Ind%C3%BAstria%718189.11.14%20macro.html





Comissió d'Indústria, Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 14 de novembre de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix el diputat senyor Víctor Garcia i Tomàs.
Reunió número 22.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
reunió de la Comissió d'Indústria, Comerç, Turisme i Noves Tecnologies.

En primer lloc, anem a passar llista per a vore si n'hi ha quòrum.

Quan vullga, la senyora secretària.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies.

Abans de començar en l'ordre del dia, explicaré.
.
.
, bé, un poquet informarem de les incidències, tot i que ahir se va informar ja tots els grups parlamentaris, ja que afectava a la configuració de l'ordre del dia, per facilitar les tasques de les seues senyories.

En el punt 2, que era la compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme, se va presentar un escrit, presentada pel director general de Relacions amb Les Corts, amb el qual comunicava l'excusa de l'assistència del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme.
Per tant, eixe punt se suprimix de l'ordre del dia.

El senyor Pastor Llorens:

President, per una qüestió d'ordre.
Volíem demanar un torn de paraula des del Partit Popular per una qüestió d'ordre -¿podríem?
- sobre este punt concret.

El senyor president:

Si volen, acabe de llegir totes les incidències (algú diu: Â«PerfecteÂ») i, després, com n'hi ha.
.
.
(algú diu: Â«Sense cap de problemaÂ») aixina podem comentar abans de començar en l'ordre del dia.

Després, en el punt tercer, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la modificació del Decret 65/2012, de 20 d'abril, del Consell, pel qual es regula la venda no sedentària a la Comunitat Valenciana, presentada pels grups parlamentaris Socialista i Compromís, s'ha presentat un escrit pel Grup Parlamentari Popular, amb número de registre 82.
693, en què presenta una esmena a la proposició de llei, cosa que també acaba de ser notificada a la resta de grups parlamentaris.

I al punt quart, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la inspecció tècnica d'edificis, presentada pel Grup Parlamentari de Ciudadanos, se va presentar també un escrit, tal qual se va informar a esta mesa divendres passat, pel qual demanaven la retirada de la iniciativa per entendre que pertanyia a una altra comissió de Les Corts i, per tant, que se distribuïra a la comissió que tocava.
Per tant, este punt també queda eliminat de l'ordre del dia.

Com que també del punt tercer, que s'ha presentat una esmena, i m'han comunicat els diferents grups parlamentaris que acaba d'arribar ara, se m'ha demanat també que este punt, que passaria a ser el primer, després de la lectura i aprovació de l'acta, passara a ser l'últim en l'ordre del dia.

Per tant, com n'hi han diverses.
.
.
, s'ha sol·licitat un torn de paraules per a parlar sobre el punt segon, jo també demanaria que els diferents grups parlamentaris se pronunciaren al respecte d'esta petició, com ha passat alguna altra vegada en alguna altra reunió, que el punt tercer passara a l'últim punt de l'ordre del dia.
Canviaríem, faríem una alteració de l'ordre del dia, i faríem en primer lloc el cinqué, sisé, i acabaríem en el tercer.

Per tant, s'obri un torn de paraula als grups parlamentaris.
¿Paraules?

Senyor Pastor.

El senyor Pastor Llorens:

Gràcies, president.

Nosotros queremos hacer una observación para que conste en acta, una matización para que conste en acta, y es que queremos, sobre el punto 2, sobre la comparecencia del señor Colomer, del secretario autonómico de turismo, queremos mostrar en esta comisión para que así conste en acta, como digo, queremos censurar la actitud, el comportamiento en definitiva, queremos censurar la espantada que ha dado Colomer a esta comisión.

Siempre nos hemos quejado desde el Partido Popular que no era bueno no tener conseller con el que poder dirigirse en esta cámara en persona para el debate parlamentario, pero lo que es ya el colmo es que quien hace las veces no tenga a bien comparecer cuando se le llama.

Hace ya mucho tiempo que la comparecencia del señor Colomer está fijada.
Hace mucho tiempo, todavía más, que el Partido Popular, que el Grupo Popular solicitó la comparecencia del señor Colomer, no para hablar de un tema cualquiera, para hablar de un tema importante y de interés en estos momentos de plena actualidad como es la implantación o no de una tasa turística.
Y, como digo, no es de recibo en absoluto ni las formas ni la actitud, ni en definitiva la espantada que ha dado el señor Colomer.

Creemos que la excusa que ha dado, un viaje a China, no es algo que salga, o que surja, mejor dicho, de la noche a la mañana.
Un viaje a China, si es que ha ido a algo de verdad importante, si ha ido por ir, puede que no, pero si ha ido a algo de verdad importante, tiene que cuadrar agendas, tiene que cuadrar viajes, tiene que cuadrar muchas cosas, y no es algo, como digo, que sale del viernes al lunes.
Por lo tanto, es una falta de respeto, no al Grupo Popular, sino a esta comisión, la actitud, el comportamiento y la espantada que ha dado el señor Colomer en esta falta de comparecencia.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pastor, per la seua intervenció.

Queda anotat en acta.
El que sí que no ha comentat el Grup Parlamentari Popular.
.
.
el canvi de l'ordre del dia.

El senyor Pastor Llorens:

Cap problema.

El senyor president:

¿Cap problema?
Moltes gràcies.

¿Alguna intervenció més?

Senyor Almería.

El senyor Almería Serrano:

Pel nostre grup parlamentari no hi ha cap problema.

El senyor president:

¿Cap inconvenient?
¿Sí?

Senyora Hernández.

La senyora Hernández Sánchez:

Por nuestra parte no hay ningún problema en el cambio del orden del día.

Y yo solo quería dejar claro que el señor Colomer ha venido siempre que se le ha solicitado una comparecencia, que nunca ha faltado.
Y obviamente si tiene que ir a China, no puede estar presente aquí, porque el don de la obicuidad no lo tenemos todavía, y el señor Colomer creo que tampoco.
Habría que saber cuándo se le ha notificado que tenía que asistir a la comparecencia, claro, para su descarga, porque usted dice de viernes a lunes.
.
.
Probablemente.
.
.
obviamente, si tiene que ir a China, ese viaje estaba programado hace tiempo y habría que saber cuándo ha sido notificado.

Nada, muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, señora Hernández.

No anem a entrar en cap debat sobre el tema.
Se va presentar en temps i forma, per tant, jo crec que se va informar també a la resta dels grups.
Sols.
.
.
, vam tindre també constància la mesa per tal de facilitar els seus treballs.

I així ja comencem, doncs, en l'ordre del dia, i el primer punt, que és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
¿Algun comentari a l'acta?
(Pausa) Queda aprovada per assentiment.

Proposició no de llei sobre l'impuls al creixement de les pimes, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 77.
420, BOC número 219)

El senyor president:

Passem, doncs, al primer punt que tractarem, que és el punt cinqué, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'impuls al creiximent de les pimes, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem, amb número de registre 77.
420.

Té la paraula pel Grup Parlamentari Podem, en un temps de huit minuts.
.
.
senyor Almería, té la paraula.
Quan vullga.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari presenta esta proposició no de llei per a intentar que s'establisquen una sèrie de mesures que ajuden les empreses de la nostra Comunitat Valenciana, fonamentalment aquelles empreses de menor grandària, a intentar que aborden els processos de creiximent per qualsevol de les formes en què poden establir-se en l'àmbit empresarial.

Entenem que la grandària de les nostres empreses, d'este teixit empresarial, que després intentaré caracteritzar, és un problema que transcendix, ¿eh?
, el que seria la mera característica de la idiosincràsia valenciana, sinó que es configura en un problema de tots, perquè la dimensió, el tamany, la grandària de les empreses afecta de forma considerable un dels objectius polítics més importants que té el govern del pacte del botànic, i és intentar que s'incremente la productivitat i la competitivitat del teixit empresarial per a abordar eixe desitjat canvi del model productiu.

Segons el Directori Central de les Empreses de l'INE, en este any la Comunitat Valenciana compta amb 350.
065 empreses.
És a dir, aproximadament eixe volum és el 10% del conjunt nacional.
I una de les característiques més importants del nostre teixit empresarial és que està configurat bàsicament per persones treballadores autònomes i per micropimes, amb molt baixos percentatges de mitjanes i grans empreses.

Per nombre de persones assalariades, el 53,86% del total de les empreses valencianes no tenen cap persona contractada, i un 28,50% únicament té una o dues persones.
Vol dir això que el 82,36% de les empreses només compten amb dues o menys persones assalariades.

D'altra banda, el 41,70% són micropimes, entre una i nou persones assalariades que, al costat de les empreses que no tenen personal contractat, formen el 95% del nostre teixit empresarial.
Senyories, el 95% del nostre teixit empresarial, format bé per persones treballadores autònomes o micropimes que en uns casos no tenen cap estructura de personal i en altres casos arriba fins a nou persones.

Qualsevol persona que conega un poc l'organització, els processos d'estructuració empresarial sabrà que per a una micropime resulta pràcticament inviable, encara que donat a la genialitat i a l'esperit emprenedor de moltes de les persones que assumixen eixe repte de tindre una activitat empresarial, poden intentar configurar alguna activitat d'innovació, poden intentar millorar les condicions de les persones que tenen assalariades -si és que les tenen- i poden intentar en alguns casos inclús aventurar-se a l'àmbit internacional per a expandir els seus mercats.
Però eixe no és el cas habitual.

Ací hem d'apel·lar bé a l'experiència real en el nostre teixit empresarial i també hem d'apel·lar a informes que considerem importants en este àmbit, com puga ser la memòria del Comité Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana sobre la situació econòmica i laboral de l'exercici 2016, que ja de forma expressa aposta per l'increment de la grandària de les empreses com un eix fonamental, primera, per a garantir els drets laborals i socials, i intentar lluitar contra la precarietat laboral de les persones i, també, incrementar la competitivitat de les empreses a través de la inversió en la innovació.

Compartim les conclusions de l'informe del Comité Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana per allò que són les conclusions basades en el fet que les empreses de major grandària tenen més possibilitat d'invertir en investigació, desenvolupament i innovació.
De tots és coneguda aquella frase: Â«No, és que som una empresa innovadoraÂ».
Â«Molt bé, ¿molt invertix vosté en innovació?
Â» Â«No tenim pressupost per a innovació, però som una empresa innovadoraÂ».
Senyories, hem de ser un poquet seriosos.
Això no és així.
Eixa empresa no és innovadora.
És a dir, que canvie de tant en tant algun producte, no vol dir que es configure en una empresa innovadora.

Una empresa innovadora es caracteritza per tindre una estructura, encara que siga mínima, d'innovació i un pressupost adreçat a este objectiu.

Una empresa de major grandària podrà tenir majors recursos i major capacitat de gestió per a formar tant als seus treballadors com a les seues persones que ocupen llocs directius.

Vivim en un teixit empresarial on moltes vegades la capacitat de gestió configura el futur i determina la viabilitat de les empreses.
Moltes vegades eixa capacitat de gestió no és la que deguera.
Són persones molt treballadores, amb molta capacitat de treball, assumpció de risc, ¿eh?
, però moltes vegades eixa capacitat de gestió no existix.
I sobretot, en un teixit empresarial de molta empresa familiar, assegurar que la capacitat de gestió no se transmet de forma hereditària, només pel cognom.
Vol dir que moltes vegades la formació dels familiars o la incorporació de directius formats a les empreses determina el seu futur.

Intensificar les estratègies d'internacionalització està també intensament lligat al que seria el plantejament d'una empresa que puga créixer i donar viabilitat a inversions en innovació.

Finalment, l'accés al finançament es produïx de forma més fàcil, entre cometes, ¿eh?
quan s'incrementa el tamany de les empreses, i tot açò redunda que les persones que treballen puguen fer-ho en unes condicions laborals millors.

És a dir, és important.
.
.
és un tema important.
I per això nosaltres, el nostre grup parlamentari proposa una sèrie de mesures en la seua proposta de resolució que entenem que impliquen el compromís del govern valencià i també del Govern d'Espanya per a solucionar un problema que ja no és que afecte només a l'estructura empresarial en termes escèptics, sinó que implica un obstacle determinant per al canvi del model productiu de la nostra Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Almería.

I ara, per a continuar en la fixació de posició del sentit de vot de la resta de grups parlamentaris, comencem pel Grup Parlamentari Ciudadanos.

Té la paraula el senyor Woodward, per quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Muchas gracias.

Ya le puedo adelantar que el posicionamiento de Ciudadanos en esta PNL va a ser a favor, pero con unas ciertas salvedades que trataré de explicarle en el tiempo que tengo, ya que las medidas que aparecen en esta PNL entendemos que no vayan a conducirnos al objetivo de aumentar el tamaño medio de las empresas de la Comunidad Valenciana.

Mire, los conceptos como internacionalización, I+D+I, acceso a la financiación o productividad están directamente condicionados al tamaño de la empresa.
No obstante, es cierto que tenemos ejemplos de spin-off, de startup, de base tecnológica.
Pero, en general, es un hecho constatado que dimensiones pequeñas de empresas impiden alcanzar los umbrales necesarios para el aprovechamiento de economías de escala o de alcance.

Hay diversos expertos en economía y desarrollo empresarial que opinan que existen más de 130 regulaciones vinculadas al tamaño, que se activan cuando las empresas superan diferentes o determinados umbrales de tamaño.

Celebramos oír a Podemos incluyendo el aumento del tamaño de las empresas como un tema a tener en cuenta dentro del desarrollo industrial que el Consell todavía tiene pendiente abordar en serio en la Comunidad Valenciana.

No hay que ver más que los presupuestos actuales para ver cuáles son las prioridades del pacto del botànic, que centran su objetivo en unas premisas inciertas y en aumentar el tamaño, eso sí, el tamaño de la administración y sobre una base de ingresos imaginaria.

Lamentablemente, no han sido los primeros en la esfera política que han tratado de conseguirlo.
El gobierno del PP lleva varios años intentándolo con la incorporación de De Guindos en la línea de sus presupuestos, pero nos parece que no deja de ser más que un canto al sol, solo para mantener el voto de los autónomos y pequeños empresarios.
Ni siquiera el gremio del asesoramiento empresarial parece haber encontrado una fórmula mágica para conseguirlo.
Y esto Pepe Almería lo sabe muy bien.

Mir -insistimos-, buscar el crecimiento del tamaño empresarial nos parece loable, aunque nos quedemos en propuestas analíticas y estructurales, sin querer entrar o entrando de soslayo en las acciones necesarias para desarrollar los distintos sectores industriales y tecnológicos de la Comunidad Valenciana.

Parece que el Consell se encuentra cómodo en este estado que los psicólogos llaman de parálisis por análisis o que en un lenguaje vulgar podría definirse como: mientras me pase el tiempo haciendo estudios y análisis, no se pondrá en evidencia mi incapacidad para gestionar.

Aumentar las dimensiones de las empresas ha de ser una de las prioridades de este gobierno.
Conseguir esto requiere de algo más que presentar al Consell, al que da su apoyo presupuestario, una proposición no de ley que le inste a estudiar las posibles soluciones, requiere tomarse al empresariado y al trabajador como eje de sus políticas de desarrollo y aplicar todas las medidas necesarias para que esto sea posible.

Mire, el crecimiento empresarial no vendrá de reinventar la rueda, de extensos diagnósticos empresariales para justificar estructuras administrativas inútiles y costosas, no vendrá de hacer de la parálisis por análisis el estado habitual del Consell, ni vendrá como fruto de ayudas e incentivos dedicados a instituciones asociativas ni al desarrollo de la economía social por delante de otros sectores con mayor potencial.

Muchas gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Passem ara al Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula la senyora Bernal.
Quan vullga, té quatre minuts.

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señorías.

El Grupo Parlamentario Popular, aunque en algunas partes de esta PNL está de acuerdo, en otras sí que es cierto que no estamos del todo de acuerdo.

Estamos de acuerdo con el diagnóstico respecto a la problemática de las empresas en nuestra Comunidad Valenciana, es cierto que hay muchas empresas pequeñas.
Y también es cierto que hay muchas empresas ahora mismo montadas por gente joven, que a veces, bueno, pues sí que es cierto que son un tipo de empresas que de primeras nacen con unos equipos muy pequeños.

Es por ello que el Grupo Parlamentario Popular en todos los debates de política general, así como en el debate de presupuestos, ha estado proponiendo medidas para mejorar e incentivar tanto a los autónomos como a la pequeña empresa que compone nuestro sistema industrial.
También es cierto que se nos han ido rechazando año tras año, pero nosotros seguiremos proponiendo todas estas medidas porque pensamos que son beneficiosas para nuestro sistema empresarial.

Hay que poner medidas y en estos dos años este Consell ha demostrado que va más bien perdido en lo que a estos temas se trata.
Han estado más preocupados por las peleas y por quitarse las competencias que de abordar un verdadero plan y medidas para ayudar a las empresas y a los autónomos.

Somos una comunidad autónoma con un sistema de emprendimiento envidiable con los factores para poder tener una comunidad libre en muchos ámbitos, pero el Consell del botànic solo hace que poner la zancadilla a todas esas empresas que quieren crecer, a esos autónomos necesitan un empujón y esos proyectos que crean empleo y que se quieren instalar en nuestra comunidad.

Hace un año estábamos debatiendo en esta misma comisión la creación de la Agencia Valenciana de la Innovación.
¿Qué ha pasado con ella?
¿Dónde está?
¿Qué políticas se han llevado a cabo para mejorar nuestro sistema de innovación?
Porque de momento lo único que sabemos es que están entre Alicante y Valencia.

Pues a todas estas preguntas hay una respuesta clara: no han hecho nada por la innovación, porque todas las competencias en el presupuesto de 2018 se las ha quedado el Ivace y la agencia se queda como un mero aparato de la administración.

La administración también debe pagar cuando toca y dar ejemplo, que, por lo que vemos, esta administración no la da y es una de las que más tarde paga a esos proveedores.

Señores de Podemos, desde el Partido Popular les proponemos y les animamos a que en este proceso que estamos de presupuestos presenten todas estas medidas y que no se quede en un mero promover, realizar, poner en marcha.
Pongamos dinero, pongamos realmente estas acciones en el presupuesto.
Vamos a ayudar a las empresas y al tejido productivo valenciano, pero hagámoslo.
Porque en la PNL se hablan de muchas cosas muy interesantes, pero realmente no hay cantidad presupuestaria, no hay dinero para poder hacer estas políticas dentro del presupuesto.

Entonces, nosotros les animamos a que presenten todas estas propuestas, que aún tenemos tiempo de presentar enmiendas al presupuesto.
Y, bueno, y realmente poner en marcha estas políticas para ayudar al tejido empresarial.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem ara en el Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula per quatre minuts, senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Senyories, el nostre teixit empresarial està format fonamentalment per pimes que donen ocupació al 80% de la població activa i moltes d'elles tenen un potencial creixement.

Per això els poders públics hem de treballar en polítiques perquè aquest creixement siga de qualitat, sostenible i fins i tot per a impulsar la formació, la innovació i la diversificació en els nostres sectors econòmics i per a crear el millor parc de l'emprenedoria i les pimes i generar així riquesa i ocupació de qualitat.

En aquest sentit està treballant el govern i també en el sentit de moltes de les mesures que esta iniciativa planteja.

Pel que fa al diagnòstic dels nostres autònoms i pimes, al llarg dels dos últims anys s'ha publicat en la web de la conselleria una sèrie d'estudis entre els quals s'inclou l'estudi sobre la pime valenciana: Â«Reptes de futur i estratègies d'adaptació per a un desenvolupament sostenible.
Â» És el número 7.

Aquest estudi oferix una visió particular sobre el nostre cas, que es pot complementar molt bé amb altres anàlisis analitzats per diferents institucions, Mineco, FMI, Comissió Europea, etcètera, en els quals es demostra la gran incidència de la regulació d'àmbit estatal sobre el comportament empresarial.

De fet, el passat juliol es va presentar l'informe sobre el creixement empresarial per part del Ministeri d'Economia, Indústria i Competitivitat que inclou un diagnòstic sobre la dimensió empresarial i després de fer una revisió normativa de la normativa estatal de tipus horitzontal, fiscal, laboral, comptable, financera, d'assegurances i de competència, ha permés identificar més de 130 regulacions vinculades a la grandària que afecten a les opcions de creixement de les empreses.
Suposem que l'estat central es posarà les piles en aquesta matèria.

La conselleria d'economia sostenible també ha elaborat un pla estratègic de la indústria valenciana, el PEIV, com a full de ruta que s'ha de seguir per a la reindustrialització, dins d'un procés de participació entre organitzacions empresarials, empreses i institucions i pel que s'ha realitzat un anàlisi sectorial i conjunt.
Aquest pla va, a més, acompanyat d'un esforç pressupostari amb més de 17,5 milions per al seu desenvolupament.

Així mateix, aquest Consell aposta de forma clara i real pel sistema d'innovació.
Ha creat amb el sector l'Agència Valenciana de la Innovació i ha donat una volta a la difícil situació a la que el Partit Popular havia abocat als instituts tecnològics amb un increment pressupostari de 8 milions d'euros fins als 36 milions per al 2018.

S'entén habitualment que és la grandària la condició necessària per a la millora de la productivitat.
No obstant açò, 300 estudis apunten més aviat al fet que la dimensió de les empreses tendeix a créixer conforme augmenta la seua productivitat i competitivitat i, per tant, la competitivitat de les empreses.

Això és decisiu a l'hora de dissenyar les polítiques públiques en aquest àmbit, ja que forçar amb estímuls públics processos d'adquisició, concentració i creixement empresarial no necessàriament tindria com a resultat millores en la productivitat.

No obstant açò, senyories, recolzar la competitivitat de les empreses, és a dir, els processos d'internacionalització i de recerca, desenvolupament i innovació sí que contribuiria a una millor productivitat i, per tant, a la dimensió empresarial.
Al mateix objectiu contribuiríem polítiques públiques que incidiren en la millora de la gestió empresarial i de la professionalització de la direcció de les empreses.

I en aquest sentit està treballant la conselleria d'economia sostenible, amb polítiques actives de promoció de la innovació i la transferència tecnològica, la internacionalització, l'accés al crèdit, la formació, etcètera, etcètera.

Des de Compromís valorem positivament que estes iniciatives que recolzen l'acció de la conselleria, i per això anem a recolzar-la.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

I passem, per últim, al Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula la senyora Hernández per quatre minuts també.

La senyora Hernández Sánchez:

Gracias.

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, en primer lugar, desde el Grupo Parlamentario Socialista compartimos la preocupación que muestra esta iniciativa por la situación, la evolución y el futuro de las pymes, que son parte fundamental de nuestra estructura económica y laboral, sobre todo en un entorno internacional con un futuro incierto por la concentración empresarial cada vez mayor, y donde se están generando oligopolios en determinados sectores por procesos de innovación tecnológica organizativa, así como por cambios en los hábitos de consumo, que esto deja a las pymes en una situación de desprotección, que debe ser un poco ayudada desde las políticas públicas, ya que muchas veces no cuentan con las mismas herramientas que las empresas de mayor tamaño.

Adelanto que vamos a votar a favor de esta iniciativa.
Pero cuando estamos debatiendo respecto a la competitividad y a la productividad, que creo que estamos todos de acuerdo que va muy ligada al tamaño y a otros factores que están en esta proposición, también debemos pensar que una empresa para que tenga más tamaño lo que necesita al final son más clientes potenciales.

Y ¿cómo se consiguen clientes potenciales más?
Pues con un producto o un servicio disruptivo, que sería intentar ayudar a que las pymes tuvieran una estrategia firme y estable en el tiempo respecto a la innovación, ampliando mercados, bien porque pueda obtener clientes de otros sectores o bien a través de la internacionalización, o diferenciándose respecto a la competencia.
Y diferenciándose respecto a la competencia no es solo el producto o servicio que venda, sino cómo lo venda, su estructura organizativa e incluso la formación de sus empleados.

Creo que aquí es donde deberíamos incidir mucho más con las políticas públicas que se están determinando desde el Consell.
Aun así, ya se está trabajando en algunas de las propuestas que se citan en esta PNL, por ejemplo, el estudio sectorial de la industria que se ha realizado con el PEIV va a servir como base fundamental para establecer las políticas industriales que se realizarán en el futuro.

Yo no estoy de acuerdo…, no recuerdo ahora qué grupo ha hablado respecto a que realizar demasiados estudios o análisis puede ser contraproducente.
Yo sí creo que a veces…, hay una frase que yo suelo decir muy habitual, que es que la parálisis del análisis es contraproducente, pero sí que es necesario hacer una estrategia o un análisis estratégico de qué es lo que queremos hacer y cómo lo queremos hacer para saber la situación de partida.

Creo que con algunos de los estudios que se está realizando por parte de la conselleria estamos en este punto de saber en qué situación estamos y cómo podemos avanzar.

La estrategia de I+D+I yo creo que está clara, tanto en el apoyo a pymes por parte del Ivace como la estructura que se va a poner en marcha con la Agencia Valenciana de la Innovación, que ya ha quedado plasmada cuáles sus líneas directrices en los presupuestos de este año.

Y no solo eso, o sea, a los institutos tecnológicos se les da más presupuesto este año y, además, más presupuesto de fondos propios.
Con lo cual, van a poder tener a su alcance una serie de políticas que hasta ahora no podían por la financiación de los fondos Feder.

Y, respecto a la financiación de autónomos y emprendedores, el IVF ha puesto en marcha un programa que ayuda a este tipo de microempresas y que está teniendo bastante buena acogida por parte de la estructura empresarial valenciana.

Por tanto, como decimos, compartimos la preocupación por parte de las pymes.
Creo que se va en una dirección similar a la que marca esta iniciativa.
Y creemos que el apoyo al emprendimiento y a las pymes es fundamental en todas sus formas, porque, a veces, sí que vemos que se apoya determinada forma de emprendedurismo o actividad económica que no es posible aplicar a cualquier tipo de proyecto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyora Hernández.

Per al torn de rèpliques, senyor Almería, té quatre minuts per a la rèplica.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

En primera instància, volia agrair l'actitud, el to i el recolzament dels grups parlamentaris a esta proposta.
I, més enllà d'entrar a rèpliques, el que faré seran algunes consideracions sobre les coses manifestades en les intervencions dels diputats i de les diputades.

Sense perjuí que esta PNL no vol inventar la roda, evidentment, vol contribuir a posar damunt de la taula un problema que pensem que és important i a posar pressió, no sols a través d'esta proposta de resolució, sinó a través també de les seues conseqüències, que se'n puguen derivar en les esmenes parlamentàries als pressupostos de 2018, com aixina farem, contestant un poc a les propostes del Partit Popular.

He de dir que, moltes vegades, incidir sobre una cosa que teòricament s'està fent, doncs, l'experiència mos demostra que ajuda perquè allò que s'està fent se continue fent i, a més, en major intensitat i celeritat.
La frase Â«açò s'està fentÂ» és una cosa prou habitual en els nostres fòrums parlamentaris; però, anem a vore, moltes vegades, d'allò que és el plantejament, d'allò que és l'estudi, a la publicació de l'estudi i del pla estratègic, o, més encara, a allò que és la implementació, doncs, va un trajecte important.
És a dir, estem tots esperant que es publique eixe PEIV, però també estem esperant que s'implante, i s'implante correctament.

Fer estudis diagnòstics a vegades no és suficient, sinó que la correcta extracció de conclusions i la correcta implementació d'estes en la realitat és el que, al final, pot solucionar el problema.

He de fer també una observació sobre connectar conceptes que, a vegades, puguen ser major productivitat d'un major creixement.
En estes coses, a nivell empresarial i en altres nivells d'estudi, els estudis que correlacionen variables a vegades donen conclusions un tant perverses.

La correlació de variables es produïx moltes vegades en els estudis, la qual cosa no implica que hi haja una relació de causalitat necessària entre eixes variables.
És a dir, sí, és molt probable que la productivitat produïsca el creixement en algunes i que la correlació és molt gran, però que en totes les ocasions això siga una relació causal necessària, doncs, dubte, i n'hi ha casos que ho demostren.

També, com me queda poc de temps, volem dir que evidentment hi ha un punt adreçat a una sèrie de regulacions, fonamentalment estatals, en què la mateixa concepció legislativa de la grandària de les empreses afecta en molt a la seua capacitat d'abordar les prescripcions legislatives i, en definitiva, tindre majors o menors obstacles per al creixement.

Crec que la proposta que incloem en el punt 7 de la resolució, doncs, pot ajudar també, des del nivell estatal, perquè eixe canvi de regulacions puga ajudar les nostres empreses a poder créixer i poder tindre una qualitat major en la seua gestió.

Una cosa també molt important i que s'ha comentat, i en què jo vull posar l'èmfasi, és en la qualitat de la qüestió.
Tenim micropimes, tenim molta empresa familiar; moltes vegades falta qualitat en la gestió.
Tenim persones emprenedores, però això no és suficient per al creixement.
Necessitem que se forme a eixes persones i necessitem que se considere la capacitat de gestió com a una cosa que ve de l'aprenentatge i de l'experiència i no de l'herència, com moltes vegades passa al nostre país.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Per al torn de rèpliques, ¿alguna rèplica més?

Senyor Woodward, té la paraula, també per quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

No, yo solo terminar la exposición inicial que tenía.

Y, también, a colación de lo que acaba de comentar el compañero, en relación al punto 7, que es instar al Gobierno de España a, uno de los apuntes que hay en el punto 7, el punto 2, incluir un régimen sancionador en la ley de morosidad que elimine la impunidad a las grandes empresas, yo creo que la primera empresa que debería cumplir con la morosidad sería el Consell, la Generalitat valenciana, cumpliendo con los plazos de pago.
Pero, bueno.
.
.

El crecimiento empresarial será consecuencia, como creo que todos hemos coincidido, de una mejora de las condiciones competitivas y de financiación del tejido industrial de la Comunidad Valenciana; de una apuesta por las inversiones en empresas tractoras en sectores innovadores, vanguardistas; de un fomento de la cooperación y las alianzas empresariales; de un apoyo a la ley de autónomos, que mi grupo, Ciudadanos, ha conseguido sacar adelante en Madrid, con mucho esfuerzo y, realmente, con pocos apoyos, hay que decirlo así; de reducir la carga fiscal de las pymes y autónomos; de incrementar el mercado y la oferta de productos; y de un conjunto de medidas que, seguramente, se entenderían como liberales, y que permita a estas empresas iniciar un crecimiento orgánico que lleve a incrementar sus estructuras y su tamaño, predisponiendo así al sector a procesos de fusión y adquisición que, si bien, no serán adecuados para todas, sí que algunas podrían utilizar como vehículo de crecimiento y de reproducir las condiciones que se dan en otros países que permiten aumentar las estructuras empresariales con flexibilidad y cierta seguridad jurídica y de mercado.

No le hablaré de medidas que podrían llevarse a cabo.
Hay muchas, y para eso está el Consell en estos momentos, para aplicarlas en los presupuestos y conseguir ese crecimiento para nuestras empresas, que seguro que lo agradeceremos todos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem en el torn de rèpliques de la resta de grups parlamentaris.

¿Compromís no?
¿Tampoc?

Doncs, passem a les votacions.
¿Vots a favor de la PNL?
10 vots a favor.
¿Abstencions?
5 vots en abstenció.
Per tant, queda aprovada la PNL.

Proposició no de llei sobre diversificació de l'activitat econòmica i la potenciació de les dones rurals, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 39.
438, BOC número 138)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el punt sisé, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la diversificació de l'activitat econòmica i la potenciació de les dones rurals, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula, per a la defensa de la PNL, la senyora Hernández, per un temps de huit minuts.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, señor presidente.

Traemos hoy a esta comisión esta iniciativa que, al igual que la iniciativa de la brecha digital femenina, que vimos en la comisión anterior, fue presentada hace un año, pero que sigue teniendo vigencia y que está motivada por la necesidad de visibilizar y poner de manifiesto el problema y el olvido de lo rural durante muchos años.
Un entorno rural en el que, aproximadamente, vive el 20% de la población valenciana y que ha sido incluso castigado muchas veces por las políticas públicas que se han emprendido y que no han facilitado la permanencia y la supervivencia de la población y de la actividad económica en estos entornos.

Ya digo que esta iniciativa tiene un año y, al igual que pasaba con la iniciativa de la brecha digital femenina, ante el retraso de debatirse en las Cortes, se ha empezado a trabajar sobre la misma desde el Consell.

Muchas veces tenemos una visión un poco urbanita de la vida y no terminamos de entender lo que son las zonas rurales y lo que son pueblos, más allá de pasar el domingo en alguna zona de montaña.
Tenemos un conjunto de héroes y heroínas que mantienen la vida y la actividad económica en estas zonas, a pesar de los obstáculos, muchas veces, legislativos y burocráticos que se marcan desde los poderes públicos.

Con toda esta revolución tecnológica que estamos viviendo, deberíamos pensar qué puede suponer internet para la actividad económica en estas zonas, partiendo del hecho de que existe una brecha digital no solo femenina, sino una brecha digital en las personas más mayores y una brecha digital en los territorios.
No es cierto que internet sea un servicio universal ni democrático, ya que, aún hoy, tenemos zonas de interior de nuestra comunidad donde la ausencia de un servicio en condiciones limita mucho la posibilidad de realizar determinadas actividades económicas o determinado consumo a través de estas redes.

Sin embargo, pensemos qué significaría que tuvieran las mismas infraestructuras, que existiera una formación sobre cómo emplear este tipo de revolución digital para emprender desde lo rural y cómo podría diversificar la actividad económica de estas zonas.

¿Por qué traemos esta iniciativa?
Porque es cierto que se está trabajando, desde hace mucho tiempo, en fomentar y mejorar la situación de la agricultura y de la ganadería, así como la mejora del acceso de las mujeres a la propiedad de actividades agrarias y ganaderas, pero no es esta la única actividad que se puede desarrollar desde una zona rural, y no es esta la única actividad que se puede desarrollar para conseguir mantener el nivel de vida y la calidad de vida en estas zonas y que la población permanezca, porque este es el gran problema que tenemos en estas zonas, la despoblación y la huida hacia zonas urbanas.

Por lo tanto, a través de posibilitar y no obstaculizar la diversificación de la actividad económica y el papel de las mujeres en estas zonas rurales, conseguiremos que puedan permanecer los jóvenes, que puedan permanecer las mujeres y, por tanto, que haya natalidad, que va a ser la solución necesaria para que no se siga produciendo esta desbandada hacia zonas urbanas.
No solo eso, sino, con este tipo de medidas, protegiendo las zonas rurales y dándoles una alternativa económica, evitaríamos el daño que supone la sobrepoblación en determinadas áreas y el impacto que tiene, económico y social, en las mismas.

Por tanto, en definitiva, lo que reclamamos es que haya una visión más específica de cuáles son las necesidades de estas zonas y una visión más específica del papel de las mujeres rurales.

Ya he dicho al principio que muchas veces el legislador tiene una visión urbanita y exige requisitos al desarrollo de determinado emprendimiento en estas zonas que solo serían reclamables a una gran ciudad.
No podemos exigir, por ejemplo, unas medidas para abrir un hotel rural o un restaurante exactamente igual que se las pediríamos en Valencia, porque va a ser casi imposible que se emprenda.

No podemos exigir, por ejemplo, que para desarrollar un curso de formación para personas ocupadas o para personas desempleadas en una zona rural se exijan los mismos metros, el mismo equipamiento que se exigiría para realizar el mismo curso en Valencia, porque vamos a conseguir evitar que se pueda realizar esa formación, que la gente esté más preparada para diversificar y emprender y obligamos a estas personas a tener que realizar grandes distancias hacia la ciudad de gran tamaño más cercana, evitando la convivencia y que se desarrolle un entorno favorable en estas zonas.

Por tanto, hasta ahora, además, hemos sido testigos de la aplicación de políticas de desarrollo rural que no han conseguido los objetivos que se planteaban y que, muchas veces, ni siquiera han sido destinadas a promover la iniciativa privada, como así se pretendía, como es el caso del programa Leader, que muchas veces fue utilizado por ayuntamientos para realizar infraestructura pública y no para conseguir que hubiera iniciativa privada que presentara alternativas para la población rural.

Y, por último, nos olvidamos que la falta de servicios públicos que tienen estas zonas, muchas veces por la falta de posibilidades de financiación que tienen los ayuntamientos por la poca población, también podría ser sustituida, de alguna manera, favoreciendo las cooperativas de servicios de habitantes de estas zonas, de estos núcleos rurales, que podrían proveer desde servicios sociales, algún tipo de servicio como catering para personas de edad avanzada, servicios a la dependencia, que además suelen ser profesiones con una amplia representación femenina, y conseguiríamos que las mujeres tuvieran una representatividad y una función social y laboral dentro de estos núcleos.

En definitiva, creemos que, aunque sí que se ha puesto el foco respecto al problema de la despoblación y de las zonas rurales de nuestra comunidad, que es muy necesario que se ejecuten políticas que realmente favorezcan que las personas que quieran se puedan quedar en los pueblos; que no tengan que huir para desarrollarse profesionalmente a una ciudad más grande; que las personas que están en estas zonas rurales puedan tener servicios, no igual que una gran ciudad, pero servicios que aseguren una calidad de vida suficiente; y que haya una democratización respecto al acceso tecnológico ya que va a suponer, supondría un avance y una disrupción dentro de cómo se puede emprender y cómo se puede desarrollar una actividad económica y laboral dentro de un entorno rural.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Hernández.

Ara, per a la fixació de posició, comencem amb el Grup Parlamentari de Podem.
¡Ai!
, de Ciudadanos, perdó.

Senyor Woodward, té quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
A ver.
Entendemos como loable también esta PNL que presenta el Partido Socialista.
Lo que no entendemos muy bien es que en las propuestas que se presentan hay una serie de objetivos que podrían muy bien haberlos ido desarrollando, como ya ha dicho la diputada, el propio Consell al frente.

Luego, hay unas iniciativas que se piden también al Gobierno de España, e incidiré también en el tema de mejorar las infraestructuras de telecomunicaciones en áreas rurales.
A mí me gustaría saber qué ha pasado con el apoyo del Consell en temas de internet para los medios rurales que se aprobó el año pasado, cómo está esta propuesta, si se llevó a cabo, si se ha cumplido o no, porque estamos pidiendo cosas que en teoría tras tres años ya en el Consell deberían estar ya más que solventadas.

Mire, ya le digo que es una iniciativa interesante, ustedes vienen y han puesto en marcha la denominada Agencia Valenciana Antidespoblament, el Avant, cuyo objetivo es combatir la despoblación que afecta a determinadas comarcas en el interior de la Comunidad Valenciana.

El pasado junio del 2018, ya cuando se presentaba o se hacía referencia a este plan, se informaba que La Generalitat preparaba un paquete con cincuenta medidas de carácter fiscal para combatir la despoblación en los municipios de menos de 1.
000 habitantes.
A mí me gustaría saber esto en qué se ha traducido, si se ha traducido en los presupuestos que vienen del 2018 o fue solo un mero anuncio propagandístico como al que nos tienen acostumbrados.

Yo creo que igual que antes en la propuesta que hemos debatido, igual que en la proposición, igual que en ésta, se olvidan de un aspecto importante que nosotros venimos reclamando desde el inicio de la legislatura, y es el tema del impuesto de sucesiones y donaciones que entendemos que en esta medida también podría ser interesante para haberla incluido en su proposición no de ley y fomentar -digamos- la vida en el entorno rural.

Vuelvo y termino agradeciéndole esta PNL a la diputada porque entendemos que es importante primar y volver a desarrollar un aspecto, una población que parece que se está olvidando de ella y que al final estamos cargándonos lo que es el aspecto de la población, despoblación en la Comunidad Valenciana, en los pueblos del interior tan necesarios.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Passem, ara sí, al Grup Parlamentari de Podem.

Té la paraula el senyor Torres per quatre minuts.

Quan vullga.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Nosaltres agraïm també que es porte una iniciativa d'aquest tipus i que es parle també en aquesta comissió d'un problema molt important en el nostre interior com és despoblament.

Tots coneguem un cas quasi (inintel·ligible) .
.
.
, que és la zona de la Serrania, que compartim a més amb altres dos comunitats autònomes en la zona del Maestrat, que és coneguda per Â«la Lapònia del sudÂ» a causa del despoblament i l'abandonament que estan vivint molts pobles (algú tus), molts dels quals segurament molts de nosaltres veurem com van desapareixent al llarg del temps.

Agraïm també que aquesta proposició es centre també en el tema de la dona, una dona que en el cas del món rural normalment sempre parlem d'una doble discriminació: una per ser dona i una segona per viure en el món rural, i inclús una tercera per la invisibilització que viuen a causa dels seus treballs o de la seua situació per no ser reconeguts els treballs que solen fer en l'àmbit domèstic.

És cert que és un tema molt complex el tema del desenvolupament rural, que segurament açò són unes xicotetes accions que ajudaran a millorar, però que és un tema integral que s'ha de treballar des de les diferents conselleries, des de les diferents perspectives.

I és cert que necessita molts recursos econòmics i molts recursos per a atendre eixes atencions especials que tenen aquestes zones, que no es poden comparar amb altres zones on possiblement eixos recursos, doncs, es poden gastar amb més eficàcia i eficiència, però són termes que en el món rural per la situació que viuen i per les externalitats que creen també eixa despoblació, com per exemple no cuidar els boscos que després provoquen els incendis, doncs, bé, no podem parlar en termes d'eficiència i eficàcia moltes vegades, ¿no?
, a l'hora de fer inversions allí.

I n'hi ha un tema que és important quant als recursos, jo recorde que en el fons de cooperació municipal una de les partides que n'hi havia, un dels eixos és per a recolzar el cofinançament a projectes europeus.

Considerem que eixa hauria de ser una de les partides més importants en el sentit que un ajuntament per a poder accedir a un projecte europeu doncs necessita un 50% de cofinançament en els programes del Life plus, ¿no?
, que són els que substituïxen a l'antic Leader, i través dels quals es podria fer una lluita possiblement més efectiva i territorialitzada de les que són les seues problemàtiques.

I, per a finalitzar, n'hi ha un tema que ens sembla molt important, que ja discutirem ací, que és el de l'escletxa digital, però que és un tema que necessita recursos.
I si ho recorden, doncs fa uns dies en la comissió d'hisenda quan parlàvem dels pressupostos i parlàvem d'eixa línia nominativa per a donar-li tres milions d'euros a Air Nostrum, nosaltres ja anunciàrem que una de les propostes que fèiem per a destinar de manera, digam, més.
.
.
a les necessitats que té esta comunitat doncs una de les parts a les quals nosaltres volíem destinar-la és a lluitar contra l'escletxa digital, que ens pareix molt més important que finançar amb tres milions a una empresa privada.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari de Compromís.

Té la paraula la senyora García per quatre minuts.

Quan vullga.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.

Efectivament, la masculinització de l'activitat agrària, la ramadera i la forestal, i també la pesquera, ha generat tradicionalment una situació especialment greu en desigualtat de gènere en el medi rural.

Les dones pateixen particularment la precarietat laboral, la manca de serveis rm infraestructures, la falta d'oportunitats, la invisibilitat i l'absència de reconeixement tant social com econòmic al seu treball.
Aquestos fenòmens generen una situació de precarietat i de falta d'oportunitats que provoca l'èxode de les dones que abandonen els seus pobles cap a les ciutats.
De fet, l'índex de masculinitat dels municipis del medi rural, segons el padró de l'any 2015, era de 108 a l'estat espanyol i de 104,4 al País Valencià.

A més, la presència de dones en la presa de decisions en el medi rural, com ocorre en la resta de sectors de la nostra societat, es troba amb un sostre de cristall que els impedeix formar-hi part.
Així, el treball de les dones queda totalment invisibilitzat amb l'única eixida, efectivament, de fer les labors de cura que no estan tampoc reconegudes o traslladar el seu àmbit laboral a la ciutat.

Deu anys després de la llei d'igualtat s'ha generalitzat l'enfocament de gènere en el medi rural, així com l'especificitat del medi rural en l'acció de govern.
També, va ser fa deu anys que s'aprovà la llei per al desenvolupament sostenible del medi rural a l'estat espanyol, que està absolutament parada i que manca de pressupost.

Igualment, en 2015, el govern central aprovà el pla per a la promoció de les dones en el medi rural que tenia un període que comprenia des del 2015 fins al 2018, que complia les mesures que se'ls exigia als diferents ministeris però que tampoc no ha anat acompanyat del pressupost necessari i no s'ha pogut aplicar.

A més a més, el contingut d'aquest pla resulta insuficient ja que un problema de tal magnitud requerix d'una atenció més específica en cada territori, perquè cada territori representa les seus particularitats pròpies i unes causes i unes característiques determinades de la desigualtat que es produïx en el medi rural; no és el mateix el medi rural a Galicia que per exemple al País Valencià.

En aquest sentit, en aquesta legislatura (algú tus) s'ha aprovat una proposta de Compromís sobre una proposició no de llei per a desenvolupar un estudi sobre la situació de desigualtat en la qual es troben les dones valencianes en el món rural, per tal d'elaborar des de les institucions valencianes un pla autonòmic per a la promoció de les dones dintre del medi rural que inclourà una sèrie d'actuacions orientades a resoldre els conflictes identificats en cada zona del territori rural i, efectivament, també, incorporar els principis que s'han plantejat en aquesta PNL.

És imprescindible la visibilització i el reconeixement de les dones en el medi rural i el lloc que els correspon en la societat i en l'estructura econòmica del nostre país, per això cal incorporar-les als òrgans de decisió i als llocs de decisió i participació dintre de l'àmbit rural.

Sens dubte, hem de superar l'escletxa de gènere en matèria d'ocupació i emprenedoria en el medi rural, així com engegar les mesures que permeten la conciliació de la vida personal, laboral i familiar, i també la coresponsabilitat en el medi rural.
Ja de per sí desenvolupar un projecte de vida en el medi rural és difícil perquè les condicions de desenvolupament econòmic no són les mateixes que en la ciutat; si a més a més introduïm l'escletxa de gènere doncs estem creant una doble discriminació.

Per tant, entenem que hem de recolzar aquesta proposta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies per la seua intervenció.

I per a finalitzar amb els grups parlamentaris, acabem amb el Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula la senyora Bernal per quatre minuts.

Quan vullga.

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidente.

Buenos días, señorías.

Las mujeres, y en este caso las mujeres rurales, es un colectivo al que hay que apoyar, y ahí al Partido Popular siempre nos van a encontrar.

Se trata de un colectivo en el que más de la mitad de los casos, el 54% apuesta por el emprendimiento, y lo hace pese a los frenos que supone la falta de infraestructuras, las comunicaciones, la carencia de nuevas tecnologías, como ya hemos estado hablando durante este debate.
Es por ello que hay que promover políticas que favorezcan no solo el emprendimiento de las mujeres en el medio rural sino que hay que promover políticas de natalidad, políticas que hagan que las personas no se vayan a las grandes ciudades.

Estamos de acuerdo con la PNL del PSOE, pero sí que es cierto que en lo que no estamos de acuerdo es en que no se hablen de cifras, de cosas específicas, de compromisos, porque siempre nos encontramos con las palabras promover, estudiaré, adaptaré, garantizaré, pero nunca nos encontramos con realmente unas partidas que digan que vamos a estudiar la realidad de las mujeres con un presupuesto o, realmente, estudiarlo pero estudiarlo con dinero porque, al final, luego todo se queda en un saco roto.

Se trata de un colectivo diversificado en el que cada vez más personas abandonan las zonas rurales para trasladarse a las zonas metropolitanas.
Y ustedes sí que es cierto que proponen en esta PNL diferentes puntos que en algunos estamos de acuerdo pero en otros pues -como ya han dicho también durante el debate- ya se han puesto en marcha o ya existen; entre ellos, el punto en el que habla de una red de asociaciones de mujeres rurales, existe una asociación bastante importante que se llama Afammer a nivel nacional, que también tiene en la Comunidad Valenciana varios puntos, y que se dedican a promover actividades y promover ese empoderamiento de la mujer en el mundo rural.
También, ustedes hablan de la Unión Europea pero no hablan de cuánto el Consell va a poner o si el Consell va a poner ayudas presupuestarias para esto.

Yo les invito a que, como estamos también, como le he dicho al compañero de Podemos antes, les invito a que si en el presupuesto no hay suficiente partida presupuestaria, bueno, pues que enmienden y todas estas propuestas que son muy buenas aparezcan en el presupuesto de este 2018 y no lo dejemos para más adelante.

Ustedes también hablan de estudiar medidas de discriminación positiva.
Y la verdad es que me impresiona que ustedes hablen de esto, porque el Partido Popular ha presentado varias PNL en esta cámara apoyando en otros sectores, no en el sector rural, la discriminación positiva de la mujer en otros ámbitos y se nos ha rechazado siempre por parte del govern del botànic.

Entonces, la verdad es que me ha impresionado bastante y me encantaría que ustedes presentaran realmente una PNL en la que especificaran el dinero y la partida presupuestaria donde va a aparecer este empoderamiento de la mujer rural.
Estudiando, obviamente cómo hacerlo y qué discriminación positiva realizar ante esto.

También hablan del plan de cooperativas que el otro día estuvimos en la presentación.
Por cierto, eché de menos a muchas mujeres.
Ahí lo dejo.
Yo estaba rodeada de hombres.
Esto me parece perfecto porque creemos en el mérito y la capacidad, pero sí que es cierto que creo que hay muchas mujeres en cooperativas que podrían haber estado allí.

Por otro lado, la brecha digital femenina, estoy totalmente de acuerdo.
Y un ejemplo del que se habla mucho de esta brecha digital, es un caso -y no sé si lo conocerán- de un señor de Teruel que tenía una empresa de cuchillas y de todo este tema, y el hombre pues creó una página web y, bueno, ha vendido hasta tartanas para Juego de Tronos y no sé qué más.
Es un caso bastante de éxito que se habla mucho, porque, bueno, venía de una zona rural con un sector muy manufacturero, la verdad, y el hombre, ¡oye!
, ha vendido por todo el mundo.

Y nada.
Nosotros la verdad es que siempre estaremos al lado de las mujeres.
Y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, per la seua intervenció.

Acabades ja les intervencions dels grups parlamentaris, per al torn de rèpliques té la paraula la senyora Hernández per quatre minuts.

La senyora Hernández Sánchez:

Respecto a.
.
.
Bueno, voy a hacer réplica en su conjunto.

Coincidimos en que la cuestión de la situación de las áreas rurales es muy compleja y esta iniciativa abarca cuestiones que tocan a diferentes consellerias.
Porque, cuando hablamos del desarrollo de la mujer rural, por ejemplo, abarcaría al Instituto de la Mujer y hay otras cuestiones de diversificación económica que son parte de la conselleria de economía sostenible, pero también hablamos de modelo productivo y hablamos de agricultura.
O sea, es un tema muy complejo que en realidad abarca a muchos ámbitos.

Yo creo que la idea de crear Avant viene motivada precisamente por eso, porque es una estrategia que se debe llevar de manera transversal, ya que va a afectar a muchas consellerias, y se debe hacer de manera integral como se acomete este problema.

Respecto a la cuestión del presupuesto, Avant tiene presupuesto en estos presupuestos que se han presentado para 2018.
Y no solo eso, Fademur, que es la asociación que colaboró con nuestro grupo parlamentario para realizar esta iniciativa, tiene partida de la conselleria de economía sostenible este año.

Con lo cual, ya hay una apuesta presupuestaria para este tipo de cuestiones que son fomentar actividades relacionadas con las mujeres en los entornos rurales.
Así que yo creo que es obvio que ya hay un compromiso presupuestario para ejecutar este tipo de políticas.

Por parte mía, que soy la que elabora esta iniciativa, yo no soy más que una diputada, con lo cual no voy a decidir qué partidas presupuestarias se le van a destinar a cada uno.
Eso se lo dejamos como trabajo a las consellerias.
Pero sí se hacen propuestas de líneas de política que creemos que serían favorables para la estructura actual de la Comunidad Valenciana.
Y los partidos que están presentes aquí pueden realizar enmiendas a los presupuestos si no están de acuerdo con la partida presupuestaria.
Las partidas presupuestarias que -como ya he dicho- ya se han destinado algunas en los presupuestos que se van a debatir hasta final de año en estas Cortes.

Coincido en que es fundamental que el estado también destine partidas a esta cuestión porque la ley de desarrollo rural está prácticamente inactiva, porque no se le está aportando el dinero que necesitaría y más en un país como el nuestro.
Pero también creo que es fundamental que haya una territorialización de estas políticas porque, como bien se ha dicho, no tiene nada que ver una comunidad autónoma con otra.
Pero, además, porque -como he dicho que es una herramienta transversal- puede ser de manera cooperativa con el resto de políticas que se estén llevando por parte de cada gobierno autonómico.

Respecto al impuesto de sucesiones y donaciones, pues me parece una buena propuesta.
Yo solo le propongo que hubiera hecho una enmienda.
O sea, yo, todas las enmiendas que sean para mejorar mis iniciativas yo siempre las acepto.
Creo que soy una persona bastante dada al consenso.
O sea que yo, si la hubiera presentado, encantada porque probablemente la hubiéramos aceptado y creo que es verdad que sería bastante interesante para el entorno rural.

Cuando hablaba de discriminación positiva, no hablo solo de discriminación positiva para las mujeres, hablo de discriminación positiva para proyectos en entornos rurales.
Y viene ligado a lo que estaba explicando, que muchas veces el legislador tiene una visión urbanita de las leyes que se realizan.
No se dan cuenta que las condiciones en las que se desarrollan las actividades económicas y la vida en entornos rurales no tiene nada que ver con el de una gran ciudad.
Y se les están exigiendo unos requisitos para ayudas públicas o para conseguir una licencia que en un entorno rural va a ser muy complicado que se cumplan.

A eso me refiero con discriminación positiva y hablo para cualquier proyecto de un entorno rural.
Obviamente, si es desarrollado por una mujer, por la situación en la que se encuentran las mujeres en los entornos rurales con la doble discriminación que hemos dicho, mucho más.
O sea, más a más.
Pero hablaba de discriminación positiva de proyectos en entornos rurales porque muchas veces la legislación y los trámites burocráticos y administrativos van en contra del desarrollo de la supervivencia en estos pueblos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies per la seua intervenció.

Per al torn de rèpliques, ¿algun grup parlamentari més?

Senyor Woodward, té la paraula també per quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
No, no utilizaré tanto tiempo.

Agradecerle, no la idea, sino el ofrecimiento para el tema del impuesto de sucesiones y ya le adelanto que vamos a hacer una enmienda en la ley de acompañamiento al respecto y espero, como bien ha dicho, que pueda apoyarla en este sentido, porque también irá enfocada para este sector.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward, per la brevetat.

Per al torn de rèpliques, ¿algun grup parlamentari més?
Popular i amb ells tanquem.

Senyora Bernal, té quatre minuts.

La senyora Bernal Talavera:

Senyora Hernández, me ha impresionado que usted diga que usted no puede decir qué cantidades se pueden poner en el presupuesto.
Pues, el Partido Popular, mire, si todo lo que presentamos aquí nos dicen que no.
A todo.
Pero usted sustenta al gobierno, usted es parte del gobierno.
Usted puede presentar una enmienda y puede hablar con el gobierno y poner una cantidad en todas estas medidas.
Y lo puede hacer perfectamente.

Y apoyo al compañero de Ciudadanos con la enmienda del impuesto de sucesiones a ver si realmente le apoyan.
Y, a todo esto, también le voy a decir que espero que la enmienda que el PP va a presentar a los presupuestos en este sentido, también la apoye, también la apoye.
Porque, ya que hemos debatido esta PNL suya y usted ha dicho que usted no puede poner cantidad económica, bueno, pues el Partido Popular va a hacer una enmienda con una cantidad económica, a ver si nos la apoya.

Y respecto a la discriminación positiva para programas, usted dice que es especialmente por mujeres.
Nosotros, por ejemplo, presentamos en este parlamento al principio de la legislatura una proposición no de ley en la que se discriminaba positivamente a las mujeres que querían estudiar una carrera técnica.
Porque, bueno, lo hablamos en otro día, de hecho, en la PNL de la brecha digital, en la que las niñas con 4 años, según muchos estudios, tienen como idea que ya no son capaces de estudiar una carrera técnica.
Y de hecho en casi todas las clases de la universidad de ingeniería hay un porcentaje mucho menor de mujeres que de hombres.

Nosotros presentamos esa proposición y ustedes no nos la aceptaron.
Y de esa proposición hubieran salido muchas mujeres ingenieras, muchas mujeres agrónomas, muchas mujeres que seguramente acabarían o innovarían dentro de sus medios rurales.

Entonces, claro que estamos de acuerdo con esto, pero me impacta que ustedes lo presenten porque el Partido Popular ha presentado muchas proposiciones en este sentido y ustedes siempre han votado que no.
Como siempre.

Muchas gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Doncs, acabat ja el torn de rèpliques passem ja a la votació de la PNL.
¿Vots a favor de la PNL?
Unanimitat.

Proposició no de llei sobre la modificació del Decret 65/2012, de 20 d'abril, del Consell, pel qual es regula la venda no sedentària a la Comunitat Valenciana, presentada pels grups parlamentaris Socialista i Compromís (RE número 59.
582, BOC número 181)

El senyor president:

I passem a l'últim punt de l'ordre del dia que és el punt tercer, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la modificació del Decret 65/2012, de 20 d'abril del Consell, pel qual es regula la venda no sedentària a la Comunitat Valenciana, presentada pels grups parlamentaris Socialista i Compromís.

Recorde que ací s'ha presentat una esmena pel Grup Parlamentari Popular.
Per tant, comencem en la defensa de la PNL que es repartiran el temps entre Compromís i el PSPV.
Per tant, comença Compromís amb quatre minuts.

Senyora García, té la paraula.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.

Tornem a debatre sobre la venda no sedentària en aquesta comissió.
Vull recordar que a l'abril de 2017 el Partit Popular va presentar una proposta de modificació de la llei que regula aquesta venda, que en aquell moment tant Compromís com PSPV intentàrem esmenar eixa PNL perquè enteníem que la filosofia en la qual s'havia presentar era una filosofia correcta, però que allò que estava demanant-se contravenia algun tipus de legislació sobretot de l'àmbit estatal, no de l'àmbit autonòmic.

Vàrem esmenar per a intentar poder aplicar eixe canvi en la normativa autonòmica.
Eixa esmena va ser rebutjada i, per tant, va decaure la proposta.
En decaure la proposta i a l'entendre també que era factible , digam, proposar-li al Consell la possible rectificació o millora dels textos normatius per tal d'afavorir l'exercici de la venda no sedentària, efectivament avui presentem una proposta que el que intenta és aplicar vertaderament allò que es va voler pretendre i que no va poder arribar a terme a l'abril.

Ací el que estem proposant és separar els deutes municipals d'allò que són l'exercici d'activitat a l'hora d'exercir la venda no sedentària de la resta de deutes que es puga tindre a nivell municipal.
Perquè hem d'entendre que, moltes voltes, l'exercici de la venda no sedentària és la via d'ingressos que tenen les persones que l'exercixen, precisament, per a fer front a altres tipus de deutes.

Ací, per exemple, si tens una multa, si tingueres una multa que no has pagat i tingueres al dia totes les teues obligacions tributàries al respecte de l'exercici de l'activitat de venda no sedentària, no podries presentar-te en un ajuntament sense tindre un pla de pagament.

Per tant, el que intentem és un poc, amb aquesta proposta, facilitar i aïllar el que és la via dels ingressos de l'exercici d'esta activitat i que tinguen una regulació tributària específica en relació a l'activitat, de les altres possibles -diguem- infraccions o altre tipus de deute que es puga tindre a nivell municipal.

Hem de recordar que moltes voltes la gent que exercix aquest tipus d'activitat és gent amb pocs recursos i que moltes voltes deu de prioritzar.
I que, efectivament, eixa priorització deuria de dirigir-se cap a aquelles activitats que els poden facilitar els ingressos suficients per a augmentar eixos recursos i per a poder fer front a altres tipus de deutes.

Per exemple, una persona que no té suficients recursos però que té una parada en el mercat deuria de prioritzar, digam, tindre els tributs al respecte d'eixa parada en regla, front a altres com, per exemple, podria ser l'IBI, podria ser algun altre tipus de taxa que l'impediria exercir l'activitat si no ho té.
.
.
en la legislació actual l'impediria poder muntar la parada amb els tributs en tot l'àmbit de l'activitat de la venda no sedentària en regla i, efectivament, per la manca de recursos no poder fer front a altres tipus de tributs.

Entenem que separar esta vessant és positiva i, per tant, la proposem a la comissió a l'espera de poder ser aprovada.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

I els altres quatre minuts per a la defensa de la PNL pel Grup Parlamentari Socialista, la senyora Serna té la paraula.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, señor presidente.

Saltaré el preámbulo que da lugar a esta iniciativa porque la compañera Teresa de Compromís lo ha especificado perfectamente.
Pero sí me voy a detener en que desde nuestro grupo somos conscientes de que el sector del comercio de la venta no sedentaria constituye en la actualidad un claro factor de desarrollo y diversificación de lo que significa el comercio local y, además, trae y viene acompañado de creación de empleo directo e indirecto relacionado con su propia actividad.

La venta no sedentaria se convierte en nuestros municipios en espacios de socialización, de cercanía y de referente de consumidores.
Además, potencia la vida ciudadana.

En definitiva, estamos ante un tipo de comercio que ha sobrevivido prácticamente a todos los tiempos y que ha venido siendo regulado y que en la actualidad se regula con el Decreto 65/2012.
Bueno, en definitiva, sabemos la importancia de este sector en nuestra estructura económica.

Tal como hemos indicado en la propia iniciativa que hoy presentamos, se requiere una especial atención en la normativa reguladora que afecta directamente a este tipo de comercio.
El propio Consell desde el inicio de la legislatura propone una modificación de la legislación que le afecta directamente, teniendo en cuenta las preocupaciones del propio sector que forma parte de este comercio como es el de la venta no sedentaria.

Por ello, creemos que es urgente acometer las modificaciones que sirvan para facilitar las relaciones que este sector pueda tener especialmente con las corporaciones locales porque es con la administración con la que más directamente se encuentra implicada.

Por eso hemos presentado esta iniciativa conjunta, acotar el alcance del artículo 7.
1 en su apartado d es el objeto principal de esta PNL, y creemos que es lo urgente (algú tús) y lo más necesario en este momento porque la inconcreta redacción de este apartado del articulado puede llegar a condicionar y limitar el ejercicio de la venta ambulante mediante ordenanza municipal no relacionada directamente.

El sentido de la norma presupone en sí misma el estar al corriente de las obligaciones tributarias derivadas de la propia actividad comercial y no de cualesquiera otras en las que pudiera incurrir las personas que desarrollan esta actividad comercial.

Sin embargo, en la práctica, tal como ya ha indicado la compañera de Compromís, se nos dice que esta falta de concreción en la norma se puede traducir en la obligación de estar al corriente con la hacienda municipal por cualquier causa como obligación para el mantenimiento de la actividad comercial.

Por ello, y atendiendo a una reiterada reivindicación de los colectivos del sector, consideramos necesario que la regulación sea mucho más justa y razonable para los sujetos a esta actividad sin dejar de ser respetuosa, como siempre, con la autonomía municipal.

En definitiva, debemos conjugar las obligaciones fiscales municipales y el ejercicio de la actividad de la venta no sedentaria, no entendiendo esta limitación que viene en este articulado que pueda convertirse en un impedimento para el desarrollo de la actividad comercial -como bien ha indicado-, como ejemplo una sanción de tráfico podría situar en desventaja a los comerciantes.

Por ello esperamos que, teniendo en cuenta la centralidad y en lo que se concreta esta proposición, podamos obtener el apoyo mayoritario de los grupos.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

I, ara, per a la defensa de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula per huit minuts el senyor Casanova.

Quan vullga.

El senyor Casanova Claramonte:

Molt bon dia.

I gràcies, senyor president.

La veritat és que després de vore la seua proposició -i me'n vaig anar a buscar per a recordar-ho perquè no vaig portar el punt jo, el va portar el meu company Pepe Salas, que per raons de salut no ha pogut vindre i per això el porte jo-, el seu punt, el punt que vostés plantegen és exactament el mateix que el tercer dels punts que mosatros diem en la nostra PNL, exactament el mateix.

Però, mosatros hem presentat una esmena intentant vore si arribem a un acord perquè jo, després d'escoltar la senyora García i la senyora Serna, les seues explicacions em valen per a totalment justificar la nostra esmena.

Vostés han dit perfectament -i és el mateix que van demanar aleshores i que ara intentaré fer-me comprendre, tal vegada l'altra vegada no ho vam aconseguir-, i és que per a accedir a la venda sedentària s'exigisca estar al corrent en el municipi en temes relacionats en la venda sedentària -i ho ha dit molt bé-.
Si un venedor té una multa de trànsit no té per què evitar-li que exercisca la venda sedentària.
Si estem absolutament d'acord.

Però això no sols és l'apartat d, que, com dic, és el que és exactament i literalment el que mosatros vam presentar fa sis, set mesos i que vostés no van aprovar.
Parlàvem d'una esmena però vostés el que demanaven en una transaccional és que es ficara que s'instara el Govern d'Espanya a no sé què.
I això no tenia res a vore.
¿S'enrecorden?
Sí, jo això és el que recorde.

Jo estic en un pla.
.
.
, la nostra esmena va en un pla absolutament positiu, i és que al venedor ambulant, que molt bé han descrit com un col·lectiu especial, amb unes dificultats especials, no se li aplique més normativa o més inspeccions que les que se li apliquen a un comerç sedentari.

M'explique.
A un comerç sedentari, quan obri un comerç sedentari -i ací n'hi ha alcaldes i regidors- en un poble se li exigixen una sèrie de papers en l'obertura, però, després, cada dia, quan torna a obrir el comerç no va cap inspector a exigir-li que estiga al corrent de la seguretat social (soroll de papers), al corrent de l'impost d'activitats econòmiques i tal, que és el que plantegen l'apartat a i b.

És a dir, mosatros el que estem dient és: sí, que exigisca eixa documentació com a tots els comerços també sedentaris en el moment de l'obertura, però que no siga l'ajuntament qui els exigisca estar al dia en eixos tributs, en eixes obligacions tributàries, perquè ells obrin cada dia.
És que tenen una particularitat diferent a la que és un comerç sedentari i és que el comerç no sedentari obri cada dia.
Si cada dia li exigim, tots els dies els papers, això no ho estem fent en els no sedentaris.

Per tant, no estem intentant obrir -com es va dir inclús- una porta al frau.
¡No!
, el que estem dient és que se li aplique exactament les mateixes prescripcions, les mateixes inspeccions.
I per això separem, separem els punts en dos: els que s'exigixen a l'hora de l'obertura i els que s'exigixen tots els dies, que són els que fan referència al gènere, a les factures, a la procedència del gènere, a temes de salubritat, etcètera.

Eixa és la proposta, no va més enllà.
És a dir.
.
.
Però és, a més, el que mos demanen a mosatros el sector.
I pensem que és molt raonable perquè és un sector, com han dit molt bé, que té unes particularitats.
És a dir, igual que es diu que només li siguen d'aplicació els tributs municipals, ¿i per què l'ajuntament ha de ficar-se en si paga o no paga la seguretat social, per exemple?
No diem que si n'hi ha un inspector de la seguretat social no li aplique l'expedient que corresponga i les sancions que corresponga, però això no l'habilitaria per a exercir la venda sedentària.

No estem dient…, per això el punt 7.
1.
2 quan diem: Â«Durante el ejercicio de la venta no sendentaria deberán cumplirse los requisitos -que els ha reenumerat, són els mateixos que n'hi ha en la llei, els nous a, b, c, d, tal, són els nous, no n'hi ha cap punt canviant cap coma, ¿eh?
-, sin perjuicio de que las administraciones competentes podrán exigir las obligaciones tributarias que además correspondanÂ».

És a dir, que no siga l'ajuntament qui cada dia li demane els TC1 i TC2 per a vore si estan d'alta en la seguretat social, això no està relacionat amb la venda sedentària, això no l'inhabilita.
Que sí, que serà una transgressió, que no estem dient que s'òbriga un frau, ¡no!
, però que no siga l'ajuntament que tots els dies, amb la característica que té la venda ambulant, tots els dies els exigisca tots els papers per a poder muntar el lloc.

I això mos ha passat als ajuntaments.
És a dir, en els que hem estat, o esteu en els ajuntaments sabeu que el col·lectiu a principi d'any o quan s'òbriguen les… -cada poble ho té d'una manera-, l'adjudicació dels llocs, sí que se'ls exigix una sèrie de documentació, però, després, entenc que li ho exigisca qui li haja d'exigir però no l'ajuntament.
Eixa és la qüestió.

Jo no sé si he sigut capaç de portar-ho al paper, no sé si he sigut capaç d'explicar-ho, però, com dia, l'explicació que ha fet la senyora García i la senyora…, sobretot la senyora García ho ha explicat tal vegada molt millor que jo.
És a dir, només aquells tributs i obligacions que són i fan referència a la venda no sedentària, no multes de trànsit, no seguretat.
.
.
, és a dir, no altres coses que res tenen a vore amb l'exercici de l'activitat.

La qual cosa no significa que mosatros diguem que no hagen de complir amb eixes obligacions.
No, no.
Que les complisquen però que l'exigisca com a qualsevol comerç, com a qualsevol activitat industrial, com a qualsevol empresa, que li les exigisca qui li les ha d'exigir.

I eixe és el sentit de la nostra esmena, és a dir, no n'hi ha res més enllà que el que vostés han dit.

Intentem.
.
.
, vam intentar, i tal vegada no ho vam aconseguir explicar bé quan en el mes d'abril ja ho vam presentar de la mà del sector, ho tornem a intentar ara, no sé si hem sigut suficients.
.
.
-i en este cas jo-, suficientment hàbil per a transportar al paper l'esperit del que volem dir, però que entenc que és de sentit comú el que estem plantejant, que no es transgredix cap normativa, que no s'obri cap porta al frau i que es donen facilitats en un sector al que òbviament crec que -per tot el que he sentit- tots volem ajudar.

Per tant, ahí està la nostra esmena, que és el sentit que he explicat.
I espere que la puguen acceptar perquè això mos portaria a poder aprovar un tema per unanimitat per a este sector que és el que tots voldríem.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

Doncs, ara, per a l'acceptació o rebuig de l'esmena, també partim el temps, dos minuts cada diputada.
Són quatre per a l'acceptació o no.
Per tant, ho deixem en dos i dos.

Senyora García, té dos minuts.

Quan vullga.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies.

Jo no voldria tornar als motius del debat de l'altra PNL perquè ja quedà clar que nosaltres a través de la legislació autonòmica no podem votar-se la legislació estatal.
I allò que vostés demanaven en aquella PNL -i que tornen a demanar ací i es reiteren en l'error- és intentar a través de la legislació autonòmica contravindre la legislació estatal.

Els vàrem convidar, efectivament, a modificar la legislació estatal, que és el que cal, i a incorporar aquestes peticions dintre de l'àmbit legislatiu que correspon, però no ha de ser aquest eixe àmbit.

A més a més, i un poc estudiant l'esmena que vostés han posat, resulta també contradictori que pretenguen, que intenten transmetre que volen ajudar al sector, i incorporen unes esmenes en la mateixa llei de comerç que, digam, són un compendi de tot allò que ha de vore en les diferents legislacions sectorials que un venedor ha de complir per a exercir la venda no sedentària d'una manera com.
.
.
, jo quan he llegit la seua esmena no sé si estaven propiciant un futur règim sancionador o, efectivament, estaven intentant ajudar als venedors ambulants perquè no queda clar.

N'hi ha alguns articles, com per exemple el 7.
1.
1 b, en el que podríem inclús pensar que vostés estan impedint exercir l'activitat a aquelles persones que ja de per si a nivell municipal poden exercir-la.
Per a les persones estrangeres que volen exercir la venda no sedentària han d'estar empadronades i han de complir els criteris que els exigix la legislació corresponent per a exercir l'activitat.

Altra cosa és confondre la venda no sedentària amb el top manta, i el top manta ací no entra a valorar-se perquè, efectivament, es tracta ja d'una visió més social o menys del fenomen del top manta.
A Barcelona, per exemple, han fet un pla d'ocupació, han contractat a les persones que estaven allí, els han oferit la possibilitat de regular els seus papers i, efectivament, els han regulat i en este moment li han donat l'oportunitat a totes eixes persones.

Però no es tracta d'açò en aquest punt, ací del que es tracta és de poder oferir oportunitats als que exercixen l'activitat de venda no sedentària, i entenem que açò torna a embolicar la perdiu, torna a marejar la perdiu, mos fa votar-mos la legislació estatal…

El senyor president:

Senyora García.

La senyora García Muñoz:

…i que, per tant, no podem acceptar.

El senyor president:

Senyora García, gràcies per concloure.

Senyora Serna, té dos minuts.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, señor presidente.

Bueno, yo coincido con la compañera Tere porque es cierto que cuando lees la PNL te sorprendes un poco porque es verdad que hay dos partes en ella.
A mí lo que más me choca quizá sea lo último que ha explicado la compañera de Podemos, porque realmente parece que se esté hablando de.
.
.
(Veus) ¡Uy!
Perdón, de Compromís.
(Veus) Estaba pensando en ti, Pep.
Me preocupa especialmente que usted pretende decirnos.
.
.
, o sea, nos explica que es como más conciliadora, y yo la veo totalmente restrictiva.
No sé por qué, pero.
.
.
No sé si ha sido la manera de redactarla, pero el espíritu que usted nos trasmite cuando la cuenta, pues efectivamente no está plasmada en el papel.

Además, muchas de las cosas que se están pidiendo ya forman parte de la legislación.
Es evidente que el objeto de venta es vigilado para que cumpla la normativa reguladora y son los propios municipios los que hacen ese trabajo.

Y, efectivamente, la competencia municipal es la que estamos defendiendo aquí.
Y con nuestra iniciativa, lo que estamos intentando es favorecer el ejercicio de la venta no sedentaria desde.
.
.
, ofreciendo facilidades sin bordear la ley, y aquí repetimos cosas que ya se están regulando y que ya se están controlando y, por otro lado, me suena a restrictiva.

Por eso no creo que podamos aceptar esta enmienda.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Entenc, per tant, que l'esmena queda rebutjada.
(Veus)

Per al torn de rèplica té quatre minuts.

El senyor Casanova Claramonte:

Gràcies.

Jo.
.
.
la veritat és que me'n vaig un poc frustrat hui d'ací, perquè ni sé redactar ni sé explicar.
.
.
I això a la meua edat és preocupant, perquè ja serà difícil que ho aconseguisca.

Però, de totes maneres, a vore, a mi m'agrada parlar amb precisió.
No estem parlant de ninguna llei de comerç, que ha citat la senyora García.
No estem parlant en genèric de ninguna legislació.
Estem parlant.
.
.
estem parlant del Decret 65/2012, de 20 d'abril, del Consell, que és este.
I quan vosté diu que el punt b del 7.
1.
1.
.
.
, no sé què diu que jo en imposar-lo.
.
.
Doncs si està ahí i no l'he tocat.
És exactament igual.
Eixe no el toque, ni vostés tampoc.

És a dir, el punt b, Â«estar dado de alta y al corriente en el pago.
.
.
Â», és a dir, ni el a ni el b ni el c, ni els han tocat vostés ni mosatros, ni ara ni abans, ¿val?
És a dir, l'únic que diferenciem és entre el moment de la concessió de la parada per a exercir la venda a l'exercici cada dia de la venda.
És a dir, jo.
.
.
, vaja, la veritat és que a mi me convenç.
Jo, el que me conte jo, m'ho crec.
Jo sí que ho entenc.

Jo, al final, el que traduïsc és que vostés no volen acceptar-ho simplement perquè ho planteja el Partit Popular, com és habitual en esta casa.
Sí, és que és aixina.
És a dir, no estem ficant ninguna prescripció addicional.

És a dir, ¿quina restricció estem ficant?
Estem dient: el que l'ajuntament va exigir en el moment de l'adjudicació de les parades, que l'ajuntament.
.
.
, cada ajuntament ho farà d'una manera segons la seua ordenança.
Normalment a principis d'any, normalment adjudica les parades i demana una sèrie de documentació, que és esta.

I després, cada dia, el mercat ambulant -n'hi han pobles que en tenen un, n'hi han pobles que en tenen dos; el meu en té dos, dimarts i divendres- cada dia, quan l'inspector municipal del mercat va, no demana a cada u més que una targeta, que és la que té com que l'habilita per a.
.
.
No, no.
.
.

Però el que està dient.
.
.
-això és el que fa en la realitat- però el que diu el decret que faja és que li demane tota la documentació per a poder exercir l'activitat.
I això és el que volem deixar clar, meridianament clar: diferenciar entre el moment de la concessió de la parada i el moment de cada dia que n'hi ha mercat de la instal·lació de la parada.
I això és el que volem.

Lamentablement, tinc clar que a vostés no m'han entés.
No m'he fet entendre, probablement per culpa meua, també de la redacció, i vull pensar que el seu Â«noÂ» a acceptar l'esmena, que no canvia res, que no canvia res, simplement introduïx dos moments.
.
.
Si agarraren l'esmena, jo he marcat en roget el que introduïx, que és que separa les obligacions en dos tipus: les que són exigibles per a accedir a l'exercici de la venda no sedentària en el moment que s'adjudiquen les parades, i el punt 7.
1.
2, que arreplega la resta de condicions, les mateixes que estan en el decret -no me n'ha inventat ni una, ni n'he tocat cap-, perquè durant l'exercici de la venda sedentària se complisquen els condicionants que fan relatius al gènere, a la facturació, a la procedència i a la salubritat.
I això és el que hem fet.
No hem fet res més.
No hem creat ninguna nova obligació de ningun tipus, ningun tipus.

L'únic que estem dient, el mateix que ha dit la senyora García al principi, i que ho repetiré perquè és que és l'esperit del que vull dir, només se'ls exigix als venedors estar al dia en els tributs i obligacions que fan referència a la venda sedentària -punt-; no a altres, no a altres.
Entenc.
.
.

Però no per això si tenen multes de trànsit pendents de pagar, l'ajuntament li obrirà un expedient executiu per a cobrar-li la multa.
Però no té res a vore en l'exercici de la.
.
.
Doncs en la seguretat social, el mateix.
És el que estem dient.
És el que estem dient.

Espere a la segon vegada haver-ho fet comprendre, perquè, si no, me n'aniré a casa un tant preocupat.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Casanova.
Ho ha intentat, ho ha intentat.

Per a rèplica, ¿també la partiran?
¿Sí?
Dos minuts per a la senyora García.

La senyora García Muñoz:

Tornem a reiterar.
Perquè això puga.
.
.
, perquè eixa situació se puga tindre en compte, s'ha de modificar la llei estatal.
Perquè encara que siga molt lloable el que vosté planteja i intentar.
.
.
, no podem equiparar la venda sedentària a la no sedentària, perquè se tracta d'una competència municipal.

I, efectivament, tu, encara que tots els dies tingues parada del mercat, cada dia la tens en un poble diferent.
Per tant, no pots evadir, digam, el fet que a cada poble que tu vages, perquè cada poble té autonomia local i ha de complir les regles específiques respecte d'eixes ordenances -això ho entenem que en cada poble n'hi ha una ordenança distinta, que en cada poble.
.
.
-, efectivament, cada vegada que te trasllades de poble, has de complir la normativa.

Si el que se vol és que el tema de la seguretat social i tota la part, digam, referent a eixe sector, que és un sector distint, que tampoc és l'àmbit municipal, sinó que és l'àmbit de desenvolupament, cal anar a la seguretat social a dir-li: mira, per al sector de la venda no sedentària proposem que se faça d'esta manera, i facilites el que nosaltres, dintre del nostre àmbit d'actuació, que és eixe decret efectivament, podem fer i facilitar-los la tasca allí on podem facilitar-li-la.
I els convide que ho facen.

Els convide que modifiquem la legislació estatal perquè pugam tindre, digam, les particularitats de la venda no sedentària equiparant-les amb les de la venda sedentària.
Però això suposa intentar modificar lleis que són reials decrets, i la modificació d'un reial decret no és flor d'un dia, ni se pot fer a través de PNL, perquè incorpora un canvi legislatiu molt més profund i molt més gran.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

Senyora Serna, té dos minuts també per a la rèplica.

La senyora Serna Serrano:

Gracias, señor presidente.

Ni mucho menos hemos pretendido poner en duda ni su capacidad de explicación ni su capacidad de reacción, que efectivamente corresponde al espíritu de lo que usted intenta trasmitir.

Pero que efectivamente.
.
.
yo, con mi explicación y en la defensa de nuestra iniciativa, he intentado explicar la importancia que tiene la venta no sedentaria dentro del sector comercio y la dificultad que en sí mismo entraña, y para lo cual tiene su propia legislación por su propia idiosincrasia, que es la que le hace diferente.

Con nuestra iniciativa, lo que nosotros pretendemos, dentro del decreto marco que se está modificando, es facilitar y diferenciar aquellos tributos que puedan dificultar el ejercicio de la actividad comercial.

Sigo pensando que una de las partes de su enmienda tiene algo de restrictiva y algo de repetitiva con la ley marco reguladora general de la actividad comercial.

Sí que le veo parte restrictiva a aquellos.
.
.
, especialmente, no sé, igual yo lo he interpretado mal, no es ni la redacción ni la explicación, pero sí me choca esto.
.
.
, el punto de.
.
.
, el punto 7.
1.
1 c, de los prestadores extranjeros, que no quiero entrar en este tema.

Y, luego, también sigo viendo que algunas de las cosas que se ponen como.
.
.
prioritarias para que se pueda ejercer, pues creo que están contempladas en una normativa reguladora de la actividad comercial.

No creo que.
.
.
, sin ánimo de decir que ni redacta ni explica.
.
.
seguro perfectamente, no me gusta esta enmienda.
Así que no creo que la podamos aprobar.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Ara, ja, per a la fixació de posició sobre la PNL, passem als grups parlamentaris.
El Grup Parlamentari Ciudadanos, senyor Woodward, té quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Parece que esta PNL ha dado más juego del que parecía en un principio.

Realmente estábamos sorprendidos por esta nueva PNL cuando la estábamos estudiando y, realmente, no.
.
.
no llegamos a entender el motivo de no aceptar la enmienda del Partido Popular, porque la lees y, realmente, es exactamente lo mismo que aparece en el decreto, así como la modificación que quieren efectuar ustedes.

Miren, la exposición de motivos dice que el Consell trabaja desde el inicio de la legislatura en una propuesta de modificación de la normativa sobre la venta no sedentaria.
¿Seguro que está trabajando?
¿O es que realmente es una iniciativa no sedentaria lo que estamos haciendo?
Porque ya llevamos tres años y no se ha visto nada al respecto.

Estamos intentado modificar el Decreto 65/2012, y yo me voy, y leo, y realmente me pregunto: ¿por qué se crean los consejos asesores en las leyes?
Y me viene a mí esta pregunta, porque queremos hacer una modificación.
Hay un consejo asesor creado de la venta no sedentaria, y lo normal es que nos hubieran traído aquí una serie de informes o motivación para realizar esta modificación.
Y lo que hacen es modificar el artículo.
.
.
, el 7.
1, el d, y punto.
Y están trabajando para modificar la normativa.
Vamos, pues menos mal.

Yo realmente.
.
.
me quedo.
.
.
iba a decir frustrado por querer modificar esto sin tener en cuenta el consejo asesor de la venta no sedentaria, o es que no lo quieren tratar, o no hace falta y, realmente, me plantearía por qué motivo planteamos en las leyes que hayan consejos asesores si los utilizamos cuando queremos o cuando no: este no me interesa, pues me da igual, voy a hacer una modificación, y au.

Y hacemos una modificación que realmente creo que la exposición que ha hecho mi compañero.
.
.
el señor del PP Casanova ha estado bastante explicada y creo que se ha entendido bastante bien, y muy bien diferenciada, sin poner ninguna pega a su enmienda.

Nosotros nos vamos a abstener, pero no por nada, sino porque tampoco entendemos que corra ninguna prisa, tras dos años y medio o tras veinticinco.
.
.
, -¿veinticinco?
, perdón- quince años de este decreto, que nadie, ni el PP cuando estaba en el poder lo modificó, ni ustedes lo han modificado, hasta ahora que quieren modificarlo, y diciendo que el Consell está trabajando para modificar la normativa sobre la venta no sedentaria.

Entonces, la sorpresa nuestra es querer modificar una cosa; luego, no atender unas posiciones, que creo que si hubieran atendido la moción del PP, creo que todos los grupos estaríamos conformes, porque es que no dice ninguna cosa.
.
.
, añade nada más a la enmienda suya presentada.

Nosotros nos vamos a abstener.

El senyor president:

Gràcies, senyor Woodward.

Li toca ara el torn de paraula al Grup Parlamentari Podem.
Senyor Almería, té quatre minuts.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

De bestreta, només comentar que pensem que el diputat senyor Casanova s'ha explicat perfectament, molt bé.
No estem d'acord amb ell, però pel que fa a les explicacions són molt satisfactòries.
(Veus)

La Llei 3/2011, de 23 de març, de La Generalitat, de comerç de la Comunitat Valenciana, mitjançant el capítol I del seu títol IV, regula els aspectes bàsics de la venda no sedentària al País Valencià i remeten als ajuntaments per a la regulació específica respecte a temes com l'autorització d'identificació, el desenvolupament de l'activitat i el règim sancionador d'aquesta activitat comercial a través de les seues ordenances municipals, tal i com es contempla en el seu article 47, encara que sorprenentment el mateix article 47 la pròpia llei obri la porta que, si no hi ha ordenança municipal, caldrà ajustar-se al que disposen les normes legals i reglamentàries, estatals i autonòmiques que siguen aplicades a la matèria.

Afortunadament, actualment el Decret 65/2012 regula la venda no sedentària al nostre territori i estableix que correspon als ajuntaments, mitjançant les ordenances municipals, la competència i responsabilitat d'ordenar aquesta activitat comercial al terme municipal, d'acord amb la normativa vigent que siga aplicable, i posem l'èmfasi en l'atenció dels interessos dels consumidors i de la ciutadania, facilitant l'adequada prestació dels serveis públics.
Faria falta concretar exactament, en este cas concret, quins són els interessos dels consumidors i de la ciutadania.

Aquesta proposició no de llei que presenten conjuntament el Grup Socialista i el Grup Compromís ens presenta una proposta de resolució per canviar l'apartat de l'article 7.
1 d'aquest decret, al·legant que la seua formulació resulta massa genèrica, necessita concreció i, per tant, cal aclarir quines seran aquestes obligacions.

En principi, no ens queda massa clar la formulació.
No obstant, si el que es pretén és reforçar l'esperit de la norma en referència a relacionar el compliment de les obligacions tributàries locals amb aquest tipus d'activitat comercial, de forma específica i sense el lastre del compliment d'altres obligacions tributàries de caràcter local, en la nostra opinió pensem que la proposa de la nova redacció de l'apartat d no acaba de donar una solució concreta i definitiva al problema plantejat, i obri la porta també al possible compliment.
.
.
, exigència i compliment d'altres obligacions establides per les ordenances municipals o altres normes aplicables i a una possible utilització perversa d'aquesta ambigüitat de criteri de.
.
.
al criteri de la regidoria de torn de l'ajuntament.

Possiblement, possiblement el que caldria és, com es diu en la pròpia exposició de motius de la PNL, instar el Consell al fet que finalitze el més prompte possible eixa nova proposta de modificació de norma sobre venda no sedentària, que contemple i concrete específicament els aspectes que són necessaris per al seu compliment per a l'actuació sobre la venda no sedentària a l'objecte d'eliminar l'ambigüitat en la seua aplicació per part dels ajuntaments.

No obstant, pensem que la modificació avança poc, però avança, i votarem a favor de la proposta.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Almería.

Bé, una vegada ja han intervingut tots els grups parlamentaris, ¿hi ha alguna rèplica?

Passem a la votació.
¿Vots a favor de la PNL?
9 vots a favor.
¿Abstencions?
7 abstencions.
Per tant, queda aprovada la PNL.

Doncs ací finalitzem la reunió de la comissió d'indústria.
Pregue ara que (veus) … Són 8 a favor i 7 abstencions.

Que s'apropen a la mesa els portaveus i decidirem la data de la pròxima reunió.

(S'alça la reunió a les 12 hores)