Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 6 de juny de 2002.
Comença la reunió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 70.
Segona i darrera reunió.**

 

 

 

 

***Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Educació i Cultura sobre el Projecte de llei del llibre (BOCV número 153).
Continuació.***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Correspon la defensa de l'esmena 93, del Grup Parla-mentari Esquerra Unida.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Anem a defensar les esmenes 93, 98, 100, 105, 108 i 109.

Les primeres es refereixen a l'article 9, sobre els mitjans de comunicació i altres mesures de foment del llibre i de la lectura.
Nosaltres considerem que ja hem aconseguit introduir en la Llei del llibre una referència concreta que els autors que fan la seua obra en valencià van a tindre un suport especial per part dels poders públics.

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Cardona, per favor, un moment.

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Bé.
Els autors en valencià van a rebre un suport especial per part dels poders públics.
També, tal com apareixia en la llei, l'edició d'obra en valencià va rebre un suport especial.
Nosaltres pensàvem que calia introduir, almenys, una referència clara i explícita que també la producció en valencià gaudiria d'un suport i una preferència especial a l'hora de ser tractada en els mitjans de comunicació.
És a dir, no només està el problema que hem de cobrir els principis de la cadena, defensa dels autors, defensa de l'edició en valencià, sinó que a més hem de donar-li una imatge pública consistent i una imatge pública que tinga importància i que siga potent.

Per això nosaltres, quan en l'article 9 mirem que la Generalitat cooperarà amb els mitjans de comunicació social de la Comunitat Valenciana per a potenciar la lectura, la creació literària, i posa que es donarà un tractament especial als autors, els títols i els editors de la Comunitat Valenciana, nosaltres pensem que cal afegir "i a la producció en valencià", perquè en este cas concret és evident que la producció en valencià és la que està en una situació de pitjor distribució, una dificultat.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
està evidentment en una situació molt poc simètrica respecte al castellà.
Per tant, pensem que és necessari que en els mitjans de comunicació es prime la presència de la producció en valencià.

De la mateixa manera ho pensem de Radiotelevisió Valenciana.
Nosaltres trobem a faltar, de manera espectacular, la referència a autors en valencià en la programació de la nostra televisió i de la nostra ràdio.
Hi ha un oblit, una invisibilitat dels autors que fan l'obra en valencià, que nosaltres pensem que no és acceptable, sobretot quan la llei de Radiotelevisió Valenciana té eixa funció, té l'obligació de potenciar l'obra en valencià i potenciar els autors valencians.

I, finalment, en este aspecte nosaltres trobem molt escassa la voluntat de la Generalitat de promoure actuacions que fomentaren el llibre i la lectura, però només el Dia del Llibre.
Nosaltres pensem que és absolutament absurd limitar a la Generalitat només a promocionar el llibre i la lectura el Dia del Llibre.
Nosaltres pensem que cal fer-ho en molts altres esdeveniments.
Cal fer-ho en les fires del llibre, en les fires del llibre antic.
.
.
És a dir, hi ha suficients motius i suficients moments perquè la Generalitat puga potenciar el llibre i la lectura.
Per tant, no volem que es limite només al Dia del Llibre, que al cap i a la fi és un dia a l'any.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Cardona, un moment.

Senyories, pregue novament silenci.

Continue, senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Bé.
Estes fan referència, per tant, a la difusió del llibre i a la lectura i, fonamentalment, a la difusió del llibre i de l'obra en valencià.

Les altres esmenes es refereixen al Consell Assessor del Llibre.
Nosaltres trobem a faltar aspectes fonamentals.
Pensem que en principi, els membres, en representació de les associacions d'escriptors, d'il·lustradors, d'editors, de distribuïdors, de llibreters i bibliotecaris, no haurien d'estar designats pel conseller amb competències en matèria de cultura.
Nosaltres pensem que ja que hi ha associacions que es preocupen de representar a estos sectors, el que s'hauria de fer és que estes mateixes associacions triaren els seus representants.
Pensem que és un principi bàsic de democràcia i pensem que, d'una manera contrària, no es garanteix la presència de representants reals del sector.
Pot haver la temptació, com n'hi ha moltes vegades, de triar un consell assessor còmode, un consell assessor que l'únic que faça és donar la raó al que el conseller proposa.
Per tant, nosaltres pensem que és imprescindible que els consellers siguen designats per les mateixes associacions per una qüestió de democràcia i de representativitat.

De la mateixa manera pensem que caldrien tres representants de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
Ressaltem que no hi ha cap referència als ajuntaments en tota la llei, que no hi ha cap referència a la participació de l'administració local.
I nosaltres pensem que té importància en dos vessants: primer, com a representants del poble valencià, com a representants que són del municipalisme.
I, en segon lloc, perquè molts ajuntaments tenen fons editorials, dediquen un esforç seriós al treball en este tema.

De la mateix manera, voldríem un representant de la direcció general amb competència en política lingüística.
Nosaltres considerem que la política lingüística, a l'hora de parlar del llibre, és bàsica i essencial.
Per tant, no entenem que no aparega en esta relació de components del Consell Assessor del Llibre el representant de política lingüística.
Se'ns pot dir que ja apareix un representant de la Direcció General d'Ordenació Educativa, que hui en dia coincideix en el director general de política lingüística, però això no té per què ser sempre aixina.
Com no ha de ser sempre aixina, nosaltres considerem que el de matèria d'ordenació educativa ha d'estar present, però també el de competència.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Cardona, acabe.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
en política lingüística, perquè té molt a vore el tema del valencià a l'hora de fer una política correcta en el tema del llibre ací en el nostre país.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Ortega, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

En esta agrupación de enmiendas, hay tres que corresponden al artículo 9 y otras tres que corresponden al artículo 10.

Vamos a empezar, si no le parece mal, por las enmiendas que pertenecen al artículo 10, que son la 105, 108 y 109.
Los argumentos que voy a utilizar hoy en defensa de estas enmiendas, o los argumentos para decirle que no se las podemos votar, son los mismos argumentos que ya utilizamos en la comisión.
Y aunque a lo largo de estos días hemos tratado de consensuar ­y lo hemos hecho, hemos negociado muchas enmiendas­, estas tres, las peticiones que formula su grupo, las instrucciones o normas que el legislador ha utilizado para hacer esta ley, no han podido ponerse de acuerdo.
Hemos tratado de acercar posturas en otras muchas enmiendas, pero en estas no ha podido ser.

Ya digo que vamos a utilizar los mismos argumentos que utilizamos en comisión.
Y la 105 ya le dijimos que no se la podíamos aceptar porque en un organismo oficial los miembros deben estar designados por la autoridad competente.

En la 108, decirle que un organismo sin competencias no puede tener más representación, más vocales, que los propios agentes.
Seria absurdo.
La Federación Valenciana de Municipios y Provincias ya está representada en el consejo de bibliotecas y en el consejo de archivos.
Ahí sí, ahí han de tener representación, porque las bibliotecas municipales y archivos sí son competencias municipales.

En relación a la enmienda 109, tampoco se la podemos aceptar, le vamos a votar negativamente, porque consideramos que ya hay designado un representante de la Academia Valenciana de la Lengua, la máxima autoridad lingüística de toda la comunidad.
Y el Partido Popular piensa que es más representativo un miembro de la Academia Valenciana de la Lengua, teniendo en cuenta que la Academia Valenciana de la Lengua es una institución creada por estas Cortes.

Pasamos a las enmiendas del artículo 9, la 93, 98 y 100.
Y exponerle que el articulado, en relación con los medios de comunicación, en la ley está perfectamente redactado.
Debemos reconocer, desde luego, que los libros no están muy presentes en la programación televisiva, pero el grado de fijación que el señor Cardona manifiesta, tanto en el debate en comisión como en este debate, y con un programa concreto, decía en comisión, pienso que es excesiva.
Desde luego, podemos asegurarle al señor Cardona que en *Colp d'ull*, otro programa de televisión valenciana, los libros en valenciano aparecen mucho más, siendo el programa íntegramente rodado en valenciano.

No obstante, como efectivamente estos artículos se pueden mejorar, le vamos a proponer hacer unas transaccionales para ver si nos ponemos de acuerdo.
En ese caso, yo le pido a la señora presidenta que tengamos un receso.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Se suspén la sessió per intentar aplegar a esmenes transaccionals.

 

*(Se suspén la sessió a les 10 hores i 20 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 10 hores i 43 minuts)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Pregue que ocupen els seus escons.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
En aquelles en què no hem arribat a una transacció, a mi em semblen, de totes formes, molt importants i volia ressaltar la seua importància.

Per a nosaltres que les associacions d'escriptors, d'il·lustradors, d'editors puguen triar als seus representants en el Consell Assessor sí que resulta important.
No és una banalitat.
Que en els altres consells se trie pel conseller no ho considerem una raó suficient per a deixar fora la gent que realment està treballant en estos aspectes.
Pensem que les diverses associacions han fet molt d'esforç per a treballar perquè el sector del llibre siga cada vegada millor i més correcte.

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, silenci.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

I, per tant, nosaltres pensem que sí que tenen dret a estar representats per la gent que ells mateixos trien i no pels que el conseller desitge.

El mateix passa amb els tres representants de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.
Ja sé que estan representats en les biblioteques, en els arxius, però també deurien estar representats en el Consell Assessor del Llibre.
Pensem que és un aspecte important que els municipis estiguen presents perquè també intervinguen en la planificació de la política general.
I només en la planificació, perquè el Consell Assessor del Llibre, en principi no té cap tasca decisòria, però assessora.
I, per tant, ho veuríem interessant.

I després, no pensem que el representant de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua substituïsca el director general amb competències en política lingüística, perquè s'hauria de distingir entre lingüística i política lingüística, cosa que vostés no solen fer.
Per això tenim els problemes a vegades que tenim.
Si distingírem entre lingüística i política lingüística, les coses quedarien molt més clares.

Per tant, l'Acadèmia Valenciana de la Llengua deuria tindre atribucions sobre aspectes lingüístics i sobre els aspectes que definixen una llengua, que servixen per a potenciar-la.
Però la política lingüística és una altra qüestió.
La política lingüística és quins diners se destinen per a quines coses de promoció del valencià.

Per això és pel que pensem essencial que la Direcció General de Política Lingüística estiga aquí.
De fet, ho trobem tant o més important que la matèria d'ordenació educativa, perquè en educació, evidentment, s'utilitzen llibres, però és un sector concret en què s'utilitzen llibres, mentres que la política lingüística atendria a tot el conjunt de la producció editorial, evidentment per a prestar una especial atenció a l'obra escrita en valencià.
Per això és de política lingüística.
No es referix a política lingüística en castellà, supose.
Es referirà a política lingüística en valencià.

Per això estos tres representants en el Consell Assessor del Llibre els considerem importants, perquè li donarien molta més democràcia i molta més representativitat.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per a rèplica té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, su señoría sabe el esfuerzo que hemos hecho desde mi grupo para tratar de consensuar al máximo sus enmiendas, y estas en particular las hemos consultado en repetidas ocasiones con el legislador y la verdad es que no hemos obtenido otra cosa que lo que está reflejado en la ley.

Mi grupo piensa que, efectivamente, este artículo 10 está bien confeccionado.
Yo pienso también que ustedes pueden tener otros argumentos, otras posturas, otras opiniones pero, en definitiva, no puedo decirle otra cosa que repetir lo mismo que he dicho anteriormente y es que tanto en el Consejo Asesor, en la enmienda 105, en la 108 y en la 109, no vamos a poder modificar nada de lo que hay expuesto en el artículo 10.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Senyories, votació a l'esmena transaccional corresponent a les esmenes retirades 93 i 98 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 49 vots a favor, 29 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queda aprovada l'esmena transaccional.

Senyories, votació a l'esmena transaccional a l'esmena número 100 del Grup Parlamentari Esquerra Unida, T-16.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 29 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada l'esmena transaccional a l'esmena retirada número 100 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Senyories, votació a les esmenes 105, 108 i 109.
Comença la votació.
El resultat és de 33 vots a favor, 41 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a l'article 9.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 29 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 9.

Defensa de l'esmena número 106 del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, vaig a agrupar les esmenes 106, 110, 111, 112 i 114.
Totes elles fan referència al capítol IV que versa sobre el Consell Assessor del Llibre.

No cal que recordem, una vegada més, que es tracta d'un lloc comú que ha anat consolidant-se en la forma de legislar, buscar un espai de connexió orquestrada entre el que és l'esfera governamental i el que són, en este cas, els operadors culturals, els interlocutors del sector, conforme vullguem esmentar-los.

Nosaltres pensem que, en principi, *a priori*, això és un fet de qualitat democràtica, és un fet saludable, però clar, quan u dóna un pas més s'aproxima, no cal que siga amb una lupa de molts augments, sinó simplement fa un cop d'ull a la composició, a la correlació de forces que ha dissenyat el Partit Popular per a este òrgan teòric consultiu amb la societat implicada en el tema que estem regulant, que és el sector del llibre, u arriba a la conclusió que les suposades virtuts democràtiques de salut democràtica que té un consell assessor s'evaporen automàticament, perquè efectivament està absolutament escorat, absolutament decantat, absolutament partidari i desproporcionat en favor de l'esfera governamental, en favor del poder.

De manera que no cal que diguem que les nostres esmenes han anat encaminades a *desgovernamentalitzar* ­per dir-ho així­, un òrgan democràtic de participació de la mateixa societat civil, perquè així ho volem entendre nosaltres.

Esmenes encaminades a oxigenar democràticament, a garantir un mínim d'independència, d'autonomia, de capacitat de decisió, de marge de maniobra d'eixos interlocutors.

Una altra qüestió que volem assenyalar és que s'ha oblidat, s'ha obviat el tema dels il·lustradors.
Jo crec que en tota esta ­diguem­ relació d'operadors i d'interlocutors del sector del llibre, no estem fent massa justícia en una variant dels creadors, dels escriptors o dels autors que són els il·lustradors, que tenen la seua tradició aquí a la nostra comunitat, el seu prestigi i la necessitat que aquesta Llei del llibre d'una manera claríssima els esmente i els done un espai de protagonisme importantíssim i, sobretot, en este espai de participació, de teòrica participació.

Torna a ser un fet recurrent la desconsideració envers els municipis.
Nosaltres hem fet esmenes per a compensar este oblit injustificable.
I ja és una patologia -entre cometes, per no ofendre a ningú­, una gran assignatura pendent del Govern Zaplana en totes les coses que ha legislat i en totes les actuacions de govern que ha fet, és una mena de trauma que aquí arrosseguem el menyspreu o l'oblit ­si volen un terme més suau­, de les universitats.

Si estem regulant un àmbit de la cultura, l'àmbit concret del llibre, ¿com no considerar a les universitats valencianes com un bastió importantíssim per a comptar, per a proposar alternatives i per a dir la seua en esta matèria tan destacada?
Això per a nosaltres ens sembla un nou episodi de desconsideració amb les universitats.

Però el que ens pareix més greu de tot és que els membres del sector, que són minoria, perquè està totalment carregada la composició de membres del poder, de membres del Govern, han carregat vostés de directors generals de tota mena, en detriment d'interlocutors i dels autèntics protagonistes del món de la cultura.
.
.
però el que ens sembla escandalosament preocupant en termes democràtics és que als membres de la cultura també els trien vostés.
Vull dir, no es dóna al sector ni la maduresa de triar qui volen que els represente en este òrgan de participació.
De manera que esta pulsió política que tenen, esta pulsió existencial de controlar-ho tot és inadmissible en termes democràtics, i per això hem fet les esmenes que ara anem a debatre.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Serra, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Amb la vènia de la Presidència.

Senyories.

Al llarg d'este debat i crec que de molts que hem tingut en este Parlament, el grup majoritari de l'oposició s'ha arrogat unes competències i unes funcions que la societat mai li ha donat ni li donarà a cap grup parlamentari, que és un poc ser el termòmetre de la salut democràtica.
I ací, l'únic termòmetre que mesura la salut democràtica de les accions d'un govern és la societat i l'opinió pública.
No podem ser mosatros els que mos mesurem la salut democràtica uns d'altres perquè som part implicada en les missions que tenim cada un.
Perquè, lògicament, si mosatros des del grup majoritari mos dedicàrem de manera contínua a mesurar la salut democràtica de l'oposició, lògicament no seríem els més objectius.

I li ho dic, senyor Colomer, perquè pareix que totes les accions que mosatros fem, manquen de qualitat democràtica i ací, en estes Corts, en este Parlament, tot el que fem té qualitat democràtica perquè ve avalat, de manera soberana, pels ciutadans d'esta comunitat.
I lògicament estan els instruments de control per a vore si és o no és aixina.
I este debat és bo en eixa direcció.

Mire, vosté diu que el Consell Assessor del Llibre és partidari i és desproporcionat.
No és cert, no és cert.
Ni és partidari ni és desproporcionat.
I no és partidari perquè no és de cap partit.
És un consell assessor fet a model de qualsevol consell assessor dels que ja existeixen en esta comunitat.
I no és desproporcionat perquè, lògicament, estan tots els qui han d'estar representats ací.
I vosté, amb les esmenes que ha presentat per a millorar, per a modificar o per a ampliar el consell assessor, ha parlat molt poc de les novetats que ha presentat.
Vosté ens ha parlat ací que els il·lustradors no es troben arreplegats en el consell assessor i jo no estic d'acord.
Jo li dic a vosté que llisca l'article 10.
En comissió incorporàrem una esmena d'Esquerra Unida, una esmena encertada en eixa direcció on s'incorporaven els il·lustradors.
Per tant, sí que estan reflectits.
I vull entendre que és un *desliz* que ha tingut vosté en este cas.
O siga, que lògicament l'acusació que ens ha fet de que ens havien deixat fora els il·lustradors no és així perquè estan replegats en l'article 10 i han d'estar dins del que són el sector que es representa.

Però vosté amb les esmenes que ens ha aportat ací, lògicament, quan parlem que el Consell Valencià de Cultura ha d'estar present, quan parlem que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua ha d'estar present, nosaltres hem cregut que amb un representant de cadascuna d'eixes institucions ja estava la veu d'eixes institucions en este consell assessor.
Vosté aporta que hi hagen dos.
Jo no sé en què millora si no és quantitativament, no qualitativament, perquè jo a les persones que representen a eixes institucions li done la màxima credibilitat a totes i la màxima garantia a totes.
Per tant, crec que no aporta, ni enriqueix res en este òrgan, que vull parlar-li de què és, és un òrgan de caràcter consultiu.

Mire, vosté parla que el muncipalisme ha d'estar present en este foro a través de la Federació Valenciana de Mu-nicipis i Províncies.
Jo, al final, crec que entenem que en tot han d'estar tots.
Hui mateixa escoltava que hui es constitueix el For Valencià per a la Immigració.
Han estat l'administració central, l'autonòmica i la local.
Jo em pregunte: per què no han volgut també que en este òrgan consultiu estiga l'administració estatal?
És que no crec que tots hagen d'estar en tot.
Haurem de tindre algun criteri, haurem de tindre alguna motivació de qui i què ha d'estar en cada òrgan.
Sí que hi ha un òrgan importantíssim que regula el Reglament de biblioteques, com és el Consell Assessor de Biblioteques on els municipis tenen molt a dir i molt a aportar perquè són part implicada.
En este cas no estem parlant del mateix.
En este cas i en esta realitat estem parlant d'una altra cosa.

I, lògicament, vosté ens parla de les universitats, les grans oblidades en este consell assessor.
No és cert, senyor Colomer, no són les grans oblidades.
Les universitats lògicament tenen uns interessos molt concrets com a editors que són, com a part industrial de l'edició, on tenen interessos econòmics importants i no creem que siga oportú, en este cas, singularitzar a les universitats fora dels editors, perquè les universitats formen part en este cas de les associacions d'editors que hi ha i existeixen i són part interessada integrada.
I, lògicament, a través de la representació dels editors han d'estar en este òrgan assessor.

I, com li deia, com li deia, lògicament vosté ens diu que omplim de direccions generals este consell assessors.
Jo tan sols veig dos direccions generals que estan, una amb competències en matèria d'ordenació educativa, perquè ja hem parlat al llarg, ja hem parlat al llarg d'este debat que per a mosatros les biblioteques escolars tenen molt a dir en el conjunt de la política del llibre i, lògicament, entenem que han d'estar, i, lògicament, un director general amb competències en matèria de centres educatius.
Si entenem que això és omplir el consell assessor de directors generals, què vol que li diga?

Mire, vosté ens proposta que el sector siga qui trie els qui han d'estar representats en el consell assessor.
Vosté no ha presentat cap esmena que demane això.
Vosté no ha presentat cap esmena que diga que el sector ha de dir això.
Això ho ha presentat un altre grup.
I mosatros hem dit que no estàvem d'acord.
I vaig a posar un exemple.
Jo he sigut membre d'un consell assessor en l'etapa del Govern socialista i a mi no em va elegir cap sector al qual jo representava, a mi m'elegí un govern socialista per a formar part d'això.
I la mateixa credibilitat tenen hui les decisions del Govern que tenien les decisions del Govern socialista de l'època.
Per tant, eixe canvi de criteri, eixe canvi de posició, eixe voler tindre hui, com he dit, eixes facultats per a mesurar la salut democràtica de les decisions, lògicament no la tenen vostés com a grup majoritari de l'oposició, tindran altres facultats, tindran altres virtuts i altres missions, però no la de mesurar la salut democràtica de les decisions d'este Govern.

Eixe consell assessor, com a òrgan de caràcter consultiu, que serà capaç de canalitzar de manera estable i permanent el que són les relacions entre l'administració valenciana i totes les parts implicades del sector del llibre, té molt a dir.
Però vostés fan una proposta que tampoc la podem compartir en el fons, ni en el fons ni en la forma.
Vostés demanen que este òrgan consultiu, que este òrgan assessor elabore els pressupostos per a la política del llibre, i això no és raonable.
No devem de cedir els governants les competències i les responsabilitats que tenim de gestió davant dels ciutadans.
Vostés demanen traslladar les competències del Govern a un òrgan consultiu i això no és raonable.
Les seues esmenes en esta matèria ni aporten ni enriqueixen, però alguna cosa, alguna cosa encara molt pitjor: intenten desvertebrar el que són les accions del Govern i intenten fer una traslació de les competències que té en este cas cada òrgan.

Mire, senyor Colomer, no anem a acceptar-les i en comissió ja li ho vam dir, i en el Ple li ho repetisc: ni el fons, ni la forma de les seues esmenes relacionades amb el consell assessor es poden sostindre, no es poden sostindre.
I vosté ha de reconèixer que hem fet aportacions que han sigut importants, com ja s'ha dit, com era agarrar i utilitzar el mecanisme de l'esmena per a introduir als il·lustradors en este organisme, que vam reconéixer que havíem d'estar.
I també en una de les esmenes que va dur el Grup Parlamentari Popular col·locant, lògicament, un representant de la direcció general amb competències en ordenació educativa, perquè enteníem que era important que estigueren.

Per tant, crec que queda demostrat que la seua voluntat d'aportar alguna cosa al consell assessor ha sigut pobra, no ha enriquit, i en este cas no respon a les necessitats del que ha de ser este organisme.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Serra.

Té la paraula el senyor Colomer per a rèplica.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Serra, vosté ha partit d'unes quantes premisses falses.
Ha canviat la lletra i la intenció de les esmenes i a partir d'ahí ha fet la seua crítica.
Li ho vaig a demostrar.
Vosté diu que no hem presentat esmenes en la línia de que siga el sector mateix el que trie els seus representants.
No és que no només hem fet això sinó que hem presentat tota una alternativa, no serà per capacitat d'iniciativa, per capacitat de presentar alternatives al seu projecte, senyor Serra.
Hem presentat tota una alternativa, tota una altra correlació de forces, cuidant exquisidament, cuidant escrupolosament donar la majoria al sector, perquè això és garantir llibertat de maniobra, independència de criteri i autonomia en eixe sentit i, evidentment, ens carreguem la frase per a nosaltres absolutament indecorosa en termes democràtics, que és que quan es fa la relació dels membres interlocutors del sector vostés diuen "i seran designats pel conseller de torn".
I això en la nostra esmena alternativa desapareix.
*(Pausa)* No sé si m'escolta.
Està parlant amb un membre del Govern, no?
Connexió.
.
.
Bé, és el mateix.
No sé si m'escolta, senyor Serra.
Eixa és la qüestió.
Clar que està equivocat quan valora les nostres esmenes, no s'ho ha estudiat prou bé.

I després diu que nosaltres li atribuïm al Consell Assessor la potestat de suplantar a les Corts o al Govern a l'hora de fer pressuposts.
Torna a equivocar-se.
Nosaltres diem, en el punt número 8, de l'article 10: "El Consell Assessor haurà de ser oït en totes les qüestions relacionades amb.
.
.
" Això ho mantenim i a partir d'ahí diem: "en la confecció dels pressupostos", que lògicament ens pertany sobirania popular al poder legislatiu i prèviament el projecte que presenta el Govern, val?
Ja en van dos.
És que clar si esmena la nostra esmena, al final ací estem fent un debat absolutament kafkià.

Després, en el tema de les universitats, he pres nota, amaguen interessos econòmics, ho ha dit vosté.
Jo, no sé, li demane que explique això què significa, perquè segurament haurà creat almenys, com a mínim, dubtes, curiositat al voltant del que el Partit Popular diu de que les universitats amaguen interessos econòmics en esta qüestió editorial.

I, clar, esmentar etapes antigues, s'ha posat vosté com exemple del que era dissenyar consells assessors d'una manera semblant, li he de dir el que sempre diem en estos casos.
Encara que fora veritat, bé, la democràcia és això, la capacitat d'autodepuració i de superar allò que podia haver estat mal en un moment.
I la virtut d'esta generació política que estem aquí és perfeccionar una cosa que sempre estarà viva i sempre reclamarà perfecció, que és la democràcia.
I si abans es feia mal, que ho dubte, però, bé, vaig a creure'l, ara és l'hora de corregir eixa qüestió.
Perquè, torne a dir-li, una democràcia és un procés dinàmic.

I ara és el seu temps i ara és el moment de triar, si volen fer un consell assessor de *palmeros*, com ara se sol dir, confortable ­abans es deia, per un altre grup, còmode­, graciós al poder, o volem fer un consell assessor d'extracció democràtica.
És el moment de triar, senyor Serra.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula el senyor Serra per a rèplica.

 

**El senyor Serra Cervera:**

Senyor Colomer, estava escoltant-lo, i espere que vosté també m'escolte a mi en la intervenció.
Simplement és que estava quedant per al cap de setmana, disculpe, però cadascú.
.
.
Mire, vaig a dir-li, vaig lògicament a dir-li que el que vosté hui ha dit ací no s'encerta a la realitat de les seues esmenes.
Vaig a dir-li el que diu la llei: un mínim de cinc i un màxim de deu membres en representació de les associacions d'escriptors, il·lustradors ­que vosté deia que no estaven i sí que estan­ editors, distribuïdors, llibreters i bibliotecaris més representatives de la Comunitat Valenciana, designats pel conseller amb competències en matèria de cultura.
Vosté sap que és el que diuen?
Vostés canvien això a un mínim de sis i un màxim de vuit.
Res més.
No diuen res més.
I eixa és la gran diferència, que ací es pot pujar i un pot dir el que vulga i quedar-se tan content.

Mire, este consell assessor no té cap diferència dels que feien els governs socialistes, tal sols una: buscar més equilibri; tan sols una: buscar més equilibri.
I eixes diferències vosté dirà el que voldrà, però són importants.
Vosté diu que estos són un grup de *palmeros*.
Jo li dic: jo no entenc que siguen cap grup de *palmeros* les persones que conformaran este grup assessor.
I es mereixen el màxim respecte, igual que vosté com a membre d'esta Cambra.
I crec que les persones que vinguen ací en representació del Consell Valencià de Cultura es mereixen tot el respecte, a l'igual que les persones que vinguen en representació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua o del sector, siguen les associacions d'escriptors, d'editors, de llibrers, de distribuïdors o siga qui siga, es mereixen el màxim respecte.
I no poden ser qualificats com a *palmeros*.
No poden ser qualificats com a *palmeros* perquè no ho són.
Cal pensar en la independència i en la professionalitat d'estes persones que han d'assessorar, assessorar, la política del llibre.

Mire, vosté ha dit que jo he dit que tenen interessos econòmics.
No, jo el que li dic és que les universitats són part en el món editorial, i són part en el món editorial perquè ahí n'hi ha una part de relacions econòmiques i mercantils importants, i les universitats, pel que vosté està proposant, tindrien dos canals de representació en este consell assessor, com elles mateixes i a través dels editors.
Per tant, tindre una visió reduïda del que significa el paper d'editor és el que comporta el fer este tipus d'esmenes.

Doncs, mire, el concepte d'editor és molt més ampli d'una empresa o un concepte industrial concret.
Ja li vaig recordar ahir que a vostés els agradava molt mantindre relacions amb certes empreses editorials molt concretes, i les feen anar i marxar molt bé.
Jo el que li dic hui ací, en este debat, és que les universitats podran estar presents en el consell assessor a través dels editors.
No estem prohibint que estiguen, no estem impedint que estiguen representades.
El que passa és que a vostés els va molt bé el discurs de dir "el Partit Popular li dóna l'esquena a les universitats", i se creuen que a base de repetir-ho això va a calar.

Però no, les relacions amb les universitats són les que són, no duga ací este debat, que això no és aixina, senyor Colomer.
Vosté sap que s'ha equivocat en estes esmenes del consell assessor, vosté sap que l'hem enriquit, com ja he dit abans, i hem assumit l'error que no estigueren els il·lustradors, i sí que estan, i volem que estiguen, perquè són sector i són una part important i ja els hem posat.
I hem cregut que hi havia d'haver algú més de l'administració, un més, i també l'hem posat.
Però en la resta, no han aportat res.

Una de les grans joies que han presentat vostés a este debat és que, en compte que se reunixca dos vegades a l'any, se'n reunixca tres, tres, eixa és la gran aportació, el gran pensament que vostés han tingut: no mos reunim dos vegades, reunim-nos-en tres.
Doncs, bé, eixes són les aportacions que fa el grup majoritari de l'oposició a la societat valenciana, eixos són els grans canvis estructurals del Grup Socialista que vol oferir, que en compte que un consell assessor se reunixca com a mínim dos voltes, com a mínim tres.
.
.
Doncs, bé, allà vostés, si vostés creuen que això és l'alternativa que necessita en estos moments la societat valenciana, doncs, moltes gràcies per a mosatros, mosatros encantats d'eixos debats, senyor Colomer.

Però jo li dic: este consell assessor complirà amb la seua missió, i les persones que formaran part d'ell se mereixen tot el respecte, se mereixen tot el reconeixement de tots els grups i no se'ls ha de qualificar de *palmeros* en funció de qui siga el govern de torn que els nomena, perquè se mereixen tot el respecte.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Serra.

Senyories, votació a les esmenes 106, 110, 111, 112 i 114, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Votació conjunta.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 34 vots a favor, 42 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'article 10.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 42 vots a favor, 34 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 10.

A l'article 11 no hi ha esmenes presentades.
Senyories, votació a este article.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 47 vots a favor, 1 en contra, 28 abstencions.
Queda aprovat l'article 11.

A l'article 12 no hi ha esmenes presentades.
Votació a este article.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 47 vots a favor, 1 en contra, 27 abstencions, 1 nul.
Queda aprovat l'article 12.

No hi ha esmenes presentades a l'article 13.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 47 vots a favor, 1 en contra, 28 abstencions.
Queda aprovat l'article 13.

Senyories, no hi ha esmenes presentades a l'article 14.
Comença la votació.
El resultat de la votació és de 47 vots a favor, 1 en contra, 27 abstencions, 1 nul.
Queda aprovat l'article 14.

Debat de l'esmena número 115 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyors diputats.
Senyores diputades.

Agrupem en este bloc la 115, 116, 123, 125 i 128.

Quan es fa una llei, pensem que també cal tindre en compte la tècnica legislativa.
Les lleis han de ser clares, han d'intentar ser el més objectives possible a l'hora de valorar una sanció o a l'hora de valorar una conducta o un comportament.

És en eixe sentit, quan nosaltres veem que en l'article 15 "la gravació de les sancions s'atindrà al principi de proporcionalitat i s'atindran als criteris d'intencionalitat, reiteració, naturalesa dels prejudicis causats i reincidència", nosaltres entenem que la reiteració és pot valorar, que es pot valorar la naturalesa dels prejudicis causats, però com es valora la intencionalitat en una infracció respecte al depòsit legal.

Nosaltres pensem que la intencionalitat es pot valorar, a la millor, en un robatori, si n'hi ha hagut una planificació, si n'hi ha hagut tot un procés en un assassinat, si n'hi ha hagut enverinament, etcètera, etcètera.
Però a nosaltres mos pareix que posar intencionalitat en una infracció respecte al depòsit legal és deixar oberta la discrecionalitat, el que es valore per part de la persona sancionadora si n'hi havia intenció o no de cometre la falta.

Per tant, nosaltres proposem l'eliminació d'eixe aspecte, que és absolutament confús i que no aporta cap tipus de claredat.
De la mateixa manera, aquí, en la llei, posa que l'esmena de la infracció comportarà l'atenuació de la sanció.
Nosaltres estem d'acord: si un corregix la infracció feta, estem d'acord que supose l'atenuació.
Però després apareix: "i si concorren circumstàncies que ho justifiquen, l'arxivament de les actuacions".
Quines circumstàncies ho justifiquen?

Nosaltres pensem que pot aclarir-se molt més de la següent manera: si és la primera vegada, si és el primer procediment obert, s'arxivaran les actuacions.
De manera que queda clar que si una persona esmena una possible infracció s'atenuarà la sanció, però només s'arxivarà en el cas que siga la primera.
Per tant, nosaltres pensem que açò clarifica de manera extraordinària l'aplicació de les possibles sancions, i, per a nosaltres, la llei és molt més correcta, dóna més seguretat jurídica i també més possibilitats de defensa en el cas que hi haja alguna arbitrarietat.

Les altres ja se referixen a les disposicions addicionals i, per tant, són diferents.
Nosaltres, quan s'expressa en l'addicional quinta que "es consideraran les biblioteques i les llibreries existents a la Comunitat Valenciana", es referix a les biblioteques públiques, i nosaltres voldríem introduir l'aspecte de biblioteques de lliure accés als usuaris.
Perquè hi ha biblioteques que no són públiques, però que els usuaris hi poden accedir, i per tant nosaltres pensem que deurien entrar ací.

Per exemple, biblioteques que poden formar part d'una fundació, que poden formar part d'un museu, privat o no, però que el públic pot accedir lliurement a eixa biblioteca.
Per tant, nosaltres preferiríem que aparegueren totes les biblioteques a les quals el públic té un accés lliure, independentment que foren públiques o no.

Desitjaríem introduir una disposició addicional que fera referència a les ajudes a les empreses productores i distribuïdores de programes informàtics, sobretot en allò que té a vore amb la traducció dels seus productes al valencià.
Moltes voltes ens trobem que els productes informàtics de més difusió no són accessibles en la nostra llengua, i nosaltres pensem que hui en dia que la informàtica està ocupant un espai que abans ocupaven els papers, que la informàtica està sent una eina que està normalment en tots els despatxos i en moltes de les taules, supose que molts d'aquí tenim l'ordinador en la taula, seria, per a nosaltres, una cosa a potenciar que els programes d'ordinador pogueren aparéixer en pantalla en valencià.

Mentres no entren també en esta via d'intentar normalitzar els programes informàtics de major ús, una part molt significativa a on s'utilitza el llenguatge escrit i parlat es vorà negada que el valencià tinga una presència normal i normalitzada.

I, finalment, nosaltres opinem que la Generalitat podria dictar les disposicions per a fer complir aquesta llei, per a desenvolupar aquesta llei, però a nosaltres ens agradaria que constara un termini temporal.
Per tant, considerem que sis mesos són suficients, i en eixe sentit presentem una esmena perquè en el termini de sis mesos la Generalitat desenvolupe els preceptes corresponents a aquesta llei.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, en primer lugar veremos las dos enmiendas que presenta al artículo 15, la 115 y la 116.

Los informes que teníamos de la conselleria nos argumentaban que hay países donde la intencionalidad aparece como algo interior y misterioso, que no puede ser investigado.
El sistema jurídico español es intencionalista, y recoge una serie de índices y de señales que pueden llevar a concluir que hubo una intención determinada de violar la ley, de violar con consecuencias dolosas ulteriores, de producir determinados daños que sin la intención la violación no habría producido.
.
.
Por tanto, en estos dos artículos, pensábamos que debían ser coherentes con el código español, y lo mismo sucede con las circunstancias agravantes tan reguladas por código, y no se las inventa el funcionario, sino que las aplica en cada caso.

Después de diversas consultas que se han hecho en conselleria con el legislador, con los técnicos, hemos estudiado las dos enmiendas, la 115 y la 116 que presenta, y no han encontrado impedimento para aprobárselas.
En ese caso, le vamos a decir a las dos que sí, y ya le pido a la señora presidenta que en votación las separe.

En cuanto a la disposición adicional quinta, ha presentado tres enmiendas, la 123, 125 y 128, y con este grupo de tres enmiendas ocurre lo mismo que con la agrupación anterior, en la que tres de esas enmiendas no se las hemos podido aceptar, no hemos podido llegar a acuerdos, porque tanto el legislador como técnicos de Conselleria han considerado que no se debe de rectificar el articulado en estos puntos.
Y entonces, los argumentos que le puedo dar para no aceptar estas dos enmiendas vienen a ser parecidos a los dados en comisión.

En la 123 decirle que el mapa del sistema bibliotecario valenciano, que es una de las previsiones del reglamento de bibliotecas, no es desde luego el mapa de las bibliotecas municipales valencianas, ni siquiera el mapa de las bibliotecas de titularidad pública.
El sistema de lectura público afecta a bibliotecas de titularidad privada o pública que estén bajo ciertas circunstancias abiertas al público.
La expresión "públicas" en la frase "red de bibliotecas públicas" no significa nada respecto a la propiedad, sino al uso público, sea cual sea su propietario.
Desde luego, estarán todas las instituciones que abran sus fondos al público.

En la 125 decirle, también lo comentábamos en comisión, que el texto que se pretende añadir no es competencia de esta ley.
Recordarle que la Generalitat Valenciana ya ha intervenido en este campo de forma eficaz.
Un ejemplo claro es el material informático de la Conselleria de Educación y Cultura al confeccionar el programa Salt 2.

En cuanto a la enmienda 128, también le dijimos en comisión que nadie está en disposición, ni ustedes ni nosotros ni el Grupo Parlamentario Popular está en disposición de afirmar que seis meses es un plazo suficiente.
Es posible que lo sea, pero no debemos de plasmarlo en la ley ya que podríamos estar propiciando, aunque fuese de forma inconsciente, su incumplimiento.
Es un argumento, si aprobásemos esa enmienda, que hasta podría volverse en contra nuestra, porque dígame que se pudiese cumplir en un plazo más corto y hubiese que esperar esos seis meses para cumplir con la ley.

Bien, señor Cardona, yo pienso.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ortega, acabe, per favor.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

.
.
.
pienso que ­sí, señora presidenta­ el talante con el que hemos estado dialogando a lo largo de estos días puede permitirme el afirmar de forma contundente que si no le aceptamos estas enmiendas es porque legalmente no se le pueden aceptar.

Nada más.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Té la paraula, per a rèplica, senyor Cardona.

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor Ortega, no accepta les esmenes perquè políticament no volen acceptar-les.
La legalitat ací ens obliga, però podem acceptar totes les esmenes que facen falta que siguen com estes.

Només vaig a referir-me a dos concretes.
El programa Salt no podem dir que abasta tot el que abasta la nostra esmena.
Nosaltres voldríem una línia pressupostària per a ajudar a la normalització dels programes que se puguen utilitzar, no ja els programes més freqüents ­Windows, Word, que tots tenen el nom anglés, clar­, sinó els programes que poden estar en els nostres ordinadors.
Per què ací dins de les Corts mateixes és tan difícil accedir que en les pantalles els programes apareguen en valencià?
És difícil perquè no n'hi han, clar, si n'hi hagueren apareixerien.
Per tant, sí que considerem important eixa qüestió dels programes informàtics.

I després, jo comprenc que ficar un termini de sis mesos al Partit Popular li pot causar problemes, però a nosaltres no, a nosaltres ens resulta una garantia o un requisit, una obligació, que en el cas que apareguera en la llei nosaltres sabríem que en el termini de sis mesos podem demanar el compliment de determinades coses.
Per això a vegades este tipus de requisits nosaltres pensem que són importants per a garantir que les lleis realment no siguen només un paper fet en un moment determinat sinó que tinguen una aplicació pràctica o una reglamentació més o menys ràpida i que permeten ser utilitzades i ser útils per al sector de manera ràpida.

Val.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Sí, señora presidenta.

Yo comprendo, señor Cardona, que usted trate por todos los medios de que le aceptemos sus enmiendas.
Pone todo tipo de argumentos: que si políticamente no queremos o no nos interesa.
.
.
En fin, yo pienso que ha habido muchos otros momentos en que se ha demostrado que efectivamente estábamos por la labor de confeccionar una buena ley.
Usted no nos puede culpar de que en un momento determinado nosotros asumamos lo que nos pide el legislador y los técnicos de la Conselleria de Educación.
Lo que no podemos es ir por libre.
Además, es una ley que hace esta Conselleria.
Yo le pido que usted eso lo comprenda, si lo puede aceptar.
De todas maneras, le vamos a decir que no.

Tenga en cuenta también que le hemos aceptado dos enmiendas muy importantes, muy importantes, en las que el compromiso con el valenciano, con lo que ustedes piden, con la Ley de *ús i ensenyament*, se ha visto como la Conselleria ha tratado y está tratando continuamente de perfeccionar métodos con los que llegar a cumplir esos objetivos, y entre ellos está, repito, ese programa, el Salt 2, que es un programa que goza de todo el prestigio de la sociedad.

Nada más.
Muchas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Senyories, votació de les esmenes 115, 116, 123, 125 i 128, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyora presidenta.
Per a demanar que se voten a banda la 115 i la 116.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyor Maluenda.

Votació de la 115 i la 116.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 68 vots a favor, cap en contra, cap abstenció.
Queden aprovades les esmenes 115 i 116.

Votació a les esmenes 123, 125 i 128.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 26 vots a favor, 42 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'article 15.
Comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 21 en contra i cap abstenció.
Queda aprovat l'article 15.

Votació a l'article 16.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 21 en contra, cap abstenció.
Queda aprovat l'article 16.

No hi ha esmenes presentades al següent article, l'article 17.
Votació.
Senyories, comença.
El resultat és de 47 vots a favor, 1 en contra, 20 abstencions.
Queda aprovat l'article 17.

Defensa de l'esmena número 117, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyories.

Anem a agrupar les esmenes 117, 118, 122, 124, 126 i 127, que són totes les que fan referència a les disposicions addicionals.

L'esmena en concret, la 117, parla o pretén que allí on el projecte vol esplaiar-se d'alguna manera parlant de la propietat intel·lectual, que crec que és absolutament pertinent si estem regulant el sector del llibre, estimem, ja ho vàrem dir en comissió i aquí ho reafirmem, que no sobra una declaració de principis, que ha de ser molt més, ha de ser, lògicament, una qüestió vinculant especialment per al govern de torn, la defensa de la llibertat de creació.

En eixe sentit, cal barrar el pas, ja ho hem dit unes quantes vegades, a la censura.
Pensem que eixa és una qüestió que cal situar-la claríssimament en este lloc, en este punt de la llei que ara estem debatent, perquè és una qüestió que la dignifica.
I aquí en la Comunitat Valenciana hem viscut casos que aconsellen ­és alguna cosa més que un consell, senyories­ que es fixe claríssimament aquesta qüestió preventiva i aquesta advertència al govern que estiga en eixe moment exercint el poder.

No estic parlant de la Xina ni d'altres països, estic parlant de la Comunitat Valenciana.
Nosaltres pensem i afirmem que no estem, malauradament, prou vacunats contra la censura i contra la llibertat de creació.
Circulen massa llistes: llistes de paraules, llistes d'autors, llistes de llibres.
.
.
Això, senyories, no pot acabar bé.
Esta pel·lícula no pot acabar bé, no pot tindre un bon final.
Massa llistes: Llistes de paraules, llistes d'autors, llistes de llibres.
El poder mal entés sempre s'ha acarnissat, sempre ha vist el llibre com un enemic, sempre l'ha satanitzat.
I en eixe sentit pensem que és importantíssim que en aquesta llei que regula el sector del llibre quede clar, claríssim, la vocació, la voluntat contundent de tots els grups per tal de barrar el pas, com he dit abans, a este tic poc democràtic que de vegades s'ha exhibit.

Hi ha una altra esmena que parla del sistema bibliotecari escolar.
Saben que és la gran aportació, que no s'ha tret del barret este Govern sinó que està en una llei prèvia, però ara dóna la impressió que és la gran novetat.
I nosaltres ahí diem que la novetat interessant, per a acabar de ser creïble, seria que es fixara algun tipus de previsió econòmica, algun tipus de compromís amb el calendari i alguna qüestió que fera possible creure que hi ha alguna mínima intenció de portar-lo endavant.

Perquè mentrestant estem legislant amb este tipus de literatura i amb este tipus de compromisos teòrics, però mentrestant hi ha moltes biblioteques que continuen tancades.
I ens preocupa sobremanera que tanta proclamació retòrica i decorativa al final acabe amb la frustració de molta gent.
I ja li ho deia, en moltíssimes comarques, en moltíssims municipis de l'interior i no tant de l'interior és més fàcil trobar petroli, li ho vaig dir ahir, que una biblioteca.
Una biblioteca tal i com nosaltres l'entenem que no és un prestatge ple de llibres que no els toque ningú, sinó una dinàmica, una dinàmica, una activitat, un personal professional, un caliu al voltant de l'animació envers la lectura, la presència d'autors, la presència d'escriptors, crear una atmosfera, que eixa és la idea de biblioteca i la idea de buscar l'afició per lectura que, com vam dir ahir, és la base de que tota la resta de la cadena del sector del llibre funcione de veritat.

Una altra esmena que hem presentat fa referència a un pla estratègic del llibre, que jo ja li ho vaig dir en una altra ocasió, no volem portar aquí la veu del sector d'una manera.
.
.
no volem agafar la bandera, com alguns fan, perquè pensem que això d'alguna manera és un menyspreu al sector mateix.
Ningú es deu arrogar l'exclusiva de la representació del sector.
Però sí que és veritat, i crec que no falte a la veritat si afirme que, efectivament, és la gran petició que ha fet històricament, i en este moment també, el sector.
Un pla estratègic més enllà de la normativa, i sobretot si la normativa no transporta cap compromís concret encara amb més força es fa necessària la idea d'un pla estratègic que faça possible que tots els sectors tinguen un tractament específic i una viabilitat de futur.

I, per últim, hi ha una esmena, que he de dir que ha sigut inspirada pel company Joaquín González, que fa referència a l'accessibilitat en el món del llibre.
Tots els col·lectius de discapacitats han de tindre, perquè tècnicament és possible, la possibilitat, la facultat, la facilitat d'arribar a gaudir de si és que esta llei amaga alguna virtut tindre també tots els col·lectius de discapacitats la possibilitat d'esbrinar quina virtut és i gaudir d'ella i, en definitiva, enriquir-se com a persones.

La cultura, per a nosaltres, i estime que per a vostés també, la cultura i la lectura és una esfera, és un espai, per a igualar-nos i no per a segregar-nos.
De manera que eixes són les nostres esmenes que ara anem a debatre.

Gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

L'il·lustre diputat senyor Serra té la paraula.
Senyor Serra, quan vulga vosté.

 

**El senyor Serra Cervera:**

Amb la venia de la presidència.

Senyories, hem arribat al capítol de les disposicions addicionals en este debat i la veritat és que, com passà en comissió en estos moments en el debat en Ple, veiem que l'oposició repeteix arguments, repeteix arguments amb poca solidesa i aportant molt poc a este text legislatiu.
Parlen que la protecció dels drets de propietat intel·lectual han de tindre una col.
letilla que vostés volen afegir-li quan parlen d'actes de censura, i tindrem temps per anar parlant d'això.
I, lògicament, vostés estan parlant de delictes culturals.
I al final vénen a parlar, els socialistes valencians, condemnats pels tribunals de justícia per delictes culturals, els qui vénen ací a reclamar amb la Llei del llibre això.

Mire, és la primera vegada que la propietat intel·lectual està recollida en una llei d'estes característiques.
És la primera vegada que hem donat un pas ferm en esta direcció, senyor Colomer.
Per tant, quan vosté ve ací i ens parla que la censura existeix en llistes de paraules, en llistes d'autors i en llistes de llibres, jo em pregunte: creuen vostés que per repetir això mil i una vegada van a tindre més credibilitat i la gent va a creure's això?
Quan els ciutadans saben que hui ni hi ha paraules, ni hi ha autors, ni hi ha llibres censurats en este Govern.
Altra cosa, ja li he dit i li he repetit al llarg del debat, sí que hi ha llibres privilegiats per altres governs amb altres finalitats, amb altres transfons, que van escriure les planes més tristes de la transició valenciana en l'any 1994.

Però, mire, vostés diuen que satanitzem el llibre, que el poder sempre satanitza el llibre.
Nosaltres no estem d'acord.
Vostés han tingut manifestacions de rancor moltíssimes vegades.
Ahir li posava un exemple.
No feia falta anar més lluny, a Bardem, quan deia el senyor Solana "em passaren factura per criticar-los, em passaren factura".
I això és una realitat.
Vostés actuaven així.
És una manera d'entendre la política.
O estàs amb mi o està contra mi, i si estàs contra mi he de lapidar-te i he d'eliminar-te.
Per això han sigut les polítiques socialistes durant molts anys així.

Mire, vosté ha parlat amb les seues esmenes a l'exposició de motius del sistema bibliotecari i vosté demana recursos per a posar en pràctica aquella Llei 10/1986.
Com s'atreveixen vostés a reclamar hui que la Llei 10/1986 en l'any 2001 es pose en pràctica?
Què vol dir?
Què ha passat des de l'any 1986 fins el 1995 amb eixa llei?
Què ha passat amb el sistema bibliotecari valencià que en l'any 1995, en eixe estiu, van vore que no estava muntat, que no existia com a tal, que sols existia en un paper, senyor Colomer?
Això és una realitat.
Això és una evidència.
Això és una cosa que tenen vostés en el *debe*, però en el *debe* amb lletres majúscules, davant de la societat cultural valenciana, davant de tots els agents en el món del llibre.
I eixos *debes* es paguen electoral i socialment i amb una cosa que vostés hui no tenen, amb credibilitat, amb vindre ací a dur estes esmenes quan vostés no tenen cap credibilitat en esta matèria.

Mire, vosté demana compromisos i calendari.
Jo li dic: compromisos i calendari.
Tots els col·legis que està fent Ciegsa compten amb les partides pressupostàries per a la seua biblioteca i la seua dotació.
Eixe és el compromís del calendari i dels euros, perquè al final les polítiques que estem fem amb lleis necessiten euros per a dur-les en volandes i fer-les realitat.
I hui, senyor Colomer, senyor Colomer, això és el que diferència un dia i l'altre.

I mosatros hem parlat del sistema bibliotecari valencià i del sistema de biblioteques escolars que formen part del sistema educatiu valencià en esta llei, en una disposició addicional, perquè ja li he dit, perquè volem que estiguen relacionades, perquè volem buscar un espai comú on cohabiten, s'ajuden, s'arropen les llibreries de ciutat, les biblioteques públiques i les biblioteques escolars.
I això s'ha de fer de manera coordinada.
I això s'ha de fer creient el que un està fent en política, en les polítiques actives d'esta matèria.
I això es fa, com estem fent, amb els col·legis que s'estan construint en esta Comunitat.
Que esta disposició addicional està on ha d'estar.
Que esta disposició addicional comporta el que fa falta, el que es necessita en el món educatiu valencià.

Però vostés, quan parlen de compromisos i de calendari, senyor Colomer, no poden vindre ací, quan tenen en el *debe*, amb paraules majúscules la Llei 10/1986 pendent d'aplicar.
I m'imagine quan volen desenrotllar-la, quan?
Si quan vostés tornen algun dia a governar això ho tindran fet, perquè algú ha cregut en això.
Hi ha hagut una Llei de patrimoni que és la que possibilitarà que hi haja un reglament de biblioteques que estiga en marxa.
Encara no l'han fet vostés, encara no han dut ni un esborrany de proposta, ni un esborrany de proposta.
I li estic parlant d'una llei de l'any 1986, de l'any 1986, ja feia quatre anys que havien fet els primers mundials de futbol a Espanya, imagine's si les coses han canviat.

Mire, vostés ens diuen que llevem la disposició addicional segona quan parlem de col·laboració.
I vaig a dir-li que el Consell podrà sol·licitar l'assessorament o la col·laboració de les organitzacions professionals del sector del llibre en els casos que ho considere necessari pel que fa a les matèries contemplades en esta llei.
I jo li dic: això, això fa falta que estiga, perquè es poden donar situacions sectorials que no estan dins el consell assessor del llibre de qualsevol, qualsevol, visió del sector concreta d'una de les parts que este Govern necessita l'assessorament i l'assistència.
I no devem de tancar eixa porta amb la llei.
No devem de deixar de reconéixer eixa possibilitat, eixa possibilitat, a la gent que està aportant això.

I, mire, vosté, com no podia ser d'una altra manera, ens ofereix un pla, ens ofereix un altre pla.
Queden-se'l vostés.
No ens duguen ací més plans.
Ja ho tenim bé.
El pla per a vostés, nosaltres a fer política.
Vosté diu que el sector reclama un pla.
El sector reclama una llei, el sector reclama un reconeixement legal, el sector reclama polítiques actives.
I eixes polítiques actives estan fent-se des de fa alguns anys, senyor Colomer.
I eixa diferència és molt important, eixa diferència és fonamental, senyor Colomer.
Eixa diferència de vindre a voler planificar ara en les disposicions addicionals el que està fent este Govern arriba tard, arriba tard, com sempre, perquè fa molts anys que arriben tard.
Vostés fa molts anys que arriben tard a estes coses.
I al final et dones compte que en matèria de política cultural aquell eslògan de que la cultura era d'esquerres o era dels progressistes de l'època ja no és així, hui la cultura és de tots.
I en este Parlament tots fem cultura, tots.
I a algú no li agrada, però la societat ho sap i la societat gaudix de les polítiques culturals que hui estan fent-se.

Vosté ha vingut i es creu que un pla que anem a fer, com vostés diuen, va a solucionar el sector.
No, senyor Colomer, vosté està molt enganyat.
El sector fa alguns anys que té una sèrie de polítiques actives de promoció del llibre que són les que estan gaudint.
El sector fa alguns anys que està treballant de manera seriosa en eixa direcció.
I això diferència moltíssimes coses.

Però al final, al final, de les propostes que vostés estan duent-nos l'únic que podem traure, l'única conclusió clara és que vostés estan patint un estrenyiment ideològic des de fa molts anys.
Vostés estan estrenyits ideològicament.
No tenen idea, no tenen idees, ni tenen possibilitats de traure'ls cap a la societat.
I això és una realitat, senyor Colomer, perquè no aporten res amb estes esmenes addicionals que estan duent-nos hui ací.

I quan et dones compte que el grup majoritari de l'oposició té els problemes fisiològics que acabe de dir, quan et dones compte que vostés no tenen possibilitats reals de plantar una alternativa, una alternativa diferent a esta llei, et dones compte que al final les postures que es tenen són les que són.

Senyories, amb tot el respecte els vull dir que les disposicions addicionals que vosté hui ens porten ací no aporten res, no enriqueixen per a res.
Vostés no tenen credibilitat per a parlar del sistema bibliotecari escolar valencià, no poden dir res quan des de l'any 1986 no han estat capaços de desenrotllar eixa llei que vostés feren.
I ha hagut de ser este Govern, a través de la Llei de patrimoni, qui ha hagut de suplir eixes carències.
I això al final, al final, els deslegitima per a tot, això al final els deslegitima per a vindre ací amb propostes com eixes.
I quan cada any estem destinant euros, ja estem destinant euros per a fer biblioteques en els col·legis, això a vostés els deslegitima per a hui vindre a demanar plans, per a vindre a demanar compromisos i calendari.
Els compromisos i el calendari són els del mapa escolar, i els compromisos i el calendari anem a complir-los perquè altres en el seu *debe,* encara en gran, tenen una altra assignatura pendent important.

Però, bé, vostés al final creuen que ací van a tindre la solució dient que el sector reclama un pla.
Ja li dic: el sector reclama polítiques actives en favor del llibre, polítiques actives en favor dels autors, dels editors, dels llibrers, dels bibliotecaris, dels distribuïdors, dels il·lustradors, de tots els que tenen alguna cosa a dir, senyor Colomer.
I això al final te dones compte que per part de l'oposició, en este cas del grup majoritari, del Grup Socialista, no hi ha ni voluntat ni hi ha credibilitat per aportar opcions, alternatives, idees o propostes noves que milloren esta llei.

Moltes gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor diputat.

El senyor Colomer té la paraula per a rèplica.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Serra.

En el tema del pla, jo no sé per què li tenen tant de fàstic a la paraula *pla*, quan vostés la solen utilitzar moltíssim.
Nosaltres a treballar, nosaltres a governar; vostés queden-se en el pla.
Un altre pla?
, una altra vegada en el pla?
Sempre estan igual en el pla.
¿Què és, que estos senyors i senyores que s'asseuen aquí no tenen com a eina bàsica per a treballar un pla?
¿O és que això és el circ de la improvisació, de l'espontaneïtat, de traure's del barret el conill?

Clar que hi haurà que planificar.
Si la paraula pla és patrimoni polític comú.
Vull dir, això no tinga vosté la fixació que això pertany a l'esquerra o a la dreta.
Si planificar és un fet d'excel·lència racional.
Vull dir, és una qüestió de persones intel·ligents.
I nosaltres els proposem que actuen en base a plans, i punt.

I després vosté em va criticar, i avui també, que en sis mesos nosaltres demanem que s'execute tot el suposat, entre cometes, Pla de biblioteques escolars.
No.
En sis mesos que presenten el pressupost, que presenten la.
.
.
on es residenciaran geogràficament, etcètera; que a més coincidirà, ja que estem en juny, coincidirà en la presentació de la propera Llei de pressupostos per a 1993.
Vull dir, tot encaixa, tot té una certa lògica que jo comprenc, que ells comprenen, que vostés comprenen, i que sobretot vosté, senyor Serra, comprén.
Sap?
Sis mesos no per a construir 500 biblioteques escolars, sinó per a dir com ho faran.
Comprén, senyor Serra?

Vosté diu que nosaltres al presentar un pla el que volem és cridar l'atenció.
Bé, si a tindre iniciatives, a presentar alternatives, a presentar esmenes se li diu ara cridar l'atenció, doncs sí.
De totes maneres nosaltres per a cridar l'atenció només tenim la paraula, i un moment aquí importantíssim.
Però vostés, i el senyor conseller del gremi que va presentar això abans que ho coneguera el Parlament Valencià, va tindre alguna cosa més que paraules.
Ja no li vaig a recordar allò d'ahir, tota la maquinària de Canal 9 en el tema del sistema bibliotecari; quan, torne a dir-ho, Ciegvsa i la realitat confirma, que el sistema que hi ha viu una lenta i maleïda agonia per culpa d'algú.

Vosté abans parlava que des del 86, i ha fet la referència cronològica, que ja feia quatre anys que varen viure el mundial celebrat a Espanya de futbol.
Molt bé, molt eloqüent.
M'ha agradat, m'ha agradat.
No, no.
Però vostés és que ja porten tres mundials ara que estem en el del Japó-Corea, ja en porten tres de mundials.
Vull dir, que també es pot mirar el seu temps de govern.
Sí, senyor, sí, senyor.
I unes quantes, no moltes, però també olimpíades.
Si vol, si vol que mesurem el temps, si vol que mesurem el temps en base a mundials, vull dir, encara que en siguen dos de mundials, bé, ja donen per a fer alguna biblioteca.
I vol que li diga quantes n'han construït?
No empobrim més el ja pobre debat que li vaig dir ahir.

Vol que li diga quantes biblioteques es moren d'inanició?
¿Vol que li diga l'última queixa d'un poble de l'Alt Palància, el tema de Castellnovo, m'ha vingut ara al cap, esta mateixa setmana?
¿Sap quants diners li han donat per a posar en marxa per a reviscolar l'Agència de Lectura que vostés no van crear?
Sap quant?
Al canvi, perquè jo encara no m'aclarisc molt en els euros, no arriba a 30.
000 pessetes.
Vull dir, poca dinàmica, poca activitat, poca il·lustració pot arribar en estos pressupostos, que vostés, en el seu temps de govern, que no hi ha que fer tant d'escapisme, si ja el poden contar en base a diversos mundials i diverses olimpíades, vull dir que no cal mirar tan enrere.

I en definitiva, la veritat és que s'ha parlat molt de legitimitats, si vosté la té, si nosaltres la tenim, si aquells la tenen.
Vostés donen i retiren legitimitats.
A mi me pareix això molt mal.
Però bé, respecte que vosté tinga eixa decantació.
Però en tot cas, quan vosté argumenta una miqueta per què no es té legitimitat des d'este costat, parla que es va a recolzar un llibre, determinat llibre, no?
Ho ha tret.
La factura esta que ha tret cinc o sis vegades entre ahir i hui.
Bé, jo no sé, això podríem reflexionar molt, i segurament tampoc tindria massa raó el que vosté diu.

Però en tot cas jo no sé quin aval, ja no parle de legitimitat, però no sé quin aval li dóna la censura practicada.
La censura practicada en llibres com per a argumentar.
No sé quin aval té vosté per a parlar aquí i donar lliçons de llibertat de creació, quan tenen este episodi únic en la història de la democràcia del nostre autogovern valencià.
Eixe és, jo no vull parlar de taques, però sí que, diguem-ne, és una cosa que no honra el seu haver.
Perquè també ha parlat de "debes" de "deures" i d'"havers", no.
Ací vosté donant i retirant legitimitat, i diguem, retirant la força moral que puga tindre.
.
.

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Colomer, acabe.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

.
.
.
qualsevol persona.

I ara comprenc la por a acceptar una esmena ­i acabe, senyora presidenta­, que jo no sé per què no la volen acceptar.
Abans que coneguera la meua línia d'arguments aquí.
Bé, vosté es va enfrontar a esta literalitat, i no és altra, vull que ho sapien totes les seues senyories, perquè vosté ara justifique per què açò no pot estar en una Llei del llibre.
Diu, "la Generalitat Valenciana evitarà, en l'àmbit de les seues competències, qualsevol actuació que represente directament o indirectament un acte de censura de la llibertat de creació literària".
Explique per què això no pot estar en la Llei del llibre.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula per a rèplica el senyor Serra.

**El senyor Serra Cervera:**

 

Amb la venia de la Presidència.

Senyor Colomer.

L'última cosa que ha dit és el primer que li dic.
Això no deu estar en la llei perquè és obvi, perquè és obvi.
Perquè està en la Constitució.
Perquè està en totes les lleis de propietat intel·lectual.
Perquè és obvi.
Perquè la censura no pot existir, per això no està.
Per això no està.
Però mire, *(remors)* vaig a dir-li-ho sincerament, vaig a dir-li-ho sincerament.
Mosatros també volem a Pla, li ho dic de veritat; estem encantats en Pla, no se pense que.
Estem encantats.
I que vinguen les coses com hagen de vindre, estem molt a gust.

Però ara sí que li dic una cosa: quan li parle que vostés estan estrenyits ideològicament, cada vegada que els escolte me done més compte que és aixina.
No són capaços de desenrotllar i dur a la societat, extraure de dins de vostés, una sola idea, una sola proposta.

Vosté ha dit que no li dic res de les biblioteques escolars.
Li ho he dit i li ho torne a dir: Ciegvsa, cada vegada que ix una licitació, ixen biblioteques, col·legis, pressupostos i terminis.
Quan vol que li ho diga?
Vol que li diga quin dia comencen i quin dia s'inaugura?
No ho sé.
Això no ho pot saber ningú.
I li dic, els pressupostos de la Generalitat?
Ja vindran d'ací a uns mesos, tornarà a tindre el mateix.
A vostés els dóna igual que contestem o que no contestem.
Encara que els donem arguments no els accepten.
Però sap per què no els accepten?
Perquè no volen acceptar-los, perquè no volen creure ni vore que això està fent-se.

Vosté diu que per a vostés cridar l'atenció és l'única manera, que sols tenen la paraula.
No.
Vostés tenen moltes més coses.
Vostés tenen un passat.
Vostés tenen una acció de govern.
I vostés tenen una responsabilitat històrica davant la societat, que al final, això què denota?
La falta de credibilitat que tenen.
I això, a l'hora de voler cridar l'atenció als ciutadans, moltes vegades sap què passa?
A peu d'obra, a peu de carrer, diuen, "mira, si esto lo dicen los socialistas".
Clar, quan dius la marca, "esto lo dicen los socialistas".
La gent encara recorda no fa molt de temps el que passava en esta comunitat, el que passava en este país, com estàvem vivint i quines eren les pràctiques polítiques quotidianes o habituals.
I la gent se'n recorda d'això.

Per tant, quan jo a vosté li dic, quan jo a vosté li dic el que estic dient-li, lògicament entenc que no se troben a gust.
.
.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Silencio, por favor.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Mire, vosté mos parla dels mundials.
Vostés en tingueren quatre, mosatros dos.
Però a mi m'agradaria que algun dia obertament férem una comparació de la gestió, del progrés en els quatre mundials socialistes i en els dos mundials de l'època popular.
Que comparem una comunitat i una altra.
I això pot passar en qualsevol moment.
Per tant, en estos moments, senyor Colomer, crec que n'hi ha motius objectius per a saber cadascú el que va a fer.

Mire, jo ni done ni lleve legitimitats.
Per sort, en este sistema que mos permet fer este tipus de lleis, la legitimitat la donen en primer lloc els ciutadans, i en segon lloc l'acció de cadascú al front de les seues responsabilitats.
I hui vostés no estan legitimitats per a vindre ací a dir-mos que estem fent les coses com estem fent-les.
Vostés han tingut una possibilitat d'enriquir la llei, no ho han fet.
Vostés han tingut una oportunitat de dur un text alternatiu, no el van dur en el seu moment.
L'única cosa que han vingut a dir és que no els agrada i els pareix mal el que estem fent en esta llei.

Jo li dic, les esmenes en el que són la part de les disposicions han continuat en la mateixa dinàmica que en el conjunt de l'articulat.
No han aportat i han intentat llevar, buidar, buidar, que la llei isquera dèbil, que la llei isquera coixa, que la llei no isquera correcta, com a mínim com havíem intentat.

I li dic, mosatros crec que hem manifestat al llarg de tot el debat, un talant d'acceptar per a enriquir, per a enriquir, per aportar, per aportar.
I això se demostra, i això se demostra en els pannells.
I estes disposicions, estes esmenes a les disposicions que vostés han dut no aporten res.

I vaig a dir-li, quan vosté mos demana que plantegem i que estiga de manera explícita en la llei el que l'accés de les persones en alguna discapacitat a les instal·lacions culturals s'arreplegue, li dic que això és obvi.
Hi ha que complir les lleis que fem, hi ha que complir la llei de barreres arquitectòniques.
I això és una realitat que estem fent en totes les instal·lacions que se fan.
I això és una obvietat, com el primer que vosté ha proposat en estes esmenes.
Per tant, senyor Colomer, crec que queda clar quina és la voluntat que vostés tenen, quina és la situació.
I jo, des d'ací, el que li recomane és que comencen a fer alguna cosa per acabar amb l'estrenyiment ideològic que estan patint les seues senyories.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Serra.

Senyories, votació a les esmenes.
.
.
Senyor Cardona, té la paraula.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Per separar l'esmena 118.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories votació a l'esmena 118.
Comença la votació.
El resultat és de 25 vots a favor, 42 en contra, 4 abstencions, queda rebutjada l'esmena.

Senyories, votació a les esmenes 117, 122, 124, 126 i 127.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 29 vots a favor, 42 en contra, cap abstenció, queden rebutjades les esmenes.

Votació a la disposició addicional primera.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 25 en contra, 1 nul.
Queda aprovada la disposició addicional primera.

Senyories, votació a la disposició addicional segona.
Comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 25 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la disposició addicional segona.

A la disposició addicional tercera no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 1 en contra, 23 abstencions.
Queda aprovada la disposició addicional tercera.

Senyories, votació a la disposició addicional quarta.
Comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 1 en contra, 24 abstencions.
Queda aprovada la disposició addicional quarta.

Votació a la disposició addicional quinta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 44 vots a favor, 1 en contra, 27 abstencions.
Queda aprovada la disposició addicional quinta.

A la disposició addicional sexta no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 1 en contra, 24 abstencions.
Queda aprovada la disposició addicional sexta.

Senyories, votació a la disposició final primera.
Comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, 1 en contra, 28 abstencions.
Queda aprovada la disposició final primera.

A la disposició final segona no hi ha esmenes presentades.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 1 en contra, 24 abstencions.
Queda aprovada la disposició final segona.

Senyories, se suspén la sessió per deu minuts.

 

*(Se suspén la sessió a les 12 hores i 18 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores i 50 minuts)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Esmena 131, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Anem a tractar les esmenes 131, 132, 133 i 134, que són ja les últimes que Esquerra Unida presenta a aquesta llei.

Al llarg del debat hem comentat diverses vegades que hi havia coses de l'exposició de motius que després no figuraven en l'interior de la llei.
I inclús hem valorat que l'exposició de motius era molt bona o expressava unes intencions correctes respecte al que es podria fer en una llei del llibre, però que, això, eixes intencions moltes vegades es quedaven en la mateixa exposició de motius.
Hem procurat, i hem aconseguit en alguns casos, evitar eixe problema i ara en la llei apareixen coses que en l'exposició de motius figuraven de manera concreta.
Però nosaltres encara considerem que podríem millorar prou l'exposició de motius, i per això presentem estes esmenes.

Les següents.
Que la producció editorial en valencià no es limite simplement que, per a complir el tema de la Llei d'ús i ensenyament, o per a complir les obligacions que tenen els poders públics, hi haguera suficient amb una producció editorial en valencià.
Nosaltres pensem que ha de ser una producció suficient, una producció que cobrisca uns nivells mínims de quantitat i de qualitat, per això expressem la necessitat d'una producció editorial suficient i progressivament creixent en valencià.

Per una altra part, considerem que aquí s'iguala la competència que pot haver entre una gran superfície i una llibreria, s'iguala a la competència que pot existir entre la producció literària en valencià i en castellà.
Nosaltres pensem que el terme competència no és correcte per a definir el que pot passar entre la producció literària en valencià i en castellà.
Per què?
Perquè la producció literària en castellà és tan immensa, comparant-la amb la del valencià, que la pura competència és impossible, no hi ha competència possible.
El castellà arrasaria amb tot el que és producció en valencià.

Per això, com no considerem que la paraula competència siga igualment aplicable a aquella situació que es dóna entre les grans superfícies i la xicoteta llibreria i a la que es dóna entre dos llengües, és per la qual cosa nosaltres desitjaríem que apareguera simplement "que la producció que es fa en valencià aconseguisca un major equilibri amb aquella que es fa en castellà".
És a dir, no és una qüestió de competir, sinó de fer que la producció en valencià augmente i assolisca un major equilibri amb la que es puga fer en castellà.

I, finalment, considerem que quan l'exposició de motius reflecteix quines coses van a tractar-se en aquesta llei s'oblida que el depòsit legal també és un tema que s'ha de tractar, que es tracta de fet en la llei.
I, per tant, pensem que deuria afegir-se dins de l'exposició de motius com un dels continguts importants.

Per tant, estes qüestions pensem que millorarien, almenys aclaririen, la situació que cal primar i cal millorar la producció en valencià com una de les millors garanties que s'està complint la Llei d'ús i ensenyament del valencià i que s'estan complint els compromisos que tenen els poders públics ací al nostre país.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona.

En principio, vaya por delante el tono del debate, el intercambio de pareceres, le agradezco en esta mi ultima intervención también hoy en esta *trona*.
E independientemente del resumen que mi grupo haga en la explicación de voto, mostrar mi satisfacción al pensar que tanto su grupo como el Grupo Popular hemos podido mejorar la ley.

Ha presentado su señoría un grupo de cuatro enmiendas, todas ellas relativas a la exposición de motivos, y las vamos a comentar.

Le decíamos en comisión que está suficientemente argumentado, en el párrafo cuarto de la exposición de motivos, el interés de la Generalitat Valenciana porque se cumplan todos y cada uno de los fines que recoge tanto el Estatuto de Autonomía como la Llei d'ús i ensenyament del valencià en cuanto a la especial protección y respeto respecto también a la recuperación y normalización del valenciano.
Ahí están marcadas las líneas de actuación.

Le decía en comisión también que trataríamos de ver la forma de consensuar esta enmienda.
Y la verdad es que hemos visto que la redacción se podía mejorar, así como el contenido.
Y por eso le hemos propuesto una enmienda transaccional, o le vamos a proponer, supongo que ya la tendrá en sus manos.

En cuanto a la enmienda 134, también le decía en comisión que estábamos de acuerdo con el contenido de la enmienda, pero que considerábamos que no es al final de la exposición de motivos donde se debería reflejar.
Digo considerábamos porque después de sus consideraciones le vamos a proponer que añadamos a la declaración de motivos de la ley la introducción del punto sobre el depósito legal, porque ahí puede tener sentido.

Después, hay dos enmiendas, la 132 y la 133, en una pide la supresión de la palabra "de un lado", y en la otra "fomentar la producción literaria con especial atención a la que se realice en valenciano, para conseguir un mayor equilibrio con la que se hace en castellano".

A lo largo del debate pienso que por lo menos ha podido quedar claro que este objetivo es un objetivo compartido, tanto por su grupo como por el Grupo Popular.
Por lo menos esa es la percepción que yo tengo.
No sé si su señoría la tendrá también.
Mi grupo piensa que es innecesario aprobar estas dos enmiendas.
La primera, porque si no se aprueba la segunda, es innecesaria, y la segunda porque la conselleria piensa que este objetivo está plenamente asumido en la ley.
Y además, es una política educativa que ya viene realizando la conselleria, ya se viene haciendo desde la Conselleria de Educación.

Dice su señoría que debería aumentar la producción de libros en valenciano.
Yo ayer le dije que había un catálogo editado por conselleria donde se reflejaban las obras que conselleria está realizando, y le mostraba que el porcentaje de libros en valenciano era mucho, pero con mucho, más amplio que la producción en castellano.

Por lo tanto, vamos a proponerle la transacción de las enmiendas 131 y 134, y le vamos a votar que no a la 132 y la 133.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Ha aplegat a la Mesa de les Corts les esmenes transac-cionals a l'esmena número 131, que diu: "Enmienda de modificación.
A la exposición de motivos.
Substituir el texto del párrago cuarto por el siguiente: «El Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana, en su artículo 7.
1, establece el derecho de todos los valencianos de nuestra comunidad a conocer y usar el valenciano.
El punto 2 de dicho artículo garantiza el uso normal de las dos lenguas y el 4 otorga especial protección y respeto a la recuperación y normalización del uso del valenciano, tal como se prevé en la Ley 4/1983, de 23 de noviembre, de uso y enseñanza del valenciano, en el dictamen de 13 de julio de 1998 del *Consell Valencià de Cultura* y en la Ley 7/1998 de 16 de septiembre, de creación de la Academia Valenciana de la Lengua.
Ninguna de estas previsiones puede cumplirse si no se disfruta de una producción editorial suficiente en valenciano»".
Firmado por todos los grupos parlamentarios, Grupo Socialista-Progressistes a efectos de tramitación, y Grupo Mixto a efectos de tramitación.

Y la enmienda transaccional a la enmienda número 134, de Grupo Parlamentario Esquerra Unida al Proyecto de ley del libro, enmienda de adición a la exposición de motivos: "Añadir un nuevo párrafo entre el sexto y el séptimo con el siguiente texto: «El depósito legal, cuya competencia en el ámbito de la Comunidad Valenciana es exclusiva del Consell, ofrece un instrumento fundamental de cualquier política del libro.
Sin una práctica rigurosa del mismo no cabe conocer ni custodiar de forma oportuna el patrimonio bibliográfico valenciano.
Por eso, esta ley regula el depósito legal en el ámbito específico de la Comunidad Valen-ciana»".
Firmado por los tres grupos parlamentarios y el Grupo Mixto a efectos de tramitación.

Tiene la palabra.
.
.
No pide la palabra, por lo tanto, corresponde votación.
.
.
de l'esmena transaccional a l'esmena número 131, retirada, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 45 vots a favor, 25 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada esta esmena transaccional.

Votació a l'esmena transaccional a l'esmena número 134, retirada, per tant, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 70 vots a favor, cap en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queda aprovada esta esmena transaccional.

Senyories, votació a les esmenes 132 i 133.
Comença la votació.
El resultat és de 31 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Debat de l'esmena número 135, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Té la paraula el senyor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a fer l'agrupació des de la 135 fins a la 144, que són totes les que componen les esmenes a l'exposició de motius, de manera que amb açò acabem tota la bateria d'esmenes que el meu grup ha presentat al projecte de llei.
Perquè a més, perquè ja és.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci, és l'últim bloc d'esmenes.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Exacte.

Senyora presidenta.

Aquestes esmenes senzillament tracten de fer possible la relació entre el que nosaltres pensem que s'ha de corregir en el preàmbul exposició de motius respecte a tota la mateixa bateria de propostes alternatives, és a dir, d'esmenes, que hem presentat en tot el cos de l'articulat.
De manera que jo qualificaria que és un cos d'esmenes, este, que pretén guardar la coherència i guardar ­diguem-ne­ la continuïtat temàtica entre un bloc de la llei i l'altre.

Volem destacar el que signifiquen estos dos blocs, perquè és important parlar de blocs i parlar de certs antagonismes, que és l'última, tal vegada, la darrera denúncia que venim a fer aquí.
Hi ha un trencament claríssim, vull dir, no hi ha solució de continuïtat entre la capacitat de diagnosticar què fa el Govern en l'exposició de motius i, després, la manca absoluta de coherència i d'això que anomenem "solució de continuïtat" en el cos de l'articulat.

En l'exposició de motius es parla claríssimament que hi han dos qüestions, hi han dos paràmetres en la vida real de la nostra comunitat, en eixa realitat sociocultural de la qual parlava algun portaveu, que no acaben de funcionar.
Hi han dos desequilibris que, d'alguna manera, suposem que s'haurien d'haver corregit i que s'hauran de corregir en un futur, que són la desproporció entre la lectura, la producció literària, etcètera, entre el castellà i el valencià, i l'altre ­diguem­ desequilibri està entre la xicoteta llibreria, amb tot el valor i vocació de servei públic que té, ha tingut i volem que continue tenint, i el gran hipermercat, la gran superfície, que com déiem l'altre dia, ha irromput en el sector del llibre amb massa insolència, amb massa desvergonyiment i sobretot amb la benedicció del poder i amb el vistiplau del poder establit.

Això es diu, d'alguna manera, en l'exposició de motius, i, després, totes estes pretensions s'evaporen en l'articulat.
Què és el que val?
No cal que li ho recorde jo a ningú, què és el que val: l'articulat.
L'articulat esdevé, en una parrafada ­per dir-ho així, sense afany d'ofendre a ningú­ apàtica.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señorías, por favor.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

.
.
.
a l'hora de resoldre els problemes que sí que sembla són detectats en l'exposició de motius.
De manera que eixe valors decoratiu, ornamental, en el que queda l'articulat, per a nosaltres és insuficient i no està a l'alçada de les circumstàncies del sector del llibre.
Si aquí es pretenia fer una llei més, ja en tenim una més en l'estricte mèrit nominal de sumar-ne una més al sac i a la capacitat de presentar projectes de llei del Govern, a nosaltres que no ens busquen per a eixa activitat.

No mullar-se en l'articulat en estes qüestions, en el tema de les llibreries i en el tema de la normalització i la recuperació del valencià, dóna inseguretat i dóna intranquil·litat.
I la intranquil·litat i la inseguretat vénen d'eixa ambigüitat calculada, ho dic per última vegada, amb la qual treballa i amb la qual legisla este Govern.
I l'ambigüitat sobre el valencià, el que històricament ha vingut a reforçar és allò que els conflictes sobre la llengua han reforçat, que vostés ja saben què és, que no és altra cosa que el castellà.

Res més i gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula, senyor Serra, per al torn en contra.

Señorías, por favor, ruego silencio.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Amb la vènia de la Presidència.

Senyories, lògicament, les esmenes que fa el Grup Parlamentari Socialista a l'exposició de motius d'esta llei van d'acord a les esmenes que s'han fet al text articulat, no aporten res, no duen res nou i no enriquixen per a res una exposició de motius que, de les paraules del senyor Colomer, jo he arribat a entendre com que era quasi perfecte, el que a ell no li agradava era el desenrotllament que hi havia després en l'articulat.

Però mire, les aportacions que vostés fan a l'exposició de motius, senyor Colomer, i li ho dic amb tota sinceritat, són pobres, són pobres i no donen cap alternativa a la finalitat i als objectius de la llei que hui estem debatent.
Vosté ha parlat de dos blocs importants que per a vostés hi havien, i esta llei, com diu l'exposició de motius, en els seus objectius, doncs, lògicament, com hem dit en repetides ocasions, és garantir una competència equilibrada dins del sector, per un costat, entre les gran superfícies i entre la llibreria de ciutat o llibreria clàssica.

Mire, vosté no ha fet cap aportació en les seues esmenes, ací, a l'exposició de motius, que parlen i fagen referència a esta.
I després mos parla de la producció en castellà i en valencià.
Mire, ja quan vam debatre les esmenes a la totalitat li vaig recomanar que llegira Ernest Lluch en *Las Españas vencidas*, li ho vaig dir i li ho recorde.
N'hi han dades que són importants ahí de l'obra que hi havia en el segle XVI escrites en valencià, en castellà o en llatí, i hui les obres i els percentatges que n'hi han.

I, clar, al llarg de tots estos temps, també hem anat avançant en esta matèria i, com dia Lluch, estàvem parlant en aquella època d'un 14% de l'obra literària escrita en valencià; hui, en l'any 2000, li puc dir que l'obra a la qual la Generalitat Valenciana ha donat suport econòmic, estem parlant de 352 obres escrites en valencià i 221 en castellà.
Estem parlant d'un 60% i del 40%.
I això no vol dir que siga tota l'obra editorial que s'haja fet en la Comunitat Valenciana, ni molt menys, estem parlant de les que han rebut ajudes directes de l'administració.

Mire, senyor Colomer, les coses poden agradar o no poden agradar, podem compartir l'exposició de motius o no, l'articulat o no, però vosté no podrà negar mai que la voluntat d'esta llei és millorar, donar possibilitats al sector i aportar alguna cosa important que no tenien hui fins a estos moments quan aprovarem esta llei.

Vosté, en les esmenes que fa a l'exposició de motius, en fa algunes que hui, lògicament, ja no se poden ni sostindre, després del debat en comissió, quan vam enriquir amb algunes esmenes algunes parts del text que pensàvem que eren importants.
Vosté mos demana, lògicament, que en esta llei, i aixina se diu expressament, que parlem en concret del pacte pel valencià subscrit entre dos formacions polítiques, i jo crec que això, doncs, lògicament, en una llei no té l'espai ni el lloc és l'oportú, l'acord, el bon acord al que hem arribat dos formacions polítiques, i jo crec que l'esmena que acceptàrem, en este cas d'Esquerra Unida, donava una lectura suficientment àmplia del que significava la legislació actual amb la qual esta llei ha de tindre plena relació.

Hem de parlar de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i de la Llei d'ús i ensenyament del valencià.
Per tant, jo crec que estes esmenes que vostés han presentat a l'exposició de motius, doncs, lògicament, no estan donant la solució o no estan donant el que s'esperava per part de, jo crec que en este cas, de qui deuria liderar una alternativa sòlida i diferent a la proposta que fa el grup majoritari de la Cambra.

Però, dit això, jo li vull dir: mire, l'exposició de motius vosté diu que com si no valguera, com si el que val és el text articulat, i això està ahí i és una cosa, doncs, mire.
.
.
Jo crec que tot és llei, l'exposició de motius és important que estiga i que plasme la voluntat d'este Govern i se manifesten les necessitats i per què se fa esta llei.
Jo estic convençut que les esmenes que s'han presentat per a transaccionar enriquixen dos coses importants: una, en concret, quan parlem que la producció literària en valencià siga suficient, això és important; i una cosa significativa, de què no hem parlat massa en el debat de la llei, com és el depòsit legal de la Comunitat Valenciana.

Jo crec que això és important, que eixes coses existisquen, que les regulem, que anem aprofundint en autogovern.
I este tipus de manifestacions que legislem i regulem són interessants i són bones.

Fa poc de temps assumirem les competències del registre de la propietat intel·lectual, i jo crec que hui, acabant de manera clara, i regulant com estem fent el depòsit legal en la Comunitat Valenciana, estem donant una solució més que satisfactòria a una demanda que no seria quantitativament excessiva, però sí qualitativament, del sector cultural per excel·lència, que sol ser qui produïx obra literària i donar-li la importància i el sentit que té.

Per tant, jo crec que l'exposició de motius queda totalment acord, queda totalment reflectint el que després va a ser el text articulat que isca d'esta llei, que hem anat aprovant article per article.
I que anem a oferir i a donar la possibilitat de tindre un bon instrument per a l'ús, per a les necessitats d'un sector editorial, d'un sector del llibre en el sentit més ampli de la paraula, que estaven esperant el poder tindre una oportunitat com esta.

Per tant, jo crec que les esmenes, com ja he dit, que vostè presenta a l'exposició de motius, poc aporten, i van lògicament en consonància i sent un reflex del que ha sigut el treball a l'articulat, que lògicament tampoc ni ha aportat ni ha enriquit; excepte, i vull deixar-ho també.
.
.
perquè crec que és important, l'esmena que li acceptàrem en comissió, que lògicament aportava alguna cosa que la llei no tenia.
Recorde, crec que era.
.
.
no sé si era la 138 o la.
.
.
Però que el més important d'això no és el número, sinó el que simbolitzava eixa esmena, que enriquia de veritat el text.
I lògicament, per part del Grup Popular jo crec que en el talant que hem tingut i hem percebut esta llei, no vam tindre cap inconvenient sinó tot el contrari, una voluntat àmplia d'acceptar-la, d'incorporar-la, i que també conste ahí un poquetet, encara que siga de manera indirecta, l'emprempta del dit menudet en este cas del Grup Socialista.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Serra.

Té la paraula per a rèplica el senyor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies.
*(Parla des de l'escó)* Des d'aquí mateix, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Serra.

Ni se'n recordava del número, que això és una qüestió irrellevant, i jo crec que tampoc del contingut, perquè el contingut era certament poc significatiu, sense traure-li cap mèrit perquè a més era una esmena nostra.
Però no magnifique de 64 esmenes aprovar-ne una.
No magnifique la generositat del seu grup.

I en el tema que ens ocupa ara de l'exposició de motius, dóna la impressió, ho ha deixat ben clar, que li molesta que nosaltres hàgem volgut en l'exposició de motius i no en l'articulat, i vull tornar a fer aquesta distinció, parlar del pacte pel valencià.
Home, només me faltava a mi escoltar-lo a vosté la setmana passada, quant referint-se al pacte pel valencià, i a mi no m'agrada agafar cites de ningun diputat per pillar-lo a la millor en un moment d'error o de contradicció, però crec que vosté em brinda eixa possibilitat, si més no per un dia en la meua vida, que és que va dir literalment que "el més important que ha passat mai des de 1238, el pacte pel valencià"; que ara li molesta que estiga en l'exposició de motius.

En termes de respecte, convivència i tolerància "és el més important des de 1238".
Clar, com no esmentar nosaltres eixa consideració que fa el senyor David Serra?
Com no fixar-ho en la Llei del llibre, no?
I no en l'articulat, que ens hem cuidat moltíssim de no esmentar esta qüestió en l'articulat, sinó en l'exposició de motius, que com vosté sap perfectament, la força jurídica que té, la "vis jurídica" com se sol dir que té, és més que relativa, és més que relativa.
I és on, bé, els grups parlamentaris que esmenen i el govern que presenta el projecte, es dedica en l'exposició de motius o preàmbul, es dedica a recrear un poc l'ambientació, a crear l'atmosfera per a entendre i per a interpretar el que després ve en l'articulat.

Jo ja sé que no és una gran esmena, que no és una qüestió fonamental, no és una qüestió fonamental.
Però el que em sembla més greu, i això sí que té trets de ser una cosa fonamental i més que fonamental, preocupant, és este debat que vosté ha volgut generar.
El renegar, el manifestar que li molesta que ahí estiga, això a mi sí que em deixa preocupat.
És més desagradable el temps que estem dedicant a defendre i no defendre, a rebutjar que estiga això, que no pas la qüestió de fons.

I si parlem de la qüestió de les exposicions de motius, doncs nosaltres hem buscat especialment la concòrdia en esta qüestió, i no el separar-mos, i no el buscar punts de desencontre i de distància.
A l'hora de fer exposicions de motius, vostés són els que tenen experiència en carregar contra el passat.
Hi ha exposicions de motius que vostés han fet molt poquet de temps que supuren verí autèntic contra el passat.
Ben diferent del que hem fet nosaltres, que és buscar eixe punt d'acord, que com vosté deia, jo no sé si des de 1238 és el més important que hem fet els valencians, però sí que pensem que mereix la pena que estiga aquí, si més no per a ambientar i recrear un poquet l'atmosfera que fa possible que intentem, no sé si ho aconseguirem, avançar en la normalització de la nostra llengua.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Té la paraula el senyor Serra per a rèplica.

**El senyor Serra Cervera:**

 

Senyor Colomer.

Jo crec que vosté no ha interpretat bé les meues paraules o jo m'he expressat molt incorrectament dalt de la trona, una de les dos possibilitats, deixem-les al 50% i aixina fem taules.
Però sí que li dic que les paraules que vosté ha dit, les mantinc perquè crec que podem coincidir tots en el que significa el pacte pel valencià.
Però també entenc que hi ha que ubicar molt bé les coses on són, i eixe gran acord en les dos formacions polítiques majoritàries de la Comunitat Valenciana és un acord entre partits, és un acord entre formacions polítiques lliures i democràtiques, que acorden voluntàriament i lliurement el que creuen millor per a una qüestió tan important com és el futur del valencià, com és l'ús i el procés de creixement i consolidació de la llengua valenciana.

I jo li dic a vosté que entenem que en una llei no deuen aparéixer reflectits d'eixa manera els acords entre dos formacions polítiques.
Perquè esta llei no és la llei del Partit Popular i del Partit Socialista, és la llei de les Corts Valencianes, la recolze qui la recolze.
I entenc, lògicament, que la menció al pacte no té espai en eixe lloc, en eixe text legislatiu, com sí que pot tindre-ho i deu tindre-ho en el que són les grans actuacions que en esta legislatura hàgem pogut tindre les dos formacions polítiques majoritàries.

Però ja que vosté deia que l'esmena que li hem acceptat, vosté diu que tampoc era massa important o no, jo no ho quantifique perquè siga una esmena de campanar o no, però sí que créiem que era una esmena que aportava alguna cosa, alguna cosa que no havia arreplegat en el seu moment el text, quan se referia als temes de les noves tecnologies i suports electrònics al sector del llibre, i que havien de fer un seguiment del mateix en un àmbit com era el Consell Assessor del Llibre.
Vosté pensarà que això que vosté mateixa ha proposat no és massa important, doncs això és el que vosté proposa.
Mosatros pensàvem que enriquia en eixe punt en concret el que no estava dit, el que no es deia en eixe apartat de la llei, però bé, tampoc acabe d'entendre el que li rebaixem la importància o no.
És una esmena acceptada i ja està.

Però sí que li vull dir que l'exposició de motius d'esta llei no mira el passat, és una exposició que mira el present i el futur.
Però lògicament, el sector del llibre té un passat, sap què és el que ha patit en un govern socialista i la situació que té hui en dia, en la que viu i en la que conviu.
I per tant, l'exposició de motius i el text articulat l'única cosa que fan és reflectir una sèrie de polítiques, donar-li un marc legislatiu a una situació que en 1995 era molt distinta a la que hui viu el sector del llibre.

Moltes gràcies.
*(Se sent una veu: "Muy bien*"*)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Serra.

Senyories, votació de les esmenes de la 135 a la 144.
.
.
Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyora presidenta, per separar la 138.
*(Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Per separar la 138.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

31 o 38?

 

**El senyor Cardona Pla:**

 

38.

 

**La senyora presidenta:**

 

38.
*(Pausa)*

Votació en primer lloc de l'esmena 138.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 26 vots a favor, 41 en contra, 5 abstencions, queda rebutjada l'esmena 138.

Votació de la resta d'esmenes defensades pel Grup Par-lamentari Socialista-Progressistes, de la 135 a la 144.
Senyo-ries, comença la votació.
El resultat és de 31 vots a favor, 42 en contra, cap abstenció, queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a l'exposició de motius com a preàmbul de la llei.
Comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 25 en contra, cap abstenció, queda aprovada l'exposició de motius com a preàmbul de la llei.

Senyories, votació de totalitat sobre el Projecte de llei del llibre.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 26 en contra, cap abstenció, queda aprovada la Llei del llibre.

Senyories, explicació de vot.
Té la paraula pel Grup Mixt l'il·lustre diputat senyor Peris.

Senyories, pregue que ocupen els seus escons.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Hem votat que no a una llei.
.
.
innecessària.
Una llei que té teòricament l'objectiu de la promoció de la lectura i del llibre.
.
.
també del valencià.
Que és una llei que no presenta cap novetat.
Una llei que còpia clarament la llei de la Comunitat de Madrid de l'any 1999, de manera absoluta.
I que, evidentment, no demostra en ningun cas, pel seu contingut, no recull el necessari esforç que hauria de fer la Generalitat Valenciana per impulsar la lectura i l'edició de llibres en la nostra llengua.

Perquè tot l'esforç, tota la voluntat que eixes grans declaracions de principis del PP de promocionar l'ús i la lectura en la nostra llengua, acaba en la llei dirigint-lo a una ordre de subvenció d'edicions en la nostra llengua.
I per això, aplicant aquell principi legislatiu de l'economia legislativa, no cal en absolut una llei.
En això se convoca una ordre genèrica, genèrica, genèrica, no convenis a dit, genèrica, almenys genèrica, per a subvencionar, finançar, algunes publicacions en valencià.

No és la llei que necessitem, de ninguna manera.
De ninguna manera.
No és la llei que necessitem.
Altres territoris, els altres territoris del conjunt de l'estat que tenen llengües pròpies, i que fan molt més esforços, molts més esforços perquè la seua llengua avance, ningun, cap dels tres, tenen una llei del llibre, i s'han vist obligats, per a promocionar la lectura i la dicció en la llengua pròpia, a fer una llei.

Possiblement siga contradictori, perquè introduir el concepte que llibre valencià també és el llibre en castellà el que va a fer és anar en detriment amb eixes subvencions a la part necessitada de la discriminació positiva.
Eixa és sobretot la nostra oposició: que els pocs diners, els poquíssims diners que en la Generalitat Valenciana es dediquen a cultura i, en particular, al foment de l'edició, damunt s'hagen de partir amb aquella llengua que no els necessita.
Efectivament, ahí es on es pot ser liberal, ahí és on no cal ser intervencionista, perquè justament on no cal ser intervencionista?
On el mercat, on la història, on la dominació ha fet que no hi haja problema.

Tots els valencians i valencianes, tots els qui van a l'escola, tots, saben llegir perfectament en castellà.
On està el problema?
En que encara queden molts valencians i valencianes, els qui no van a poder anar a l'escola a partir de l'any 1983, és a dir els qui havien anat abans, que són analfabets en la seua llengua, i sent els qui la parlen, no la poden llegir.
Ahí és on cal fer la discriminació positiva, a tota aquella gent que és valenciana, que és valencianoparlant i no sap llegir en valencià i, parlant, no sap llegir en valencià.
Per això solament el 19% dels valencians lligen en valencià.
Ahí és on cal fer esforços, ahí és on cal fer esforços reals.
Ahí és on es demostraria que realment s'està per la promoció del valencià, de lectura en valencià.

Per tant, nosaltres no podíem donar suport a una llei que al final tindrà una conseqüència: partir-se els pocs diners que es dediquen a subvencionar l'edició, partint-se'ls anant en detriment de la llengua minoritzada una vegada més, que al final, torne a dir, i amb això acabaré, és el que és pretén.
Diuen les persones majors que el camí de l'infern està ple de preteses ­de preteses, afegisc jo­ bones intencions.
Per tant, a nosaltres no ens la va a pegar la voluntat del PP, en absolut.
I per això votem que no, amb tota la tranquil·litat que estem fent un servei al nostre poble i a la dignificació de la nostra llengua votant justament que no eixa llei que, una vegada més, és una còpia de Madrid.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Per a explicació de vot, té la paraula el senyor Cardona, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Ja hem acabat la Llei del llibre, i Esquerra Unida ha votat a favor.
Potser he de fer alguna referència a tot este soroll que ens arriba, que sembla que Esquerra Unida no pot votar a favor d'una llei que ha presentat el Consell de la Generalitat, del Partit Popular.
I, bé, no vaig a gastar moltes paraules en el tema.
Nosaltres som una força política responsable que intentem millorar totes les lleis, no només esta sinó totes, inclús totes eixes que ens toca al final votar en contra, i a voltes realment ens pareixen lleis infames.
Però no ha estat este el cas.
Nosaltres hem votat a favor en compliment de la nostra responsabilitat i atenent també a tot el procés que han portat en este tema.

Nosaltres vam escoltar el sector de llibre, les diverses associacions implicades en allò que podria ser esta llei.
Ens van fer arribar les seues opinions, les seues idees, ens van fer arribar els seues suggeriments per a modificar aquesta llei, i nosaltres, en tot allò que s'ajustava a la ideologia d'Esquerra Unida, les vam intentar plasmar en esmenes concretes a aquesta llei.

El resultat de tot este procés de presentació d'esmenes ens va portar al final a no presentar una esmena a la totalitat, una decisió totalment, diguérem, política, vam vore que no era necessari.
Però esta qüestió de no presentar una esmena a la totalitat pareix ser que al Partit Popular li resulta important a l'hora de negociar o no negociar.

Bé.
Hem tingut un diàleg amb el Partit Popular.
Ha sigut un diàleg amable, en principi no hi ha hagut problema en eixe aspecte.
No sempre ha sigut fàcil, i hem tingut alguna dificultat que altra.
En algun moment ha calgut fer un esforç especial per part, supose, de les dos organitzacions.
I també he de reconéixer que alguna cosa es queda pel camí, perquè de la nostra cinquantena, de les nostres en conjunt unes 50 esmenes, n'han hagut una vintena, 19, 18, per ahí, que no han tingut una plasmació en el resultat final.

A part d'això, no cal dir que Esquerra Unida té problemes a l'hora de qualificar.
.
.
bé, té problemes no, qualificaria la política del Partit Popular i la política cultural també com equivocada, com que no va pel bon camí.

Però tot eixe tipus de coses, que a nosaltres ens faran i seguirem lluitant igual com hem lluitat i continuem treballant per millorar les lleis i per canviar la política del PP, no és motiu perquè no vérem que en esta llei s'han aconseguit avanços substancials.

En el nostre cas, i vaig a comentar-ho, han hagut cinc esmenes aprovades directament i han hagut 18 transaccions.
Per tant, nosaltres pensem que hi han 23 aportacions positives, en algun cas abasten més d'una esmena nostra.
Per tant, hi ha molt de contingut del que nosaltres hem presentat reflectit.

Sobre la importància o l'estatus d'això aprovat, és veritat que hi han algunes esmenes més merament tècniques.
És veritat que hi ha algunes esmenes que milloren allò que és la tècnica legislativa, cosa que nosaltres considerem rellevant també, les lleis també han d'eixir ben fetes, també han de ser el més clares possible.
Però també hi ha molt de contingut i molta esmena substancial.
Considerem que el Partit Popular no s'ha limitat a aprovar aspectes banals del que nosaltres presentàvem, sinó que ha aprovat aspectes substancials d'allò que nosaltres hem presentat.

No només en l'aspecte del valencià, que és un tema important, però la Llei del llibre també abasta unes altres coses.
Nosaltres pensem que el Partit Popular no complix especialment la Llei d'ús i ensenyament del valencià, però estem tractant de la Llei del llibre, i ací hi han hagut aportacions que ha acceptat el Partit Popular que ens pareixen importants: la qüestió que els autors en valencià van a tindre un suport especial; la qüestió que aparega la dignificació, no només la recuperació sinó la dignificació literària del valencià com un aspecte en la llei que figure concretament; la qüestió que la producció en valencià ha de ser suficient perquè realment se promocione el seu ús i la dignificació literària, i la qüestió de la imatge pública, la qüestió que a l'hora de conveniar, a l'hora de parlar amb mitjans de comunicació ­nosaltres esperem que sense discriminació de ningun­ es done una especial rellevància a la qüestió dels autors en valencià.

Però està el compromís de la Conselleria, de la Generali-tat, d'encetar investigacions i estudis sobre el tema del llibre per a elaborar els seus plans i per a posar-los en disposició del sector.
Està el tema de la investigació i el desenvolupament.
Una demanda de les editorials molt explícita sobre eixe tema: que cal un suport a tot l'aspecte industrial i comercial.
Que, per cert, també s'ha introduït la participació dels departaments de Comerç, d'Indústria i de Hisenda en el tema del llibre, perquè no és només un tema cultural, també és un tema industrial, també és un tema comercial, també és un tema econòmic.
Hem introduït el compromís que la potenciació de la lectura ha de ser global, no s'ha de limitar a un dia, com el Dia del Llibre, sinó que ha d'abastar uns altres esdeveniments.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci, per favor.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Hem corregit el llenguatge sexista en alguns dels articles en què havíem presentat esmenes en eixe aspecte, i em sembla important que es vagen tenint en compte estos aspectes a l'hora de fer les lleis, i que cada vegada, diguérem, sigam una miqueta més generalistes i que abastem tots els gèneres.

I uns temes molt, molt importants, com per exemple han sigut les dos esmenes introduïdes al tema de les llibreries.
Ja havíem comentat que des de l'exposició de motius a la concreció hi havia un tema que se quedava fora, i les llibreries no tenien cap arma per a lluitar contra les grans superfícies, contra les llibreries, que són més una inversió econòmica que no una qüestió de vocació.
S'ha introduït l'ajuda per a elements de promoció del llibre i de la lectura i de la tasca cultural de la llibreria mateixa, i s'ha introduït també l'ajuda i el suport a les llibreries i les biblioteques que facen activitats de promoció del llibre i la lectura.
Els puc dir que en este aspecte el sector de les llibreries ha demostrat que la redacció final de la llei supera d'una manera molt clara, és una millora molt destacada, de la redacció inicial que es donava a este aspecte, que quedava ambigu i com una declaració d'intencions.

L'ampliació de la xarxa de biblioteques, la qüestió que les biblioteques escolars s'òbriguen a la comunitat, la qüestió que els il·lustradors també figuren d'una manera clara en el cos de la llei, nosaltres pensem que són aspectes importants que fan que esta llei estiga a molta distància de la que inicialment es va presentar.
No és la llei que haguera presentat Esquerra Unida, és la llei que estes Corts han aprovat i la llei a què Esquerra Unida mostra el seu suport.

Nosaltres, finalment, volem dir que hem comentat tota esta evolució.
Les diverses vegades que hem hagut de transaccionar hem estat en contacte amb la gent que realment treballa en el tema del llibre, hem estat en contacte amb editorials, amb associacions d'editors, hem estat en contacte amb associacions de llibreters, hem estat en contacte amb gent, amb autors que este tema els preocupa i els importa, i la nostra conclusió és que la llei ha millorat molt i pot ser una bona eina per al sector.

En este moment jo no estic jutjant intencions, jo estic jutjant el paper de la llei.
Nosaltres vigilarem, estarem atents, que la llei realment es complisca, realment no es quede com un paper mullat.
I que a més, a l'hora d'aplicar esta llei es tinguen en compte totes les altres: l'Estatut, la Llei d'ús i ensenyament del valencià, totes les altres lleis, inclús la Llei de comerç, les que siguen, les que puguen afectar realment este sector, perquè al final el llibre valencià i sobretot el llibre en valencià tinguen realment un progrés, una millora, en quantitat, en qualitat, i que arriben al final a tota la societat.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula, per a explicació de vot, el senyor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Podríem esgrimir avui molts dels arguments que ja vam exposar aquí el dia del debat de totalitat, perquè a més, des del nostre punt de vista, des d'aleshores hi ha hagut, i ho vull dir amb tota claredat, una nul·la voluntat perquè siga la llei de tots, de manera que de 64 esmenes que vàrem presentar i que hem defés, únicament n'han aprovat una.
És evident que això no ens pot identificar, que això ens contínua desafectant del que és el nucli dur, per dir-ho així, de la llei.

I ací ha pogut donar la sensació que estem davant d'un debat, que ja es queda darrere perquè l'hem superat en moltes hores aquí de discussió, però dóna la impressió que el Partit Popular ha vullgut buscar el consens i buscar que aquesta fóra la llei de tots, i això és radicalment fals.
Fins i tot s'ha fet l'escenografia en alguns moments de les interrupcions i de fer visible que aquí estava passant alguna cosa en busca del diàleg, en busca del consens i de la participació de tots.
Això és radicalment fals.
El meu grup només ha participat de tota esta escenografia en qualitat que aquells escons d'allí foren, diguem, l'escala tècnica de l'acord ja signat, preparat, redactat a màquina entre dos grups.
Que a mi em sembla molt bé, i jo crec que l'aportació d'Esquerra Unida sens dubte millora, perfecciona, el que era el projecte del Partit Popular, però eixa és una altra qüestió.

Nosaltres ni tan sols hem tingut les esmenes transaccionals.
Venia de vegades el senyor Maluenda, de vegades el senyor Serra, i el senyor Perelló i un servidor funcionàvem amb un codis, la T1, la T.
.
.
fins a totes les 19 i tal, perquè ni tan sols teníem el text.
El véiem, miràvem si ens agradava o no, però eixa era la nostra participació en este debat de consens impossible per voluntat claríssima del Partit Popular.

Esta estratègia *parda* de consens selectiu, excloent claríssimament un grup, que jo no vaig a dir que és el majoritari de l'oposició, un grup o dos grups, això és absolutament inadmissible.
A mi em sembla molt bé que bilateralment arriben on vullguen, això me pareix molt bé, i torne a dir, Esquerra Unida a aconseguit perfeccionar el text del Partit Popular.
Això ha sigut una jugada mestra, senyor Serra o senyor qui siga, d'una mestria, torne a dir-ho, *parda*, d'una mestria *parda*, buscant altres coses.
Ha sigut una maquinació per al mal, molt poc edificant.
Jo no ho havia vist mai aquí.
No diré allò de Goitysolo de "no tomaremos asiento en el festín de la ignominia".
No cal que extremem tant el llenguatge, no cal, senyor Serra.
Però si això que ha passat aquí és el consens, li dic claríssimament que no ens hem perdut absolutament res.

A més, tenim una mala sensació, allò que s'anomena una mala vibració del que es deriva d'esta llei.
Mire, la cronologia d'esta llei ha sigut que mentres es redactava, mentres suposadament els ideòlegs del Govern intentaven reforçar el valencià, crear eixe marc de llibertat que tantes vegades ha esmentat el portaveu popular, simultàniament s'estava produint el decret de censura, d'exclusió d'autors, simultàniament.
Primer episodi, això mentres es redactava.
Entre l'esmena de totalitat i el debat en comissió de les esmenes parcials, simultàniament l'exclusió del títol de Filologia, que tant de malestar ha causat i que no vaig a reproduir tot el debat d'eixa qüestió.
Entre el debat en comissió i avui, un altre episodi en esta cronologia de poca credibilitat seua: la insurrecció de la presidenta de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies contra l'ús, en definitiva, del valencià.

Clar, amb tota aquesta cronologia de fets reals, els decoratius aquí, en la literalitat de la llei, que tampoc ens agrada, i la vida real, la veritat és que hi ha un trencament més que preocupant.

Clar, en tota eixa cronologia, legitimitat, tota la que vullguen.
Saben que eixa paraula és per a mi sagrada.
Tota la que vullguen.
Però clar, parlant d'avals o de credibilitat, per nosaltres ben poca.
Perquè en tot això que he dit, què no estaran maquinant a partir de demà?
Vull dir, quin nou episodi d'esta mala novel·la que escriu, ja que parlem de llibres, el Govern no ens espera a partir de demà?
, amb tot açò que han fet mentres dien que estaven pensant a redactar una llei i que tal i que qual.

De manera que si una llei consta de lletra i d'esperit, la lletra és roïna, i l'esperit, allò que s'amaga en la tramoia, en el que no es veu, a nosaltres ens espanta, ens esgarrifa, si em permet l'expressió.

I el pitjor que hem viscut aquí és que en nom de la llibertat, tantes vegades esmentada, s'ha renunciat a fer l'autèntica llei.
I quin és el paràmetre d'autenticitat que nosaltres diem?
Aquell que haguera significat que ens homologàrem no amb cap altre planeta fora de la galàxia, sinó amb les comunitats autònomes que tenen llengua pròpia, que a la millor no han fet lleis, però sí decrets i línies de govern i actuació de govern molt més sensibles amb la llengua pròpia.
I sobretot, també, que ens haguérem posicionat no al costat de Goliat, sinó al costat de David en el tema de la xicoteta llibreria o de la gran superfície.

És una llei, i vaig acabant, deutora de molts fantasmes, de molts complexes d'inferioritat, ja li ho vaig dir ahir i este matí, fantasmes que els han portat, tan lliberals, a ser restrictius amb les possibilitats i les potencialitats econòmiques del sector del llibre, i és el que ahir vàrem comentar, de manera que no li han sabut donar l'estatus d'indústria cultural al que és el sector del llibre, i era el moment de donar eixa espenta definitiva.

No vull esgotar el temps perquè les seves senyories estaran molt cansades.
Açò haguera pogut ser, com dir-ho en termes.
.
.
?
, haguera pogut ser un roure valencià, haguérem pogut plantar un roure valencià, i ens quedem en un bonsai.
Sí, pot ser decoratiu, però no es tractava d'això.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

No quiero entrar en el debate, pero sí quiero dejar constancia de que todas y absolutamente todas las enmiendas que han llegado a la Mesa de las Cortes Valencianas vienen firmadas por todos los grupos parlamentarios, y todas han venido firmadas por el Grupo Parlamentario Socialista­Pro-gresistas, alguna a efecto de tramitación, *(veus)* y que han sido leídas por esta Presidencia.

Tiene la palabra el señor Serra.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Senyories.

Vull començar esta explicació de vot, com no podia ser d'una altra manera, reconeixent el grau de consens i acord que ha hagut en torn a esta llei, el grau de responsabilitat i de maduresa política que hem tingut alguns grups d'esta Cambra i que hem optat per la via democràtica per excel·lència, que és millorar les propostes que fa el Govern i és voler enriquir i sumar, és a dir, volem ajudar que les coses vagen millor.

I des d'ací jo crec que el Grup d'Esquerra Unida, junt amb el Grup Parlamentari Popular, hem tingut una actitud sincera des del primer moment de creure que estàvem fent una cosa bona per a les valencianes i per als valencians i, molt en concret, per a un dels sectors culturals importantíssims en una Comunitat que té una llengua pròpia, com la nostra, i que un dels elements transcendentals per al futur d'ella és la tradició escrita, és la tradició literària i donar-li el nivell i la importància que té.

És veritat que este grup parlamentari, que el Grup Parlamentari Popular, té una majoria qualificada suficient, donada pels ciutadans, que haguera pogut facilitar i possibilitar el que avui este debat haguera sigut diferent i que el text haguera pogut eixir aprovat sense cap esmena, sense cap aportació, sense cap visió distinta.
Però també sabem, des de fa set anys, que la nostra actitud de govern no és eixa, que el nostre estil de govern té una marca pròpia que és intentar l'acord, intentar el consens i intentar que les coses vagen de la millor manera possible.

I hui hem fet una mostra més, hui hem fet un exemple més i això és una cosa que no sols es queda en esta Cambra, que els ciutadans veuen, que els ciutadans veuen que no s'aplica cap *rodillo*, no s'aplica cap majoria absoluta en les lleis, en les normes de totes i de tots els ciutadans d'esta Comunitat que hem volgut el consens i l'acord.
I això ho basem en el diàleg, en hores i hores de sentar-nos a parlar.
I ho tornarem a fer, perquè és bo, perquè és bo.
I jo crec que mosatros, els qui hem tingut l'experiència de ser oposició i de saber el que no era poder consensuat i acordar llei, creem que en la responsabilitat de governar i en la responsabilitat que ens han donat els ciutadans d'esta Comunitat no hem de caure en els errors d'altres.
I, diguen el que diguen, hem d'estendre la mà, perquè hui esta llei és la llei de tots ja, els qui l'han votada i els qui no l'han votada, és la llei d'este Parlament.
Però no és únicament i exclusivament la llei del Partit Popular, no és únicament i exclusivament la llei del Govern del Partit Popular; és la llei que de forma majoritària, la majoria de grups d'esta Cambra han volgut que siga així.

I crec que hem fet un exercici de responsabilitat.
Hem donat, hem donat una imatge seriosa, una imatge responsable i que els ciutadans i el món de la cultura en la Comunitat Valenciana valoren positivament.
Perquè més enllà de la divergència ideològica, més enllà de la confrontació dels programes, més enllà de la contesa partidista, hem legislat i hem regulat per al sector del llibre en la Comunitat Valenciana i ho hem fet amb la base del consens i ho hem fet amb la base de l'acord, perquè creem en ell.
I creem en ell en l'essència política del nostre partit, perquè sabem que el diàleg és l'instrument necessari perquè les democràcies avancen.
Les democràcies s'aconsegueixen i els acords s'aconsegueixen.
I mosatros sabem que en matèria cultural hem arribat a grandíssims acords amb altres formacions polítiques que hui no han recolzat esta llei.
I hui, amb altres formacions polítiques, hem arribat a acords en esta llei.
I això significa que la capacitat de diàleg, que la capacitat de negociació, que la capacitat d'admetre noves propostes, este grup parlamentari majoritari la té, l'executa i la madura políticament en cada exercici que tenim.

I jo crec que per a este període de sessions esta llei és important que s'haja dut i s'haja aprovat.
I el que vull significar, per a mosatros el més important és el grau de consens i d'acord.
I ho hem demostrat.
I això es demostra a l'hora de votar, a l'hora d'aprovar una llei, quan veiem en els pannells qui són, no únicament en el número de vots positius que ixen sinó on estan ubicats ideològicament.
I hem vist la capacitat que en estos moments té el grup majoritari de la Cambra d'arribar a acords, d'arribar a acords importants en formacions polítiques que poden estar en un altre espectre ideològic.
Perquè este Parlament una de les missions fonamentals és legislar.
I legislar des de la responsabilitat i legislar des del sentit comú i legislar des d'una majoria qualificada.
Que els ciutadans ja la donaren, però mosatros sempre que puguem farem l'exercici que hem fet en esta llei, que és la mà estesa, la mà estesa a la resta de grups parlamentaris.

I el tràmit d'esta llei ha donat l'oportunitat, el tràmit d'esta llei ha manifestat ben clar qui volia parlar i qui no volia parlar, qui d'antemà deia no volem res i qui deia partim d'un camí possibilista, partim d'un camí que pot dur-nos a algun lloc.
I al final l'esforç i creure en el diàleg ha fet que hui esta llei, de manera majoritària, no l'aprove únicament i exclusivament el grup que té la majoria absoluta per voluntat dels ciutadans i ciutadanes.

I, per anar acabant este debat, voldria remarcar dos qüestions.
Hem fet una llei necessària i una bona llei per al sector del llibre valencià.
Hem deixat clars alguns punts fonamentals que el sector estava reclamant.
I el diàleg que hem tingut entre els grups ací, i en este cas de manera especial amb el Grup d'Esquerra Unida, refrena el diàleg previ i social que este Govern i este grup parlamentari ha tingut en el sector del llibre.
I quan dic el sector del llibre estic parlant dels creadors literaris, dels editors, dels distribuïdors, dels llibrers, dels il·lustradors, dels bibliotecaris, de tots els qui tenen alguna cosa a dir.
Perquè és una manera de treballar i d'entendre la política, el comptar amb tots els afectats, el sentir i escoltar totes les opinions.
I això ha possibilitat que hui, que hui, amb un grau de consens i acord importantíssim, demostrem que la cultura és de tots, que tots podem aportar i fer progressar la nostra societat i que el Grup Parlamentari Popular no ha de renunciar a cap possibilitat de millorar la cultura del poble valencià, perquè hui les dones i homes que es vegen afectats per esta llei poden saber, poden saber i poden contrastar qui ha volgut millorar i apostar per una millor llei i qui no ha estat en el mateix lloc.

Però una cosa quedarà clara: no hem fet ús de la majoria absoluta, no hem fet ús de la majoria voluntària dels ciutadans; hem fet ús del que com a lliberals ens caracteritza, diàleg, acord i consens.
I així anem a continuar amb totes les lleis que tinguem en este Parlament, perquè creem que són bons instruments.

I ja, per acabar, senyories, donar les gràcies a tots vostés, a totes les diputades i diputats que han hagut de suportar este debat de dia i mig i, en nom del meu grup, demanar disculpes si alguna s'ha pogut sentir ofesa per qualsevol dels comentaris que hem fet.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Serra.

Quiero indicarles a sus señorías que, atendiendo tanto al acuerdo del pasado 4 de junio en la Junta de síndics como a la propia solicitud de la Mesa de la Comisión de Educación y Cultura, dentro de diez minutos se reunirá esta comisión para, como único punto del orden del día, proceder a la recepción de las enmiendas al Proyecto de ley de creación del Consejo Valenciano de Universidades y de la Comisión valenciana de acreditación y evaluación de la calidad en el sistema universitario valenciano, y también al nombramiento de la ponencia encargada de informar este proyecto de ley.

Senyories, s'alça la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 14 hores i 4 minuts)*