digué.
.
.
En l'any 2009 jo ja diguí el meu patrimoni, en ple de Les Corts, en ple de Les Corts, i he declarat la meua renda i tal, i, a més, estic orgullós d'això, perquè per més que se furgue en el meu patrimoni algunes coses va a ser positiu per a mi i per la imatge dels polítics i les institucions.
Per tant, sense cap problema, tot el que vostés vullguen i més.
Ara, evidentment, no me fagen que jo entre al seu joc, que ¡damunt haja de ballar jo al seu joc!
¡Per l'amor de Déu!
Però ¿què s'han cregut?
Però ¿què s'han cregut?
Està bé que difamen, que insulten, descalifica que algo queda.

¿Vosté sap per què estic jo ací?
No per ninguna intuïció ni per una… No, no, diguen la veritat, diguen la veritat, jo estic ací perquè sóc el secretari general del Partit Popular, per res més, perquè per la resta trobem que és, fins i tot, ridícul, però per res més.

Vosté vol l'embolic i el circ mediàtic, bé, doncs, molt bé, cada u ha de saber el que ha de fer; uns viuen del que és la difamació, la confrontació i el rèdit polític a tota costa, doncs, jo no em fique en això, no hauràs vist que mai m'haja ficat jo en ninguna de les seues senyories ni en ningú, però he de dir que afortunadament vostés ni són jutges, ni són fiscals, ni són policies, ni són investigadors, ¿eh?
, encara que juguen a tot això, perquè vostés juguen a tot això, a ser jutges, fiscals, investigadors, juguen a fer juís sumaríssims, a condemnar absolutament com volen i com no volen, a no respectar la justícia quan no diu el que vostés diuen.
Bé, això és el que denota a cada u, això és el que denota a cada u, ¿val?
I, per tant, vosté és (inintel·ligible).
.
.
, descalifica que algo queda i, bé, i anem per aquí i ja està perquè com de la resta no tenim res a dir, doncs (rient), ¿què hem de fer?
, doncs això.

Vosté fa una sèrie de preguntes, senyora Barceló, i tal.
No, ni li pregunte a vosté a qui contracta en el grup parlamentari perquè pot contractar a qui crega convenient, a qui m'imagine que millor li faran el seu treball.
Ni li pregunte tampoc ni a vosté ni a les seues senyories per les seues amistats, i, evidentment, jo no he de donar compte de la meua vida privada, senyor Pañella -com ja he dit i reitere-, ¡fins aquí podíem aplegar!
, ni de les aficions que tinc, ni no seguir practicant-les (rient), entre altres qüestiones perquè són les meues aficions, com vosté té i com qualsevol altres.

I, per tant -crec-, en eixe sentit, vosté diu que jo contracte o no deixe de contractar, o el meu grup parlamentari, a una o altra persona, doncs es contracten… Que vostés ¿a qui contracten?
Jo vaig sentir un diputat en el ple últim que dia, «doncs contractem els que creguem convenient que hem de contractar», doncs, naturalment que sí, si és que es cau pel seu propi pes.

Fins i tot he llegit: «És que a Avialsa -ho acaben de dir, també, alguns de vostés-se li paga abans que toque.
» ¡Home!
, doncs, mire, se deuen interessos de demora en virtut d'una sentència, més de 437.
000 euros, precisament a l'empresa Avialsa.
¡No serà perquè se paga ràpid!
Doncs se paga exactament igual que tots perquè tenen el mateix tractament estes empreses que totes i cada una de les empreses que treballen amb La Generalitat.

I, miren, senyories, a vostés els dóna exactament igual la informació que se'ls facilite perquè moltes de les coses que diuen doncs les diuen perquè li les ha contestat el Consell, perquè li les facilita el Consell, però tenen l'estratègia del soroll, del difama que algo queda, que com el tema de la corrupció és un tema que mosatros… és l'únic que vivim d'ell, doncs, vamos ahí…, però per res més, per res més.
Siguem seriosos, siguem seriosos.

Per tant, els donen la informació com si se la donen o no se la donen, els dóna exactament igual perquè vostés no perseguixen eixa qüestió, perseguixen l'embolic, el circ, el que deixa, el titular, el buscar la foto.
.
.
Bé, doncs molt bé, cada u que faja el que crega, si jo no me fique absolutament amb ningú, jo sí que entenc la democràcia amb majúscules, jo sí que l'entenc la democràcia en majúscules, ¿eh?

I, per tant, crec que ací el que cal fer és complir la legalitat, ací el que cal fer és donar compte de la responsabilitat que u té al front de les responsabilitats públiques que té, doncs ¡naturalment que sí!
, doncs ¡faltaria més!
Però, bé, que se diga que una persona particular o no -com s'ha llegit i he llegit jo també- puga contractar una determinada empresa o no -com s'ha tornat a dir ací- per a fer un quart de bany (rient), ¡vaja!
, me pareix insòlit i ridícul.
Doncs, ¡faltaria més!
Doncs, ¡faltaria més contractar a qui vullguera contractar!

I, mire, i el tema de les contractacions, i parlen dels contractes menors.
.
.
parlen d'açò.
.
.
Mire vosté, la llei de contractes menors, la Llei 30/2007, de 30 d'octubre, fou aprovada pel govern socialista, que fa una modificació per augmentar les quanties dels contractes menors; en el servici se passaven de 12.
000 euros a 18.
000 euros i, en obres, de 30.
000 a 50.
000 euros.
¡I ho fa el Partit Socialista!
I, a més, diu, ¿i per quina raó, senyora Barceló, ho fa?
«Se realiza dicha modificación, entre otras razones, por la necesidad de proporcionar agilidad al funcionamiento de la administración y adecuarlo a una realidad económica y social distinta produciéndose en todas las administraciones un elevado volumen de este tipo de contratos.
Esta agilidad en el funcionamiento es factible porque la propia ley dispone que esta contratación se reduzca a un solo acto administrativo, que es la aprobación del gasto sin ser necesario ningún otro requisito.
» Modificació de la Llei 30/2007, de 30 de octubre, del Partit Socialista, i introduïx el procediment negociat sense publicitat, eixa mateixa llei, pel govern socialista.

Per tant, vostés que, a més, en l'últim any de govern, en l'any 1994, en l'informe de Sindicatura de Comptes, el seu govern, ni més ni menys que tota la contractació global del govern era el 54,4%, ¡el 54,4%!
de la contractació a través d'este procediment, ve sense immutar-se, amb tota la tranquil·litat del món, amb tota la fanfarroneria del món a dir no sé què.
Però, bé, però, bé, 54,4% de tota la contractació.
El que passa és que el que per a uns és bo, per a altres és mal; això ho fa el Partit Socialista i és bo, i quan ho fa el Partit Popular doncs resulta que és mal.

Doncs, mire, s'equivoquen, s'equivoquen.
Jo no vaig a entrar al seu joc en absolut, en absolut, i no vaig a perdre un minut, sense dubte, en entrar al seu joc i a la seua estratègia.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a rèplica, la senyora Barceló té la paraula.

La senyora Barceló Chico:

Señor conseller, en fin, lamentable su intervención, no sabría ni cómo calificarla, ¿eh?
La verdad es que mientras usted estaba hablando estaba pensando a ver cómo resumiría hoy la comparecencia del conseller porque, además de que usted ha sido sarcástico, confuso, no ha contestado a ninguna pregunta.
Me da la sensación de que usted ha insultado la inteligencia de quienes formamos parte de esta comisión, así de sencillo, porque que usted hable de que, en fin, de que hemos utilizado, que no hay escrúpulos, que hay una falta de ética…, señor conseller, si no ha contestado absolutamente nada, ni siquiera ofrece la posición de posibilidad de ver la información, ¿de qué nos habla?

Mire, yo le voy a hablar de escrúpulos, ¿vale?
Como usted dice que no tenemos pruebas, que difamamos, que lo decimos todo por intuición.
¡No lo decimos por intuición!
, señor conseller.
¡Ni mucho menos!
, ¡ni mucho menos!
Por intuición, no.
Mire, yo le voy a recordar una cosa; si el Grupo Socialista pensara que usted ha cometido algún delito, no lo dude, estaríamos en los tribunales.
Si usted está aquí es porque lo que le estamos pidiendo son responsabilidades políticas y que conteste como conseller a los problemas que ha generado y las dudas que generan las relaciones que usted mantiene con los dos empresarios.

Por tanto, usted tiene que responder políticamente.
¡Olvídese!
¡Claro que no somos ni jueces, ni abogados, ni nada!
No, no, no, señor conseller, ese es el argumento que usted utiliza, ese es el argumento torticero, siendo usted conseller de justicia.
No se equivoque, todos sabemos que estas son las Cortes y que aquí reside la soberanía popular y que, por tanto, estamos en la posesión y en el derecho de poder exigir a un político que tiene responsables en el gobierno las explicaciones que consideremos oportunas, señor conseller, y para eso no hace falta que usted ni descalifique a la oposición, como pretende hacerlo siempre, para intentar desviar la atención de lo que usted debe de contestar aquí.

Mire, yo le he hecho preguntas muy concretas, por ejemplo le he preguntado por qué usted tendrá que explicar por qué contrató a la esposa del empresario, señor Taroncher, mientras era administradora de Construcciones, y usted me dice que ustedes pueden contratar a quien quiera.
Sí, sí, pero, mire, vamos a hablar de escrúpulos, vamos a hablar de escrúpulos, señor conseller, ¡mire por dónde!

Escritura de Construcciones Taroncher y Asociados, SL, en la Pobla de Vallbona -mi residencia-, 14 de agosto de 1996.
¿Sabe quién bastanteó esta escritura para presentarse a un concurso?
¿Se lo digo?
Las Cortes Valencianas.
Es la primera vez que yo sé que las Cortes Valencianas tienen un registro para que se compulsen documentos de empresas, porque si es así convendría que le dijéramos a los ciudadanos y a los empresarios que, en vez de gastarse dinero en las compulsas en las notarías, o en vez de perder el tiempo ante un administrativo para que le compulse aquellos documentos que tiene que presentar al concurso, viniera a las Cortes Valencianas, que estamos seguros de que se las compulsarían.
Pero, no solamente esta escritura, es que también en el 2006 compulsan ustedes un poder, el apoderamiento mercantil a favor de José Miguel Pérez Taroncher.

¡Oiga!
, cuando yo le pregunto lo de la contratación de la esposa del señor Taroncher no se lo estoy preguntando porque usted, evidentemente, pueda contratar a quien quiera, le hablo de lo mismo, de lo que no se ve, de las explicaciones que usted no da porque, evidentemente, no se trata de una relación, es que precisamente que una persona que trabaja en las Cortes Valencianas utilice su cargo siendo en ese momento administradora única de una empresa que contrata con la administración autonómica, me parece muy grave.

Y entonces, sí señor, hablemos de escrúpulos.
Hablemos de lo que usted quiera hablar, claro.
Vamos a hablar de ética, vamos a hablar de difamación y vamos a hablar de inmoralidad, porque creo que aquí todas esas cualidades se ven reflejadas.
Sigamos hablando.
Nos sigue usted mandando a la plataforma de contratación.
Nos sigue usted mandando a la plataforma de contratación.
¡Qué casualidad!

La plataforma de contratación y ahora nos encontramos también… -no- un documento emitido, mire, por don Vicente Tello, responsable de la oficina técnica de servicio e ingeniería del hospital universitario La Fe, como director de las obras de refuerzo estructural del pabellón general, certifica que Construcciones Taroncher, contratista de las referidas obras, comenzó su ejecución el 21 de enero de 2007 y las terminó el 5 de octubre de 2007, habiéndolas ejecutado con arreglo a condiciones y a satisfacción del que suscribe.
El importe total, sin IVA, de las obras ascendió a 1.
039.
648 euros.

Mire, esta obra que aquí aparece como única obra ejecutada en diez meses no salió a concurso por este importe.

No nos hable usted de la plataforma, no nos hable usted de la transparencia, porque usted representa en estos momentos…, está usted en las antípodas de lo que plantea el presidente Fabra.

El senyor president:

Senyora diputada.

La senyora Barceló Chico:

Usted es precisamente la opacidad personalizada.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.
Vosté l'única línia de defensa que tenen és precisament el «y tú más», perquè encara no he sentit ningun argument, ningun argument que contradiga les coses que se li han dit ací.

Vosté diu que el difamen.
Mire, no el difamem nosaltres.
El difamen els mitjans de comunicació.
Vaja i denuncie.
Vaja i denuncie, si realment s'ha sentit difamat, si realment les coses que es conten en els papers dels diaris no són certes, denuncie.
Ho té molt fàcil.
Jo ho faria, ¿eh?
Jo, si m'ataquen a mi i conten de mi una cosa que és falsa, me n'aniria immediatament als jutjats a presentar una denúncia.
¿Per què no ho fa?

I si el senyor Puig ha contractat a qui siga o el senyor Baldoví ha contractat a qui siga.
.
.
(veus) dóna igual, a qui siga.
Em dóna igual, encara que fóra al seu fill.
.
.

El senyor president:

Per favor, un moment, senyor Torró.

Senyora diputada.
.
.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
encara que fóra al seu fill, això, això no justifica açò, senzillament, senzillament i no estem parlant d'allò.
Estem parlant d'açò.
Estem parlant de les relacions del senyor Castellano amb amics íntims amb els quals té estretes connexions i que se'ns oculta permanentment la informació.

¿És fals el que s'ha dit que estes empreses cobren regularment?
Perquè nosaltres no ho hem pogut esbrinar.
¿És fals això?
, quan no ho cobra ningú.
Diga'ns-ho.
És impossible pràcticament vore si els contractes estan fraccionats o no, perquè la informació que ens donen no és correcta.

Mire, jo li faig.
.
.
, és especialista vosté en no contestar el que no li interessa.
Abans, en la compareixença d'abans, li he fet tres preguntes concretes que com anaven al nucli de la qüestió, bu-bu-bu-bup, ha eludit contestar-les, respondre-les.
No, no faja eixa cara, a més ho sap perfectament.

Al mateix temps que li vam sol·licitar eixa documentació, que les conselleries que no estan en mans de vosté ens han donat als expedients, i la seua no ha vullgut, li vam preguntar també a la conselleria d'economia una sèrie de preguntes concretes, entre elles, volíem saber a quines conselleries l'empresa Taroncher havia facturat.
El senyor Moragues ens va contestar les conselleries, justetes en les quals vosté ha segut conseller.

Però hi va haver tres preguntes més que no van contestar.
I, ¿quines són eixes tres preguntes?
Doncs mire, no va voler contestar per quins conceptes, no va voler contestar amb quina data i no va voler contestar el volum total dels diners facturats.
¿Per què?
¿Per què?
No, no, no, ¿per què?
¿Per què?
¿Per què no mos contesten a tot el que preguntem?
¿Per què no ens donen tota la informació?
¡Senyor conseller, és molt senzill, conteste, informe i s'acaben els problemes!

Perquè, ¿què passa?
Si no contesta i no informa és perquè està amagant alguna cosa.
I si no està amagant res, done'ns la informació.
És meridianament senzill.

¿Com és possible que esta empresa només facture per a les conselleries en les quals vosté ha estat en algun moment titular?
¿Com és possible que l'empresa DV-Cuatro tinga contractes quan, per la seua capacitat de treball en funció dels empleats que té, és impossible atendre els contractes en la quantitat com tenen si no és a base de subcontractar?
Explique'ns tot això.

¿Què tindrà a vore que la llei de contractes menors l'haja feta el PSOE o qui l'haja feta?
¿Què tindrà a vore això amb el compliment o no de la llei quan les trampes que es fan per a presentar els contractes com a legals.
.
.
, quan no ho són?
¿Què tindrà a vore?

Nosaltres ens sembla que la llei de contractes del PSOE no era correcta, i la vam criticar en el seu moment i pensem que s'hauria de corregir.
Però dóna igual, és la que hi ha, i vostés el que han estat fent, sistemàticament, és fer trampes per a eludir els preceptes d'eixa llei.
I si no és així, perquè les acusacions que estem fent ara són molt greus, demostre'ns-ho.
Demostre'ns-ho, senyor conseller.
Mentres no ho demostre, senzillament, l'única explicació possible és que ens està mentint.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per Compromís, el senyor Pañella té la paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, president.

Senyor conseller, la millor defensa és un bon atac, indubtablement, i eixa ha segut la seua actuació.
Però no, no ha segut la seua.
.
.
, vosté ha fet un atac, no un bon atac.
Perquè un atac indiscriminat i sense argumentar no és un bon atac, i ha caigut.

Vosté se n'ha passat de frenada, perquè, primer, ha començat dient-li a la portaveu del PSOE insults i ha acabat dient-mos-ho de manera global a tota l'oposició.

Jo el repte ací davant de tots que traga una paraula meua que siga un insult, una difamació i tal.

Jo li he demanat explicacions i hem posat correlacions que existixen, i vosté no les ha contestades.
Vosté diu que no farà el (inintel·ligible) .
.
.
però mos ha dit que no som res.
¿Què diria vosté si nosaltres li haguérem dit a vosté un tractament similar dins de la seua funció com ha dit, que no som res, que no som res?
Home, doncs som persones que representem un sector de la societat i estem ací perquè som la seua veu, no hi ha altra possibilitat.

I vostés, ¿què són?
¿La imatge de la corrupció?
És que.
.
.
no, no té una altra cosa.
Perdone, no l'he portada jo ací la corrupció a este país.
L'han portada vostés, de la maneta.
Vostés, de la maneta.

¿Què vol que parlem punt per punt, que no és el tema que hem de parlar hui, de tots els fets que han portat ací al jutjat a imputats i a totes estes (inintel·ligible) .
.
.
?
¿Vol que ho parlem?
Home, no és el tema.

Però la imatge d'este país, la imatge d'este govern l'han donada vostés, no l'ha donada l'oposició en absolut.
Vostés són els responsables de totes les connexions.
Si vosté està hui ací no és perquè ha vullgut; no, perquè l'ha cridat l'oposició que done comptes de les seues relacions amb unes empreses que també estan baix sospita.
I tant si vosté diu que sí, com que no, estan baix sospita.

I el senyor Torró ho acaba de dir, el senyor Torró ho acaba de dir, no ha donat explicacions de la possible fragmentació de.
.
.
, no, no, la possible.
.
.
, vosté està en tot moment dient, «¡ah!
, això no va amb mi, no va amb mi», però és vosté qui els porta de la mà ací.
Vénen de la seua mà.
És vosté qui se'n va a caçar amb ells.
És vosté qui té la relació amb ells.
Són ells els que contacten amb les seues conselleries i són ells qui estan ací amb unes opinions que, com a mínim, en este moment de fragmentació, jo li he posat un exemple reconegut del qual vosté ni se n'ha recordat al parlar-me.

Mire, que si el bany.
.
.
, jo li dic: coherència.
No sóc jo qui ha parlat de, en un altre partit, les obres que s'ha fet en sa casa, ni s'ha deixat de fer.
Són vostés qui han estat quatre anys recordant-les ací.
Per tant, coherència.

Jo no qüestione amb qui contracta.
Jo qüestione el mateix que ha qüestionat vosté, com a mínim per a allò de correspondència i (inintel·ligible) .
.
.

Mire, no, no ha donat explicacions absolutament de res.
I si trac una conclusió, senyor conseller, és que té molt a amagar.
I ho té, perquè no dóna explicacions.

Estic segur que vosté la democràcia en majúscules l'entén, només li falta practicar-la.
Només li falta practicar-la.
I practicar-la amb igualtat de condicions, i no menysprear ningú i, quan vénen ací i li demanen explicacions, contestar i cenyir-se al tema.

Vosté.
.
.
, la segona intervenció ha sigut de vergonya.
M'ha fet vergonya aliena.
Però alegria també, perquè ha demostrat perfectament a què venia ací, a no donar explicacions, a atacar perquè considera que era una bona defensa.
Però jo li he dit, una defensa indiscriminada i sense raonament, no és una bona defensa, és simplement una mostra que no té capacitat de contestació a allò que li hem dit.

I jo seguisc en la línia.
Vosté.
.
.
, entrem tema a tema en els temes de fragmentació que estan ahí damunt, perquè són evidents.
Vosté parla de la llei, però la llei prohibix la fragmentació.
I vosté sap que és un ús prou habitual.
I li he dit: hi ha almenys una factura que jo haja pogut seguir que sí que té el reconeixement d'il·legalitat.
¿Per què?
Perquè s'ha hagut de legalitzar a posteriori; si no, no faria falta.

Faja el favor de donar explicacions, que és per al que (inintel·ligible) .
.
.
ací, i no s'oblide.

Per cert, perquè s'ha dit tantes vegades, mire, no vull deixar-ho, no sé, entre altres coses perquè no és funció de Les Corts, però no se preocupe, tant interés tenen en allò del senyor Baldoví, per tant, me compromet a saber què ha passat i a donar.
.
.
No, no, me compromet, és que jo vull donar explicacions.
Vostés estan ací sempre dient.
.
.
No se preocupe, me compromet a saber, perquè no tinc ni idea del que ha cobrat ningú en eixe ajuntament.
Vostés ho han dit moltes vegades.

Escolte, no és funció d'esta cambra.
Vostés tenen gent en l'ajuntament.
Voldria saber si en l'ajuntament han fet les gestions que tocava fer allí, perquè a la millor allí no les han fetes i vénen a fer-les ací, cosa prou habitual, cosa prou habitual per altres parts.
Igual com servir en una interpel·lació al conseller de contestació a tots els altres grups, cosa que tampoc és el que correspon.
Normalment no s'atenen massa a les normes del joc i, per tant, senyories, jo, tranquil, jo sí que vull saber-ho, perquè clar, ho diuen tantes vegades, tinc, fins i tot, curiositat de saber què passa amb el germà del senyor Baldoví.

Gràcies, president.

El senyor president:

Gràcies, senyor diputat.

Per a finalitzar el debat, té la paraula el senyor conseller pel temps de cinc minuts.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyories, el que és una vergonya és el circ que vostés volien fer ací hui i l'embolic que vostés volien fer ací hui, simplement per a intentar traure rèdit polític i simplement per l'únic que vostés estan fent en esta (inintel·ligible) .
.
.

Jo li he dit, senyor Pañella, que políticament l'única visibilitat que té l'oposició és en estos temes; no amb ninguna alternativa, no amb ningun projecte, no parlant d'economia, no parlar d'atur, no parlar de.
.
.
A vosté això els dóna exactament igual.
L'únic que volen és desqualificar el Partit Popular i, amb els fins que siguen, tirar-lo del poder al Partit Popular.
¡I res més!
¡I res més!
Diga-ho amb claredat.

Jo estic ací perquè sóc el secretari general del Partit Popular; si no, no estaria ací en el circ este, i res més.
I vostés ho saben.
I vostés ho saben.

I, a més, senyora Barceló, veig que té tota la informació.
Si el senyor Torró fa rodes de premsa quan li dóna el Consell la informació, i me pareix molt bé.
Cada un pot fer l'oposició com crega convenient.

I jo sí que no dic res.
Jo sí que no acuse, ni desqualifique, ni me fique amb ningú.
No, no, (rialles) jo dic.
.
.
, jo valore.
.
.
, sí, sí.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

I el que és un insult a la intel·ligència, senyora Barceló, és el que vosté diu.
I vosté està diguent.
.
.
, és a dir, quantes vegades s'ha donat la seua explicació al seu partit de contracta o a qui no contracta, o al seu grup parlamentari.
¡Fins ahí podíem aplegar!
¿És que vosté ho ha donat alguna vegada?
¿O Compromís?
¿O Esquerra Unida?
¿O alguna formació política?
Però, ¿de què estem parlant?

Ací, mosatros hem de fer el que vostés no fan.
Mosatros hem de fer tota l'això quan vostés sí que són els reis de l'opacitat en tot, fins i tot amb els seus contractes del partit.

Aleshores, per la mateixa regla de tres, senyor Torró o senyor Compromís, o senyors del Partit Socialista, si vostés ni més ni menys que al Tribunal de Comptes no han presentat els comptes del partit, és que tenen alguna cosa a ocultar i és que, aleshores, estan cometent alguna cosa i tenen alguna cosa a amagar.
És la mateixa regla de tres.
Ací, per a tots igual.
Ja està bé de demagògies.

O, ¿vosté se pensa que perquè més se li encenga la veneta del coll i més cride a mi me va a acovardir?
Doncs s'equivoquen.
Al contrari, mire, estes grosseries el que fan encara és animar-me molt més, ¿val?
El que fan és motivar-me encara molt més, perquè quan vostés volen ficar-se és perquè vaig pel bon camí, és perquè vaig pel bon camí.

I jo no he de defendre'm de res, senyor Torró, absolutament de res.
No se preocupe.
Absolutament de res, eh?

I com vosté diu, me pareix molt bé, vosté vol viure del que diuen els mitjans de comunicació, doncs perfecte.
Cada un fa la política com creu convenient.
Bo és que també se sincere i ho diga, aixina ho sabem tots.

I trampes, on vostés governen.
Este govern no fa trampes.
Trampes, on vostés governen, eh?
, on vostés governen.
(Veus)

El senyor president:

Senyor Torró, per favor, vosté ha fet ús de…

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Almenys un poquet d'educació, estiga tranquil, que jo no l'he tallat a vosté.

El senyor president:

Senyor Torró.
Senyor conseller, continue.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Ni la més mínima regla ni d'educació!
Almenys educació, eh?
, siga pública o privada.
Però educació!

I li dia que, trampes, on vostés governen.
Home, i deixar d'acusar falsament.

I vosté demana explicacions.
I demana explicacions, ja li les he donat.
Tot el que s'ha fet ha estat absolutament rigorós d'acord amb la llei i a la normativa vigent.
Absolutament tot!
Legal!
Eixa és l'explicació que he de fer jo.

Però a vostés els dóna igual que els contesten que que no els contesten, perquè vostés volen l'embolic, vostés volen l'embolic, el descalifica que algo queda.
Els dóna exactament igual.

I quan parlava d'escrúpols, senyora Barceló, era per això, perquè vostés no tenen escrúpols, d'acusar falsament ni a sabiendes a ningú, que a vostés que més els dóna.

Té això rendibilitat política?
Pues avante con los faroles, que hay rentabilidad política.
(Veus) I damunt.
.
.
Bé, perdone, senyor Torró, deixe'm parlar, si no em deixa parlar.

I per això li dia que el que me pareix poc ètic i immoral és acusar falsament les persones i fer populisme barat, fer populisme barat.
I aixina no eixirem de la desafecció mai dels polítics ni dels partits.
Mai!
Encara mos passa poc!
Encara mos passa poc!

I jo volguera que vostés donaren la quarta part d'explicacions que he donat jo en la meua carrera política, la quarta!
O la mitat.
La quarta part d'explicacions que he donat sempre en la meua carrera política, en tot.

Li vaig a dir més, perquè, senyora Barceló, vosté dia: explicacions.
I, clar, com se pot beneficiar una empresa que és l'única que se presenta a un.
.
.
oferta un concurs públic obert.
Què vol vosté?
Que incorreguem en la irresponsabilitat de deixar una licitació deserta a un servici que és essencial, com l'extinció d'incendis?
Bé, és que, és que cau pel seu propi pes.
És que les barbaritats que diuen.
El problema és que se les creuen.
Vull dir, una empresa que se presenta, contrastada públicament com el que és, única, a una empresa.
Què vol?
Que ho deixem desert?
És que és increïble!

El senyor president:

Acabe, senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

És que la barbaritat -acabe de seguida-, la barbaritat és.
.
.
I li vaig a dir una cosa.
Mire, en esta vida desgraciadament alguns no fem el que vols, sinó fem el que pots.
I, per descomptat, a mi vosté no (inintel·ligible) .
.
.
en absolut.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, d'acord amb el que s'ha comentat per tots els portaveus, anem a suspendre la sessió i quan hi haja un acord respecte al dia i l'hora, avisarem a tots els portaveus i convocarem el reinici d'esta sessió.

Se suspén la sessió.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 22 minuts)