Peticions%037232.07.23%20macro.html





Comissió de Peticions realitzada el dia 23 de juliol de 2013.
Comença la reunió a les 11 hores i 5 minuts.
Presideix el vicepresident primer de Les Corts, senyor Alejandro Font de Mora Turón.
Reunió número 2.

El senyor vicepresident:

Molt bon dia, senyores i senyors diputats.

En primer lloc, he de comunicar als diputats que ens acompanyen, els assessors del Síndic de Greuges, que esta presidència ha tingut coneixement per a l'autorització de la seua presència en este moment.

Vull agrair la presència de l'excel·lentíssim senyor síndic de Greuges, senyor José Cholbi, a esta reunió de la Comissió de Peticions, que s'inicia en este moment, pel primer punt en l'ordre del dia, que és l'aprovació i lectura, si cal, de l'acta de la reunió anterior.
Si no n'hi ha cap observació, la donarem per aprovada.
Se dóna per aprovada.

Informe anual del Síndic de Greuges corresponent a l'any 2012 i informe extraordinari del Síndic de Greuges sobre l'atenció als menors de zero a sis anys des del sistema de protecció a la infància a la Comunitat Valenciana

El senyor vicepresident:

Passem, per tant, al segon punt de l'ordre del dia, informe anual del Síndic de Greuges, corresponent a l'any 2012, i informe extraordinari del Síndic de Greuges sobre l'atenció als menors de zero a sis anys des del sistema de protecció a la infància en la Comunitat Valenciana.

Té la paraula per a realitzar la seua compareixença l'excel·lentíssim senyor José Cholbi.

El senyor síndic de Greuges:

Bon dia a totes i a tots.

Senyor president, moltes gràcies per les seues paraules de benvinguda, i jo diria que també d'afecte.

I seguint amb l'ordre del dia que s'han marcat les Corts Valencianes, passem al primer punt, que és l'informe anual que presenta el síndic.

Senyores i senyors membres de la mesa, senyores i senyors diputats de la comissió, em correspon el deure i el privilegi de comparéixer davant de la Comissió de Peticions de les Corts Valencianes, per a complir amb el que preveu l'article 31 de la llei de 26 de desembre del 1988, reguladora de la institució i donar compte de la gestió realitzada durant l'any 2012, tot resumint les grans línies de l'extens informe, més de cinc-centes pàgines, que ses senyories tenen a la seua disposició, des de fa ja algun temps.

És sempre per a mi un honor tornar a comparéixer davant d'esta Comissió de Peticions de Les Corts, per a expressar-los el meu gran entusiasme i satisfacció per l'important treball realitzat i els objectius assolits al capdavant del Síndic de Greuges durant este quart any de mandat.

D'una banda, la institució es troba cada vegada més present en la societat valenciana, ja que any rere any augmenta la confiança dels ciutadans que vénen a presentar-nos queixes i consultes.
Enguany, com explicaré a continuació, hem rebut moltes més queixes i consultes que en 2011 i que en tots els anys anteriors, des que la institució, clar, es va posar en funcionament l'any 1993.
D'altra banda, les administracions públiques valencianes, conselleries, diputacions i ajuntaments, col·laboren cada vegada millor i més ràpidament amb el Síndic de Greuges, per a tractar de solucionar els problemes de la ciutadania, i per això vull expressar-los a totes el meu agraïment més sincer.
Sense el ferm suport de totes les administracions, no hauríem obtingut un resultat tan positiu.

Així mateix, també voldria manifestar la meua gratitud pel suport que hem rebut de tots els mitjans de comunicació, premsa, ràdio, televisió, amb els quals mantenim unes fructíferes i constants relacions, i ens ajuden a difondre i informar la ciutadania sobre les actuacions que diàriament realitza el Síndic de Greuges en la defensa dels drets de les persones.

Per totes estes raons, i a pesar dels difícils i complicats temps que vivim per culpa de la greu crisi econòmica en què ens trobem, vull expressar-los la meua alegria i satisfacció pel deure complit, com també ratificar una vegada més el meu decidit compromís personal de continuar treballant sense parar en esta mateixa línia, amb il·lusió, entusiasme i ferma determinació les vint-i-quatre hores del dia.

Com ja sol ser pràctica habitual en el Síndic de Greuges, vull destacar que l'informe anual del 2012 que presente a continuació ha segut elaborat amb la inestimable col·laboració i suport dels adjunts del Síndic, la senyora Emilia Caballero Álvarez, que no es troba present hui entre mosatros degut a un tema d'una malaltia que l'afecta, i que m'ha pregat que els traslladara la seua salutació i que havera tingut la voluntat ferma d'estar entre tots mosatros, com a adjunt primer, i el senyor Carlos Morenilla Giménez com a adjunt segon, els quals també són responsables directes dels bons resultats obtinguts per la institució.

L'informe comença amb una breu exposició de les dades estadístiques referides a l'activitat exercida pel Síndic de Greuges durant 2012.
A continuació, donem compte de l'apartat sobre la situació general de la protecció dels drets i les llibertats de la Comunitat Valenciana, en el qual fem una radiografia de l'estat dels principals drets per matèria.
Tot seguit, detallem les investigacions efectuades d'ofici per esta institució, i continuem amb la descripció per grans àrees temàtiques de les principals queixes formulades per la ciutadania.

Com en anys anteriors, volem cridar l'atenció sobre el fet que en este informe no donem compte de totes i cadascuna de les queixes formulades, sinó solament d'aquelles que ens han semblat més rellevants, ja siga per la seua temàtica, el nombre de persones afectades, l'alarma social generada, o la repercussió que han tingut en els mitjans de comunicació.

Les actuacions efectuades pel Síndic de Greuges en 2012, constituïdes pel nombre de queixes i consultes rebudes, fan un total de 31.
403.
Això implica un important augment de la quantitat de treballs realitzats pel Síndic de Greuges, ja que hem dut a terme 2.
715 actuacions més que l'any passat, que en van ser de 28.
688.
En relació amb les queixes presentades a instància de part durant el 2012, a més de la continuació d'aquelles que estaven en tramitació durant l'any passat, cal remarcar que s'han formulat un total de 14.
585 queixes, de les quals 27 s'han incoat d'ofici.
Així mateix, s'han atés 16.
818 consultes per part de l'Oficina d'Atenció al Ciutadà.
Si comparem estes dades amb les del 2011, 11.
901 queixes i 16.
780 consultes, observem que s'ha produït un rellevant augment del nombre de queixes rebudes pel Síndic de Greuges, ja que s'han tramitat 2.
684 queixes més, una xifra que significa un increment del 23%.

Cal ressaltar l'esforç realitzat pel personal de la institució, atés que amb la mateixa plantilla i estos forts increments de queixes i consultes, s'han reduït els temps mitjans dels compromisos de qualitat adquirits, tal com es pot comprovar en l'apartat del present informe anual, titulat: «Carta dels servicis dels Síndic de Greuges, indicadors de qualitat».
Els resultats han segut molt positius.
En 2011 el temps mitjà per a justificar recepció de les queixes, admetre-les a tràmit i resoldre-les va ser de 3,02, 15,94 i 44,70 dies respectivament.
Mentres que en 2012, tot i haver tramitat un total de 2.
684 queixes més, hem millorat el temps mitjà considerablement.
Uns 51 dies per a justificar recepció de les queixes, 7,57 dies per administrar-les a tràmit, i 47,34 dies per a resoldre-les.

D'altra banda, una vegada reflectides estes bones dades, cal dir que les matèries que més preocupen les persones que 2012 han acudit a la institució per presentar-li una queixa, són les següents en este ordre: serveis socials, 3.
270; atenció sociosanitària i llei de la dependència, 2.
254; sanitat, 2.
079; transport, 1.
867; ensenyament, 1.
428; urbanisme i habitatge, 682; hisenda pública, 674; productes bancaris, participacions preferents, 559; medi ambient, 382; servicis de les entitats locals, 340; queixes competències d'altres defensors, 322; ocupació pública, 224; ús del valencià, 153; assumptes jurídics privats, 126; ocupació, 116; col·legis professionals, 22; justícia i administracions públiques, 20; indústria, 16; assistència jurídica gratuïta, 13; agricultura, 9; obres públiques, 7; consum, 6; cultura, 5; esports, 3; comunicació audiovisual, 3; turisme, 3; i espectacles, 2.
Total: 14.
585 queixes.

Els diversos problemes derivats de l'aplicació de la llei de la dependència continuen sent objecte de nombroses queixes.
Així, com hem dit, de les 14.
585 queixes rebudes en 2012, un total de 2.
254 es referixen als obstacles que troben les persones afectades per aconseguir l'obtenció de les ajudes d'esta llei de la dependència.
En 2011 van ser 1.
254 queixes.
En 2010, 1.
541 queixes.
En 2009, 948 queixes, i en 2008 un total de 1.
864 queixes.
Quant a la procedència geogràfica de els queixes presentades, les dades són molt semblants a les de l'any passat.
El 15% de les queixes procedixen de la província de Castelló, el mateix percentatge que en 2011.
El 45% de la província de València, un 54% el 2011.
I el 40% de la província d'Alacant, un 31% en 2011.

Respecte a la via de presentació de les queixes davant el Síndic de Greuges, observem que durant el 2012 el 50,1% de les queixes han segut presentades per internet, ja siga a través de la nostra pàgina web, ja siga per correu electrònic.
De manera que superem el nombre de queixes presentades per correu postal, que enguany han segut d'un 25,1%, i el d'aquelles presentades directament a l'oficina del síndic, que constituïxen el 18,5%.
En este sentit, un 4,1% han arribat enviades per altres administracions, ja siga per convenis subscrits amb ajuntaments, ja siga remeses pel Defensor del Poble, o altres defensors autonòmics, i finalment un 2,2% de queixes continuen arribant-nos per fax.

D'altra banda, quant a les 16.
818 consultes rebudes en el servici d'atenció ciutadana, cal destacar una dada molt positiva per a nosaltres.
El fet que enguany les noves consultes, 9.
808, superen el seguiment de queixes ja presentades, 7.
010, en el sentit que són persones que es plantegen els seus conflictes per primera vegada o que se sotmeten a la nostra consideració noves qüestions.
Les matèries més consultades en 2012 han segut les següents, per este ordre: atenció sociosanitària, llei de la dependència, 3.
607 consultes; servici social, 2.
165; sanitat, 1.
874; urbanisme i habitatge, 1.
607; transport, 1.
162, i servicis de les entitats locals, 1.
062 consultes.

La importància també del treball dut a terme pel Síndic de Greuges el 2012 també ha tingut la seua corresponent traducció en el nombre total d'entrada i eixida de documents, segons es desprén de les dades oferides pel registre general.
En l'informe anual de 2011 hi havia un total de 23.
396 documents registrats d'entrada i 48.
554 d'eixida.
Enguany hem incrementat encara més estes xifres: 25.
571 documents rebuts i 70.
278 documents enviats, una quantitat que en relació amb les xifres de l'any passat implica un augment del 9% respecte dels documents rebuts, i d'un 48% respecte dels enviats.

Entre les raons que justifiquen l'elevat increment de queixes i consultes rebudes en esta institució, destaca sobretot la rellevant crisi econòmica que experimentem.
Cada dia augmenta la necessitat que les institucions públiques responguen davant de la situació de pobresa que tantes persones estan vivint, el nombre de les quals es multiplica per culpa d'este nou fenomen de la pobresa sobrevinguda, que les condemna a l'exclusió social.
Així mateix, la falta de liquiditat de les administracions públiques impedix atendre puntualment els pagaments a proveïdors, beneficiaris d'ajudes i empreses que gestionen servicis públics.
Com hem dit abans, la institució és cada dia més coneguda, i cada vegada són més les persones que presenten i tramiten una queixa per internet.
L'ús de les noves tecnologies facilita la presentació i resolució de les queixes.
L'important esforç en la millora del funcionament del Síndic de Greuges està aconseguint majors fites de proximitat, eficiència i agilitat respecte de la ciutadania, ja que les decisions del síndic sobre el problema plantejat pel ciutadà o la ciutadana es resolen en molt poc de temps, en tot cas en menys de tres mesos i sense cap cost.

Este servici és cada vegada més valorat per les persones, les quals ens ho demostren quan ens presenten les seues queixes i ens envien cartes d'agraïment per l'eficaç i satisfactori treball realitzat.

En este sentit, volem destacar el significatiu grau d'acceptació per part de les administracions públiques de les recomanacions o dels suggeriments dictats pel Síndic de Greuges durant 2012, ja que d'un total de 1.
636 en 2011, 1.
413 en 2010, un total de 1.
368 en 2009, (inintel·ligible) .
.
.
en el moment de redactar el present informe anual únicament no s'han acceptat 102, la qual cosa representa un grau d'acceptació del 94%, davant de 85 de l'any passat.

No sols continuem incrementant any rere any el nombre de recomanacions emeses, sinó que, el que és més important, també augmenta el seu grau d'acceptació per part de les administracions.

El 6% restant, que es referix pràcticament en la seua totalitat a les nombroses recomanacions emeses sobre la llei de la dependència, els diferents criteris d'aplicació, la qual cosa va impedir que la Conselleria de Benestar Social acceptara íntegrament les nostres recomanacions.

No obstant això, cal assenyalar que tot i l'elevat grau d'acceptació de les resolucions del síndic per part de les administracions públiques, no tota acceptació implica que es complix allò que s'ha acceptat.
I és per això que esta institució continua incrementant els seus esforços per a fer un seguiment exhaustiu de les queixes, a fi de comprovar l'efectiu i real compliment de les recomanacions, de conformitat amb la preocupació manifestada en la Comissió de Peticions de Les Corts, en la compareixença per la defensa de l'informe anual de l'any passat.

Amb esta finalitat, arrepleguem les nostres actuacions de manera immediata quan el ciutadà afectat ens comunica que la nostra recomanació no està sent complida.
També, cada sis mesos d'ofici comprovem si l'administració està complint les nostres recomanacions o no.

Sobre l'índex d'eficàcia del Síndic de Greuges, també convé destacar que d'un total de 8.
075 queixes tancades de 2012, en 7.
286 queixes el problema denunciat s'ha solucionat de manera favorable per al ciutadà o la ciutadana, i açò significa un elevat percentatge d'eficàcia, concretament el 90%.

Si observem el grau de col·laboració de les administracions públiques valencianes amb esta institució, cal dir que està sent bastant elevat i satisfactori.
Les administracions col·laboren cada vegada més i millor amb el Síndic de Greuges i també remeten els seus informes més prompte, cosa que demostra una bona governança.

Igual que en els últims anys no destaquem cap administració com a hostil per no remetre els informes requerits en el curs de les revisions efectuades o no contestar a les recomanacions o suggeriments.

El nostre objectiu en 2012 ha continuat sent evitar, coste el que coste, que algun expedient poguera quedar-se paralitzat per falta de col·laboració de l'administració implicada.
I això amb la intenció de solucionar el problema objecte de la queixa.

El resultat seguix sent molt positiu.
I per això torne a aprofitar esta ocasió per agrair encaridament a tota l'administració la seua col·laboració amb el Síndic de Greuges.

Una vegada dit açò i tal com ja vam fer l'any passat, dediquem un apartat específic per esmentar les entitats valencianes que durant el 2012 han destacat per la seua especial col·laboració amb el Síndic de Greuges.

En este sentit, hem volgut destacar la col·laboració especial de la Diputació Provincial d'Alacant, la Unió de Consumidors de la Comunitat Valenciana i l'Il·lustre Col·legi d'Advocats d'Alacant.
Totes estes entitats valencianes han signat convenis de col·laboració amb el Síndic de Greuges.
Estos convenis tenen dos objectius molt definits: el primer, incrementar el grau de coneixement del síndic; i, el segon, millorar la nostra relació amb les administracions públiques, a fi d'augmentar la protecció dels drets de les persones.

De la mateixa manera que vam fer l'any passat, hem incorporat un nou apartat, l'informe titulat «Implantació de les tecnologies de la informació i comunicació, TIC, en el Síndic de Greuges», perquè es done compte dels avanços realitzats en esta matèria en l'any 2012.

Segons les dades facilitades pel nostre sistema informàtic, durant 2012 s'han dut a terme 171.
302 tràmits electrònics, pels quals cal entendre el següent: les consultes i expedients de queixa, tant obertes com tancades, per part de l'usuari interessat; els enviaments dels (inintel·ligible) .
.
.
; l'enviament telemàtic, tant a l'administració com al ciutadà, de documents sobre l'expedient de queixa, etcètera, etcètera.

D'acord amb les dades que figura en el programa informàtic simple del síndic, els usuaris han visitat 66.
333 vegades la pàgina web per a consultar l'estat de tramitació dels seus respectius expedients de queixa.

Una altra xifra significativa és que durant l'any 2012 es van enviar des del síndic 14.
415 documents de manera telemàtica, ja siga al ciutadà ja siga a les administracions.

També, al llarg de tot l'any 2012, el nostre portal web ha tingut un total de 354.
962 pàgines visitades.
D'esta xifra total, el 59,90 han sigut visites fetes per usuaris que mai havien accedit a la nostra web.

D'altra banda, en l'apartat del present informe anual dedicat a les activitats del síndic exposem el resultat del nové concurs de dibuix i el tercer concurs de redacció, dirigits a la comunitat educativa i la joventut; com també de la quinta col·lecta de sang organitzada pel Síndic de Greuges, juntament amb el Centre de Transfusió d'Alacant i l'Associació de Donants de Sang de la província d'Alacant.

Finalment, esta institució, preocupada per l'atenció que es presta a la primera infància des del sistema de protecció de menors, ha elaborat un informe especial sobre este tema, que va ser remés a les Corts Valencianes.
L'informe va ser presentat pel Síndic de Greuges davant de la societat el 20 de novembre de 2012, amb motiu del Dia internacional de la Infància.
La Mesa de Les Corts, en sessió de 27 de novembre de 2012, va acordar remetre informe a la Comissió de Peticions, i este acord va ser publicat, juntament amb l'informe, en el diari oficial de les Corts Valencianes de data 24 de gener de 2013.

Una vegada dit això, passem ja a explicar les línies fonamentals de les queixes, d'acord amb els principals drets, a fi de no estendre'm massa en l'exposició.
Per qui vullga obtindre una informació més detallada, em remet al contingut íntegre de l'extens informe anual.

Dret a l'educació.
Les qüestions estudiades en la institució a instàncies dels ciutadans en matèria d'educació durant 2012 fan referència principalment als temes següents: a) els processos d'admissió i matriculació d'alumnat en els centres sostinguts totalment o parcialment amb fons públics de la Comunitat Valenciana, si bé el grau de competitivitat en este apartat ha sigut sensiblement inferior al d'altres anys; b) l'adequació de les instal·lacions docents i esportives; c) l'exigència de dotació de mitjans materials i humans necessaris per atendre els menors amb necessitats educatives especials; d) les substitucions de personal docent; i e) el retard de l'administració pública a satisfer les ajudes per a l'adquisició de libres de text, com també d'aquell alumnat que durant cursos passats havien sigut beneficiaris de les beques de menjador i transport escolar, en el curs 2011-2012 van veure insatisfetes les seues pretensions, o també la supressió de determinades rutes de transport.

Instal·lacions docents.
La greu realitat econòmica no pot amagar el fet que entre molts factors que han de coadjuvar assolir un ensenyament de qualitat tenen un paper fonamental les instal·lacions docents.

En educació especial.
Una especial dedicació i preocupació del Síndic de Greuges són les persones amb necessitats educatives especials i el dret que les empara, perquè l'administració ens facilite l'accés amb mitjans materials i humans: ajudes específiques, professionals especialitzats, dotació d'infermeres per atendre en l'àmbit escolar, etcètera.
Per a la seua participació en el procés d'aprenentatge en condicions d'igualtat respecte de les altres persones, de manera que puguen assolir els objectius que en caràcter general la legislació vigent preveu per a tot l'alumnat.

En conseqüència, els fonaments de les nostres resolucions es referixen a l'obligació de l'administració de garantir, en tot cas, una política de foment de l'educació i d'un procés educatiu adequat per alumnes amb necessitats educatives especials.

El Síndic de Greuges té un compromís constant amb estos alumnes i les seues famílies, el qual resulta ineludible i exigix una atenció preferent.
I és per això que no estalviem esforços a l'hora de fer valdre els seus drets davant l'administració pública valenciana.

Substitucions docents.
Les vacants generades pel professorat que causa una situació de baixa també han sigut objecte d'anàlisi pel Síndic de Greuges, conscient que les vacants produïdes han de ser cobertes immediatament per l'administració educativa en el marc de les funcions d'autoorganització que este àmbit li són assignades.
I, en definitiva, ha d'adoptar les polítiques que considere escaients per a cobrir les baixes o absències de professorat el més aviat possible, i així evitar les conseqüències negatives que les baixes tenen en l'alumnat, com ara, pèrdua d'hores lectives, interrupció de (inintel·ligible) .
.
.
del procés educatiu, etcètera.

En este sentit, també en el present exercici han sigut nombroses les resolucions referides a l'administració educativa, perquè no estalvie esforços a l'hora d'evitar que es produïsca un buit educatiu com a conseqüència de la tardança a cobrir les baixes o absències del professorat, i tot i entenent que l'administració ha hagut d'adoptar mesures de racionalització de les despeses i estalvi.
Considerem que la primera obligació de l'administració quan es produïx una baixa és cobrir-la immediatament.

Retard en el pagament d'ajudes.
Com bé he assenyalat anteriorment, s'ha produït un gran increment de les queixes que tenien com a nucli central el retard de l'administració a abonar a l'alumnat les ajudes per a l'adquisició de llibres de text.
En conseqüència, són innumerables també les resolucions emeses sobre este fet, de les quals donen compte en l'apartat corresponent d'este informe anual a Les Corts, i el contingut íntegre del qual se pot consultar en la nostra pàgina web.
Els promotors d'estes queixes denuncien davant el Síndic de Greuges que en la data de finalitzar el curs 2011-2012 no havien rebut les ajudes sol·licitades i que havien d'abonar-se amb càrrec a la línia de subvenció denominada «gratuïtat de llibres de text» i el projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2011.

També el retard en abonar les ajudes per atendre el servici de menjador escolar i la negativa dels proveïdors a continuar subministrant els menús escolar, a més de la supressió de determinades rutes de transport escolar Van ser objecte de nombroses queixes, sobretot per l'actual conjuntura econòmica que ha conduït la hisenda autonòmica a una realitat marcada per la falta puntual de liquiditat en línies pressupostàries i, en conseqüència, al retard en el pagament de les quantitats que es transferixen als beneficiaris de beques, ajudes i subvencions a l'estudi, i que òbviament va a determinar la tramitació de nombroses queixes dirigides, tant a l'administració educativa com a la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública.

Drets relatius a la hisenda pública.
Les queixes que la ciutadania ha dirigit al Síndic de Greuges durant l'any 2012 en matèria d'hisenda local han tingut com a objectiu tots els tributs gestionats per l'administració local, és a dir: l'impost sobre béns immobles, l'impost de vehicles de tracció mecànica, la taxa per recollida de residus sòlids i urbans, la taxa de clavegueram, com també altres ingressos de dret públic.

Les queixes en l'àmbit autonòmic es referixen sobretot a l'impost de transmissions patrimonials i actes jurídics documentats i a l'impost de successions i donacions, els quals són més puntuals, i la majoria referides al desacord amb comprovacions tributàries efectuades per la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública o quant al procediment de devolució d'aval.

Els productes financers emesos per les caixes d'estalvi valencianes, les participacions preferents.
En 2012 hem investigacions les nombrosíssimes denuncies rebudes en la institució per la falta de transparència en la comercialització de participacions preferents i altres productes oferits per les caixes d'estalvis valencianes, CAM i Bancaixa, on els interessats al·legaven que no els havien informat ni de les característiques d'estes productes ni dels seus riscos, i especialment de la seua escassa liquiditat i de la perpetuïtat d'alguns productes.

Els estalviadors, com a conseqüència d'esta falta d'informació, han comprovat actualment allò que realment se'ls havia col·locat any enrere, quan durant estos últims mesos, a causa del colp de la crisi econòmica han volgut recuperar els diners i invertir i han rebut la negativa per part de l'entitat bancària.

Esta situació esdevé més greu quan qui ha contractat estos productes financers són persones majors, jubilades i pensionistes que van invertir els seus estalvis pensant que era un producte sense risc i que com un depòsit a termini tenien garantida la devolució del capital, a més dels interessos en el moment en què ho demanaren.
Però la veritat és que no està cobert pel fons de garantia de depòsit i no permet recuperar els diners amb la immediatesa promesa.

Això ha creat una situació d'angoixa per a moltes persones que de bona fe han invertit els seus estalvis en estos productes i a les quals entenem que cal donar la possibilitat que recupere lliurement els seus diners, si així ho desitgen o que els puguen canviar per productes més adequats al seu perfil de risc, la seua experiència, als seus coneixements i les seues necessitats.

Quan vam finalitzar la nostra investigació vam efectuar a l'Institut Valencià de Finances la recomanació següent: que no s'eximira o s'apartara de la resolució del problema que la venda d'estos productes està provocant en la ciutadania a causa de la dificultat de la seua recuperació sinó que s'implicara en la recerca d'una solució satisfactòria per als clients afectats, ja que els seus estalvis estan immobilitzats i l'única cosa que volen és recuperar-los sense haver d'utilitzar la via judicial, tenint en compte que la gran majoria són persones majors, jubilades, pensionistes i treballadors, que tenen una escassa o nul·la educació financera.

Dret a la igualtat.
La institut del Síndic de Greuges té entre les seues comeses l'obligació de defendre la igualtat entre dones i homes, com també vetllar perquè tots els poders públics valencians establisquen i posen en marxa tots els mecanismes necessaris perquè el principi d'igualtat i no discriminació per raó de sexe es materialitze d'una manera real i efectiva.
I, com que constituïx una de les principals preocupacions d'esta institució, entre les nostres àrees de treball es troba l'àrea d'igualtat entre dones i homes.

En 2012, i malgrat els avanços aconseguits en els últims anys, les dones continuen dedicant un nombre superior d'hores que els homes als treballs domèstics, perceben salaris més baixos que ells, etcètera.
En resum, es manté la secular situació de subordinació, mentre que els homes continuen gaudint d'una quantitat més elevada de privilegis socials, econòmics, etcètera, i ocupant llocs més rellevants i de més poder.

Esta institució va efectuar una investigació sobre l'aplicació de la Llei orgànica 3/2007, de 22 de març, per a la igualtat efectiva entre dones i homes en els àmbits fonamentals de la cultura i l'educació de la Comunitat Valenciana.
En relació amb esta temàtica van comprovar que esta perspectiva en els casos que la trobàrem presentava una aplicació més que tímida.
Per això, en la nostra resolució recomanàvem a les administracions i institucions implicades la necessitat que aplicaren en totes les actuacions que duguen a terme el principi de transversalitat de gènere.
Tant la Conselleria d'Educació i Cultura com les universitats valencianes em van remetre informe en què acceptaven la nostra recomanació.

Igual que en exercicis anteriors, s'han presentat queixes sobre el funcionament irregular dels punts de trobada familiar, principalment continuen queixant-se del tracte que reben i dels informes que personal d'estos centres emet.
En les nostres investigacions, que han sigut moltes, hem detectat que en la labor d'estos centres sembla que no és important detectar la dinàmica de la violència de gènere en l'àmbit familiar.

Els treballadors i les treballadores d'estos punts de trobada familiar no han rebut una formació adequada per a reconéixer este tipus de violència sinó que consideren que es tracta d'un fenomen poc freqüent i que en qualsevol cas només repercutix en la mare, per la qual cosa els fills i les filles són tractats simplement com a víctimes d'un conflicte de separació entre iguals.

D'altra banda, en 2012 s'ha aprovat una llei autonòmica integral contra la violència de gènere sobre la dona en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, la Llei 7/2012, de 23 de novembre, de La Generalitat, integral contra la violència sobre la dona.
Abans de ser aprovada definitivament van demanar la intervenció d'esta institució i que emeteren un informe sobre el projecte de llei.
Vam presentar l'informe sol·licitat al president de Les Corts, dins del termini per a esmenes i va donar lloc a la queixa número 1.
205.
474, de la qual donem compte en l'apartat de les queixes relatives al dret d'igualtat.

Dret a la salut.
Durant l'any 2012, des del punt de vista normatiu, hem de destacar la publicació del Reial decret llei 16/2012, de 20 d'abril, de mesures urgents per a garantir la sostenibilitat del sistema nacional de salut i millorar la qualitat i seguretat de les seues prestacions.

El referit decret llei va comportar la modificació de la Llei 16/2003, de 28 de maig, de cohesió i qualitat del sistema nacional de salut, pel que fa a la condició d'assegurat i de beneficiari, encara que posteriorment este aspecte va ser desplegat pel Reial decret 1192/2012, de 3 d'agost, pel qual es regulava la condició d'assegurat i de beneficiari als efectes de l'assistència sanitària a Espanya, amb càrrec a fons públics a través del sistema nacional de salut.

Un altre aspecte que cal destacar del Reial decret llei 16/2012 és la modificació de la Llei 29/2006, de 26 de juliol, de garanties i ús racional de medicaments i productes sanitaris.
A partir de la seua entrada en vigor, el règim d'aportació dels usuaris i el seu beneficiari en la prestació farmacèutica ambulatòria es posava en relació el nivell de renda.
L'impacte d'estes normes en la condició d'assegurat, beneficiari, com també en el règim d'aportació farmacèutica dels usuaris ha sigut font d'un important nombre de queixes de les persones davant el Síndic de Greuges.

Al mateix temps, la Resolució de 2 d'agost de 2012, de la direcció general de cartera bàsica del sistema nacional de salut, per la qual s'actualitzava el llistat de medicaments que quedaven exclosos de la prestació farmacèutica en el sistema nacional de salut, ha sigut al llarg d'enguany motiu de diverses queixes davant d'esta institució.

D'altra banda, les demores a fer efectiu el pagament de determinades obligacions que afectaven aspectes sanitaris ha sigut objecte d'estudi.
És el cas, per exemple, del retard a pagar el reemborsament de despeses per adquisició del material ortoprotètic de la factura mensual de les oficines de farmàcia i de subvenció convocades per l'administració sanitària.

En la majoria d'estes queixes, si bé la Conselleria de Sanitat havia realitzat la fase comptable i d'ordenació de la despesa, es produïa un retard per part de la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública en la fase d'ordenació de pagaments.
Esta institució és conscient de les dificultats financeres que tenen les administracions públiques per a fer front al pagament puntual dels deutes assumits i plasmats a causa de la greu crisi econòmica actual.
No obstant, no podem deixar de recordar la legislació vigent representada pel text refós de la Llei d'hisenda pública de la Generalitat valenciana, de 26 de desembre de 1991, en allò referent al compliment de les obligacions.

El desig dels progenitors o de qui els substituïsquen legalment d'acompanyar els seus fills menors hospitalitzats ha sigut analitzat enguany.
Considerem que la malaltia i l'hospitalització d'un fill implica un procés d'ajust en la vida del xiquet i de la resta de la família.
Efectivament, l'estada en un hospital, de vegades, pot ser un esdeveniment traumàtic per a tots a causa de la pèrdua de punts de referència de cadascú, la pèrdua d'autonomia i la separació de l'entorn familiar.

En este sentit, el col·lectiu més vulnerable són els xiquets i els adolescents.
Així, amb motiu de la queixa interposada per la mare d'un xiquet ingressat en l'UCI pediàtrica que reclamava poder estar amb el seu fill les vint-i-quatre hores del dia, es van pronunciar i van suggerir a la Conselleria de Sanitat que ampliara els horaris de les UCI pediàtriques dels hospitals valencians, a fi de fer compatible el desig de les mares i pares en l'atenció mèdica i aplicació dels tractaments (ininitel·ligible) .
.
.
Este suggeriment ha estat recentment acceptat per la Conselleria de Sanitat.
El fet d'haver rebut l'agraïment de la mare ens fa pensar que la nostra labor valga la pena.

Així mateix, juntament amb les anteriors problemàtiques, al llarg de l'any 2012 han continuat plantejant-se queixes sobre llistes d'espera, possibles negligències en praxi professional, els retards en la resolució d'expedients i la responsabilitat patrimonial, l'assistència sanitària extrahospitalària, el rebuig de les instal·lacions d'antenes de telefonia mòbil i la mancança d'infraestructures sanitàries.

Finalment, en l'àmbit de la normativa valenciana, volem destacar el Decret del Consell 13/2012, de 14 de setembre, pel qual es regulen els servicis d'atenció i informació al pacient, com també la resolució de 17 de setembre de 2012, de la Conselleria de Sanitat, per la qual s'aprova la carta de servicis d'atenció i informació al pacient.

Dret a la protecció i assistència social.
Servici Social.
En l'any 2012 han tingut una rellevància especial la publicació i l'entrada en vigor de la Llei 4/2012, de 15 d'octubre, de La Generalitat per la qual s'aprovava la Carta de drets socials de la Comunitat Valenciana.
Esta llei establix, com a principi rector de La Generalitat en l'àmbit social, desenvolupar un sistema de servici social que contribuïsca al benestar i el desenvolupament de les persones i dels grups que s'integren i està dirigida a la promoció de la convivència, la integració i la cohesió social, la detecció de les necessitats personals i socials i al repartiment equitatiu dels recursos.

En esta matèria hem de tramitar queixes relatives a persones en situació de discapacitat, barreres arquitectòniques, qualificació del grau de discapacitat, centres de dia, residències família i menors, tercera edat, residències, centres de dia, ajuda econòmica per a l'atenció d'ancians i ancianes, el bo residència, prestacions econòmiques, prestació no contributiva, renda garantida de ciutadania, drogodependència i altres trastorns addictius; servici d'ajuda a domicili o plans de garantia social.

Davant de l'evolució en els últims anys de les dades d'assignació pressupostària en què s'ha produït la línia dels servicis socials generals 4.
1 i l'anunci de la seua reducció per a 2013, el Síndic de Greuges ha obert una queixa d'ofici en 2012 amb l'objectiu d'elaborar un informe sobre la situació dels servicis socials i la capacitat per a continuar garantint les prestacions bàsiques de qualitat a les persones.
Com en anys anteriors les queixes presentades davant el síndic en 2012, sobre les prestacions econòmiques de renta garantida de ciutadania, han fet referència principalment a la demora en la resolució de la prestació.

A través de les queixes presentades hem comprovat un important retard de la Conselleria de Justícia i Benestar Social a l'hora de resoldre els expedients.
Fet que ha provocat que insistírem en la recomanació de revisar els procediments establerts legalment per a la gestió de la renda garantida de ciutadania i dotar amb els mitjans necessaris, tant de personal com pressupostaris, perquè la resolució s'ajuste als terminis establerts en la legislació específica.

D'altra banda, el Síndic de Greuges ha obert una queixa d'ofici per a conéixer les mesures que adopten les diverses administracions públiques implicades, a fi de mantindre el programa de teleassistència domiciliaria, ja que considerem que és molt important per a les persones beneficiàries o susceptible de ser-ho.

En l'exercici 2012 han augmentat considerablement el nombre de queixes presentades davant d'esta institució en matèria de família, infància i joventut.
Bona part d'estes queixes van ser presentades per professionals del sector que exercien les seues funcions en diversos àmbits, centres d'acolliment familiar, servicis especial de família i infància, punts de trobada, etcètera.
Les queixes estaven motivades per la demora a l'hora de pagar les subvencions, fet que ha produït al seu torn demora en el pagament de salaris del treballadors, proveïdors i fins i tot han arribar a afectar les activitats realitzades per menors.

Respecte del pagament a les famílies acollidores, s'han presentat queixes derivades de les demores en els abonaments de les prestacions i individualitzades dirigides a famílies educadores, amb especial referència a aquelles famílies inscrites en el corresponent registre com a Famílies d'Urgència i Diagnòstic.
Esta modalitat d'acolliment està prevista per l'atenció a menors d'edats compresos entre zero i sis anys i té una clara intenció d'evitar els acolliments residencials de menors amb mesura de protecció jurídica d'esta franja d'edat.

Quant al sector de la tercera edat, s'han presentat en 2012 queixes per entitats que gestionen centres residencials de la tercera edat, i, en concret, per les demores en els pagaments de subvencions, contractes i concerts que estan provocant el retardament en el pagament de salaris a professionals i proveïdors.
Per este motiu, el Síndic de Greuges ha obert diverses queixes d'ofici a fi de conéixer la situació del sector i la incidència que les demores en el pagament està produint en la qualitat assistencial rebuda per este col·lectiu.

En l'àmbit de la discapacitat en 2012 ha continuat la presentació de queixes per persones en situació de discapacitat o pels seus familiars, motivades pels retardaments en resoldre els expedients de reconeixement del grau de discapacitat per part dels centres d'avaluació i orientació de la Conselleria de Benestar Social.
Esta problemàtica és reiterada en els informes anuals del Síndic de Greuges i (tus) (inintel·ligible)… que tot i els esforços realitzats per a l'administració autonòmica, el període de tramitació continue excedint el que hi ha previst legalment.

En el mateix sector de la discapacitat s'han continuat investigant queixes presentades sobre l'eliminació de les barreres arquitectòniques.
Des del Síndic de Greuges s'ha tornat a recomanar la necessitat que tant l'administració autonòmica com la local adopten les mesures necessàries per a suprimir les barreres arquitectòniques, ja siguen edificacions i espais públics, ja siguen domicilis particulars, perquè entenem que estes mesures resulten imprescindibles per a superar les situacions de desigualtat que poden experimentar les persones amb discapacitat.

Però, sens dubte, el nombre més elevat de queixes presentades en este sector han sigut les de professionals i entitats que gestionen programes, centres i servicis d'atenció a persones amb discapacitat i malaltia mental a causa de les demores en els pagaments de subvencions.
Esta situació provocà que algunes entitats afectades hagen informat el Síndic de Greuges que la situació és tan insostenible que, si la Conselleria de Benestar Social no realitza els pagaments de les subvencions degudes, podrien veure's obligades a tancar els programes i centres que gestionen amb les conseqüències que això pot comportar per a l'atenció a estos col·lectius especialment vulnerables.
Afortunadament, la conselleria va realitzar els pagaments a temps i es va poder evitar el tancament.

En esta matèria, el Síndic de Greuges ha obert una queixa d'ofici amb la finalitat de realitzar un estudi sobre la situació actual de l'atenció a persones amb la malaltia mental a la Comunitat Valenciana, dret de naturalesa sociosanitària, llei de dependència.

En matèria d'atenció sociosanitària durant l'any 2012, de persones afectades o els seus representants, van plantejar davant esta institució un total de 2.
252 queixes, una xifra que, en relació amb el total de queixes tramitades pel Síndic de Greuges en eixe termini, representa el 15,44%.

És important destacar la gran diferència entre el nombre de queixes presentades davant d'esta institució en l'àrea d'atenció sociosanitària per dones, 1.
466 queixes, davant de les presentades per homes, 786 queixes, la qual cosa és un indicador més del fet que la dona continua exercint el paper tradicional de curadora i assumix la major part de la càrrega del treball pel que fa a cures i atenció a familiars en situació de dependència.

Els principals programes investigats en 2012, en relació amb les ajudes de la llei de la dependència, han sigut els següents:

a) Demores en la tramitació dels expedients.
El fet més significatiu i que ha plantejat un nombre més elevat de queixes davant d'esta institució ha sigut l'excessiva dilació en la tramitació dels expedients i la percepció de les prestacions.

b) Paralització dels expedients perquè ara s'aplica l'excepcionalitat del recurs de prestació econòmica.

Amb l'entrada en vigor del Reial decret llei 20/2012, del 13 de juliol, i la consegüent Orde de 21/2012, de 25 d'octubre, que la desplega la Conselleria de Benestar Social, s'ha acollit a l'excepcionalitat per a paralitzar expedients que havien sol·licitat el recurs de prestació econòmica per a cures no professionals i encara no havien sigut resolts.

El criteri d'esta institució és que esta excepcionalitat ja estava recollida en la Llei 39/2006, del 14 de desembre, i, tanmateix, la conselleria concedia la prestació de manera generalitzada quan la persona interessada ho sol·licitava.

En la pràctica, esta paralització implica que moltes persones en situació de dependència amb sol·licituds des de fa més de dos anys en la majoria de casos han vist que, tot i que tenien elaborat el programa individual d'atenció en què se li reconeixia la prestació econòmica per a cures en l'entorn familiar, el seu expedient està paralitzat esperant que s'elabore un nou PIA per assignar-los un altre recurs, és a dir, no se'ls ha atorgat un altre recurs, i, a més, això es fa sense entrar a valorar si en un cas particular és aplicable o no l'esmentada excepcionalitat.

Des d'esta institució hem observat que esta paralització s'ha realitzat en tots els expedients sense considerar, per exemple, els casos en què la persona en situació de dependència és menor i el recurs més utilitzat és la prestació econòmica de l'atenció, atesa la falta de centres en què es puga realitzar una atenció adequada, com també per la lògica voluntat de la família que romanga al domicili familiar.

Tampoc hem vist que es tinga en compte la gravetat de cada situació, el grau i el nivell de dependència, i a l'hora de considerar si el recurs d'atenció no professional és el més adequat.
.
.
de manera que s'ha provocat un perjudici encara més gran, si és possible, a les persones dependents que es troben en una situació més greu i que, per tant, són més vulnerables.

Davant esta situació que afecta milers de persones en situació de dependència a la Comunitat Valenciana, el Síndic de Greuges va decidir obrir una queixa d'ofici sobre això.

c) Aplicació del calendari de la llei de dependència segons el Reial decret 20/2012, del 13 de juliol, amb efectes retroactius.

Amb l'entrada en vigor del reial decret -al que he fet referència- de persones en situació de dependència valorades amb un grau I, nivell 2, a qui encara no se'ls ha reconegut una prestació concreta, no voran feta efectiva la prestació fins a l'1 de juliol de 2015, la qual cosa ha motivat l'entrada d'un nombre important de queixes davant d'esta institució.
Anteriorment a este reial decret, per aplicació del calendari de la dependència, estes persones tenien dret a veure les seues prestacions reconegudes des del primer de gener de 2011.

Així, a esta institució han arribat queixes de persones que havien presentat sol·licituds de dependència en 2009, no se'ls havia resolt encara el PIA, i, per això, se'ls aplica un nou calendari, encara que en la data que este va entrar en vigor ja superaven amb escreix els sis mesos en la tramitació del seu expedient.

d) Dret de persones que han mort durant la tramitació del seu expedient.
En els casos de persones que van morir sense que el seu expedient fóra resolt, la Conselleria de Benestar Social ha optat per continuar la Resolució del 13 de juliol de 2012 de la Secretaria d'Estat dels Servicis Socials d'Igualtat, per la qual es publica l'acord del Consell Territorial del Sistema per l'Autonomia i Atenció a la Dependència, que en la seua proposta de millora número 9 estableix el següent:

«L'efectivitat del reconeixement del dret a les prestacions econòmiques del sistema de la dependència està determinada per la resolució en què s'establix la prestació, tot basant-se en el programa individual d'atenció elaborat pels equips de valoració.
Per això, els beneficiaris del sistema de dependència que moriren abans de la formalització de la resolució esmentada, encara que tingueren reconegut un grau de dependència, no tenen la condició de beneficiaris de la prestació econòmica, i, per tant, com no s'ha personat el dret no pot incorporar-se a l'herència.
»

Això anterior implica, tot enllaçant amb la repetida demora generalitzada que es produïx en la tramitació d'expedients per part de la Conselleria de Benestar Social -a què anteriorment hem fet referència-, que ens trobem davant d'un elevat nombre d'expedients en què han transcorregut més de sis mesos o, fins i tot, anys des que es van iniciar, però no s'ha elaborat la proposta de PIA per la persona beneficiària en el moment de la seua defunció, i, en conseqüència, estos expedients passen a formar part d'allò que l'Associació Estatal de Directors i Gerents de Servicis Socials ha denominat «els llimbs de la dependència».

En estos casos, es trobem davant d'una situació en què la responsabilitat derivada de la falta de resolució de l'expedient, dins del termini, és únicament i exclusivament de la Conselleria de Benestar Social.
Però, no obstant això, la càrrega d'esta responsabilitat es trasllada a la ciutadania, un fet que es podria denominar «prova diabòlica».

Per això, és criteri d'esta institució que en aquells casos en què hagen transcorregut més de sis mesos des de la sol·licitud fins a la data de defunció de la persona en situació de dependència, la conselleria resolga els expedients, reconega les prestacions econòmiques que hagueren correspost a la persona dependent i que les notifique als familiars i possibles drets a temps.

e) Incidències en el cobrament de prestació ja reconegudes.
Durant 2012 han sigut freqüents les queixes relatives a les demores en els pagaments als curadors no professionals.
Esta situació ha sigut recurrent i la demora s'ha produït, com a mínim, tres vegades al llarg de l'any.

Esta institució, conscient de l'especial vulnerabilitat en què es troben les persones en esta situació, a banda d'atendre les queixes rebudes, va realitzar en 2012 una queixa d'ofici en què recomanava la Conselleria de Benestar Social que establira els mecanismes necessaris perquè no es produïren estes demores.

Retroactivitat.
A diferència dels altres anys, en 2012 han disminuït significativament el nombre de queixes plantejades per este concepte, això és pel fet que des de la publicació del Decret 18/2011, del 25 de febrer, del Consell, pel qual s'establix el procediment per a reconéixer el dret a la prestació del sistema.

Drets relatius a l'habitatge.
Els desnonaments.
Assistim en els últims temps a les dramàtiques conseqüències que genera l'aplicació a la realitat actual d'una normativa en matèria d'insolvència, desnonaments o execució hipotecària que va tindre el seu sentit en el context social en què va sorgir com a mecanisme destinat a garantir el dret del crèdit del creditor, però que produïx evidents distorsions quan tracta de ser aplicada en l'actualitat a problemes d'excessiu endeutament personal i familiar derivat del canvi, moltes vegades imprevisible, de la situació laboral i econòmica dels afectats i de la rigidesa de les clàusules pactades amb les entitats financeres.

En este sentit, és evident que els problemes per a excedir a l'habitatge han augmentat en els últims temps a causa de la difícil situació econòmica que està afectat de manera virulenta tant les xicotetes economies familiars com el sector immobiliari.

Des del primer punt de vista, n'hi ha persones que estan patint de manera especialment intensa la crisi econòmica, de manera que la seua capacitat d'estalvi per a accedir a un habitatge ha estat manifestament reduïda.
Estes dificultats, d'altra banda, augmenten en el cas de determinats col·lectius socials particularment desprotegits i, fins i tot, en risc d'exclusió social, com ara els joves, les famílies amb recursos econòmics escassos, els discapacitats, les persones majors o els immigrants.

D'altra banda, la crisi, que està perjudicant el sector immobiliari, no ha produït com a lògica conseqüència una reducció dels preus de venda al públic de les cases que romanen els nivells encara inassequibles per l'economia de molts ciutadans.

L'acció conjunta d'ambdues situacions, unida a l'agreujament de les dificultats hui en dia per a accedir al finançament alié tradicionalment exercit per les entitats financeres, ha conduït al fet que la bretxa existent entre el preu de les cases i la capacitat d'estalvi dels ciutadans, especialment la d'aquells col·lectius més desfavorits, s'haja incrementat gradualment de manera significativa.
Així, mentre el preu dels habitatges es manté estable o disminuïx, els recursos que els ciutadans poden destinar a l'accés a un habitatge digne són cada vegada menors.
En conseqüència, el diferencial entre ambdues variables ha augmentat de manera palesa.

Tanmateix, en els últims temps d'esta crisi, als problemes d'accés a l'habitatge digne se sumen cada vegada més ràpidament fenòmens de regressió en el gaudi d'este dret, de manera que assistim a un preocupant procés d'involució en termes socials del grau d'efectivitat del dret a l'habitatge.

Ja no es tracta solament del fet que cada dia és més difícil accedir a un habitatge digne, sinó que moltes persones i famílies que havien aconseguit adquirir-ne un, es troben ara amb el fet que la situació d'endeutament que suporten, normalment derivada de l'esforç que van fer per a comprar justament l'habitatge on viuen, els està conduint (inintel·ligible) …

No cal dir que tot això genera una dinàmica perillosa i inquietant en termes socials.
Qui no té casa, és molt difícil que puga adquirir-ne una.
I aquells que sí que en tenien, cada vegada més sovint veuen perillar el seu dret, o directament el perden com a conseqüència de la tramitació del procediment de desnonament o d'execució hipotecària.

El Síndic de Greuges va tindre l'oportunitat de participar en la reunió de les defensories del poble duta a terme en la ciutat d'Oviedo el 14 de desembre de 2012, a fi de proposar mesures per a la protecció eficaç del dret constitucional a l'habitatge, a causa de la preocupació pels efectes que està tenint la crisi econòmica en un ampli sector de la ciutadania.

En aquella reunió, els defensors del poble varen consensuar un document de conclusions, el contingut del qual pot ser consultat en la pàgina web de la institució, en el qual, entre altres qüestions, s'assenyalava que les distintes normes que s'han aprovat a fi d'evitar-se en uns casos i delimitar en uns altres els efectes de les execucions hipotecàries en famílies i persones en situació de precarietat econòmic i social, tot i la seua finalitat protectora del mencionat dret constitucional, són insuficients per a donar la resposta que s'espera d'uns poders públics que, constitucionalment, han de garantir este dret a aquelles que no tenen opció de satisfer-lo en el mercat.

Però si hi ha una problemàtica relacionada amb el binomi crisi econòmica i habitatge, que ocupa i preocupa a la institució del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana en els últims temps, és la realitat al retard en l'abonament de les diverses ajudes reconegudes als particulars en este àmbit, creades i concedides -hem de recordar-ho- amb la finalitat de facilitar l'accés dels ciutadans i ciutadanes a un habitatge digne.

Així són ja molt nombrosos, i continuen augmentant , els escrits de persones que vénen a la nostra institució per reclamar que els paguen els diversos tipus d'ajuda que van concedir per distints conceptes, com són la renda bàsica d'emancipació, les ajudes de accés a l'habitatge, les ajudes al lloguer, tant a l'inquilí com al propietari, o les ajudes de rehabilitació de cases, entre altres.

En conjunt, es tracta d'un expedient complicat i complex, que la majoria de vegades acaben en un reconeixement del deute en favor del promotor de l'expedient, però en una correlativa declaració d'impossibilitat d'abonament efectiu a causa de la mancança de crèdit pressupostari suficient.

El Síndic de Greuges entén, i això ha manifestat en les resolucions dictades en estos expedientes, els problemes de liquiditat derivats de la crisi econòmica.
Tanmateix, i malgrat això, no pot deixar d'instar a l'administració perquè adopte totes les mesures que siguen necessàries per a efectuar el pagament immediat de les quantitats que deu.

Dret a un medi ambient adequat.
La contaminació acústica.
Destaquem per la seua quantitat, i com ja és habitual en els últims anys, els problemes relacionats amb el soroll, el qual pot afectar seriosament els drets constitucionals a la inviolabilitat del domicili, la salut a un habitatge digne o al medi ambient adequat.

Les situacions són molt variades ja que juntament amb els sorolls produïts pels establiments subjectes a llicència ambiental -bar, pub, terrasses, fàbriques, etcètera-, també hem investigat un altre tipus de fonts de contaminació acústica de contingut divers, entre les quals podem esmentar el funcionament de casals fallers, els comportaments incívics entre veïns o els sorolls procedents del trànsit de vehicles de motor.

La informació ambiental.
També hem rebut en 2012 moltes queixes sobre les dificultats per a accedir a la informació ambiental, però associacions ecologistes i de persones interessades a obtindre informació ambiental han acudit a la institució ja siga perquè no han obtingut cap resposta a les seues peticions d'informació dins del termini legal d'un mes, ja siga perquè han obtingut respostes parcials o resolucions sense cap motiu.

Dret relatiu a l'ocupació pública.
Al llarg de l'any 2012 hem investigat queixes referides al dret fonamental de les persones a accedir a una ocupació pública a través de les convocatòries de llocs vacants, el nomenament d'empleats públics temporals a través de les borses de treball, els drets retributius -sou base, triennis, complements de destinació i complement específic- i el dret relatiu a l'associació sindical, representació i negociació col·lectiva.

Drets relacionats amb la prestació d'altres servicis públics i per entitats locals.
Els assumptes relatius al subministrament d'aigua potable de qualitat, l'adequada pavimentació, l'enllumenament i l'estat de conservació de les vies públiques urbanes, la recollida de residus sòlids, l'ordenació i el control del trànsit en transport urbà constituïxen l'objectiu de les queixes rebudes en 2012.

La ciutadania és cada vegada més exigent a l'hora de demanar als poders públics locals una adequada prestació dels servicis d'interés general que afecten les col·lectivitats veïnals.
Ja no es conformen que el servici públic es preste de qualsevol manera, sinó que s'ha constatat un grau d'exigència més elevat quant a la qualitat del servici que s'oferix.

Drets lingüístics.
L'article 6 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana encarrega a La Generalitat que garantisca l'ús normal i oficial tant del castellà com del valencià, i per això instaura un règim de cooficialitat que imposa als poders públics, tant autonòmics com locals, l'obligació de conéixer i usar les dues llengües oficials, sense que en cap cas puga prevaldre una sobre l'altra.

La Llei 4/1983, de 23 de novembre, d'ús i ensenyament del valencià proclama en l'article 2 que el valencià és la llengua pròpia de La Generalitat, de l'administració local i de totes les corporacions i institucions públiques en depenguen.

Durant el 2012 tant la Generalitat valenciana com les diputacions provincials i els ajuntaments han acollit molt favorablement les queixes dirigides al Síndic de Greuges que denunciaven la discriminació del valencià, alhora que han acceptat els pronunciaments que els hem dirigit perquè adapten les seues estructures al règim de cooficialitat lingüística vigent a la Comunitat Valenciana.

Atés que els Síndic de Greuges té un compromís ferm amb la defensa i promoció de la nostra llengua com a patrimoni cultural de la nostra comunitat, en 2012 hem incoat d'ofici una queixa per a conéixer el resultat de l'aplicació del pla d'innovació i modernització de l'administració pública valenciana, Governança 2013, aprovat pel Consell, i que té, entre altres, l'objectiu de fomentar el valencià en l'administració.

La queixa continuava tramitant-se en el moment de presentar este informe anual en Les Corts, però els comunique que a hores d'ara ja hem dictat la resolució sobre este assumpte i que ha estat acceptat per la conselleria.

Una vegada dit això, i després d'haver explicat la situació general dels drets en la Comunitat Valenciana, exposarem les queixes obertes d'ofici en 2012.

En este sentit, convé recordar que esta situació té potestat d'iniciar investigacions d'ofici, és a dir, sense la necessitat que cap persona presente una queixa o reclamació, amb l'objectiu de comprovar si els drets i les llibertats de la ciutadania poden haver-se estat vulnerant col·lectivament o individualment com a conseqüència d'actuacions o omissions a l'administració autonòmica i local.

Les investigacions que esta institució ha promogut d'ofici en el 2012 han segut les següents: les demores en el pagament de les residències de la tercera edat de la província de València, les demores en el pagament en les residències de tercera edat de Castelló, el retard en posar en marxa la línia 2 del Tram d'Alacant, l'assistència pediàtrica a l'hospital de Dénia, la intervenció de la Generalitat valenciana en el sistema penitenciari, la situació actual de l'atenció a persones amb malaltia mental -seguiment de la queixa d'ofici tramitada en 2003-, la repercussió dels retalls pressupostaris en l'assistència sanitària a la província d'Alacant, la pobresa a la Comunitat Valenciana, la possible situació de desprotecció d'uns menors a València i a Castelló, la selecció genètica d'embrions per a tractar una malaltia hereditària, l'ús del valencià en l'administració pública valenciana, la supressió del transport escolar que cobrix les partides de Sant Vicent i Alacant, els incendis forestals de Cortes de Pallás i Antella, la situació d'un bebè de 15 mesos expulsat d'una guarderia, la instal·lació d'uns quioscos al parc de Canaletes d'Alacant, la situació dels servicis socials generals a la Comunitat Valenciana, la modificació de l'ordenança reguladora d'aparcament de l'Ajuntament d'Alacant, l'anorèxia greu d'un menor, el funcionament dels equips psicosocials adscrits als jutjats de la Comunitat Valenciana, les instal·lacions docents deficients i sense cloure en un institut d'educació secundària, la supressió del transport escolar ordinari per realització d'obres en la carretera d'accés a Pinet, l'existència d'abocadors incontrolats en diversos municipis alacantins en la comarca del Baix Segura, les substitucions docents, l'estudi de l'aplicació del Reial decret llei 20/2012 respecte al sistema de dependència, el transport escolar, la reducció des de l'Imserso de la partida pressupostària destinada al programa de teleassistència.

Una vegada exposades les principals activitats dutes a terme per a esta institució durant el 2012, no voldria concloure la meua compareixença davant esta comissió sense agrair expressament als mitjans de comunicació la difusió que fan de l'informe anual.

Així mateix, vull donar les gràcies al conjunt de la ciutadania per la confiança depositada en el bon treball d'esta institució, tal com ha demostrat el constant i elevat augment de treballs realitzats pel Síndic de Greuges en la millora de la defensa i protecció de…

El nostre únic objectiu és ajudar sense parar a totes les persones necessitades.
Estic a la seua completa disposició per a respondre a les qüestions que tinguen l'amabilitat de formular-me.

Senyor president, moltes gràcies a tots per la seua atenció.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, excel·lentíssim senyor síndic pel seu exhaustiu informe.

I a continuació, correspon la intervenció dels representants dels grups parlamentaris.

I, en primer lloc, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula la il·lustre diputada Esther López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Dar la bienvenida y, por supuesto, las gracias al síndic de Greuges y a todo su equipo por el prolífico trabajo que realizan y que además expone muy bien en esas más de cuatrocientas páginas del informe de la memoria anual de 2012.
Y que además, simplemente con seguir constantemente, como hacemos desde mi grupo parlamentario, aquellas quejas y recomendaciones del síndic en la página web, podemos darnos cuenta del gran trabajo que realizan los técnicos, adjuntos y usted mismo en esa labor por defender los derechos y libertades de la sociedad valenciana, que, como alto comisionado de las Cortes, se le encomienda a usted.

Pues bien, a mí…, lo que pasa es que desde mi grupo parlamentario constantemente en esta cámara, en las Cortes Valencianas, lo que hacemos es muchísimas veces trasladar sus recomendaciones, trasladarlas en proposiciones no de ley y trasladarlas en propuestas en las Cortes para que se hagan comisiones de estudio o comisiones de investigación sobre temas relacionados….
, sobre todo por lo que usted ha dicho al final, y así es, por los temas que más le preocupa… o por los que más acude la gente en un momento de emergencia social como el que vivimos a su institución, al Síndic de Greuges, que son las cuestiones que de alguna forma englobarían los servicios sociales en general, sociosanitarios y que nosotros los englobábamos en la Conselleria de Bienestar Social en este Consell.

Por tanto, entiendo que tal y como usted ha dicho al principio, el Consell o el gobierno autonómico muchísimas veces acepta esas recomendaciones.
Lo que a mí me gustaría preguntarle es si realmente después se ejecutan, porque por toda la fiscalización que hacemos desde mi grupo parlamentario, es bastante claro que no es así en la mayoría de las veces y que cuando no se aceptan, y hay un silencio administrativo o un no, o al menos nosotros no tenemos constancia de qué es lo que alega el Consell en muchísimas de las ocasiones, nosotros, de todas formas, lo trasladamos también aquí.

Hemos trasladado incluso, señor Cholbi, hemos trasladado incluso quejas de personas concretas, porque esas personas concretas, tras pasar por su institución y que ustedes les hayan tramitado la queja y hayan hecho una recomendación al Consell, el Consell no ha respondido.
Y, por tanto, ante la desesperación de estas personas, que lo que buscan son sus derechos más básicos que les sean garantizados, han venido a los grupos parlamentario, en concreto a Esquerra Unida han venido muchísimas personas, sobre todo para temas de dependencia, temas de discapacidad, porque sus casos particulares no han sido atendidos por la conselleria, a pesar de sus recomendaciones concretas.

Por ejemplo, nos pasó con un caso que es bastante, bastante conocido, porque salió en los medios de comunicación, como esta señora de Quart a la que le faltaban las piernas y que sufrió una revisión de grado, que ustedes resolvieron que, efectivamente, tenía que volvérsele a resolver porque estaba…, no se entendía esa…, ese cambio de grado a partir de una revisión.
Y, por tanto, nosotros lo trajimos aquí.

Quiero también que le quede constancia de que a pesar que nosotros traemos aquí todo su trabajo y todas sus recomendaciones, por parte del Consell no siempre, por no decir nunca absolutamente, son trasladadas y son asumidas.
De hecho, muchísimas veces lo que se hace de alguna forma es escurrir el bulto diciendo que ya les gustaría a ellos…, como dijo el otro día la secretaria autonómica en cuestión de menor, dijo el otro día que ya les gustaría a ellos poder aceptar las recomendaciones del síndic en materia de protección de menores.

Y es ahí cuando yo me pregunto si ustedes desde esa institución lo que hacen es velar por los derechos fundamentales, los derechos y las libertades fundamentales de la sociedad valenciana, que un gobierno no pueda asumir las recomendaciones para garantizar eso, es un gobierno que no funciona y que, por tanto, no está atendiendo su función básica, que es la de garantizar las mejores condiciones de vida de la gran mayoría.

Por tanto, una vez dicho esto, y atendiendo también a aquella frase que dijo usted cuando presentó el informe de la memoria anual, en el que estamos pasando de un estado social a un estado de beneficencia, algo que compartimos absolutamente, a tenor solamente de los datos y de todas aquellas quejas, que no son tampoco quejas siempre particulares, sino estructurales, y que pasaré ahora a hablar.
Me parece fundamental que no solamente viniéramos aquí a una comisión de peticiones que se reúne una vez prácticamente al año para atender este informe de memoria anual, sino que sería preceptivo que viniéramos en unos períodos de tiempo mucho más reducidos, cada dos o tres meses, a dar cuenta de las últimas quejas presentadas, las que tengan mayor importancia estructural, a nivel de que se pueda hacer algún cambio en alguna ley, etcétera, y que usted viniera aquí para que pudiéramos tratar todas esas quejas.
Porque hoy, desafortunadamente, no nos va a dar tiempo, ni muchísimo menos, ni a tratar todo lo que este informe de 400 páginas nos aporta.

Por tanto, a mí me interesan algunas cuestiones fundamentales, que voy a intentar tratar en lo que me queda de tiempo.

En cuanto a la igualdad, me ha parecido, no interesante, sino fundamental que usted apunte que la paralización de la ley de dependencia en la Comunidad Valenciana está comportando un impacto de género brutal en las mujeres; que usted también alude en esa parte en la que habla de que como se elimina la seguridad social de las personas cuidadoras de los dependientes, gracias a ese real decreto, lo que ocurre es que al final esas mujeres que dejaron el trabajo para dedicarse a las labores de cuidado, que efectivamente en su gran mayoría son mujeres, ahora mismo están en una situación límite.

Pero no solamente eso, sino que desde su informe ya en la memoria anual de 2012, ustedes hablan de que hay reacciones, ataques y la creación de nuevos mitos contra las mujeres por parte de determinadas instituciones, como hablar de que las denuncias falsas son la gran mayoría en cuanto a violencia de género, el síndrome de alienación parental, etcétera, etcétera, ustedes apuntan a que eso redunda, por supuesto, en una regresión en cuanto a la defensa de los derechos de la igualdad de las mujeres y de los hombres.

Y en todo lo que hablaba, usted también decía en ese informe, que es que incluso los recortes en cuanto a las ayudas a víctimas de violencia de género y la reducida inmersión de éstas en los recursos han provocado el cierre de centros, aquí, en la Comunidad Valenciana, algunas oficinas de atención a las víctimas han desaparecido.
Eso lo hemos denunciado constantemente, con las oficinas de Favide, que pasaron de 48 a 17.
Y otras han reducido su horario.
Y que han cerrado casas de acogida.

Todo eso lo hemos denunciado nosotros aquí, en cámara parlamentaria, y al parecer cuando hablamos sobre todo de esa reducción de oficinas, que no se puede negar se ha hablado de que, aun así, somos los que más oficinas tenemos.
A mí me parece, evidentemente, que eso es faltar a la responsabilidad y por supuesto una dejación en cuanto a uno de los temas más sangrantes de nuestra sociedad, como es la lacra de la violencia de género.

Pero es que yo, y lo anuncié en prensa, y por supuesto ya se lo tramité a ustedes, denunciamos desde el Grupo Parlamentario Esquerra Unida, en mi nombre, que se ha eliminado la partida presupuestaria directamente que se aprobaron en las Cortes, en la que se hablaba del fondo de emergencia social para víctimas de violencia de género 200.
000 euros, y unos 75.
000 euros, cantidad exigua, por cierto, que se apuntaba para la indemnización de los hijos en caso de víctimas mortales de violencia de género.

Se ha reducido por parte de la conselleria, y viene después de que yo denunciara al Síndic de Greuges, en la primera denuncia yo lo que decía es que después de que hayan pasado más de ocho meses desde la redacción de la Ley de la violencia contra las mujeres de la Comunidad Valenciana, que es así como se llama, no se había ni empezado a tramitar el borrador para ver de qué forma se podía acceder a las ayudas por parte de las víctimas de violencia de género.

Por tanto, yo le quería preguntar pues, de alguna forma, el proceso que llevará esta queja y por supuesto si me puede trasladar su opinión acerca de este nuevo dato que tenemos ahora con ese recorte flagrante por parte del gobierno de la Comunidad Valenciana de una ayuda que se supone que era la base angular de esa ley contra la violencia de género que se vendió a bombo y platillo y que, al parecer, simplemente sirve de panfleto para cuando llega el día contra la violencia de género, y no como una política fundamental.
Eso es, a los hechos nos podemos remitir por tanto.

Después, cuando hablamos de dependencia, usted ha hablado de, efectivamente, el limbo de la dependencia, ha hablado de cuántas personas se encuentran en ese limbo y de cuántas personas más han tenido que incluirse dentro de ese limbo por culpa de ese estancamiento que se produce, porque ahora se van a tener que valorar por voluntad del Consell, se van a tener que volver a valorar todos aquellos expedientes que ya tienen retrasos algunos desde que lo pidieron en 2009, porque se ha eliminado, bueno, se ha eliminado o se hace prevalecer ahora mismo a quien se le haya puesto un cuidador, etcétera, pues, bueno, ahora lo preceptivo es otra consideración.
Y, por tanto, ahora todos aquellos expedientes que tenían ya la resolución PIA van a tener que volver a valorarse.
Es absolutamente kafkiano y, por tanto, lo que se está haciendo con esto es… se está incumpliendo sistemáticamente y vulnerando un derecho subjetivo como es el de la ley de la dependencia.
Algo que ocurre constantemente, sobre todo cuando las personas que han muerto, y eso también lo tramitamos a través de comparecencias en comisión, también tramitamos otras quejas que ustedes resolvieron en cuanto a personas que defienden los derechos de herencia por no haber podido, las personas que han fallecido ya, gozar de los derechos de la ley de la dependencia, y después los hijos, los herederos, lo que piden, efectivamente, es poder percibir esa indemnización.
Y al final lo que obliga al Consell es a que vayan a juicio.

Por tanto, estas cuestiones -y no me da tiempo a más- serían algunas que le presento ahora en primer lugar para que usted me dé su opinión y también, por supuesto, hacer constar la queja de que solamente una vez al año podemos contar con su presencia, cuando usted es el que vela por los derechos y libertades de la sociedad valenciana y de la institución.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora López.

A continuació té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Compromís, l'il·lustre diputat senyor Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Un momentet, un moment.
Un moment per a ficar el temps, perquè açò.
.
.
Anem vore.
(Pausa) Per favor.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, donar la benvinguda al síndic, als síndics adjunts, i també donar l'enhorabona i la gratitud d'este Grup Parlamentari Compromís pel treball que es realitza des de la institució, una institució que creguem que és molt necessària, i que també la trasllade als treballadors i les treballadores de la casa, que la veritat és que s'ho mereixen.

Després, continuant amb l'argumentació que ha fet la senyora López, demanar que és complicat tractar un informe de més de quatre-cents cinquanta fulls, que d'alguna manera vostés han resumit i que no compta amb totes les queixes.
I, tal com vosté ja va dir l'any passat, tractar-ho en una simple comissió, en la qual ací, els diputats, només comptem amb deu minuts, més cinc minuts de rèplica, i vosté compta amb el temps que compta també.

Hem demanat.
.
.
, per això m'agradaria fer unes consideracions prèvies a la mesa, ja les he demanat per escrit, però m'agradaria que constaren també en l'acta, que hem demanat, com l'any passat, un calendari de treball, un calendari de treball que constaria de deu sessions per a poder desgranar l'informe en eixes deu sessions, comptant amb diferents temes.
I per què?
Per què ho demanem això?
Perquè, com ja li dic, 452 fulls en una sola sessió és molt de treball, i crec que desgranar l'informe en deu sessions seria molt més productiu.
Perquè el síndic, vostés, fan un treball, un gran esforç, un gran treball, creguem que podria ser molt útil per aquestes Corts i per aquests diputats tot eixe treball que es poguera tractar en diferents sessions.

Les queixes són cada vegada més, els temes més amples i complexos, i ací continuem dedicant sempre el mateix temps.

La resposta de la Mesa de Les Corts va ser la de sempre, que presentem iniciatives i que aniran a debatre's a les diferents comissions.
Nosaltres no volem tractar els diferents temes en eixes comissions, sinó que volem tractar les queixes al síndic sobre eixos temes.
És una matisació diferent.
No és el mateix que nosaltres presentem iniciatives sobre eixos temes, que tractar les queixes als síndics sobre eixos temes ací, en aquesta comissió.

En qualsevol cas, en el tercer punt de l'ordre del dia, tenim l'oportunitat de poder canviar aquesta manera de funcionar, i ja vorem si així és.

Ara torne ja al paper de la sindicatura i al seu informe.

Quan demanem que este informe es tracte en deu sessions específiques ho fem perquè considerem que el paper de la seua institució és essencial.
I crec que el treball del síndic, i els adjunts i els treballadors i les treballadores de la casa no està sent suficientment aprofitat per estes Corts i per esta comissió en particular.
Podien fer més feina, hauríem de fer més feina.

També és important ressaltar la importància de la institució perquè està amenaçada.
En la compareixença de juny de l'any passat ja va fer referència a una amenaça de supressió de la institució des del centralisme més recalcitrant.
I ara l'amenaça s'ha concretat en el que és diu l'Informe Cora, Comissió per a la reforma de les administracions públiques, que en la seua pàgina 101 diu que: «Al objeto de lograr una mayor eficiencia y eficacia en la tramitación de las quejas de los ciudadanos, se propone la asunción plena de las competencias de los órganos autonómicos o el Defensor del Pueblo del estado.
Esta medida permitiría a las comunidades autónomas el ahorro del presupuesto anual dedicado al sostenimiento de sus respectivos órganos.
» I s'atreveix a afirmar que: «Las comunidades autónomas que han prescindido de estas instituciones no han sufrido una merma ni en la protección de los derechos de sus ciudadanos, que siguen gozando de la posibilidad de acudir al Defensor del Pueblo constitucionalmente previsto.
»

I des del govern del PP, de Mariano Rajoy, ja s'ha afirmat que els qui eliminen estos gastos seran premiats amb el repartiment del dèficit.

Des de Compromís pensem que és inacceptable i que hem de defensar la institució que fa un servei a la ciutadania, tot i que l'administració moltes vegades no faça cas de les seues recomanacions.
I ahí també li reitere la pregunta que fa la senyora López de, realment l'administració fa cas de les seues recomanacions?
En quin percentatge, si poguera ser?

I m'agradaria saber què opina també vosté d'aquesta opinió del govern central que el Defensor del Pueblo pot assumir les més de tretze mil queixes que vosté rep a l'any, les queixes valencianes i la resta de les queixes de l'estat al mateix temps, sense que minve la protecció dels seus drets.

I ja entrant en l'informe en si, com ja he dit, continuem observant un augment del nombre de queixes que coincideix amb els pitjors moments de la crisi i de la inacció en molts casos de l'administració.
I això és una constant que es veu en tot l'informe.
Podem parlar de retallades als professionals públics, en este cas no-inacció de l'administració, sinó que la mateixa administració genera un problema.

En ensenyament.
Els problemes en les instal·lacions, la manca de mitjans materials i humans, el retard en el pagament de les ajudes per a la compra de llibres, transport escolar o menjador.
I un problema realment greu, quan fa referència a les mancances en l'atenció de l'alumnat amb necessitats especials.

I ací voldria incidir sobre la qüestió de les beques universitàries, perquè segurament hi haurà un augment de queixes quan comencem el nou curs, quan els alumnes se n'adonen que les beques universitàries són insuficients.

En matèria d'igualtat també es fa menció dels entrebancs de l'administració, com l'eliminació del que disposava la llei de dependència o la inacció davant l'escletxa salarial cada vegada més gran entre hòmens i dones.

Com a portaveu del meu grup en matèria d'igualtat, m'he trobat amb una situació molt greu, i que és que s'aproven lleis que estableixen drets i després ni es desenvolupen ni se'ls dóna la dotació pressupostària adequada.
I això també ho ha mencionat la senyora López, com és l'exemple de la llei de la violència sobre les dones, que ahí ens enteràrem ja que per fi la consellera va anunciar que se suprimien les ajudes a les víctimes de la violència de gènere.

Trobem també com el paper de l'administració és contrari a la garantia del dret a la salut.
El repagament de les medicines, per exemple, es veu reflectit.
I el més greu de tot és que s'ha acabat amb la universalitat del sistema, deixant fora les persones sense papers.

També és fa palés en l'informe els problemes en matèria d'assistència social.
I ací m'agradaria destacar una frase del seu informe, que també l'han destacat altres companys, a més de la reversibilitat dels drets socials que implicaria acceptar, sense més qüestionament, l'inici d'un camí de retorn cap a la beneficència.
Eixe és el camí que malauradament està prenent el govern valencià.

I ahí estem, ahí estem, en un canvi de paradigma, dels drets a l'almoina de la solidaritat a la beneficència, de l'estat de benestar a eixe eufemisme que alguns utilitzen de societat del benestar, que significa realment societat de la beneficència.
I és un canvi molt perillós.

Problemes en qüestions d'habitatge, que vam tractar l'any passat, i que novament trobem l'administració anant en contra del dret a la gent.
Eliminar les ajudes de lloguer o no pagant les ajudes a VPO, que vosté ha nomenat fa un moment.
O a nivell estatal, eliminant la subsidiació de préstecs hipotecaris.
I això en un context de desnonaments i de gent sense sostre.

També vaig fer referència l'any passat als drets lingüístics que continuen tenint el seu espai a l'informe o les queixes relacionades amb el medi ambient.
De fet, no sé si vosté ha rebut alguna queixa, però als trens de Renfe mateixa, quan el tren de Renfe nomena les poblacions per les que va a passar, estan totes en.
.
.
la veu en oral ho fa en castellà i no ho fa en valencià.
Quan està parlant en valencià, nomena el poble en castellà, i quan està parlant en castellà nomena el poble en castellà.
Per tant, també no sé si eixa queixa l'ha rebut, però li la faig jo ací mateixa in voce.

Com veiem, la situació se sol traduir en una administració que en el moment més delicat no fa un esforç especial per a protegir a les persones més vulnerables.
L'administració està endeutada amb les persones, no garanteix els seus drets ni el pagament de les ajudes que els pertoca.
És un problema estructural.
Des de Compromís ho relacionem amb la reforma de l'article 135 de la Constitució, que prioritza el pagament del deute a la banca per damunt de qualsevol altra despesa.
I volia saber la seua opinió sobre este punt en concret, el de la reforma de l'article 135 que prioritza el deute sobre, d'alguna manera, fer allò per al que ha estat creat l'estat de dret social.

Perquè la falta de disponibilitat pressupostària moltes vegades és la resposta que reben les persones, i vosté mateixa, és la resposta, com he dit, de l'administració cap a les queixes ciutadanes.
I esta falta no és casualitat, perquè de tot el que entra se'n van 1.
300 milions d'euros al pagament del deute de forma directa sense cap altre criteri.

Voldria fer-li alguns comentaris finals que he trobat a faltar.
Trobe a faltar alguna referència a la igualtat del col·lectiu LTGB, de lesbianes, de gais, transsexuals i bisexuals.
Potser se m'ha passat, però no l'he trobat al text.
Però es tracta extensament la igualtat des d'una òptica de gènere, que és necessari, però no des del punt de vista de l'orientació sexual o de la identitat de gènere, que també és important.

Trobe a faltar també una referència a l'actuació policial en la Primavera Valenciana.
Vosté em va dir l'any passat, en la compareixença, que l'informe d'enguany inclouria el tema.
I potser se m'ha passat, però no ho he trobat esmentat.

I, finalment, trobe a faltar la incorporació d'alguns dels suggeriments que li faig fer en la meua rèplica en la compareixença de l'any passat, sobre les estadístiques de la sindicatura.

Més endavant -ho deixe ací ja-, més endavant continuarem parlant de més coses.

Res més.
Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Ferri.

En representació del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada Clara Tirado té la paraula.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies.

Senyor síndic de Greuges, senyor Cholbi, benvingut a aquesta compareixença.

En primer lloc, voldria agrair-li la seua assistència a aquesta Comissió de Peticions i l'exposició de l'informe anual 2012 i l'informe especial d'atenció a menors, perquè certament ambdós són extensos i són detallats, i perquè ens permet conéixer als parlamentaris que ací treballem al servei de tots els valencians moltes qüestions concretes que, de manera generalitzada i extensa, preocupen a aquelles persones a les quals representem.

Vull des d'ací donar-li l'enhorabona por la seua tasca i per la tasca de tot el seu equip.

Evidentment, són molts els assumptes que els preocupen i que es formulen a través de queixes i peticions i que afecten aspectes essencials de la seua vida.
Per això, si no són resolts per part de l'administració i de les institucions públiques valencianes amb la màxima diligència i celeritat, s'acaben convertint en un greu problema que afecta fonamentalment la seua qualitat de vida i el seu benestar, la qualitat de l'assistència sanitària, la qualitat de l'educació, els serveis públics, les dificultats per a accedir a una vivenda de protecció oficial, els desnonaments, la promoció del valencià a la nostra comunitat, l'aplicació de la llei de la dependència, els alts nivells d'exclusió social i un llarg etcètera.

Aquests informes, com vosté dia, any rere any s'establixen com una diagnosi de l'estat de la nostra comunitat que ens permet conéixer un ordre de prioritats que establixen els mateixos ciutadans a través de les seues queixes i que té com a resultat conéixer i valorar la tasca que realitza l'administració autonòmica i local dia a dia.

En primer lloc, m'agradaria destacar una dada general que crec que també es reflex d'alguna manera de les conseqüències que es deriven de l'intencionat desmantellament de l'estat de benestar que estem patint en aquest país, i especialment en aquesta comunitat, per part dels governs del Partit Popular.
I és l'increment significatiu del nombre de queixes rebudes pel Síndic de Greuges i que han suposat un increment del 23% més respecte al 2011, mantenint, a més, una evolució ascendent important des de l'any 2008-2009, on es multiplicaren exponencialment respecte a anys anteriors.

Això significa que l'absència de respostes davant la situació de pobresa que pateixen tantes persones en aquesta comunitat i que les condemna a l'exclusió social no només és conseqüència de la falta de liquiditat de les administracions públiques, en este cas, de la Generalitat valenciana, sinó que precisament la falta de diners s'ha convertit en l'excusa per a aplicar retallades socials massives i per donar carta blanca a la ideologia del Partit Popular basada en la beneficència.
Concepte al qual, com també comentaven els meus companys, al·ludia vosté en l'informe per significar el perill que suposa revertir els drets socials i convertir l'estat del benestar en un model d'estat benèfic assistencial, abandonant el públic i posant en risc l'avanç i protecció en la defensa dels drets humans, com està succeint en aquesta comunitat.

Però no només és significatiu l'increment del nombre de queixes, sinó també les àrees amb les quals estan relacionades la major part de les que es presenten.
Serveis socials, atenció sanitària i llei de dependència són les tres àrees principals.

Mire, després de quasi sis anys des de l'entrada en vigor de la llei de la dependència, els informes de la sindicatura de Greuges confirmen, any rere any, els obstacles permanents que es troben les persones afectades per tal d'obtindre les ajudes contemplades en aquesta llei, que els atorga un dret subjectiu permanentment boicotejat per part de l'administració.

Doncs bé, entrant en matèria i en el contingut dels informes, hi ha algunes àrees i apartats que m'agradaria ressaltar.
Només algunes qüestions que considere més rellevants, perquè, evidentment, tenim el temps limitat i no és possible fer referència a tots els apartats.

Parlen, en primer lloc, dels serveis socials, perquè crec que, a més, és un dels nuclis més importants i més sensibles per als nostres ciutadans.
En aquest àmbit, cal dir que el Grup Socialista compartix les reflexions plasmades en l'informe en referència a la desprotecció social i l'increment de la situació de vulnerabilitat, exclusió i pobresa en la nostra comunitat.

A pesar, com vosté dia, que el 2012 es va aprovar la Carta de drets socials de la Comunitat Valenciana, l'objecte de la qual és articular el conjunt de principis, drets i directrius que informen l'actuació pública de la Generalitat valenciana en l'àmbit de la política social, la realitat davant la crítica situació perquè travessem de crisi econòmica, és que s'ha produït, sens dubte, en els últims anys, el major retrocés en polítiques socials de la història en la nostra comunitat.
I açò no ho diu aquesta diputada, sinó que també ho diu i avala l'informe publicat de desenvolupament dels serveis socials en Espanya, on la Comunitat Valenciana obté una qualificació d'irrellevant, de 0,4 sobre 10 punts.

S'han incrementat les taxes de pobresa.
El nombre de persones que requerixen protecció social ha augmentat exponencialment i ha canviat el seu perfil, ja que s'ha fet palés la necessitat d'accés als serveis socials d'un sector de la població que fins fa uns anys era alié a ells.

Però, sobretot, hi ha afirmacions en l'informe que confirmen i ratifiquen la nostra opinió respecte a la falta de diligència o, pitjor en moltes ocasions, a la negligència practicada per la Generalitat valenciana respecte a l'obligació de garantir els drets socials que fins ara estaven consolidats en el nostre país i que ara ja trontollen quan es diu en l'informe que es comprova que la situació econòmica justifica a l'administració per a limitar els pressupostos i recursos públics assignats als serveis socials.
I com a conseqüència d'això, s'està posant en qüestió el manteniment de determinades cobertures i prestacions socials en un moment en què són més importants que mai com a conseqüència de l'augment de les necessitats ciutadanes.

Crec que aquestes afirmacions són demolidores.
I si ens sumen a la reflexió a què feia al·lusió inicialment, en què el Síndic de Greuges ens convida a debatre sobre si les mesures adoptades en l'àmbit dels serveis socials estan marcant l'inici d'un canvi de model des del model de l'estat de benestar a un model benèfic assistencial, doncs, senyor síndic, ja li dic jo que sí, que és així.

Miren, les xifres parlen per sí a soles i les queixes dels valencians també.
Situació que és veu agreujada cada dia més i que ja hem comprovat no se soluciona amb el desenvolupament del manament estatutari de la carta de drets socials aprovada en aquestes Corts.

I no crec perquè en esta comunitat hi ha reiterats exemples d'incompliments de manaments legals, que són els que deriven sistemàticament en queixes ciutadanes i en la denúncia del nostre grup parlamentari des de l'inici pràcticament de la seua aplicació.
Em referisc a dos qüestions molt concretes: per una banda, la renda garantida de ciutadania i, per l'altra, la llei de dependència.

Miren, mentre l'índex de pobresa s'incrementa i cada vegada hi ha més famílies valencianes en la pobresa i amb risc d'exclusió social en aquesta comunitat, la conselleria continua demorant la resolució dels expedients, a pesar que reiteradament el Síndic de Greuges l'ha instat per a resoldre sense més dilacions.

La reforma de l'ordre de febrer de 2012 que ha fet el Partit Popular per tal d'eliminar la retroactivitat en el cobrament de les prestacions suposen un nou colp per a aquestes famílies sense ingressos, perquè en lloc de cobrar la renda des del primer dia del mes següent a la data de presentació, ara es cobra a partir del primer dia del mes següent a la data de resolució, que reconeix aquest dret a la seua percepció.

I com que no estan resolent en el termini de tres mesos com marca la llei, sinó que en alguns casos es demoren 18, 20 mesos o més els expedients es van incrementant en els calaixos, mentres vulnera aquesta dret subjectiu reconegut.
I els expedients són persones que tenen noms i cognoms i que no poden cobrir les seues necessitats més bàsiques perquè La Generalitat no complix i no els paga.

Però la Conselleria de Benestar Social, lluny de resoldre aquesta situació referida als efectes econòmics de la prestació, en l'última instrucció dictada respecte a la duració d'ella, resol per un període d'un mes i amb efectes des del primer dia del mes següent a la prestació de la sol·licitud, de manera que persones que han estat esperant fins dos anys perquè resolguera el seu expedient, i a pesar d'existir informes dels serveis socials municipals que acreditaven que la situació de necessitat s'ha mantingut des de la data de sol·licitud, només tenen un mes d'ajuda.
Com si la resta dels mesos de l'any aquestes persones no necessitaren menjar.

Miren, encara que són nombrosos els exemples i els casos que podríem analitzar també de la llei de la dependència -veig que no tinc molt de temps més-, sí que m'agradaria fer una valoració final respecte a la tasca realitzada i els informes que se'n deriven per part d'aquesta sindicatura.

És cert que aquesta és una institució reconeguda i utilitzada pels valencians, i això es reflectix en les innumerables queixes que s'arrepleguen en els diferents continguts dels informes, però també és cert la necessària col·laboració de l'administració per tal que la resolució de les queixes assenyalades siguen efectives.
I ací és on està el problema, perquè no ens oblidem que els ciutadans acudixen a la sindicatura quan no obtenen resposta de La Generalitat, no obtenen resposta de les conselleries, perquè no complixen les lleis i no obtenen una acció favorable a la resolució dels seus problemes.

Per tant, des del meu grup, pensem que la sindicatura s'hauria de dotar, per una banda, de majors mecanismes de fiscalització de l'acció del govern i, per l'altra, de més instruments de control i seguiment real del compliment de les resolucions i recomanacions, encara que vull valorar positivament la incorporació que vosté ha fet a aquest informe de la reflexió i petició que li va fer el meu grup parlamentari quan parlava que l'acceptació de la queixa, evidentment, no sempre va aparellada a la resolució d'ella.

No obstant, l'anime perquè continue treballant en la millora del seguiment, que crec que és l'important del procés, fins la resolució del problema.
I per això, jo crec que seria important, igual que han dit els meus companys, que aquesta comissió, la Comissió de Peticions, es poguera reunir amb més periodicitat per tal de dur aquest seguiment i poder analitzar aquestes queixes.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Tirado.

En representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Rafael Maluenda té la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

En primer lloc, com no pot ser d'altra forma, agrair la presència del Síndic de Greuges, una volta més, davant la cambra donant tot tipus d'explicació, desenrotllant perfectament eixe informe minuciós a què ja mos té acostumats, que fa anualment, en què no solament arreplega totes les queixes que han segut formulades davant la institució, sinó que, a més, impulsa d'alguna forma, a través de les solucions que dóna i a través de les recomanacions que fa a l'administració, que els ciutadans se senten identificats amb la institució, com ho demostra el fet que cada volta són més els que se dirigixen a plantejar-li les seues queixes o les seus observacions.
No s'ha d'oblidar que les 31.
443 actuacions que ha tingut en esta matèria signifiquen un increment de 2.
715 sobre les que se van fer en l'any 2011.

I vull felicitar-lo perquè l'informe -a vosté i al seu equip-, perquè l'informe que mos planteja és tan minuciós i tan desenrotllat que qualsevol ciutadà que accedisca a la publicació i examine el contingut de les queixes que s'han plantejat i, a continuació, veja el que han sigut les solucions que vosté ha requerit i que ha aconseguit en molts casos de l'administració, demostra que la institució que vosté representa.
.
.
, no la que vosté representa, perquè estem parlant.
.
.
La institució és el Síndic de Greuges, no és la sindicatura de Greuges, com alguns creuen.
La institució que vosté directament representa està al servici dels ciutadans valencians i està desenrotllant una tasca pròpia del nostre autogovern, de la qual mos sentim satisfets.

L'informe fa unes conclusions i unes recomanacions a l'administració que en molts caos s'ha aconseguit que se senta més involucrada i més col·laboradora amb la labor que vostés estan fent.
I això és molt important, perquè no solament se tracta d'arreplegar totes les queixes que se plantegen i traslladar-les a una publicació i informar-les ací a Les Corts, sinó que allò important d'elles són quines arriben a bon fi i quines vénen a solucionar els problemes que els ciutadans i ciutadanes de la Comunitat Valenciana poden.
.
.

Per tant, l'aplicació i el desenrotllament, en este cas, de la Llei 11/1988, que la seua senyoria i qui parla van tindre l'oportunitat de votar-la per a la creació de la institució, el desenrotllament que fa és totalment concordant amb el que establix l'article 54 de la Constitució espanyola, també és desenrotllat a través de la llei del Defensor del Poble.

Són dos informes els que vosté acaba de presentar, un que és l'informe anual en què s'arrepleguen eixes queixes, i l'altre que és especial.
Jo, per la singularitat, vullguera centrar-me en l'especial.
En l'especial, perquè jo no conec precedents de ninguna comunitat autònoma espanyola en què existixca un informe especial tan minuciós com el que vosté i el seu equip han fet respecte dels problemes dels xiquets de zero a sis anys.

Vull centrar-me, perquè és transcendent.
Pot ser històric, pot donar iniciatives a l'oposició, com no, per a desenrotllar-lo, i també al grup que sustenta el govern, perquè no hem d'oblidar que no solament són vostés qui controlen el govern, sinó també el grup majoritari controla i impulsa, i a través d'eixe document se pot arribar a moltes conclusions i a moltes iniciatives en què segur que podríem arribar a acords.
Igual que no la queixa, sinó l'observació que ha fet la il·lustre representant del Grup Parlamentari Socialista sobre aspectes que haurien de contemplar-se en la llei, doncs, mire, és un debat important.
Plantegen les seues senyories eixa qüestió, que amb molt gust l'estudiarem, perquè estem dispostos a tot allò que vinga a redundar que la institució de què hui estem parlant estiga cada dia més i millor al servici dels ciutadans, no serem mosatros qui mos oposem.

En canvi, no entenem altres observacions que aquí s'han fet, que són un desconeiximent total per part d'altres il·lustres diputats, un desconeiximent total del que establix l'article 32.
4 de la llei de creació de la sindicatura.
Allí està regulat que l'informe que ací presenta el síndic és un resum del document que ja mos arribarà.
Bé, un resum en este cas molt extens, molt ben explicat, i segur que dispost a donar tots les aclariments que ara, en segons intervencions de les seues senyories, se puguen plantejar.

I dia que volia centrar-me en l'informe eixe especial d'atenció als menors de zero a sis anys i felicitar-lo de forma sincera, perquè ahí se contempla el sistema de protecció a la infància i l'adolescència a la Comunitat Valenciana, i la repercussió que per als menors poden tindre les situacions de separació del seu nucli familiar, d'estos xiquets, separar-los del seu nucli familiar, l'acolliment en residències, o l'acolliment familiar.
També se referix a la presa de decisions en casos de desprotecció infantil, la guarda en l'acolliment i inclús l'adopció.
És un informe -com dia- sense precedents, que crec que hauria de servir d'exemple a altres comunitats que a la millor estan ocupant-se d'altres prioritats -no ho dic amb l'ànim de criticar les institucions que en altres comunitats s'ocupen d'estes qüestions- però sí que una volta al mes la institució del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana ha posat el llistó a un nivell que pot servir d'exemple que qüestions com esta, a través d'un informe especial siguen analitzades i siguen plantejades a la cambra perquè els grups parlamentaris tinguen coneixement exacte de quina és la situació de desprotecció que un col·lectiu tan sensible i tan necessitat d'afecte i d'atenció com són els menors de zero a sis anys requerix per part de la societat, i també per part de les administracions públiques, que tenen el deure d'atendre estes situacions.

Per tant, José Cholbi i Diego, una volta més, benvingut a esta que és sa casa, agrair-li la important labor que està fent davant de la institució del Síndic de Greuges, i sàpia que el Grup Parlamentari Popular sempre estarà a disposició de potenciar i de col·laborar amb una institució tan representativa del poble valencià, com és la que vosté dirigix.

Res més, senyories, i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Maluenda.

A continuació, té la paraula l'excel·lentíssim síndic de Greuges, per a la seua resposta als grups als grups parlamentaris.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies a totes les diputades, portaveus, i diputats, portaveus també dels distints grups parlamentaris que han intervingut.

Intentaré donar resposta a les qüestions que s'han plantejat.
Gràcies de tot cor i molt sincerament, per -jo diria- reconéixer, alabar l'informe presentat i el treball dut a terme pel síndic.
La institució es diu el síndic, no la sindicatura, però no és una qüestió -diguem- meua, personal, sinó de tota la institució.
Gràcies en nom dels tècnics, gràcies en nom dels adjunts i en el meu propi.
Crec que amb això conteste -diguem- a tots, perquè han coincidit en el plantejament.
Indubtablement arriben a emocionar-te eixes paraules i eixe reconeixement, perquè quan entren els expedients, entren les queixes al despatx o vénen a vore't les famílies o les persones individualment, jo puc dir que a muntó de voltes senc fins i tot un dolor físic, inclús m'afecta moltíssim en la meua actitud, i m'entra tal tristor que a voltes em formule la pregunta: per què ha d'haver eixes necessitats, i per què no ha de donar-se resposta a estes?
On estem, què pretenem, quina jerarquia té d'ordre i de prelació?
I llavors jo entenc que la prelació ha d'estar per damunt de tot, per a la defensa dels drets humans, per buscar la igualtat i per ajudar els més necessitats, sense colors polítics, sense colors físics, sense classificació de cap tipus.

Mosatros som el mateix nombre de persones des de fa quatre anys, i puc dir-los -i vostés ho hauran comprovat- l'enorme treball que s'ha fet, i ahí no estan les persones per a passar el temps, al contrari: els fa falta temps per a la dedicació amb moltes hores de treball, per poder donar resposta, tant a visites com a qüestions plantejades.
És molt seriós el treball que fan i jo, per tant, també em sume a les seues paraules, traslladant-les a tots els treballadors i treballadores d'aquella casa, que s'ho mereixen.

Esquerra Unida, Esther López -si em permet la il·lustre diputada Esther López- ha alabat el nostre treball de tots.
Compliment de les recomanacions.
Mosatros fem un seguiment, Esther, cada sis mesos, per a comprovar el compliment de les nostres recomanacions.
Sempre tornem a intervindre quan el ciutadà mos diu que la recomanació no està complint-se.
D'això vosté pot donar testimoni, perquè és una de les persones que s'ha dirigit a mosatros, qüestió que li agraïm, mos dóna feina, però com és per a benefici de tota la societat i per a situacions francament molt dèbils, per tant a mosatros mos reconforta moltíssim.
Moltes gràcies a vosté i al seu antecessor també.
Li pregue que li done salutacions, perquè també va fer una tasca important en el treball, molt important.
Treballem sense descans per a aconseguir el compliment de les nostres resolucions.

Comparéixer més sovint, doncs mire, estic a disposició de les Corts Valencianes.
Per a mi és un honor i una satisfacció comparéixer les voltes que vostés creguen necessàries, útils i beneficioses, en el temari que consideren oportú.
Mosatros som l'alt comissionat de les Corts Valencianes, i mos devem, per tant, al que vostés mos demanen, que ho farem amb molt de gust, amb tota promptitud, i a més amb satisfacció, coincidint que l'informe és molt ampli, és molt extens, i és molt possible que fet més minuciosament pogueren tractar els temes amb més profunditat, tant per part seua com per la part nostra, i que foren més actuals.
Però és una decisió que ha de prendre Les Corts i a través de la comissió, i el president citant-mos per a estar a la resposta.

Igualtat.
Li torne a donar les gràcies pel seu reconeiximent del treball fet en l'àrea d'igualtat.
És una prioritat absoluta lluitar pel dret de les dones i garantir que les retallades no afecten la lluita contra la violència de gènere.
La queixa es va presentar el divendres passat, i estem tramitant-la amb tota la rapidesa possible (rient), com tota la resta.

Dependència.
Ens preocupa i ocupa moltíssim.
Mantenim un contacte permanent amb les associacions i col·lectius per a resoldre tots els problemes que van presentant-se.
Parla vosté de l'impacte de gènere als cuidadors, el tancament dels centres, de cases d'acollida, de la reducció d'oficines, d'horaris, etcètera, etcètera.
Creguem que no sols són necessàries, sinó que s'haurien d'ampliar, però eixa és la nostra opinió.
L'opinió de l'administració, pel que es veu, amb els ingressos que té no pot donar el que seria justa resposta a eixes peticions, però és el que mosatros traslladem, i el que mosatros a més sentim profundament.

Després, la llei de la dependència ha fet una àmplia extensió vosté sobre els que han mort, sobre les herències, sobre els fills que no poden percebre.
Mosatros hem dictaminat sobre el particular, i hem vist que la conselleria últimament està ja donant unes respostes ja més positives que anteriorment, o siga, no amb tot, però sí amb molts casos, i quan no -com dia vosté molt bé- remet els temes al que és la conselleria d'hisenda dient que pren la deguda nota, en consideració, però quan els fons ho permeten, llavors ho faran.

Després, gràcies també quan diu que la institució és necessària per a fer més informes, més comissions, més treball, que el paper del síndic és essencial, i que la institució està també.
.
.
Bé, esta correspon a Fran Ferri, que després li contestaré.
Però vosté en el treball ha fet referència al síndic, doncs moltíssimes gràcies per les observacions, i sàpia que valorem des del síndic el seu contacte amb nosaltres.
No és físic, però sí epistolar, i a través també de les intervencions, i li donem la deguda resposta.
Moltes gràcies.

Després, el senyor Fran Ferri, per part de Compromís.
Reiterar-li i tornar-li també la paraula gràcies.
Dóna alegria, a pesar que els problemes donen pena i molta tristor.
Jo voldria que moltes persones estigueren assegudes, un dia no perquè a la millor resulta que és un dia prou bo, però quasi tots els dies i quan done expedient.
Quan done expedient i que veus la infinitat de problemes que té eixa persona humana, i que dius: què puc fer jo per a intentar ajudar-lo, si no al 100%, almenys en una proporció que li cobrixca part de les seues imperioses necessitats?
Jo dic que un es posa a voltes a tremolar, i els que estan treballant amb mi em diuen «és que véns a muntó de voltes disgustat».
Però sí que estic disgustat i afectat, perquè quan a vosté se li presenten a la millor famílies amb fill, diu: «És que no tinc», o «no tengo para darle de comer, no tengo para nada, qué hace usted», o siga, que es convertix com una beneficència.
O vénen col·lectius, o vénen representants de sindicats.
El divendres en vam rebre de Comissions Obreres, o siga de (inintel·ligible) .
.
.
, que per cert treballa amb molt enteniment amb nosaltres, i fa un treball seriós.
I també diu que té també el (inintel·ligible) .
.
.

La institució és necessària, diu vosté, i fa una referència al que ha passat, s'ha comentat i a l'estudi que s'ha fet.
Mire, si un estiguera amb el síndic i ignorara el que allí es fa com a mínim guardaria silenci.
Però des del moment en què estic allí treballant i veient el que fa i el resultat que s'obté dic, cada volta més, que el síndic és necessari, imprescindible i fonamental.
Per què?
Perquè aproxima més l'administració a l'administrat.
Perquè l'administració pot ser controlada, el resultat unes voltes és satisfactori i altres voltes no és satisfactori.

Els qui han fet, amb tot el meu respecte, l'informe eixe sobre els defensors de les comunitat autònomes crec que el que creuen és amb un centralisme i no creuen amb l'autonomia.
Estem en un estat de l'autonomia i, mentre no canvie el que és l'estat de l'autonomia, mosatros hem de tindre unes institucions autonòmiques sòlides, fortes i pròximes als ciutadans.
Veig que vostés coincidixen, però jo ho he de dir i no és que estiga defenent un lloc com el meu, ni molt menys, això ho garantitze.
Jo abans ignorava la labor que feia el síndic; ara dic que no sols sóc un convençut d'allò positiu del treball del síndic sinó que dic que és imprescindible.

I quant al defensor nacional també podria dir que per què no es trasllada al defensor europeu molts temes.
I en quin cap entra que les qüestions que mosatros tenim autonòmiques que s'hagen d'enviar al defensor nacional?
Què és que la presència física no compta?
Ha d'agarrar un altre tren si pot agarrar AVE?
Possiblement no puga agarrar-lo, perquè no tinga mitjans econòmics.
O ha d'agarrar algú de la família i anar-se a Madrid al vore's relacionat en el seu tema?
Però a quin extrem hem arribat?
Això ja és passar-se, és una situació esperpèntica.
I, clar, en un estat de l'autonomia, el que cal fer és forta l'administració autonòmica.

Jo també dic que el que cal fer és reduir gasto, però d'on puguen i deguen ser reduïts.
El gasto és el que és necessari i el que és beneficiós.
Però si un demostra que és necessari, que és útil i que és beneficiós, allò lògic és que no sols continue sinó que vosté l'ajude molt i més.

És impossible, totalment impossible que el defensor nacional amb els mitjans materials i humans que té poguera resoldre com mosatros la quantitat de queixes.
Mosatros som quasi una quarta part de totes les queixes que fa el Defensor del Poble.
Amb això puc dir-li que ell té tres voltes, tres no, almenys sis o set voltes més de personal dels que comptem mosatros.
A més és una administració com més distant, és quasi com si fóra un ministeri, no és un palacio, hi ha funcionaris i tal.
I a la gent no se la veu amb la simpatia, amb mànegues de camisa, com arriba al nostre despatx amb la seua roba conforme la té, amb el seu rostre, li poses nom i cognoms i aleshores tu comences a fer les pressions bé per escrit o bé verbalment amb les conselleries i no sols conselleries sinó ajuntaments.

Mosatros hem avançat molt en eixe camp, molt.
És rar que qualsevol queixa no tinga sols l'escrit sinó que després del seguiment, mosatros, a través del gabinet o dels assessors i tal, amb assessors que mos posen, i ja els tenim en totes les conselleries, perquè mos donen deguda resposta.

Després també hi ha ajuntaments que han creat uns convenis, no en tots els ajuntaments, perquè són moltíssims, però en un número considerable, i hem hagut de reduir també per la qüestió econòmica els desplaçaments als municipis, a pesar que eren escassos els gastos, però hem hagut d'anar reduint.
I de totes formes està afectant positivament.
Açò és el que vosté ha referit.

Després ha referit un tema que encara no ha entrat, que són les beques universitàries i tal i qual.
Quan entre li contestaré sobre el particular i amb molt de gust.

I a més perquè a voltes diu que això que es promulguen lleis sense pressupostos.
.
.
Jo he de sotmetre'm, com vosté pot imaginar, als resultats del que és una votació i el vot marca un camí a seguir.
Després estarà la sensibilitat d'un de dir si està més d'acord o menys d'acord, però mentrestant he d'anar emparant-me.
Però de totes formes a voltes dius: la llei és esta i per què no es complix, la llei, la que siga millor.

L'assistència social, deia vosté.
Mire, per desgràcia, jo note que en moltes qüestions no es va a més, en algunes està igual i en altres es nota el retard.
Sent dir-ho, però per molt esforç que puga haver-hi però va a menys amb temps i després amb resposta als mitjans econòmics.

Després els drets lingüístics, el valencià.
Jo els deia l'any passat i ho torne a dir ara i trobe que és una prova evident del que jo sent el valencià.
Per què?
Perquè m'expresse en valencià allà on puc i aquí, que és la representació del poble i més, m'expresse en el que és la llengua de la meua família i la meua, la qual em sent molt de satisfacció i, a més, jo diria que fins i tot orgull.

Mosatros hem de tindre clara una cosa: que hi ha dos llengües amb un tracte d'igualtat.
I en eixa llei de 1983 alguns vam intervindre, estava jo i estava el senyor Maluenda també, que és un veterà acreditat en la institució, en la llei de normalització lingüística i que portava un conseller de Cultura i Educació, el senyor Ciprià Císcar, que va ser un bon conseller i vam consensuar i vam tirar cap endavant la llei conforme vam poder.

He de dir-li que hem fet un gran esforç amb el tema lingüístic.
O siga, moltes institucions mos han fet cas a la recomanació.
Contestant-nos totes, diria jo.
Però altres mos diuen que, poblets xicotets, mos diuen que no tenen mitjans econòmics, perquè a la millor són de 100 habitants o 200, per a fer una traducció o atendre en valencià al qui vaja i ha d'emprar-lo.
I un ha de posar-se la mà al pit i dir: «Escolta, almenys en altres camps, que són més extensos siga aplicable.
»

En temes de senyalització hem insistit en molts llocs.
I a mi em dóna satisfacció quan vaig a un centre oficial i veig en bilingüe les senyalitzacions.
Fa uns dies vaig tindre per qüestions familiars d'estar en un hospital i veia amb alegria que estaven les dos llengües allí marcades.

I després vosté ha fet una referència a l'informe de l'any passat.
Jo el tinc aquí i vull donar compte del que vosté mos va a dir i el que mosatros hem fet.

El senyor Ferri diu que el síndic no hauria de tancar expedient, almenys no de forma definitiva, sinó deixar-lo en vigilància fins que les ajudes siguen abonades, efectivament, més enllà que es puga deduir per un informe el que estiga depenent de la tresoreria.
És així, no?
I mosatros en la resposta que li donem, que l'hem estudiada, com pot vosté figurar: «El tancament formal d'un expedient, quan l'administració accepta la nostre recomanació, no vol dir que el síndic es despreocupe de si l'ajuda s'ha pagat o no al ciutadà.
Com ja vaig dir l'any passat, nosaltres fem un seguiment de les nostres recomanacions cada sis mesos o sempre que el ciutadà ens comunique que continua sense cobrar l'ajuda o prestació.
»

Després, quan el síndic no tancava formalment els expedients, fins que les ajudes es pagaven, el síndic era criticat perquè tenia expedients sense tancar durant més d'un any i perquè el temps de resolució de les queixes era massa llarg.
I això sense que el síndic tinguera culpa, ja que el retard en el tancament de la queixa no era degut a la passivitat o ineptitud del síndic.

Qüestió presentada pel senyor Ferri.
Va dir: «Considerem insuficient este format de compareixença, vaig adreçar un escrit a aquesta mesa, a la mesa d'esta comissió, per demanar la seua convocatòria i per demanar també un pla de treball, un calendari de sessions on puguem tractar sectorialment aquest informe per a poder treballar específicament i amb més profunditat cada àrea.
» És el que vosté ha dit i que enguany ha repetit molt clarament i tal.

A la resposta que hem de donar-li és que el senyor síndic de Greuges es posa totalment a disposició del calendari de compareixença que Les Corts acorden, com molt bé assenyalava el senyor Maluenda.
Jo ho vaig dir l'any passat, però ho torne a dir enguany.
M'agradaria molt comparéixer més però el reglament diu que és una volta a l'any, excepte que hi hagen situacions extraordinàries.
I jo dic que vosté, junt amb el que és la mesa, poden fer l'ús que creguen oportú.
I tinc la certesa que per mosatros serà atés immediatament.

I la qüestió última del senyor Ferri.
El senyor Ferri va dir que quan parlen vostés en informes del temps recorregut en la resolució de les queixes, vosté portarà un temps com a mitjà i en el que ens agradaria que seria més útil com a mesurable seria que vostés em digueren aquest temps per interval, per exemple més de trenta dies, entre trenta i sixanta i dies, entre sixanta i noranta dies.
I també, per exemple, dividir-lo per territoris, qüestió que hem assenyalat anteriorment.

Hem tingut en compte, per tant, la seua recomanació de dividir per trams el temps transcorregut per la resolució de les queixes.
No obstant això, com que s'està elaborant una carta de servici, no (inintel·ligible) .
.
.
de la seua electrònica i recolliré la divisió per trams en l'informe de 2013.
Done el meu compromís, i prenga vosté bona nota mental o física, del compromís de facilitar-li les dades de la manera sol·licitada.
No obstant, li comunique que les dades de l'any passat són: de zero a trenta dies, 175, el 10,69; de trenta a sixanta dies 1.
242, 75,91; de sixanta a noranta, 179, 10,94 i, més de noranta, 40, 2,44.

Quant a divisió per territori de les resolucions, li comente que ja tenim una divisió per territori de la interposició de queixes, que crec que és igual o més significativa.

Després vostés en la seua àmplia exposició jo crec que li he donat deguda contestació i li demane disculpes al president per haver-me allargat tantíssim, però crec que les seues senyories s'ho mereixien, però perdone'm, disculpe'm.

Després passem.
.
.
(Remors) Volia vosté alguna cosa?
(Remors)

El senyor president que mos presidix molt dignament és el que ha de portar la direcció i la coordinació de tota la compareixença, cosa que li agraïsc.

M'ho he ordenat i per això m'agrada contestar-los amb certa exactitud.
(Pausa)

Al PSOE moltes gràcies també, Clara, perdona que et diga el nom, diputada il·lustre Clara, perquè han sigut alguns anys que ens hem conegut ací de parlamentaris i et tinc cert afecte i jo de veritat sé el seu tarannà i el seu treball, que ha sigut immens i, a més, l'interés que té en estes qüestions, perquè mos ho ha manifestat moltes vegades.
Moltes gràcies per seguir el nostre treball.
Perdone que no siga molt extens.

Beneficència i pobresa.
Hem obert en 2012 una queixa d'ofici per analitzar la situació de la pobresa en la Comunitat Valenciana.
Vam fer inclús unes jornades de la pobresa i de l'exclusió social.
I tant és així que mos va impactar el que ahí es deia que després en un dels concursos que vam fer de pintura sobre els xavals i tot això, tenim un quadre d'unes grans dimensions que reflectixen, no tan bé com els que pinta el president, però que reflectix molt bé la situació.
Este és un tema molt important.

Beneficència i pobresa.
Hem obert una queixa d'ofici per analitzar la situació de la pobresa en la Comunitat Valenciana.
Hem comprovar mantindre informada a vosté i el seu grup polític respecte al resultat de les nostres investigacions i reclamacions.
El compromís del síndic és evitar que l'austeritat en la despesa pública puga afectar greument les prestacions socials bàsiques.

Renta garantida de ciutadania, que també han fet una referència.
Es recomana sense descans que les ajudes es paguen amb rapidesa i celeritat.
Seguiment del compliment de la reclamació.
Hem fet cada sis mesos, com assenyalava abans l'il·lustre diputat, que la forma serà i sempre que mos comuniquen.

Jo crec, senyora Tirado, que també ha fet vosté una ampla consideració sobre la renda garantida, la llei de dependència, ha demostrat la seua preocupació sobre esta, qüestió que a mosatros també mos ha ocupat i no hi ha hagut tampoc cap queixa, cap suggerència que no vaja a ser atesa.

És trist, i ho lamentem profundament, que un muntó de voltes la contestació siga.
.
.
Però mosatros no podem arribar més allà que siga.
.
.
No, es resoldrà quan tinguem mitjans econòmics per a tirar avant la (inintel·ligible) .
.
.
Prenem deguda nota.

Sí que hem vist que hi ha hagut casos, és veritat, i estan havent-ne.
Però, quantitativament, no és tot el que mosatros voldríem.
Eixa és la veritat.

Els expedients.
Vosté deia que són persones amb nom i cognom; i que hi haja major mecanismes de control i de seguiment.
Mosatros entenem, des de sempre, que en cada expedient hi ha una persona o un col·lectiu darrere.
I no som com aquell funcionari -sense menysprear, ni moltíssim menys- que veu l'expedient, el resol i diu, «bé, després me'n vaig a casa i en pau -aquest treballador», i diu, «no sé res més, baixe la persiana».
No.
El més dur és que mosatros entrem dins de l'expedient, amb la situació, amb la persona, i, aleshores, posem tot el que podem i més.

I, després, el nou control que estem fent i el seguiment.
Els puc dir que telefònicament estan fent-se una quantitat de consultes, de converses, de presència testimonial a molts llocs.
I, després, d'assistència a les distintes conselleries, per a vore no sols, a la millor, una quantitat elevada d'expedients, sinó algun que ho requerisca i més, perquè és un dret que tenen les persones de, almenys, tindre una contestació que puga donar una satisfacció al que ells han presentat.

El senyor Maluenda ha tingut també, com els altres companys, paraules molt positives per a la institució i les persones que treballem a esta.
Moltes gràcies, senyor Maluenda, perquè sé que vosté ho fa de cor i la seua experiència és molt positiva i cal tindre-ho en compte.

Deia vosté, senyor Maluenda, que el síndic està al servici del ciutadà.
No li càpia el menor dubte.
I jo sé que vosté pensa també com mosatros.
De tots els ciutadans, sense discriminació de cap tipus.

I, a més, els agraïsc a tots vostés que aproximen més encara, si és possible, els ciutadans a la institució, perquè la institució està fent el possible i l'impossible, i demanem l'ajuda de tots vostés perquè es multipliquen eixos contactes que mosatros tenim.
Almenys, encontraran el calor humà.
Almenys, encontraran les reflexions.
Que alguna volta -o algunes- vegem que la resposta no és com la que voldríem.
.
.
, què més voldríem mosatros?
, traure matrícula d'honor en cada una, però a voltes mos hem de quedar o en el suspens o en l'aprovat, però no és per falta de dedicació, de voluntat i d'entusiasme.

Els informes d'especial.
Vosté ha fet un minuciós estudi -que es nota- sobre l'informe de zero a sis anys, que és el que el president abans ha tingut la bondat.
.
.
-em permetran que tinga eixe gest, però és perquè he de traure un document que tinc aquí per a tot açò.

Mire, mosatros vam editar este informe -el té vosté; ah!
, doncs, moltes gràcies- que el vaig enviar a tots els grups parlamentaris perquè feren les observacions que cregueren oportunes i l'estudien i pogueren ampliar.
Els puc dir que hem rebut moltes felicitacions d'institucions i de col·lectius als quals vam remetre.
.
.
, no el vam remetre a tots els qui havérem volgut per falta de mitjans econòmics, (inintel·ligible).
.
.
ha de ser aixina; però tot un treball.

I agrair.
.
.
, perquè aquí tinc a persones que han col·laborat d'una forma molt directa -l'adjunt, l'assessor tècnic- sobre esta edició.

I dir-los clarament que mosatros.
.
.
, la protecció a la infància és un tema d'especial preocupació per al Síndic de Greuges; que preocupa de manera especial la protecció al més vulnerable, que està entre zero i sis anys.
L'especial vulnerabilitat dels menors en esta franja d'edat es deu a la seua incapacitat de protecció autònoma, física, psicològica i afectiva, així com a l'especial importància que per al seu desenrotllament integral tindria el fet d'haver-se sotmés a circumstàncies familiars i socials de desatenció extrema.

L'actual sistema de protecció, en la pràctica, seguix excessivament basat en la idea de separació familiar com a forma adequada de protecció, en tant que un dels principis bàsics establerts en la llei de protecció jurídica del menor és el de mantindre el menor en el seu entorn, sempre que açò no vaja en contra dels seus interessos.

És innegable -i intentaré resumir- els avanços que s'han produït en la intervenció amb les famílies per aconseguir la preservació familiar, és dir, que tots els menors puguen ser atesos pels seus progenitors.
Però també és indubtable que açò seguix sent insuficient per a abordar adequadament l'avanç quantitatiu i qualitatiu de les (inintel·ligible) .
.
.
que afecten la protecció.

Per si algú de vostés no tinguera este amplíssim informe i treball, tenim aquí un llapis que els el podem entregar, amb molt de gust, perquè vostés tinguen un coneixement més minuciós.
El tenim aquí.
I jo pregue després que es repartisca per a.
.
.

I estes són, diguem, en definitiva, les contestacions que he de donar-los sobre el particular.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor síndic.

I ara, en segon torn, per tal de formular noves preguntes o demanar aclariments, en primer lloc la senyora López té la paraula.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, después de haber escuchado a los portavoces de los grupos parlamentarios y a usted en su réplica, pues, como no he tenido tiempo anteriormente de hablar, por ejemplo, de la renta garantizada de ciudadanía, pero aun así se ha hecho, transmitirle que en todo ese tipo de cuestiones que, como le decía, me suponen de extrema necesidad para la ciudadanía, por supuesto sus recomendaciones son fundamentales a la hora de plantear iniciativas para la oposición.

Pero le vuelvo a comentar que esa situación nunca es asumida por la administración, por el Consell o por el grupo parlamentario que sustenta al Consell en este caso, como, por ejemplo, en cuestión de renta garantizada de ciudadanía que sus recomendaciones concretas en torno a, sobre todo, el tiempo y la retroactividad y cuando debían de cobrar la renta, etcétera, todos esos problemas han sido llevados a través de iniciativas, siguiendo sus recomendaciones, y han sido votados en contra por el Partido Popular.

Por otra parte, hablar de ese informe.
El informe extraordinario de cero a seis años, lo recibimos hace meses.
Hemos trabajado ya sobre él.
Yo le felicito por ese informe, felicito a los técnicos.
Un informe extraordinario, que lo que tiene de extraordinario es que sea necesario hacerlo en el País Valencià; que sea extraordinario hacerlo nos debería hacer pensar acerca de nuestro sistema de protección de menores.
Y, por tanto, ese informe extraordinario ya le puedo garantizar al portavoz del Grupo Parlamentario Popular que ya sus conclusiones -porque ya hace meses que lo tenemos-, sus conclusiones han sido llevadas a comparecencias y a iniciativas concretas y que no han sido asumidas por el Partido Popular.
Lo digo porque, a pesar de que el informe hoy venga a presentarlo, al igual que el informe de la memoria anual, llevamos ya meses trabajando sobre él porque ustedes nos lo han remitido, tal y como usted dijo, a todos los grupos de la oposición.

Voy a hablarle, además, de cuestiones concretas.
Por ejemplo, y como no he podido hacerlo antes, en el informe extraordinario se habla de que la vigencia del último plan integral sobre familia e infancia de la Comunidad Valenciana acababa, expiraba, en 2010.
Desde entonces, no tenemos.
Es una de las conclusiones a las que ustedes llegan.

No hay un modelo unificado para la detección de situaciones de riesgo ni de procedimiento ni de resolución administrativa que pueda ser utilizado por entidades locales para determinar el riesgo y, por tanto, poner a trabajar la maquinaria de los servicios sociales y del sistema de protección.

Por otra parte, pone especial interés en los servicios especializados de atención a la familia y la infancia, los SEAFI, que, por cierto, usted habla de que hay que dotarlos de una gran capacidad presupuestaria y, sin embargo, hemos podido ver cómo ha habido minoraciones en este último año, que están publicadas en el DOCV, y que lo que hacen es que, a pesar de que han aumentado las solicitudes para poder ingresar en los SEAFI, desgraciadamente los SEAFI se han mantenido, se han minorizado y, por tanto, no sabemos cómo se va a poder garantizar esa protección a través de este servicio tan importante.

Por otra parte, cuando se habla de las modalidades de retribución económica a las familias, a las familias de acogida, se continúa con los problemas para que reciban las prestaciones las familias de acogida, sobre todo en situaciones de urgencia, que sabe que son las familias que necesitan más de esa garantía presupuestaria cada mes, porque necesitan garantizar la adecuada dignidad de la situación de los niños de acogida que tengan en ese momento.

Bueno, la parcelación excesiva de los procesos, la falta de medios personales y económicos, la falta de agilidad y de inmediatez entre las distintas fases del proceso, la excesiva rigidez en la asignación de competencias están dificultando la implantación de la medida de acogimiento familiar en familia ajena, una medida que en el ámbito profesional se considera la más adecuada para ser adoptada con menores de edades de entre 0 a 6 años.

Éstas son las cosas que dice el informe, las conclusiones, conclusiones que llevamos además hace un mes -como ya le he dicho- y acompañados con la visita de la plataforma de menores que se ha constituido, y de la que usted tiene constancia porque visitaron creo que la sindicatura de Greuges en Alicante… Que, por cierto, ésa es otra felicitación, la descentralización de las instituciones del País Valencià.
Que en Alicante tengamos el Síndic de Greuges, pues, yo creo que es algo que, como hablaba usted de la cercanía, también acerca a la población alicantina que tenga una institución allí asignada -y, como alicantina, además, lo felicito mucho.

Y, por otra parte, como le decía, eso se llevó en una comparecencia, que vino la secretaria autonómica de menores, la señora Lucía Cerón.
Y en ella, la señora Lucía Cerón, cuando hablábamos de estas situaciones en las que hablábamos de las…, yo le hablé directamente de las conclusiones generales de este informe, de lo que le acabo de comentar, y aparte, por supuesto, de los impagos reiterados a los profesionales del sector, que llevaban acumulados entre cinco a siete meses -algo que también usted ha referido antes, que es parecido a los profesionales, o igual a los profesionales del ámbito de la discapacidad-, cómo estaban sufriendo por culpa de que todo se financia a través de subvenciones y de licitaciones a adjudicaciones que, al final, parece que sea la licitación al lote más barato, pues, al final, nuestra protección y atención a la discapacidad y atención a menores estaba siendo sometida a criterios economicistas y no, por tanto, a criterio de garantizar los derechos.

Por tanto, bueno, pues, un poco éste sería el planteamiento.

Gracias.

El senyor vicepresident:

(Inoïble) … Señor Ferri, por favor…

El senyor Ferri Fayos:

Sí, m'agradaria començar la meua intervenció replicant-li al senyor Maluenda.
Com sempre, en totes les comissions hem de tindre alguna discussió aixina, per qüestions del reglament que vosté mateixa ha fet.

Vosté m'ha tret un article de la llei de creació del Síndic de Greuges.
Però jo li trauré un article del Reglament de Les Corts que diu.
.
.
, el 48.
3 diu: «La comissió tindrà com a funció específica les relacions amb el síndic, com també l'aprovació o modificació del seu reglament.
» Ja que el senyor síndic, el senyor Cholbi, s'ha oferit a vindre a aquesta comissió tantes vegades com siga necessari, com nosaltres decidim ací, doncs, el que propose és que, ara després, decidim entre nosaltres, com tenim la potestat de modificar eixe reglament, decidir quantes vegades ha de vindre el síndic per a exposar el seu informe.
I, aleshores, aixina, ni vosté podrà dir-me a mi que el reglament del síndic diu una cosa i (veus) .
.
.

El senyor vicepresident:

Senyories, per favor.

El senyor Ferri Fayos:

.
.
.
i aixina que.
.
.

El senyor vicepresident:

Senyor síndic.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, bé.

D'alguna manera s'agrairia al senyor síndic açò, que ell s'haja posat a disposició, malgrat que alguns grups de la comissió no volen que comparega en més ocasions.

Després, quant a la seua rèplica, agrair-li la seua extensa resposta, perquè ha sigut molt constructiva, m'ha aportat molta informació, que és el que realment volia i per al que vosté ha vingut ací.

Li ha faltat respondre'm al tema que li he comentat d'un punt específic per al col·lectiu LGTB de lesbianes, gais, transsexuals i bisexuals, que també pateixen una sèrie de problemes a la nostra autonomia, i que estaria bé que vosté tractara en el seu informe.
Situacions que considerem que mereixen la seua atenció com, per exemple, els xiquets i les xiquetes que a les escoles pateixen bullying o assetjament escolar.
I li donaré tres dades: el 43% dels joves o xiquets i xiquetes que pateixen aquest assetjament escolar es plantegen el suïcidi; només el 19% dels joves perseguits van rebre ajuda del professorat; i el 82% de les víctimes no va informar la seua família.
Per tant, crec que és un tema amb suficient entitat com perquè puga ser tractat de forma d'ofici per part de la sindicatura.

També, per exemple, l'exclusió que ve donada, des de l'any 2012, de les dones lesbianes o solteres de la reproducció assistida gratuïta que s'està aplicant als centres valencians i que ara ha pres també el govern central com a pràctica, com a bona pràctica.

Sobre l'actuació policial de la Primavera Valenciana també s'ha oblidat vosté de nomenar-m'ho.
Perquè vosté l'any passat sí que em va dir que anava a prendre d'ofici una investigació d'ofici.
I també m'agradaria saber quines han sigut les conclusions d'eixes investigacions i com van ser resolts els escrits dels xiquets i les xiquetes que van ser afectats per aquesta actuació policial.

Després, agrair-li que vaja a incloure en l'informe de l'any que ve totes aquelles recomanacions que li vam fer des del Grup Parlamentari Compromís, per tant li agraïsc que vosté prenguera nota i que en l'informe de l'any que ve anem a tindre-ho, jo m'he pres nota, també, per a revisar-ho a l'any que ve i, per tant, si no ho ha posat, (rient) li ho tornaré a dir.

I, després, sobre açò també una proposta de millora, que no sé si s'està fent, i és que al final de tot el procés, amb la ciutadania, que es faça una espècie d'enquesta de valoració, una enquesta de satisfacció d'aquesta ciutadania sobre l'actuació de la sindicatura, sobretot perquè sempre està bé, no només rebre les recomanacions d'ací, dels grups parlamentaris, sinó també de la ciutadania en com podria millorar la seua tasca que d'alguna manera -ja li dic- és encomiable i que, segurament, se podrà millorar en molt poques coses.

Vosté ha fet referència, també, a allò que jo li havia dit sobre la possible eliminació de…, allò de l'informe Cora, ¿no?
, la possible eliminació de la sindicatura, i estic totalment d'acord amb la seua argumentació, emportar-se la sindicatura al Defensor del Pueblo és centralitzar encara més l'actuació, allunyar-la físicament d'aquells que estan afectats i, per tant, d'alguna manera llevar-li un poc d'eixe caliu humà que vosté mateix ha esmentat.

Perdre el síndic, en definitiva, és perdre democràcia, és perdre control sobre el govern i, al final, els que perden són els ciutadans i les ciutadanes.

Em consta que vosté es pren les queixes individuals de forma molt… que les treballa d'una manera adequada, perquè tinc familiars afectats per una sèrie de polítiques de la Generalitat valenciana i li trasllade la seua gratitud perquè s'han sentit molt ben tractats per vosté.
Per tant, li ho trasllade perquè ho tinga present.

I, finalment, li reitere l'enhorabona a vosté i a tota la sindicatura perquè l'augment de queixes no només implica que n'hi una augment dels problemes, sinó que també implica un augment en la confiança en la seua institució i, per tant, en vostés.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Senyora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies.

Senyor Cholbi, en primer lloc, evidentment, gràcies per les seues paraules i la consideració cap a la meua persona.

A mi, en aquesta última intervenció, m'agradaria fer una reflexió final perquè tots hem apuntat i hem assenyalat, evidentment, que la situació a la nostra comunitat és dramàtica i és desesperada per a moltes persones i per a nombroses famílies que no tenen res per a dur-se a la boca i que, a més, es troben ja en l'exclusió social.
Però el problema és que mentre açò passa, el govern de La Generalitat es manté impassible i amb una actitud per a mi clarament irresponsable aplicant retallades en tot allò que té a vore amb polítiques socials.

Per al nostre grup, per al Grup Parlamentari Socialista, l'única agenda programada pel Consell està íntimament relacionada amb l'aplicació de mesures clarament ideològiques amb l'excusa de la crisi com a bandera justificativa.

Així que, senyor Cholbi, que no l'enganyen, que no l'enganye el senyor Maluenda, encara que ací fa una defensa d'aquesta institució d'una manera molt vehement i molt passional, però jo li he de dir que dins d'eixa agenda també els cap l'eliminació d'aquesta institució a què vosté representa.
Però vullc que sàpiga que el meu grup parlamentari, de la mateixa manera que defensa principis tan bàsics com la igualtat, la justícia, la solidaritat, també defensa aquesta institució i el paper que té encomanada per vetllar pel compliment dels drets que tenen tots els valencians, que emparen els valencians.

Mire, jo i el meu grup parlamentari -li ho dia l'any passat i crec que és així- ens reafirmem amb el convenciment que tenim que la institució a què vosté representa el govern del Partit Popular no es la pren seriosament perquè l'incomoda, l'incomoda -si em permeten l'expressió- seure's enfront de l'espill de les seues misèries i de les seues incompetències perquè, com podem comprovar al llarg d'aquests anys, el govern del Partit Popular continua sense considerar ni les resolucions ni les recomanacions de la sindicatura en un nombre considerable de casos.
És un problema -com li dia abans-, encara que no és l'únic, la falta de voluntat política per dotar de més eines al síndic que li permeten fer un seguiment del que es fa palés i traslladar-lo a l'informe d'una manera més clarificadora i transparent.

A pesar que el treball s'ha incrementat notablement, no s'ha produït un augment -vosté ho assenyalava- de la plantilla de tècnics en paral·lel a aquesta situació, de manera que, evidentment, els professionals han hagut de redoblar els seus esforços per tal de resoldre amb eficàcia i celeritat els tràmits referits a queixes i consultes presentades.

Perquè el que sí que és cert -i vosté ho assenyalava i jo ho compartisc- és que el síndic disposa d'un bon equip de tècnics, que són sensibles als problemes que la societat valenciana denuncia reiteradament, que es posen en contacte amb l'administració afectada, amb les conselleries afectades, però el problema és que a partir d'aquí es trenca la cadena i s'acaba l'interés -almenys, amb la informació que disposem-, s'acaba la motivació de l'administració autonòmica per resoldre els problemes dels valencians.

I, per tant, jo em pregunte on queda la responsabilitat dels que han de complir en allò que hauria de ser una exigència, perquè és cert que cada any s'incrementen les queixes, algunes, inclús, s'arrosseguen dels anys anteriors i ja s'han convertit -com vosté diu en l'informe- no en un problema conjuntural, sinó en un problema clarament estructural.

Mire, en l'informe de l'any 2009 vosté ja dia una cosa molt interessant, ja advertia del risc que corria -en els moments de crisi econòmica- el fet que es poguera primar l'estat del benestar social.
Però el problema és que dos anys després, amb l'aprovació inclús de la carta de drets socials, la involució pareix no tindre fre, i el risc és major tal com s'advertix en l'informe que estem analitzant, on vosté diu: «Las medidas adoptadas en el ámbito de los servicios sociales están marcando el inicio de un cambio de modelo desde el modelo del estado del bienestar a un modelo benéfico asistencial.
»

Jo li pregunte, senyor síndic, si en la seua opinió, i a la vista dels continguts dels informes i de les àrees més afectades, dels retalls aplicats en temes socials, vosté creu que aquesta advertència està sent atesa pel govern de La Generalitat i si podem afirmar que la deriva i la reversibilitat dels drets socials -dels que parla en l'informe- podrien ser una realitat en un breu període de temps tenint en compte, a més, que la situació de crisi econòmica i d'impagaments per part del Consell s'allunya cada vegada més de les recomanacions que la institució a què vosté representa fa en els seus informes especials, com el que ha fet sobre el seguiment d'ofici en relació a l'aplicació de la llei de dependència.

I ja, per finalitzar, només m'agradaria conéixer la seua opinió respecte a la reforma de les administracions locals i de les conseqüències que se'n poden derivar de la permanència i la sostenibilitat dels serveis socials amb la reestructuració de les competències que s'assignen als municipis, perquè crec que la desaparició del servei públic més pròxim al ciutadà, com són els serveis socials municipals, tindrà conseqüències demolidores per als ciutadans i per al seu benestar.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Tirado.

Senyor Maluenda, té la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

En este torn de demanar aclariments, que no de rèplica, perquè no, per tant, per respecte a la presidència i al mateix síndic no vaig a replicar-li al senyor Ferri, ja tocarà en altre moment.

Però, sí que vullc reiterar la felicitació pels informes que ha presentat i, a més, considerar que els aclariments que ha fet la seua senyoria en la segona intervenció són satisfactòries i adequades, i, per tant, mos donem per satisfets, valga la redundància, amb les seues intervencions.

Quant a la senyora Tirado, només vullc aclarir una cosa, i és que pareix que tinguen obsessió amb mi; no per dir diverses voltes una mentira es convertix en realitat.
Mai, mai, ni en el president de La Generalitat, ni este grup parlamentari, ni el Grup Popular ha plantejat la desaparició d'esta institució ni de ninguna altra regulada en l'Estatut d'autonomia; altra cosa és que siguem defensors de l'austeritat.

I, per si la seua senyoria no ho sap -que crec que no ho sap, però altres senyories que estan ací a la cambra sí que ho saben, ací, a la comissió-, és que esta llei, la Llei 11/1988, de 26 de desembre, de creació del Síndic de Greuges, és fruit d'una proposició de llei presentada a soles pel Grup Parlamentari Popular.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyor síndic, per a finalitzar la seua intervenció.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

Per l'ordre d'intervencions, el Grup d'Esquerra Unida, la il·lustre diputada Esther López, accions sobre la recomanació votades en contra a Les Corts i que si m'impressionava l'actitud -diguem- de grup o personal amb la defensa que es feia i tal, doncs jo, com comprendrà, he d'acceptar, perquè és eixa la norma, la llei i el que s'aprove a Les Corts, siga el grup que siga, és la majoria la que marca la llei i la conducta -diguérem- a seguir.
El dret de les minories és lògic, és clar, jo això no ho qüestione, expresse la seua voluntat, el seu pensament, després se sotmet a una votació, i, després, s'aprova la llei, la proposició de llei o el que siga, ¿no?
Eixe és el tema.

Després, sobre l'informe de zero a sis anys, vosté ha fet una extensió prou interessant.
M'ha dit que és positiu, jo combregue amb el que vosté ha manifestat anteriorment, i m'alegra també que les conclusions que mosatros hem fet en l'informe hagen tingut un ampli recorregut; bé és veritat que en el recorregut a la millor n'hi ha pedres pel camí o n'hi ha clots, però hi ha hagut un recorregut que, si mosatros no haguérem fet l'informe, possiblement no s'havera despertat la sensibilitat de les persones sobre el particular.
I això naix -com vosté coneix- d'un avantprojecte d'una llei que n'hi ha, que encara no està… però que sabem que amb els diferents grups parlamentaris a cada instant coincidim en tot, i mosatros hem volgut fer una aportació, pels nostres tècnics, del que pensem sobre el particular.

I puc dir-los que per la Conselleria de Benestar Social, de més de les vint recomanacions que s'han fet, no sols han sigut valorades -diguem- molt positivament, sinó que mos estimulen a continuar treballant sobre el particular.
No fa falta que mos estimule perquè mosatros (inintel·ligible) .
.
.
problema a problema i intentem donar una solució.

Retribució econòmica a les famílies en situacions difícils, o siga, el que és ideal és que la persona o el xiquet de zero a sis anys estiga en el seu entorn familiar, això és el que és prioritari i el que cal buscar.
Ara bé, una volta passat això ha d'haver una família d'acollida, i aquí sí que entrem en el que vosté ha estat manifestant perquè és un fet real i palpable, que a voltes no reben les subvencions com haurien de rebre en temps i en forma i amb les quantitats que estaven previstes, perquè si comparem el que és l'ajuda a la família amb el que és l'ajuda a un centre, la diferència en la residència és molt gran, o siga que s'estalviaria l'administració una part important.

Bé és veritat que la família que arreplega una persona de zero a sis anys, un xiquet o xiqueta de zero a sis anys, mereix tota la consideració de la societat i tota la gratitud.
Posem-mos nosaltres en eixa situació i preguntem-mos mosatros mateixos: ¿jo seria capaç d'agarrar un xiquet que, inclús, alguns d'ells tenen problemes psíquics o físics o de conducta i tal, seria capaç si o no?
I jo no he fet cap enquesta però, possiblement, la contestació si fóra una… seria una gran contestació de signe negatiu.
¿Per què?
Perquè és molt delicat però mereix -ja li dic- tot tipus d'agraïments per part de l'altra societat.

I, després, estan els centres on els xavals poden anar, que és com -diguem- l'última solució i tal.
Però aquí mos trobem que el centre resulta molt car, la junta és forta, n'hi ha psicòlegs, ha d'haver educadors, ha d'haver metges, ha d'haver cuidadors i tal en el centre, doncs té (inintel·ligible) … i el tema doncs és francament delicat.

Jo voldria resumir-li que mosatros adquirirem -i crec que ho tenim en la consciència-, que és una situació de zero a sis anys que mereix la nostra atenció, la nostra perseverança i el nostre elogi a totes aquelles persones que estan treballant d'una forma directa o a través d'institucions en la defensa d'eixes criatures.
Això és el que jo li dic.

Després, els impagaments als professionals, ja li ho he contestat anteriorment.

La renta garantida de ciutadania, a falta d'acollida de les proposicions presentades pel seu grup, no va a impedir que el síndic seguisca emetent les seues recomanacions.
O siga, que si el seu grup no ha tingut una acollida com vostés haveren desitjat i tal, mosatros, no per això, anem a dir: «No, no anem a continuar.
» Mosatros anem a continuar amb el nostre treball, que és el que és, o siga, de tirar endavant.

Informe extraordinari sobre protecció del menor.
Hem demanat un calendari d'aplicació, una planificació.
(Inintel·ligible) .
.
.
són imprescindible, però la permanència del menor en el seu entorn, i se considera imprescindible potenciar l'acolliment familiar i expressament l'acolliment residencial.

Els impagaments en el sector no són (inintel·ligible) .
.
.
els reitere la necessitat d'arbitrar mesures estructurals per a pagar amb rapidesa.
Este és el que tinc l'honor de contestar-li.

Després, afegir-li, encara que no haja entrat en això, que jo tenia preparat aquí, per si vostés ho preguntaven, però si no, amb molt de gust els ho donaria, que de les qüestions platejades pels grups parlamentaris en la sessió de la Comissió de Peticions realitzada l'any passat, el 20 del sis de 2012, jo tenia preparat per a cada grup, igual com he fet amb vosté, la contestació sobre la situació que en este cas em presentava l'il·lustre senyor Ignasi Blanc Giner i aquí està.
.
.
(Veus) ¿Eh?
Blanco, Blanco, ¿no?
(Veus) ¿Què he dit?
Bé, Ignacio Blanco, Blanco Giner.
¡Ah!
El que passa que he dit Blanc, val.
Bé, doncs demane disculpes.
O siga, aquí sobre el particular, que no vaig a llegir-los ara, però que si vol, amb molt de gust, li faig arribar a vosté perquè sàpia com està la situació.
I de l'altra manera, també, en el grup del Partit Socialista.

Vull dir-los amb açò que mosatros no vam vindre i vam acceptar una sèrie de paraules o de compromisos i tal, sinó que hem seguit amb molt deteniment el que eren les seues preocupacions i els compromisos que vam adquirir amb tot ells.
Igual que els que adquirim ara, puc dir-ho que demà, o despús-demà com a molt tardar, ja estarem reunits per a vore què podem fer i per on podem tirar.
O siga, no es pensen que ja hem acabat.
No, no, no, ni molt menys.
Ara, hem començat.

El Compromís em toca el tema de gais i lesbianes.
Mantenim un contacte directe amb el col·lectiu Lambda.
Vosté ho sap, encara que les queixes són molt escasses, jo diria afortunadament, que no hi hagen queixes és.
.
.
, afortunadament.
Si vosté creu que mos poden enviar queixes, amb molt de gust seran ateses amb tota la màxima consideració i simpatia.
O siga, que treballarem sobre.
.
.
, obrirem una queixa.
.
.
, jo crec que podríem obrir una queixa d'ofici per a investigar la situació actual.
¿A vosté li pareix correcte això?
Doncs bé, prenim bona nota i anem a obrir una queixa d'ofici sobre el particular.
I espere que vosté l'any que ve puga adonar-se que sí que hem complit.

La Primavera Valenciana.
Vosté recordarà, i si no ho recorda, li ho dic jo, que mosatros mos vam reunir amb la delegada de govern, a pesar que és un tema que no afecta a mosatros, a les competències nostres perquè és del govern central, i la delegada del govern no depén en absolut de l'administració autonòmica, sinó que depén de l'administració central.
Ahí sí que havera hagut de ser el Defensor del Poble el que haguera hagut d'intervindre en el tema eixe, perquè és de l'administració nacional i tal.

Ens vam reunir amb la Delegació del Govern en la Comunitat Valenciana, mos vam reunir també amb els pares allí en el mateix institut i amb directius de l'institut -si no recorde mal, no sé si era la directora-, demanant tot tema d'informació que, per una part, mos va arribar de la delegada del govern i, per l'altra part, el de la directora que no mos va arribar, la directora del centre no mos va arribar, i allò dels pares.

Vam haver de suspendre les nostres actuacions, o siga, quan la teníem molt avançada, per la judicialització de les queixes com mos obliga la nostra llei.
Quan un tema es judicialitza, mosatros ja no podem entrar en ell.
Per tant, jo vull que vosté ho comprenga, però d'esta forma es posa vosté al costat del que és la llei.
Ja ha vist la nostra bona voluntat.

En el PSOE, Clara Tirado, estimada Clara Tirado.
Situació dramàtica.
Jo pose la mateixa paraula: situació dramàtica.
Situació dramàtica, ni n'afig ni en lleve, situació dramàtica, o siga, les despenses econòmiques són molt escasses i, aleshores, afecta molt a l'estat de benestar social, o siga, mosatros estem veient-ho tots els dies, o siga, que no mos ha de vindre ningú amb històries ni historietes.
Mos afecta.
És una situació dramàtica.
Agarres temes de la vivenda, agarres temes de la llei de dependència, agarres temes de menors, agarres temes de transport escolar, agarres temes d'edificis escolars, etcètera, etcètera.
És una situació molt dramàtica, i girar i no mirar-ho és donar-li l'esquena on està un problema.
I l'obligació nostra és afrontar-ho, exacte a la seua manifestació.
Però sentint-ho molt, he de dir-ho que és aixina, és dramàtica i lamentable.

La voluntat d'ajuda és institucional, i li conteste que per la nostra part, també, personal amb tots els temes estos.

La responsabilitat de les resolucions de les queixes no mos correspon a mosatros, com vosté sap, correspon al que és l'administració, la que té eixa responsabilitat.
Mosatros el que fem és insistir sobre el particular i l'administració, d'acord amb els mitjans que té, el que fa.

L'opinió de l'estat de benestar social.
Doncs que si s'utilitza massa el que són les paraules de crisi econòmica.
Jo crec que és un problema de crisi econòmica, però també de mentalitat personal i institucional.
O siga, hem d'estar tots mentalitzats que dins de l'ordre i de les prioritats està el benestar social de les persones i que no es pot, dins dels possibles i dels impossibles, retallar i clavar les tisores per ahí.
Jo no sé com, honradament no ho sé, però l'únic que sé és que el problema està ahí i està desafiant-mos a tots, i no podem posar fre davant eixa problemàtica.

La reforma de l'administració local: si és la desaparició dels servicis socials als ajuntaments.
Jo sóc partidari que la proximitat sempre genera qüestions positives.
Per tant, seria partidari que no desaparegueren ni molt menys, o siga.
.
.
, ni molt menys.
O siga, no es tracta d'augmentar la burocràcia.
No, no, no, és tracta d'augmentar el servici als ciutadans i a les ciutadanes.

I, per últim, el que hem fet sobre el.
.
.
, al senyor Maluenda reiterar-li la gratitud per les seues paraules i dir-li que jo també sóc coneixedor del posicionament que ha adoptat el Consell sobre les distintes institucions, però a mi no em correspon parlar de les altres institucions.

Parle del síndic i en ningun moment per ninguna persona qualificada ni amb responsabilitat administrativa important ha segut qüestionada la nostra permanència com a institució.
Sí que es van fer uns retalls com en les altres institucions.
I hem sofrit estos retalls però mosatros hem sabut fer la faena amb molta exactitud, privant-mos de moltíssimes coses que a la millor podien ser necessàries i agarrant les que són imprescindibles i útils.

Per tant, m'alegra que coincidisquen tots els grups en la necessitat que estiga esta institució.
I si algun dia han de fer alguna reforma que necessitaria de l'Estatut, doncs els recorde que en el diari de sessió de hui, com al de l'any passat, el que vostés han dit, que mos dóna molta fortalesa.

I els done ja per al final les gràcies més sinceres i més entranyables per les seues intervencions, les gràcies pel seu treball, les gràcies per l'exigència que tenen a mosatros, i espere personalment i institucionalment en el nom de tot el col·lectiu no defraudar-los.
Quede a la disposició de tots vostés per al que vullguen.

Moltíssimes gràcies, senyor president.
Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor síndic.

Per a finalitzar esta intervenció, esta compareixença, agrair-li també en nom d'esta comissió entenc, la mateixa.
.
.
, la seua disposició de servici al poble valencià i a Les Corts que el mandaten a vosté per a fer el seu treball i estendre l'agraïment als seus adjunts i al seu personal, als tècnics, als assessors i, en definitiva, a tot el personal d'eixa casa.
O siga, que moltíssimes gràcies.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Fem una pausa de cinc minuts per a despedir el síndic i després reprenem la sessió.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Pronunciaments de la comissió sobre les sol·licituds de compareixença del síndic de Greuges en relació amb la llei de dependència i amb el dret fonamental de les persones a disposar d'un habitatge digne, presentades pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 48.
663 i 48.
666)

El senyor vicepresident:

Reprenem la sessió amb el tercer punt de l'ordre del dia, que és el pronunciament de la comissió sobre dos sol·licituds de compareixença, concretament l'escrit 48.
663, del Grup Parlamentari Compromís, mitjançant el que sol·licita la compareixença del Síndic de Greuges en relació amb la llei de dependència, i el 48.
666, del mateix grup parlamentari, sol·licitant la compareixença del Síndic de Greuges en relació amb el dret fonamental de les persones a disposar d'un habitatge digne.

Com hem acordat abans, el debat s'ordenarà de la següent manera: hi haurà una intervenció a favor, en representació del grup que presenta els escrits, per deu minuts, i després se votarà, i a continuació els grups que no han intervingut faran l'explicació de vot, per un temps de cinc minuts.

Per tant, té la paraula el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Acabem de tindre la compareixença del síndic, i bé, en el seu informe d'enguany, en l'informe anual, hem vist que hi ha més de dos mil queixes referents a l'aplicació de la llei de dependència.
2.
015 sobre 14.
000 és un alt percentatge, i per tant creguem que això ja li dóna una importància suficient al tema com perquè siga tractat en aquesta comissió de forma molt específica.
És un tema greu i el síndic ho està estudiant personalment.
I, per tant, cal que des d'esta comissió li donem l'atenció necessària i que el síndic comparega ací, ens done les seues dades, ens done la seua informació per a poder tindre un posicionament clar en aquestes Corts i que els diputades i les diputades tinguen la informació de primera mà i no es basen només amb l'informe, que d'alguna manera ja és.
.
.
, ja està acurtat d'alguna manera.

I ahí tenim casos personals, com els que ha anomenat abans la senyora López, i no vaig a repetir-los.
Per tant, ahí queden, els han anomenat en el punt anterior.

I com reiterava abans, és un tema que.
.
.
, el tema de la dependència, perquè entenc que he de defensar les dos a la vegada, no?
, la.
.
.

El tema de dependència és el segon tema quant a serveis socials dins de l'informe del síndic i, per tant, creguem des de Compromís que hauria de ser tractat de forma específica en aquesta comissió.

Després quant a la compareixença per l'accés a l'habitatge, el 70% de les queixes sobre l'accés a l'habitatge són per l'aplicació del xec d'habitatge.
En este parlament s'ha debatut moltes vegades sobre aquest tema, i creguem també, per tant, que és un tema molt important saber de primera mà, quines són les queixes, quines dades compta el síndic i com s'han de tractar.

La conselleria sobre aquest tema porta impagant des de l'any 2009.
Per tant, hi ha persones, hi ha moltíssims milers de persones afectades, més de cinquanta mil famílies que estan pendents d'aquestos impagaments.
I després que se sumen a més les mentides de la conselleria que no dota pressupostàriament aquestes ajudes, dient que les ajudes no van a prescriure, que sí que van a prescriure, però que es continuaran pagant.
Per tant, generant una inseguretat jurídica per a les persones afectades.

I després la consellera mateixa, que enviava a la ciutadania, als afectats per aquestes ajudes, al Síndic de Greuges, i a aquest mateix, perquè feren la reclamació al Síndic de Greuges, quan la reclamació s'ha de fer directament a la conselleria.
I això ho ha dit el Síndic de Greuges en un comunicat.

A més, s'afegeix el problema de l'eliminació de la subsidiació, açò no pertany a la Generalitat valenciana, sinó que pertany al govern estatal.
Però també ens interessa saber quines són les dades amb què compta el Síndic de Greuges sobre aquest tema.

I, a banda, tenim dades sobre l'emancipació juvenil, que set de cada deu joves encara han de viure en casa dels seus pares perquè no tenen una manera d'emancipar-se, i el 12% d'aquells que s'emancipen han de tornar al seu habitatge habitual, al seu habitatge familiar.

I, per tant, és un tema important també perquè l'habitatge, no només el reconeix la Constitució, sinó també el reconeix el nostre Estatut d'autonomia, i el Síndic de Greuges ha de defensar a la ciutadania en aquells aspectes que l'Estatut d'autonomia recull.

I l'article 16 de l'Estatut d'autonomia ens deixa ben clar que l'habitatge és un dret reconegut de qualsevol ciutadà o ciutadana valenciana.

Aquestos són els arguments que des de Compromís utilitzem per a demanar que el síndic haja de comparèixer ací per a tractar específicament estos temes.
I ara deixe pas a la resta de grups parlamentaris.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Anem a procedir a la votació, segons el que hem parlat.

És, en aplicació de l'article 48.
1, és vot ponderat.
Per tant, les seues senyories expressaran el seu vot començant de menor a major.

Vots d'Esquerra Unida?

La senyora López Barceló:

¿Lo explico o lo digo?

El senyor vicepresident:

No, diga.

La senyora López Barceló:

¡Ah!
A favor.

El senyor vicepresident:

A favor.
Grup d'Esquerra Unida, a favor.

Grup de Compromís?

El senyor Ferri Fayos:

A favor.

El senyor vicepresident:

Evidentment, a favor.

Grup Socialista?

La senyora Tirado Museros:

A favor.

El senyor vicepresident:

Grup Socialista, a favor.

Grup Popular?

El senyor Maluenda Verdú:

En contra, pels motius que explicaré en l'explicació de vot.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Ara procedim a l'explicació de vot.

En primer lloc, Esquerra Unida.
Quan vullga, senyoria.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, desde Esquerra Unida hemos votado a favor, como no podía ser de otra forma, en coherencia con lo que veníamos explicando en la anterior comparecencia.
Yo me atengo al tiempo que me dé el presidente… (Remors i pausa)

De acuerdo.
En relación a la coherencia con lo que había planteado anteriormente, entendemos que no puede ser solamente una comparecencia al año en la que tengamos al síndic de Greuges.
Si nos atenemos a lo que todos los grupos de la oposición hemos dicho, de la oposición y también el Grupo Popular, entorno a la importancia de la figura de la institución, y del síndic y del gran trabajo y prolífico trabajo que realizan atendiendo las quejas de miles de ciudadanos valencianos, y también, por supuesto, quejas en cuanto a quejas estructurales, que no coyunturales sobre las políticas en materia sobre todo social.

Entendemos que el síndic de Greuges debería de venir más asiduamente, es decir, en unos periodos más cortos de tiempo, en donde pudiéramos tratar monográficamente los temas más importantes o más acuciantes en este momento de extrema urgencia para la sociedad valenciana.

Dos de esos temas son los que plantea Compromís, que sería el de la ley de la dependencia y, por otra parte, el del acceso a la vivienda.
Tal y como además ha comentado el síndic de Greuges, estos dos temas son temas fundamentales dentro de la memoria anual y, por tanto, han copado un gran número de quejas de la ciudadanía valenciana, que han sido resueltas, que no recogidas por el Consell.
Y, por tanto, creemos fundamental que cuando, a tenor de los datos, como por ejemplo el de 23.
000 personas en el limbo de la dependencia, cuando habla el síndic de Greuges de una paralización del acceso a un derecho subjetivo, como es el derecho a la ley de dependencia en el País Valencià, entendemos que esta comparecencia es fundamental para que tratemos este tema de forma profunda y en donde realmente se vea si existe una verdadera voluntad política por llegar a un consenso para mejorar esta política o si todos esos obstáculos que se están poniendo por parte del Consell son conscientes y, por tanto, van en la línea de, como el señor Rajoy dijo antes de entrar al gobierno, de demostrar la inviabilidad del derecho subjetivo a la ley de dependencia en cuanto al sostenimiento financiero, es decir, poner por encima, como siempre, el pago de intereses, el pago de la deuda, antes que, por supuesto, el pago de los derechos sociales tal y como, en coherencia con el Partido Popular, aprobaron junto con el Partido Socialista el cambio del artículo 135 de la Constitución española.

Pero nosotros entendemos que debería de comparecer el síndic para que tratemos este tema de forma profunda.

Por otra parte, el acceso a la vivienda es algo que también nos preocupa profundamente, sobre todo cuando se veta directamente la posibilidad de debate por parte de la Mesa de Las Cortes sobre una proposición de ley que adapta Esquerra Unida, a tenor de ese decreto de ley contra los desahucios que en la Junta de Andalucía se ha aprobado, que ahora ha resuelto en constitucional la Comisión Europea, pero que por supuesto nosotros seguiremos defendiendo que la vivienda es un derecho y no una mercancía.

Y, por tanto, queremos hablar del acceso a la vivienda, queremos hablar de cómo mejorar y garantizar el derecho constitucional a la vivienda, a pesar de todos los obstáculos que pongan desde todos los elementos presión conforme a la sociedad.

Y, por tanto, desde Esquerra Unida consideramos también fundamental que veamos cuáles son realmente las quejas y la realidad concreta, tal y como ha dicho el síndic, bajar a la realidad concreta de las quejas individuales y particulares de aquellas personas que se están viendo desposeídas de uno de los derechos fundamentales que establece el marco constitucional, que es el derecho a la vivienda; y además un sobreendeudamiento que es el que verdaderamente está planteando la gran pesadilla de aquellas personas que están viviendo los desahucios en su familia y en su núcleo.

Por tanto, desde Esquerra Unida creemos que estos temas merecen que en la Comisión de Peticiones comparezca el síndic de Greuges, que es quien se está acercando a quienes sufren entorno a estos dos temas.
Son las consecuencias graves de las políticas del Partido Popular y, por lo tanto, no entendemos que pueda haber un voto en contra, solo lo entendemos simplemente para cubrir el expediente en la Comisión de Peticiones, y realmente solamente sirve para que venga el síndic, en un tiempo prácticamente imposible de abordar, las 454 páginas de su informe de memoria anual.
Demos aquí atención al síndic y los grupos de la oposición con ello parezca que se nos ha dado la posibilidad real de fiscalizar toda esa tarea, que es la de la defensa del alto comisionado de Las Cortes de los derechos y las libertades de la sociedad valenciana.

Como seguramente eso es pasar un trámite para el partido que sostiene el Consell, entendemos que se vote en contra.
Pero, por supuesto, desde Esquerra Unida seguiremos defendiendo la necesidad imperiosa de que tratemos estos temas con responsabilidad y no con una dejación y con una política consciente de apartar el estado social y convertirlo en un estado de beneficencia, tal y como ha dicho el señor Cholbi, como dijo en el momento de presentación del informe de la memoria anual del Síndic de Greuges.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Señora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Sí.
Gràcies, senyor president.

Molt breument.

El meu grup parlamentari ha votat favorablement aquesta proposta en la qual sol·licita la compareixença del síndic de Greuges en la Comissió de Peticions, tant en relació a la llei de dependència com en relació amb el dret fonamental de les persones a disposar d'un habitatge digne.
I ho fem a més en coherència amb el que hem dit al llarg de les intervencions que hem tingut durant aquest matí, tenint en compte que hem sol·licitat una major presència del síndic de Greuges davant d'aquesta comissió per a poder tractar temes i qüestions concretes que en el dia d'avui és impossible tractar.
I crec que a més és una coherència que, fruit de les paraules i les declaracions que han fet altres grups polítics, doncs supose que haurien de marcar un sí en la votació d'aquestes dos sol·licituds, atenent eixa coherència.

Jo crec que està més que justificada en els dos casos.
Són dos de les àrees més afectades que s'exposen en l'informe anual de 2012 del Síndic de Greuges, que arreplega i arrossega nombroses queixes per part dels ciutadans.
És evident que la llei de dependència, després de sis anys de boicot en les expectatives generades en esta comunitat respecte a la esta, respecte a la garantia d'aquest dret subjectiu, s'afonen i les queixes ciutadanes s'incrementen.
Jo crec que és important que puguem analitzar el que de fet el síndic de Greuges diu i lamenta, i és que les recomanacions realitzades, fruit de la investigació d'ofici realitzada sobre l'aplicació de la llei de dependència, allà en octubre de 2007, continuen tenint la mateixa vigència perquè no es complixen.

I crec que hi ha qüestions que també s'han d'analitzar.
I és la demora en la tramitació dels expedients, que a més se constituïx com una espècie de denominador comú en totes les queixes que es presenten respecte a la llei de dependència i que en ningun cas s'han resolt els expedients en el període de sis mesos que estableix la llei, sinó que són períodes de dos, tres i quatre anys.

I respecte al dret fonamental de les persones a disposar d'un habitatge digne, doncs és evident que l'actual crisi econòmica no només ha minvat els recursos a les persones, sinó que a més el dret constitucional a l'habitatge, no només l'accés a la vivenda s'ha posat en perill, sinó que hi ha moltes persones que estan perdent la seua vivenda, i açò és conseqüència no només de la falta de recursos econòmics, sinó que hi ha resposta, una falta de resposta per part de l'administració pública, que és la que també esta posant en perill, en risc, aquest dret constitucional, i són els impagaments reiterats i el retarde en els abonaments d'ajudes, com la renda bàsica d'emancipació, les ajudes per a lloguer o les ajudes per a rehabilitació.

Per tant, jo crec que aquestes dos sol·licituds estan més que justificades, atenent un poc la sol·licitud de tots els grups parlamentaris que la tasca del Síndic de Greuges la puguem analitzar amb més profunditat i amb qüestions que afecten sobretot la qualitat de vida i el benestar dels ciutadans, que la puguem analitzar en aquestes comissions.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Tirado.

Senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, hem votat «no» a estes dos propostes de compareixença per dos motius: un de forma i l'altre de fons.
En el de forma, només gràcies a la generositat -s'ha de dir aixina- de la Mesa de Les Corts, ha fet possible que estos dos iniciatives se puguen debatre hui, perquè no s'ajusten a reglament.
El que demana Compromís, i a més subscric el criteri que ha aplicat la mesa, el que demana Compromís és que comparega el síndic, quan ni la llei ni el reglament permet que siga aixina.
O siga, el que passa és que la mesa ha fet una interpretació extensiva de l'article 44.
1 del Reglament de Les Corts, de l'article 44 en el seu conjunt inclús, i ha donat l'oportunitat que ací la comissió se pronuncie al respecte.
Per això, voran les seues senyories que en el tercer punt de l'ordre dia posa pronunciament de la comissió, que no és el que demana Compromís.
Compromís demana la compareixença.
Eixa és la qüestió de forma.

Per tant, encara que compartint el criteri de la mesa, de portar-ho a la comissió i que se puga debatre esta qüestió, hem dit que no perquè significa un precedent el que vostés no respecten el que el reglament indica.

Quant a la de fons, mire, la de fons.
Hem estat discutint l'informe del síndic.
Han tingut les seues senyories temps per a plantejar aquelles qüestions que són prioritàries.
A la millor s'han equivocat al plantejar la prioritat en altres qüestions que no eren tan importants com les dos que han manifestat.

És més, de l'anàlisi que vostés podran fer al llarg dels pròxims dies o mesos de la publicació que s'ha fet de l'informe, voran la quantitat, la quantitat de queixes que hi ha hagut sobre això.
Vostés s'han referit a la dependència i no s'han referit a allò dels desnonaments.

Per cert, i de la forma que se planteja, quant al contingut de la llei, he de recordar-ho també que no són competència d'estes Corts.
Són dos lleis que són de l'estat.
Sí que és preocupació nostra i competència nostra el fer un seguiment de l'afectació que això puga fer als ciutadans de la Comunitat Valenciana.
Però quant a la iniciativa, si se refereixen a la reforma de la llei, sàpien que és del Congrés dels Diputats.

Clar que pot comparéixer el síndic.
Pot comparéixer el síndic, pot comparéixer el síndic, conforme diu l'article 33.
1, per a informar no a esta comissió, a qualsevol comissió de Les Corts, si prèviament aixina ho ha acordat la comissió, per a informar d'allò…, del que siga convocat, basat en els informes que haja realitzat.
Clar, clar.
I ell ha comparegut i ha informat sobre el contingut…, ha exposat a la cambra el contingut d'eixe informe.
I les seues senyories han tingut l'oportunitat de pronunciar-se sobre això.

O siga, que han fallat en la forma.
I en el fons, estan plantejant una qüestió que acabem de debatre i que si vostés no s'han esplaiat en alguna matèria en concret és perquè no han tingut massa interés, perquè temps sí que hi ha hagut.
És més, hi ha hagut alguna senyoria que ha dedicat la meitat del seu temps a parlar d'altres qüestions que no tenien res a vore en el contingut de l'informe.

Per tant, hem actuat com creem que té d'actuar un grup responsable, com és el Grup Parlamentari Popular, hem alabat la decisió de la mesa de permetre que se porte a la comissió a pesar que no reunia els requisits per això, però com després vostés protesten que si la mesa… Aquí s'ha dit fa un moment que la mesa també ha impedit que una iniciativa sobre la vivenda s'haja debatut.
I és fals.
La mesa, no.
La mesa s'ha limitat a atendre el que manifesta el criteri del Consell, que diu «no» a la tramitació i «no» a la presa en consideració, però la mesa no té ninguna culpa.
L'ordenament jurídic ho té establit, i mentres no es canvie, mire, té de ser aixina.

I quant a eixes reformes legislatives que anuncie, el meu grup no té por a elles.
Presenten-les, presenten-les.
Anem a analitzar-les.
I si tots arribem a la conclusió que cal modificar la llei perquè siga d'obligada compareixença sense pronunciament de la comissió la presència del síndic, si arribem a eixa conclusió, no serà el meu grup qui s'opose que siga aixina, però mentrestant, les lleis són per a complir-les.
I el reglament té rang de llei també.

Res més.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per tant, oïdes les manifestacions de vots i les explicacions oportunes, i perquè conste en el Diari de Sessions, esta comissió per majoria rebutja les sol·licituds de compareixença que s'han indicat al començament d'este tercer punt.

Tramitació de documents tramesos a la comissió

El senyor vicepresident:

Passem a l'últim punt de l'ordre del dia, que és la tramitació de documents remesos a la comissió, que tots vostés tenen en les carpetes.
Concretament, n'hi ha dos, amb registres d'entrada 55.
896 i 58.
954.
I si no hi ha inconvenient per part dels grups, els donarem per tramitats.
(Veus)

Sí, senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Gràcies, senyor president.

Respecte de l'escrit 58.
954, pregue siga remés a la comissió de sanitat i, a més, se pose en coneixement dels grups parlamentaris per si volen fer alguna actuació sobre ell.

Quant al 55.
896, pense ja està substanciat.

El senyor vicepresident:

Bé.
Sí.
Endavant, senyora López.

La senyora López Barceló:

En cuanto a… Bueno, desde Esquerra Unida también creemos oportuno que se eleve a la comisión de sanidad que se haga… (Veus)

El senyor vicepresident:

Vosté havia dit…

El senyor Maluenda Verdú:

Sin inconveniente en que sea también a la comisión, pero digo a la comisión de sanidad para que llegue la queja de un ciudadano al departa…

El senyor vicepresident:

N'hi ha una petició a la comissió i una altra a la conselleria, de remissió.
Molt bé.
¿Alguna cosa més?
No.

Senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí.
Respecte a l'escrit 58.
954, estic d'acord que es remeta a la Conselleria de Sanitat, a la comissió si és necessari, als grups parlamentaris.
I la meua pregunta és: una vegada açò se remet, ¿quina…, ja mor ahí el procés?
Vull dir, d'alguna manera açò se remet a la Conselleria de Sanitat, perquè supose que aquesta persona ja s'haurà referit a la Conselleria de Sanitat en diverses ocasions i segurament no haurà rebut resposta de la Conselleria de Sanitat.
Per tant, aquesta comissió perdria tot el seu…, tota la seua credibilitat si açò només es quedara ahí.

Per tant, no sé si des de la presidència, si des de la mesa d'esta comissió, se pot anar més enllà en el sentit de fer complir el que…

El senyor vicepresident:

La qüestió està en el reglament.
En el reglament indica que se dóna tràmit a les instàncies oportunes.
Després, els grups van…, fan el seguiment polític, que no li tinc d'explicar a vosté.

El senyor Ferri Fayos:

Bé.
Però des de Compromís fer constar la discrepància en la manera de funcionar d'aquesta comissió, que està reglada pel reglament, però que d'alguna manera ja vam intentar modificar en un ple i que es va votar en contra.

El senyor vicepresident:

Constarà aixina en el Diari de Sessions.

Si no hi ha més punts a tractar, és closa la sessió, senyories.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 27 minuts)