Agricultura%445122.12.05%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 5 de desembre de 2012.
Comença la reunió a les 16 hores i 30 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 12/i II.

La senyora presidenta:

Muy buenas tardes, señorías, señora consellera.

Damos comienzo a esta sesión, que es continuación.
.
.
(Veus) No, ¿es continuación?
No.
.
.
(Veus) Sí, es continuación, ¿verdad?
Gracias, señorías, es continuación de la anterior sesión, pero, de todas formas, tenemos que pasar lista para ver si hay quórum, (veus) y el señor secretario procederá a ello.

Gracias.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay quórum.
Muchas gracias a su señoría, el señor secretario.

Pasamos a dar la bienvenida a una nueva integrante de esta comisión, que es la diputada, la señora Nieves Martínez Tarazona, por parte del Grupo Parlamentario Popular, que es la primera sesión en la que se integra.
.
.
Y vamos a pasar a leer las incidencias que tienen ustedes, sus señorías, en la carpeta, y es que se ha retirado la pregunta número 499 por parte del grupo proponente, y además pasaríamos, a tenor de un acuerdo al que han llegado los señores portavoces de dos grupos parlamentarios para poder agrupar el debate de dos proposiciones no de ley cuyo debate podría sustanciarse en una única intervención o en la misma intervención, pero, naturalmente, después procederíamos a la votación por separado de ambas proposiciones no de ley.
Sería la proposición no de ley del número 6 del orden del día, del Grupo Parlamentario Compromís, y la proposición no de ley del punto siguiente del punto siguiente, el número 7, también del Grupo Parlamentario Compromís, acerca de los carburantes y del combustible protegido.

Por otra parte, el punto número 9, me informa el señor letrado que el grupo parlamentario proponente, en este caso el socialista, ha tomado en consideración retirar la proposición no de ley y, por lo tanto, después de la consideración de estas incidencias, podemos tomar paso a comenzar los puntos del orden del día, a los cuales damos la bienvenida a la señora consellera, la señora Maritina Hernández, y antes de tomar en consideración el punto de la comparecencia, pues, yo tendré que bajar y tomará posesión el vicepresidente.

Muchas gracias.
(Veus)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

Compareixença de la consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, senyora Maritina Hernández Miñana, per a informar sobre la gestió de l'Entitat Pública de Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana i la situació econòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 34.
834)

El senyor vicepresident:

Bueno, señorías.
.
.
Buenas tardes, señora consellera, cuando usted quiera, sin tiempo, haga su exposición.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Molt bé.

Molt bona vesprada, senyor president de la comissió.

Senyores i senyors diputats.

Comparec davant d'esta Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca per a informar a sol·licitud del Grup Socialista sobre la gestió de l'Entitat Pública de Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana, de l'EPSAR, i de la seua situació econòmica.

L'EPSAR és des de fa quasi vint anys l'instrument fonamental a través del qual el Consell ha desenrotllat la seua política de sanejament, depuració i reutilització d'auies residuals a la Comunitat Valenciana.
El model de gestió d'esta política és bàsicament el que es va establir per la Llei 2/1992, de 26 de març, de sanejament d'auies residuals de la Comunitat Valenciana.
El Partit Popular i el Consell de La Generalitat sempre han considerat l'auia un recurs necessari per al desenrotllament econòmic i social d'un territori, a més de tractar-se, en el nostre cas en concret, d'un recurs escàs.
Necessitàvem i necessitem auia de qualitat i en quantitat suficient, i això és precisament al que hem dedicat tota la nostra política de gestió de l'aigua, de la qual l'EPSAR és part important, a proporcionar a tots els habitants de la nostra comunitat una auia en les millors condicions de qualitat i de quantitat.
Per això hem actuat en tres línies principalment: el sanejament i depuració per a obtindre auia de qualitat; la reutilització per a ser eficients en l'ús de l'aigua; i el control dels abocaments per a ser sostenibles mediambientalment.

Com dic, el Partit Popular, des que va arribar al govern, va creure en el caràcter estratègic i prioritari de la política de sanejament i depuració de les nostres auies i donà suport, des del primer moment, al desenrotllament del que fins a eixe moment era només un projecte, i va ficar en marxa una verdadera política de suport a la depuració i sanejament de les nostres aigües.
Vam fer realitat en dades i en inversió el que fins a eixe moment era una intenció, i vam començar a desenrotllar tota una línia estratègica que fins ara ha vengut donant-se sense dubtes ni interrupcions.
Sempre hem cregut en la importància de dur a terme la millor política de depuració per la transcendència que açò tindria per al desenrotllament sostenible tant de la nostra economia com de la nostra societat.
Hem fet una aposta real, verdadera i sostinguda al llarg de tants anys, i d'això és precisament del que vinc a donar compte hui ací.

Desenrotllem, per tant, un model basat en tres elements fonamentals: la declaració de la planificació, construcció i explotació de les instal·lacions d'evacuació, tractament i reutilització de les auies residuals com a matèries d'interés comunitari de La Generalitat; la creació d'un cànon de sanejament com a tribut de la hisenda pública de La Generalitat, destinat a finançar els gastos de gestió i explotació de les instal·lacions citades; i la creació de l'EPSAR com a empresa pública de La Generalitat, amb personalitat jurídica pública i actuació subjecta al règim de dret privat.

Així, l'EPSAR es va convertir en l'instrument fonamental per a l'actuació de La Generalitat en matèria de sanejament per les funcions que se li van atribuir en la mateixa llei de sanejament: executar les obres de sanejament, depuració i reutilització que La Generalitat li encomane; gestionar l'operació i manteniment de les instal·lacions de depuració de titularitat pública; i recaptar, gestionar i distribuir el cànon de sanejament.
A més, en una modificació de la llei de 1992 se li va atribuir també a l'EPSAR les competències sobre execució d'obres d'abastiment, i a partir de la Llei (inoïble) .
.
.
/2003, se li va permetre actuar en un àmbit que per a la conselleria d'agricultura és de vital importància, com és l'eficiència en l'ús dels recursos hídrics.
Estic referint-me en concret a la modernització dels regadius, faena que, com vostés saben molt bé, des de la nostra conselleria s'impulsa des de tants anys com la mateixa EPSAR existix.

Una vegada definides les competències de l'EPSAR passe a detallar el funcionament d'esta entitat.
El govern i l'administració de l'entitat corresponen al seu consell d'administració, en el qual estan representats La Generalitat, l'administració local i l'administració de l'estat, i compta amb un consell de participació en què, a més d'estes tres administracions, també estan representades les organitzacions sindicals, les empresarials, els consumidors i usuaris, les associacions professionals que agrupen entitats gestores de servicis de sanejament i abastiment i organitzacions ecologistes.
Comptem, per tant, amb la participació i col·laboració de tots els representants de la societat civil que puguen tindre interessos en matèria de depuració i tractament d'aigua.

La gestió economicofinancera de l'EPSAR està sotmesa al control de la intervenció de La Generalitat i de la Sindicatura de Comptes, i els seus pressupostos es debaten i aproven cada any per estes Corts en el marc de la llei de pressupostos de La Generalitat.
La plantilla del personal de l'EPSAR està formada per 50 treballadors amb un nivell de qualificació molt alt: quasi dos terços, un 64% d'ells són tècnics de grau superior; un 8%, de grau mitjà; i un 28% és personal de caràcter administratiu.
Són l'empresa pública autonòmica de sanejament amb menor ràtio empleat/pressupost d'Espanya.
L'EPSAR gestiona una mitjana de 4,6 milions d'euros per empleat; l'empresa pública de Múrcia gestiona 2,4 milions d'euros per empleat; l'ACA de Catalunya i l'Institut Aragonés de l'Aigua, 1 milió d'euros per empleat; el Canal Isabel II de Madrid, 0,3 milions d'euros per empleat; i encara que no tinga àmbit autonòmic, sí en l'entorn de Sevilla i la seua àrea metropolitana, l'entitat corresponent gestiona 0,750 milions d'euros per empleat.

Des que l'EPSAR va començar a gestionar els sistemes de depuració en 1993 la Comunitat Valenciana ha destinat més de mil nou-cents milions d'euros al funcionament i manteniment de les depuradores, que han permés tractar un total de 7.
845 hectòmetres cúbics d'aigua.
En la primera dècada el gasto mitjà anual de l'explotació i manteniment de les instal·lacions va ser entorn dels 60 milions d'euros; en la segona dècada ha segut entorn dels 150 milions d'euros, com a conseqüència tant de l'increment del volum d'auia tractat, com sobretot a l'entrada en funcionament de sistemes.
.
.
, de major nombre d'instal·lacions, però també de sistemes cada vegada més eficients i de major qualitat.

Eixa inversió en el funcionament dels sistemes de depuració, imprescindible per a que la nostra comunitat puga tractar auia amb totes les garanties i amb els paràmetres de qualitat necessària, tant per a impulsar la seua màxima reutilització com per a protegir adequadament les zones sensibles des del punt de vista ambiental, és possible, entre altres, gràcies a la recaptació i gestió del cànon de sanejament que du a terme la mateixa entitat.
La gestió del cànon realitzada per l'EPSAR ha permés recaptar en un exercici com 2011 200,1 milions d'euros, el que suposa un volum de recursos al servici de la depuració quasi el doble de fa huit anys.
A això se suma la recaptació de l'anomenat «suplement d'infraestructures», en què els promotors d'actuacions urbanístiques compensen La Generalitat pels increments dels costos de depuració que comporten els nous desenrotllaments, i, en este sentit, l'EPSAR havia recaptat 29,07 milions d'euros.
Tota esta inversió ha permés a La Generalitat duplicar el volum d'auia depurada des de l'any 1995, en què es tractaven 285 hectòmetres cúbics, fins al 2004, i des d'aleshores amb un volum mitjà anual de 500 hectòmetres cúbics d'auies residuals tractades.

I tan important com el volum d'aigua tractada és la qualitat de cada un dels tractaments.
En eixe sentit, atenent, per exemple, un indicador com la demanda bioquímica d'oxigen, el rendiment mitjà de les depuradores a la nostra comunitat ha passat del 79% en 1994 al 95% en 2011.
Este és un clar indicador de la qualitat que ha aconseguit la depuració a la Comunitat Valenciana, molt per damunt.
.
.
per l'exigit per les autoritats comunitàries.
A més, i perquè una altra de les prioritats de l'EPSAR i del Consell és cuidar el medi ambient, des de l'EPSAR estem també lluitant per a protegir-lo des de dos punts de vista: el control dels abocaments i la major eliminació de fangs.
Així, a partir de l'any 2005, es ficà en marxa un pla d'inspecció d'abocaments que ha permés reduir en un 97% la presència de metalls pesants en les plantes de depuració per mitjà d'un treball conjunt entre els ajuntaments per a controlar, localitzar i eliminar de les auies residuals urbanes els focus de contaminació més greu, i hem actuat de forma contundent enfront dels fangs de les nostres auies residuals, de manera que actualment estem eliminant més del doble de la matèria sòlida contaminant que transporten les auies residuals urbanes.
Mentres a l'any 1995 es retiraren 199.
000 tones de fangs produïdes en les depuradores, l'any passat se'n van retirar 406.
000 tones, una matèria contaminant que, en cas de no haver ficat en marxa tota esta gestió, hauria acabat en els nostres rius o en les nostres platges.

A més, en el cas d'un territori deficitari en el recurs hídric com és la Comunitat Valenciana, l'esforç per incrementar i millorar la depuració d'auies residuals ha segut fonamental, i no només per a protegir, com ja he dit, el medi ambient i evitar la contaminació de les auies, sinó també per a estalviar, redistribuir i optimitzar l'ús de l'aigua disponible a través de la reutilització.
Per això, en el segon pla director de sanejament i depuració de la Comunitat Valenciana s'ha ficat l'èmfasi en aconseguir el major grau possible de reutilització de les aigües depurades, fonamentalment per al reg agrícola i també en usos ambientals, garantint els cabals ecològics de qualitat.
Gràcies a este pla, focalitzat a incrementar el nostre pla de reutilització, en estos moments les nostres depuradores estan en condicions de proporcionar el màxim grau de tractament que puguen necessitar les auies depurades en funció de l'ús que se'ls vaja a donar en cada moment.
La Comunitat Valenciana disposa de sistemes de tractament terciari, o tractament regenerador d'auies, amb una capacitat de tractament de més de tres-cents trenta hectòmetres cúbics a l'any.
La Comunitat Valenciana reutilitza el 31% del total de l'auia reutilitzada directament a Espanya, mentres que en comunitats com Catalunya suposa el 4,8%; en Madrid, l'1,2%; inclús en comunitats molt deficitàries en auia, com podria ser Canàries, estan en el 25,6%; i en comunitats com Extremadura i Castella-la Manxa, en un 0 i un 2,3%, respectivament.

Per tant, com vostés poden vore, l'EPSAR desenrotlla una gestió extraordinàriament ampla, extensa, que comprén tots els aspectes del tractament d'aigües residuals, des de la construcció d'instal·lacions fins a l'operació dels sistemes i la gestió de recursos que ho han fet possible.

A això cal afegir les actuacions que, com els deia, realitza l'EPSAR en matèria d'abastiment i modernització de regadius.
I ahí, sols un exemple per la importància de les obres, com és el Pla d'abastiment de la Ribera, el de Sagunt o el Camp de Morvedre amb una inversió superior als 60 milions d'euros, on les activitats en modernització de regadius, la sèquia reial del Xúquer o la sèquia d'Escalona amb una inversió de 20 milions d'euros.

Per tant, senyories, crec que respecte a la gestió de l'EPSAR hem donat compte del que s'ha fet durant estos anys, invertint, treballant i avançant en matèria de depuració i sanejament d'aigües.
Unes dades que ens situen en esta matèria com un territori líder a nivell nacional i europeu.

Quant a la situació econòmica de l'EPSAR, en estos moments l'entitat està afectada, com el conjunt del sector públic, per les mateixes dificultats d'accés al crèdit que estan patint totes les empreses des de l'inici de l'actual crisi financera.
No obstant això, és de destacar que la inversió realitzada durant estos anys per l'EPSAR ha sigut una inversió clarament productiva i les infraestructures de les quals estan ací donant-mos tots els dies un servici fonamental per a tots els ciutadans.

La gestió de l'EPSAR, des que va començar a funcionar, ha permés a La Generalitat dur a terme una inversió en infraestructures pròxima als 1.
200 milions d'euros.
La gran majoria d'eixes inversions, el 93%, s'han destinat a construir noves depuradores o a ampliar i modernitzar les existents, el que ha fet possible que en esta comunitat passaren de 188 depuradores a principi de 1995 a tindre'n en l'actualitat 460.
Hem multiplicat per més del doble el número d'instal·lacions i mos ha permés açò donar servici de depuració a un total de 5.
962.
911 habitants equivalents.
És cert que la falta de liquiditat ha impedit atendre a temps tots els compromisos amb els proveïdors i per això hem decidit prioritzar els pagaments pendents enfront de les inversions en noves obres.

Hem de ressaltar en este punt que l'EPSAR no ha retardat cap pagament i, per tant, no té res pendent, en el que fa referència als gastos d'explotació.
És a dir, tots els pagaments d'explotació de les nostres depuradores s'han atés i continuen atenent-se puntualment, pel que en este sentit podem dir que el funcionament habitual de l'EPSAR no s'ha vist afectat per la crisi.

Com deia, el ritme inversor que hem dut en estos últims anys ens ha permés ara poder alentir-lo, atés que a final de 2011 ja es donava servici a un 99,86% de la població total de la Comunitat Valenciana.

El nivell de depuració aconseguit permet en estos moments focalitzar els nostres recursos en els pagaments pendents als nostres proveïdors.
Un pla de pagaments que ja està dissenyat i que ha permés que el passat mes de maig se pagaren 7,3 milions d'euros i que ara, en este mes de desembre, pagarem entorn a 10 milions d'euros.
Amb este pla de pagament poder fer front a tots els nostres retards en els pròxims tres anys, estarà finalitzat en 2015.

Per tant, com els deia, l'estratègia per a sanejar la situació de l'EPSAR està dissenyada i ficada en marxa.
Estem reduint al màxim possible el gasto, optimitzant els costos de gestió.
En els últims anys s'han reduït els gastos corrents en un 11%, aconseguint també reduir els gastos d'explotació a través d'una eficient gestió d'estos.

Com a exemple d'eixe esforç, m'agradaria comentar que per a millorar la situació financera de l'EPSAR és (inoïble per raons tècniques) .
.
.
i gestió de residus i cogeneració permet reduir el consum d'energia en un 12%.
I en 2011 hem aconseguit reduir els gastos d'explotació en un 10,4% en relació a (inoïble per raons tècniques) .
.
.
Com dia, estem prioritzant el pagament als nostres proveïdors i estem concentrant l'esforç en inversió en les actuacions més prioritàries.
S'ha reduït la inversió un 30% en relació a l'exercici anterior (inoïble per raons tècniques) .
.
.

Puc dir-los que este esforç ja està donant resultats i que si en 2010 l'EPSAR va tancar l'exercici amb un resultat negatiu de 24 milions d'euros, en este exercici tenim previst tancar sense pèrdues amb un resultat positiu de 2 milions d'euros.

S'està dissenyant o s'està duent endavant este pla que, com dic, ja en 2011, 2012, i que tindrà la seua continuïtat fins a 2015 amb una política intensa de contenció del gasto corrent i de reassignació dels ingressos, dels cànons, aconseguint un major marge d'explotació i un major marge operatiu tenint tresoreria que mos permeta fer front a estos pagaments.

Respecte a l'endeutament bancari, en primer lloc, hem aconseguit mantindre'l estable i la seua amortització s'anirà produint segons els plans de pagaments previstos per la mateixa Generalitat.

En definitiva, senyories, l'EPSAR ha sigut durant quasi vint anys, i seguirà sent-ho en el futur, un instrument decisiu perquè els valencians haguem pogut donar el salt qualitatiu que hem pogut veure en estes dos dècades quant a depuració en la gestió eficient i en l'estalvi de l'aigua.

La Comunitat Valenciana és hui una de les regions més avançades d'Espanya i d'Europa quant a tractaments d'aigües residuals i en la implantació de sistemes i infraestructures per a reutilitzar i estalviar aigua.
Ja hem donat algunes dades, que reutilitzem el 32% pràcticament de tota la que se reutilitza en Espanya.
Per això el Decret llei 7/2012, de mesures de reestructuració i racionalització del sector públic empresarial i fundacional de La Generalitat, ha confirmat el manteniment d'esta entitat.

Crec, senyories, que estem davant d'un treball seriós, rigorós, un treball que ha permés un avanç qualitatiu en matèria de gestió d'aigües residuals en la nostra comunitat.
I crec que les dades mos haurien de fer capaços de reconéixer i d'aplaudir aquelles coses que vertaderament han suposat un impuls en creixement.
I m'agradaria que esta satisfacció, que mosatros com a gestors d'una entitat d'estes característiques.
.
.
, fóra compartida per tots vostés.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora consellera.

Como representante del grupo demandante de la comparecencia tiene la palabra, por el Grupo Socialista, la señora Martínez.
Le recuerdo que son diez minutos de intervención y el resto de portavoces tendrán cinco minutos.
Adelante, cuando quiera.

La senyora Martínez Ramírez:

Muchas gracias, señor presidente.

Gràcies, senyora consellera, per estar hui ací.
Pareix que estem en el país de les meravelles en qüestió de depuració en la Comunitat Valenciana.
Però el que sí que m'ha quedat claríssim de la política de l'entitat i de la seua conselleria en este respecte és que els pressupostos per a 2013 preveuen una pujada de fins al 21% del cànon de sanejament que paguem tots els veïns i veïnes de la comunitat.
I crec que hauria d'haver donat moltes més explicacions d'eixa pujada en compte de presumir de gestió i traure pit en que pareix que enguany anem a ser positius.
Bé, pujant el cànon és molt fàcil ser positius i si a més férem una bona gestió segurament seria molt més (inintel·ligible) .
.
.

Però anem a dir-lo clarament, senyora Hernández, vostés han de pujar el cànon per a pagar en part la corrupció i la mala gestió que és culpa de vostés, com a partit que governa la Generalitat valenciana.
Si les coses s'hagueren fet bé, senyora Hernández, no seria segurament necessària esta pujada.

Per cert, senyora consellera, ens alegrem que ja s'haja convocat el consell de participació després que el senyor alcalde d'Albal ho demanara públicament.
Però allò normal és fer-ho abans de proposar la pujada del cànon i donar vertaderament participació als sindicats i als representants municipals, com vosté presumia abans.

Tampoc compartim que hi hagen ciutadans de primera i de segona, que als pobles xicotets de menys de tres mil habitants se'ls castigue amb una pujada del 21% i, als de més de cinquanta mil, del 10%.
Mire, els nuclis rurals, com vosté ha de saber, tenen altíssimes taxes d'atur, despoblament, menys serveis públics i no es mereixen eixe nou càstig del Partit Popular que demostra una nul·la sensibilitat.

Anava a dir que no m'havia sorprés que no parlara d'EMARSA, però la veritat és que no ho esperava tampoc, no ho esperava.
EMARSA aquí ha afectat, com vosté sap, molt a la gestió de l'EPSAR.
Estem davant del cas de corrupció més greu de la democràcia a la província de València amb ja, en este moment, quaranta persones imputades per la gestió de la depuradora de Pinedo, que és una de les instal·lacions vinculada a l'EPSAR.
No sabem encara qui és Alí Babà, però anem coneixent qui són els quaranta lladres cada dia més.

Se'ls acusa, com vosté sap, d'estafa, malversació, falsedat en document, etcètera, etcètera, etcètera.
I el que més està costant d'esbrinar i el que és més important per a mi i per als valencians, crec, és saber on estan els 40 milions d'euros desapareguts.
Anem enterant-nos que pot ser estiguen a la Xina, a Malta, Andorra i altres paradisos fiscals.
Uns diners, senyora consellera, que van eixir d'ací, de La Generalitat, del cànon de sanejament que paguem els veïns i veïnes i gestiona el seu departament.
Uns diners, 120 milions d'euros en total, que va aportar la Generalitat valenciana en base a un conveni il·legal i acords que es van amagar els tècnics, com ja hem denunciat en innombrables ocasions sense que vosté, ni ningun representant del Partit Popular, s'haja pronunciat i haja obert la boca.

Deu conéixer eixes persones, algunes d'eixes persones del Partit Popular, eixes quaranta persones imputades, perquè algunes ostentaven alts càrrecs al Partit Popular, com el senyor Crespo, el senyor Cuesta.
Però n'hi ha dos d'ells concretament que han sigut alts càrrecs de l'entitat de sanejament, el senyor Juan José Morenilla, gerent, que sembla que quan va saltar l'escàndol va pactar una eixida de l'EPSAR, i el senyor Ignacio Bernácer, que encara continua al seu departament per molt que el president Fabra diguera que l'havia cessat, encara està baix el seu càrrec, senyora consellera, si no estic mal informada.

I m'agradaria que ens explicara vosté hui quines mesures s'han pres a nivell intern per a conéixer la gestió que van fer el senyor Morenilla i el senyor Bernácer a l'EPSAR a l'època de l'espoli d'EMARSA.
M'agradaria saber per què, per què permet vosté que un acusat a dia de hui, de participar en el saqueig de més de quaranta milions, puga estar treballant encara en les depuradores valencianes i amb contacte amb tota la informació de l'EPSAR, informació que és material sensible i que inclús el pot inculpar.

I altra cosa, senyora consellera, ¿per què els costa tant entregar-nos la informació que demanem?
Ja mos la varen negar en la comissió d'investigació d'EMARSA.
Facen el favor de donar-nos la informació.
Espere que ara que ha comparegut vosté ací, la setmana que ve acabe de rebre -també és cert que va acabar el termini la setmana que ve- tota la que li hem demanat.

Vosté em dirà, dic jo, igual m'ho diu, que el que va a passar en EMARSA és un cas aïllat, que hem d'estar tranquils, bé, ho ha dit ja, perquè l'EPSAR té mecanismes per evitar, ho ha dit en la seua intervenció que està molt contenta, molt satisfeta de l'eficiència dels tècnics de l'EPSAR, que passen este tipus de casos.
I a la millor està pensant també en les empreses controladores i en les auditories, que també les ha nomenat.

Vull parlar de les dos coses.
Efectivament, hi ha una sèrie d'empreses contractades perquè hi haja un control de les 460 instal·lacions, són sis empreses que s'encarreguen de les sis zones en què es dividix la comunitat.
Tres d'eixes sis empreses van haver de controlar EMARSA en alguns dels anys del saqueig i cap d'ella, ninguna, va dir res del que passava, quan les seues funcions estan molt clarament definides en els plecs i en les bases del concurs d'adjudicació pels quals han obtingut el contracte.

Senyora consellera, com hem d'estar tranquils?
Qui ens assegura que no està passant el mateix?
Vosté està tranquil·la; jo no.
Però és que a més hi ha importants vinculacions, com vosté sap molt bé, entre els dirigents d'eixes tres empreses que haurien de controlar les empreses explotadores i les pròpies empreses explotadores.
I fins i tot també en la pròpia entitat de sanejament.
Com van a denunciar irregularitats en la gestió d'una empresa un tècnic que també té interessos personals o familiars o de relació amb l'empresa que li adjudica el seu propi contracte, senyora consellera?
Això com a mínim és lleig, com a mínim èticament és lleig.

Però vull deixar constància ací a més que les adjudicacions realitzades a eixes sis empreses són clarament irregulars, perquè, com vosté sap o deuria saber, no es pot contractar una empresa per més de sis anys i vosaltres, vostés, els han fet un contracte de quatre anys prorrogable per uns altres quatre.
Per què se boten la llei de contractes també?
Per què beneficien d'esta manera estes empreses?

Hi ha dubtes al cas EMARSA, però si alguna cosa està clara, senyora consellera, és que es van incrementar els costos del tractament per a traure un rendiment que pareix ser després se repartien els imputats en forma de comissió.
Una empresa feia la faena d'emportar-se el fang i repartir-lo per 16 o 18 euros la tona, però l'altra era la que ho cobrava de la Generalitat valenciana, multiplicant per tres el seu preu real i fins arribar als 42 euros per tona.

Estem molt preocupats, senyora consellera, perquè segons la informació oficial que vosté ens ha facilitat al Grup Socialista de forma incompleta i botant-se els terminis, però és igual, hi ha 84 depuradores que encara paguen més que EMARSA per un mateix tractament.
I jo li pregunte: açò per què és?
Explique'm per què és açò?
A 260 depuradores més de la meitat es paga més que els 18 euros per tona que es considera un preu normal, segons els tècnics que hem consultat.
De fet, és el preu que vostés estan pagant en Pinedo, a més de la meitat de depuradores.
Com es justifica que un mateix tractament coste 3 euros en una depuradora i 154 en una altra?
Entenem que per les característiques particulars d'alguna depuradora hi haja alguna excepció, ho entenem.
Però estes diferències, estem parlant que s'està multiplicant per 50 en la majoria.
I això volguérem que mos ho explicaren, perquè no té ninguna lògica.

Hem detectat, també este any, les anomalies en les quantitats de fang que es generen a 223 depuradores els últims anys.
El més normal, senyora consellera -i si no estic mal informada i, si no, m'ho aclarix vosté-, seria que si hi ha més aigua a depurar, doncs hi haja més fang.
Però hem observat que no es seguix un patró coherent, una cosa que passa de forma recurrent.
Entenem també que poden haver-hi excepcions; sí, perquè hi ha un canvi al tractament, hi ha una innovació tecnològica, qualsevol qüestió.
Però, que a la mitat de les depuradores hi haja variacions tan senyalades com les que li he dit, no ens ho expliquem ni ens ho creguem -i després, si vol, li donarem exemples.

Entendrà, senyora consellera, que sabent el que sí ha passat a EMARSA, sabent el que no han descobert les empreses controladores que també han de controlar la resta d'estacions depuradores, estiguem pensant en el pitjor i que li demanem a vosté explicacions, perquè açò és molt greu.

La gestió de l'entitat està baix sospita.
I vosté deu posar tots els mecanismes perquè es sàpiga la veritat.

I, per últim, les auditories.
No sé com està tan tranquil·la vosté, senyora consellera, perquè és alarmant.
No sé si se les ha mirades, però és per a posar-se a tremolar.

L'auditor diu, a 31 de desembre de 2011, que hi havia un fons de maniobra negatiu de vora 250 milions d'euros amb un deute comercial vençut de 129 i falta de liquiditat per no tindre els avals de La Generalitat, com sabent que està passant.

La situació econòmica de l'EPSAR està condicionada -i dic textualment- al recolzament financer de la Generalitat valenciana -horror- i a la generació de recursos suficients per a atendre els passius existents i assegurar la continuïtat de les operacions.
Això ho diu l'auditoria de l'any 2011.

Això és una situació de fallida, de quiebra, senyora consellera; i no ho diu Carmen Martínez, no ho diu el PSPV, ho diuen Russell Bedford España-Auditores y Consultores, SL.

Senyora consellera, què pensa fer davant d'estes qüestions que li he plantejat?
Siga valenta.
Explique quines mesures ha pres internament per a aclarir estes situacions, perquè, si no, al final, serà vosté també còmplice d'esta situació.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Martínez.

Por el grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, estamos aquí ante una comparecencia que ha costado mucho que se realice, pero que celebramos, por fin.
Porque, después de la comisión…, de que se cerrara en falso la comisión de EMARSA, después de que se negara la comparecencia de los principales responsables políticos del caso…

Es cierto que, ante las denuncias públicas que están saliendo constantemente, a tenor de las irregularidades que se están viendo en todo lo que gestiona la EPSAR -la Entidad Pública de Saneamiento de Aguas Residuales de la Comunidad Valenciana-, queremos que se nos den explicaciones.

Explicaciones ante, por ejemplo, que el 60% de las depuradoras valencianas, según datos oficiales, es decir, 278 de las 460, pueden tener irregularidades sobre el precio al que La Generalitat paga el tratamiento de fangos, así como por el volumen de lodos generado, lo que podría suponer una estafa millonaria.
Por eso, yo hoy le doy aquí también la oportunidad de que me justifique estos datos.

En 84 depuradoras se paga el lodo, por parte de La Generalitat, a un precio superior al que se le abonaba a Pinedo en la época del expolio y que, según el juez que investiga el caso EMARSA, triplicaba el real, por el presunto pago de comisiones y sobornos.

Y, por otra parte, no acaba aquí la desfachatez de estos datos.
Y es que, ahora mismo, el 1 de enero de 2013, se va a hacer que pague la ciudadanía el coste de una nefasta gestión que va a aumentar un canon de saneamiento entre un 10 y un 23%, y que en los últimos años ha supuesto que suba el 220% el precio del canon de saneamiento, además, perjudicando a los municipios más pequeños y, además, siendo algo bastante brutal en lo que supone, por ejemplo, en una familia de cuatro miembros en Valencia un consumo normal que al año sería, dentro del recibo del agua, unos 140 euros más, es decir, casi 15 euros más que ahora.

Por tanto, creemos que debería, la conselleria, de tener en cuenta que, ahora mismo, se tienen que poner todos los esfuerzos en demostrar transparencia, en demostrar transparencia y que todos los valencianos y valencianas recuperemos una entidad pública para el servicio público, no una entidad pública al servicio de las presuntas corruptelas que hemos tenido que tratar incluso aquí, en comisión de investigación, y que están en manos del juez.
Por eso, esperemos que no tengan que salir muchas más.

Y, por eso, nos habría gustado que el consejo de participación se hubiera reunido antes de la propuesta de presupuestos de La Generalitat para que allí, las asociaciones de consumidores, la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, las organizaciones ecologistas, los sindicatos y la propia Generalitat, pudieran haber consensuado y haber negociado y haber debatido por qué se tiene que hacer pagar un canon de saneamiento injustísimo a los ciudadanos y ciudadanas valencianas.

Por otra parte, yo, cuando vi que teníamos que hacer…, o que usted iba a comparecer para este tema, yo dije: «Bueno, pues vamos a ver qué es lo que La Generalitat…, que sea público; qué datos oficiales de La Generalitat hay en relación a esta entidad.
» Pues, nos encontramos el informe de auditoría de cuentas de 2011, tal y como ha señalado quien me ha precedido en la palabra, del Partido Socialista.

Pues, bien, yo he desgranado un poco qué es lo que dice este informe de auditoría de cuentas anuales de 2011 que, también repito yo, no es algo que digamos desde Esquerra Unida, sino que lo dice la auditora Russell Bedford España-Auditores y Consultores, SL, en un informe que está a exposición pública.

Mire, señora consellera, no es para aplaudir, como usted ha dicho.
Este informe, precisamente, no es para aplaudir.
Y yo voy a desgranarle cosas concretas.
Por ejemplo, entre las conclusiones, me surgen estas dudas:

Se dice, concretamente, «se recoge la incertidumbre sobre el futuro de la entidad, en la medida que condiciona la continuidad de la misma el apoyo financiero de La Generalitat y la generación de recursos eficientes para asegurar la continuidad de las operaciones».
Dígame, señora consellera, dígame, sea sincera, ¿qué va a pasar con esta entidad?
¿Cuál es el futuro de la EPSAR?
¿No estaremos viviendo la crónica de una privatización anunciada, dentro de un proceso de presunta corrupción y saqueo de una entidad pública?

Mire, señora consellera, seguimos leyendo el informe y vemos que, en lo que se refiere al cumplimiento de la legalidad, en cuanto a contratación de personal, nos parecen muy graves algunas incidencias.
Y es que es recurrente que resulta que la conselleria de hacienda informó de la no autorización de la solicitud de creación de cinco puestos de trabajo desde 2009.
Incidencias en puestos de trabajo que no se regularizaron durante tres años y que suman 435.
468 euros en abonos de salarios a unos puestos de trabajo que la conselleria de hacienda nunca autorizó.

En un escrito de 29 de septiembre de 2010 se requería a la entidad para que retrotrajera las actuaciones, en estos gastos de personal, no autorizadas.
¿Qué pasó, señora consellera?
¿Por qué no se hizo caso?
¿Estas consideraciones no se tenían en cuenta en la EPSAR, porque consideraban que se regían por criterios del libre albedrío?
Porque, señora consellera, no se puede comprender que cuando estamos ante una entidad que está bajo sospecha alguna de sus ramificaciones, que hemos tenido aquí una comisión de investigación de EMARSA, leamos la auditoría de cuentas y nos encontremos con irregularidades que ya, en materia de contratación administrativa, son muy graves.

Y, como no tengo más tiempo, simplemente, después le leeré cuáles son las consideraciones de esta auditoría para que me digan qué es lo que se va a hacer, a tenor de ellas.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor López.

Por el Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, indubtablement parlar del tema.
.
.
; no podíem fugir de parlar d'EMARSA, l'EPSAR.
.
.
I ací estem, en este moment, no?

Mire, jo tampoc vaig a repetir, no?
Perquè, efectivament, demane exactament que se m'explique, que se donen explicacions d'estos costos de gestió.
Ja no parle del d'EMARSA, que també, lògicament, però que això està seguint un altre camí, sinó quins són.
.
.
?
, ¿per què hi ha estes diferències de costos de gestió entre unes depuradores i altres tan grans?
Perquè, clar, si mos trobem que EMARSA ha sigut un robatori en tota regla.
.
.
I això crec que membres del Consell han demanat perdó ja pel que significa això i, per tant, no és per a presumir d'ell.
Però és que no és suficient, no és suficient en això.
Perquè, bé, ahí hi han responsabilitats de per què han seleccionat eixes persones, per què han seleccionat eixe sistema i per què s'han sotmés a eixe descontrol, que podien fer exactament el que volien.
I ahí hi han responsabilitats que assumir també.
Cal demanar perdó, és inevitable; i s'han d'assumir responsabilitat, aquells que les tenen, i aclarir-les de tot això.

Però és que ara ens trobem també que quan diguem avui que en estos costos seguixen havent-hi tantes depuradores que en uns costos superiors o iguals als que s'havien.
.
.
Ahí, què està passant?
És que encara arriba més enllà?
Jo crec que s'han de donar explicacions.
Fan preguntes, en este moment.
.
.
Perquè pense que cal donar explicacions de per què hi han uns costos tan elevats, en este moment, en tantes i tantes depuradores -en el tractament, lògicament; estem parlant d'això.

Per l'altra part, hi ha un segon punt que és l'augment de cànon de sanejament.
¿Vosté pensa que avui, després que la gent haja vist com s'ha robat per tots, estem en condició.
.
.
, i la situació econòmica, estem en condicions de demanar a la gent un augment del cànon de sanejament?
Clar, és dir, «és que hem de cobrir.
.
.
».
Hem de cobrir què?
El forat que han deixat els lladres?
Això ha de ser per un altre costat, indubtablement.
I, per tant, ahí no hi ha una explicació clara a per què.

I, a més, jo pense que ahí, en el cas d'EMARSA, s'ha demostrat que els costos que s'han pagat estan per dalt dels costos reals del que és el tractament.
I, per tant, caldria fer alguna cosa més, no anar a pujar el cànon de sanejament.

Hi han altres coses de què parlar.
Cal dir.
.
.
Vull dir, hi ha una cosa que, encara que no haja eixit ací, per no.
.
.
, indubtablement hi ha alguna cosa positiva, i que ho he dit en altres moments -ja que parlem d'això-, que vostés en la llei d'acompanyament, en este moment, han citat.
.
.
, han fet una referència al que és el cànon de sanejament que s'aplicava a les explotacions ramaderes, que l'han llevat.
També té una relació, no tan directa en el problema de què parlàvem, però sí que crec que en el text de la compareixença.

I, bé.
.
.
I, simplement, dir-los també, «ja era hora», perquè han estat cobrant-lo i entenem, entenem -i aixina ho hem defés-, de manera irregular perquè, encara que no estava marcada l'excepció, no complia els criteris per als quals estava posat el cànon de sanejament.
I estaven cobrant el cànon de sanejament a unes explotacions que no abocaven a la xarxa de clavegueres i, per tant, no tenia depuració.
I estaven fent pagar depuració a aquells que no en tenien.

Ahí no només s'hauria de parlar que no paguen, perquè ahí hi hauria un comportament, com a mínim, il·lícit, il·lícit; i no parle que il·legal, en els termes estrictes, sinó un cobrament il·lícit perquè se cobrava un servei que no s'executava, que no es tenia, perquè ells tenien per un altre costat eixe servei o alguns no el tenien -perquè tots sabem com ha acabat tot el tema de la depuració de les granges-, alguns havent-ho de fer pel seu propi compte.
Eixa és una altra de les situacions que volia dir.

I, ja que vosté s'ha estés, vull aprofitar la situació.
Perquè, clar, estem presumint ací de les depuradores, de la depuració; estem presumint també de la reutilització de les aigües.
.
.
Bé, no és el motiu.
.
.
, però sí que voldria que me parlara de depuradores.
Vull dir, ¿què anem a fer en les depuradores de Peníscola, Alcossebre i Alcalà?
, per exemple, per ficar-ne algunes; depuradores algunes d'elles, com la de Benicarló, que ha estat ara parada per falta de pagament.
I, per tant, és important que m'explique a mi també com és possible que si està pressupostada, que si hi ha una retenció de crèdit fet ahí i tot està complint-se, que no tinguen diners per a pagar (inintel·ligible per raons tècniques) .
.
.
Voldria que m'ho explicara, perquè realment no sé (inintel·ligible per raons tècniques).
.
.
, com una obra a mitat se queda aixina.

Però estem parlant que no és per a presumir el sistema de depuració que tenim aplicat, quan poblacions com Benicarló, com Peníscola, com Alcalà de Xivert, com té també Alcossebre, estan en este moment sense depuració.

Li he de recordar que la de Benicarló, que li deia que s'ha parat ara en novembre, ja l'any passat, a finals d'any, en l'any 2011.
.
.
, l'any passat, a finals de 2011 va parar.
Posar-se en marxa va costar set mesos.
Va estar set mesos aturada eixa depuradora també, i també pels mateixos motius que ara.

La d'Alcalà, li recordaré que l'anterior legislatura ja jo mateixa vaig aportar fotografies d'estar parada.
Se me va negar.
.
.
Bé, ha anat movent ara.
.
.
, el d'això.

Què estem fent?
Quin descontrol hi ha?
Per una part, se mos fugen els diners a través d'EMARSA i, per l'altra part, no sabem controlar els diners que tenim per a poder pagar la construcció i el tractament de les depuradores.

Crec que hi ha suficient tema per a poder donar explicacions ací davant.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora consellera, en nom del meu grup, agrair-li la seua compareixença que, per cert, és una compareixença que, literalment, diu «per a informar sobre la gestió de l'Entitat Pública de Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana i la seua situació econòmica».

I jo, després d'escoltar-la a vosté atentament, crec que ha fet vosté una clara exposició del que ha sigut la gestió al llarg del temps, el funcionament de l'EPSAR, fins al moment.
I també ha recalcat.
.
.
, i una menció específica respecte a la situació econòmica actual.

Per tant, en nom del meu grup, li agraïm la informació; li agraïm la seua compareixença.
Però sí que mos agradaria dir que, tal com acabe de llegir literalment el contingut del text (inintel·ligible) .
.
.
de la compareixença, era per al que era, no per a altra cosa.
Però estes circumstàncies es solen donar amb relativa freqüència en esta santa casa.

Vosté ho ha dit, i jo crec també que pot estar tranquil·la.
I és evident que altres persones, que també ho han dit ací hui, no puguen estar tranquil·les.
Ho han dit literalment: «Vosté pot estar tranquil·la.
Jo no.
» -s'ha dit literalment-.
Aixina ho han manifestat.
Elles sabran per què no poden estar tranquil·les.

Ací, senyora consellera, hi ha gent que s'ha erigit en jutge i també en part.
Ací es ve, es repartixen responsabilitats, es fan juís temeraris, es fan apreciacions i afirmacions respecte a futuribles, a qüestions que de cap manera estan fonamentades en res seriós; però ho deixen caure i és allò de calumnia, que alguna cosa queda.
Alguns, inclús, doncs arriben a emular Rappel, i fan previsions de futur donant per privatitzada a l'entitat.
.
.
En fi, esta és una manera de procedir prou freqüent per desgràcia.

El que el meu grup entén és que es diga el que es diga, i no cal més que fer una mirada retrospectiva, no a dos dècades, a menys de dos dècades, a escassament poc més de tres lustres, quina era la situació a la Comunitat Valenciana respecte a la depuració d'aigües i quina és la situació actual.
I això és una cosa ben evident, i això és una mostra clara de quina ha sigut la gestió de l'entitat pública de sanejament en estos últims anys, un moment en què a nivell de tota la costa, amb problemes puntuals que podran haver-ne, evidentment que n'hi ha situacions que se solucionen i tornen a funcionar, parades tècniques, però el ben cert és que n'hi ha una depuració que cobrix tota la costa i que, pràcticament, comprén la totalitat dels distints municipis de l'interior de la nostra comunitat.
N'hi ha una prova ben evident: 500 hectòmetres cúbics tractats és una xifra que dóna ja una clara referència de quina és la situació.

Però és que, a més, una depuració amb qualitat de l'aigua depurada, que són bona prova eixos dos terços que se reutilitzen a posteriori i l'esforç enorme que s'ha fet en la depuració convertint en capdavantera la comunitat, no tan sols a Espanya, també a Europa, pel que fa a depuració i reutilització d'aigües es referix.

Per tant, tot això denota que hi ha hagut una gestió ampla, que ha tingut resultats positius que es poden constatar fàcilment i que d'ells també parla una altra de les xifres que vosté ha portat en la seua compareixença, com és que estiguérem parlant de 188 depuradores a l'any 1995 i que, en l'actualitat, estem parlant de 460 depuradores, que, a més, ja és concloent la dada que per si mateix demostra el que estem comentant, que a finals de l'any passat, del 2011, es donava servici en la depuració ni més ni menys que al 99,86%.

Eixa és una informació clara, objectiva, de quina ha sigut la gestió al llarg d'estos últims anys.

Vosté ha fet referència a la situació actual i a la necessitat en el context econòmic que es dóna a la nostra comunitat -i a tot Espanya- de cenyir-se a eixa situació, i, per tant, fer un esforç de racionalització, entre altres coses, del gasto; i, en eixe sentit, reduir el gasto un 11% o fer un esforç en la reducció del consum d'energia en un 12%.
Doncs, tot això és evident que són dades que mostren d'una manera objectiva la realitat de l'EPSAR.

I, per últim -i acabe, senyor president-, que el Decret llei 7/2012 haja confirmat el manteniment de l'EPSAR, doncs, també denota una cosa a tindre en compte i que, en definitiva, li vullc reiterar abans d'acabar, senyora consellera, en nom del meu grup, la gratitud per la seua intervenció, la claredat de les dades que ha oferit, i al meu grup i a mi no mos cap ningun dubte que alguna de les qüestions que s'han plantejat tindran complida resposta.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señora consellera, ahora tiene usted todo el tiempo que desee para responder.

Y, luego, les comunico a los señores portavoces que, tal y como hemos acordado, tendrá el grupo proponente cinco minutos para preguntar, si ha quedado algo en el tintero, y, el resto de grupos, tres minutos.
Terminará la consellera con cinco minutos y habremos acabado el debate de esta comparecencia.

Cuando quiera, señora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Moltes gràcies, senyor president.

Gràcies als senyors portaveus dels diferents grups.

Efectivament, la compareixença era sobre la gestió de l'EPSAR i la seua situació econòmica, i jo crec que he donat complit compte dels dos aspectes.
Però, també m'agradaria donar complit compte d'algunes de les preguntes i dubtes que s'han ficat sobre la taula diguent que alguns d'ells no exempts, o de desconeixement important, o d'una lleugera interpretació de les dades.
Vaig a tractar d'anar donant resposta, si no de forma ordenada, si a tots ells.

En relació al cànon de sanejament, i comence per este perquè és una decisió que s'ha pres en el marc del pla de sanejament financer de l'entitat que els he dit que ja s'havia ficat en marxa en l'exercici anterior i que havia permés una reducció de costos molt important -a la qual també ha fet referència el senyor Giner- perquè, efectivament, estàvem parlant de gestió econòmica, de control de gastos i d'un plantejament de com abordar els següents gastos, les inversions per una part i el deute als proveïdors.
I crec que he dit clarament -i també aixina ho vam explicar en la comissió de control per al tema dels pressupostos- que les inversions anaven a disminuir d'una forma important perquè eixos fons anaren destinats al pagament als proveïdors.
És a dir, se cobra un cànon de sanejament i, a més, del control de tots els gastos que ha explicat, efectivament, s'havia incrementat el cànon de sanejament en una mitjana l'any passat d'un 9%, i, en este exercici, d'un 12%.

Dir-los també que les tarifes dels cànon havien estat congelades en els exercicis 2010 i 2011.
Per tant, estava fent-se una actualització de les tarifes.
I, efectivament, s'ha fet en un criteri d'anar convergent els ciutadans de la Comunitat Valenciana perquè, efectivament, fins este moment, el cànon l'estaven pagant únicament els habitants de les grans ciutats.
Sense haver-hi una convergència total -que no la n'hi ha-, sí que n'hi ha hagut una aproximació.

Dir-los, també, que en el mateix pla de sanejament està previst que l'increment de les tarifes s'ha produït en estos dos exercicis; el més alt, precisament per a poder abordar estos pagaments i que, a partir de 2013, se continuarà en un increment que estarà relacionat en l'IPC, i que això forma part del pla de control de gastos que està duent endavant l'entitat.

En relació al que vostés diuen, «incompliment per la no-convocatòria del consell de participació», res més lluny de la realitat, ningun incompliment.
«Al consell de participació se l'informarà preceptivament sobre el projecte de pressupost anual, la revisió del cànon i sobre el programa d'obres anuals.
És preceptiu i no vinculant.
» Estem parlant d'un projecte.
Per tant, fins que no s'aprove la llei de pressupost estem parlant d'un projecte que s'informarà adequadament en el consell de participació.
Per tant, ningun incompliment.

Quan parlem de l'actuació del consell en relació a les persones que han pogut estar implicades en algun fet delictiu, dir que la confusió a què se vol dur entre EMARSA i l'EPSAR, certament és una confusió -jo crec- errònia, torticera i que vol manipular la realitat.
Que la situació d'EMARSA és una situació greu i que està sota acció judicial és clara, i que mosatros estem personats en eixa causa perquè, efectivament, creguem que no se poden repetir eixes actuacions i que s'ha d'arribar al final de tot actuant AMB contundència és claríssim.
Però, l'EPSAR no és EMARSA, i l'EPSAR té una gestió que mosatros creguem, però no ho creguem mosatros sols, també aixina creguem que ho ha manifestat el fiscal quan no admet a tràmit la investigació que vostés li demanen.
Per tant, sobre l'EPSAR no n'hi ha ombra de dubte des del punt de vista judicial perquè el fiscal no ha admés a tràmit eixe procediment.

Per tant, sobre l'EPSAR no n'hi ha ninguna ombra de dubte, no n'hi ha ninguna investigació ni ningun procediment de caràcter judicial, pot haver-hi algun fet puntual que aconseguisca que una persona que en este moment està treballant en l'EPSAR estiga imputada en el cas d'EMARSA, i, precisament per això, se li ha retirat el càrrec al que estava destinat, però és una persona laboral d'EMARSA i -com diu la legislació laboral- mosatros anem a respectar la seua condició laboral, i és un tècnic i un treballador de l'entitat i, com a tal, està comportant-se.
I quan n'hi haja una resolució judicial que diga alguna cosa més al voltant d'este senyor que, de moment, és imputat, mosatros actuarem en conseqüència, però quan n'hi haja una resolució judicial, no abans, perquè imagine's la injustícia que podria produir-se en un treballador que s'haja de vore en el carrer perquè puga haver-hi o no una imputació.

Per tant, mosatros serem contundents, absolutament contundents i ferms, i, a més, aixina ho diu la legislació laboral a què -els recorde- mosatros també estem obligats a complir-la.
Per tant, anem a ser respectuosos amb ella.

En relació a la informació que vostés dien que si passem informació o no, efectivament, jo crec que tota la informació requerida ha estat passada en temps i forma, volum important d'informació, però també estàvem parlant que n'hi ha una part d'eixa informació que està subjecta a un procediment judicial.
I com obren en el nostre poder els informes de l'advocacia de La Generalitat, n'hi ha informacions que no deuen facilitar-se perquè podrien infringir el secret sumarial.

Per tant, eixes són les úniques que no s'han facilitat.
De la resta, s'ha facilitat absolutament tota la informació.
Jo crec que màxim respecte a les instàncies, sens dubte, a la legislació vigent, per una part, i a les instàncies judicials.

Parla vosté que el conveni ESAR-Emshi per al finançament de Pinedo era il·legal.
Bé, Jo he de dir-los que l'Emshi haurà pogut -o no- cometre il·legalitats però és responsabilitat de l'Emshi.
Quan arribà a l'EPSAR la comunicació el 15 d'octubre de 2010, en eixe sentit ja s'ha finalitzat el conveni de finançament.
Per tant, l'EPSAR ha actuat sempre amb absoluta concordança amb la legislació, entre altres coses perquè l'EPSAR té absolutament tots els seus convenis i totes les seus contractacions en regla i sota la legalitat vigent.

I no és il·legal -com ha dit alguna de les seues senyories- que un contracte puga estar durant huit anys.
Segons diu l'apartat 2 de l'article 303, se pot ampliar, els contractes són de quatre més dos anys, però tant per obres com a servicis se pot ampliar dos anys més.
Per tant, no n'hi ha ninguna il·legalitat en eixe terreny.

Però, a més, dir, i, en este sentit -jo crec- devíem ser molt prudents, que voler ficar alguna ombra de sospita entre alguna d'eixes empreses que estan treballant -com vosté molt bé ha dit o vostés, algú de vostés-, des de l'any pràcticament 1993 fins ara, i voler ficar alguna ombra de sospita perquè ara una d'eixes empreses tinga un responsable que siga familiar de l'actual gerent que ha sigut nomenat en juny de 2011, me pareix francament que és voler dur les coses per un terreny que no és raonable i que, a més, no és just per a ninguna d'eixes persones.
Són dos professionals del sector, cada u està treballant en el seu àmbit actualment -u en el privat, i, l'altre, en públic- des de juny de 2011.
I des d'eixe moment ni s'ha renovat, ni s'ha modificat, ni s'ha fet ningun contracte amb eixa empresa.
Per tant, crec que dir qualsevol altra cosa és ficar ombres de dubtes on vertaderament no n'hi ha.
Des de juny de 2011 ninguna modificació, ninguna nova contractació en relació amb eixa empresa.

Entrant al tema del volum de llots i del preu -que crec que és l'altre tema que, pràcticament, també, els tres portaveus han parlat-, bé, dir-los que, dins de l'estructura de costes de depuració que l'EPSAR finançava a EMARSA -i encara estem en relació a l'EPSAR-, a partir de 2007, l'EPSAR aportava a EMARSA 42 euros per tona de llots, el que equival a 2,9 cèntims per metre cúbic d'aigua depurada; és a dir, una proporció reduïda dins dels tretze cèntims per metre cúbic que suposava el finançament total a EMARSA.

En eixos 42 euros per tona, EMARSA havia de realitzar totes les actuacions que foren necessàries per assegurar la gestió dels llots, una gestió que podria consistir en el seu tractament i la seua aplicació en agricultura complint els requisits de la normativa, o el tractament per a la seua eliminació en condicions en abocadors autoritzats més els costos de transport.
És a dir, es tractava d'un finançament que se considerà adequat perquè se pogueren dur, sota la plena responsabilitat, totes les operacions que requerien la gestió integral dels llots de depuració.

Respecte si este finançament és excessiu o no -com vostés han dit-, mosatros creguem que n'hi ha elements de juí suficients per a assegurar-ne que no ho era.
Abans d'acordar-se el finançament dels 42 euros per tona, l'EPSAR hagué d'assumir la gestió d'una part de llots de la depuradora de Pinedo perquè la quantitat que tenia anteriorment EMARSA no ho cobria.
Els costos d'esta gestió per part de l'EPSAR estava: 30 euros per tona per tractament en la planta de compostatge de Fervasa a Quart de Poblet; 70,8 euros per tona per transport i tractament en la planta de compostatges de Calles; o els 77,89 euros per tona per assecat tèrmic en les instal·lacions de Quart-Benagéber.
El cost mitjà de l'EPSAR en estes condicions era de 50 euros per tona, per tant, considerem que els 42 euros per tona per al tractament integral no era excessiu, sinó que s'ajustava a estes dades que els acabe de facilitar.

Per una altra part, la responsabilitat de l'EPSAR era abonar a EMARSA el finançament acordat perquè esta fera tota la gestió integral.

Quan dien vostés que si l'EPSAR controlava o no la gestió de la depuradora de Pinedo, pareix que ahí estan mesclant conceptes diferents: una cosa és controlar la gestió de la depuradora en la tasca que té la pròpia depuradora i, una altra, és controlar la gestió administrativa o econòmica de la depuradora que són dos aspectes molt diferents.

I ahí se centrem en el Decret 9 de 1993, de 25 de gener, del govern valencià, que és el que aprova el reglament.
.
.
, o pel qual s'aprova el reglament del funcionament d'estes entitats, i diu: «L'Entitat Pública de Sanejament d'Aigües Residuals de la Comunitat Valenciana podrà inspeccionar, en qualsevol moment, i amb avís per a assistència, en el seu cas, dels tècnics del centre, les obres i instal·lacions i els elements de tipus administratiu, comptable o de qualsevol altre índole que estime necessari o convenient per a major eficàcia de la seua gestió, relatius al servici de depuració d'aigües per al qual s'ha concedit el finançament.
»

I l'apartat quart diu: «El mal funcionament d'un sistema de depuració d'aigües residuals, quan siga atribuïble a incompetència o negligència del sector o a l'incompliment greu de les directrius cursades per l'EPSAR, podran determinar la pèrdua total o parcial del dret de finançament regulat pel present decret.
» Per tant, estem parlant sempre de controlar la tasca, l'objectiu, la depuració de les aigües.

I en esta tasca, l'EPSAR, a través d'eixes assistències tècniques, sí que fea un ampli ventall de treballs de control, els que li pertoquen segons esta llei: control analític de les instal·lacions, tant en la línia d'aigua, com en la de fangs, verificant el compliment de la legislació vigent; control de fangs generats, tant des del punt de vista de la seua caracterització física, química i biològica, com de la gestió en el compliment de la legislació vigent, realitzant visites periòdiques als punts de destinos de los lodos.
.
.
, dels fangs, perdó; control de la gestió realitzada per les empreses explotadores de residus generats, en compliment de la Llei 10/2000 de residus de la Comunitat Valenciana; seguiment del pla de manteniment de les instal·lacions; seguiment del compliment per part de les empreses explotadores de prevenció de riscos laborals; labors de vigilància ambiental, i els estudis de les deficiències existents en les instal·lacions.
Esta és exactament l'obligació de l'EPSAR en el control.

I dir-los que, durant un any, l'assistència tècnica de control analitza més de 3.
600 paràmetres en la línia d'aigua i 500 en la de fang; fa les visites periòdiques amb una freqüència superior a la mensual per a verificar el funcionament i el manteniment de les instal·lacions, aixina com el seguiment del compliment de la normativa vigent.
Per tant, allò que l'EPSAR havia de controlar, efectivament, estava controlant-ho.

Un altre dels comentaris que vostés han fet és com era possible que 84 depuradores.
.
.
, no sé bé com ha segut el comentari que han fet, però anomenaven 44 depuradores que estaven cobrant.
.
.
, (algú diu: «84») 84, no he dit 84?
84, efectivament, estic diguent 84 depuradores que estaven cobrant.
.
.
, bé, no sé exactament com ho han dit, però per dalt del que calia.

A d'açò vostés li diuen irregularitats i és el que jo al principi dia que crec que és desconeiximent de com s'establixen els preus, però sobretot quina és la situació de cada una de les depuradores i la gran diversitat de depuradores que n'hi ha en esta comunitat.
Podíem agrupar-les per depuradores grans, mitjanes, xicotetes, però, en qualsevol cas, n'hi han excepcions claríssimes que jo crec que quan els ho explique ho van a comprendre perfectament.

No podem comparar una depuradora que produïsca 90.
000 tones de fangs a l'any, que és entorn al 22% de tots els fangs produïts en tota la Comunitat Valenciana, com és el cas de la de Pinedo, amb depuradores que estan produint mitja tona de.
.
.
fangs a l'any.
Per tant, comparar unes dimensiones amb altres sols pot produir.
.
.
, a errors.

Per tant, jo al que els anime, i per descomptat els oferisc ahí tota la informació i documentació que obra en poder de l'EPSAR, és a fer una avaluació individual de cada una de les depuradores.
I si fem eixa anàlisi i eixa avaluació individual, per descomptat, a la qual me brinde inclús a fer-la junt a vostés amb la documentació que mos aporte l'EPSAR, podrem comprovar com no hi ha irregularitats en este sentit.

Per exemple, vostés parlaven d'una irregularitat, com podria donar-se en l'EDAR de.
.
.
, en l'EDAR, perdó, de Castellonet de la Conquesta per un cost de 155,25 euros per tona.
Els fangs que s'han tret en esta depuradora en l'any 2011, com dia abans, no arribava a mitja tona, i això suposa en eixa depuradora un cost anual de 68 euros per any en el tractament de tots els fangs.
Me poden dir quina irregularitat se pot produir en una situació d'estes característiques?
És que no hi ha possibilitats de produir-se ninguna irregularitat.

Però de les 84 depuradores que vostés estan indicant, 31 d'elles tenen un cost anual de gestió per baix de mil euros a l'any i 62 no superen els 10.
000 euros de gestió de fangs a l'any.
Per tant, jo crec que eixa és la realitat, 31 d'estes depuradores no superen els mil euros a l'any i 62 no superen els 10.
000.
Jo crec que és evident que no podem comparar unes dades amb altres i no podem estar parlant d'irregularitats amb un cost de mil euros a l'any de.
.
.
total dels fangs trets de la depuradora.

El cost.
.
.
-una altra dada que jo crec que pot ser important- el cost del tractament dels fangs de les 84 depuradores a les quals vostés estan fent referència és exactament el 0,46% dels costos de totes les operacions totals de depuració de la Comunitat Valenciana.

Podíem estar parlant que algunes depuradores tenen costos de tres euros perquè s'apliquen els fangs en els camps del costat que tenen aplicació per a agricultura i n'hi han altres que tenen una aplicació molt més complicada, perquè requerixen un tipus de transport, perquè requerixen un tipus de tractaments que fan que s'incremente el cost.
I ahí, fer alguns comentaris.

A part del tamany de la depuradora que és molt important, quants fangs està depurant, quanta aigua està depurant i quants fangs té capacitat de traure -no té res a vore que siga gran, mitjana o xicoteta, i el preu ahí influïx moltíssim-, un altre punt a tindre molt en compte és la ubicació física de cada una de les depuradores i el destí dels fangs.

Ahí, en este sentit, alguns exemples, com per exemple, la d'Alcúdia.
.
.
, no, la de.
.
.
, a vore?
, situacions.
.
.
, la d'Alcoi recorde ara, la d'Alcoi, n'hi han algunes depuradores que incrementen els costs de forma molt important -no tinc ara ací les dades, però els havia estat mirant per a la sessió de hui- per la situació física en què estan i per la dificultat de l'accés dels camions grans d'accedir a eixes EDAR, per tant, el transport ha d'adaptar-se a la situació i això encarix moltíssim el preu.

Però, a més, en les depuradores grans tenen la capacitat de tindre tremuges que permeten l'emmagatzemament i això permet també un transport d'alta capacitat, per tant disminuïx moltíssim el preu per tona.
Les xicotetes no disposen d'eixes tremuges i, per tant, cada molt poc de temps han d'estar buidant en camions molt xicotets, incrementant-se de forma molt important el preu dels fangs.

Dien vostés també que els gastos relacionats amb el personal sense autorització, crec que la portaveu de Compromís.
.
.
, (veus) d'Esquerra Unida, perdó, fea algun comentari en este sentit.
Bé, efectivament, com els he dit, l'EPSAR ha tingut una gestió de dret privat i això ha fet que en alguns aspectes hi haja hagut diferències de criteris en funció pública.

El que sí que puc dir-los és que en estos moments no hi ha més personal treballant que la plantilla autoritzada per funció publica.
Són 49 persones, més el gerent, que és exactament la plantilla que hi ha autoritzada per l'administració autonòmica.

I jo crec que igual n'hi ha algun tema que se m'ha passat, però com tenen vostés ara més temps m'ho recorden si no fóra aixina, però dir-los que, com dia el senyor Giner, efectivament, la situació de gestió i el treball que s'ha fet des de l'EPSAR, jo crec que és un treball molt important, un treball que ha permés que en este moment mosatros estem sent capaços de depurar i reutilitzar la major quantitat d'aigua possible per a reutilització que ninguna altra comunitat autònoma, que a més estem fent-ho en unes condicions de qualitat i de quantitat adequada per al servici que estem donant, i que voler confondre amb.
.
.
situacions molt lamentables i molt desgraciades que han passat últimament en la comunitat i en una empresa com és EMARSA, crec que no és just per a la gestió, per als vint anys de gestió d'esta entitat.

I en relació a la situació econòmica, dir-los que precisament perquè som conscients i precisament per les dades que vostés han donat, se ficaren ja en marxa l'any passat en un programa molt estricte de control de gasto i de renegociar tots els gastos d'explotació que està duguent-se a bon terme, i per això els he donat una dada que crec que és fonamental i molt important, i és que este any no va a haver pèrdues, sinó al contrari, un saldo positiu de dos milions d'euros.

Per tant, estem segurs que si en este exercici, aplicant eixe pla, ja hem aconseguit invertir eixa tendència; en 2015, conforme està previst en el pla, haurem segut capaços d'abordar tots els pagaments a proveïdors de l'empresa EPSAR.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera.

Señora Martínez, por cinco minutos, para alguna pregunta que quiera hacer.

La senyora Martínez Ramírez:

Gracias, señor presidente.

Señora consellera, primero, decir que a veces no doy crédito a lo que oigo, porque parece que el Partido Popular se estanque en decir siempre lo mismo.
Algunos portavoces han dejado caer que hacemos calumnias, que parecemos Rappel, que juzgamos.

Acaba de dimitir un diputado, y hemos dado la bienvenida a una diputada hoy, porque ha estado condenado por graves delitos de los que ustedes también decían que era inocente y que no pasaba nada.

Acabamos de ver cómo el conseller de hacienda, el señor Vela, ha tenido que dimitir por parece ser presunta colaboración, según dicen las pruebas que tienen que ratificarse, con una persona imputada en graves casos de presunta corrupción en esta cámara.

Hemos visto el caso EMARSA en el que hay un montón de miembros del Partido Popular, y ustedes seguían diciendo, cuando yo, el señor Ramón Marí y otros grupos de la oposición lo denunciábamos, ¡que veíamos visiones!
Que estábamos diciendo cosas que no eran verdad.
Vamos a avanzar un poco, de verdad me parece una tomadura de pelo que sigan diciendo que nosotros judicializamos, que nosotros condenamos sin pruebas.
No es así en ningún caso.

Senyora consellera, crec que no ha contestat en absolut a la gran quantitat d'incògnites que li hem plantejat.

Mire, els diners desapareguts d'EMARSA, li agrade o no, provenien de la Generalitat valenciana a través del cànon de sanejament que paguem en el rebut de l'aigua, amb convenis il·legals, li agrade o no, que firmaven el senyor García Antón i el senyor Cotino amb el senyor Enrique Crespo, uns convenis que no havien estat ratificats per ningun òrgan i condicionats a la celebració d'unes reunions de seguiment que requerien l'assistència de tècnics per a tindre validesa, però que els tècnics mai anaven.
El senyor Crespo, Morenilla i Bernácer -li sona?
- decidien ells a soletes les inversions que havia de fer l'EPSAR en EMARSA i en Pinedo.
Mire, això ho hem denunciat.

Però ara és que, per a més inri, estem repassant informes de la Sindicatura de Comptes i açò va i resulta que no és una exclusiva d'EMARSA.
No ho diu Carmen Martínez ni el PSOE, no estem jutjant a ningú, ho diu la Sindicatura de Comptes, senyora.
Diuen que vostés estan fent, des de l'any 2004, el mateix que a EMARSA a la resta del sistema de depuració de tota la comunitat, i li vaig a llegir textualment: «Se ha detectado.
.
.
-en la pàgina 219, perquè ho busque- se ha detectado que las comisiones de seguimiento no se encontraban adecuadamente constituidas.
»

Qui anava a estes reunions?
El senyor Morenilla, eixe que diu que no té res a vore amb EMARSA i que no està l'EPSAR sotmesa a ningun assumpte judicial?
Qui era el senyor Morenilla?
Era el gerent de l'EPSAR?
Qui era el senyor Bernácer?
Qui és torticero fent esta interpretació?
, per favor.
Per què els tècnics no acudien?

Continue llegint l'informe: «Cabe destacar que la determinación de las cuotas a aplicar en cada ejercicio al volumen de agua tratada y a los parámetros de depuración obtenidos se determina en dichas comisiones».
Qui determina.
.
.
, senyora consellera, determinava les quotes a aplicar?
El senyor Morenilla tenia alguna cosa a vore amb l'EPSAR o és que encara estic somniant-ho jo?
O encara diu vosté que no té a vore amb l'EPSAR.
En què estava d'acord?

Però, mire, li vaig a recordar que en estos moments, no li ho vaig a recordar, pareix que ha sigut vosté defensora de les empreses controladores.
Però hi ha moltes, moltes interaccions entre els que han de controlar, els que controlaven i els que robaven també.
Hi ha moltes vinculacions.

Mire, la conclusió és que la falta de control d'EMARSA és per tant extensible a tot el sistema des de 2004, segons la Sindicatura de Comptes.
Llisca-s'ho vosté.
Figura en un document oficial.
I ni vosté ni el Partit Popular han actuat al respecte.
El que és més, crec que tampoc va actuar vosté.
Jo tenia esperança que vosté havia entrat nova, i anava a actuar, anava a posar llum, anava a posar aire, i pareix que tampoc.
És més, encara tinc la boca oberta quan he vist que vosté acaba de justificar el preu que se pagava en EMARSA.
Ha dit que «50 euros, xica!
, no eren tant!
» I està en eixe informe, que la veritat no sé qui li l'ha preparat, però vaja-s'ho mirant perquè l'acaba de ficar en un embolic.

Ha dit vosté que 42 era el més normalet.
I diga'm vosté, per què ara estem pagant 18 euros?
Ara estem pagant 18 euros i abans era normal i estava fenomenal 42.
Quan s'ha demostrat que d'eixos 42 euros molta gent s'ha fet rica.
I vostés inclús en un alarde demanaren disculpes.

Mireu, hi ha moltes coses que encara volem saber.
I en resum voldria dir que no hi ha mecanismes de control, senyora consellera, estic sufocada de vore què pot passar en 460 depuradores.
Vull que m'ho explique, de veres.
Ojalá estiga jo equivocada, ojalá me puga vosté tapar la boca.
Ojalá, ho reconeixeré i li demanaré disculpes.

Mire, les reunions no eren assistides per tècnics.
El preu, com diu la Sindicatura de Comptes, és totalment arbitrari.
El que el senyor Morenilla, senyor Crespo, senyor Bernácer i tots els que anaven a eixes reunions acordaven, i a més a posteriori, firmaven convenis després en efecto retroactivo, absolutament irregular.

Gestió caòtica, decisions inexplicables.
Una gestió que mos ha portat -acabe de seguida- a la quiebra i que ha provocat que puge de forma abusiva el cànon de sanejament.
Tot apunta que pot haver-hi una xarxa de corrupció generalitzada.
I per això els socialistes anem a demanar una comissió d'investigació a esta casa, i li demanem a vosté, i s'ha oferit vosté a fer-ho, ojalá mos ajude a aclarir-ho, perquè crec que vosté també hauria de ser la primera interessada, que mos ajude.
I li demanem que demane vosté una auditoria dels costos de les depuradores en els últims anys, almenys de les més importants, fent especial menció al que correspon a la gestió dels fangs, dels lodos.

Moltes gràcies, senyora consellera.
I ojalá mos ajude a aclarir esta situació pel bé de tots els valencianes i les valencianes.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Martínez.

Señora López, tiene la palabra.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

A pesar de tener tres minutos, voy a intentar terminar de hacerle todas las preguntas que tengo asumidas, y voy a dejar, por otro lado, de aludir a una serie de cuestiones que no me parecen pertinentes, que han hecho otros portavoces.
Como, por ejemplo, el hecho de decir que por qué estamos preocupados la oposición, que nuestras cuestiones tendremos o nuestras preocupaciones particulares tendremos.
Yo creo que las preocupaciones están a la orden del día y deberían de ser de todas y todos ante una entidad y, por supuesto, ante una cámara que desgraciadamente está siendo la comidilla del resto de comunidades autónomas.
Porque es cierto, señora consellera, que lo que ocurre aquí en pocas comunidades sucede.

Cuando le he hablado de la auditoría, espero que no haya sido en cuanto a los datos de la auditoría cuando usted me ha dicho que hacía ligeras interpretaciones, porque me remito a leer lo que dice la auditoría.
Estoy segura de que no ha sido así, señora consellera, estoy segura.

Voy a terminar de hablarle de cosas que se apuntan en esta auditoría que quiero que me conteste.

Cuando se habla de los contratos adjudicados, cuando estamos hablando de la contratación administrativa y de la legalidad en cuanto a ella nos hemos dado cuenta de que hay servicios negociados sin publicidad que llegan a casi 800.
000 euros.
Y no solamente es que a nosotros nos parezca extraño, es que es una incidencia que recoge la auditoría, una incidencia en la que dice que en cuanto una serie de expedientes, -que son cuatro, que no voy a pasar a relatar por el tiempo, que tienen en exposición pública y pueden acceder todos-, se dice: «estos expedientes se iniciaron para licitar la contratación de servicios que se estaban prestando en virtud a otros contratos que vencían en 2011.
El proceso de adjudicación de los contratos se extendió en el tiempo y fue necesario realizar prórrogas».
Pero prórrogas que, a pesar de que dijo el departamento jurídico de la EPSAR que no se podían realizar, se realizaron, y que «pueden encuadrar -y cito textualmente- en un supuesto de indemnización por enriquecimiento injusto».
Es muy grave, señora consellera.

Cuando hablamos de otros expedientes, algunos repetidos, se habla de que la adjudicación del contrato se realiza fuera de plazo.
Cuando hablamos de la adjudicación de un contrato, de un expediente que se realiza fuera de plazo, estamos hablando, por ejemplo, de uno que corresponde a 7…, a una cantidad de 7 millones de euros.

Cuando hablamos de otra incidencia, hablamos de que en el mismo ejercicio 2011 consta en la contabilidad de la entidad otro gasto por importe de 58.
782 euros, por el mismo concepto que corresponde a la renovación de una válvula en virtud de un contrato menor del ejercicio 2010, ejecutado en 2011, por lo que la facturación podría superar el importe establecido como límite para contratos menores.
Es decir, el mismo contrato dos veces.

Y, por fin, voy a hablarle de otra incidencia, que también me ha parecido escandalosa.
El importe totalizado por los servicios taxi del ejercicio superan los límites de los contratos menores.
Hablamos de una entidad en la que se ha gastado casi 24.
000 euros en cuanto a servicios menores, que lo rebasa y que además es lamentable porque es en servicio de taxis, algo que evidentemente no es una de las funciones ni de las necesidades prioritarias de esta entidad.

Por favor, señora consellera, cuando habla aquí -y termino ya- de las recomendaciones de auditoría, al final lo que se resume es que se ajuste a la ley la entidad.

Señora consellera, esto es muy grave y, por favor, le pido que usted también ayude a esta oposición a que se fiscalice a esta entidad y a que no hable de ligeras interpretaciones ni de otros términos y que conteste a lo que se le pregunta.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Señor Pañella, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, mire, en principi jo crec que partim o partixen vostés d'un error, i és que d'alguna manera pretenen justificar coses que no cal justificar, que no tenen justificació, perquè aleshores.
.
.

Per exemple, parlava que l'EPSAR, perquè no parlàvem d'EMARSA, però al final vosté també (rient) entra en el tema, em pareix bé, vull dir, no era el tema que.
.
.
això, però és que és impossible parlar de l'EPSAR i no parlar d'EMARSA.
I vosté mateixa mos diu, «no, és que allí que costava 42 euros per tona de fang, però que quan la feien per explotació directa -ho he entés aixina, crec que era en l'exposició, no sé- costava 50».
A vore, a vore, si per 42 hi havien xalets de luxe, cotxes de luxe, iots en Mónaco, eh, caldrà augmentar eixa investigació a vore què passava amb els 50.

Perquè, clar, vosté ho ha dit, que les diferències són de tamany, d'ubicació física, de transports, d'emmagatzemar.
Però estem parlant de la mateixa.
No n'hi ha diferència de tamany, no n'hi ha diferència de transport (veus)… Jo havia entés que parlava de la mateixa.

Però jo he entés que (veu de la consellera) … Bé, bé, però el que dic és que moltes vegades les xifres són… No, i venia a la conclusió, venia a la conclusió.
Jo havia entés que estàvem parlant de la mateixa.
No obstant, sí que hi ha una qüestió molt important, consellera.
És possible que tinguem un estudi detallat i desglossat dels costos, del que costa cada una.
.
.
?
Doncs mire, ho hem de demanar o val la petició.
.
.
?
(Veus) No, no, detallat una a una, comparatiu i vore-ho això, tot.
Per vore què està passant ahí.
Eixa és la qüestió.

Perquè, clar, jo, és que a mi no me convenç.
Perquè diu vosté: «s'han quedat preguntes per contestar».
Sí, les meues crec que totes, les meues crec que totes.
Perquè la primera, l'única que ha contestat, és la del motiu de l'elevació del cànon.
I me diu que 2010 i 2011 estava… Home!
Però a vore, senyora consellera, estem en una crisi total, no hi ha un augment de preu, no hi ha augment, sinó retall de costos en el que són els costos laborals.
I vull dir això, i per què han de pujar?
Perquè fa dos anys que no els pugem?
O perquè s'han de tapar forats que tenim en este moment?

No, s'ha de dir els costos reals de tot.
Perquè això de dir «és que fa dos anys».
Jo crec que podia inclús baixar de preu.
Podia baixar de preu, però puja, però puja.

I vosté tampoc no m'ha contestat a res de les depuradores de Benicarló, Peníscola, Alcossebre, Alcalà.
Ara me contestarà, però, bé, ja és en el segon torn i no podrem fer una confrontació de la situació en què estem.
Bé, és eixa la situació.

Jo crec que han de ser més conseqüents, perquè, clar, diuen «és que només parlen d'EMARSA», i en allò que no és d'EMARSA no se contesta; doncs ahí HI ha hagut una inconseqüència total per la seua part, voluntària, involuntària, jo ahí no vaig a qualificar-ho.
Però aparentment sí que és una falta de correlació entre allò que se diu i allò que se fa.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señora consellera, por cinco minutos, ahora sí tiene el tiempo tasado.
Cuando usted quiera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Le voy a pedir un minuto más para.
.
.

El senyor vicepresident:

Seremos laxos como con ellos.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

.
.
.
al portaveu de Compromís, disculpar-me, perquè efectivament s'havia interessat per aquelles obres que estaven paralitzades per motiu de la situació, i que jo havia comentat que, efectivament, en el pla d'inversions que estem duent endavant n'hi han unes obres que ja se van comprometre en la comissió, ací, en pressupostos, i que van a continuar.
I són exactament, me pense, que les que vosté ha anomenat.
Sense dubte, Alcossebre, Alcalà de Xivert, que està prevista una modificació a la baixa, s'estan redimensionant moltes d'elles perquè les necessitats en estos moments són diferents a quan se van projectar, perquè hi ha menys desenrotllaments urbanístics, hi ha menys demanda d'aigua.
Per tant, s'estan revisant.

Però Alcalà de Xivert i Alcossebre està compromesa.
Igual que la de Benicarló, que està previst reiniciar-se l'obra en breu.
Igual que la depuradora de Peníscola que se preveu també que s'inicie en el primer trimestre del pròxim exercici.

Jo crec que eixes era sobre les que havia comentat i a les que li done resposta.

Bé, vaig a vore si aconseguisc contestar.
Anem a vore, en ningun cas crec que no tinguen dret o no tinguen.
.
.
, en fi, el dret, efectivament, d'estar o no preocupats.
Clar que sí.
Vostés i mosatros.
Tots estem preocupadíssims: una, per la situació de crisi i per la situació a què se veuen abocades les empreses públiques que no tenen accés al crèdit i que, per tant, no poden dur endavant totes les seues inversions, tal com estaven previstes.
I també estem preocupats perquè se produïsquen casos de corrupció que mos fan molt de mal a tots, i per descomptat jo estic tan preocupada com vostés.

Jo el que els he tractat de transmetre és que crec que l'EPSAR.
.
.
, i a que a més esta compareixença estava parlant de la gestió i de la gestió econòmica, i en eixe sentit jo crec que eixa és la realitat.

Però no sols que m'oferisc a donar-los tota la informació, a fer l'anàlisi i l'avaluació del cost de cadascuna de les depuradores, sinó que estaria encantada que efectivament vostés s'ho prenguen aixina de seriosament i vinguen a comprovar-ho.
Perquè és que crec que la diversitat és de tal magnitud que no se poden fer generalitzacions.
I ahí és on jo anava a les interpretacions lleugeres, val, no per suposat a la lectura d'un informe d'auditoria, sinó a les interpretacions lleugeres, quan s'estan comparant depuradores que no tenen res a vore ni des del punt de vista de la gestió ni des del punt de vista de la ubicació, unes amb altres.
Per tant, ni l'anàlisi del cost pot ser el mateix ni l'anàlisi de la situació.

Per tant, m'oferisc, m'oferisc a ajudar-los, com dia vosté, no sols a ajudar-los, perquè aixina ens ajudem tots a fer una anàlisi conjunta d'eixa documentació.
I m'he oferit, i ho dic, perquè partisc de la base i la seguretat que els tècnics de l'EPSAR i en la seua relació amb les empreses estan fent un treball correcte.

Però, senyora Martínez, si a vosté li consta que efectivament en eixa relació n'hi ha alguna irregularitat, no seré jo la que l'acuse de judicialitzar res.
Per favor, amb eixos documents, al jutjat immediatament.
Si a vosté li consta que existix eixa irregularitat, per favor, de forma immediata, quant abans.
Perquè el que vostés han volgut judicialitzar, que era tot el sistema, que això és el que jo crec que no és correcte fer, tot el sistema de la xarxa d'EDAR, de depuradores, d'EDAR, de l'EPSAR, ha sigut el mateix fiscal qui no ho ha admés, ha sigut el mateix fiscal qui ha dit tota esta xarxa de depuradores no està, no forma part d'una xarxa de corrupció i no forma part de (remors).
.
.
Sí, i ha tancat la investigació, i no ha ficar l'EPSAR sota ninguna ombra de dubte.
(Remors)

Efectivament, quan arriben les coses les anirem analitzant.
Però en este moment ha sigut un fiscal, la fiscalia a la qual vostés els aportaren una documentació, i que en eixa documentació la fiscalia ho ha tancat.

Per tant, senyora Martínez, a eixe punt en concret és al que jo me referia quan dia que judicialitzaven el que no corresponia.
Vosté té un document d'una relació no correcta entre una assistència tècnica a una empresa i el personal de l'EPSAR, per favor, jo seré la primera, i a més me personaré, perquè això no puga tornar a passar.

Jo crec, i donat que la intervenció era per a parlar de la gestió i de la situació econòmica, dir que tinc en estos moments 460 depuradores, que cobrixen el 99,8% dels habitants, que estem recuperant o reutilitzant el triple de la mitjana nacional, que estem fent-ho per a regadiu, que és absolutament un objectiu imprescindible per a la nostra comunitat, que estem fent-ho en comparació amb altres comunitats que han sigut governades per vostés durant moltíssims anys, com podria ser Castella-la Manxa o Extremadura, que estan en un zero per cent de reutilització i en un 2,3%.
Vull dir, que ací l'EPSAR i el govern valencià han fet un treball extraordinari.
Que les dades de depuració també demostren.
.
.
A més, la qualitat de l'aigua tractada està molt per dalt de la mitjana, estem en un 98,5%.
I és el màxim rendiment que s'ha obtingut fins ara per ninguna regió.
Per tant, en este sentit, crec que estem a l'avantguarda.

I en el sentit que pugen haver responsabilitats de qualsevol altre tipus, juntament a vostés estarà este govern i, és clar, esta consellera per a evitar que hi puguen haver situacions que siguen pernicioses per als ciutadans de la Comunitat Valenciana.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera, por su exhaustiva explicación.

Señorías, suspendemos dos minutos la.
.
.
, para despedir a la consellera.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la creació d'una comissió de seguiment per a controlar la població de fauna salvatge, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 28.
394, BOC número 97)

El senyor vicepresident:

(Inoïble) .
.
.
quedó sobre la mesa una proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, que era crear una comisión de seguimiento para controlar la población de fauna salvaje.
Por lo tanto, señor Pañella, ¿tiene usted algo que alegar?

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, simplement.
.
.
(Veus) Simplement comunicar que havent-hi acord de tots els grups per a aprovar-la tal com estava presentada, ¿eh?
, i havent fet tota la discussió i l'exposició de motius en l'anterior comissió, doncs, podem demanar que se passe directament a votació.

El senyor vicepresident:

Lo agradecemos.

Por tanto.
.
.
¿Sí, señora López?

La senyora López Barceló:

Simplemente saber si en ese acuerdo entraría lo que expresé en la anterior comisión o en la anterior sesión, en la que dije que si se podía integrar una organización ecologista.

El senyor vicepresident:

Es un tema que, si queremos, paramos un momento la reunión, lo comenta usted con el señor Pañella.
.
.
(Veus) Y, bueno, sí, termina con la señora López.
.
.
(Veus) Un momentito, sí.
Y, entonces, también está pidiendo la palabra.
.
.
¿Sí.
.
.
?
(Veus) ¿Usted.
.
.
?

El senyor Mundo Alberto:

En la otra comisión pedí yo que se quedara sobre la mesa, y nosotros la propuesta que le hicimos al portavoz es que, como esto se hace en el seno de la federación valenciana, allí acordarán quién compondrá la misma y, por lo tanto, que, tal como estaba, evitemos ninguna problemática de nada y votamos tal como estaba la proposición, ¿eh?
, y eso es lo que.
.
.

El senyor vicepresident:

Señorías, estamos totalmente de acuerdo, si la señora López también lo está, pasaríamos a votación.
(Veus)

Pues, de acuerdo, pues, pasamos a votación.
¿Votos a favor?
Por unanimidad, queda aprobada esta proposición no de ley.

Proposicions no de llei sobre la problemàtica dels pescadors per l'actual concessió d'explotació del subministrament del combustible dins del port de Benicarló, i sobre l'establiment d'un sistema de preus de carburants protegits per al sector pesquer, presentades pel Grup Parlamentari Compromís (RE números 32.
867 i 32.
868, BOC número 105)

El senyor vicepresident:

Seguimos con el punto número 6.
.
.
Les adelanto que el proponente, que es el Grupo Parlamentario Compromís, (veus) son las números 6 y 7, las va a defender en conjunto, pero luego las votaciones, como siempre, serán separadas.
Por lo tanto, ¿le parece, señor Pañella?
Pues, entonces, como grupo proponente, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Bé.
.
.
I abans de començar vull agrair la votació en l'anterior punt a tots grups, lògicament, que al no haver-hi paraula, no ho havíem pogut fer, i esperem de seguir precisament valorant totes les propostes que se presenten, debatent-les i intentant arribar a acord, com hem arribat en este moment.

Indubtablement, anem a.
.
.
, com havia dit el senyor president, anem a defendre dues de les proposicions no de llei.
.
.
(Inintel·ligible) .
.
.
estan interrelacionades, són la conseqüència de la situació dels nostres pescadors en relació al que fa l'assortiment del gasoil de les seues embarcacions, i una més en particular, que té relació.
.
.
, molt relacionada amb la problemàtica que se té en el port de Benicarló, una problemàtica que ha portat la confraria de pescadors a tindre durant un temps una autorització per a ells mateixos assortir-se'n, del gasoil, mitjançant el que és l'entrada de cisternes en el port.
Ha arribat un moment en què esta entrada de cisternes ha estat ja.
.
.
, bé, ha estat, sobretot per l'empresa que té els drets d'assortiment en el sortidor, doncs, diguem-ne, que protestava i, per tant, estaven en perill de tindre tallat el subministrament este.
Les circumstàncies estranyes que hi havien és que el subministrament.
.
.
, l'autosubministrament mitjançant les cisternes, era molt més econòmic, hi havia una important diferència, entre.
.
.
, per baix del que fa el mateix sortidor.
Esta situació ha ocasionat un problema, tots sabem les condicions dures en.
.
.
, i sobretot estic parlant de condicions de mercat dures que té la nostra pesca, la pesca valenciana, com la mediterrània, té problemes, a part d'altres.
.
.
, té problemes realment que ni la Unió Europea ni l'estat espanyol li concedix unes condicions especials, per exemple, en costos, les embarcacions, per exemple, tenen d'assumir uns costos elevats en el que se diu la caixa blava, igual que fan aquelles embarcacions del nord i que, realment, el treball que fan en la mar és molt diferent d'un del dels altres, (inintel·ligible) .
.
.
això els comporta uns importants costos, ahí s'acumulen estos costos de combustible i, en este cas en particular, els mariners han vist la diferència que hi ha entre l'obligació que tenen d'assortir-se des del mateix port.
.
.
, bé, dins del mateix port, des del que són els sortidors i, per tant, el que demanaven és solució.

Això va comportar ja unes preguntes a la mateixa consellera, i la consellera, doncs, obria portes perquè dia que s'està treballant des de la conselleria en eixa línia, però mos dia també que.
.
.
, una cosa que, d'alguna manera, possiblement a nivell.
.
.
, no sé, jo no puc afirmar en este moment si a nivell oficial s'havia fet, però de manera directa sí, que era el que dia que estes.
.
.
, esta.
.
.
, la.
.
.
, perdó, la confraria Sant Telm del port de Benicarló no havia sol·licitat acollir-se a una actuació pròpia per a tindre un sortidor propi.
Bé, això és veritat a mitges, és possible que no s'haguera tramitat, però sí que és veritat que este tema s'ha parlat directament amb la conselleria, des de fa temps s'estava parlant, i la conselleria era coneixedora del problema i era coneixedora de les reclamacions que els mateixos pescadors de Benicarló estaven aportant.

Al mateix temps, hi ha una.
.
.
, per tant, el que demanem és que.
.
.
, bé, la proposta de resolució és molt clara, demanem que les Corts Valencianes insten el Consell a prendre les mesures necessàries per donar solució a esta problemàtica dels pescadors, per la que causa en este port l'actual concessió d'explotació i subministrament del combustible, ¿eh?
, perquè no entenem que se tinga de vendre més car el combustible allí a on estan obligats a passar que si ells se tramiten i hi ha una transport, a més.
.
.
, i per tant demanem que se solucione això.
Si hi ha una concessió, està bé, però esta concessió que tinga un.
.
.
, no pot ficar.
.
.
, entenem nosaltres que no ha de ficar un preu que no se justifique avui, en este moment.
I que es reteren comptes.
Vull dir, d'alguna manera deixem.
.
.
, simplement demanem que s'impliquen en esta problemàtica a l'hora de buscar solucions.

I, per l'altra, n'hi ha una segona que, atenent esta problemàtica i (inintel·ligible) .
.
.
, és de caràcter més general, vull dir, que estem parlant de costos aproximats de dos-cents mil euros que tindrien en el port de Benicarló, lògicament, això.
.
.
, doncs, esta problemàtica particular tindria de tindre una vessant més genèrica, és que instem el Consell per a que s'inste el govern de l'estat a establir un sistema de preu de carburants protegits per a tot el sector pesquer, per a evitar, precisament, estes problemàtiques que tenim amb el sistema d'aprovisionament dins dels ports per les concessions que hi han en els mateixos ports.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la senyora López.

El senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, atendiendo a las dos problemáticas que, realmente, bueno, pues, las dos están relacionadas y, por tanto, en lo que vamos a defender entraría la cuestión de fondo también, que es la de realizar una protección por parte de la conselleria o de la administración pertinente, para que los pescadores, en este caso, pues, no tengan que pagar unos costes que no les permita tener un margen de beneficio suficiente como para poder realizar una tarea que les retribuya un sueldo digno.
Por tanto, además, atendiendo a la primera proposición no de ley, que es muy concreta, no entendemos cómo no se puede encontrar un acuerdo con la cofradía de pescadores, de verdad que es que no lo podemos entender desde Esquerra Unida.

Tampoco podemos entender cómo es que la empresa que explota el actual surtidor aguanta el precio de 10 céntimos más caro sin que nadie le compre.
Es una situación kafkiana.
En todo caso, nosotros, evidentemente, (inintel·ligible) .
.
.
que lo que debería de hacer el gobierno es que negocie, pues, a nivel estatal o a nivel macro, este problemàtica también es a nivel macro, que se negocie con la petroleras que las flotas de bajura tengan un precio único en el surtidor, que es una reivindicación que existe en todo el estado y por la que se han hecho muchas huelgas.

Las soluciones de ayudas directas desde las administraciones las impiden los acuerdos de la Unión Europea, que las consideraría contrarias a la libre competencia, aunque, evidentemente, nosotros seguimos insistiendo en que se tienen que abordar políticas valientes en las que el gasóleo agrícola se establezca a un precio fijo mucho más bajo.
Lo que hace la Unión Europea es mantener las ayudas al sector, y lo que debería de hacer, evidentemente, es en no menor proporción que lo que hace hasta ahora, es decir, un 26,5% del total de las ayudas de la Unión Europea a la pesca.
Pero resulta que en la realidad eso es insuficiente para el Mediterráneo, y dada la menor captura, por estar esquilmada la pesca, un reparto igualitario entre gallegos, vascos y mediterráneos deja a los nuestros en peor situación, aunque en el reparto interno, pues, de alguna forma, habrá que batirse el cobre para reivindicar que nuestra zona, nuestro ámbito, está perjudicada por esta situación.
Y, además, lo que se debería de hacer es una garantía de transparencia en los precios.

La cuestión del gasoil no nos tiene que despistar, o esta cuestión concreta, en que el auténtico problema para el sector de la pesca de bajura está en lograr o no flexibilidad en alcanzar el rendimiento máximo sostenible, es decir, el nivel máximo de capturas que garantiza la continuidad de la pesca a largo plazo de los caladeros comunitarios más allá de 2015, un objetivo que sí que hay que tomar, hay que bajar capturas para que se reduzca la pesca, pero que no está bien distribuido en la Unión Europea entre las flotas de altura y las de bajura, porque los países con más peso tienen flotas de altura y defienden sus intereses dentro del marco de la Unión Europea.
Es injusto y poco eficiente, porque los grandes barcos factoría congelan e incluso hacen harina de pescado, mientras que la flota de bajura aporta el pescado de calidad que comemos.

El ministro Cañete habla mucho de defender los intereses españoles, pero tengo la sensación de que dan por finiquitado el pintoresquismo de los puertos marineros, y su apuesta al final es por los deportivos.
Y, para comer, en las piscifactorías.
Y estas piscifactorías en crecimiento son las que, pese a las capturas, son decrecientes, y tiran a la baja de los precios.
En todo caso, centrándonos en las cuestiones que hoy nos ocupan, desde Esquerra Unida, por supuesto, vamos a defender las dos proposiciones no de ley y, sobre todo, vamos defender que necesitamos que se acabe con este conflicto entre la cofradía de pescadores y esta empresa.
Y, por favor, le pedimos a la administración que ayude en este caso y, además, proponemos incluso propuestas de negociación, ¿de acuerdo?

Centrándonos en el problema concreto, como decía, el surtidor de Benicarló, el problema podría estar en que la concesionaria actual quiere recuperar el coste de instalación, que no amortiza el precio de sus puertos vecinos, y si es así, según las cifras que hemos estudiado a partir de la proposición no de ley, el margen de maniobra sería de unos treinta mil euros al mes, es decir, 0,10 euros por 300.
000 litros.
Y, en ese caso, entendemos que La Generalitat lo que debería hacer, o lo que podría, incluso, es una tasación de la instalación del actual surtidor, y ofrecer un crédito de interés subvencionado o preferente a la cofradía para que lo adquiera.
Es decir, defender los interese de la cofradía respecto a esa empresa, que lo que está haciendo es mantener un precio que la cofradía no puede pagar y no va a pagar, que, además, no está recibiendo ningún tipo de compra, con lo cual es una situación kafkiana, como les decía, y hay unos márgenes a través de los cuales.
.
.
, y como ya sé lo que van a contestar desde el Partido Popular, que van a empezar a hablar de que estamos hablando de políticas intervencionistas que no se pueden realizar, estamos planteando que se ayude y con propuestas realistas como la que les he planteado.

Por tanto, si eso se hiciera así, estaría amortizado en muy corto plazo y, de alguna forma, entendemos que tiene que haber ahí algo más que se nos escapa para que algo tan kafkiano y tan nimio.
.
.
, tan nimio en cuestión de posibilidades y de soluciones que se les puede dar, no se haya solucionado ya.
Y entendemos, bueno, que en esta tesitura, y en relación a lo que he dicho anteriormente, es por la que desde Esquerra Unida vamos a apoyar las dos proposiciones no de ley.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Señora Crespo, por parte del Grupo Socialista.

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, gràcies, senyor president.

Nosaltres, des del Grup Socialista també anem a recolzar les dues proposicions, perquè fan referència als pescadors de Benicarló i al preu del gasoil que consumixen.
Pensem que no és cap contrasentit lligar-les.
Una mateixa comunitat, una mateixa província, i preus diferents segons el lloc on es realitza la seua activitat.
¡Quines contradiccions, senyories!
Si u a Vinaròs, a Peñíscola, un preu; i si viu a Benicarló, un altre, i clar, a l'alça.

El sector pesquer de Benicarló, davant d'este nou entrebanc que li complica més si cap la greu situació que patix opta per proveir-se en altres ports, perquè la distribuïdora de gasoil del port de Benicarló li cobra de deu a quinze cèntims més el litre.
Com molt bé vosté ha explicat, senyor Pañella, són diners quan u s'entera del que es proveïx una embarcació, és a dir, uns tres-cents mil litres al mes, cinc mil litres a la setmana, i això en diners són 200.
000 euros.
Com diuen en el meu poble, doncs, tota pedra fa marge, senyories, i l'estalvi per proveir-se en un port o en un altre és elevat, és aproximadament mil huit-cents euros per setmana.
Conclusió: el pescador, si ha de pagar en més eixa quantia, ja es pot oblidar del repartiment de beneficis quan acaba de treballar.
Esta injusta situació els ha portat a buscar solucions fora, en el port de Vinaròs, en el port de Peñíscola i també que entraren al port de Benicarló cisternes de gasoil amb un preu inferior al que aplica la concessionària del port de Benicarló.
I ahí és quan comença la guerra, (veus) on la conselleria en un primer intent sí que ha vullgut o ha fet com que volia mediar en l'assumpte, però a rengló seguit comunica a la confraria de pescadors de Sant Telm que s'ha acabat el termini del que venien disposant per a fer ús dels camions cisterna que entraven al port a abastir les embarcacions.
A més, una comunicació que va acompanyada d'una amenaça: 300.
000 euros de denúncia per a tot aquell que incomplisca.
Això és una administració com deu mana, senyories, en lloc d'estar al costat dels dèbils, no, garrot amb ells.
En lloc d'exigir a la distribuïdora que abarate costos del preu abusiu del gasoil, no, amenaça de sanció als pescadors.
Davant d'esta injustícia tots entenem el perquè les embarcacions es desplacen al port de Vinaròs o de Peníscola a repostar.

Però la història no s'ha acabat, perquè hi ha sentència ferma que prohibix, a partir del 13 de novembre, l'entrada en el port de Benicarló de cap cisterna de gasoil, amb l'agreujant que esta sentència no va a poder ser recorreguda perquè donaren ja un termini de tres anys, no tres dies, tres anys, per a presentar alternatives i no s'ha fet res, senyories.

La pregunta cau per ella mateix.
Hi ha algú que tinga interés -deia el patró major, el senyor Tomás- que comprem el gasoil allí a un preu més car?
Vostés, senyories, si ho saben podrem aclari-li-ho al senyor Tomás.
Perquè una curiositat: les úniques embarcacions que estan repostant en el port de Benicarló, a hores d'ara, són les embarcacions recreatives.

Arribat a este punt, la veritat és que és lamentable veure com des de l'administració no s'esmeren en solucionar problemes, com este, que l'única cosa que van a aconseguir és enfrontar a uns i a altres.
Per això em sume a la seua petició de demanar al Consell que prenga les mesures necessàries per a donar solució a la problemàtica dels pescadors per l'actual concessió d'explotació del subministrament del combustible dins del port de Benicarló.

Tots estan perdent, uns perquè han d'anar fora a repostar i l'empresa concessionària perquè no ven res.
I això és arruïnar-se.
Quin poc trellat uns i altres!
Perquè, clar, amb l'actual crisi, quan menys polèmiques millor per a les dues parts.
I si un sistema de preus de carburants protegits ajuda a donar solució a esta problemàtica, doncs que també des de l'administració es faça tot el que està en les seues mans, perquè ací tots els sectors haurien de ser tractats per igual.

Res mes i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Mundo, por parte del Grupo Popular.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Jo faré una mica d'història, a vore si els aclarixo com està el port de Benicarló i què és el que hi ha al port de Benicarló, perquè d'alguna forma em crec bastant coneixedor d'este.

Anem a vore, el port de Benicarló tenia un servei de subministrament de gasoil amb un sortidor en el qual venia una companyia que era BP, que era la companyia, i la confraria ficava a la persona allí per a donar el subministrament, o siga, tenia una persona la confraria i tenia el preu igual que si entrara en una cisterna.
Això se va acabar, se va fer un port deportiu i se va acabar.
I se va licitar una concessió per a subministrar gasoil al que és el port deportiu i donar subministrament, a través del mateix sortidor i tot el que n'hi havia, al que són les embarcacions de peixca.

En eixa primera concessió van haver-hi negociacions perquè fóra la confraria de pescadors la que es fera càrrec de tot el servei i, per tant, no entrés cap empresa privada i ell poder defensar els interessos, indubtablement, dels pescadors comprant directament el gasoil.

Com va quedar deserta la primera subhasta, la primera subhasta de concessió se queda deserta i modifiquen les condicions i ho torna a traure la conselleria.
.
.
Vull fer un incís: la conselleria d'infraestructures, d'obres públiques, no és la conselleria d'agricultura, que en certes contestacions que he vist aquí parlaven de conselleria d'agricultura en contestacions i no la d'infraestructures.
Aleshores, la conselleria d'infraestructures trau eixa nova concessió i se la queda una empresa.

Mentrestant va tindre la concessió els mariners fins al mes de novembre, fins al mes abans de la veda d'enguany en cisternes i han continuat pagant el preu del gasoil al mateix preu, perquè ells se'n anaven subministrant lo preu, negociant lo preu dia a dia que anaven subministrant.
I l'han subministrat des del port de Benicarló.

Tot ve que l'empresa fa una denúncia de la seua concessió a la conselleria i és la conselleria la que en aquell moment ha d'intervindre el subministrament de gasoil a través de cisternes al port de Benicarló.
Per tant, mos trobem en eixe moment en el mes abans de la veda, abans de la veda d'enguany.

Aleshores, se procedix, se procedix en negociacions, i per això dic jo que el punt del que parle és que la conselleria ha estat implicada amb posterioritat en totes les negociacions que hi ha hagut, perquè considerem que sols n'hi ha una solució i l'ha apuntat abans la senyora López, que és la que està en este moment estudiant-se i fent.
Hi ha hagut negociacions en les quals la setmana passada inclús, a primers de la setmana passada, se van sentar en una mateixa taula la conselleria d'infraestructures, la consellera pròpiament, el director general, el de la confraria, va estar també l'advocat per part de la confraria i l'empresa subministradora per arribar a un acord que se puga queda la concessió el que és la confraria.
I aleshores evitem tots els problemes que en este moment s'estan plantejant.

Per tant, el tema de la negociació s'ha continuat, s'ha continuat contínuament de buscar una solució.
La conselleria no pot obligar a marcar un preu de gasoil a una empresa que està allí de concessionària al port.
I indubtablement el que ha fet és que el que està demanant el senyor Pañella i que esta persona com alcalde abans de la ciutat i després com a diputat ha fet una sèrie de considerandos, s'està fent i en este moment està en un punt important de poder arribar a un acord, que crec que seria allò fonamental per a tots.

I si han repostat ara, durant estos dos últims mesos, a Vinaròs o a Peníscola ha sigut pel preu de gasoil, que indubtablement no li representa cap benefici a l'empresa que està allí.

I perquè me queda un minut per al segon punt.
.
.
Dir-li al senyor Pañella que l'exempció d'impostos, que és el que està demanant vosté, està regulada.
I això és una cosa que no la podem en este moment considerar i aprovar.
El que sí que hi ha és una clara voluntat del que déiem anteriorment, d'a través de les confraries i a través de les associacions podem fer una central de compres de defensar els costos en tots els ports.
.
.
quan siga una titularitat tot de confraries, a través de la federació d'estes, els costos i, al mateix temps, hi ha una voluntat de poder mirar quines mesures se poden prendre a les embarcacions i a una sèrie del que és els mecanismes de consum d'estes per a poder estalviar consum de gasoil, que s'està des de la conselleria treballant en estos i, al mateix temps, a través de fons europeus que primen que siga el millor consum possible per a les embarcacions a través de diverses mesures d'ajudes.

Per tant, de la forma que està redactat, nosaltres no podem donar validesa a eixa segona.
I, per suposat, de la primera jo li demanava que en la línia que s'està treballant en este moment crec que és una línia important, que nosaltres des d'aquí no obriguéssem una altra línia a través d'una proposició d'eixe tipus, que inclús nosaltres votarem en contra, no per res, votarem en contra o demanarem la retirada d'esta.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Mundo.

Para réplica, señor Pañella, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

No, no anem a retirar-la i vaig a dir per què.
Perquè en principi el que pot ser és que esta proposició no de llei haja fet efecte des del mateix moment en què se va presentar i, per tant, això ja és interessant.
I ho dic perquè de moment.
.
.
esta proposició no de llei no ens la inventem, i vosté ho sap, esta proposició de llei ix després de diverses reunions que tenim amb el patró major i tots els membres que estaven de la confraria de Benicarló, que no era una reunió acordada prèviament sinó per a tractar el problema, perquè coneixíem el problema.

De fet este problema no se me planteja a mi personalment en esta reunió que tinguérem abans d'agost, crec que va ser, juliol de l'any passat, perdó, d'este mateix any que està a punt d'acabar, sinó ja en anteriors reunions l'havia tingut.
El problema és que de moment ells podien seguir-se assortint en les cisternes.
El problema de les cisternes ja venia d'abans, vosté m'ha parlat inclús, jo el que conec és el problema des de la concessió actual, des de la concessió actual, que és la que ens interessa, el que hi havia abans de la BP jo no ho coneixia.
I la que tenia en este moment és que per un problema puntual que va haver d'assortiment el que fan és que es va autoritzar l'entrada de les cisternes, és una problema que va haver ahí.

L'empresa, per tant, aguantava esta situació.
El problema, ja ho havia comentat jo, és quan l'empresa denuncia, diguem eixa paraula, no sé si és la correcta, però denuncia esta situació.
I des de la conselleria se'ns diu que no se podia mantindre esta situació de l'assortiment en cisternes.
Això fa que, com la senyora Crespo havia dit i no sé si la senyora López, que en alguns moments se'n vagen també inclús als ports de Peníscola i Benicarló.
Però això és un trastorn, això és un trastorn.
Vull dir, el desplaçament en el vaixell també té un cost i durant la faena no es pot fer, perquè altera totalment el treball i això no es pot fer.
Per tant, és un assortiment que s'ha de fer abans de, vull dir cal que siga abans i tal.
I això era una situació molt inconvenient, per dir-ho d'alguna manera.

Què passa?
Que hi havia una situació de facto que era la d'haver permés durant un temps que les cisternes entraren i ells s'assortien sense cap problema.
El problema és que l'empresa adjudicatària vol més, però, clar, vol que passen pel tub a l'hora de pagar.
És curiós a més que no és una empresa del sector, és una empresa que és més del sector de la construcció que del sector del que serien els carburants.
És curiós que tinga eixa concessió.
La van tindre supose que.
.
.
No vol dir això que pose cap dubte en la forma de concedir-la, però que no és una empresa del sector.
I que tampoc, per tant, me dóna a mi la impressió que el perdre eixos diners, si pot guanyar la situació, no li cause massa perjudici o, com a mínim, podia suportar-la.
I ahí hi ha hagut un pols entre els pescadors del port i l'empresa.
I que la conselleria al final decanta, perquè arriba un moment que diu que eixes cisternes no podran seguir entrant de manera indefinida.

Aleshores, bé, se demanen altres actuacions i tot està bé.
Però jo no sé en la situació que està.
Jo per una part no vaig a posar en dubte el que el senyor Mundo diu, en absolut, i per tant dic que la proposició no de llei, el fet de presentar-se ja ha tingut efectes, perquè el dia que es va escriure esta proposició no de llei no hi havia cap negociació, ni cap intervenció de la conselleria en esta línia.

Per tant, a vegades això que (inintel·ligible) .
.
.
, què fa l'oposició?
Doncs, mire, coses com esta fa.
I, per tant, si donen resultat o deixen de donar-lo ja no és qüestió nostra, però en principi és això.

Jo crec que podien donar recolzament.
Altres vegades han dit «seguint.
.
.
donant que la conselleria seguisca fent el que fa».
Vosté mos han proposat altres vegades.
Si avui no ho proposen és perquè no volen.
Jo, ja saben que en estes coses sóc prou condescendent per arribar als consensos amb la nostra oposició, que són vostés.
I, per tant, a això estaria disposat.

Van a votar que no, perquè ho estan fent.
Hauran de reconéixer que ho fan a partir de la presentació d'esta proposició no de llei, perquè personalment he estat parlant amb el patró major de la confraria i el dia que jo parlava, que va ser el dia abans de presentar esta moció, no hi havia cap actuació al respecte.
És més, el que ells tenien era la notificació que anaven a haver de deixar de passar en les cisternes.

I això s'està fent, però no està fet.
I és important, jo pense, que s'inste la conselleria, si vol vosté, a seguir les accions que està fent en este moment per a donar solució a este problema, que és l'important.

I en l'altre, mire, parlem de preus de carburants protegits, com tenen altres sectors.
Senyor Mundo, no parle simplement dels impostos, estem parlant d'uns preus de carburants protegits des de la mateixa administració similar al que tenen altres sectors.
I això ajudaria molt el sector.
De fet, jo no m'invente això, m'ho demanen les distintes… Ja no és una petició de la confraria exclusivament de la de Benicarló.
Ja fa un temps em vaig reunir amb la de Benicarló, amb la de Vinaròs, amb totes les confraries de Castelló he estat -disculpe, senyor president, acaba de seguida-, en totes i cadascuna de les confraries de Castelló he estat reunit i esta petició és unànime també.

Per tant, no és exactament el que vosté deia el que se demana.
Per tant, lamente que no tinguem eixe acord en la votació d'estes proposicions no de llei.
Però, com a mínim, m'alegraré que porten a bon final el que vosté ha comentat que s'està fent.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señor Mundo, para acabar el debate.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Vosté m'està parlant del port de Benicarló que no dubte que siga així, que n'hi hagen unes reunions i unes gestions; li he dit concretament fins i tot les persones que estan presents.
Tampoc no hauria de dubtar… Vosté sap tota la problemàtica de Benicarló d'on comença també, d'un canvi de patró major de la confraria.
El patró major de la confraria fa pocs mesos que està al front d'esta… (Remors) Però fa pocs mesos que està al front d'esta; n'hi havia un altre patró major en la mateixa confraria.

Aleshores, este patró major inclús vam tindre converses en el tema d'això cada vegada que n'hi ha hagut una reunió amb la consellera o amb el director general Carlos Eleno, el director general de Ports, hi ha hagut reunions al port de Benicarló i s'ha parlat del tema del que és el gasoil, perquè realment la problemàtica tot ve del dia que n'hi ha un nou concurs, n'hi ha una adjudicació d'una nova concessió perquè havia d'anar a donar subministrament a totes les embarcacions d'esbarjo.

S'ha tractat.
.
.
en aquells temps se va tractar d'aconseguir que es poguera arribar a un acord de preu amb l'anterior confraria, (inintel·ligible) .
.
.
parlant que és la que estava en aquells moments, ja que estava la concessió feta.
Però no n'hi ha hagut mai voluntat d'arribar a un acord.

Indubtablement, quan ja (inintel·ligible) .
.
.
l'entrada de les cisternes, allí n'hi havia un preu de gasoil igual que tenia Vinaròs, que tenia Peníscola.
I, per tant, tenien el mateix cost del carburant.

Què ha passat després?
Ha passat que ha vingut una denúncia per part de l'empresa, que indubtablement ha fet una inversió allí, i que, en este moment, volia o que la conselleria poguera rescatar el servei i, indubtablement, després poder-lo adjudicar a la confraria o directament poder vendre-li'l directament a la confraria.

Eixes cessions s'han fet.
S'han fet anteriorment, a l'acabar allò de les cisternes; s'han fet en el moment que se'ls va fer la notificació, primer a les cisternes, que se va recórrer, se va recórrer eixa notificació per tractar de guanyar temps en el sentit del que ocorria, i després ha hagut de vindre la resolució final, mentre s'estaven fent les negociacions en la conselleria d'agricultura i, després, en la conselleria d'obres públiques, que és la competent, en este moment, per a poder arribar a un acord en eixe sentit.

Per tant, jo li estic diguent que tot açò, d'alguna forma, vosté ho atribuïx tot a que vosté ha fet una PNL i que en esta PNL han mogut totes les coses.
Jo me sento molest perquè.
.
.
(Remors) No, no, me sento molest perquè.
.
.
, en el sentit que si van fer un recurs i van fer alguna cosa va ser -i no volguera que, d'alguna forma, se sentira com una cosa personal.
.
.

Jo he estat sempre al costat de tot el que ha passat allí, des del primer moment -el que ha passat en el port de Benicarló, des del primer moment-, en la meua condició d'alcalde i en la meua condició de diputat, quan hi ha hagut alguna problemàtica allí en el sector.
I, per tant, les cessions s'han fet i no motivades pel que vosté està diguent.

I, en este moment, n'hi ha una voluntat pròpia de totes les parts de poder arribar a un acord.
Jo crec que, en este moment, començar a prendre acords en eixe mateix sentit no és la forma més adequada per a tirar endavant.

Vosté podrà manifestar el que vullga i vosté serà lliure de picar-li inclús al mateix president de la confraria i dir: «Mira, l'exalcalde de Benicarló ni recolza la teua proposta, en el sentit de negociació.
» Jo li he dit els motius.
I, personalment, li diré els motius del que n'hi ha a la mateixa persona, perquè estem en la línia de poder arribar a un acord.

I dir-li, de l'altra proposta, realment, senyor Pañella, que vosté el que està demanant és establir una exempció d'impostos especials per al gasoil que, en este moment, ja existix, ja existix.
I, per tant, ja està establida en una llei, la 38/1992, de 28 de desembre, que marca establir l'exempció d'impostos especials per als carburants de la navegació, inclosa la pesca.

Per tant, nosaltres no anem a fer una modificació d'eixe tipus quan ja existix una cosa, i més quan naix això que s'està recollint un gasoil dels ports, en Benicarló, a un preu més car que en el port de Vinaròs i el de Peníscola.
I, arran d'ahí, vosté fa una presentació d'una nova proposta al costat per a dir: «I ara, damunt, demanarem també l'exempció i que mos baixen el preu del gasoil.
» Jo crec que, en eixe sentit, no és una demanda unànime per part de tot el sector, si no, ens la plantejaríem d'una altra forma, i que indubtablement nosaltres no anem a recolzar-la.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Mundo.

Señorías, vamos a pasar a votación, de forma separada.
Y voy a dar lectura a lo que vamos a votar.

En primer lugar, el punto 6 que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la problemática de los pescadores por la actual concesión de explotación del suministro de combustible dentro del puerto de Benicarló, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
Por lo tanto, por 8 votos en contra, queda desestimada la proposición no de ley.

Y, ahora, pasamos a votar la número 7 que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el establecimiento de un sistema de precios de carburantes protegidos para el sector pesquero, presentada también por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
Ninguna.
Por 8 votos en contra, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la intensificació dels controls de detecció de plagues en les importacions de cítrics que arriben d'altres països productors, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 34.
889, BOC número 109)

El senyor vicepresident:

Pasamos al número 8 del orden del día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la intensificación de los controles de detección de plagas en las importaciones de cítricos que llegan de otros países productores, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, és habitual que, finalitzada la campanya citrícola valenciana, les grans operadores, per a abastir els seus clients, importen cítrics d'altres països.

Estes importacions comporten un risc, perquè són mercaderies que arriben de països que no es regixen per la mateixa normativa dels estats membres de la Unió Europea en matèria de control de plagues, en matèria d'utilització de productes fitosanitaris, on encara poden utilitzar molts dels productes que ací en Espanya i, per tant, en la Comunitat Valenciana estan totalment prohibits.

I, també, un altre factor contribuïx a l'entrada de possible mercaderia contaminada, i és que no és obligatòria la inspecció en origen dels productes a exportar i així poder detectar, abans del viatge, si es tracta o no d'un producte infectat per qualsevol plaga, que és, evidentment, la ruïna per al sector quan ací s'instal·la.

En estos moments hi ha una alerta en els serveis d'inspecció europeu per l'entrada de diverses plagues que ataquen els cítrics, tots procedents de Brasil i d'Àfrica del sud.
Perquè mai, com enguany, s'havia disparat la quota de plagues a tan alt nivell en importacions de taronges procedents d'estos dos països.
Plagues com la Xanthomonas axonopodis o el Guignardia citricarpa, altament dolent; un fong que deixa la fruita inservible per a la venda.
I, senyories, sols li falta, per a acabar-se d'afonar, la problemàtica de les plagues al sector citrícola.

Algunes dades oficials que aporten les OP sobre cítrics contaminats importats avancen que la detecció de plagues i noves plagues s'ha multiplicat per deu en dues campanyes.

També informen de la gravetat del problema, ja que, referent a importació de cítrics procedents de Brasil, les autoritats portuàries de la Unió Europea han interceptat mercaderia infectada per alguna plaga en més de cinquanta casos, el que representa, des de l'any 2010, una pujada del mil per cent de les càrregues de mercaderia infectada.
I referent a Àfrica del sud, s'ha passat de 16 casos a 46, un 28% més; es multiplica per tres les deteccions de mercaderia contaminada.

Clar, hem de pensar que açò és el que s'ha pogut controlar; però que, a diari, arriba mercaderia als ports que no passa cap control.
I, la veritat, és que estem davant d'una situació gravíssima perquè el perill és evident per al sector citrícola valencià, essent la Comunitat Valenciana un territori molt important en producció i exportació de cítrics.
Som els primers d'Espanya, senyories.
El sector exporta un 18% de totes les exportacions valencianes.
Un sector estratègic per a la nostra economia que, precisament, no es troba en el seu millor moment.
No podem permetre que passen eixes coses i, per eixa raó, demane que s'extremen els controls de detecció de plagues en les importacions de cítrics que arriben de fora.

Sóc conscient que qui ha d'intervindre és l'estat espanyol davant de la Unió Europea.
I també seria oportú, i una mesura preventiva per evitar mals majors, la suspensió provisional d'estes exportacions que fan quatre operadors i que estan arruïnant tot un sector que veu com la seua producció patix el mal de plagues devastadores, com les que he anomenat abans.

Uns llauradors que, si no tenien prou amb el càncer de la crisi, ara, per falta d'un protocol d'actuació en països tercers que exporten els seus cítrics a Espanya, han de patir també el càncer dels cítrics amb els efectes irreversibles que comporta.
Perquè, per desgràcia, encara no s'ha trobat un remei eficient i eficaç per a combatre la plaga, el que obliga els productors a arrancar per la soca arbres en plena producció.
¿I qui paga les pèrdues de tot un any de treball, senyories?
Doncs, en estos moments, ningú.
Hi ha un buit legal en estos moments que fa indefensos als productors, que no paren d'avisar l'administració corresponent perquè prenga cartes en l'assumpte de forma urgent, ja que previndre podria ser una solució en estos moments.

Resulta que.
.
.
Bé, vaig a acurtar, perquè aixina m'ho han demanat.
(El vicepresident parla amb el micròfon desconnectat)

Per tant, crec que si aplicàrem eixa celeritat en els controls, senyories, tant per part del ministre com de la mateixa Unió Europea, amb una petició ferma des de la nostra Generalitat, que hauria de signar un protocol d'actuació que permeta als països importadors de taronja -com és Espanya- realitzar inspeccions en origen, de la mateixa manera que ho fa Estats Units amb els cítrics valencians, doncs, seria un sistema per a evitar este problema d'importació de cítrics contaminats.

La veritat és que els productors de cítrics valencians no poden, de ninguna de les maneres, permetre's més pèrdues, ja siga pels baixos preus que estan percebent o per l'entrada -com ho he recalcat en moltes ocasions- d'estes noves plagues.
Seria un drama.
Seria una situació catastròfica per a milers de llauradors valencians.
I això, senyories, crec que no ho volem ningú dels qui estem ací presents.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Aún le sobraban, ¿eh?
.
.
.
Tiene tiempo.
Pero, vale; muy agradecido.

Por parte de Izquierda Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bueno, desde Esquerra Unida, huelga decir que vamos a apoyar esta PNL.
Hemos tenido debates muy parecidos en esta comisión y, por tanto, mantenemos nuestra postura.

De hecho, incluso haríamos alguna matización en cuanto a la exposición de motivos, que no va a implicar nada en el cambio de voto, evidentemente, y que, además, seguro que comparte el grupo proponente con nosotros.
Y es que, cuando se habla de que se importan cítricos de otros países para cubrir la demanda existente, bueno, sabemos todos y todas que, a tenor del libre mercado, pues eso no es así.
Se hace, realmente, para que las grandes distribuidores pues ganen más dinero.
Entre otras cosas, ¿por qué?
Pues, porque cuando se importa a veces de terceros países se hace con productos que están utilizando fitosanitarios que, por ejemplo, no están homologados en la Unión Europea.

Por tanto, desde Esquerra Unida, evidentemente, apoyar ese número punto 2, a partir del cual es por lo que utilizamos ahora este argumento.

Y queremos un protocolo de actuación que permita a los países importadores de naranjas realizar inspecciones en origen, de la misma manera que hacen los Estados Unidos, por ejemplo, con los cítricos valencianos; por supuesto que sí.
Por supuesto, ¿por qué?
Porque estamos en contra de que se haga dumping a nuestros productos, porque estamos en plena temporada valenciana y las naranjas y las mandarinas de nuestros mercados son importadas.
Por tanto, entendemos que tenemos que apoyar el producto valenciano y el producto de nuestra tierra y, en cuanto a cítricos, además, con toda la publicidad y tradición que ello exige.

Y, por tanto, desde Esquerra Unida, pues, ¿qué decir?
Pues, que entendemos que esto es una medida que desde la Unión Europea se debería de atajar de una forma ya inminente; que tenemos derecho a estar en la misma disposición que el resto y al igual que en otra serie de hechos, como, por ejemplo, desde Esquerra Unida también nos gustarían inspecciones de otro tipo.
Nos gustaría inspección en el tipo de trabajo; en el tipo de derechos que tienen los trabajadores de esos otros países; saber si están siguiendo los mínimos fijados por la Organización Internacional del Trabajo.
En otra serie de ámbitos, que exceden ahora de este cumplimiento, pues decir que nosotros siempre estaremos a favor de todo este tipo de protección y de garantía de inspección que haga que no estemos, de alguna forma…, no estemos nosotros en una situación de inferioridad con respecto a otros productos que no están siguiendo los tratamientos y las normativas que nos establecen a los nuestros, más para lo que es el consumo y la venta dentro de nuestro propio territorio.

Muchas gracias, señorías.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señor Pañella, tiene su turno.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Crespo, vaja per endavant el nostre recolzament a la proposta que acaba de defendre; i que simplement farem alguna observació, una observació en el tema.
.
.

Sempre hem parlat.
.
.
, perquè altres similars hem debatut al llarg d'esta i altres legislatures, ací, a proposta de Compromís.

Hem de dir que hi ha una problemàtica que nosaltres veiem, però que tampoc ens va a fer canviar el vot, sinó que se deriva de les competències, les competències que tenim en la qüestió de control i detecció de plagues procedents.
.
.
En el que són les importacions, entenem que, al ser derivades del comerç internacional, són competències estatals, encara que no estiga ahí.
La qual cosa és que.
.
.
Ja ens coneixen també.
Vull dir, això no serà un obstacle per a nosaltres per a dir que sí, entre altres coses perquè, encara que parle de signar en Unió Europea un protocol d'actuació que, possiblement, dins de la normativa que tenim, legal, li correspondria a l'estat, nosaltres en cap cas ens oposaríem a que siguera el govern valencià qui la signara i que tinguera les atribucions per a poder-les tindre en compte.

Per tant, això no serà per a nosaltres un obstacle per a donar-li l'aprovació.
Entre altres coses, perquè, a més, és una proposició no de llei; el que conté, realment, és la preocupació i la demanda de solucions a un problema que sí que és real i molt perillós per a nosaltres.
I és que, precisament, per la falta de control que tenim del que són les plagues i, com vosté demana, sobretot, la falta de la possibilitat de fer una inspecció en origen, ens comporta greus problemes; no només riscos, sinó, senyora Crespo, convindrà amb mi que són problemes els que han tingut, per exemple, he de recordar, doncs, en la part de la citricultura, que és a la qual vosté fa referència, la plaga del minador, en el seu moment, que va representar un gravíssim problema per a la citricultura valenciana i una despesa molt important per a tots els citricultors en el moment que van poder tindre un tractament per a ell.

Fora de la citricultura, més recentment també hem tingut la del fong del caqui, que també té una procedència i que en el seu moment ha sigut també un gravíssim problema, o la que estan patint les palmeres valencianes del morrut roig que està representant un problema tan greu com que no tinga hui una solució encara i que està afectant totes les palmeres del País Valencià.
Si té fora de la citricultura.
.
.
, perquè totes estes tenen un denominador comú, que és la causa de la falta de detecció en el moment de la importació perquè són totes elles vingudes de fora.

Per tant, eixa problemàtica -que crec que és importantíssima- si no ens la fa l'estat, ens la farem nosaltres.
Per això, li dic que el tema del possible problema que puga haver en les competències per les atribucions legals que té l'estat i que té la comunitat autònoma, bé, doncs, ¡escolte!
, és una cosa tan necessària que s'ha de fer.

I, per tant, ahí, nosaltres no anem a entrar, sí que ho vullc deixar damunt la taula, però li dic que anem a donar-li totalment l'aprovació perquè estem d'acord en l'esperit i, inclús, estic d'acord totalment en la redacció.

Per tant, li donem al cent per cent el nostre recolzament i espere que el tinguen tots els grups perquè, realment, la problemàtica que té la citricultura en este moment, la indefensió en què cau la citricultura valenciana pel pas de tots estos productes que passen pel nostre país sense cap control és massa important.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Popular, para fijar posición, el señor Giner tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

Senyor president, intentaré fer-ho, no breu, sinó quasi telegràfic.

No deixa de ser paradoxal, en qualsevol cas, escoltar algunes argumentacions que ens han aportat en este debat -reiterat debat-, argumentacions que, a més, són francament incoherents.
Quan u recorda -no fa tant de temps- quan en el govern del president Rodríguez Zapatero es va engolir el tractat de lliure entrada dels productes del Marroc, on s'utilitzen productes -com saben ses senyories- fitosanitaris prohibits, on la mà d'obra, ahí sí que no cal dir que està explotada, el silenci era la resposta d'estos mateixos grups, quan no una clara complicitat.

En tot cas -como li havia dit, senyor president, telegràficament-, les competències que regulen el control fitosanitari en frontera dels cítrics importats són de la Unió Europea, són de la Unió Europea.
I això no es pot canviar, és que és aixina.
Per tant, ningun estat membre pot adoptar mesures addicionals a les vigents en matèria comunitària, es tracte d'una PNL o del sursum corda, no es poden adoptar mesures addicionals a les vigents en matèria comunitària.

El Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient realitza inspeccions fitosanitàries a tots els cítrics importats de tercers països, i ho fa, senzillament, en aplicació de la Directiva 2000/29 i del Reial decret 58/2005.
Pel mateix, la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua realitza inspeccions de cítrics procedents de tercers països en magatzems, en aplicació del Decret 123/2005, de 15 de juliol.
En concret -perquè tinguen alguna dada-, en l'any 2012, s'han inspeccionat fins a este moment 7.
500 tones de cítrics, 7.
500 tones.
Davant la detecció d'organismes nocius, es procedix sempre a immobilitzar la mercaderia i a la seua destrucció, al reenviament o al tractament físic adequat per a la seua eliminació.
La conselleria també realitza prospeccions en camps d'organismes de quarantena per a detectar de forma precoç la possible introducció d'organismes nocius.

En conseqüència, senyories, mos agrade més o menys, estiguem d'acord o no, n'hi ha un marc legal en què -per al que a la qüestió es referix- les competències, en este cas que regulen el control fitosanitari en frontera, són -insistisc- de la Unió Europea, i no es pot canviar, és que és aixina, i res pot fer ni Espanya ni la Comunitat Valenciana perquè no poden adoptar-se mesures addicionals a les vigents en matèria comunitària.

Per tant, el nostre grup rebutjarà, votarà en contra d'esta proposició no de llei.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Giner.

Señora Crespo, cuando usted quiera.

La senyora Crespo Domínguez:

Molt breument, senyor president, per a puntualitzar dues coses i agrair el recolzament d'Esquerra Unida i de Compromís.

Efectivament, la competència la té la Unió Europea en allò que són controls de plagues en frontera, però vosté cada volta disfruta recordant-me a mi les incoherències meues, ¿no?
, quan jo callava quan governava el senyor ZP.
Doncs, li he de dir -i ho he dit en repetides vegades- que el pare de l'acord al Marroc és el senyor Aznar, i, la mare, el senyor Arias Cañete.
¡És així!
Mire vosté les dades, mire vosté l'hemeroteca.
(Veus) Jo no puc fer absolutament res, és el que n'hi ha.

Jo també vullc recalcar un poc les incongruències del Partit Popular que, quan presentava una proposició no de llei que demanava un pla de defensa fitosanitari del sector dels cítrics -¡no fa tant!
, crec que açò va ser pel mes d'abril-, aleshores, sí que reconeixia que era una decisió valenta presentar una proposició no de llei demanant el que jo pràcticament demane, exactament el mateix, per part de la conselleria, i que és el govern central, al mateix temps, qui havia de posar tot el seu interés perquè la Unió Europea fera este control de plagues en allò que són les duanes.
No entenc el perquè, hui, ja que ho presenta el Grup Socialista, vostés ja li troben pegues a esta petició.
També, reconeixia el que és eixe risc potencial d'entrada ací per al sector de plagues, o, sobretot, de carregaments contaminats.

Per tant, jo els demane exactament el mateix i afegisc una cosa, i és que si els Estats Units té la potestat de controlar in situ el que són fer eixes inspeccions en origen, ¿per què no nosaltres, Espanya?
¿Per què no nosaltres, la Comunitat Valenciana, hem de ser menys i no hem de tindre eixa capacitat?
I, per això, demanava que el govern de la nació s'adreçara al que és la Unió Europea per a signar eixe protocol, per a signar eixa actuació que mos permeta als països d'importacions de taronja que quatre operadors -crec que ho he de recalcar perquè vosté igual no m'ha sentit- fan negoci amb eixes importacions, doncs que mosatros tingam exactament el mateix dret de realitzar eixes inspeccions en origen que tant de mal estan fent al sector.

I res més, de nou, agrair a Compromís i a Esquerra Unida el seu suport i lamentar les contradiccions del Partit Popular.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Señor Giner, para acabar el debate de este punto.

El senyor Giner Giner:

Molt breument, senyor president.

Senyories.

Senyora diputada, jo l'única cosa que li puc garantir és que, a pesar de les amistats que tenia amb els àrabs, el Cid Campeador no té res a vore, però ¡res a vore!
, amb l'acord amb el Marroc.
Vosté diu que el pare és Aznar i que la mare és Cañete, i mosatros creguem que el fill putatiu era Rodríguez Zapatero i és l'autèntic responsable d'eixe acord.
(Rialles i veus)

Per tant, es diga el que es diga, mosatros li hem dit quin és el marc legal aplicable a la qüestió.
Intentar fer a partir d'ahí elucubracions sols es pot fer -com apuntava un company del meu grup- des del més absolut desconeixement de la qüestió.

No res més, senyor president, i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señorías, vamos a pasar a la votación de este punto.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
¿Abstenciones?
Ninguna.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la preocupació del sector vitivinícola per la possible liberalització dels drets de plantació de vinyes, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 34.
891, BOC número 109)

El senyor vicepresident:

Vamos a pasar al punto número 10, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la preocupación del sector vitivinícola por la posible liberalización de los derechos de plantación de viñas, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Les comunico que el secretario de la mesa se ha retirado de ella porque va a ser el proponente por el Grupo Popular.

Señora Crespo, cuando usted quiera.

La senyora Crespo Domínguez:

Doncs, endavant, i acabem.

Gràcies, senyor president.

Senyories.

El dret de plantació de vinya està en perill, es volen eliminar per part de la Unió Europea els drets de plantació de vinya a finals de 2015.

El comissari d'agricultura, el senyor Dacian Ciolos proposa.
.
.
-i jo diria que té una intenció clara de liberalitzar la regulació del sector vitivinícola-, sens dubte, esta decisió acabaria amb el model de producció de vi tal i com el coneixem els valencians, que són xicotetes explotacions amb un baix rendiment però un vi d'alta qualitat a les nostres zones de l'interior, un cultiu que sustenta part de l'economia de les zones rurals d'interior i, sobretot, que representa un gran valor natural i gastronòmic i que atrau un turisme que ajuda, amb les seues compres, al sector fent que es puga mantindre la població en eixes zones rurals.

Hui en dia, per tot arreu de la Comunitat Valenciana n'hi ha conreus de vinyes que donen vins de qualitat alta i que, a més, són reconeguts a nivell nacional i internacional.
I això sense comptar amb la promoció necessària per part de l'administració que hauria d'ajudar un poc més en l'extensió del procés de comercialització i promoció dels vins i bodegues valencianes, però també dedicar més esforç a la investigació de plagues i a l'enoturisme que és símbol de revitalització de zones vitivinícoles d'interior.

Per això, quan un 19 de desembre de l'any 2007, els ministres d'agricultura de la Unió Europea -senyors del PP no fa falta que després s'enrecorden qui era ministre en eixe moment, ho sé, ho sé (rient)- acordaren la reforma de l'OCM vitivinícola preveient que, a partir del 31 de desembre de 2015, el règim de drets de plantació de vinyes se suprimiria amb la possibilitat que els estats membres -ara, Arias Cañete- pogueren mantindre'l fins al 31 de desembre del 2018, doncs, la veritat és que açò fou un gran colp baix per al sector (veus) i que no ha parat des d'aquell moment de reclamar que s'anul·le tal disbarat.
És un disbarat que es repetix en la proposta de reglament de l'OCM, única del dia, a partir del 2014, que presentà el passat 12 d'octubre de 2011 i que manté la supressió dels drets de plantació de vinyes.

La veritat, senyories, és que el règim de drets de plantació de vinyes suposa el principal mecanisme de gestió de les vinyes comunitàries i la seua eliminació provocaria la des.
.
.
(pausa), ¡uf!
, provocaria pèrdues molt importants en allò que és la producció, la pèrdua i la desaparició d'un patrimoni vitícola dels agricultors amb una greu incidència en les regions afectades, així com un desequilibri medi ambiental.

Senyories, la liberalització de les plantacions de vinyes provocaria un increment de l'oferta, debilitant les condicions productives de les zones tradicionalment dedicades al cultiu de raïm per a vi, i la cosa seria encara més greu per a les zones emparades per estes indicacions de qualitat, com puguen ser l'IGP o les DO.
El més segur que passaria seria una disminució del preu, en general, del raïm, i, també, del vi.
I no ens hem d'oblidar que molts d'ells ja reben un preu menor al seu valor real.

Per tant, la disminució de preus tindria com a conseqüència la incapacitat del viticultor, dels viticultors, de suportar totes les despeses lligades a la producció, i, per tant, un abandonament del cultiu i un descens important de la qualitat.

A tot açò -com he dit abans-, per a la nostra comunitat representa un altre perill; esta mesura posa en risc la fixació de la població rural perquè, en estos moments, el mapa de la propietat vitícola valenciana té un caràcter familiar, i en zones determinades, i això, sens dubte, canviaria, i, el més greu, perillaria la renda de moltes famílies, i un dels principis inspiradors de la PAC per al sector vitícola és la garantia de la renda.

Senyories, sent que el règim actual de drets de plantació de vinyes ha demostrat la seua eficàcia en termes tan productius com la qualitat en si, dins del que és la Unió Europea enfront dels vins de qualitat de països tercers.

Siguent que este règim té un cost zero per a la Unió Europea, jo crec que li hem de demanar al Govern d'Espanya que inste a la Unió Europea que no suprimisca el règim de drets de plantació de vinyes: seria perdre una gran riquesa en varietat i qualitat vitícola no sols ací en la Comunitat Valenciana, on a més tenim un patrimoni vitivinícola valencià amb les tres DO, que ens ha costat molt aconseguir i que és de gran importància econòmica i social per a moltes persones en la nostra comunitat.

Per això, torne a insistir, el senyor Arias Cañete s'ha de pronunciar en veu alta davant de les autoritats europees, i en especial davant del grup d'alt nivell constituït a instància de la Comissió Europea, i pronunciar-se en contra de la supressió dels drets de plantació de vinyes.
Ha d'aconseguir que es mantinga el sistema actual vigent en el marc de la proposta legislativa de l'OCM, única del sector del vi inclosa en la revisió de la PAC per a l'any 2014.
I així ho he expressat en la proposta de resolució que demane als diferents grups polítics tinguen a bé aprovar.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señora López, por el Grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Desde Esquerra Unida vamos a apoyar esta proposición no de ley porque entendemos a los productores, entendemos que es una reclamación del sector el que no se acabe con los derechos de plantación de viñedos o, bueno, con la posible liberalización de ellos, que de facto sería acabar con unos derechos que lo que hacen es aportar estabilidad al viñedo, a la cultura, al paisaje asociado, a las características que aporta a cada terruño y, cómo no, a su papel en fijar población en áreas rurales más bien inhóspitas y a aportar calidad de vida en ellas.

Nosotros, además, es que sabemos bien que el mercado sin instrumentos de control no es el mejor asignando los recursos, y que además una de las pruebas es la crisis que estamos sufriendo de carácter sistémico; que la liberalización provoca una gran volatilidad en los precios de los alimentos y ello conduce a la inestabilidad economía y social, y por ello hacen falta mecanismos, medidas de control y de seguimiento de los mercados; que el viñedo además es un instrumento destacado de las estrategias actuales de desarrollo rural y de equilibrio territorial, en el paisaje mediterráneo está muy ligado a nuestra cultura y a algo que hoy entendemos en el sentido amplio actual del territorio.

Por otra parte, y no está además hablar de otro argumento, y es que.
.
.
, bueno, estando aún en marcha la ronda del clima en Doha, aunque con poco éxito, y tras haber fracasado la anterior, y con un 20% de aumento de concentración CO2 en la atmósfera en lo que va del siglo XXI, podemos permitirnos el señalar también que el ciclo productivo de la vid tiene su epicentro biológico en verano, cuando la mayoría de los cultivos de invierno han concluido, dando así continuidad al efecto de fijación de CO2 de los cultivos.

Ambientalmente, además, es reseñable su parquedad en el agua, su escaso uso de productos químicos y, por tanto.
.
.
, además, por otro lado, su industria de transformación que está junto a la vid formando parte de la finca del viñedo, lo que incorpora un valor añadido al medio rural de los que antes hablábamos.

Por tanto, desde Esquerra Unida huelga decir que vamos a seguir apoyando al sector, a nuestros productores mediterráneos, esa parte de los productores europeos que está en contra de esta liberalización de los derechos del viñedo y que, por tanto, instamos a todas estas administraciones a que tomen parte y a que defiendan a nuestros productores.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted.

Señor Pañella, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, este és un capítol més que demostra la falta de consideració que ha tingut el País Valencià amb tots els nostres ministres d'agricultura des de fa molt de temps.
Vull dir, la falta de defensa dins de la Unió Europea del que és tot el que significa el País Valencià, i sobretot el que significa l'agricultura valenciana, ens ha portat a situacions molt difícils.

Abans parlàvem de citricultura, ara estem parlant de vinya; igual que parlàvem l'altre dia del procés de xaptalització en la creació del vi, avui estem ja parlant de la.
.
.
, que a través de les.
.
.
, des de la petició de la mateixa Unió Europea se volen canviar les normes i se vol arribar a la liberalització de la plantació de vinya.
Això per a nosaltres tindrà efectes nocius.
Una vegada més, un altre acord negatiu que se pren o que s'intenta prendre, que s'incita des de la Unió Europea en contra nostra.

I nosaltres el que trobem.
.
.
, ens trobem els valencians.
.
.
, em pense que els agricultors i les agricultores valencians i valencianes es troben orfes a l'hora de la defensa dels seus drets davant de la Unió Europea.

Per tant, tampoc vaig a incidir en altres raonaments que s'han fet ací, deixem constància, per tant, de la nostra defensa també, no només aprovació, sinó aprovació i defensa del contingut d'esta proposició no de llei, i esperem que estiguem a temps de donar-li solució.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Hurtado.

El senyor Hurtado Roca:

Gracias, señor presidente.

La verdad es que nos encontramos ante una proposición no de ley que trae el Grupo Socialista y donde, a tenor de las intervenciones de los portavoces del resto de grupos en la oposición, el Partido Popular, también en el posicionamiento de nuestro grupo, no es que estamos a favor de la defensa de los derechos de todos los productores asociados al sector vitivinícola, sino que hace mucho tiempo que empezamos a defender a este sector frente a los riesgos que provienen de una reforma del sector vitivinícola -del sector del vino- en la Unión Europea.

Es verdad que allá por el año 2007 se produce una reforma del sector del vino, una reforma que contemplaba, entre otros puntos, la liberalización del cultivo de viñas, en definitiva, la llamada liberalización de los derechos de plantación, acordando que los derechos estuviesen vigentes solo hasta el año 2015.

No quisiera yo reiterar posiciones idénticas que mantenemos también desde el Grupo Popular con el resto de grupos parlamentarios.
Es verdad.
.
.
es verdad que la situación del sector en la geografía.
.
.
, a lo largo y ancho de la geografía española, supone esa liberalización que se puedan generar problemas de diversa índole.

Entre otras cosas, si ya a las.
.
.
, digamos, escuálidas arcas del sector viticultor, pequeño y mediano productor, entre ellos, podemos destacar que, por ejemplo, La Rioja sería una de las regiones de España gravemente afectada, puesto que la media de propiedad en producción de estos productores está por debajo de las tres hectáreas, de la misma forma ocurriría en la Comunidad Valenciana, afectaría gravemente esta liberalización frente a un aumento de las producciones.

Si bien inicialmente se podría pensar que.
.
.
, digamos, se aumentaría la competencia en el sector del vino, hay que pensar que realmente el efecto positivo quedaría solo limitado a los vinos sin denominación de origen, ni indicación geográfica, y por tanto se perjudicaría gravemente a los vinos protegidos con la DO o IGP, con esa indicación geográfica.

A partir de ahí, la liberalización, como hemos hablado yo creo que todos, puede acarrear un incremento de la superficie de viñedo y de la producción, con el consiguiente efecto sobre los excedentes vínicos y la caída, aun mayor, de esos precios percibidos por los viticultores.

Pero es que además el cultivo del viñedo ha sido un cultivo colonizador siempre, y eso lo demuestra que en las distintas regiones de España o de cualquier otra país donde se asientan producciones de viñedo la densidad de habitantes por kilómetro cuadrado es superior a la de otros territorios con otro tipo de cultivos.
Por tanto, creo que todos estamos de acuerdo en este sentido en que hay que defender al sector.

Y por ello quiero decirles que el 10 de octubre del pasado año, el 2011, la conselleria de agricultura ya recibió el requerimiento por parte del ministerio de que todas las comunidades autónomas debíamos informar cuantitativa y cualitativamente sobre la OCM del vino de cara a su reforma por encargo expreso de la Comisión Europea.

Las preguntas y las respuestas referidas a los derechos de plantación de viña que se formularon eran en el sentido de que se facilitara información sobre los posibles efectos positivos y negativos del fin del régimen transitorio de derechos de plantación de la Unión Europea en España y, entre otros, se planteaban: superficie plantada de viñedo, producción de vino, precios, costes de producción, patrimonio sobre capital incluyendo el valor de la tierra, etcétera, etcétera.

Una vez que, en este sentido, se recibió, como digo, (so d'un telèfon mòbil) en la conselleria esta petición de información, decir también que el 18 del 11 del 2011, también en la conselleria, se recibe escrito de la Dirección General de Agricultura y Desarrollo Rural de la Comisión Europea, por la que se le traslada también la petición de dar respuesta a un cuestionario exhaustivo sobre la OCM del vino y el programa nacional de apoyo.

Respecto a este asunto, a la liberalización de las plantaciones de viñedo, se preguntaba: «En su opinión, ¿la supresión de los derechos de plantación en 2015 conllevará el desarrollo de las viñas y la producción de vino en la Comunidad Valenciana?
» La respuesta fue claramente de defensa del sector y, por tanto, de no admitir la liberalización de los derechos de plantación.

Por tanto, la conselleria ha dado ya en dos ocasiones, tanto a la Comisión Europea -que se requirió-, como al ministerio, al Gobierno de España, la respuesta contundente de defensa del sector del vino.
Por tanto, consideramos extemporánea esta PNL.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Hurtado.

Señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Vol dir que va a votar que no.
És que.
.
.
, (veus) sí, això.
(Veus)

Mire, en estos moments, està el debat en plena actualitat, vosté també ho sap, perquè, clar, preguntem amb anterioritat i vostés informen.
.
.
Però a mi m'agradaria que quedara clar, aprovant esta PNL, que el Partit Popular també rebutja el que és la supressió dels drets de plantació de vinya.
Hi ha fet una exposició molt llarga de tots els escrits i de totes les peticions que ha rebut la conselleria d'agricultura, però crec que vosté hui, o s'absté, o vota en contra d'una petició que queda molt clara, perquè simplement.
.
.
, o és que n'hi ha alguna por per part del Partit Popular que La Generalitat inste al Govern d'Espanya i li trasllade esta preocupació del sector valencià aprovant hui esta PNL, perquè si no, no s'entén.
Si vostés ja han dit que sí, doncs és repetir: «Sí volem rebutjar la supressió dels drets de plantació de vinya», i quedaria clar per a tots.

Jo sí que agraïsc de nou al Grup Compromís i al Grup Esquerra Unida el seu suport a esta PNL que no pretén més que donar un suport al que és el sector vitivinícola valencià que en estos moments, clar, esta regulació que està plantejant-se dels drets de plantació de vinya corre un perill evident.

I sí que voldria, també, haver-lo sentit, senyor Hurtado, que faria tot el possible per a demanar al senyor Arias Cañete, al nostre ministre -eixe que ho fa tot també per a vostés-, que es pronuncie en veu alta -i li ho repetisc- davant de les autoritats europees, i en especial davant d'eixe grup d'alt nivell que s'ha constituït expressament per a parlar d'este tema -del que és el rebuig a la supressió dels drets de plantació de vinya- i que diguera que Espanya, i per tant la Comunitat Valenciana, està en contra d'eixa supressió dels drets de plantació de vinya.

Doncs res més, espere que recapacite i a l'hora de votar, aprove esta PNL que jo crec que va també en el sentit de tot el que vosté ha exposat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Hurtado, para acabar el debate.

El senyor Hurtado Roca:

Muchas gracias.

Vamos a ver, señora Crespo, el tema está clarísimo.
La diferencia es en qué punto empezamos unos u otros a defender al sector vitivinícola de España y de nuestra comunidad, y ustedes empiezan tarde, tarde, y los grupos de la oposición se suman a este carro tarde también -a esta PNL.

Yo he relatado que en noviembre del 2011 ya la comunidad autónoma, desde la conselleria de agricultura, hace un planteamiento claro de apoyo en defensa del sector del vino.

En segundo lugar, el 18 del 11 de 2011 se desarrollan reuniones con una empresa italiana, a la cual le hace el encargo del trabajo -el trabajo en este sentido- la Comisión Europea, y en reuniones que se tienen con titulares de la Dirección General de Producción Agraria y Ganadería y de la dirección general de empresa y desarrollo rural de la conselleria se dio respuesta por escrito al cuestionario con aportación de datos técnicos, como digo, en diciembre del pasado año, respecto a la liberalización de las plantaciones del viñedo, y se dijo que, en primer lugar, la posible expansión de las viñas y de la producción de vino no depende tanto del sistema de regulación de derechos, como de la evolución del mercado del vino.

En segundo lugar, la supresión de la prohibición sí podría ocasionar, como ha sucedido en otras áreas, la reubicación de los viñedos, abandonándose las tierras menos productivas y con marcas comerciales más débiles, y trasladándose a zonas con mejores condiciones de clima-suelo o con mejor proyección comercial.

En la Comunidad Valenciana el viñedo ocupa precisamente las comarcas con mayores limitaciones naturales y sin alternativas de cultivo.
Por tanto, defensa a ultranza con esas respuestas de esos derechos.

Tercero.
En marzo de este año 2012, la conselleria traslada al Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente un total de 150 enmiendas a las propuestas de reglamentos para la reforma de la política agraria común con visos al 2020.
Concretamente se ha trasladado una enmienda, señora Crespo, se ha trasladado una enmienda específica relativa a la posible liberalización de la plantación de viñedos, la enmienda número 29, a la propuesta de reglamento de la OCM única.
Enmienda de supresión al artículo 102.
Este artículo que decía que, después del 1 de enero del 2016, la comisión podrá decidir mediante un acto de ejecución que dejen de aplicarse los apartados 1 a 3 del presente artículo.
Ese acto de ejecución se adoptará de conformidad con el procedimiento de examen a que se refiere el artículo 162, apartado 2.
Justificación de esa enmienda de supresión.
La situación del sector vitivinícola europeo no aconseja ninguna medida de supresión de derechos.
Debe garantizarse el mantenimiento del actual sistema al menos durante la vigencia de la nueva PAC.
Esto se envía desde la conselleria de agricultura al Ministerio de Agricultura, repito, en marzo de este año.

Por tanto, la posición del Consell ha sido clara.
Por tanto, a este respecto, tanto ante la Comisión Europea, ante el Ministerio de Agricultura y en todos los foros es lo que se está ultimando la reforma de la PAC.

Le puedo asegurar, y se tienen noticias, de que en estos momentos se mantiene desde la llegada del Partido Popular y el señor Arias Cañete, que es, y defendemos, el mejor ministro de agricultura y el mejor embajador que en esta materia hemos tenido en Europa, un eje de defensa del sector agroalimentario español junto con países como Francia, Italia, Alemania, Grecia y Portugal, buscando alternativas a esa liberalización mediante una negociación con la Unión Europea.

Por tanto, querida compañera, señora Crespo, se rechaza la PNL ya que la preocupación del sector vitivinícola ya está trasladada, y no nos hace falta una moción o una PNL para esto, sino escuchar y actuar.
Entendemos que es lo que hay que hacer.

Las negociaciones con la Unión Europea se iniciaron una vez que el señor Arias Cañete, en el gobierno del PP, restableció el Ministerio de Agricultura, que creo que en este sentido mucha gente se perdió en su momento, y estamos trabajando, y en este momento no necesitamos ningún tipo de pronunciamiento.
Hubiese sido mejor hace unos años cuando ustedes, sus compañeros, señora Crespo, en el gobierno de Madrid y la ministra a la sazón, haber despertado, puesto que estamos hablando de viñas, de ese reposo vegetativo político en el que entraron en la defensa de los viñedos.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Hurtado.

Señorías, vamos a pasar a la votación.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Queda desestimada, por lo tanto, esta proposición.

Señorías, desde la mesa les queremos comunicar que prácticamente hemos debatido todas las proposiciones publicadas referente a nuestra comisión en este período.

Tan sólo dos presentadas recientemente no han podido ser tratadas.
Pero esperamos que el grupo proponente, que es un grupo, si quiere, como es natural, tiene su derecho a presentarlas para el próximo período.

Pero gracias a la labor de todos los diputados.

Señorías, se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 26 minuts)