RTVV%2020211104HTML.html





Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual realitzada el dia 4 de novembre de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la diputada senyora Estefania Blanes León.
Reunió número 13.

La senyora presidenta:

Si estem totes, donem inici a la comissió ordinària de radiotelevisió valenciana i de l'espai audiovisual.

I la senyora secretària passarà llista a vore si hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … Disculpeu, que no estava el micròfon.

Acord de la comissió per a l'ampliació del calendari de treball de la subcomissió especial d'estudi per al treball de propostes de possible millora de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de la Generalitat

La senyora presidenta:

El punt 2, com bé dia, era l'acord de la comissió per tal d'ampliar el calendari de treball de la Subcomissió especial d'estudi per al treball de propostes de la possible millora de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió de l'àmbit autonòmic de titularitat de la Generalitat.

En principi, ho passem a votació directament, si no hi ha cap paraula.
Com vullguen, senyories.
Vots a favor?
Vots en contra?
S'aprova l'ampliació.

Ampliació de les compareixences previstes en el pla de treball de la subcomissió especial d'estudi per al treball de propostes de possible millora de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de la Generalitat

La senyora presidenta:

Passem al següent punt, que és l'ampliació, en este cas, de les compareixences previstes en el pla de treball de la Subcomissió especial d'estudi per al treball de proposta de la possible millora de la Llei 6/2016, de 15 de juliol, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, de titularitat de la Generalitat.

Passem també a votació, si els sembla.
Vots a favor?
Vots en contra?
També queda aprovada l'ampliació.
(Veus)

No, no hem posat la data predeterminada.
Marquem… (veus) marquem sis mesos per a aquesta pròrroga.
I en cas que siga necessari, ja…

Ja passaríem al punt 4, que si…, vicepresident…

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Faltaria, si em permet la presidenta, fer la lectura i aprovació, si escau…, el punt primer de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Si no hi ha cap inconvenient, s'aprova.
D'acord?

Proposició no de llei sobre el desenvolupament d'un sistema de reciprocitat de mitjans de comunicació en llengua catalana, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 33.
214, BOCV número 153)

El senyor vicepresident:

I ja passaríem al punt 4: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el desenvolupament d'un sistema de reciprocitat de mitjans de comunicació en llengua catalana, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem.
I després crec que hi ha una esmena per part del grup Compromís.

Té sis minuts la portaveu del grup Unides Podem.
Senyora Blanes, quan vullga.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

Portem una proposició no de llei per a intentar d'una vegada per totes el compliment d'eixe compromís que es té en quant que hi haja una reciprocitat plena i eficient de tots els mitjans de radiotelevisió que compartim la mateixa llengua, en aquest cas, tant la catalana, com les Illes Balears com inclús fora de les nostres fronteres, que també s'utilitza aquesta llengua.

Nosaltres entenem que hi han tres punts fonamentals a tindre en compte.
Un seria el caràcter polític, la voluntat política en representació de la societat valenciana de fer efectiva eixa reciprocitat.
Després estaria el caràcter legislatiu o normatiu, que ho permeta o no.
I després hi hauria una altra, que seria la part tècnica de la posada en funcionament de la reciprocitat dels canals.

Nosaltres entenem que la part política ha sigut manifestada en moltes ocasions.
De fet, si fem un poc d'història, TV3, per exemple, ja es va poder vore al País Valencià des de 1.
983 fins al 2011, precisament gràcies a una iniciativa popular que, a través d'Acció Cultural del País Valencià, va fer possible eixes instal·lacions i la gestió d'antenes repetidores per tal que poguérem gaudir de les retransmissions.

Però, malauradament, al 2007 el Partit Popular, amb Francisco Camps al front, va ordenar el seu cessament, encara que el Tribunal Suprem va emetre una sentència segons la qual la Generalitat no era competent precisament per a sancionar, en este cas, a Acció Cultural per aquesta retransmissió.

Però també és cert que, posteriorment, ja amb Alberto Fabra, del Partit Popular, en 2014 es va…, van acordar precisament amb Artur Mas, de Convergència i Unió, el restabliment d'aquestes retransmissions de TV3 ací i de Canal 9, en aquell moment, a Catalunya.

També, al 2016 va haver una voluntat política per part del president Ximo Puig amb Carles Puigdemont per tal d'arribar a eixe acord.
Però la realitat és que fins al dia d'avui açò encara no ha estat possible.
Per tant, entenem que és important eixe acord.
Nosaltres demanem que es signe un acord formal, així com s'ha fet en altres llocs, com puga ser entre les Illes Balears i Catalunya, etcètera.

I després està el tema normatiu.
El tema normatiu està més que justificat perquè ja la Carta europea de les llengües regionals i minoritàries, de 5 de novembre de 1992, deia en el seu tractat que amb la finalitat de promoure les llengües regionals i minoritàries d'Europa…, i que l'estat espanyol precisament va ratificar el 9 d'abril aquesta carta europea i, per tant, és d'obligat compliment, diu que els estats poden imposar obligacions per tal de garantir l'adequada prominència dels continguts d'interés general vinculats a uns objectius.
Uns objectius que són la llibertat d'expressió i la diversitat cultural.
La Carta de drets fonamentals de la Unió Europea esmenta precisament tres pluralismes que cal respectar, i un d'ells és la cultura, la religió i el lingüístic.
Per tant, entenem que està més que justificada la posada en marxa de les iniciatives per al foment i l'ús de la nostra llengua i de compartir amb altres territoris de llengua comuna.

Després també ve la dificultat tècnica de per què no es pot a dia de hui…, o s'interpreta per la part tècnica que no es pot a dia de hui fer efectiva aquesta reciprocitat.
I és precisament per la manca d'espai per a poder incrementar el nombre de canals que puguen ser emesos en l'espai radioelèctric.

El que sí que és cert és que la Llei 22/1999, de directiva europea, diu que les comunitats autònomes podrien tindre dos canals múltiplex digitals.
Per tant, està recollida eixa possibilitat.

I després, també, dir que en l'informe de Comissió Nacional del Mercat i de la Competència, precisament de 2019, diu que tant el País Valencià com les Illes Balears disposen del suficient espai radioelèctric per a poder disposar d'un segon canal múltiplex digital.
Per tant, és una qüestió de voluntat d'ampliar-ho per tal de tindre l'espai suficient.

I cal tindre en compte que no sols pel tema de poder gaudir d'eixos canals d'altres autonomies, com puga ser Catalunya o les Illes Balears, sinó que també tots els canals, abans de l'1 de gener del 2023, han de ser emesos amb alta definició i, per tant, serà necessària eixa ampliació a un segon múltiplex.

Per tant, nosaltres ací el que demanem és una sèrie de qüestions que són a nivell estatal.
Traslladar al govern estatal unes qüestions que creiem que són necessàries.
Són el tema del doblatge, el tema de subtitulació i audiodescripció en eixe…, el que déiem, eixe nou canal múltiplex i, sobretot, també que l'oferta de continguts tinga un percentatge mínim que represente els parlants d'altres llengües, que no és sols la llengua oficial del castellà, sinó altres llengües.

I, després, acords polítics i tècnics a nivell autonòmic, que pensem que són fonamentals perquè es pose en marxa.

I sols un normatiu, que entenem que també és una anormalitat, que seria l'eliminació d'eixa obligatorietat legal de privatitzar dos dels quatre canals que es disposen per a canals múltiplex digitals.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Per a defensar l'esmena del grup Compromís, la senyora Àlvaro té sis minuts.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Gràcies, vicepresident.

Evidentment, des de Compromís estem d'acord pel que fa a la tan necessària reciprocitat amb la resta de canals -de ràdio, també- amb els quals compartim llengua comuna.

No debades ací en estes Corts ja aprovàrem amb el suport del Botànic la nostra PNL pel que feia a la reciprocitat i, a més, presentàrem iniciatives semblants, tant al Senat com al Congrés.
A tot això, cal sumar-li els passos donats en este sentit per part de la conselleria d'educació, que són molt importants.

Per a Compromís la reciprocitat importa, importa molt, i ho hem demostrat.
No obstant, la proposta que avui ens planteja Unides Podem la volem aprofitar per a aprofundir una mica en aspectes de per què és necessària esta reciprocitat.

A banda que -ja ho ha explicat la companya- no hi ha un acord comú que si cal o no un altre múltiplex, si és millor rascar amb els senyals actuals o com és de necessària una revisió de les actuals TDT, tots els aspectes que ja tocàrem en la nostra proposta, no és menys cert, no és menys cert que els canvis i reptes a futur que es plantegen a nivell de telecomunicacions marquen un panorama ben distint al que hem vist fins ara.

De fet, davant d'eixe panorama, en principi hostil -en principi hostil-, que ve de la mà de la futura llei de l'audiovisual, el meu grup parlamentari ja té presentada una proposta no de llei instant a estes Corts a posicionar-se per blindar el valencià i, també, la resta de llengües cooficials en la futura llei, tal com ja s'ha fet des del govern del Botànic mitjançant aportacions a la llei que han fet arribar des de la Secretaria Autonòmica de Prospecció i Comunicació al Govern d'Espanya.

Però avui, més enllà d'un fet cultural important, volem aprofundir també en el fet econòmic.
És indubtable el valor cultural que ens aporta la reciprocitat, però també és clau l'aspecte econòmic.
I d'això, es parla menys.
I no deu ser una cosa menor quan hem vist que esta setmana Esquerra Republicana de Catalunya ha arribat a pactes amb Madrid en este sentit: pressupostos o sector audiovisual?
I el segon ha pres força, senyal que econòmicament serà important.

El sector audiovisual és clau i el fos a negre que ens portaren a l'extinta Canal 9 va afonar un sector audiovisual valencià que, poc a poc, intenta despertar.

Ses senyories ho han ficat negre sobre blanc i, fins i tot, en temps on no hi havia tele ni ràdio públiques en valencià, el PP continuava donant subvencions a la indústria cultural de l'audiovisual que poc, que poc podia fer sense una radiotelevisió valenciana en la que projectar els seus projectes.

El que passa arreu de l'estat en les llengües minoritzades també preocupa, en temps de Zapatero existia un fons de finançament de 10 milions d'euros per a cofinançar produccions en llengües cooficials de la península, que no totes són el castellà, llengües cooficial de la península, que Rajoy -no podia ser altre- es va carregar i que Sánchez es va comprometre a activar però encara no ho ha fet.

Per tot això, també tenim menys produccions en llengües minoritzades, i les que tenim son a pulmó, com algunes amb notable èxit com La mort de Guillem, tot cal dir-ho, però a nosaltres ens preocupen les que no es poden fer, les que no es duen a terme per culpa d'este infrafinançament.
Però el món audiovisual, el que tenim ara, el que ve i el que tenim, no és ja ni el de Zapatero, ni és el de Rajoy, ni molt menys és el d'Alberto Fabra fundido a negro i ¡sanseacabó!
Les coses estan canviant i, hui en dia, en esta comissió estem fartes de sentir-ho: el consum de l'audiovisual es fa via plataformes, ho sabem i ahí anem.
Cal que eixes plataformes, la majoria amb seu a Madrid, oferisquen, arrepleguen, subtitulen, doblen també en la nostra llengua en un tant per cent que siga significatiu.

Miren, en el 2020, el 0,5 % del catàleg de Netflix era original, doblat, o subtitulat en català; en Disney Plus, parlem del 0,8 %; en HBO sols arriba al 0,1 %; en Amazon Prime la xifra és superior en 1,3 %.
Totes elles xifres insuficients.
Dona la casualitat que solament Filmin, amb seu a Barcelona, arriba al 18,9 %.
I amb eixes xifres, senyories, amb eixes xifres, ja es pot parlar de fer negoci al sector audiovisual, amb això el sector audiovisual ja pot reviscolar, el negoci de l'audiovisual pot reviscolar en un tant per cent que siga en la nostra llengua, tant en la producció audiovisual com en el doblatge, i no s'obliden tampoc de les lingüistes, etcètera.
Es fa necessari que eixes plataformes compten amb un mínim de cooficialitat també.

Se'ns ompli la boca que volem ajudar al sector audiovisual valencià, però ara és el moment de demostrar-ho.
Nosaltres anem fent feina, i espere que la resta de la comissió també, i que esta esmena siga aprovada perquè, al cap i a la fi, esta també és la comissió del sector audiovisual valencià i tenim un compromís amb este sector en ajudar-lo en allò que siga possible.
I esta proposta és factible, és possible i ajuda.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

Té el torn de paraula la senyora Blanes, per a fixar la seua posició respecte a l'esmena.

La senyora Blanes León:

Sí, bé, evidentment anem a acceptar aquesta esmena perquè jo pense que va totalment en la línia del que estàvem proposant nosaltres.
De fet, jo crec que… clar que sí que cal tindre-ho molt en compte!
, i ací ho hem parlat moltíssim, que el consum de continguts ha canviat i molt, i m'imagine que açò no s'acaba ací, sinó que anirà a més; però, també és cert que no hi ha que oblidar a eixa part de la població que pot ser cada vegada més minoritària però que encara utilitza, podríem dir, eixa manera de vore la televisió de manera tradicional en què es prem un botó, el número ics en este cas, ací ja s'ha fet eixa promoció del número 9 per a vore la nostra televisió pública, i, per tant, cal combinar les dos coses.

I, evidentment, en la nostra proposta precisament ja contemplàvem tot el tema de les plataformes.
Amb la proposta que ens planteja Compromís es marquen uns mínims, perquè sí que és cert que així com nosaltres ja plantejàvem uns percentatges també per al tema de les produccions que es feien i eixa oferta que es puga donar de producció, que sí que tinguera un mínim d'eixe 30 %, aproximadament, amb totes les llengües -com bé diem- perquè, com ací estem parlant en estos punts, precisament, del tema a nivell estatal, no sols estem parlant del valencià, català, com cadascú vullga denominar-lo, sinó que també estem parlant de llengües com la llengua basca o la llengua galega.

Per tant, nosaltres que s'incorpore eixe mínim del 5 % pensem que és totalment acceptable dins de la mateixa proposta, i, sobretot, perquè marca eixe compromís que, a vegades, si no està escrit doncs no tenim eixe llindar en el que basar-nos i sobretot en el que exigir eixe compliment, perquè si no li posem dades i xifres a les coses no podem fer una avaluació com toca perquè podríem entrar en la subjectivitat.
I, per tant, que es marque eixe mínim del 5 % pensem que és un mínim molt assumible i que, si realment volem una aposta ferma per la cultura, sobretot per la cultura, i la nostra llengua, i la resta de llengües oficials, perquè hem de recordar que són llengües oficials de l'estat, pense que hem de començar a treballar per eixa línia.

Per tant, naturalment acceptarem l'esmena i la incorporem a la proposta.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Ahora, entendemos que es la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Podemos incorporando la enmienda del Grupo Parlamentario Compromís.

Para fijar posiciones, el portavoz del grupo Vox Comunidad Valenciana, señor Pascual, tiene 3 minutos.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días a todos, lo primero.

Bueno, en primer lugar, tras estudiar esta proposición no de ley, tenemos que agradecer públicamente al Grupo Parlamentario de Unidas Podemos que se hayan quitado la careta y que por fin muestren su verdadera cara, que no es otra que la de ser un satélite y servir a las pretensiones independentistas e imperialistas del separatismo catalán.
Creo que ni el señor Junqueras en sus mejores sueños hubiese llegado a imaginar que los comunistas de Podemos adelantasen a Compromís en estas cuestiones.

Creo que el señor presidente de las Cortes Valencianas, el señor Morera, pues debe estar pensando en qué más méritos tiene que hacer, más allá de ir a entregas de premios a los golpistas condenados por el Tribunal Supremo, por cierto, condenados gracias a la acción judicial de Vox, y también hay que recordar que puestos en libertad gracias al traicionero gobierno de Pedro Sánchez y del Partido Socialista.

Y digo que se han quitado ustedes la careta en esta PNL porque no deja de ser eso, una oda a las aspiraciones independentistas y a países inventados, que por suerte no existen y que solamente existen en sus retorcidas mentes, como es por ejemplo el País Valenciano.
Y ya para colmo se dedican, pues eso, a fomentar todas esas pretensiones de influencia y expansionismo territorial de los imaginarios países catalanes, incluso más allá de las fronteras españolas queriendo llegar a Andorra, a Francia, que ustedes la denominan «la Cataluña del norte», y también a zonas de Italia.

Mire, yo se lo voy a dejar meridianamente claro: desde Vox no vamos a votar a favor de esta iniciativa, no vamos a votar a favor de semejante barbaridad que lo único que busca es aumentar el eco mediático y los chiringuitos de los que quieren acabar con la unidad de la nación española y acabar con la igualdad de todos.
Las lenguas, señorías, es un bien cultural y patrimonial de todos y tenemos que estar orgullosos de ellas, pero en ningún caso se pueden utilizar como armas de segregación y de división que tienen como único objetivo la destrucción de la nación y del enfrentamiento entre los españoles.

Lo que hay que hacer con todas estas televisiones autonómicas que fomentan esas prácticas es cerrarlas, y cerrarlas de forma urgente.
Hay que cerrar À Punt, hace un par de días ya registramos una PNL solicitando el cese de todo el Consejo Rector, y también hay que cerrar la Corporación Catalana de Medios Audiovisuales.

Está PNL lo que demuestra es que ustedes están preocupados, saben que se les acaba el chollo y que cada día que pasa es un día menos para que les echemos del Consell, y, claro, tienen ustedes que apretar el paso.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

Es el turno para fijar posiciones de la portavoz… Perdón, señor Blanes, ¿quiere hacer la réplica al señor…?

La senyora Blanes León:

Sí, m'agradaria fer la rèplica per separat.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Aleshores, perdó.

Doncs, tindrà 3 minuts, senyora Blanes.

La senyora Blanes León:

Deia que «quiere dejar meridianamente claro», bé, jo crec que açò abans de presentar-la ja sabíem meridianament clar quina era la seua posició.
Però, evidentment, he de dir-li que no ens importa i que nosaltres no anem a presentar propostes contra ningú, sinó simplement en la defensa precisament dels drets lingüístics que, mal que a vosté li pese, pareix que no coneix la Constitució, eixa que tant la porten com a bandera i que esta Constitució reconeix les llengües oficials de l'estat espanyol i no sols és el castellà.

Per tant, res que ací no s'haja pogut debatre en anteriors ocasions, i, sobretot, perquè ja li deia, que no sé què tindria de separatista, catalanista, independentista, el senyor Fabra, quan ja va parlar precisament d'aquesta possibilitat i d'aquest compromís amb el seu homòleg en el seu moment al govern català.

Per tant, jo crec que ací els únics que utilitzen la llengua per a separar i per a dividir són vostés.
Nosaltres simplement volem que precisament es normalitze l'ús de la llengua.

I jo… no sé, quan diu que per fi se'ns ha caigut la careta; nosaltres careta cap.
Sempre hem defensat la mateixa postura i sempre hem defensat el dret a poder tindre accés a la resta de canals.
Tampoc tenim cap interés en competir ni amb Compromís ni amb ningú, o siga, que n'hi hagen punts que siguen coincidents…, ací no es tracta de cap competició.
Nosaltres donem suport a les propostes que Compromís puga presentar i benvingudes, i evidentment que ens alegren, entenc que de la mateixa manera que quan nosaltres presentem alguna proposta i van en la mateixa línia política que podem compartir.

Després, parlar de xiringuitos del sector audiovisual, doncs, tant que ací se'ls ompli la boca d'estar en el benefici i en l'interés per als empresaris, en este cas valencians, però també més enllà, doncs, no entenc per què vosté parla de xiringuitos.
Perquè ja li he dit, aquesta PNL no sols va de la radiotelevisió pública autonòmica, sinó que també va molt més enllà, com hem parlat, del tema de les plataformes i de poder tindre accés a continguts sobretot, també, d'entreteniment i de ficció, doncs, que puguem escoltar-lo i podem gaudir-lo en la nostra la nostra llengua.

Per tant, està clar que vostés volen tancar les televisions autonòmiques, jo crec que voldrien tancar no sols les televisions autonòmiques sinó tot tipus de manifestació de llibertat, d'expressió de llibertat i de periodisme plural, que a vostés pareix ser que no els interessa.
Vostés preferixen altres altaveus com siga els insults, inclús a un estat democràtic i a una entitat democràtica com és el Congrés de Diputats.

Per tant, el que vostés no s'han llevat la careta…, perquè crec que açò ho sabíem ja des del primer moment, quina era la seua postura.
Però, nosaltres continuarem amb el treball aquest.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

El señor Pascual tendrá tres minutos, el portavoz de Vox Comunidad Valenciana.

El senyor Pascual Pérez:

Bueno, señora Blanes.

Sí, su PNL desde luego va mucho más allá, ¿no?
, sin ir más lejos hasta le atribuyen la presidencia de un país imaginario a Ximo Puig.
Yo les pediría también que no lo dijesen muy alto, no vaya a ser que se lo crea.
Ayer, precisamente nos trajo a la cámara unos presupuestos directamente con partidas imaginarias, por más de dos mil millones de euros.
Bueno, pues, ya le digo, no lo digan muy alto que es presidente de un país imaginario porque igual el señor Ximo Puig hasta se lo cree y nos trae presupuestos de ese País Valenciano imaginario.

Mire, ya le he dicho antes, señora Blanes, no vamos a apoyar esta iniciativa porque creemos que es una auténtica barbaridad, una auténtica aberración porque va precisamente en contra de los principios fundamentales de la Constitución.
Porque a los señores de la izquierda, aunque les pese, nuestra lengua, nuestra cultura, nuestra ciencia, nuestro arte, nuestra investigación, nuestro cine, y nuestra televisión también, es la española.

Y es por ello que, dicho esto, también quiero agradecerles una segunda parte, y es que ustedes, gracias a presentar esta iniciativa, también recuerdan cómo los gobiernos del Partido Popular en determinadas ocasiones se han estado olvidando de estos aspectos fundamentales de nuestra carta magna y coqueteaban, por decirlo así suavemente, y acordaban con los enemigos de esta, como en el caso -como bien ha comentado usted- del señor Alberto Fabra, en 2014.
O también recuerda cómo el señor presidente, Ximo Puig, pactaba con su homólogo golpista y fugado de la justicia en el maletero de un coche de camino a Bruselas, el señor Puigdemont, y que lo sigue haciendo en unos términos similares hace pocas semanas con el señor Pere Aragonés.
Y qué decir también de Pedro Sánchez, ese señor tremendamente…, un mentiroso compulsivo que no tiene ningún escrúpulo; hizo una moción de censura prometiendo elecciones que no cumplió hasta que no se creyó las también mentiras del señor Tezanos, y que además fue a unas elecciones generales mintiendo a los españoles en general, y a los votantes del Partido Socialista en particular, porque dijo que de ninguna de las maneras iba a admitir el apoyo de comunistas, de nacionalistas, de independentistas, y en menos de un día pues directamente estaba pactando con todos ellos, es decir, con todos los enemigos de España.

Y ya puestos a engañar al personal, pues no quiero dejar pasar por alto su propuesta número 3, de la que instan al Consell a que realicen modificaciones legislativas, cuando precisamente ustedes tienen la mayoría en esta cámara legislativa autonómica.
Y sí, aquí lo que vienen ustedes a decir es que el poder legislativo le pida al poder ejecutivo que realice funciones de poder legislativo, cuando es ese poder legislativo el que sustenta al poder ejecutivo.
Mire, de verdad, una auténtica barbaridad.
¿Y saben yo cómo le llamó a eso?
No tener gana ninguna de trabajar.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

Es el turno ahora de la portavoz del Grupo Parlamentario Ciudadanos, señora Merino, cuando quiera.

La senyora Merino Peña:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señora Blanes, yo espero que no se ofendan, pero su proposición no de ley nos ha parecido un despropósito y no sabemos muy bien por dónde cogerla.
Pero de verdad que nuestras razones no son para nada las que ha comenzado la señoría de Vox, porque nosotros ni queremos cerrar televisiones ni queremos destruir autonomías.
Es más, un poco por el contenido, empezando por la exposición de motivos y luego por una serie de cuestiones técnicas.

Como le digo, en la exposición de motivos dan por sentadas unas aseveraciones y unas conclusiones con las que no estamos de acuerdo en absoluto.
Hablan de un País Valencià con una naturalidad y con un desparpajo que nosotros no podemos compartir, porque sencillamente no existe.

Agradecen a Acció Cultural del País Valencià sus intentos de hacer cosas, que parecen en sus palabras hasta loables, pero todos sabemos lo que este organismo pancatalanista pretende hacer con el valenciano, con la cultura, las tradiciones valencianas y con la historia de esta comunitat.

Y hablan y hablan de diversidad cultural, de diversidad lingüística, de respeto, de derechos fundamentales, de pluralismo y de interés general.
Pero no se dan cuenta, o quizás sí que se dan cuenta y eso es peor, de que lo hacen desde una posición, en nuestra opinión, que es sesgada y excluyente.

Nosotros en Ciudadanos somos bastante, creo, más abiertos de mente y queremos reciprocidad, sí que queremos, pero con todos los territorios y también con Europa, y en cuantas más lenguas sea esta reciprocidad, pues mucho mejor para todos.

Luego nos habla también de un territori lingüístic català.
Y yo me pregunto: açò què és, señora Blanes?
Porque yo, sinceramente, yo lo he buscado y el territori lingüístic català en Google a mí no aparece por ningún sitio.

Hablan del dret de totes les persones residents en qualsevol lloc del territori lingüístic català a veure i a escoltar-se els mitjans en la llengua catalana.
Y yo, señoría, estamos en 2021 y leo su iniciativa y me parece que nos retrotraemos todos a 1983, porque si vosté o qualsevol vol veure i escoltar la llengua catalana, no té més que poner en Google TV3 Directo y tiene usted aquí, en Google, el TV3 en català, y así con todas las plataformas que, ahora hablaré de las plataformas, pero, bueno, hoy en día con los métodos que existen yo creo que muchos de los impedimentos que usted ve están solventados simplemente por el avance de las tecnologías.

Piden que todos los contenidos de televisiones y plataformas digitales estén también en catalán, en castellano, euskera.
¿Quieren doblaje y subtítulos en todo?
¿También en los contenidos europeos?
¿Quién va a pagar todo esto?
¿Le parece que esto es una prioridad?
Quieren imponer al sector privado que invierta en algo que puede no resultarle rentable o puede que sí, quién sabe.
No se preocupe que si hay demanda suficiente las plataformas doblarán y subtitularán en catalán, en gallego, o en aranés o en lo que haga falta.

Y en cuanto al canal múltiplex, de verdad, yo creo que no hace falta entrar en tecnicismos y solicitar de nuevo estos canales que ya han sido negados reiteradamente en el Congreso de los Diputados, y más cuando la TDT está en claro retroceso frente a nuevos modelos de consumo televisivo cada vez más centrados, como digo, en plataformas digitales.

Y, por cierto, corríjame si me equivoco, pero yo juraría que en el Congreso de Diputados Podemos votó en contra, junto con el PSOE, PP y Ciudadanos y otros partidos, de la concesión de este múltiplex.
Creo recordar que fue así en una enmienda de Compromís.

En fin, que, como le he dicho nada más empezar mi intervención, nada más lejos de nuestra forma de ver las cosas que lo que ustedes pretenden con esta proposición no de ley, ya que nosotros intentamos centrarnos más en cosas que unen a todos los valencianos y a todos los españoles al mismo tiempo, y no a unos poniéndoles enfrente de otros.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Senyora Blanes, vol contestar?

La senyora Blanes León:

Bé, senyora Merino, jo no li vaig a discutir a vosté com vullga nomenar la nostra terra i la nostra autonomia.
Per a mi País Valencià més que vàlid, però no vaig a obligar-la a vosté a dir-ho, això vosté és molt lliure de dir-ho.
Però que em diga que no pot donar suport a una proposta perquè en l'exposició de motius les expressions siguen, evidentment, per part dels redactants en base a la seua forma de vore i que no té res a vore en els punts d'acord i que després van a votar-se, bé, crec que és una excusa barata.

Vostés poden continuar tirant fel contra Acció Cultural del País Valencià, però, de deveres, jo, si no existiren aquestes organitzacions en la defensa de la nostra llengua i de la nostra cultura, qui sap a on estaríem en aquests moments.
Perquè és cert que en alguns moments determinats de la història més recent de la nostra comunitat autònoma, Comunitat Valenciana, ha sigut molt difícil, molt difícil poder defensar-los.
I jo, clar que sí que pose en valor el treball que han fet aquestes organitzacions, que evidentment treballen per la cultura i no per altres confabulacions que vostés vullguen atribuir.

Després dir que és sesgada i excloent la nostra proposta.
Jo no sé on veu el sesgo i l'exclusió.
Si tot el contrari, ací ningú està dient de llevar res del que ja existix del castellà.
Ací s'està dient ampliar eixos drets i eixos serveis a la ciutadania.
I jo agafaria un poc les paraules que li va dir el senyor president, el senyor Puig, en este cas a Vox.
Senyories, no és obligatori, vostés vegen la televisió que vullguen i la veuen en la llengua que vostés vullguen, però deixen a la resta poder triar la llengua en què volem vore i tindre accés a la cultura.

Després demana, es treballa, exacte, la demanda.
Vosté deia que és que no hi ha demanda.
Bé, no hi ha demanda?
Vostés no saben la demanda que hi ha, perquè vosté serà conscient que quan no hi ha una oferta és molt complicat determinar quina és la demanda real que hi ha darrere.

I després, hi ha moltes de les produccions que s'han pogut fer amb molt de sacrifici i molt d'esforç que denoten i evidencien que la demanda està ahí, i que quan hi ha una oferta, hi ha una resposta per part de la ciutadania.

Després vosté, bé, vol pegar-li la volta dient que si es va votar una esmena, bé, és una esmena que comportava altres moltes coses i en un moment determinat de la negociació pressupostària que així es va considerar.
Això no vol dir que Unidas Podemos ha presentat pràcticament la mateixa proposta que hui li portem ací a l'àmbit estatal.
Per tant, és un tema que ens preocupa i ens ocupa, tant a nivell autonòmic com estatal.

Per tant, jo ja li dic, no sé on veu l'exclusió, sinó que el que es vol és no llevar res, sinó donar a qui a dia de hui no té eixe dret a l'accés.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Senyora Merino.

La senyora Merino Peña:

Sí.
Gracias, presidente.

Mire, señora Blanes, yo por supuesto que le doy muchísima importancia a la exposición de motivos.
Yo creo que tiene muchísimo que ver todo lo que se expone, y más una exposición de motivos que es muy larga, la de esta proposición no de ley, que podría haber sido, si se trataba simplemente de cosas técnicas y concretas, mucho más breve.
Pero yo me la he leído y la analizo, y por eso llego a las conclusiones que llego, y de ahí ya pues inevitablemente nuestra respuesta y nuestro voto, y la réplica que le hecho tiene que ir relacionada con lo que yo he entendido que se pretende y que se manifiesta en esta exposición de motivos.
Eso por un lado.

Y yo de verdad que no lo voy a poder separar, sino me iría directamente a la propuesta de resolución, y quizá le hubiera dicho otra cosa.
Pero para eso está la exposición de motivos, para hacer un planteamiento de cómo se pretenden hacer las cosas.
Por supuesto que yo no le voy a obligar ni a usted ni a nadie a referirse a Los mundos de Yupi de lo que quiera.
Cada uno es libre de hablar como quiera y de referirse a la Comunitat Valenciana con el nombre que desee.
De hecho, mi proposición no de ley de después habla un poco también sobre este tema.
Pero yo siempre voy a recordar cuál es la forma correcta, y lo demás no pasa nada por decir que son formas incorrectas de referirse a un territorio.

¿Que dónde estaríamos en estos momentos sin Acció Cultural del País Valencià?
Bueno, yo, en mi opinión, tengo muy claro que sería mucho mejor para la cultura y para las tradiciones valencianas y para la lengua valenciana.
No tengo ninguna duda, ninguna duda de que eso sería así si esta asociación pancatalanista, junto con otras del mismo estilo, no estuvieran maniobrando en la Comunidad Valenciana.

Y en cuanto a lo que piden en las plataformas.
Yo no lo sé si tienen demanda o no.
Me ha dicho: usted no sabe si tienen.
Igual sí que tienen, por supuesto.
No tengo ni idea de si tienen demanda para emitir series en estas plataformas digitales en otras lenguas que no sea el castellano.
Pero yo estoy convencida de que lo saben y que si la tienen lo harán, no tengo ninguna duda.
Pero prefiero que sea sin coacciones y que sea pues porque el mercado se lo pide, porque es la única forma de que una empresa, que son empresas privadas, sea rentable y que la economía avance, no solamente porque se pida desde un determinado sector, sino porque se lo pide la economía que sea así.

Me alegro de que ahora hayan presentado una enmienda que sea coherente con lo que ahora están diciendo y no contraria a lo que hicieron en aquella ocasión en el Congreso de los Diputados.

Y, por último, yo de verdad que al final esta reciprocidad que se pide y que empezó a pedirse por el Gobierno del Botànic en 2016, pues bueno, en los diez últimos años desde que hubo esta pérdida de la reciprocidad en más de la mitad ha gobernado el Botànic, digo yo que, y ustedes ahora que forman parte de él desde hace unos años, vamos, tendrán algo que ver en que esto no se consiga, que parece que lo están presentando aquí como una novedad.
Es que hace unos meses, en marzo fue, lo ha comentado, que Compromís trajo una iniciativa similar.
Pero, bueno, dígaselo al presidente Puig que fue el que acordó con el prófugo Puigdemont que lo iban a llevar a cabo.
No traigan periódicamente cada seis meses lo de los canales multiplex y la reciprocidad porque, para empezar, ya es un poco arcaico, como les he dicho.
Pues, bueno, la solución está en sus manos y no creo que, por muchas iniciativas que aquí vayamos aprobando se vaya a solucionar, sino que recomiendo, y digo yo, que usen otro camino más reivindicativo exigiéndole al president la promesa que hizo.

Nada más.
Muchas gracias, presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Es el turno del portavoz del Grupo Parlamentario Popular, señor Martínez, cuando quiera.

El senyor Martínez Fuentes:

Muchas gracias, presidente.

La PNL que ens presenta hui Unides Podem és una de les que té en l'armari el Botànic i de tant en tant trauen.
Fa un momentet se comentava per part de Ciudadanos que, efectivament, en el mes de març ja van parlar d'este tema molt semblant, una PNL molt semblant de Compromís.

En definitiva, el que demanen hui en esta PNL és que a la Comunitat Valenciana es puga vore tant TV3 com la televisió balear.
Però per a entrar detalladament podem començar per l'exposició de motius.
Des del començament de les emissions de les diverses televisions i ràdios -diu textualment- que emeten en català, comencen, jo crec, que en un error de concepte, jo diria que de legalitat.
Parlen vostés de català i jo només em remet a l'Estatut d'autonomia.
L'Estatut d'autonomia diu, en l'article sisè: la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana és el valencià.
Només he de dir això.
Per tant, quan parlen de català entenc que no parlen de la llengua valenciana, que és la que està reconeguda en l'Estatut d'autonomia.

Però entrant en qüestions tècniques, perquè aquesta petició puga materialitzar-se caldria passar primer per això, per una solució tècnica: o bé instal·lar un segon múltiplex o bé comprimir l'espai actual i deixar espai perquè poguera emetre de TV3 i televisió balear, que és el que vostés volen.
Un tema que ja hem comentat en més d'una ocasió en esta mateixa comissió.
Però, a més de la solució tecnològica, ha faltat també una voluntat política, que també hem comentat, i me remet als últims pressupostos aprovats en el 2021, en què Compromís va presentar una esmena que tenia per objectiu la compra, que s'invertira en eixe múltiplex, que fa falta aproximadament uns 500.
000 euros d'inversió.
Dins d'uns pressuposts generals de l'Estat es podria, entenem que és assumible.
I quina va ser la resposta, que ja s'ha comentat també ací?
Compromís va votar de forma favorable, coherent amb el que va proposar, però tant PSOE com en Común Podemos, a banda d'Esquerra Republicana, PNV, PP i Ciutadans van votar en contra.
És a dir, ni PSOE ni Podemos van donar suport en aquell moment, que és algo semblant al que passa ací.
Ací protestem i reivindiquem Cercanías, però a Madrid, a l'hora de votar, se vota en contra.

La postura del Partit Popular serà contrària i la raó és molt clara.
Vostés el que busquen és l'aliança en televisions de Catalunya i Balears per fer un altre pas cap a eixa entelèquia que se denominen dels Països Catalans.
Eixe és el seu full de ruta, vostés estan seguint el mateix full de ruta que els partits independentistes en Catalunya.
I en eixe full de ruta tant l'educació, per descomptat la televisió també, juguen un paper fonamental en l'adoctrinament i en el camí, repetisc, cap a eixa entelèquia que se denomina Països Catalans.
Per tant, el Partit Popular no serà còmplice d'eixe treball i d'eixa línia.
Vostés sabem que estan d'acord i estan a favor que Tabarca siga considerada com una illa catalana, tal com vam vore en un setmanari, El Temps, o també estan d'acord que el mercat de València siga considerat com a una de les obres públiques més importants del segle XX als Països Catalans, tal com vam retuitejar les pròpies xarxes de la Generalitat Valenciana.

En definitiva, i amb açò ja acabe, president, des del PP no podem donar suport a aquesta PNL que, en forma i en el fons, el que pretén es caminar i legitimar, com han dit abans, els països catalans.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

Senyora Blanes, vol contestar al senyor Martínez?

La senyora Blanes León:

Bé, moltes gràcies, president.

Per què presentem aquesta PNL i també la va presentar Compromís, una semblant?
Perquè nosaltres escoltem la societat civil, perquè nosaltres estem al costat de les reivindicacions que es fan també al carrer.
Vostés, possiblement, no les escolten i per això diuen que no hi ha demanda sobre aquest tema.
Nosaltres entenem que sí; hi ha una campanya molt forta que s'està fent, per part de col·lectius que defensen, no d'ara, de fa molt de temps, el tema de la reciprocitat.
I açò, per a nosaltres, res té a veure amb la qüestió inclús territorial.
Estem parlant de la qüestió lingüística, lingüística i cultural.
És que inclús la podem disgregar del fet que algú pretenga o no, segons vostés, eixes maniobres de canviar fronteres, simplement per poder tindre accés als continguts que fan altres radiotelevisions, que és tan simple com dir: per què parlem de un territori lingüístic comú?
Perquè vostés, quan van a Catalunya…, potser altres no, que no parlen el valencià i estan en el seu dret, però vosté que sí que el parla, quan va a Catalunya, a que entenen les persones que allí parlem el català?
Quan vostés van a les Illes Balears l'entenen, cosa que entenc que no passa quan van al País Basc.
Una cosa tan simple com açò.
O siga, és que no fa falta anar molt més lluny que saber que, quan hi ha un enteniment i quan hi ha una llengua que és compartida, amb la seua diversitat, que no sols ocorre quan passem més enllà del nostre territori estrictament valencià, sinó que passa inclús entre les nostres comarques, hi ha una diversitat lingüística i cultural molt variada, però que l'arrel i la llengua és la mateixa, jo crec que això és indiscutible.

Després, ja li dic, és que açò s'ha parlat de tots els colors polítics.
El Partit Popular també va arribar a tindre un compromís polític per tal de fer-ho.
Ja li ho he dit jo també, per a nosaltres hi ha tres potes fonamentals, que són: el compromís polític, la viabilitat tècnica i una legislació que empare el poder fer-ho.
Per tant, entenem que abordant eixes tres potes, que són el que pretenem fer en aquesta PNL, es pot fer.

I, bé, jo tornaré a repetir el discurs simplista d'anar-se'n a…, bé com vostés diuen País Valencià o diuen la llengua catalana, ja no hi estic d'acord total… Bé, jo crec que és una excusa barata més, com sempre fan vostés, i que no va més enllà.
Per tant, és una manera de justificar el que van a fer, que és votar en contra que pugam tindre accés a uns continguts culturals, com bé dic, amb llengua que totes i tots compartim, amb el foment i la promoció d'eixa indústria audiovisual que tan necessitada està i que sí, per a nosaltres sí que és una prioritat, quan es parla de: ¿serà una prioritat en estos moments donar continguts en llengua pròpia?
, sí, per a nosaltres sí, la cultura sempre és una prioritat.

I clar que abordarem els temes immediats, com puga ser la sanitat, educació, serveis socials, etcètera, etcètera, i la recuperació econòmica; però açò també va de recuperació econòmica i, sobretot, de drets culturals.

Per tant, continuarem treballant en esta línia, sense deixar de costat altres accions en altres àmbits.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

I, senyor Martínez, té tres minuts vosté.

El senyor Martínez Fuentes:

Sí, gràcies, president.

Mire, senyora Blanes, vosté parlava d'un discurs simplista.
No és un tema de discurs simplista, és un tema, com li he dit, de legalitat, de respectar el que diu l'Estatut d'autonomia quant a la terminologia de la llengua i de la denominació de la Comunitat Valenciana.
No és simplista, o siga, és el que hi ha, és un tema de legalitat.

Parlaven vostés també que escolten la societat civil.
Mire, són els únics, pareix ser que són vostés els únics que l'escolten.
Nosaltres també l'escoltem, però pareix ser que vostés només escolten a una part d'eixa societat civil, escolten els col·lectius com Acció Cultural del País Valencià, que tenen tot el dret per a escoltar-los, o a Plataforma per la Llengua; bé, són este tipus de col·lectius.
I, quan parlem i en el nostre discurs diem el que diem, és que, per exemple, Plataforma per la Llengua en l'última qüestió en què està ficada és en la promoció d'eixa web de alauniversitatencatala.
cat, on el que s'està promovent és que aquell professorat que no done les seues classes en valencià, és a dir, que les done en castellà, que se puga, de forma anònima…, puguen perseguir-lo o puguen denunciar-lo, no?
Bé, doncs, eixe és el tipus de societat civil en què vostés se relacionen.
I és un tipus de societat civil que està promovent, des del primer dia, doncs, torne a repetir, eixe camí cap als països catalans.
I a vostés els sap malament, però sí, és cert, és que és camí a camí i fet a fet i això és el que estan fent i eixos són els que a vostés els guien.

Quan parlem de reciprocitat, mire, no és només per eixe discurs simplista.
El tema de la reciprocitat, ací hem parlat també…, hi va haver una altra PNL que també en vam parlar, no recorde ja si va ser l'any passat, i nosaltres estàvem a favor d'eixa reciprocitat, però en totes les autonòmiques, en totes les autonòmiques, perquè la Comunitat Valenciana també està al costat d'Aragó.
I hi ha zones en la província de Castelló que estan prop d'Aragó que els interessa també, per diferents qüestions, culturals, econòmiques, etcètera, tindre amb Aragó, o amb Castella-la Manxa o amb Múrcia.
Per què no només amb eixes que vostés diuen de parla catalana?
En totes.
Estes que els he dit, per exemple, que vostés no mai les nomenen.

I respecte als repetidors.
Doncs, mire, ací hi ha un tema molt clar i és que fa deu anys i, en eixos deu anys, quasi pràcticament set, pràcticament set, anem camí de set, és la seua responsabilitat.
Per això és la seua responsabilitat el que se fiquen d'acord vostés, que voten, que exigisquen el mateix ací i que, després, tinga el seu reflex a Madrid.
I és un tema de gestió de vostés, eh?
, o siga… Per tant, si hi ha una solució tècnica, com li he dit, i una voluntat política, bé, ho tenen vostés en la mà, el govern ací i el govern a Madrid.
Fiquen-ho en marxa, gestionen i facen vostés camí cap on vostés volen que, com deia, és cap als països catalans.

Per tant, per totes estes raons que jo li he donat, votem en contra.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Doncs, passaríem a votació (veus)… Ai, perdona!
Perdó, jo m'he evitava jo… Perdó.
Es que con esto del cambio del nombre nos hemos equivocado, ya no sabíamos (veus)… Perdone, señora portavoz del grupo Socialista.

Señora Caballero, cuando quiera.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, senyor president.

Senyora Blanes, una primera conclusió.
Si estiguera ací el president de les Corts diria: «Estem fent un bon treball».
Però, a més, és que l'oposició ha d'estar molt desesperada per a tornar un altra volta a la guerra de la llengua, dels símbols, etcètera, més propi dels huitanta que del segle XXI, però bé.

A partir d'ahí, jo he trobat un debat de no fa més de un mes en el Congrés dels Diputats, amb una proposta del grup Plural, Compromís, en què tots els partits, excepte la dreta i la ultradreta, van votar a favor, en una PNL en què se parlava, en veu del diputat que la va defensar, que va ser el diputat de Compromís, Joan Baldoví, i cite literalment: «Lo que pretendemos es muy simple, que todos los ciudadanos podamos ver las televisiones públicas autonómicas, que el gobierno tome las medidas necesarias para que esto sea posible».
El Partit Socialista votà a favor, Unidas Podemos votà a favor, Compromís votà a favor.
A partir d'ahí, podem parlar que altres grups se negaren, però crec que no és de la nostra incumbència, cadascú que faça el que vullga.

En eixe debat se parlà que en este país, en què la quasi totalitat de comunitats autònomes compten amb corporacions públiques de ràdio i televisió, la reciprocitat de totes les televisions públiques autonòmiques és de gran utilitat per a millorar la cohesió interterritorial.
Ahí també estan, òbviament, les televisions À Punt, TV3 i IB3.

Mireu, l'emissió.
És veritat que ja portem molt de temps demanant que se facilite tècnicament la reciprocitat de las televisions autònomes.
En estes Corts també s'ha parlat moltes voltes no sols de la reciprocitat de les televisions de què ara estem parlant, sinó de totes les televisions -i crec que va ser en març d'enguany- i ahí se deixà clara la postura de cadascú.
Ara bé, ací se demana que en tres mesos se faça, se fique en marxa una modificació tècnica, que jo crec que en tres mesos és inviable perquè eixa voluntat política es veja reflectida en fets concrets.

Com deia, nosaltres votàrem a favor, no sols ací en les Corts, sinó també en el debat en el Congrés el passat mes de setembre.
I votàrem a favor d'una reciprocitat no sols de les televisions d'àmbit lingüístic concret, sinó de totes les televisions autonòmiques d'Espanya.

Anem a votar a favor d'esta PNL que presenta Unidas Podemos, amb l'esmena de Compromís, perquè estem d'acord amb la voluntat de la PNL, malgrat que sabem que el temps, com deia, de portar-la endavant és curt i que els entrebancs de l'administració són fonamentalment per problemes tècnics.
Però, a més, i tal com se va dir en eixe debat del Congrés, la reforma de la Llei general de comunicació audiovisual, que pròximament se portarà al Congrés, contempla la cooperació i reciprocitat de les emissions entre les televisions autonòmiques, especialment per a aquelles limítrofes amb afinitats…

El senyor vicepresident:

Por favor, vaya acabando, señora Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

…lingüístiques.

Ací, a la Comunitat Valenciana, igual que a la resta de comunitats, mentre no hi haja un múltiplex, el Consell no pot aprovar eixa reciprocitat, malgrat que s'abaixaria la qualitat de les emissions d'À Punt.

Malgrat tot això, nosaltres anem a recolzar la PNL.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Caballero.

Passaríem…

La senyora Blanes León:

Sí, voldria…

El senyor vicepresident:

Sí, té… Si vol vosté…

La senyora Blanes León:

Bé, primer que res, agrair el seu suport a aquesta proposta del nostre grup parlamentari.

És cert que totes estem d'acord en la reciprocitat de totes les radiotelevisions autonòmiques, no sols aquestes; però també és cert que l'espai és limitat, l'espai radioelèctric, i, per tant, entenem que per això ens hem de centrar en eixa priorització perquè, com bé s'ha dit ací, totes som conscients que, a dia de hui, amb les tecnologies, donant a un buscador podem tindre accés a qualsevol altra de les emissions d'altres autonomies.

Entenem que sí que ha d'haver eixa voluntat, sobretot pel que diem i pel que diu la llei, no perquè ho diem nosaltres, de la cura d'eixes llengües minoritzades.
I, per això, incidim que s'ha de posar la prioritat en aquelles que tenim amb llengua comuna i, després, la resta, bé, doncs, com puga ser.
I sobretot també perquè, com bé li dic i com vostés han pogut vore, no sols estem proposant açò, eixa reciprocitat directament, sinó que també es treballa precisament perquè hi haja eixos continguts, adaptant-nos a les noves formes de vore i de consumir continguts, radiotelevisius, que són les plataformes i són les web, etcètera, etcètera, una cosa que ja s'ha fet, una cosa que s'ha avançat, però que a dia d'avui encara no és suficient.

I, després, dir-li que, evidentment, el retre comptes en qüestió de tres mesos no significa que ja haja de ser una realitat cent per cent, sinó que s'han posat en marxa mecanismes per tal de veure que hi ha eixa voluntat i que va a fer-se.
Per tant, crec que no…, que això dels tres mesos no de ser un impediment, sinó tot el contrari, sinó que estem a l'aguait i estem pendents que realment es facen accions perquè siguen una realitat i perquè no es deixa passar el temps, simplement perquè, també li diré, nosaltres, al mateix temps que vam presentar aquesta PNL, vam presentar precisament una bateria de preguntes, com bé li dic, en eixes tres facetes: jurídica, tècnica i política, i en la resposta, que finalment va ser conjunta d'ella, en este cas signada pel secretari autonòmic de Presidència, que deia: «resulta necessari l'adjudicació d'un segon múltiplex digital d'àmbit autonòmic i, al llarg dels pròxims mesos, la Generalitat comunicarà a la Secretaria d'Estat de Telecomunicacions i Infraestructures Digitals la sol·licitud de l'adjudicació d'un segon múltiplex autonòmic, una vegada finalitzat el procés de dividend digital».

Per tant, crec que tot açò, si va fent-se i va produint-se, ja denota eixa voluntat de posar-ho en marxa.
I, per això, crec que hem de no deixar passar més enllà d'eixos tres mesos per a anar sabent com van les negociacions o les actuacions necessàries.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Senyora Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Sí.
Bé està clar que la nostra prioritat ací, en les Corts, ha de ser les nostres televisions, val?
Això ho tenim clar, malgrat que en el context general se parle de totes les televisions.
Però jo també vull vore ací la gallega, malgrat que la prioritat ha de ser, per a mi almenys, vore abans…, si hem de ficar un calendari, vore abans Televisió de Catalunya o l'IB3.

A banda d'això, allò de les plataformes me pareix perfecte, però jo crec que és prou difícil.
Prou difícil, per què?
Perquè no són mitjans públics, però jo crec que sí que han de fer un esforç, perquè no és la primera volta que vegem series gallegues, per exemple, doblades en gallec en alguna plataforma.
Si això se fa és perquè realment sí que hi ha demanda.
I ahí entraríem un poc en la demanda, en l'oferta, etcètera, però jo crec que està bé que les plataformes ens senten demanar una sèrie de coses.

Eixa resposta del Consell em dóna un poc la raó al plantejament que jo li dia.
S'està treballant.
S'està treballant, s'ha dit que s'ha ficat en comunicació amb la secretària d'estat del govern, que es va demanar eixe múltiplex i, al mateix temps, me dona la raó en allò de «fins que no hi haja un múltiplex, no es pot fer eixa reciprocitat».
Però està bé, està bé com a pressió i està bé perquè cadascú dels nostres governants, siguen del govern que siguen, sàpiguen l'interés de la Comunitat Valenciana, dels representants polítics del País Valencià d'aconseguir eixa reciprocitat.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Caballero.

Jo crec que ara sí que passaríem a votació del punt 4: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el desenvolupament d'un sistema de reciprocitat de mitjans de comunicació en llengua catalana, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem, registre d'entrada número 33.
214, amb l'esmena del Grup Parlamentari Compromís, registre d'entrada 43.
279.

¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Ahora sí, se acepta la proposición.

Proposició no de llei sobre la denominació de la Comunitat Valenciana en mitjans de comunicació, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 38.
686, amb correcció d'errades RE número 38.
751, BOCV número 182)

El senyor vicepresident:

Passaríem ara al punt 5: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la denominació de la Comunitat Valenciana en mitjans de comunicació, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos, registre d'entrada 38.
686.

Té sis minuts la portaveu de el Grup Parlamentari Ciudadanos, senyora Merino.

La senyora Merino Peña:

Gracias, presidente.

Señoría, quizá al volver a hablar de denominaciones, como les decía en mi intervención anterior que estaba relacionado con esta proposición que traemos hoy aquí, pueden haber pensado que estamos otra vez con el tema del País Valencià, de que el País Valencià no existe y esto que decíamos, pero, bueno, en este caso no es así.
Yo confío en que se habrán dado cuenta de que, más allá de que esto es verdad y que nosotros opinemos así, pero bueno, cada uno puede referirse como sea a la comunitat donde vivimos, yo creo que esta proposición no de ley es mucho más pragmática y menos política, por decirlo de algún modo.

Al final, la denominación oficial de esta comunidad es la que pone en el Estatuto de autonomía, y es la de Comunitat Valenciana.
Y eso es así y no hay más.

Hay otros términos que se han utilizado erróneamente quizá, que tienen su historia, que tuvieron su momento.
Y haciendo un poco de historia, valga la redundancia, tenemos el Regne de València, este término que alude al territorio conquistado por Jaume I en 1238, que quedó relegado a los libros de historia, además de que hoy sí que aparece en el Estatuto de autonomía, pero como una reivindicación histórica.
También es curioso que el señor Fraga Iribarne optara por adoptar esta denominación en lugar de la de Comunidad Valenciana para el Estatuto de autonomía.

El término País Valencià, como decíamos, es un término que durante la segunda república fue consensuado entre la derecha regionalista y los partidos de izquierdas y que estuvieron en aquella época incluso a punto de aprobar un estatuto de autonomía del País Valenciano.
Pero, bueno, llegó la guerra civil, llegó la dictadura y se empezó a hablar del levante español o incluso del levante feliz.
Entonces, lo del País Valencià ya se empezó a utilizar con carácter reivindicativo ante la dictadura, porque esto de los nombres y de las denominaciones correctas o políticamente correctas ha servido siempre muy bien como arma arrojadiza.
Todos lo sabemos.

El caso es que posteriormente, durante la transición, ya se valoró seriamente que País Valencià fuera el nombre oficial del Estatuto de autonomía, y se plasmó, de hecho, el Estatuto de Benicàssim en 1981, pero finalmente se optó por el término de Comunitat Valenciana.

En el artículo primero, en el punto 1, dice literalmente que «el pueblo valenciano, históricamente Reino de Valencia, se constituye en comunidad autónoma dentro de la unidad de la nación española… -continúa y termina diciendo- con la denominación de Comunitat Valenciana».

Y dejando a un lado estas acepciones que he nombrado, las de Regne de València, País Valencià, levante español, pero siempre teniendo en cuenta la rotundidad y la certeza de este artículo primero, nuestra iniciativa se refiere concretamente a otra denominación, que se trata el término Valencia, tal cual, Valencia, que es el que genera confusión geográfica y rechazo por parte principalmente de alicantinos y de castellonenses.

Es lógico, a mí también me ha pasado, seguro que a ustedes también, yo soy de Castellón y, aunque intento no darle importancia a estas confusiones, que supongo que son por desconocimiento o por la costumbre, es cierto que me llama la atención…, que me resulta desacertado utilizar Valencia en lugar de Comunidad Valenciana y puedo entender perfectamente que haya gente que le moleste y se sienta ofendida.

Hace escasos meses, en una entrevista al presidente de la Generalitat, el periodista que le entrevistaba se refirió varias veces a la Comunitat Valenciana delante de Ximo Puig como Valencia, y al señor presidente de la Generalitat no le afectó, no se inmutó.

Sin embargo, es impensable que se hubiera referido a la comunitat como el levante español y que no hubiera dicho algo.
De hecho, el propio presidente se había referido unos instantes antes a ello diciendo que en Madrid se sigue teniendo…, con este tema, ¿no?
, que estamos con Madrid últimamente, se sigue teniendo ese concepto del levante feliz y que ofende tanto a los valencianos.
Entonces, la pregunta es: ¿por qué se asume el error de utilizar Valencia para referirse a todo el conjunto de la región?
Porque esto excluye a la provincia del sur, a Alicante, y a la provincia del norte, que es Castellón.

El nombre de Valencia para referirse a la Comunidad Valenciana se suele utilizar -sí que es verdad- mayoritariamente fuera de nuestra comunidad.
Es más común en Madrid, incluso en Cataluña.
Y es habitual escucharlo en medios públicos y privados, autonómicos y nacionales, televisivos, radiofónicos, digitales, y todo ello genera confusiones sobre la ubicación de los sucesos, de los acontecimientos y de las noticias al confundir una provincia con toda la autonomía.
Una provincia o una ciudad, una localidad con toda la comunidad autónoma.

En conclusión, que la denominación en castellano de la región es Comunidad Valenciana, y Comunitat Valenciana es su forma oficial.
Y si queremos evitar afrentas y ofensas a los ciudadanos de Castellón y Alicante, incluso a los de los municipios de estas tres provincias, es necesario que los medios en los que se informe a la sociedad -televisión, radio, internet, prensa escrita- se utilice correctamente la denominación oficial.

Y esto es simple y llanamente lo que solicitamos en esta proposición no de ley, que se traslade a los medios de comunicación, a los gobiernos de las comunidades autónomas que cuenten con medios públicos y también al Gobierno de España la necesidad de utilizar la denominación oficial cuando se estén refiriendo a una zona geográfica y no al nombre de una ciudad o de una provincia

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Senyora Blanes, té tres minuts vosté.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

Senyora Merino, nosaltres, des del nostre grup parlamentari, creiem que, evidentment, ací hi ha una diversitat, una diversitat i una legitimitat per a cadascú utilitzar el terme que es considere més còmode.
I jo crec que això ho podrem discutir les vegades que faça falta, i vostés utilitzaran el terme que vostés vullguen i jo utilitzaré el que jo considere, perquè, com vosté ha dit, hi ha una història darrere, hi ha una utilització d'altres termes en els quals nosaltres ens sentim més reconegudes en què, de fet, la creació…, en el decret llei de 1978, ja ho diu el preàmbul de l'Estatut d'autonomia, es va crear el Consell del País Valencià.
La Constitució espanyola ja menciona precisament eixa història sobre el Regne de València que, després, en la seua forma moderna es denomina País Valencià.
I, per tant, nosaltres utilitzarem en l'àmbit públic o privat la denominació que considerem.

Però també entenem, i així ho defensem des del nostre grup parlamentari, que creiem que en cap cas hem de dir-los als mitjans de comunicació com han de fer els seus informatius o les seues denominacions, perquè entenem que la relació als noms oficials estan precisament per a això, per a documents oficials de l'administració, però no així a l'hora de donar els informatius o de referir-se al nostre territori.

Puc entendre, perquè jo soc d'Alacant també, que quan es parla a soles de València a l'àmbit autonòmic ens pugam o no sentir representades.
Però, bé, vosté mateix en la seua argumentació de la PNL ja ho ha dit, no a soles en eixe sentit, sinó que està parlant de Comunitat Valenciana com l'única forma vàlida per a denominar la nostra autonomia.

Per tant, nosaltres entenem que a nivell ací autonòmic, però també a nivell estatal, estan els consells d'informatius, en este cas tenim ací el consell audiovisual que està en base a un llibre d'estil que han de complir.
I, per tant, ja li dic que entenem que no és la nostra funció dir-los als mitjans com han de dirigir-se.
Altra cosa és el llenguatge oficial administratiu que s'utilitza, que evidentment utilitza, com vosté ha dit, el terme Comunitat Valenciana.

Més enllà d'açò, jo entenc que ho ha volgut exposar com algo… molt de consens, que els alacantins o els castellonencs potser no siguem representants, però ja li dic que en la seua pròpia exposició ha evidenciat que va més enllà d'eixa simple i innocent proposta, sinó que és que s'impose d'alguna manera el terme Comunitat Valenciana a tots els mitjans.

I ja li dic que nosaltres entenem que no és en la nostra funció.
I, per tant, li anuncie que votarem en contra d'aquesta proposta i que entenem que hem de donar eixa llibertat als mitjans de comunicació.

El senyor vicepresident:

Senyora Merino, vol…?

La senyora Merino Peña:

Sí, sí.

El senyor vicepresident:

Tindrà tres minuts vosté.

La senyora Merino Peña:

Sí, porque sinceramente, señora Blanes, yo, de verdad, que no doy crédito a lo que tengo que oír para que usted se niegue a aceptar esta iniciativa.

A ver, si he expuesto un poco más de historia de lo que ha ocurrido con la denominación en esta comunidad es simplemente por dar un poco de contenido.
Pero yo creo que ha quedado suficientemente claro que se trata de una confusión geográfica en la que muchos ciudadanos de la Comunidad Valenciana se ven ofendidos.

Usted ha dicho que es de Alcoy, igual que mi compañero Fernando Llopis.
¿A usted le gustaría que en la tele nacional o en la gallega o donde sea dijeran «el 21 de abril se celebran las fiestas de Moros y Cristianos en Valencia»?
Yo creo que a todo el mundo que somos de aquí nos chirría.

Y yo creo que es muy sencillo…, por supuesto no imponer que todo el mundo en cualquier sitio diga…, en los medios de comunicación tampoco imponerles por supuesto, que digan Comunitat Valenciana exclusivamente.
No estamos diciendo eso.
Estamos diciendo que se recomiende y se recuerde que para localizar sucesos, acontecimientos y noticias en los medios de comunicación de cualquier tipo se utilice el municipio o la provincia que corresponde a ese suceso, que no es Valencia, que puede ser Alicante, Alcoy, Vinaroz… Simplemente eso.
O sea, es un error muy común, que seguro que no es intencionado -hay otros que son intencionados; este yo creo que no- y es simplemente un recordatorio a estos medios, a estas comunidades y al Gobierno de España de que esto sea así.

Yo creo que de verdad lo hace usted mucho más complicado…, no sé, me pregunto cómo ha llegado usted a esa conclusión.
Entiendo que ha dicho: «¿Cómo le votó que no?
¿Qué digo?
¿Qué digo?
» Es lo único…, porque de verdad usted ha dicho que no es tan inocente, pero es inocente.
Por supuesto que me he referido al resto de denominaciones, porque evidentemente estamos en las Cortes y aquí tenemos cosas en las que no nos ponemos de acuerdo y aprovechamos las ocasiones para recordar en qué no estamos de acuerdo y por qué queremos, como decía mi compañero Luis Martínez antes, que se cumpla con la legalidad.

Si este es un nombre que es el oficial, pues que se utilice.
Pero esta PLN no iba de eso.
Iba de otra cosa, pero usted…, en fin, supongo que con tal de llevarnos la contraria es capaz hasta de que se consolide esta tendencia o este error seguramente que está justificado, porque mucha gente, por desconocimiento o por costumbre, nos sigue llamando así, pero que sigue afectando a mucha gente que se siente discriminada con este hecho.
Pero, nada, en su conciencia queda, que quiera que siga pasando esto.

Gracias, señoría.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Senyora Blanes.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

M'encanta esta forma d'acabar, no?
, pareix eixos missatges que arriben de cadena «Y si no lo reenvías, allá tú con tu maldición» que caurà sobre tu.
Però, bromes a banda, jo simplement m'agafe al que vostés posen.
Posen: «Que se trasllade als mitjans de comunicació, televisió, etcètera, etcètera que els mitjans de comunicació públics i privats utilitzen la denominació oficial Comunitat Valenciana».
Per tant, serà una recomanació, perquè evidentment no hi ha caràcter obligatori ni sancionador per a poder fer complir o no, etcètera, etcètera.
Però vostés posen que es trasllade i que ho utilitzen sí o sí.

De tota manera, clar, és que vosté em posa uns exemples… Clar que jo soc…, o poden ser víctimes d'eixe centralisme, del centralisme de València, que és cert, perquè al final és un…, sobretot en les comarques del sud i les comarques del nord això ho patim a diari.
No sé si tant en este cas en concret, perquè vosté ha posat alguns exemples que jo crec que inclús no tindrien solució precisament amb la seua proposta, perquè vosté ha posat l'exemple de què passaria si quan fan les festes d'un determinat poble es parle de València i no…?
Passaria el mateix que si parlàrem de Comunitat Valenciana.
Els alcoians no ens sentiríem identificats perquè les festes no es fan… a la Comunitat Valenciana, es fan en un poble en concret.

I, després, ja li dic, jo crec que ací no arreplega el que vosté ha volgut explicar.
No és que s'evite dir… jo crec que haguera sigut un plantejament contrari molt més fàcil d'entendre, que és que no s'utilitze el terme València per a una totalitat i no conforme ho han plantejat, que és a l'inrevés; dient que s'utilitze Comunitat Valenciana.
No sé si m'entén el que li vull dir, però jo pense que és més evitar utilitzar València de manera genèrica, més enllà d'obligar, recomanar o orientar als mitjans de comunicació que s'utilitze Comunitat Valenciana per a tot.

I ja li dic, em sembla perfecte, jo no m'ofenc que es diga Comunitat Valenciana quan es parle del territori autonòmic, no m'ofén, encara que jo preferisca utilitzar altres denominacions, no m'ofén en absolut perquè jo el reconec i el respecte; però, ja li dic, crec que no som qui des d'ací per a fer una comunicació a tots els mitjans nacionals, públics i privats, per a dir com han de fer i com han de tractar les seues notícies, perquè jo crec que per a això ja n'hi ha altres organismes de control i de seguretat en la llibertat d'expressió.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Es el turno del portavoz del grupo Vox Comunidad Valenciana.

Señor Pascual, tiene tres minutos.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Merino, vamos a apoyar la iniciativa del Grupo Parlamentario de Ciudadanos porque creemos que es una cuestión de puro sentido común el que se utilice la denominación oficial para referirse a cada una de las comunidades autónomas, de las provincias, de las localidades, etcétera.
Aunque también es verdad que creemos que este uso, este no uso de la denominación oficial de la Comunidad Valenciana en los aspectos a los que ustedes se refieren en la iniciativa, no se debe no a la mala fe y creemos que sí es al desconocimiento, o también, incluso, a esa necesidad que tienen y existe en los medios de comunicación, que es al final acortar y condensar la máxima información en el menor tiempo.
Por eso, estas cuestiones son las que menos nos preocupan.

En cambio, señora Merino, sí que nos preocupa ese uso malintencionado de fórmulas sesgadas, que es lo que nos encontramos en medios públicos como es el caso d'À Punt, que siendo financiados por el dinero de todos pues utilizan de forma reiterada la fórmula del País Valenciano para referirse a la Comunidad Valenciana, sobre todo en sus servicios informativos.
Esto sería algo totalmente esperable de partidos que viven del enfrentamiento, la división y el desasosiego, como hemos visto en iniciativas recientemente presentadas, en asistencias a actos de apoyos a golpistas condenados, etcétera.

Por eso, creo que va a tener poco recorrido su propuesta, porque los partidos que sustentan al Botánico, sustentan al Consell, perdón, no van a permitir que nadie les diga lo que tienen o lo que no tienen que hacer con su chiringuito d'À Punt, porque ellos ya tienen, como se ha indicado, su famoso libro de estilo, que lo tienen como excusa, puramente como excusa, porque no es más que puro papel mojado, porque lo ignoran cuando así les conviene.

Y también nos preocupa mucho cuando son revistas regadas como, por ejemplo, con 186.
000 euros del dinero de todos los los valencianos, revistas en las que se sitúa, por ejemplo, a la isla de Tabarca en los países catalanes, o que sea la propia Generalitat Valenciana a través de sus perfiles oficiales en los que se diga que el Mercado Central de Valencia es una de las obras públicas más importante de los primeros treinta años del siglo XX en los países catalanes.
Eso que lo diga la propia Generalitat desde sus perfiles oficiales es muy grave.

Eso sí, eso sí que nos preocupa, que sea la Generalitat, que sea la televisión pública, y también determinados medios con el denominador común de que viven del dinero público, los primeros que no utilizan la denominación oficial sino que además utilizan otras para dividir, adoctrinar y manipular.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

És el torn del diputat, senyor Nadal, que està ahí acabant de prendre unes notes.

El senyor Nadal Sendra:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor president.

És una proposta curiosa en tant que és evident que tenim una certa confusió terminològica, el terme València es pot referir a una ciutat i també a una província, i històricament també s'ha referit a tot un país.
El regne es deia Regne de València; la comunitat es diu Comunitat Valenciana; el país es diu País Valencià; la llengua es diu llengua valenciana; i tots els habitants del regne són valencians i valencianes, o tots els habitants del país o de la comunitat, com vullga dir-li.
Bé.

I, a més, és que este problema ací no el tenim, o siga, en À Punt, o en la majoria de mitjans de comunicació del País Valencià eixa diferenciació, o siga, no sol aparéixer el nom de València per a tot el territori, és una confusió que pot donar-se més fora, però, bé, no creguem que siga…, està confusió, o siga, des de fa segles que se li ha dit València al territori, no és d'ara, i eixa diferència quan València és el cap i casal del regne des de fa segles i, per tant, eixa diferència està ahí però no tenim un nom diferent per a la capital del país i per al país.
Bé, això és una cosa que assumim i ja està.
Els de dins, doncs, normalment ens aclarirem entre nosaltres i no hi ha confusions, però de fora doncs és normal que hi haja alguna confusió.

Però, jo vull dir ben clar que nosaltres no anem a entrar en este tipus de conflictes, encara que respecte que vosté ho haja posat, els valencians ja hem discutit prou per noms.
L'únic nom que pensem que no és adient al nostre país és el nom de levante i que, per la resta, que es diga país, comunitat, regne, o territori valencià, o es diga la terreta, com es diga, la veritat és que ens dona un poc igual, nosaltres preferim dir País Valencià, però no anem a dir-li a la resta el que han de dir, trobem que ahí està la diferència.

Per últim, dir-li que evidentment sí que som valencians; si li preguntes a algú de Villena si és de Múrcia et dirà que no, que és valencià; si li preguntes a algú de Morella si és aragonés et dirà que no, que no és aragonés, que és valencià.
Per tant, és la mateixa paraula amb la mateixa arrel, i no creem que tinga massa sentit continuar amb este tipus de discussions.
S'han de tindre en compte, per exemple, al País Basc, el nom oficial del territori és Comunidad Autónoma Vasca, però es diu tant indistintament CAV, Comunidad Autónoma Vasca, però també es diu Euskadi i també es diu País Vasco.
Per tant, eixe problema no el tenen.

També els dic que el nom oficial de l'estat no és Espanya, és Reino de España, i no estaríem demanant cada volta… ¿Els semblaria bé que cada volta que per algun mitjà de comunicació diuen Espanya, els rectifiquem i els diguem: no, senyor, no diguen España, diguen Reino de España?
Doncs, em pareixeria una sobirana xorrada.
Pense que hem de deixar un poc de banda estes discussions i intentar, com a mínim, tindre una mentalitat oberta.

I jo entenc el que vosté vol dir i que algunes voltes es pot prestar a confusió, però no és el moment per a tornar a este tipus de discussions.

Per això votarem en contra.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Senyora Merino, té tres minuts vosté per a replicar al senyor Nadal.

La senyora Merino Peña:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Nadal.

Ha empezado diciendo que le resultaba una PNL curiosa, y yo lo que encuentro curioso es su respuesta porque ha empezado a decir: «Es cierto que ocurre.
Aquí en À Punt no pasa.
Esto se debe a una confusión porque tenemos una provincia, un municipio que se llama igual, que luego se nos llama a los valencianos de toda la comunidad.
No tenemos que entrar en discusiones porque cada uno…» O sea, me ha dado la razón en casi todos los puntos, pero luego dice: «pero no tiene suficiente importancia, entonces creemos que no es el momento de entrar en esto».
Entrar en esto es simplemente reconocer que hay una cosa que es muy evidente, que hay muchos ciudadanos de esta comunidad que se sienten molestos con que esto ocurra y no estamos coaccionando a nadie, ni vamos -como decía-, por supuesto no vamos ni pretendemos que se multe ni que se sancione…, es simplemente un recordatorio, es que es muy inocente, es que no va más allá, no queremos producir ningún enfrentamiento.

Yo creo que si a nosotros nos dijeran desde el País Vasco, desde su congreso de allí, de su asamblea legislativa, a la televisión À Punt: por favor, es una recomendación desde aquí, que cuando hablen del País Vasco, sus informativos, cuando digan que algo ha pasado en Bilbao, no digan…, pues yo creo que aquí se intentaría asumir y no lo veríamos como un enfrentamiento.
Es una cuestión, es un tecnicismo que no tiene mayor importancia, y ya le digo que para mí personalmente no la tiene, aquí hemos oído: «no, a mí no me ofende, a mí no me ofende», pero es que hay gente que sí.
Entonces, sí es una cosa que se llama de otra forma, por qué no recordar que se llama de otra forma, simplemente para que la información al final de hechos y acontecimientos, y por cultura general, sea correcta.
Es que no estamos pidiendo nada más, ni estamos intentando enfrentar unos con otros.
Yo no sé, veo muchas veces comportamientos e iniciativas que son mucho menos inocentes que esta, que tienen mucho menos de coacción y de imposición, y que salen adelante sin ningún problema.

Entonces, no entiendo por qué simplemente hacer un comunicado al resto de medios de comunicación de este país parece tan grave cuando es algo que, en el fondo, todos estamos de acuerdo en que se está utilizando mal.
Pero, bueno, supongo que la razón de fondo es la misma que ocurría con la señora Blanes, así que no le voy a dar más vueltas.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Señor Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Clar, la raó fons… podem buscar moltes raons de fons.
Jo li he parlat de la doble ambivalència que ha tingut històricament al nostre país en nom del país, o en nom del regne i el nom de la capital, que ha sigut el mateix, però, clar, ací tenim un altre problema afegit i vosté l'ha dit però es posa de part del problema, i és el tema de la divisió provincial en la qual es va dividir Espanya al segle XIX.
Clar, en la divisió provincial ens van posar un altre tercer nivell, que és el de Valencia provincia, i això és una altra problemàtica que ja ens portaria a parlar de si realment l'estat hauria d'estar encara dividit per províncies, província que per cert ve dels romans, prÅ vinciÅ, per als vençuts, o siga, nosaltres som els vençuts, venen de la capital, de la metròpoli i ens guanyen, no!
Si l'estat encara hauria d'estar dividit en províncies, quan realment vivim -se suposa- en l'Espanya autonòmica, igual el que hauria de demanar vosté és la supressió de les províncies, en això jo li votaria totalment a favor.

Dir-li també que castellonencs i alacantins són els que viuen a la ciutat de Castelló i a la ciutat d'Alacant.
Allò de les províncies és una cosa nova del segle XIX que realment es va fer per a dividir Espanya en eixe moment però que, hui, en estos moments, pensem que ja no té cap sentit.
I, en eixe sentit, si vol que parlem d'identitats, parlem tot el que vullga, no crec que siga roí per a ningú del País Valencià que l'identifiquen com a valencià allà on siga, i si hi ha confusions, doncs les les coses s'expliquen.

I també li dic que ja hem tingut prou, i en això té raó vosté, quan vam mirar la PNL, al principi ens pensàvem que (rient) no anava exactament d'açò, que anava d'un altra cosa perquè és del que estem discutint sempre ací, i, per tant, també li agraïsc que no siga aquell tema.
Però, nosaltres no anem entrar en esta situació, nosaltres defensarem sempre la denominació de País Valencià, perquè pensem que la nostra terra és un país i ho anem a defensar sempre; ara bé, també pensem que ha passat el temps, és una és una tonteria continuar dividint-nos per colors de banderes i continuar dividint-nos per este tipus de noms.
L'oficial és el que és, després doncs cadascú que bonament diga el que puga o el que crega.

I, per tant, sentint-ho molt, no anem a votar-li a favor de la seua PNL.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Es el turno de la portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

Señora Marcos, cuando quiera.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Señora Merino, apoyaremos esta iniciativa por considerarla muy acertada, y tengo que decirle que también muy oportuna.

Mire, señora Merino, usted ahora ha presentado esta propuesta con toda la inocencia, lo ha dicho así usted en su exposición, pero la verdad es que usted ha ofendido al tripartito presentando esta iniciativa, porque si usted hubiera puesto en lugar de Comunidad Valenciana aquí, País Valenciano, probablemente le hubieran votado a favor, y eso lo sabemos todos.

Y por eso creo que es una iniciativa muy oportuna, después de lo que está ocurriendo en los últimos años en los que se está mercadeando con la denominación de nuestra tierra, con nuestro idioma, con nuestras señas de identidad y con nuestras infraestructuras.
Y desde el Partido Popular ya estamos hartos de las faltas de respeto a la Comunidad Valenciana, desde dentro y desde fuera de la Comunidad Valenciana.

Por eso, desde el Partido Popular usted sabe que presentamos un escrito a la Mesa del Senado para solicitar que no se tramite ninguna iniciativa que no contenga la denominación oficial de nuestra comunidad, que no se corresponda a una denominación legal, porque se trata de cumplir la ley y la legalidad.
Ayer, supimos que el PSOE junto con el PNV votó en contra, es decir, una vez más el PSOE permitió que se machacara a la Comunidad Valenciana, que se incumpla la ley, y además el señor Puig lo permite.

Nuestro Estatuto de autonomía es claro, nuestra denominación es Comunitat Valenciana y no otra, y hay que cumplir la ley.
Y ustedes, representantes públicos, señores del tripartito, tienen que cumplir la ley y llamar a la tierra como dice nuestro denominación oficial.
Es muy triste que desde aquí, desde les Corts, los grupos parlamentarios que sustentan al gobierno y el gobierno del presidente Puig vayan en contra de nuestro Estatuto de autonomía.

Desde el Partido Popular estamos hartos de que se falte al respeto a nuestra tierra, a nuestras señas de identidad y a nuestro Estatuto de autonomía, hartos de que se nos llame País Valencia, porque se empieza por el nombre, señorías, y se termina por convertir nuestra tierra en un apéndice de Cataluña a favor del independentismo.
Estamos hartos de que el gobierno presidido por Puig financie con dinero público a entidades catalanistas a favor del procés.
Estamos hartos que desde la Comunidad Valenciana se diga no a la ampliación del puerto de Valencia y a favor del de Barcelona.
Estamos hartos de que se persiga e insulte a las personas que hablan castellano en la Comunidad Valenciana.
Hartos de que conselleras encabecen manifestaciones independentistas.
Hartos de que en la televisión que pagamos todos los valencianos se subtitule en catalán a personas que hablan valenciano.
Y ya, lo último, es el anuncio del señor Puig con el señor Pere Aragonés de crear una plataforma común con Cataluña y Baleares, teniendo una televisión pública, la televisión valenciana que pagamos todos, en causa de disolución, con un déficit acumulado de más de cien millones de euros y una audiencia que no llega al 3 % de media casi todos los días.
Pretenden gastar más dinero público para que Cataluña pueda tener otra plataforma para promocionar sus proclamas independentistas, como lo han hecho históricamente con TV3.

¿Cuánto dinero de los valencianos se está gastando para cumplir los anhelos de països catalans del señor Puig y del señor Aragonés?

Y su propuesta, señora Merino, va de esto también.
Lo quieran o no lo quieran, usted lo haya querido o no lo haya querido, usted ha ofendido al tripartito con esta propuesta.
Esta propuesta es hoy más oportuna que nunca.

Basta ya de llamarnos con otro nombre y de decirnos a los valencianos lo que somos, cual es nuestra historia, cambiar nuestra historia, lo que tenemos que hacer.

Miren nosotros, desde el Partido Popular, queremos buscar la unión para que la Comunidad Valenciana sea lo que es, una comunidad reivindicativa, pero no rupturista, nos unamos para defenderla y frenar que se mercadee con ella o que pretendan convertirla, como pretende el tripartito en la Comunidad Valenciana junto Cataluña, para convertirla en un apéndice de Cataluña.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Marcos.

¿Señora Merino, quiere decir algo?

La senyora Merino Peña:

Solamente un segundo.

Simplemente agradecer, aprovecho también esta ocasión, al diputado de Vox y a la señora Marcos, que realmente entiendo que utilizan su tiempo para hacer esto, notificarlo y reivindicar otras cosas que no están relacionadas, pero se lo agradezco, aunque esto es mucho más sencillo que todo eso, ¿eh?
, es un tema que yo comparto muchas de las cosas que han dicho, pero es mucho más sencillo, solamente el tema de la denominación geográfica de Valencia.

Nada más.
Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Señora Caballero, tres minutillos.

La senyora Caballero Hueso:

Gracias.

Señora Merino, a ver.
Yo sí que he leído en primer lugar su PNL como una PNL blanca.
Y yo la he entendido a la primera tal cual ustedes la proponían.
Pero le digo, no hace mucho debatimos en esta misma comisión una PNL, no recuerdo de qué grupo, pero eran dos diferentes, una para que mantuvieran las misas en À Punt y otra para que se quitaran las misas en À Punt.
Y el grupo Socialista votó en contra de las dos con el mismo argumento para una y para otra, porque no es la comisión de medios audiovisuales la que tiene que decir el contenido de la programación de À Punt.

En este caso le digo prácticamente lo mismo.
Es el manual de estilo, es el Consell d'Informatius o de Informativos en todos los medios.
Hay entidades supraautonómicas que asesoran a los medios de comunicación, no sólo a los públicos, también a los privados, en las denominaciones.
Es más, le digo, hace cuatro años esta diputada presentó una PNL, que no se llegó a debatir, pero se presentó pidiendo que no nos denominaran el levante español, vale, entre otras cosas porque el levante español no es una denominación, ni está en el Estatuto ni es una definición de un territorio, es un viento que pasa por aquí de vez en cuando, y se nos llama así.
¿Vale?
A partir de ahí, yo creo que no somos ni las Cortes ni el Consell, insisto, los que les tenemos que decir a los medios de comunicación lo que tienen que incluir en su manual de estilo.

Yo, mire, no sé si, para mí es una ventaja y muy orgullosa que estoy, soy de Valencia, y cuando hablan de Valencia yo me siento representada en todo, en el cap i casal, en la provincia, en la comunidad, en todo.
Incluso si hablan de País Valencià también me siento representada o de Regne de València, también.

Lo he dicho antes, yo creo que volver otra vez a las guerras de símbolos y de lenguas, pues no nos lleva a ningún sitio.
Yo creo que es una actitud viejuna, permítame el término.
Pero, claro, si todo esto lo transformamos en eso, en política de símbolos y en política de que los alicantinos se sienten ofendidos cuando hablan de Valencia o los castellonenses se sienten ofendidos, pues mire, yo si algún día me encuentro a alguien por la calle y me dice: ¿usted es de Castellón?
Yo le diré, pues no, sóc de València, però Castelló són els meus veïns.

Nosaltres no podem votar a favor d'açò, però més pel seu punt ideològic que per una altra cosa.
No crec que un alcoià se senta ofés quan li diuen és valencià.
Home!
si li digueren de Madrid, o de Catalunya, o del País Basc o d'Andalusia, pues no se sentiria representat.
Però un alcoià és valencià, a alguns els agrada més la denominació que a altres, però la realitat és eixa.
I no som nosaltres els que hem de dir-li als mitjans com han…, han de complir la legalitat, òbviament.
Jo li emplace que això ho faça com a partit polític, no com a diputada autonòmica.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Senyora Merino, per a replicar.

La senyora Merino Peña:

Sí.
Gracias, presidente.

Entonces, señora Caballero, me ha quedado una duda.
Yo también había visto esa iniciativa que tuvo usted concretamente y que ese artículo que me enseñó, también lo leí yo el otro día, y pensé de verdad que estaría de acuerdo en apoyar esta iniciativa.
Entiendo que es que llegó a la conclusión de que éste no era el camino para hacerlo.
Entonces, ¿cuál es el camino?
O sea, aquí simplemente le pedimos al Consell que de la forma que sea se dirija a los medios de comunicación de este país.
¿Eso es imposible?
Porque yo veo que, no sé, a lo mejor es que hace falta escribirle un comunicado a cada uno de esos, no sé, consejos rectores de las televisiones autonómicas, o de la televisión estatal o de las televisiones privadas, a quien sea, al destinatario.
Yo no sé cuál es, porque no soy experta en estos temas, pero entiendo que alguna forma habrá de decirle a los medios de comunicación de este país que intenten llamar a los municipios de esta comunidad como se llaman, y que no llamen a la comunidad Valencia, porque hay muchos otros municipios que no son Valencia.
Es que es tan sencillo como eso.

Y, bueno, yo tampoco soy de Castellón y si me dicen que soy valenciana pues no me siento ofendida, igual que usted o igual que, no se sentirá ofendida la señora Blanes si le llaman valenciana siendo Alcoy, pero es que nosotros estamos hablando de lugares geográficos.
Aquí sí que somos valencianos, castellonenses y alicantinos.
Pero estamos hablando de localizaciones geográficas de acontecimientos, que no es lo mismo.
Que podemos sentirnos orgullosos, yo he sido la primera que ha dicho que yo no, pero la realidad es que hay gente que sí y que no cuesta nada hacer un recordatorio de una cosa que es definir correctamente un lugar geográfico, no es más que eso.
Es exactamente lo que pedía usted, sinceramente, porque es que yo cuando le dije: no va a tener más que votarme a favor, porque dice exactamente lo mismo, lo que pasa es que era con levante, con levante, no, no, que los medios de comunicación público y privados, como internet, recojan de forma adecuada las denominaciones oficiales de la Comunidad Valenciana.
Hablando de todo, se dijo que no se le llame, a la Comunidad Valenciana, levante.
Pues que no se le llame Valencia, es lo mismo, que no se llame levante ni Valencia, que se llame Comunidad Valenciana.

De verdad, si alguno de ustedes sabe o si usted sabe, después de que hace cuatro años lo intentó, a lo mejor es que se ha rendido porque ve que no hay solución, pero si lo intentó y vio que éste no era el camino, vía esta comisión, y que es una cuestión técnica de que la Comisión de Radiotelevisión Valenciana no es competente para hacer este tipo de iniciativas porque no va a llegar a ningún sitio, por favor, que nos informen de cuál es el modelo, porque lo que queremos es conseguir un bien para la sociedad y para los ciudadanos de esta comunidad.
No es más, no es más.
Les hago esa petición en este momento, por favor.
Cuál es la forma de que esto, que en el fondo todos estamos de acuerdo, que no pasaría nada por solucionarlo sin coacciones y sin imposiciones, cuál es la forma de llevarlo a cabo para conseguir algo que sería que un tema de cultura general para los medios de comunicación o simplemente prestarle un poquito de atención para que los ciudadanos de una comunidad no se vieran ofendidos simplemente.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Senyora Caballero, té tres minuts vosté per a rèplica.

La senyora Caballero Hueso:

Sí.
Bueno, me va a permitir decirle que no es lo mismo cuando se habla de Valencia que cuando se habla del levante español, o sea, las connotaciones son diferentes.
(Remors)

Yo creo que nosotros sí que nos podemos sentir ofendidos cuando dicen el levante español, y ahí yo creo que la mayoría, vale, porque, insisto, el Levante español no es una delimitación geográfica.
Desde el 2017 a este momento yo sí he visto o he comprobado que ya las referencias al levante español a algún medio privado se le escapa cuando habla del tiempo, pero ya poco a poco es cierto que va minando, excepto en aquellos de extrema derecha que siguen utilizando el lenguaje franquista y de la dictadura.
Pero ahí yo no me voy a meter, como no los veo, no me molestan.

A partir de ahí, sí, se lo he dicho antes.
No es que no sea competente esta comisión, es que, ya le digo, le he dicho al final de mi intervención, yo le emplazo a que como partido político, no como grupo parlamentario ni como diputado de estas Cortes, sino como partido político, emplace a los medios de comunicación porque es una propuesta de su partido para que los medios…, igual se apunta usted el tanto.
Yo, no, no, así se lo digo, yo no sé la PNL sobre el levante español no fue debatida en estas Cortes porque se acabó el periodo parlamentario y nos metimos en otras cosas.
Pero sí que es verdad que esa información sí llegó a muchos medios de comunicación, y le tengo que decir que muchos respondieron directamente a esta diputada y sí que ha habido un efecto.
Yo le emplazó a eso, a que lo haga, no como una PNL de estas Cortes, en la que ya le digo que no tenemos competencia y creo que no debemos meternos en el contenido de los medios de comunicación, sino como partido político, Ciudadanos, usted, Comunidad Valenciana, pues pide a los medios de comunicación que sí que utilizan términos que usted cree que no deben utilizar, que cambien su libro estilo; o directamente con los periodistas o con las direcciones de cada medio de comunicación.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Doncs ja passem directament a votació del punt 5 de l'ordre del dia de hui: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la denominació de la Comunitat Valenciana en mitjans de comunicació, presentada pel Grup Parlamentari Ciutadans, registre d'entrada 38.
686.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
6.
És rebutjada la proposició.

I acabem en este punt.
Heu fet un bon treball, més que un bon treball, jo crec, hui.
Així que tanquem hui la sessió, si em permet la presidenta.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 18 minuts)