Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca
realitzada el dia 26 de març de 2009.
Comença la
reunió a les 10 hores i 8 minuts.
Presideix el diputat senyor Josep
Maria Pañella Alcàcer.
Reunió número 9/i II.

Pregunta 135 a la consellera d'Agricultura, Pesca
i Alimentació, senyora Maritina Hernández Miñana,
sobre l'Agència Valenciana de Foment i Garantia
Agrària, que formula el diputat senyor Antoni Lozano i Pastor (GP
Socialista) (RE número 29.
692, BOC número 124)

El senyor president:

Senyories, iniciem o reprenem, més ben dit, la
Comissió d'Agricultura.

I, en primer lloc, el senyor secretari
comprovarà si hi ha quòrum.
(Remors) No fa falta?
(Remors)

Perfecte, aleshores anem a continuar en l'ordre
de la comissió.
He de recordar que la comissió va
començar en el punt quart (inintel·ligible) .
.
.
i que va quedar pendent el primer com
aprovació d'acta, i els que avui tenim a través de
l'assistència de la senyora consellera.

Per tant, el que vull dir és que el primer punt
és l'aprovació de l'acta.
La tenen tots els
senyors diputats i diputades al seu abast.
I, per tant, si ningú no
fa cap observació, la considerarem aprovada.
Per tant, és
aixina.

El senyor president:

Per tant, passem a iniciar les preguntes.

Indubtablement, en primer lloc, benvinguda, senyora
consellera, estem agraïts de la seua presència ací per
tal contestar les preguntes que té pendents avui, en esta
comissió.

I comencem amb la pregunta 135, pregunta amb
sol·licitud de resposta oral en la Comissió
d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, formulada pel diputat Antoni Lozano
Pastor, del Grup Parlamentari Socialista, d'acord amb l'article
156 del Reglament de Les Corts a la consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació sobre l'Agència Valenciana de Foment i
Garantia Agrària.

Senyor Lozano, té vosté la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Bon dia a tots i totes.

Bon dia, senyora consellera, benvinguda també.

L'Agència Valenciana de Foment i Garantia
Agrària s'estructura com un organisme autònom dependent
de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació.
Entre
d'altres té encomanada la tasca de gestionar i efectuar el
pagament de les ajudes corresponents a l'aplicació en el
territori de la Comunitat Valenciana.

En eixe sentit, jo li pregunte: en quina data o mes de
l'any està realitzant l'Agència Valenciana de
Foment i Garantia Agrària pagament únic als llauradors?

Gràcies.

El senyor president:

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Gràcies, senyor Lozano.

Molt bon dia a tots, senyores i senyors diputats.

En esta campanya els drets reconeguts pel pagament
únic ascendixen a 40.
053.
009 euros.
D'estos, 38.
209.
308
corresponen a sol·licituds reals dels nostres llauradors, i ja se
n'han pagat en este moment 34.
852.
771.

Com me pregunta la periodificació, li
diré que a 31 de desembre ja s'havien pagat 22.
105.
405,04
euros, açò suposava el 55,19%.
I el que s'ha pagat en
este moment suposa el 91,21% del total real que podem pagar, enfront
d'un 92,54% que ja està pagat, diríem, en el conjunt de
tota Espanya.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Gràcies, consellera.

Esta pregunta, senyories, té la finalitat de
ficar palesa una situació que, segons les informacions que tinc, i
sembla que coincidixen amb les dades que vosté m'ha donat,
s'han produït en el 2008, i que tindran
conseqüències en l'economia dels llauradors que
s'hagen trobat en esta situació en la declaració de
renda que han de fer en el 2009.

La normativa del pagament únic parla que se pot
pagar als llauradors des de l'1 de desembre fins al 30 de juny.
La
conselleria, el pagament únic de 2007, que l'haguera pogut
pagar, com he dit abans, de l'1 de desembre de 2007 fins al 30 de
juny de 2008, eixe any el va pagar el més tard que li permetia la
normativa, que va ser en maig de 2008.

Eixe mateix any 2008, que podia haver-ho pagat en el
període esmentat, de l'1 de desembre de 2008 al 30 de juny de
2009, va fer tot el contrari que l'any anterior, i el va pagar en
desembre de 2008, la qual cosa haguera estat bé si no
s'haguera produït un efecte negatiu en repercutir negativament
amb la renda que se presentarà en 2009, ja que els llauradors que
estiguen en esta situació se trobaran amb dos ingressos per pagament
únic i, per contra, en el 2009, no tindran cap ingrés en este
concepte.
Com és de suposar, les conseqüències seran que
en l'apartat a declarar apareixeran dos ingressos, que a més
no se correspondran amb la realitat dels ingressos, i de segur
condicionarà en negatiu el resultat davant d'Hisenda.

Per esta situació que s'ha creat, seria
bo, senyora Maritina, que en la mida del possible, i sembla que eixa
és la finalitat quan se va crear l'Agència Valenciana
de Foment i Garantia Agrària, que l'agència fera el
pagament als llauradors el més regular possible i sempre en el
mateix any, si és en desembre, sempre en desembre, i si és al
gener o febrer, sempre al gener o febrer.

Si no se fa així cap la possibilitat que en el
2009 no hi haja cap pagament i en el 2010 mos podem trobar en una altra
situació similar a la d'este any.

La conclusió seria que, ja que no té
solució el que ha ocorregut en el 2008, d'ara endavant
l'agència pagara sempre en desembre de cada any.
Els
llauradors li agrairien dos coses: primer, que cobrarien prompte, i
açò sempre és d'agrair, i sobretot en una
situació com la que estem de crisi; i segon, que no tindrien cap
problema davant Hisenda.

Per esta sèrie de circumstàncies li
preguntava com ha pagat el pagament únic en 2008?
I ara
m'agradaria, o almenys que me donarà la seua opinió de
com pensa pagar-ho fins ara, per vore si podem evitar l'any que ve o
en el futur el problema que ha sorgit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltes gràcies a
vosté, senyor Lozano.

La veritat és que és molt reconfortant
per a mosatros com a gestors poder dir que l'1 de desembre, que
comença un període de pagament, som capaços de pagar
més del 50% de tot el volum de fons que canalitzem als nostres
llauradors i ramaders.

L'objectiu d'esta conselleria, manifestat
en compareixences com estes, manifestat a resposta de preguntes de
vosté i d'altres grups, però també com a
principi fonamental per a mosatros, és agilitar tots els
tràmits administratius que permeten que tots els fons que
corresponen a ajudes directes als llauradors arriben en el primer moment en
el que la legislació ens ho permet.
I este any se fixaren com a
objectiu fonamental que això fóra aixina, perquè
consideràvem que era un any absolutament decisiu i un any
crític per la situació econòmica que tots estem
vivint.

Que este any tots els llauradors i ramaders de la
nostra comunitat disposen de totes les subvencions que els corresponen en
el minut zero o en els primers minuts en què això és
possible, permet que puguen abordar una campanya en condicions de
liquiditat i una campanya en condicions de solvència sense que hagen
de recórrer a ningun altre tipus de finançament.
Donat que
eixe era l'objectiu fonamental d'este equip directiu, i jo crec
que, a preguntes de vosté, estava convençuda que compartit
absolutament per tots, la decisió que se va prendre va ser la de
començar a pagar, la de fer primer un esforç extraordinari
quant a procediments administratius i quant a agilitat de caràcter
administratiu en els mateixos equips, per la qual cosa jo crec que
també podria ser el moment d'agrair a tot l'equip, no
sols directiu, sinó de funcionaris, a totes les OCAPA que formen
part de la nostra estructura, que mos hagen permés cobrir este
objectiu, que era el de pagar, i el de pagar immediatament.

I com han reconegut, vaja, quasi tots els nostres
interlocutors, entre ells, per suposat, les associacions de productors, que
són el que en este cas més mos demandàvem eixa
agilitat, conscients de la importància que els llauradors i ramaders
reberen els diners, la rapidesa en què s'està pagant
este any.

Efectivament, estic d'acord amb vosté,
s'ha pagat, es començà a pagar en desembre, s'ha
continuat pagant en gener, mos queden per pagar tot el que són
esmenes i al·legacions per part dels llauradors que, com
vosté sap, estem en una comunitat on la xicoteta dimensió de
les nostres explotacions també fa que els llauradors no tinguen a la
millor eixa motivació o eixe interés tan alt, i eixe
percentatge que queda per pagar és justament acabar la
tramitació administrativa que normalment està depenent en
este moment d'ells.

Bé, anirem canviant estos hàbits de
relació, i jo crec que en la pròxima campanya, en el mes de
desembre, serem capaços, no de pagar el 55%, sinó que
m'agradaria poder pagar el 90%, calculant que sempre hi haurà
un percentatge que va a dependre de que la correcció i la
documentació se complete en eixe període de temps.

Per tant, objectiu per a 2009, sense ningun dubte,
és pagar entre el mes de desembre i gener.
Però la part
important en el mes de desembre i ja el que vaja quedant en el mes de
gener.

I una altra fita en què se podrà
comprovar que eixe objectiu és ferm i estem duent-lo amb molt de
rigor i molta serietat, serà quan se comence el pagament del
pagament transitori d'este mateix pagament únic, però
el corresponent a fruites i hortalisses que, com vosté sap, en ser
la primera edició no se podia pagar fins que no estigueren tots els
contractes de la indústria, i que se pot començar a pagar a
partir del 18 de maig.

Bé, l'objectiu nostre és pagar la
part més important a maig, i en juny acabar de pagar tot el que
siguen al·legacions, o esmenes o este tipus de coses.

O siga que objectiu fonamental de l'equip
directiu d'esta conselleria, crec que compartit absolutament per tot
el sector, és pagar en el moment inicial en què la
legislació ho permeta, en un esforç extraordinari per part,
com li dia abans, no de l'equip, sinó de tots els funcionaris,
de tots els equips de treball, de totes les OCAPA i, per suposat
també, dels llauradors que estan a marges forçades agilitant
també la seua relació amb l'administració
autonòmica.

Crec que és important, crec que en estos
moments el més fonamental és que el llaurador tinga
liquiditat i no haja de recórrer a un altre finançament,
tenint uns drets adquirits i uns drets que són diners,
diríem, que pot invertir en la campanya.

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Compareixences de la consellera d'Agricultura,
Pesca i Alimentació, senyora Maritina Hernández
Miñana, per a explicar quina ha sigut l'acceptació per
part dels agents socials i econòmics del Pla de reconversió
varietal en el sector citrícola i els objectius de la conselleria en
aquest sentit, i quina és la situació en què es troba
la campanya citrícola, sol·licitades pel Grup Parlamentari
Socialista (RE números 30.
017 i 30.
018)

El senyor president:

Aleshores passem al
següent punt.
Cal dir que són dues compareixences.
La
primera.
.
.
Les dues compareixences són a proposta de
l'il·lustre diputat senyor Antoni Lozano Pastor, per part del
Grup Socialista.
I per la similitud de temes s'ha decidit
conjuntament, diguem, amb la llicència de tots els grups, que
s'acumulen les dues compareixences.

Aleshores donem pas a elles.
He de dir que la primera
és per a explicar quina ha sigut l'acceptació per part
dels agents socials i econòmics del Pla de reconversió
varietal en el sector citrícola i els objectius de la conselleria en
aquest sentit.

I la segona era la compareixença davant la
Comissió d'Agricultura per a explicar la situació en
què es troba la campanya citrícola.
Cal dir que és una
única compareixença.
Donarem el temps que està
regulat.
No obstant, senyories, -a tots-, serem flexibles per
l'acumulació, al marge que ho hem sigut sempre en la
comissió, però en este cas específicament pel tema de
l'acumulació de les dues compareixences.

Aleshores, senyora consellera, té vosté
la paraula.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Molt bé.

Senyor Lozano.
Senyories.

El sector citrícola de la nostra comunitat, com
tots vostés coneixen perfectament, té una rellevància
i transcendència econòmica, però sobretot social
important per a la nostra economia i per a la cohesió de moltes de
les nostres comarques.

Com trobe que també hem tingut ocasió de
debatre açò en altres ocasions, no vaig a fer
referència a les xifres que hem tractat en altres ocasions i que, a
més, són conegudes per tots mosatros, sinó que me vaig
a centrar en l'estratègia fonamental que hem seguit per al
tema de la reconversió, considerant que, efectivament, eixes dades,
que anem a comentar, mos estaven dient que era necessari abordar un
procés de reconversió varietal.

Un procés de reconversió que, com
també hem dit en altres moments, és una antiga, una vella
aspiració de tot el nostre sector, és una reclamació
des de ja fa algun temps.
I, a més, com dia, l'equilibri entre
la demanda i l'oferta, i sobretot la intenció de tindre una
oferta de qualitat i una oferta que s'ajuste a la demanda dels
mercats internacional, mos està dient que era absolutament
necessari.

Amb eixe objectiu fonamental, qualitat de
l'oferta i oferta ajustada a la demanda dels mercats, i en el moment
-quan diem «ajustada a la demanda», ens referim en cada
moment la que el mercat demana-.
.
.
, se fica en marxa en este
exercici, a pesar de ser una vella reivindicació, el pla de
reconversió varietal.

Fonamentalment, i amb xifres econòmiques,
l'ajuda que suposa és de 12.
000 euros per hectàrea per
a l'arrancada, 11.
500 euros per hectàrea quan s'empelta
en compte d'arrancar i 3.
500 euros per hectàrea quan se fan
inversions complementàries als sistemes de regadius, fonamentalment
la incorporació del reg per degoteig al sistemes de regadiu dels
cítrics.

Jo crec que era fonamental, i aixina se va considerar,
aprofitar un mecanisme de reconversió, però que també
és de modernització i d'actualització de les
nostres explotacions agràries, per a seguir insistint en la
política d'estalvi d'auia, d'aprofitament dels
nostres recursos hídrics i, sobretot, d'explotacions que
incorporen tecnologia, que siguen modernes i, en conseqüència,
que siguen competitives perquè estan gastant allò que
necessiten.

Durant tot l'any passat, durant la campanya
anterior, durant l'exercici 2008, esta conselleria va estar
treballant intensament amb tot el sector i també amb el Ministeri
d'Agricultura per al final ficar en marxa una reconversió que
fóra la que necessitara el sector i que fóra la possible en
estos moments i en les nostres circumstàncies.

Com tots vostés saben, i a vosté
personalment no se li escapa, va ser un treball intens, com li dia, amb tot
el sector.
I quan parle del sector, estem parlant de les organitzacions
agràries, però també estem parlant del comité
de gestió de cítrics, estem parlant d'Intercitrus,
estem parlant de tot el sector cooperatiu que ha participat intensament en
este debat, estem parlant de la federació de cooperatives, estem
parlant, per supost, també del món de la
comercialització, del món de la distribució, que
coneix molt bé que estan demanant els mercats.

Però, com li dia, sobretot, el treball
s'ha fet molt intensament amb els equips del ministeri, perquè
se va fer a partir de la idea que havia de ser un pla de caràcter
nacional, encara que mosatros com a zona, com a àrea
geogràfica productora, zona més important de tota Espanya amb
molta diferència, tant en volum de producció com en
extensió de la producció, com en qualitat de la
producció, com sobretot en destinació de la nostra
producció, la qual cosa, des del punt de vista del superàvit
comercial, està aportant molt a la nostra balança.
.
.
Per
tant, diríem que som la citricultura més competitiva i
més potent, no som l'única citricultura potent
d'Espanya.

Per tant, des del primer moment tinguérem la
idea que havia de ser un pla de caràcter nacional i que
havíem d'abordar-lo conjuntament amb la resta de comunitats
autònomes.
I, per tant, havia de ser el ministeri el que ordenara i
marcara el camí pel qual tots havíem d'anar treballant.

A l'entrar altres comunitats autònomes,
alguns interessos coincidents i alguns interessos encontrats, la qual cosa
va suposar una negociació intensa i un treball important
perquè al final esta reconversió poguera atendre tots els
interessos de la citricultura valenciana.

Ahí he de dir-li que trobàrem la mateixa
sensibilitat per part del ministeri que des del primer moment, igual que en
altres moments quan es va fer la de l'olivar va respondre als
interessos d'este sector en Andalusia perquè era el més
potent econòmicament.
En este moment, els criteris que des
d'esta comunitat s'anaven ficant sobre la taula eren els
criteris que anaven avançant en el treball, com era lògic i
natural.

Per tant, al final, a finals de l'any 2009,
probablement ja.
.
.
El 3 de novembre es va publicar un reial decret per part
del ministeri que ficava en orde com havia de ser esta reconversió
varietal.
I fonamentalment, marcava els aspectes des del punt de vista
econòmic, que diríem és el que més interessava
als nostres llauradors, que he comentat al principi, però que
després ficava una sèrie de condicions, com la
superfície màxima que este pla podria abordar, que va ser un
dels temes que més es debateren en aquell moment, perquè al
sector o a alguna part del sector li pareixia que entrar a 18.
000
hectàrees era poqueta superfície a considerar.

Mosatros, des del primer moment, teníem
l'objectiu d'iniciar el treball i d'anar marcant
línies i possibilitats, de fer real d'una volta per totes eixa
reconversió varietal, de fer possible que aquells dels nostres
llauradors que estigueren en condicions d'abordar-la, pogueren
fer-ho.

Per tant, i donat que açò són
polítiques, com hem parlat moltes voltes, a mitjà i llarg
termini -una reconversió varietal no és una
política d'efecte immediat, i no és una política
per a hui mateix, sinó que és una política per a
mitjà i llarg termini-, també partíem de
l'objectiu d'anar abordant àrees, anar abordant
superfícies i que amb el temps mos permetera fer una vertadera
planificació a nivell nacional.

Per tant, consideràrem que sent això una
limitació real que el ministeri mos imposava, més valia
ficar-se a treballar amb ella, perquè.
.
.
ja cal començar, ja
cal començar i cal anar fent camí.

Per tant, es va iniciar amb el reial decret el
principi de la reconversió.
Mosatros publicàrem la nostra
orde d'ajudes, perquè, com tots vostés saben, les
ajudes son cofinançades al 50% amb el ministeri.
Per tant,
línia d'ajudes que trau el ministeri, línia
d'ajudes que trau cada una de les comunitats autònomes, amb
els mateixos percentatges de finançament, fins al 60% de la
inversió dels llauradors, amb els límits que hem comentat
adés: 12.
000 euros per hectàrea, 11.
500 per a l'empelt
i 3.
500 euros per hectàrea per a les inversions en regadius, fins al
60% d'eixes inversions.

Trobàvem que era realment una possibilitat
real, era una oportunitat, una oportunitat en uns moments molt complicats i
molt difícils de situació econòmica.
Abordar un pla de
reconversió quan la situació econòmica és
complicada, té, diríem, una doble mirada.
Tindria la mirada
de convertir en oportunitats estos moments de dificultats, en fer
d'estos moments de dificultats en què veem clarament que cal
fer alguna cosa i cal fer-ho el més prompte, i cal prendre
decisions.
Cal tindre, diríem, valentia, cal donar instruments per
als qui estiguen en condicions d'abordar-la, que ho tingueren a la
seua disposició i tal.

I donat que és un termini a mitjà i
llarg termini, donar el suficient temps perquè la gent vaja
mentalitzant-se, vaja adonant-se'n que, efectivament,
l'agricultura, la citricultura té molt de futur, però
ha de ser una citricultura planificada i una citricultura ordenada, i una
citricultura competitiva, en condicions, que permeta ser competitiva.

Per tant, bé, anem a treballar sense pressa,
però amb els instruments ja en el carrer, ja al servici de tot el
sector, perquè es puguen ficar en marxa.

Com li dia, els objectius fonamentals, tant del reial
decret com de l'orde que tragué esta conselleria, eren
reordenar l'oferta citrícola.
L'objectiu fonamental
és cobrir el dèficit de producció que tenim en alguns
mesos, en alguns moments, però sobretot que eixa producció
siga de qualitat i siguen cítrics que el mercat oferix.
Al mateix
temps, per supost, mantenint la política per la qual s'ha
invertit molt i s'ha treballat molt des d'esta conselleria i
des d'este govern, que és la de l'aprofitament de tots
els recursos hídrics.

Se tracta, en definitiva, de fer més fort el
sector, de fer-lo més fort i més competitiu des de
polítiques, com dia, de mitjà i llarg termini, des de
polítiques de caràcter estructural, des de polítiques
que estiguen mirant al futur i que no resolguen el dia de hui, sinó
que estiguen resolent el futur de la nostra citricultura.

I jo, com crec que li interessarà saber quina
ha sigut la resposta a esta primera convocatòria, i ací
sí que m'agradaria ser molt emfàtica.
.
.
Perquè
vàrem partir de la idea que, efectivament, és un pla a
mitjà i llarg termini i que és un pla que té, de
moment, planificat una convocatòria per any.
Este any hem tret la
primera convocatòria, en gener traurem la següent
convocatòria i aixina en els quatre anys que de moment conformen el
pla.

Bé, dir-los que inclús en esta
situació de crisi econòmica i en esta situació
d'incertesa econòmica, la resposta crec que ha sigut
absolutament important, i ha sigut interessant i que.
.
.
bé, que mos
dóna mot d'ànim.

Vaig a dir-ho per províncies, perquè
crec que també.
.
.
Bé, anem a desglossar les dades.
En la
província de Castelló s'han cursat 348
sol·licituds, que afecten més de 900 hectàrees, el 70%
dels quals ha decidit arrancar i el 30% empeltar.
Açò
també diríem que és un matís important i que
és una diferència respecte a la tradició.
Hagueren
pogut esperar el 30% d'arrancada i el 70% d'empelt i, no
obstant això, la gent està per recuperar des de zero les
seues explotacions agràries.
Jo crec que això està
dient molt de l'interés i de les possibilitats de futur.
.
.
I,
bé, estarem tots d'acord que quan un arranca i fica de zero
una nova explotació, està realment apostant per la
producció.
Per tant, crec que és una dada vertaderament
important.

En la província de València s'han
cursat 1.
044 sol·licituds, que corresponen a 3.
250 agricultors, i
estem parlant de 3.
200 hectàrees.
Esta dada, una volta més,
reflectix quina és la realitat de la nostra citricultura o de la
nostra agricultura en general.
Estem enfront de superfícies realment
xicotetes, enfront de superfícies realment.
.
.
, la qual cosa, una
volta més, no va a fer molt fàcil el procés,
però, bé, és la realitat al final de la propietat.
.
.
de l'estructura de propietat que tenim.

I en la província d'Alacant, s'han
rebut 300 sol·licituds, que afecten 2.
564 hectàrees.
Ací la superfície és prou més elevada.
Realment
les sol·licituds que hem rebut d'Alacant corresponen a
explotacions agràries ja d'unes dimensions molt importants i
molt considerables.
Bé, ahí també se veu, avaluats
aixina les dades, una diferència, un element diferencial molt
important respecte al que ha passat, per exemple, en la província de
València.

En resum, 1.
692 sol·licituds, 500 llauradors
que se poden beneficiar en esta primera convocatòria, torne a dir,
en esta primera convocatòria d'este pla, i 6.
664
hectàrees.
De les 18.
000 que estan pensades per als quatre anys, ja
en esta primera convocatòria 6.
664 hectàrees.
Realment jo
crec que és un indicador molt important, un indicador que
està volent dir que la gent està pensant realment que mereix
la pena abordar estos processos, que la gent està per abordar estos
processos.

Com dia, el percentatge d'arrancada és
impressionant.
I, bé, a mosatros mos dóna molt
d'alé i mos diu que esta oportunitat hem de mantindre-la, si
fera falta, en més de quatre anys, perquè al final la
superfície reconvertida tinga un impacte important sobre el total de
la producció de cítrics de la nostra comunitat.

El senyor president:

Gràcies, senyora consellera.

Senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Sí, només una xicoteta matisació.

Senyora consellera, ha estat parlant vosté de
la reconversió.
Per l'efecte que abans hem parlat, ¿vol
vosté fer l'altra intervenció i després li
conteste a tot o com vol que ho fem?

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Vaig a fer.
.
.
La veritat és que m'havien
demanat que fera.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

No passa res.
(Inintel·ligible) .
.
.

La senyora consellera Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Continue, si no li importa.

Bé.
En relació.
.
.
l'altra
compareixença havia de vore amb l'evolució de la
campanya o la campanya d'este.
.
.
(Veus) Sí, la campanya.
.
.
esta campanya, la present, la
que estem acabant en estos moments.

Bé.
També hem tingut diverses
compareixences i diverses preguntes parlamentàries en relació
a com han sigut les fites en esta campanya.

Com vostés recordaran, en alguna resposta ja
els he dit que la campanya la començàrem.
.
.
o s'ha
començat el seu treball o la seua planificació junt al sector
a finals del mes d'abril passat en què se va constituir la
comissió de seguiment de la campanya citrícola.
És un
grup de treball en el que estan presents tots els operadors junt a
l'administració autonòmica, per a anar dissenyant
quines accions devem prendre en cada moment entre tots.
És una
acció de caràcter sectorial per a reconduir, per a
redissenyar, per a redefinir aquells elements que.
.
.
-diguem-
en relació a la campanya.

Normalment, les fites fonamentals d'esta
són tot el que està relacionat en el tractament fitosanitari
que, tots estem conformes, és una acció, en general, que
emana de l'administració i que és fonamental
perquè després la campanya tinga una bona
conseqüència.

La següent fita podria ser quan se publica
l'aforament i això ja crea -diríem- un
clima determinat en relació a la campanya.
Immediatament ja
comença la campanya i ja les fites són la realitat de com
està funcionant i com va a anar la campanya, i enfront de cada
període de temps, pràcticament quinzenals, en els que se
comença a collir cadascuna de les varietats, se van marcant les
condicions per a collir; les condicions per a enviar als mercats, tant
interior com exterior; se va avaluant com és la situació
sanitària de totes les nostres varietats; i també se va, si
hi ha alguna inclemència de caràcter meteorològic o
incidències al marge de la mateixa campanya o del mateix treball, se
van prenent mesures acordades entre tot el sector i una volta més
o.
.
.
també este any, això és el que hem fet.

Comence parlant de l'aforament, perquè
este any va ser una fita -diríem- que tenia molts
matisos.
L'aforament, els valors tècnics de l'aforament
donaven -se va publicar- en l'entorn de 3.
950.
000 tones,
quasi 4.
000.
000 de tones que diríem que és.
.
.
en
l'imaginari popular està que estem en l'entorn de
4.
000.
000 de tones.
Doncs bé, en esta campanya, eixe aforament
donava eixe volum de producció, i en relació a la campanya
interior, amb un increment de 12% en el grup de les clementines i amb un
increment superior, d'un 30%, en el grup de les taronges,
especialment les de segona temporada.

Però ja quan vàrem publicar
l'aforament, tots érem conscients que això no va a ser
la realitat perquè este any hi havia un problema de calibre, que se
veia des del primer moment, perquè l'aforament se fa en els
mesos de juliol, principis d'agost i se publica en setembre.

Però clar, en setembre, quan se publica, ja
érem conscients de quin era el calibre de quasi totes les varietats
que, en el moment de fer l'aforament, no se coneixia.

Per tant, érem conscients que este no anava a
ser el volum real de producció, però bé, eren les
dades que havien eixit i, per a evitar altre tipus de comentaris, el
vàrem publicar tal com era.
I se va crear -vostés ho
recordaran perfectament- un clima que hi havia molta producció
i que hi havia excés d'oferta.

Jo, ací, -si me permeten un comentari que
podria ser, inclús, personal- a mi 4.
000.
000 de tones no me
pareixen sobreproducció.
El problema -i ara sí que
enllacem en el tema de la reconversió varietal- és que
tenim un mes i mig en què hi ha moltíssima oferta,
però 4.
000.
000 de tones per a la nostra superfície cultivable
i per a la demanda del mercat i per al valor que els consumidors donen als
cítrics, no és sobreproducció.
Podem perfectament
treballar amb eixes 4.
000.
000 de tones ben repartides al llarg de tota la
temporada citrícola.

Per tant, és necessari, entre altres, el
treball de la reconversió varietal que mos permeta tindre eixe volum
de producció, que és el que farà competitiva la nostra
citricultura, però, a més, amb una oferta de qualitat i de
temporada ben organitzada i ben preparada.

Bé, el calibre se va mostrar, conforme anava
desenvolupant-se la campanya, com un problema important per a la recollida
i per a l'enviament del producte i per a la valoració del
producte per part de la distribució, i diríem que ha sigut un
element de pressió al llarg de tota la campanya.

El sector se va reunir i, en este cas, Intercitrus va
llançar, amb l'acord de tots els que estàvem
allí, també d'esta administració, una
sèrie de calibres per baix dels quals no se deuria d'estar
recollint, no se deuria d'estar enviant producte als mercats.
I
bé, la resposta a este recomanació, que deuria d'haver
sigut general, va ser no homogènia per a tota la nostra
citricultura, com tots sabem i hem trobat calibres no comercials en els
mercats, tant interiors com exteriors, que han trencat
-diríem- la capacitat de negociació en preus en
la distribució.

En relació a la situació
sanitària, -que jo crec que és molt important,
és fonamental i que, a més, està recaient de forma
molt important en el treball de la conselleria, per descomptat, en el
treball de tots els llauradors, però emanant de la mateixa
conselleria- és reconegut que este ha sigut un molt bon any en
relació, especialment, a la mosca.
És un any en què
hem tingut menor incidència de la mosca que en altres anys i que
és reconegut també que això ha sigut
conseqüència, fonamentalment, del treball, de
l'alliberament de mascles estèrils -que
s'està fent- i de tot el tractament que
s'està fent, amb els repel·lents i amb tota la lluita
integrada contra la mosca.

En este exercici ja hem començat a tractar per
a la següent campanya, per a la campanya que tenim ara, perquè
com sí s'ha complit en algunes zones allò que calibres
més xicotets se quedaren en l'arbre, per a evitar que eixa
fruita que s'ha quedat en l'arbre produïsca un increment
de les poblacions de mosques que puguen afectar la nova producció,
que deu vindre impecable per a poder eixir als mercats, ja s'ha
començat el treball amb estos tractaments, considerant que la
situació sanitària és essencial i és
crítica per al bon funcionament d'una campanya.

I l'altre aspecte -jo crec- molt
important o fonamental són les expectatives comercials o la resposta
comercial en esta campanya.

Quan s'ha començat la campanya, al
principi, en el mes de setembre i octubre, la qualitat de la fruita que
teníem era extraordinària.
Teníem un volum -jo
crec- molt adequat per als mercats, entre altre coses perquè
Estats Units, este any, havia tingut una baixada molt important de la seua
producció i mosatros podíem compensar.
Teníem una
qualitat, quant a índex de maduresa, de sucre, de dolçor,
extraordinària i mos fallava sols el calibre.
Però per als
calibres bons, la fruita era extraordinària.
Per tant, al principi,
la campanya va començar amb tensió.
Va començar amb
bons preus i amb una demanda adequada.

En el mes de novembre tinguérem una
sèrie de pluges, una sèrie de circumstàncies
meteorològiques, però també -jo crec- se
va crear el clima que hi havia un excés d'oferta, que estava
arribant eixa oferta de forma desorganitzada als mercats, i això va
fer que començara a haver una pressió extraordinària
per part de la destinació sobre els preus, i tinguérem una
repercussió directa en els preus en origen.

En eixe moment, com venia sent habitual al llarg de
tota la campanya, la comissió de seguiment de la campanya
citrícola, en una reunió habitual de les seues, conscient de
quina era eixa situació, va prendre una sèrie d'acords
que se ficaren en marxa de forma immediata, i que ja hem parlat
també a preguntes del seu grup, del grup del Partit Popular i del
Grup Compromís, quines varen ser eixes operacions que se ficaren en
marxa: fonamentalment, i perquè era la més demanada pel
sector, la promoció del consum en fresc i la promoció del suc
de clementina.

No vaig a entrar amb més detalls respecte a
estes perquè hi ha hagut respostes i són conegudes per tots
quina és la tasca que se va fer.
Se varen fer quatre operacions
d'este tipus que se varen començar en novembre i
s'allargaren fins a mitjans desembre, quan començà a
repuntar de nou el mercat, quan començaren a haver-hi de nou preus i
quan, a més, no podíem fer esta campanya amb la intensitat
que volíem perquè, realment, no podíem comprar, no
teníem.
.
.
en fi, estava venent-se la fruita a preus adequats en els
mercats.

I va ser a partir del 23 de desembre quan
començàrem la mateixa campanya per a la navelina, que en eixe
moment va sofrir el mateix efecte que havia tingut la clemenules en els
últims deu dies de novembre i les dos primeres setmanes de desembre.

La mateixa operació vàrem fer per a la
navelina fins a finals de desembre i el mes de gener.
En relació a
les altres varietats, és ben conegut que la situació
és totalment diferent.
No hi ha hagut pressió sobre estes per
als preus, per tant, s'ha desenvolupat en els termes de
relació comercial i de mercat habituals per a elles.

Com deia abans, la qualitat del producte era
extraordinària.
El calibre, com ja són varietats
primerenques, havia anat millorant en el temps, perquè és
cert que ha sigut millor el calibre en les varietats de segona temporada i,
per tant, el seu comportament en els mercats ha sigut adequat.

Quan mosatros vàrem prendre les decisions
d'intervindre en promocions directes de consum en fresc i consum en
forma de transformat en suc de clementina, vostés saben perfectament
que van ser acords de caràcter sectorial que prenguérem amb
totes les organitzacions agràries i prenguérem amb les
cooperatives i també amb els sectors comercialitzadors,
fonamentalment amb el comité de gestió de cítrics, i
amb la participació d'Intercitrus.
Estes mesures les va
adoptar esta conselleria de forma -diríem-
solitària.
No sé com definir-ho.
Són mesures que se
varen demanar també al ministeri, però enfront de la no
resposta, se va fer càrrec esta conselleria de totes les mesures que
s'havia de prendre en eixos moments per a reorientar quina era la
situació en eixe moment.

Com vostés també sabem, l'altre
element important treball han sigut els mercats exteriors.
Un any en
què la crisi econòmica ha produït una crisi de consum i
sent que els mercats han tingut un comportament pròxim al que
s'esperava, hi ha hagut alguna desviació, com ha sigut el
comportament del mercat rus, que s'ha vist compensat pel comportament
del mercat dels Estats Units, on hi ha hagut un increment molt important de
l'exportació, i d'altres països on no era habitual,
i els nous enviaments estan produint un creixement important i estan
absorbint algunes d'estes produccions.

Per tant, en els mercats exteriors, el comportament,
el nivell d'exportació semblant, mes a mes, comparant mes a
mes amb les campanyes anteriors.
.
.
i el comportament, l'esperat.

Com deia, la situació és.
.
.
per a la
clemenules, ha sigut difícil; per a la navelina, ha sigut
difícil; i per a altre varietats, han tingut preus en camp realment
com s'esperava i que permeten seguir aprofundint en la
política que comentava abans de la reconversió varietal,
d'anar a varietats que realment venen en el moment adequat, en el
moment oportú; varietats de qualitat i que encara hi ha marge
d'oferta i demanda en els mercats.

Per tant, jo crec que és una bona
estratègia.
Ha sigut un bon moment el moment en què
l'hem tret al sector; un moment en què el sector ha reaccionat
a eixa reconversió varietal, considerant-la un dels elements
més importants per a planificar les seues campanyes i per a resoldre
alguns problemes d'equilibri d'oferta i demanda, però
sobretot, sobretot, per a resoldre problemes de preu en camp, perquè
s'estan pagant determinades varietats, s'estan pagant en
determinats moments de l'any de forma molt adequada i la gent deu
planificar les seues explotacions per a tindre producte de qualitat i
producte adequat en eixos moments.

I eixa és la política, que se tracta de
fer accions de caràcter puntual en un moment en què
s'ha de prendre una decisió enfront d'una
situació determinada, que pot ser de caràcter
climatològic o pot ser de mercat -com ha sigut este
any-, i accions -com deia abans- molt més
transcendents, molt més rellevants a mig i llarg termini com la
política de la reconversió, que a més, com és
de caràcter nacional, jo estic convençuda que va a tindre un
impacte positiu per a la citricultura de la nostra comunitat.

El senyor president:

Té la paraula el senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president, i gràcies,
senyora consellera.

La veritat és que he escoltat amb molta
atenció la seua intervenció perquè crec, de veritat, i
vullc que aquesta compareixença servisca per a contrastar opinions
davant la situació, tal vegada més crítica, per la
qual ha passat el sector citrícola valencià, i, sobretot, per
a intentar entre tots -i de veritat, li ho dic, entre tots-,
encara que en algun punt vosté me puga vore o massa crític o
un poquet punxant, de veritat que li dic que, entre tots, si és
possible que no torne a ocórrer, o, com a mínim, que se vagen
prenent les mesures correctes perquè en el futur puguem salvar una
activitat que, com vosté molt bé ha dit, és molt
important social i econòmicament per a la Comunitat Valenciana.

Vaig a intentar, per la meua part, primer, fer una
descripció del sector en xifres, no ja tant recordar-les -que
vosté ho ha dit- que pràcticament ho sabem, sinó
per a intentar arribar a diagnosticar com podríem estar en una
projecció a deu anys, perquè -com vosté molt
bé ha dit- no és qüestió de prendre mesures
puntuals, sinó també estructurals que ens permeten saber cap
a on anem.

En segon lloc, intentaré valorar com he vist
esta campanya intentant fer una anàlisi -com li dia
abans- crítica de la situació.

I, finalment, m'agradaria aportar des del
vessant polític, des de la part en què podríem
intervindre des de la política, una sèrie de propostes o
reflexions que puguen contribuir en el futur a pal·liar este greu
problema que tenim en la citricultura.

El sector citricultura predominant en
l'agricultura valenciana i murciana, i, amb un fort pes, Andalusia, i
menys, a Catalunya, és un sector predominantment exportador,
generador de divises i creador d'ocupació i renda.
Jo crec que
tots estem d'acord en eixa afirmació.

A diferència dels sectors com els cereals, per
qüestions òbvies, molt mecanitzat, que genera escàs
volum d'ingressos per extensió de superfície i requerix
poca mà d'obra en el seu procés de
transformació, el citrícola va generant valor afegit i
ocupació en la seua producció agrària, en la seua
recol·lecció, manipulacions en centrals
hortofrutícoles, transport, indústria auxiliar de material
d'empacament, etcètera, etcètera.

Amb una producció mitjana de les últimes
campanyes a la Comunitat Valenciana per 3.
866.
000 tones i de 6.
183.
000 en
tot Espanya, però amb una producció en creixement estimada
per al 2015 de 4.
365.
000 a la Comunitat Valenciana; i, a l'estat,
pràcticament els 7.
700.
000 tones, estic totalment d'acord amb
vosté que no són massa, si sabem fer les coses.
Per tant, jo
sóc i estic il·lusionat en què siguem capaços
d'assumir eixe creixement i, per tant, fer possible la seua
comercialització.
Estimació, com dia abans, realitzada sobre
la base dels plantons comercialitzats i a la tendència de
plantació.
Això es traduïx en què la Comunitat
Valenciana continuarà amb la tendència a la baixa del total
nacional, passant de representar el 80% en la dècada dels 80 al 55%
quant s'acostem al 2020, en benefici d'Andalusia que passaria
del 10 actual al 30%.
Ara bé, esta estimació de creixement,
encara que no en els percentatges, pot veure's frenada pels greus
problemes que abans estàvem parlant, de la seua
comercialització i la caiguda de preus en camp i per la crisi
econòmica general.

La tendència a l'abandonament
d'explotacions citrícoles d'escassa dimensió pot
estendre's, i pot estendrés, per desgràcia, a
explotacions de major grandària.
Per tant, si a la millor un
objectiu fóra que anaren desapareguent eixes xicotetes, el problema
i la situació és que ja estan algunes de dimensió
mitjana, plantejant-se què fem en l'actual situació de
preus tan baixos.

A nivell de camp és un sector que patix un
minifundisme, que augmenta costos de producció i
recol·lecció, que ací hem parlat moltes vegades
d'eixe problema, però que no acabem d'aconseguir els
recursos o els mitjans necessaris per a solucionar eixe problema
estructural.

S'està produint una reculada en la
qualitat dels treballs del camp al jubilar-se els professionals del cultiu
i de la recol·lecció i ser substituïts per immigrants,
molt dignament, però sense preparació referent a estos temes.

Concentració varietal, en escassos mesos, en el
grup de les clementines, provocat pel tipus de peus utilitzats en les
plantacions i la falta de varietats de segona temporada que, malgrat els
anuncis realitzats per la conselleria, no estan encara a disposició
del citricultor.
En què constituïx la seua major debilitat?
És una estructura minifundista, de manipulació i empaquetat,
amb aproximadament 1.
000 operadors comercials a tota la península,
oferint cítrics multiplicat per les ofertes virtuals d'un
centenar d'intermediaris comercials.
I este, el de
l'atomització de l'oferta, podia tal vegada se una de
les claus i dels defectes més grans de la nostra citricultura.

Existència d'excessives
instal·lacions amb maquinària i mètodes que envellixen
la vida de la fruita i li transmeten un sabor desagradable produït per
l'acceleració de la transformació del sucre en alcohol,
provocat per colps i rodaments en línia i l'ús de ceres
que eviten la transpiració d'un ser viu com és la
fruita.

Controls de qualitats, en estos moments centrats
-al meu parer- excessivament en els aspectes estètics i
que no tenen en compte el sabor ni per acidesa al recol·lectar-se
verda, ni per excessiva maduresa, ni per amargor i falta de suc a
l'estar gelada, en alguns casos, la fruita.

Mètodes moderns tipus ISO, centrats
únicament en el compliment de protocols burocratitzats, on el que
menys es té en compte són les preferències
organolèptiques del consumidor, al qual cal afegir una complexitat i
diversitat de presentacions i empaquetats que encarixen el procés i
no es traduïxen en un millor preu per a l'agricultor,
sinó que el valor afegit en el procés es diluïx entre
els qui intervenen en la matèria.
I el que en un principi és
una bona estratègia per a vendre i és dotar al mercat de la
demanda, tant en els volums i en els empaquetats, doncs,
s'està tornat en una cosa que hauria d'haver donat
més ingressos per als llauradors, s'està tornat en
contra perquè és una despesa més que
s'està produint.

Si a açò ajuntem el negatiu paper
d'Intercitrus com a dinamitzador del sector que s'ha convertit
des de fa anys en un galliner de discussió entre parts, doncs, la
veritat és que en eixe tema també haurem de vore de quina
manera comencem a estrényer perquè, o realment fa la
funció que ha de fer Intercitrus, d'una sectorial de
caràcter totalment social, en este cas particular, perquè
estan ahí perquè volen, però sí que és
veritat que des de la seua aportació vosté pot influir per a
mantindre una cosa que està funcionant o no.
Eixe seria, tal vegada,
el repte que tenim en el tema d'Intercitrus.

Les campanyes de publicitat iniciades han tingut
escàs impacte en els consumidors, el tipus de publicitat no era
l'adequat al producte ni al consumidor.
I vosté sap molt
bé que han primat a vegades per unes qüestions internes i
d'enfrontament entre ells, sense anar a una lògica de
publicitat més adequada i més professional de cara al
consumidor.
Campanyes massa genèriques i amb mètodes
ineficients no han servit per augmentar el consum; en el millors dels
casos, per a mantindre'l.

L'existència d'una
concentració de les cadenes de distribució a Europa,
s'ha argumentat com el gran problema de la comercialització
dels cítrics i de tot tipus de productes alimentaris.
Però,
malgrat la veritat d'aquesta afirmació, la veritat és
que això es deu a l'enorme varietat i quantitat de productes
alimentaris que s'oferixen: des de prostres lactis, dolços i
tot tipus de fruita de qualsevol procedència que els mitjans de
transport frigorífics moderns permeten dur des de qualsevol part del
món.
Sense aquells moderns bucs no seria possible oferir
cítrics frescos de Sud-àfrica o del con sud-americà.
L'existència de menudes fruiteries de barri en tot Europa
mantenen, en este moment, una certa diversificació de l'oferta
al consumidor, tendes que normalment gestionen immigrants a Europa.

Per tant, no és argumentable centrar tota la
problemàtica dels cítrics en la concentració de la
distribució.
Jo crec que és més complicat.
I
també és veritat que sent una de les parts importants, no
és el tot.
Entre diversos factors de pes com els citats, i,
especialment, que Espanya ha augmentat la seua producció
considerablement, aquestos últims anys -com bé hem
assenyalat- al costat de l'augment considerable d'altres
països productors, que per primera vegada s'estan incorporant,
com pot ser el cas d'Egipte i Turquia.

Quina és la situació actual, a la meua
manera de vore la campanya com s'ha produït?
Estes serien les
qüestions més de caràcter estructural.
La
influència de la varietat de la clementina Marisol en el
desenvolupament de la campanya és d'una importància
molt elevada.
Es tracta d'una varietat extraprimerenca, que no
posseïx un bon menjar, en ser molt primerenca.
És veritat que
és millor que totes les que n'hi havia, però té,
com tots sabem, dificultats a l'hora de poder-se comercialitzar en un
llarg temps.
Dic que no té un bon menjar o bon sabor i que suposa
una elevada producció, més de 150.
000 tones, que han de
comercialitzar-se entre finals de setembre i mitjans del mes de novembre.

L'exportació al mercat
-vosté també ha estat comentant- dels Estats
Units, era una sortida adequada per a esta varietat.
Però, la
diferència de canvi del dòlar-euro ens ha fet una mala
passada en este últim any i ha comportant que ja no siga rendible en
estos moments exportar als Estats Unitats, pel que, pràcticament,
tota la seua producció ha de ser comercialitzada a Europa, amb el
que es convertix en una varietat que fa de coll de botella i dificulta la
venda de les clementines, varietat d'immillorable sabor, duent a tota
la clementina a vendre's a preus ruïnosos.

Ens va ja marcant un element, que haurem de vore com
trenquem amb eixe coll de botella com, després, segurament,
també tornaré a repetir.
Això ha estat un problema
d'aquesta campanya, però s'arrossega des de fa diverses
campanyes, amb la qual cosa es va encunyar un nom per aquest problema, la
«marisolà».

Al costat d'aquesta varietat existixen altres
varietats extraprimerenques, com la rufatina, la clemenpons,
l'oronules, i altres mutacions d'estes que coincidixen amb el
seu període de comercialització amb l'abans assenyalat.
Aquestes tones, encara que semblen poquets, perquè la realitat
és que si les comparem, les 150.
000, amb el total de volum de
clementines, són poques, respecte del total, al convertir-se en
aquest coll d'ampolla o de botella fa que entre en
l'aplicació la llei matemàtica coneguda com la «ley de maíz».
Un 5% d'augment del producte en el mercat  fa que caiga el preu
un 20%.

Per tant, no estem parlant tant de com augmentem el
preu en el mercat, sinó com disminuïm eixe 5 perquè no
faça l'efecte negatiu sobre els preus.
Llei inexorable que
funciona amb tot tipus de productes.

En aquesta campanya cal afegir
l'existència de calibres -com vosté també
molt bé ha comentat- xicotets, en tota classe de clementines
produït per la climatologia i l'estat agronòmic dels
cultius.

Això només ha provocat que ens queden
per recol·lectar milers de tones amb la conseqüent
reducció de collita per al citricultor.
I jo me n'alegre que
són conscients d'esta situació i que estan ja
començant a intervindre, perquè una de les preguntes,
efectivament, en ple,  va ser respecte què pensaven
vostés fer en un problema que es podria crear en esta campanya que
ve.
Part ja s'ha recol·lectat oferint-se al consumidor o
destinant a la producció de sucs milers de tones més.

A més, els baixos preus i les collites sense
vendre també han afectat greument el grup de taronges i les
llimones.
El cas de la llimona, d'una desastrosa campanya en preus en
2006 i 2007, va passar a una campanya amb una disminució enorme de
collita i un augment desorbitat de preus en la campanya de 2007-2008.
Han
tornat a caure en picat els preus en l'actual campanya a uns nivells
que no compensa recol·lectar.

I respecte la primera varietat de taronja
comercialitzada, la navelina, des d'un principi els preus van anar a
la baixa i s'estan quedant camps per recol·lectar, quan ja
comença a comercialitzar-se varietats de la segona temporada, en
què està duent, malgrat l'escassesa de collita en
aquesta segona part de la campanya, a preus de compra en el camp, que, com
després vorem, està en un 26% els preus de la segona
campanya.

Tot això es traduïx en la majoria dels
agricultors en vendes a pèrdues, sent l'anella més
feble l'agricultor.
Al costat de gran part de la collita sense
recol·lectar per falta de mercat o per calibres baixos, el que es
traduïx és un menor rendiment per superfície.

En la primera part de campanya els preus han segut un
23% més baixos que en la passada temporada, amb
l'esperança, com díem abans, que la segona part
millorara, cosa que no ha segut així i que el resultat està
siguent d'un 26% menys que en l'anterior.
Això
comportarà, com s'ha apuntat, l'abandó de
més explotacions citrícoles, que encara que puguen regular el
mercat, suposa un cost tremend per als agricultors i per al país, ja
que un arbre requerix uns costos de plantació i uns anys de despeses
fins que entra en producció d'una mitjana de quatre anys.

Senyora consellera, d'esta anàlisi se
desprenen diverses coses.
La primera, que tenim d'assumir que en
estos últims catorze anys no s'han aplicat les mides correctes
per a solucionar els problemes estructurals de la citricultura valenciana.
És important que ho assumim, però no per allò que
vostés són pitjors que mosatros o mosatros fórem
pitjors que vosté, perquè, si no ho fem aixina, no
començarem a reconéixer i a aprendre, sobretot, a valorar.
.
.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor
Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Sí, señor Lozano, vaya acabando.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Sí, sí, estic acabant, senyor president,
gràcies per la seua amabilitat.

Quan hi havia una situació d'auge
immobiliari, el Partit Popular confiava en la sobrevaloració del
territori, aplegant a convéncer els propietaris que el sòl
agrícola, que les 800.
000 hectàrees.
.
.
Senyor president,
m'ha marejat, i en este moment.
.
.

Dic que havien (ininte­l·ligible) .
.
.
vostés creure's en millor temps que
tot podien ser PAI i que de les 800.
000 hectàrees podien ser tots
rics.
El 19 de setembre del 2007, en el debat d'investidura de
vosté li preguntava jo si, en el millor dels casos se transformen,
que se transformen, se podien transformar 50.
000 hectàrees en obres
d'infraestructura, d'oci, de nous PAI, ¿quina és
la política agrària que vosté aplicarà a les
750.
000 restants?
, perquè pareixia que eixes 50.
000 anaven a cobrir
tots les expectatives que els llauradors havien ficat en la
sobrevaloració dels terrenys.

Senyora consellera, seguim sense saber quina
política agrària va a desenvolupar, i seguim tenint problemes
que any darrere any se repetixen, tan sols minimitzats per
desgràcies climatològiques.

Jo, si vol que siga, en este cas, just, li diré
que una de les mesures de política agrària, com és la
de la reconversió i les noves varietats, segurament és
d'eixes polítiques que comença a entrevore's com
a polítiques de futur, però aixina i tot este és el
moment que jo crec que no és suficient.

El senyor vicepresident:

Sí, señor Lozano.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

És necessari, abans -un segon, senyor
president, estic acabant (veus)- que comence la campanya 2009-2010, actuar sobre la
varietat marisol, i no fer-ho quan ja es tard i estiga amb el mercat
enfonsat.

M'agradaria repetir açò, que
és en el tema de la marisol: cal que prengam mesures perquè
no torne a fer este coll i mos faça caure tots els preus.
Vosté té les dades de previsió de la campanya,
vosté sap abans que ningú com pot ser la collita de
cítrics: primer, siga més prudent a l'hora de
valorar-la, ja que les seues opinions poden crear una actitud de compra que
per part del comerç puga anar a la baixa, i vosté
també ho sap que se pot produir.

Segon, si a vosté eixes dades li confirmen que
va a haver-hi una situació similar a la que hem tingut en anys
anteriors, actue molt més abans sobre la marisol i sobre les
primeres clementines, amb el fi que no facen de coll de botella.

I tercera conclusió, i acabe, si sabem,
perquè reiteradament i durant molts anys són diverses les
institucions acadèmiques i econòmiques que mos confirmen que
els problemes abans esmentats són eixos, el que és obvi
és que actuem sobre ells.

Per a acabar, tenim de creure, senyora consellera, que
els valencians podem canviar l'actual situació, mos tenim de
creure, tenen de creure's, que igual que se ficaren en el cap una
política de grans esdeveniments i obres faraòniques, tenim i
som capaços.
.
.

El senyor vicepresident:

Sí, señor Lozano, por favor.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
de fer els canvis estructurals que necessita el
camp valencià.
(Veus)

Per totes estes raons, jo pense que són
elements amb els quals vosté puga (ininte­l·ligible) .
.
.

El senyor vicepresident:

Sí, señor Lozano, muchas gracias.

El senyor Lozano i Pastor:

Senyor president.
.
.

El senyor vicepresident:

Es que ya hemos cubierto.
.
.
, sí, es que hemos
cubierto (ininte­l·ligible) .
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Sí.
No, jo li agraïxc la seua
paciència i, sobretot.
.
.
, (veus) en el tema d'abans hem segut, en el mateix temps,
flexibles, perquè la senyora consellera tinguera tot el temps, (veus) i no havent-hi
més punts, jo crec que és raonable que pugam
estendre's, encara que siga per una vegada,.
.
.

El senyor vicepresident:

De acuerdo.
.
.
De acuerdo, señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
que vosté sap que no és el meu
hàbit.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Por el Bloc, Grupo Compromís, tiene la palabra
el señor Pañella Alcàcer

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo intentaré, perquè pense que ho podem
concentrar en la indicació del temps d'intervenció i,
per tant, aixina ho intentaré fer.

Bé, senyora consellera, efectivament, tal com
vosté ha parlat, i efectivament, podem fer un discurs sempre
distingint el que són les actuacions i les mesures preses en
relació al que vivim la situació al camp, que són
sobre la base de dos tipus de mesures, aquelles que afecten.
.
.
, són
defectes conjunturals i altes que són defectes estructurals.

Dins d'ahí és pel que jo diria que
esta campanya, lògicament, a vista del moment en què estem,
ja se pot fer una valoració a partir d'este moment molt
negativa.
I la farem negativa, sobretot, si mos basem en els aspectes
conjunturals, la davallada mitjana dels preus ha estat molt important.
Se
cita entre.
.
.
, hi ha variacions, lògicament, entre el que són
les diverses modalitats, però estem parlant d'una mitjana, a
la millor, al voltant del 20%, ¿eh?

Si això ho unim a una problemàtica
existent abans i que les previsions.
.
.
I ho dic perquè no
només és.
.
.
, l'anàlisi mos ha de servir
també per a projectar-lo cap al futur, les previsions
d'augments de costos encara ho són també, sobretot per
circumstàncies o per obligacions derivades de les directives
europees, sobretot en els productes fitosanitaris, per exemple, amb la qual
cosa, vull dir, si estem parlant d'una disminució mitjana
entre els preus de les diverses varietats del 20% del preu, si estem
parlant que hi ha una previsió d'augment de costos, si estem
parlant que la competència que tenim en este moment, les previsions
que tenim també de la competència, tant a nivell estatal com
internacional, són d'endurir-se encara més i
són, pense que són realitat.
.
.

Estem parlant de tot allò que està
arribant sobre el que és la major liberalització del
comerç dels productes procedents del Marroc, per exemple, productes
que tenen menors exigències perquè no són de la
Unió Europea, però es venen en la Unió Europea, es
comercialitzen en la Unió Europea, però no tenen les mateixes
exigències que tenen els nostres productes.

Al mateix temps, com circumstàncies que han
passat al llarg de la campanya, que se van repetint, com una
competència il·lícita interna, dic interna de
l'estat, a on, bé, s'han trobat càrregues de
taronges que no donen la qualitat perquè estan gelades, i que
possiblement en algun lloc hagen cobrat assegurances i que estan competint
amb els nostres productes, que, precisament, això no passa,
això no està passant, ¿eh?

Totes estes circumstàncies conjunturals, el
panorama és negre.
Si ho ajuntem (veus) a les estructurals, com podia ser, dos temes que
s'han parlat ací, un és la reconversió varietal,
que és un procés que mos hi hem de posar, que és
summament interessant i, més que interessant, és necessari,
però també cal vore'l des de l'òptica de
quina és la situació econòmica de l'agricultor
que té d'afrontar eixa reconversió varietal, i
l'acabem de dir ara, vull dir, és sorprenent les dades que
vosté ha donat.
I no ho dic perquè no m'ho crega,
sinó.
.
.
, que és sorprenent, no ho dic perquè no
m'ho crega, no es posa en dubte, no, no.
Ho dic perquè
és sorprenent que l'agricultor valencià estiga disposat
en este moment a fer això, la qual cosa és una valor afegit a
la persona del nostre agricultor, perquè està parlant que
estan dient que van a arrancar i van a començar de zero una altra
vegada.
.
.
Això és un esforç a tindre en compte.

Però també hi ha un altre apartat
estructural que no podem deixar, que és el de l'estructura de
la propietat, que vosté també ho ha citat.
Jo tinc de citar,
consellera, que la política des de la conselleria a eixe aspecte
és d'un fracàs absolut, que no aconseguim millores i,
per tant, caldrà vore què s'ha de fer, caldrà
reformar eixa política, perquè si el que estem fent no
dóna resultats.
.
.
, i eixe és un dels problemes més
importants, junt amb l'altre, i (ininte­l·ligible) .
.
.
, com podíem parlar d'altres que estan
a mitjan camí de conjunturals i estructurals, com és
l'estructura cooperativista, amb una excessiva atomització i
una falta de professionalització moltes vegades perquè el
tamany de les cooperatives no ho permet.

O els problemes que també tenen tots els
intents de concentració d'oferta com.
.
.
, bé, central de
vendes, per exemple, amb tota la problemàtica que ha rodejat
ahí, quan era un intent seriós.

Vull dir, no vaig a parlar d'Intercitrus ja per
no allargar el temps, el senyor Lozano ho ha comentat.
(Veus) Aleshores, vull dir, en este
moment el camp, ¿l'agricultor que té de fer?
: abandonar
o suïcidar-se.
.
.
(Veus) Parle en termes econòmics, afortunadament.

I jo el que li demane a vosté és la
màxima sinceritat, no per a mi, no per al diputat que està
parlant, sinó de cara al sector.
Mire, efectivament, si realment
és un problema el tipus d'agricultor que tenim, doncs,
caldrà dir-li, mire, estem disposats a acabar amb vosté (veus) -parle en termes
econòmics, indubtablement, i no en altres termes-, per evitar
que realment se mos perguen.
.
.
Cal ser sincer.

Quan parle d'eixe xicotet propietari que
té, a més de ser poca propietat, molt fragmentada, si el
propòsit és acabar amb l'agricultor no professional,
també cal dir-ho, perquè aixina els privarem del
suïcidi, perquè, en este moment, el que estem fent, la
política de la conselleria, jo no li vaig a parlar de voluntat, li
estic dient que no dóna resultats, no està donant resultats
respecte al sector.

Jo, l'única proposta, i acabe,
perquè me passe del temps, és que escoltem el sector, en tots
els aspectes, però aquí hi ha un aspecte bàsic:
primer, atendre.
.
.
, la finalitat és atendre immediatament les
necessitats manifestes, vull dir, conjuntural, de necessitat de
supervivència, de manera immediata.
¿Com?
Doncs, de manera
que totes les ajudes arriben directament a l'agricultor.

Segona, afrontar decididament els canvis estructurals.
Un, ja parla de la reforma de les varietats, la reconversió
varietal, però també el de l'estructura de la
propietat, però de manera decidida.
«Decidida» vol dir
amb un gran pressupost al seu costat, perquè, si no, les decisions
no són.
.
.
I, a més, també amb l'ampliació
de les mesures sobre el control comercial, el control del comerç,
que afecta molt, moltíssim, estos productes que, desgraciadament
són peribles i, per tant, tenen una circumstància molt
especial.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señor
Pañella.

Por el Grupo Popular tiene la palabra el señor
Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Honorable senyora consellera, vaja per davant la
gratitud per la seua compareixença.

Senyories.

Jo no vaig a fer, ni a caure en la temptació de
fer una anàlisi més, que és el que habitualment
ocorre, i hui s'ha patentitzat ací una volta més que
tenim els polítics eixa clara tendència, no vaig, per tant, a
fer una anàlisi més d'una campanya, l'han feta
tots, i jo crec que el aquí ací mos portava era una
compareixença, o siga, dos compareixences de la senyora consellera
d'agricultura, una per a parlar de la reconversió varietal i,
un altra, sobre la situació en què es trobava la campanya
citrícola.

A pesar que s'han fet diverses
analítiques, diverses anàlisis respecte a la
qüestió fonamentalment de com es troba la campanya
citrícola i quines han segut les motivacions, les causes que han
portat a eixa situació, jo crec que hi ha hagut una clara
coincidència en la major part de les intervencions, com no podia ser
d'una altra manera.

En primer lloc, en nom del meu grup parlamentari,
senyora consellera, vull manifestar-li que, respecte a la
reconversió varietal, crec que ha segut una decisió valenta,
molt encertada per part de la seua conselleria i de vosté com a
màxima responsable d'ella, perquè eixa
reconversió varietal suposa una racionalització de la nostra
producció citrícola.
Com molt bé ha assenyalat
vosté en la seua intervenció, era una vella
reivindicació, (veus) però eixa reivindicació calia que tinguera una
resposta, i vosté ha articulat una resposta respecte a la
qüestió concreta de la reconversió varietal.

Per tant, insistisc, la més, sincera enhorabona
per eixa iniciativa que considere que és molt encertada,
perquè era una clara necessita i una conveniència el
portar-la a cap.

I en les anàlisis que s'han fet respecte
a la situació citrícola, s'ha evidenciat que la
reconversió varietal era una resposta des del poder públic,
des de la Conselleria d'Agricultura, una resposta, però no
conjuntural, una resposta estructural, una resposta que ve a canalitzar una
línia d'actuació que era, jo crec, que compartida per
tots, més que necessària.

Per tant, ens han ficat a caminar, ens hem ficat a
caminar, s'ha començat a donar respostes, s'ha fet un
esforç extraordinari en noves varietats, s'han produït
noves ajudes perquè eixa reconversió varietal poguera ser
assumida.

I, miren vostés, a la millor s'ho han de
fer mirar, perquè si és tan sorprenent que davant de la
primera de les ajudes que s'articulen hi haja una resposta tan
significativa per part dels llauradors valencians, escolte, a la millor
és que el que cal analitzar és quines són les
condicions que es donen perquè això siga aixina.
A la millor
és que les anàlisis que en ocasions fem no són massa
encertades.

La realitat està ahí i la realitat
és la que és.
La realitat és que s'acullen en
esperança, en treball, en confiança i fe per al futur.
A la
millor els que mos diguem representants d'eixos ciutadans no tenim la
mateixa visió.
I, sense dubte, quan parlem i quan articulem
discursos, el que mostrem és tot el contrari.
I això a la
millor és el que caldrà fer-se mirar.

Però eixa és la realitat, les xifres
són contundents i són significatives, i caldrà que,
amb objectivitat, analitzar eixes xifres i el que signifiquen eixes xifres.

Per tant, felicitar-la novament per eixa acollida a la
primera convocatòria, que crec que és un camí de
certesa, un camí de futur i un camí en el que cal persistir.

Però respecte al que és la
situació de la campanya citrícola, el que ha significat eixa
campanya citrícola, home!
, jo crec que s'ha de fer un exercici
d'humilitat i crec que hi ha un element que a ningú se li
escapa, un element que és substancial, que és determinant.
La
situació de la campanya citrícola s'ha vist totalment
determinada pel que ha significat el context econòmic.
I obviar
això és obviar una realitat contundent.

Hi ha hagut, perquè hi ha, una situació
de crisi global, que mosatros no hem negat mai, el meu grup parlamentari
mai l'ha negat, altres l'hauran pogut negar en algun moment,
però eixe context econòmic, eixa situació de crisi
global ha tingut una indubtable influència en el desenrotllament de
la campanya, com no podia ser d'altra manera.
Si estem sofrint un
problema econòmic que afecta el consum, que afecta els preus, la
campanya citrícola no podia mantindre's al marge d'eixe
context global, d'eixa situació global.

Si a això afegim altres fets que són
inqüestionables, si afegim el problema del calibre com a
conseqüència d'una floració este any més
que rara per les circumstàncies climatològiques, si afegim
pluges, vent, fred, tot això condiciona una campanya
citrícola.
És que és la realitat, eixa és la
realitat que hem viscut.

I davant eixa realitat, senyora consellera, jo he de
felicitar-la perquè vostés han comés el que eren les
seues responsabilitats.
I en aspectes que vosté ha assenyalat en la
seua intervenció, com puguen ser els aspectes sanitaris, jo crec que
d'això mos hem de felicitar.
En altres campanyes el problema
de la mosca ha sigut un problema molt greu.
Si això s'ha
minimitzat ha sigut perquè hi han hagut unes actuacions,
perquè comença a donar resultat una política de lluita
per mitjà dels mascles estèrils, per una sèrie de
circumstàncies.
La promoció del consum s'ha fet.
Es
voldrà dir si ha tingut més o menys incidència,
però, indubtablement, hi ha hagut una promoció, i tota
promoció té una influència i té un impacte en
el mercat.
I s'han pres totes eixes mesures conjunturals, mesures
més concretes, i han anat acompanyades per primera volta en la
història de mesures estructurals, com ha suposat la valenta
decisió de portar avant una reconversió varietal.

Tot això fa que en una situació global,
en un context econòmic res favorable, en les pitjors
circumstàncies que s'han viscut, s'hagen donat
respostes.
.
.

El senyor vicepresident:

Señor Giner.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
-acabe de seguida, senyor president-,
respostes encertades, que cal seguir incidint en eixe treball, en eixes
respostes per a fer possible el millor futur per a la citricultura
valenciana.

Però que s'ha treballat, que s'ha
treballat molt bé, que s'han donat solucions, que s'ha
ficat en el camí tot el necessari perquè es minimitzara
l'impacte negatiu que es deriva d'eixa situació
excepcional, això ningú ho pot negar.
I jo, per això,
la felicite i li done les gràcies.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias,
señor Giner.

Señora consellera, para contestar todo lo que usted desee, tiene la palabra.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltes gràcies,
senyors diputats.

Vaig a tractar de contestar a cadascun dels portaveus
dels grups que han fet una intervenció.
Però, com molt
bé dia el portaveu del Grup Popular, el senyor Giner, vaig a tractar
de centrar les meues respostes en el que ha de vore amb la
compareixença que hui mos ha dut ací, allò relacionat
en la reconversió varietal i allò relacionat en la campanya
citrícola.
I en qualsevol moment podem parlar de la situació
de l'agricultura en general, però hui estàvem
ací per estos motius.

Dia el senyor Lozano que esta era la situació
més crítica del sector citrícola.
Supose que no se
referiria al llarg de tota la història del sector citrícola,
perquè si se referia a això ja clarament li fique de manifest
el meu desacord en la seua afirmació.

Estem en moments difícils, estem en una
situació -com dia el senyor Giner- econòmica molt
complicada, que mos ha dut a una crisi de consum i a una crisi de mercats.
Però la situació del sector, gràcies a Déu, no
és la pitjor de la història de la citricultura.
I
vosté això ho sap, igual que jo, perquè ha conegut
eixes situacions i, si no les hem viscut, ni tant sols directament,
però les coneguem perquè estan absolutament relatades.
I de
totes les crisi que ha tingut el sector citrícola hem eixit, i hem
eixit reforçats i hem eixit en condicions d'abordar el futur.

I com dia el senyor Pañella, i també el
senyor Giner, la resposta en este moment del nostre sector al Pla de
reconversió citrícola vol dir que el sector està viu,
que el sector està esperant mesures i que el sector està en
condicions d'abordar determinades inversions, si eixes inversions el
conduïxen a ser més sòlid, el conduïxen a ser
més competitiu i el conduïxen a tindre oportunitats i opcions
de futur.

I jo crec que eixe és el valor en si mateixa de
les mesures que mosatros podem ficar en marxa, de les mesures que mosatros
volem ficar en marxa i de les mesures que estem ficant en marxa per
assegurar eixe futur del sector.

Dia que hem de prendre mesures i que hem de
prendre-les en una projecció a deu anys.
Efectivament, jo crec que
la resposta que hui li hem donat en relació al Pla de
reconversió varietal, fonamentalment, perquè era del que se
tractava, però que quan siga oportú li donarem respecte a
altres temes, són mesures pensades com a mínim a deu anys,
però probablement a prou més temps, perquè són
els pilars per a eixe futur.

Vosté ha fet una anàlisi en
relació a dades econòmiques que jo havia obviat perquè
me pareixia que hui no era l'entorn.
I efectivament, quan
vosté fa eixa anàlisi de les dades econòmiques, que
són els actuals, els actuals del sector citrícola,
està dient exactament, eixes dades estan dient exactament com
és el sector citrícola real, com és el sector, la
capacitat de generar valor al producte, la capacitat de generar riquesa en
el seu entorn, la capacitat de generar ocupació, la capacitat
d'exportar i, per tant, de generar superàvit en les nostres
balances comercials.

Per tant, són tot dades que apunten exactament
en la direcció que hem de treballar per este sector, hem de ficar en
marxa mesures valentes i pensant a llarg termini -dia deu
anys-, a mitjà i llarg termini.
I que eixes mesures són
les que està esperant el sector i les que el sector acull i fica en
marxa en paral·lel a l'administració que està
treballant en ells perquè sap que són les mesures
necessàries i perquè sap que d'eixa manera està
assegurant el sector.

I, efectivament, quan parlem
d'atomització de l'oferta, quan parlem
d'estructura i de dimensió de la producció, tots sabem
que ahí tenim dificultats i tenim dèficits.
El nombre
d'operadors que vosté ha centrat en mil, però a
més també parlava de l'escassa tecnologia de molts
d'estos operadors que fa molt difícil el tema de la qualitat.

Sí, efectivament, el sector és divers,
el sector és plural, però el sector és un dels sectors
més avançats en este sentit.
I les paraules del senyor
Pañella corroboren esta afirmació.
Mosatros estem
realment.
.
.
, som la citricultura que tenim més capacitat
d'enviar producte als mercats amb la màxima qualitat, en
producte realment d'excel·lència, en les millors
condicions, no sols de qualitat del producte, sinó
d'empaquetament, de formats, de servici real al món de la
distribució i al mateix consumidor.

No hi ha altra citricultura que puga competir amb
nosaltres en tots eixos aspectes.
I quan parle de qualitat, parle de
qualitat sanitària i també de qualitat organolèptica,
com vosté dia.
I quan parle de qualitat del producte, parle
també de la qualitat estètica del producte, i parle
també del calibre, i parle també del format en què se
presenta i parle també de totes les possibilitats que té el
consumidor d'accedir a un d'eixos formats.

Realment és impressionant el que mosatros som
capaços d'oferir com a sector als mercats.
Per tant, crec que,
a pesar que hi haja alguns operadors, hi haja algun operador que no estiga
utilitzant la tecnologia més adequada, el nivell tecnològic,
el nivell d'innovació, el nivell de qualitat i el nivell de
servici d'este sector és extraordinari i se pot comparar amb
qualsevol altre sector d'activitat econòmica probablement en
diferència al seu favor.

Quina és ací la problemàtica?
Ací la problemàtica és que estem competint en
inferioritat de condicions, estem competint amb produccions de països
tercers que no complixen ningun d'estos requisits i que perquè
no tenim unes duanes en condicions, perquè no tenim, no se fa
complir la normativa, i eixa tasca és de la Unió Europea i
del govern central, estan entrant productes que estan competint amb les
nostres fruites de manera absolutament deslleial, i estan fent molt de mal
en tots els mercats a les nostres produccions.
Estan entrant productes que
no complixen els estàndards mínims de qualitat.
Però a
més estan entrant productes que estan tractats amb productes
fitosanitaris que ací mosatros no ens permetem.

I ahí és on hauríem tots, tots
els que estem ací, de treballar seriosament per a evitar que
això siga una realitat.
Eixe és el gran repte que a
mitjà termini té la nostra citricultura.
Eixe és un
gran repte.
I ahí és on, quan vostés dien de
col·laboració i dien què s'havia d'estar
fent, ja tots treballant en eixe sentit.
Perquè el gran problema amb
el qual ens anem a enfrontar si la crisi se fa llarga va a ser en eixe, que
mosatros tenim una citricultura preparada per enviar el millor, el de
millor qualitat, i això requerix un preu, i això és
una franja de mercat i això és un tipus de consumidor.
I, no
obstant això, estem permetent que entre tot el que no hauria
d'estar entrant en els nostres mercats.
I eixa exigència de
reciprocitat, eixa exigència de compliment, de normatives, que estem
obligant-se mosatros mateixa, això sí que és un
requisit que ja és indefugible per a tots mosatros.

Estan demanant-ho els productors, estan demanant-ho
les associacions, però jo els trasllade com administració, i
a més amb una convicció molt important, que eixe va a ser un
dels reptes de les pròximes campanyes de la nostra citricultura, i
ahí necessitem una actitud molt ferma i un treball molt intens de
part d'altres administracions.

Parlaven vostés d'unitat del sector.
Efectivament, necessitem un sector unit i ací sí que ens
trobem amb un element que fa més difícil el nostre treball.
Però bé, serà més difícil, però a
pesar que siga més difícil, anem a seguir treballant en estes
condicions i anem a seguir plantejant solucions i anem a seguir ficant en
marxa instruments que permeten la màxima unitat possible.

Però sobretot, l'objectiu que no se quede
cap faena per fer, i la faena que no faça el sector per eixa falta
d'unió, està conselleria té el ferm
compromís de ficar-la en marxa, especialment la relacionada amb la
promoció i amb països tercers, perquè allò que
siga necessari per al sector, no se quede res per fer.

I quan parlem de mercats, precisament deia
vosté, senyor Lozano, que el mercat dels Estats Units era un mercat
que, bé, en este moment, estava fallant per la paritat de
l'euro i el dòlar.
Bé, s'ha recuperat alguna cosa
este any i jo crec que anem en camí de poder-lo recuperar
perquè, precisament, eixa paritat ja està canviant al nostre
favor.

Però en el que no estic en absolut
d'acord amb vosté és en el panorama, que pinta negre,
en relació a la citricultura i en el càlcul de preus que fa.

Quan comparem preus, per descomptat, hem
d'avaluar com és la campanya anterior i com és esta i
comparar preus mitjans.
Jo he fet abans un recorregut al llarg de la
campanya i, efectivament, en clemenules i en navelina, hi ha hagut moments
molt crítics i en preu en camp molt complicat, i per això se
prengueren determinades mesures.
Però també li torne a dir
que no ha sigut la mateixa situació per a tot el període de
la campanya ni per a totes les varietats.

I el que vosté me permetrà que no admeta
és el comentari en relació que el Partit Popular està
esperant que 800.
000 hectàrees del nostre territori se convertisquen
en un PAI.
El Partit Popular segurament siga el que més treballe per
a mantindre un territori com el que mosatros hem conegut i volem que
coneguen les generacions futures i el Partit Popular ha treballat i
continuarà treballant no sols per l'agricultura, -estem
parlant hui de citricultura- per la citricultura.
I precisament totes
les decisions que estem prenent són per a mantindre una citricultura
com la que sabem que ha fet possible molta riquesa en les nostres comarques
i volem que siga en un futur.

Per tant, no li admet el comentari que el que mosatros
estem esperant són PAI per al nostre territori.
Mosatros volem un
territori verd, un territori sostenible i volem auia perquè eixe
territori puga ser verd i sostenible.
Fa falta més auia que
qualsevol altre element.
L'únic factor de competitivitat que
pot fer possible que eixe territori puga seguir sent cultivable és
l'auia i vosté ho sap igual que jo.
Tindrem aigua i tindrem.
.
.
no necessitarem PAI.
Podrem cultivar tot el que voldrem en les 800.
000
hectàrees del nostre territori.

Volia dir-li.
.
.
Bé, jo crec que, en
relació.
.
.
Ja he contestat a tots els elements.

I en relació als comentaris que ha fet el
senyor Pañella.
.
.
ha fet algun comentari en relació als
fitosanitaris, a l'increment dels costos, a l'enduriment de la
situació de mercat i a les importacions de països tercers.
Bé, doncs crec que amb els comentaris que ha fet fa un minut,
resumisc un poc quin seria el nostre punt de vista.
I efectivament crec,
com li deia, que és un repte fonamental en este moment el tema del
tractament dels països tercers i, per tant, l'acord
d'associació al qual s'arribe amb el Marroc va a ser
fonamental per a les possibilitats dels nostres productes en fresc en els
pròxims anys de la campanya.

Estic d'acord amb vosté que les
inspeccions de qualitat s'han de continuar fent, s'han
d'intensificar i han de estar molt ajustades a la realitat del mercat
i a evitar que isca als mercats allò que no seria adequat.

En relació a l'estructura de la
dimensió, -ja ho hem comentat també- tenim
l'estructura que tenim, però inclús amb eixa
estructura, la resposta a la reconversió varietal.
.
.
que li
agraïsc molt els comentaris que ha fet en relació a que era
necessària, que ha sigut una resposta important i ha sigut la
resposta que tots esperàvem.

I quan me demana sinceritat per a dir com és la
situació en relació als llauradors, és que
vosté m'ha donat la resposta.
És que vosté
mateix ha dit que la resposta, enfront de la reconversió varietal
dels llauradors, la valentia amb què van a afrontar eixes
inversions, diu molt dels llauradors.
Doncs vosté
m'està donant la resposta.

Sinceritat és ficar instruments per a que els
llauradors puguen respondre i puguen fer front a les seues inversions
cofinançades amb les administracions, en este cas, amb el ministeri
i amb l'administració autonòmica.

No fa falta que tots abandonen o no fa falta que se
suïciden, perquè tenen instruments reals, instruments de
recolzament per a poder seguir treballant i per a poder seguir cultivant i,
a més, estan responent a eixos recolzaments.

I finalment, me deia quatre elements que podíem
treballar.
Escoltar el sector.
Treballem contínuament amb el sector.
Treballem escoltant el sector.
Treballem en col·laboració amb
el sector i en cooperació amb el sector.

Ajudes directes.
En la primera pregunta oral, jo crec
que ja havia ficat de manifest no sols l'interés en què
hi haja un nivell adequat d'ajudes directes, sinó que se
cobren en el moment inicial en què se puguen cobrar, i eixe
és el nostre compromís ara per al període transitori
dels cítrics, parlant de citricultura en concret, en este moment.

Igual que animar a tots i fer una campanya important,
ja estem treballant moltíssim perquè per a la campanya de
2009-2010, el pagament únic també siga una realitat molt
important i les sol·licituds s'ajusten a
l'interés de la nostra citricultura.

I control del comerç, bé, doncs
efectivament, la comercialització dels nostres productes requerix
ja, en estos moments, com ho ha requerit sempre per altra part, de
metodologia de treball, de molta professionalitat i de molt de
conéixer el que els consumidors i els mercats esperen de mosatros.
Jo crec que el sector està preparat per a fer eixe treball i, per
descomptat, ahí també anirà de la mà de la
conselleria.

I al senyor Giner, agrair-li els seus comentaris
entorn a la faena que està fent la conselleria, però que
realment és una faena que és la que demana el sector.
Estem
ficant estos instruments en marxa perquè les demana el sector.
Com
vosté bé ha dit, han sigut instruments de caràcter
conjuntural o instruments de caràcter estructural, perquè han
d'anar de la mà i han d'anar en paral·lel.
Som
molt més difícil d'abordar els de caràcter
estructural perquè, en estos moments de dificultat econòmica,
-com vosté deia- no és fàcil plantejar
programes a mitjà i llarg termini que xoquen de front amb la
incertesa dels moments, però inclús a pesar d'eixa
incertesa, la gent està responent.

Per tant, eixe actuar en paral·lel en les dos
tipus de mesures, jo crec que és el que mos està donat la
solvència enfront dels llauradors.

I parlava vosté d'una política que
jo no he fet menció al principi, quan parlàvem de quines
mesures s'estaven prenent en el món de la citricultura, que
era la política de les assegurances.
També el senyor
Pañella ha anomenat les assegurances.
Bé, doncs si hi ha
alguna administració que en este exercici haja fet una
política especialment important d'assegurances, sense cap
dubte és l'administració autonòmica i, en
relació a la citricultura, és un tema que ja hem parlat en
altres compareixences, amb un esforç especial per a compensar la
disminució de pressupost que l'administració general de
l'estat ha ficat al servici de la citricultura, en especial de la
citricultura valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señora consellera.

Señores portavoces de los grupos, como en la
fijación de posiciones hemos sido laxos desde la presidencia,
sí que ruego que ahora ocupemos el tiempo que se marca
reglamentariamente, es decir, que por cinco minutos, tiene para la
réplica el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, quan jo li parlava que
vostés farien creure que tot el territori podien ser PAI,
vosté diu que no magnifique.
En tot cas, no compartirà amb mi
l'opció, però evidentment.
.
.
La veneta eixa que no li
eixia.

Mire, senyora consellera, jo m'alegre.
Diu que
«caminante no hay camino, se hace camino al andar».
Tant de bo
que hagen començat.

Però per favor, explique que les dos grans
polítiques que ací s'han fet, de reconversió
varietal i de la mosca, són gràcies a la
col·laboració de les dos administracions, perquè
és que si no, hi ha gent que se pensa que no s'han ficat 1.
000
milions de pessetes, quan jo, en este Corts, vaig presentar una
proposició per a que se fera una central
d'esterilització de mosca, de la Ceratitis
capitata, inclús algú se va riure
pel nom d'esterilització.

Per tant, gràcies a eixes actuacions el govern
de l'estat va ficar en marxa l'actual fàbrica de
mosques, que està en Caudete, i lògicament amb la
col·laboració, com no deu ser d'una altra manera, de la
conselleria.

I també, per favor, explique el tema de la
reconversió, perquè ara resulta que la proposta només
és nostra.
És de tots.
És del Govern d'Espanya,
fa la llei i fica el 50%.

No, ho dic perquè ho explique, perquè
igual hi ha algú que tampoc sap que en estos moments són
polítiques que s'han fet gràcies a la
col·laboració.

I insistisc, això és el que jo sempre he
estat ací denunciant, la falta de lleialtat institucional,
perquè cada vegada que s'ha produït una bona
relació, s'ha transformat en alguna cosa bona per al camp
valencià.

Mire, vosté, en el tema de la
reconversió, ho ha plantejat i així és.
S'ha
tornat a recalcar, com un dels avanços, haver aconseguit 6.
600
hectàrees.
Quan ací se va parlar de 18.
000, se sentiren
moltes veus criticant Madrid, que era un expectativa molt xicoteta per a la
quantitat tan gran que havíem de reconvertir.
Per tant, se va fer
una crítica desaforada perquè estàvem -com
aquell que diu- llançant que se ficaven molts poquets diners,
que només anaven a reconvertir-se 18.
000, i ara ens conformem amb
6.
000.

Recordar també que l'actual
situació de la citricultura, que vosté diu.
.
.
que jo no he
dit històrica, però ara sí que ho dic: la pitjor
situació de crisi de la citricultura dels llauradors, dels
llauradors ha estat en les últimes cinc campanyes.
No és
fruit de la crisi mundial que existix este any, en tot cas l'any
passat.
Existixen ja cinc de les pitjors campanyes de preus i això
ha fet que molts llauradors se n'hagen hagut d'anar del camp.

Perquè vull insistir que ací no tots
estan malament i és veritat.
Ací hi ha gent que està
encantadíssima que s'exporte més, se venga més i
guanyen diners, i jo m'alegre.

El que sí dic és que la pitjor campanya
que tenen els llauradors és esta, perquè jo no sé
què passa, però són als que no estan aplegant els
beneficis del gran esforç exportador que s'està fent.
Per tant, jo estic al costat dels exportadors.
Jo vull que siguen
capaços que, en el futur, eixos 6.
000.
000 de tones les fiquen en el
mercat en les millors condicions, però també, el que demane
és que fiquem els instruments necessaris perquè els
llauradors tinguen una capacitat de poder, almenys, viure del treball que
dóna tanta faena a la resta.
Jo crec que no estic dient res que no
siga raonable.

I clar que estem d'acord amb el tema de les
assegurances!
I clar que, si és precís, anirem amb
vosté on calga a reivindicar que hi haja més diners per a
l'assegurança agrària.
I clar que reconec que
vostés han fet un esforç, però això no lleva.
.
.
o és que ací, en una compareixença, no se ve
també a dir amb què no estem d'acord?

En allò que sí estem d'acord se
suposa que és en allò que han de fer i per això ens ho
callem.
Ja està el partit de vosté per a dir com ho fan de
bé.

Jo, la veritat, ficaria en dubte si a les
compareixences hauria d'intervindre també el seu partit,
perquè vinga, ací entre uns i altres, al final pareix que
tinguem la culpa l'oposició de tot.
(Veu)

Jo no he dit noms, senyor.

Per tant, ací el que hem de fer és
ficar-mos a treballar i de fet, senyora consellera, fem-ho en temps i que
no mos torne a ocórrer el que ja sabem que ha passat en els dos
últims anys.

Res més.
Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

También por cinco minutos, el señor
Pañella en representación de Compromís, tiene la
palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, li agraïsc a la senyora consellera els
comentaris que fa també respecte a la meua intervenció,
però a vegades he de dir que la interpretació no és
exacta, no?
Ho dic sobretot perquè he plantejat una
problemàtica, com la diferent utilització dels fitosanitaris
ací, internament i externament, dient que és un problema, un
problema molt important, però no és el gran problema de la
citricultura.
No és el gran problema.

Està molt bé i, a més, dins de la
problemàtica que això posa, clar, vosté és
consellera i m'obliga que li pregunte: bé, eixe problema ve de
darrere.
Quines actuacions s'han fet des de la conselleria,
actuacions internes a nivell del país, però també
externes?
I externes, quan dic externes, externes a les competències
que vosté té i, per tant, que són davant de
l'estat i davant de la Unió Europea, que és d'on
mos vénen els problemes.

Perquè, clar, si només (veus)  denunciem el
problema.
.
.
Això ho fa l'oposició.
Em permetrà
que li diga que això és faena de l'oposició,
però que la faena de la consellera no és denunciar-lo,
sinó actuar davant el problema.
I, per tant, les preguntes
són molt concretes.

Igual que respecte a les pràctiques en el
comerç, ja m'he referit precisament al comerç interior,
jo no he dit de l'altre.
Perquè també seguint.
.
.
, i
esta temporada ha renascut la forma de compres a comercialitzar,
pràctiques prohibides, però que estan ahí.

I també hem de parlar de marges comercials.
Perquè vosté ha parlat de competència, però jo
parlaria no de la competència només, sinó de la
competitivitat del producte, que la competitivitat.
.
.
A mi no m'ha de
convéncer de la qualitat, no me pot convéncer perquè
estic convençut.
Per tant, és impossible.
Això ja.
.
.

Però la competitivitat, que la dóna el
preu final.
.
.
La dóna el preu, però la continuïtat de
l'existència la donarà el repartiment dels marges
comercials, de manera que al productor li arribe les quantitats
necessàries per a poder seguir treballant.
¿Quines garanties
hi ha?
Lògicament, eixe és el problema, perquè eixe
és el problema.
Perquè la qualitat la donem per suposada,
però la competitivitat del preu s'aconseguix, i en este moment
encara més, a partir de reduir el preu final.

Però de tota l'escala d'increments
de preus, ¿a qui se li reduïx realment, a qui se li
reduïx?
Eixe tant per cent que es reduïx el preu final,
¿recau repartit uniformement per tot el camí comercial que fa
o recau únicament sobre el productor?
I és una pregunta
important a resoldre en este moment, perquè ens anem a trobar, com
el senyor Giner dia abans, a conseqüència de la situació
econòmica.
.
.
Realment eixa és una realitat.
Però,
clar, el problema del preu final, també hem de vore qui és el
que se resta, si se resta proporcionalment o no.

Igual que vosté ha parlat d'aigua.
Sí, sí, de l'aigua.
Però per a la
competitivitat, l'aigua ha de ser barata, ha de ser per a
l'agricultor a un preu, a un preu que li possibilite la
utilització d'eixa aigua per a reg.

Per tant, quan parlem d'aigua, lògicament
hem de parlar de preus posats al peu del taronger ja d'eixa aigua.
Si
no, això tampoc ens val.

I simplement una observació, i acabe.
Senyor
Giner, si em permet que li faça una observació a les seus.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Señor Pañella, directament a lo que.
.
.
Luego en los pasillos puede decirle al señor Giner lo que quiera.

El senyor Pañella Alcàcer:

Simplement és que, efectivament, les
circumstàncies climàtiques tenen influència en tot el
final, en tot el que s'ha comentat.
Les circumstàncies
climàtiques també han tingut molt influència en la
situació de la mosca, de la mosca, al llarg d'esta temporada,
però moltíssima.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señora consellera, por cinco minutos ya, porque creo que ha sido tiempo
suficiente para su exposición, puede usted ya contestar lo que
desee.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Molt bé.
Moltes gràcies de nou als
senyors diputats.

Efectivament, parla el senyor Lozano de
col·laboració.
I m'alegre que pense que en
política és absolutament necessària la
col·laboració.
És el nostre estil de treball i, per
tant, ningun dubte en relació que s'ha de treballar en este
sentit.

Però a voltes tinc un poquet la
impressió que no acaba d'escoltar el que estic dient, i en
relació a la col·laboració exactament, perquè
realment quan he parlat de la reconversió varietal és que he
anomenat fins i tot el reial decret que publicà el ministeri, amb la
qual cosa és que no crec que haja de dir res més en
relació a quin tipus de col·laboració
s'està produint ahí.

Ara, ja que vosté me dóna
l'ocasió, li diré que és una política
impulsada per esta conselleria, iniciada des d'ací, i al final
s'ha arribat al model de reconversió que interessa a la
citricultura valenciana de la faena que s'ha fet ací.
Col·laboració, absolutament tota.
Cofinançament,
també n'hi ha.
Per tant, ahí.
.
.
Per favor, escolte un
poquet quan se parla, perquè és que crec que no hi ha ningun
dubte en relació al que s'ha dit, a eixe tema.

I ja que ha tornat a parlar de la reconversió,
dir-li que quan parlàvem de 18.
000 hectàrees, és que
parlàvem per a quatre anys.
És que parlàvem.
.
.
(Veus) Quatre anys són
les convocatòries de la reconversió varietal.
Per tant, jo
crec que la resposta ha sigut absolutament essencial.

¿En quins assumptes no aconseguim
col·laborar i hauríem d'estar col·laborant?
Ja
ho hem dit.
En el tema de les assegurances, en el tema de les fronteres i
en el tema dels fitosanitaris.
Jo crec que ahí realment és on
hauríem d'estar col·laborant, on hauríem
d'estar treballant de la mà, perquè ja li dic que
són reptes molt importants, són factors de competitivitat
molt importants i que ahí hi ha una deficiència de
col·laboració molt important, i de resposta a les
expectatives dels nostres llauradors, i de resposta a necessitats reals
dels nostres llauradors o d'allò que va directament a les
rendes, com hui ací de matí estem ficant de manifest.

Per tant, col·laboració en tot
allò que ens deixen col·laborar n'hi ha, i en el que
no, mos agradaria tindre eixa col·laboració i poder treballar
de la mà.

I després, bé, quan parla
d'intervencions del Grup Popular, que dubta si seria
necessària, jo crec que hui si algú no deuria parlar de la
flexibilitat ací de les intervencions és vosté, que
mos ha demanat una intervenció única per a les dos
compareixences i mos l'ha fet de 20 minuts.
Ha fet com si foren les
dos.
.
.
I no hi ha hagut ningun problema i tots hem estat encantats
d'escoltar-lo i de seguir el ritme que vosté ha marcat per a
esta compareixença.

Aleshores, jo crec que el que el senyor Giner haja fet
ús del seu temps i haja pogut dir el que pensava en relació a
esta compareixença, era el mínim que mosatros podíem
desitjar i podíem esperar del senyor Giner i de la dinàmica
d'estes compareixences.

Jo, en resposta al que ha dit el senyor
Pañella, que diu que hi ha hagut algun dubte en la meua
interpretació de les seues paraules, pot ser, perquè,
efectivament, no he contestat què estàvem fent mosatros en
relació a un problema tan important com el dels fitosanitaris.
Perdone.
Havia entés que vosté havia posat de manifest el
problema, però no m'havia preguntat.

Ja que pregunta, en un moment li ho dic.
Dos temes.
Un
de caràcter de futur, que crec que és importantíssim:
innovació i investigació al servici del problema dels
fitosanitaris i dels residus, projecte Zero.
Jo crec que ja l'hem
presentat en alguna ocasió, o ja estem treballant-lo amb el sectors
i amb els mitjans.

Necessitem tindre protocols de tractaments i
d'actuació per a totes les produccions de la nostra
agricultura, que permeten que arriben les fruites als mercats sense ningun
residu i sense ninguna.
.
.
que no quede ningun tipus de fitosanitaris,
perquè és de la forma que estarem assegurant evitar problemes
allí.
I perquè, a més, hi han coneixements suficients,
coneixements que vénen de l'agricultura tradicional, de
l'agricultura ecològica, de la lluita integrada, que mos
permeten fer-ho.
I a més, hem de fer-ho disminuint els costos de
producció.

Per tant, és un objectiu doble: tindre eixe
fruit de qualitat i tindre'l a menor cost que amb tractaments que ara
s'estan fent.

Però, clar, ahí tornem a xocar amb la
idea que puguen entrar altres fruits que competisquen sense eixes
condicions.
Si la reglamentació s'aplicara igual per a tots,
mosatros, amb eixa possibilitat, faríem de la nostra citricultura la
més competitiva possible, i estaríem donant instruments reals
i de molt de futur als nostres llauradors.

Però, a més, ¿què hem fet
també en relació a això i en relació,
efectivament, al govern que té les competències?
Hem
treballat amb ells i hem aconseguit que se canviara la proposta de la
Comissió de Medi Ambient del Parlament Europeu, que es va presentar
el 18 de desembre, que era nefasta per als interessos dels llauradors.
I la
que es va aprovar en Estrasburg, sense ser la que mosatros voldríem,
amb eixe treball que s'ha fet en les administracions, ha aconseguit
millorar-la.
I en relació als cítrics, s'ha millorat,
no aixina en relació a altres produccions de la nostra comunitat.

I jo mateixa vaig estar en Estrasburg amb tots els
europarlamentaris treballant de valent per aconseguir que votaren les
nostres propostes i fer una possibilitat més real per a la nostra
agricultura.
O sia, que sí que estem treballant, no sols era una
declaració d'intencions i una declaració de la
preocupació que tenim en relació a eixe problema, que
és molta, sinó que, efectivament, l'hem acompanyada de
treball en este temps i l'anem a acompanyar de més treball en
el futur, com li acabe de dir.

Moltes gràcies, senyor president.

(Ocupa la presidència el president, senyor Josep
Maria Pañella Alcàcer)

El senyor president:

Agraint-li a la senyora consellera la seua
presència ací, alcem la sessió i fins a una altra.

(S'alça la reunió a les 11 hores i
59 minuts)