DS-035HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 15 de juliol de 2020.
Comença la sessió a les 10 hores i 3 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 20.

El senyor president:

Molt bon dia, senyories.

És un plaer, com sempre, tornar-nos a vore i reunir en el marc del Ple de les Corts Valencianes, el número 20, i en esta nova presència de diputats i diputades.

Senyories, anem a donar pas al primer punt de l'ordre del dia.
Abans dir-los que…

Sí, senyoria?
Un segon.
Per a què demana vosté la paraula, senyoria?

La senyora Criado Gonzálbez:

Señor presidente, buenos días.

El Grupo Parlamentario Vox quiere solicitar un minuto de silencio por la nueva víctima de violencia intrafamiliar, para que sea celebrado en este acto.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Este tipus de qüestions s'han de plantejar en la Junta de Síndics, el dia que hi ha Junta de Síndics.
I ahí, en connexió en tots els grups parlamentaris, podem tractar totes les qüestions que se vullguen…

La senyora Criado Gonzálbez:

En ese caso, invitamos al resto de grupos parlamentarios a que mañana salgan a las doce, porque vamos a celebrar un minuto por la nueva víctima de violencia intrafamiliar.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.
Moltes gràcies.

Anem a donar inici i indicar-los que, en acabar este primer punt de l'ordre del dia, llegiríem la declaració institucional que ahir, en la Junta de Síndics, tots els grups parlamentaris van acordar que estaven d'acord.
Per tant, llegirem la declaració institucional de les Corts Valencianes, de suport als artistes fallers i foguerers, en acabar este primer punt.

Validació o derogació del Decret llei 5/2020, de 29 de maig, del Consell, de mesures urgents en l'àmbit dels serveis socials i de suport al tercer sector d'acció social per la COVID-19 (RE número 19.
146, DOGV 8829)

El senyor president:

Donem la benvinguda a la vicepresidenta del Consell, l'honorable vicepresidenta i consellera, Mónica Oltra, perquè ens presente el Decret llei 5/2020, de 29 de maig, del Consell, de mesures urgents en l'àmbit dels serveis i de suport al tercer sector d'acció social per a la COVID-19.

Vicepresidenta, té vosté la paraula perquè en quinze minuts ens presente este decret llei.
Quan vosté vullga, vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Senyories, molt bon dia.

Comparec hui, la primera volta en esta sessió, per sol·licitar de vostés la validació del Decret llei 5/2020, de 29 de maig, de mesures urgents en l'àmbit dels serveis socials i de suport al tercer sector d'acció social per la COVID-19.

Hem viscut moments molt durs, continuem vivint-los, de fet.
I crec que parle en nom de totes i de tots si dic que tenim el cor en un puny per la incertesa d'un futur que ningú, a hores d'ara, és capaç de predir.

No està en les nostres mans predir este futur, però sí que està preparar escenaris, adoptar mesures i organitzar recursos per garantir sempre la millor atenció a les persones, la millor resposta possible, el manteniment dels serveis que garantixen els drets de tota la ciutadania.

Durant els mesos que ha durat l'estat d'alarma, s'han hagut d'adoptar decisions inèdites que han tingut sempre com a objectiu la preservació de la salut pública, combinada amb el manteniment dels recursos, els serveis i les prestacions en condicions de seguretat.

Quatre han sigut els objectius que han guiat estes actuacions.
El primer, previndre, protegir i atendre les persones i col·lectius afectats per l'expansió del virus.

El segon, mantindre la prestació dels serveis de manera íntegra.
Tercer, donar una resposta adequada a les noves situacions de vulnerabilitat.
I quart, evitar que l'emergència sanitària siga també una emergència social, tant per a les persones com per a entitats i empreses.

I algunes d'estes mesures, per la potència de les decisions, han requerit la fórmula normativa d'un decret llei.
Este decret llei que ara els presente, per tant, forma part d'un conjunt normatiu amb altres iniciatives, actuacions i mesures que des del govern valencià hem anat adoptant des del primer moment, amb l'objecte de limitar i contrarestar els efectes de la pandèmia.

En concret, respon a la necessitat d'actuar amb urgència en l'àmbit d'uns serveis públics que s'han demostrat essencials, com són els serveis socials.

Diré més, senyories, no solament els serveis socials com a concepte s'han revelat essencials, també les persones que els presten, i també, com no, les desenes de milers de persones, majoritàriament dones, que durant esta pandèmia s'han dedicat a coses tan necessàries com criar, cuidar i curar, les tres activitats imprescindibles per al sosteniment de la vida.

Senyories, les mesures de contenció i les limitacions a la mobilitat, derivades de l'aprovació del Reial decret 463/2020, de 14 de març, com també l'excepcionalitat de les diverses normes emeses pels poders públics per fer front a la pandèmia han alterat la normalitat en la prestació dels serveis públics, i més encara en la prestació dels serveis socials.

Això ha generat disfuncions greus en l'activitat d'eixos sectors, que en molts casos han hagut de reprogramar-se, no només per a poder prestar el servei en estes circumstàncies difícils que estem vivint, sinó també per tal d'atendre les urgències socials provocades per la mateixa crisi.

Per això, vull de nou agrair l'esforç als professionals i a les professionals dels serveis públics que han fet que disposem d'una xarxa col·lectiva d'atenció, cures i protecció, per fer front a la pandèmia i les conseqüències socials, econòmiques i culturals.

I també a les entitats del tercer sector d'acció social, que han acompanyat en aquest procés.
El tercer sector representa una esfera clau en la societat, tant en la defensa de l'interés general, com en la gestió directa o en el disseny i concepció de recursos i espais comuns, per a garantir la igualtat d'oportunitats i el benestar de la població, especialment d'aquells col·lectius més vulnerables i empobrits.

També cal destacar que és un jaciment d'ocupació de qualitat, feminitzat, sostenible, amb valor afegit i no deslocalitzable, fonamental en l'economia valenciana.

Evidentment, la readaptació ràpida dels programes desenvolupats pel tercer sector complica l'execució i la justificació de les activitats realitzades en el marc de les subvencions atorgades per les administracions públiques.

Era materialment impossible reorganitzar les actuacions subvencionades i al mateix temps complir les obligacions administratives establides en el moment de la concessió, com si no haguera passat res.
Recorden que la concessió de les ajudes no podia fer preveure aquesta pandèmia.

D'ahí es deriva la urgència d'este decret llei i de la seua finalitat, establir mesures de flexibilització per a afavorir el compliment del propòsit de les subvencions i evitar perjudicis a les persones i entitats beneficiàries.

Uns perjudicis que s'afegirien als efectes de la crisi que estem patint i que posarien en perill la viabilitat econòmica de les entitats del tercer sector implicades i d'un nombre important de llocs de treball, com també per descomptat la seua acció social.

Eixes mesures es concreten en un règim excepcional d'execució de les subvencions en l'àmbit dels serveis socials, que afecta les línies de subvenció que consten en l'annex i totes aquelles altres que s'aproven enguany per a entitats sense ànim de lucre en l'àmbit dels serveis socials, per pal·liar les conseqüències socials i econòmiques de la COVID-19.

En concret, s'adopten dos mesures: s'amplia fins al 31 de març de l'any que ve el termini de realització d'actuacions subvencionables dels projectes vinculats a les subvencions indicades.

I segona, s'anticipa el cent per cent de l'import concedit, i per tant, no s'aplica ni la limitació de l'article 171 de la llei d'hisenda pública del sector públic instrumental i de subvencions, ni de l'article 44 de la Llei 10/2019, de pressupostos de la Generalitat, per a l'exercici 2020.

Les línies de subvenció a què s'aplicarà este règim estan vinculades a les següents finalitats: el foment de la igualtat entre dones i hòmens, la promoció del moviment associatiu de les dones i la realització de programes dirigits a dones en situació o risc d'exclusió social.

El suport als programes i actuacions dirigides a aconseguir la igualtat i la inclusió del poble gitano.

El suport als programes i actuacions que contribuïsquen al benestar i igualtat de lesbianes, gais, transsexuals, bisexuals i intersexuals.

El suport a programes que contribuïxen al benestar de les famílies, en el marc de la igualtat en la diversitat, a la lluita contra els delictes d'odi i l'atenció a les víctimes i el finançament de programes de defensa i promoció dels diversos tipus de famílies, segons la seua estructura i composició: famílies nombroses, famílies monoparentals, famílies homoparentals, etcètera.

El suport a programes d'acolliment i intervenció comunitària per a la inclusió de persones migrants.

El suport a programes de desenvolupament comunitari que faciliten la inclusió social de persones o unitats familiars en situació de vulnerabilitat.

La promoció del voluntariat social.

El finançament de les despeses de funcionament dels centres de dia de persones menors d'edat, de titularitat privada, i la protecció social de xiquets, xiquetes i adolescents.

El finançament de programes d'oci i de temps lliure, dirigit a persones majors.

El finançament d'estades vacacionals programades per a la integració de les persones amb diversitat funcional.

El finançament del programa pilot de patrocini comunitari per a famílies refugiades en situació de reassentament.

El finançament de programes dirigits a la promoció de la salut de persones afectades per malalties neurodegeneratives.

El foment de les associacions juvenils i entitats prestadores de serveis a la joventut.

I finalment, el suport a les entitats sense ànim de lucre que, en l'àmbit dels serveis socials, desenvolupen actuacions per a pal·liar les conseqüències socials i econòmiques de la COVID-19.

Es tracta de línies de suport fonamentals, si volem una societat més cohesionada.
Per això, este decret llei i els decrets que posteriorment el desenvoluparan, que són bàsicament els de concessió directa de subvencions, permetran adaptar millor els programes subvencionats a les conseqüències socioeconòmiques de la pandèmia.

Com veuen, senyories, este règim excepcional d'execució de subvencions en l'àmbit dels serveis socials s'emmarca en les polítiques d'emergència posades en marxa pel govern valencià, per fer front a la crisi que estem patint.

Unes polítiques que estan centrades especialment en garantir el dret fonamental a l'atenció social, que és clau en les actuacions del govern del Botànic.
Unes polítiques que també s'han preocupat des del primer moment en protegir el tercer sector d'acció social dels greus efectes de la crisi, i preservar al mateix temps els milers de llocs de treball associats a aquest sector econòmic.

L'Organització Mundial de la Salut definix la salut com un estat complet de benestar físic, mental i social, i no solament l'absència d'afeccions o malalties.

Doncs bé, les mesures adoptades en este decret llei tenen com a objectiu garantir la salut de les persones en la seua concepció més àmplia, perquè les urgències sanitàries no ens poden fer oblidar les necessitats socials, perquè les unes i les altres conformen una societat sana, que és tant com dir una societat justa.

Per això, a més de garantir la salut pública, este govern també s'ha ocupat de garantir la salut social, que és indissociable de la primera, amb l'adopció de mesures com la que els he presentat i per a la qual, senyories, demane el seu vot favorable.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Una vegada feta la presentació del decret llei, passarem a expressar el torn a favor d'esta iniciativa.
No li consta a la presidència de la Mesa que hi haja ninguna posició en contra.
Aleshores, una vegada fet el torn a favor de la iniciativa, passaríem a escoltar la posició de cada grup parlamentari.

Senyor Esteve, té vosté la paraula.
Quan vosté vullga.

El senyor Esteve Aparicio:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora vicepresidenta, bon dia.

Senyories, bon dia.

Companys i companyes, bon dia.

I comence en estes paraules, companys i companyes, que em retrauen a un temps anterior en què jo estava en el consell de la joventut i vaig conéixer una persona prou important en la meua vida, que venia del món del sindicalisme.

I em va rebre ficant eixa paraula, company, companya.
No, no parlem d'una amistat, no parlem d'una persona que tenim al costat.
Parlem d'una persona amb la qual compartim alguna cosa més, amb la qual donem passos endavant i amb la qual fem un projecte vital, amb la qual volem transformar el nostre entorn.

I per això hui els dic companys i companyes.
És una vivència comuna compartir la vida, com vos dia, i reconéixer-nos en l'altre, en qui tenim al costat, en qui caminem junts.

I d'açò hem d'aprendre molt del tercer sector, del teixit social, que estava… estava abans, estava abans de la crisi de la COVID, quan ja teníem una crisi.
Ha estat durant la crisi de la COVID.
I estarà i voldrà estar en el futur.

La realitat ha sigut que l'impacte de la COVID, de la pandèmia, ha generat més incerteses que llums, i el nostre paper hui és generar llum.

I jo crec que este decret, d'alguna manera, amb dos mesures molt concretes, ve a ajudar a portar llum, a portar un camí de xicotetes certeses perquè ningú pense que se va a quedar enrere, perquè tot el món sàpiga que anem a estar.

Les dificultats en l'activitat en el dia a dia del tercer sector són evidents.
Han estat ací prou… prou entitats al llarg de la comissió de reconstrucció explicant-mos què els ha passat, com s'han adaptat i quines solucions han aportat en cada moment, i han assumit com a pròpies per a poder continuar en la seua activitat, que -no oblidem- és l'activitat que els dia al principi, la de companys i companyes, la de qui ningú quedara enrere, la de fer el possible perquè l'impacte de la pandèmia fora minimitzat en persones que probablement són els sectors més vulnerables de la societat.

I parlem de reconstrucció -i açò també és reconstrucció- com a eixida d'una crisi que, com he dit alguna vegada ja ací dins, ve dins d'una altra crisi que venia d'abans.

L'eixida de la crisi i la reconstrucció no podrà ser patrimoni de ningú.
No serà del Botànic.
I tampoc, per molt que ens entestem, serà d'aquestes Corts.
Traurem un dictamen, traurem una sèrie de propostes i, sí o sí, hauran de ser les propostes de tota la societat valenciana.

Quan parlem de consens hui, quan parlem de persona, com dia abans, quan parlem de companys i companyes, hem de pensar en això: hem de buscar que les solucions que plantegem hui arriben a un acord col·lectiu, social que faça comunitat.
I esta és la segona paraula clau que vull gastar hui, comunitat.

Quin va a ser el nostre paper, el paper de tota la societat en la reconstrucció?
Jo els demane hui que no construïm el futur, que no construïm la reconstrucció amb solucions del passat, del segle passat.

És necessari que hui, demà superem l'individualisme depredador imposat pel neoliberalisme durant el segle passat.
No ens servix ja la competitivitat com a motor social.
No ens servix ja el jo, l'ego, l'ara.

Deixar de ser individus per a convertir-mos en persones, en persones que siguen companyes.
Hem deixat també de ser massa per a ser comunitat.
Ho he dit abans, «comunitat».
Entenent la comunitat com una persona de persones, com un servei col·lectiu, des d'eixa empatia que he reclamat ací una i altra vegada des que hem començat a parlar de reconstrucció, de crisi, de COVID, de necessitat, de futur.

Apel·le hui a la coresponsabilitat, no només amb el vot a favor, que no tinc cap dubte que eixirà d'ací d'estes Corts, sinó amb el treball que continuem demà també, que continuem en la reconstrucció.
Necessitem construir el futur des de l'empatia, des del reconeixement de l'altre, des de qui ho està passant pitjor.

Per últim, volia dir que cal posar en el centre a les persones -açò és una directriu botànica, que molt bé ha assenyalat la senyora vicepresidenta- i aprendre que criar, cuidar i curar són activitats bàsiques que permeten la vida.
Que no se'ns oblide.
Que no calga una altra crisi com aquesta, que no necessitem una bufetada de realitat per a entendre que, en la mesura que el món funcione cap avant, necessitarem no deixar a ningú enrere.
Criar, cuidar, curar.

I acabe parlant un minutet del decret, perquè jo crec que està prou ben explicat.
Encara que només aporta dos mesures, són dos mesures molt clau.
La gent que s'ha dedicat en algun moment al tercer sector, al món de l'associacionisme, sap perfectament que tres mesos per a ampliar la capacitat de fer la possibilitat de presentar activitat, factures, etcètera… -no entraré en el detall- és molt important, i l'anticipació del cent per cent, més encara -del cent per cent de la dotació de les subvencions.

Vull dir, açò, més encara que les pròpies mesures, més encara que les paraules que estan dins d'eixe decret, el que vol dir, el que és un missatge clar és: no serem suficients, no serà suficient el govern, no seran suficients les Corts; necessitem també al tercer sector.

És un decret que m'agradaria dir que és molt made in Botànic, perquè ve d'una aposta d'augmentar les quanties.
Des que el Botànic governa, les quanties d'estes subvencions que han rebut des del tercer sector no han deixat d'augmentar.
Fins i tot s'ha apostat per l'estabilitat, per buscar en el consens social una manera de reconéixer el treball que fa el tercer sector, configurant una part de la tasca pública també.
Per això parlava abans de la comunitat.
No de la Comunitat Valenciana, sinó de la comunitat de persones -com els dia, una persona de persones.

I acabe demanant també -entenc que no va a haver cap problema- el vot favorable a este decret, que va molt més enllà que eixes dos mesures.
Va cap a una reconstrucció que ha d'estar basada en no deixar ningú enrere, en fer comunitat.

Espere que hui siguem més companys i companyes que mai.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem a conéixer la fixació de posició dels grups parlamentaris sobre la validació o derogació del decret llei…, sobre este decret llei, el 5/2020.

I, en primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Unides Podem, fixarà posició en nom del seu grup la il·lustre diputada Pilar Lima.

La senyora Lima Gozálvez:

Gracias, señor president.

Bon dia, senyories.

Señora vicepresidenta, nuestro grupo parlamentario -bon dia-, Unidas Podemos, apoyaremos la validación del decreto ley porque permitirá que la comunitat no pare.

Hablamos del aislamiento y las redes sociales están apoyando a los movimientos vecinales -se ha visto-, y esto también está incluido en las entidades del tercer sector, de acción social, para que nadie se quede atrás.

Usted comentó que se hace cargo de este sector sobre todo ampliando las prestaciones…, sobre todo se hacen cargo las mujeres, y son ellas las que sostienen la vida gracias a este sector.

Señorías, ni siquiera las entidades del tercer sector que estamos comentando estaban preparadas para esta pandemia mundial que hemos sufrido.
Pero hemos visto que sí que han estado más preparadas, más que cualquiera, para afrontar esta crisis.
Y voy a explicarles por qué les comento esto.

Están acostumbradas a enfrentarse a la adversidad día a día en mayor o menor medida; para enfrentarse a la desigualdad, a la precariedad; para enfrentarse a la exclusión; para enfrentarse a la xenofobia; para enfrentarse a la LGTBIfobia; para enfrentar también…, para enfrentarse al capacitismo, a la exclusión; para enfrentarse al machismo.
En definitiva, a las diversas formas de maltrato que conllevan a la discriminación.

Tienen un papel fundamental estas entidades del tercer sector, estas redes sociales, y debemos prestarles todo nuestro apoyo.
Por esto, este decreto ley es tan importante.

Agradecemos a la conselleria de políticas de inclusión este ejercicio, porque se trata de un ejercicio de empatía, porque las entidades tienen que ejecutar y tienen que justificar las subvenciones.

Quería añadir un detalle, y es que no estamos de acuerdo…, no nos parece bien que los proyectos sean anuales.
Deberíamos repensar este detalle, porque se evitaría la precariedad, cualquier situación de exclusión social.
El tiempo, nunca se sabe el que va a ser suficiente para gestionar estas situaciones.

Si bien es cierto que el COVID-19 nos obliga a reprogramar todo, la vida, los servicios, los problemas, las soluciones, también cómo nos enfrentamos a todo esto.
Pero hemos demostrado una cosa.
Hemos demostrado que, si queremos, podemos ser más ágiles.

Señorías,

Señora vicepresidenta, Unides Podem estaremos aquí para defender cada una de las medidas implantadas en el escudo social del Botànic para llevarlas a cabo, porque de ahí depende la vida de muchas familias valencianas, de muchas personas.
Por ello, la importancia de este decreto ley que validaremos y que apoyaremos.

Quisiera pedir a todas sus señorías que dejemos a un lado el carnet del partido.
En esta crisis sanitaria, social y económica, y que todavía no hemos terminado, tenemos que…, quiero pedirles que dejemos aparcados los privilegios en la puerta y que nos pongamos en la piel de las personas que están en situación de debilidad y de precariedad.
Estas personas que son beneficiarias de todos los proyectos que nosotros legislamos.
Tenemos que no dejar a nadie tirado…, tenderles la mano y no dejar a nadie tirado.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem a conéixer la posició del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Fixarà posició, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, la il·lustre diputada Ángeles Criado sobre el Decret llei 5/2020.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Criado Gonzálbez:

Buenos días, señorías.

Este decreto ley, 5/2020, del Consell, de medidas urgentes, no tiene ni pies ni cabeza.

Señora Oltra, ¿dónde está la extraordinaria y urgente necesidad, requisito indispensable según el artículo 86 de la Constitución y 44.
4 del Estatuto de autonomía?

Según Duque Villanueva, que fue secretario del Tribunal Constitucional, en los decretos ley se debería explicitar y razonar necesariamente la definición que haga de una situación como de extraordinaria y urgente necesidad.
Debiendo existir además una relación de sentido o conexión entre la situación definida como tal y las medidas que en el decreto ley se adoptan para hacerle frente, ya que en los supuestos en que resulte abusiva o arbitraria dicha apreciación, y por tanto en los que no proceda el presupuesto, de hecho, habilitante, podría ser declarado anticonstitucional.

Señora Oltra, tendría que explicar la situación de extraordinaria y urgente necesidad que faculte al uso de esta legislación de urgencia.
Y no utilizar fórmulas genéricas de acuerdo con la constante jurisprudencia del Tribunal Constitucional; entre otras, la Sentencia 11/2017, de 21 de diciembre, junto a otras muchas sentencias.
Simplemente, introducen fórmulas genéricas o estereotipadas, y esto no resulta admisible.
Tampoco hay conexión entre la situación definida y las medidas adoptadas.

Por otro lado, los decretos ley de contenido heterogéneo, como es este, deben razonar los motivos para incluir cada bloque o línea de subvención.
Y no lo hacen.
Dejan líneas de subvención muy importantes fuera y toman otras superfluas o ideológicas.

Y este es otro punto en el que debemos manifestar su mal hacer y dudosa intencionalidad.
Puesto que meten en mismo saco ayudas que pueden ser necesarias en una situación posCOVID, como lo relacionado con las enfermedades neurodegenerativas, con otras que son meramente ideológicas y que no suponen ninguna necesidad para el ciudadano por el COVID como son las que tienen claro sesgo ideológico, como son el fomento de la igualdad y asociacionismo de mujeres, los programas para la igualdad de lesbianas, gays, transexuales, intersexuales y bisexuales, el programa de igualdad de trato y no discriminación, el programa de promoción de diversidad familiar, entre otros.

En Vox nos sorprende la facilidad con la que ustedes derrochan el dinero que tanto cuesta ganar a los ciudadanos.
Es opinión muy consolidada en la ciudadanía el derroche que ustedes, Botànic, hacen de este dinero, ya sea engordando a la Administración con cargos, más cargos, más asesores, o ya sea, por ejemplo, engordando al género, con el que tienen ustedes verdadera obsesión.

Díganme ustedes si dan tanto para el género, ¿qué queda para las verdaderas necesidades?
Miren, últimamente Pablo Iglesias ha dicho que vamos a tener que aumentar los impuestos, ya que no hay para sanidad.

¿Ustedes son conscientes del saqueo que hacen a los ciudadanos?
¿Lo hacen intencionadamente, señora Oltra?
¿Le gusta que los ciudadanos tengan problemas para llegar a final de mes?
¿No sería mejor no gastar en gastos superfluos e ideológicos como es el género?
¿No sería mejor adelgazar la administración y no cargar más al sufrido contribuyente?
Introdujeron ustedes el monstruo del género.
Y claro, es muy grande, es transversal, porque ustedes han querido que sea así, y ahora hay que alimentarlo.

En Vox somos partidarios de que cada uno pague lo suyo.
Paguen ustedes con su sueldo íntegro, dónenlo íntegramente a la causa del género que tanto les gusta.
Háganlo, pero ya.
Pero no impongan a los ciudadanos que tengan que poner su dinero en gastos puramente ideológicos.
Dejen morir a esa bestia que han creado, bien únicamente por su fanatismo malintencionado.
Los ciudadanos no lo quieren.

Su único propósito, señora Oltra, es imponer su ideología.
Por todo ello, nuestra firme oposición a este decreto ley, por cuanto no queda justificada la extraordinaria y urgente necesidad, pese a que algunas partidas pudieran estar justificadas al englobarlas con otras que para nada son justificables.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem a… Sí, senyor, vol replicar a…?
Des de l'escó mateixa?
El senyor Carles Esteve vol fer una rèplica a la intervenció de la senyora Ángeles Criado.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Esteve Aparicio:

Seré molt breu, senyor president.

Sincerament jo esperava hui que almenys en este decret no haguérem de fer açò, sincerament ho esperava.
Jo crec que ho hem dit més d'una vegada en esta cambra.
El que espera la societat valenciana ara d'aquestes Corts no és açò que vosté acaba de fer, senyora Criado, és que arribem a acords, és que fem comunitat, és que siguem persones, que siguem companys i companyes.
Li ho he dit abans i li ho torne a dir ara.

Deveres necessita vosté que expliquem més encara quina situació extraordinària estem vivint?
Sincerament, creu que ho hem de tornar a explicar?
Creu que hem d'anar al tercer sector que ha passat per ací, per la Comissió de Reconstrucció, a explicar-los quina és la situació extraordinària que ens du a presentar este decret, que du a la vicepresidenta a presentar aquest decret?
Jo crec que no.
I vosté segurament creu que no, però ha preferit vindre ací a dir açò.

I ens parla d'ideologia.
Pues sí, senyora Criado, és ideologia, almenys és la meua ideologia, i probablement la de tota esta bancada, la de que ningú se quede enrere.
Això és ideologia!
Perquè se pot deixar a gent en el camí, i nosaltres no anem a deixar a ningú enrere.

També és ideologia fer comunitat, compartir amb el tercer sector les solucions.
I esta és la ideologia del Botànic.
I sí, és ideologia.
Vosté podrà sumar-se o no sumar-se.
És ideologia.
Evidentment és ideologia, la igualtat és ideologia.
Hem patit molts anys d'ideologia, molts anys d'ideologia que han deixat les dones, no un escaló, sinó dos o tres per baix dels hòmens.

I este decret ve a dir alt i clar que sí, és ideologia, feminisme és ideologia, igualtat és ideologia, i va a ser, per molt que a vosté li pese, la nostra ideologia, que som tots i totes exactament iguals.

Té vosté ací dos opcions: o sumar-se a açò, sumar-se a un futur en comunitat de companys i de companyes; o continuar en una posició de roca que no suma res, que no fa reconstrucció i que no aporta res al futur.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Esteve.

Sí, senyora Criado, vol?
Pues continuarem en la fixació de posició.
Sí?

Quan vosté vullga, senyoria, per a rèplica al senyor Carles Esteve.

La senyora Criado Gonzálbez:

Mire… ¿Tengo cinco minutos, señor presidente?

A ver, señoría, a las Cortes venimos a debatir ideas, no a imponer ideologías.

Parece ser que ustedes no han leído la tabla 12, o sea, no han tenido en cuenta el informe del Síndico de Agravios, no lo han tenido en cuenta, no lo han leído.
¿Han mirado la tabla 12?
Ahí están las quejas de los ciudadanos por las cosas que les afectan, los problemas que tienen.
¿Saben en qué puesto está las quejas por ideología de género e igualdad?
Pues mire, hay 31 puestos.
Señora Oltra ¿usted lo sabe?
Pues mire, el 31, el 31, al ciudadano no le importa este tema, (aplaudiments) no le importa.
No hay mayor prueba de que el problema de género lo han creado ustedes porque les interesa.
Al ciudadano no le importa, hubo una queja, miren el informe, aunque entiendo que a la señora Oltra no le interesará verlo mucho porque deja bastante mal a su conselleria.

Mire, ¿sabe sin embargo qué es lo que ocupan los primeros puestos de esta tabla del Síndico de Agravios?
Pues mire, la educación, la atención a la dependencia, la sanidad.
Y ahora, tras la COVID, la economía.
Porque hay muchas familias que lo están pasando realmente mal, que no tienen ni para comer.

Entonces, mi pregunta es: ¿por qué no ayudan ustedes a las familias?
Esta ayuda la verían con buenos ojos la mayoría de los ciudadanos.
Porque, por mucho que a ustedes les pese, la familia es el eje fundamental de la sociedad y es algo que a todos les importa, por mucho que ustedes pretendan hacerla desaparecer, ya que éste es uno de los objetivos primordiales de su marxismo imperante, que es el que ustedes representan.

Resulta increíble que con la que está cayendo con la COVID, cuando hay españoles que no tienen ni para comer, ustedes estén empeñados en el tema del género.
Por qué no ayudan a las verdaderas necesidades, por qué no han puesto otras líneas de subvención en la misma línea que ésta de género, por qué.

Mire, voy a citar a San Agustín: «Acuérdate del necesitado, pues también tú lo eres.
Acuérdate del pobre, porque tú también lo eres.
Por mucho que nades en riquezas, estás vestido con trapos de carne».
¿Por qué no han dado ayudas o beneficios a otras líneas de subvención, como son el programa de ayudas para financiar estancias en residencias de la tercera edad?
El PEV de desarrollo personal, para favorecer la autonomía personal de mayores de 60 años con problemas motores y sensoriales.
El programa de envejecimiento activo y soledad no escogida, unas pensiones asistenciales.
(Aplaudiments)

Miren, les voy a decir por qué.
Porque como ustedes parece que no lo saben, si hay alguno bien intencionado que se entere.
Ustedes ayudan al género, engordan al género.
¿Y por qué?
¿Por qué engordan al género?
Ahora se lo digo, engordando al género ustedes compran votos de gente agradecida al gobierno; engordando al género ustedes atacan a la familia, que es su objetivo primordial; engordando al género ustedes enfrentan a los españoles, a hombres y mujeres, porque ya sabemos que el comunismo prospera cuando hay revuelta y confrontación.
Cuanto peor, mejor, como dijo Zapatero.
Hay que crear tensión, hay que crear tensión.
(Rialles)

El senyor president:

Senyories!

La senyora Criado Gonzálbez:

Sus leyes son contrarias al orden natural, y eso se les va a volver en contra, porque la naturaleza está por encima de todo.
Y nosotros vamos a trabajar para que sea lo antes posible.

Así que, pese a que parezca que van ganando la batalla, les recomiendo que no canten victoria.
El sentido común, (veus) el sentido común y el orden natural se impondrán frente a su fanatismo ideológico.
Si triunfa el género es porque se impone a base de presupuesto y a golpe de sanción.
Y por eso éste es el único motivo por el que lo tenemos -perdón por la expresión- hasta en la sopa.

Pero, miren, uno más uno es dos.
Y no por mucho que ustedes se empeñen en otra cosa van a cambiar la realidad.
La naturaleza es más fuerte (aplaudiments) que su totalitarismo.
El sentido común vencerá a la imposición.
¿Saben cuál es la diferencia entre todos ustedes y nosotros, el Grupo Vox?
Se lo voy a decir.
Que representamos cosas muy distintas: ustedes representan al totalitarismo y Vox representa la libertad.

Muchas gracias.
(Veus i aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Coneixerem la posició del Grup Parlamentari Ciudadanos sobre el Decret llei 20/2020.
Fixarà posició, en nom del grup, la il·lustre diputada Ruth Merino.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Merino Peña:

Gracias, presidente.

Señora Oltra, bueno, vamos a ver si volvemos a bajar un poco los ánimos un poco exaltados.

No se puede negar que la intención de este decreto ley sea buena, porque el objetivo es muy loable, sinceramente se lo digo, el de facilitar las cosas a los más vulnerables.
Sin duda la paralización generalizada que ha provocado el coronavirus y el estado de alarma dificulta el cumplimiento de los requisitos de ejecución y de justificación de las actividades que se subvencionan, de forma que, si no se flexibilizan, en cierto modo podría correr peligro la existencia de determinadas entidades del tercer sector, y nadie desea que pase esto.
Porque detrás de estas entidades hay personas que dedican su tiempo a ayudar a los más necesitados y también hay personas vulnerables que necesitan que se lleven a cabo estos programas que llevan a cabo estas entidades que tienen que ser viables, de lo contrario no existirían.

Ahora bien, voy a volver a decir aquí algo que ya comenté en la convalidación del último decreto anterior en el que participé, y es que nos lo ponen muy difícil.
Porque es muy de alabar que la intención sea tan buena, como he comentado, pero la redacción, aunque el señor Esteve diga que es muy completa y está muy bien explicado, es bastante ambigua.
Dejan todo tan abierto a posibles interpretaciones que crean gran inseguridad.
Me explicaré ahora.
Creo que al menos tenemos la obligación de denunciarlo aquí.

Supongo que esta falta de celo en la redacción y en la comprensión del artículo se debe a la seguridad que tienen de que esto va a salir adelante con los votos de los partidos que sustentan al gobierno, que lo de venir aquí a explicarlo es un mero trámite y que no va a alterar sus planes.
Pero permítame decirle que en esta forma de actuar demuestran poca seriedad e incluso un puntito de soberbia, me atrevería yo a decir.
Entonces, yo creo que no solo vale con que los gobiernos tengan buenas intenciones, sino hay que hacer bien las cosas, hay que ser más explícitos, no conformarse con el mínimo esfuerzo, y empezando por la redacción de los decretos, continuando con la gestión, la concesión, el control y la evaluación de lo que se pretende conseguir.
Y todo esto en este decreto ley brilla por su ausencia.

Porque, por un lado, también lo ha comentado la señoría de Vox, por qué se refieren únicamente a unas cantidades subvencionadas y no a otras en ese anexo.
No está explicado las razones de por qué.
Porque no se refieren, por ejemplo, en la línea de acción concertada a centros de exclusión social y violencia de género o al programa de fomento a la igualdad e inserción laboral.
Son dos ejemplos que he encontrado después de analizarlas todas.
Nosotros no hemos encontrado la razón.

Por otro lado nos preguntamos.
¿No son ustedes un bloque?
¿No dicen los miembros justamente de Compromís que este gobierno está más fuerte que nunca?
Pues a veces se nota poco.
Más bien parece, Juan Palomo, yo me lo guiso, yo me lo como.
Y usted, señora Oltra, que es muy astuta, se lo ha guisado, ha ido a lo suyo, ha ido a contentar, no digo yo que sin razón, a las entidades que dependen de su conselleria.
Pero ¿qué ocurre con otras entidades sin ánimo de lucro, otras del tercer sector, bueno, que también se han visto paralizadas por el coronavirus y que colaboran con colectivos vulnerables y que no dependen de su conselleria?
¿Éstas no tienen derecho a que se flexibilicen los requisitos?
Las de educación, las de empleo, las de sanidad, incluso otras relacionadas con el tejido industrial y empresarial.
También detrás de ellas habrá personas vulnerables.
¿No sería lógico y justo sobre todo que también pudieran ampliar sus plazos y obtener de forma anticipada en el cien por cien?

Lo que ocurre es que, por mucho que alardeen de esa unidad, creo yo que nada más lejos de la realidad, que son compartimentos estancos y que la visión que tiene de cómo gestionar la Comunidad Valenciana es más bien sesgada.

Otros temas que nos ponen en alerta en la redacción, es que es tan minimalista que dicen que anticiparán el cien por cien de la ayuda sin que sea de aplicación la limitación del artículo 171 de la Ley del sector público de subvenciones.
¿Pero a qué límites se refieren?
Porque el artículo 171 es muy extenso y establece muchos límites.
No quiero pensar que se refiere al punto 3.
a, que es el que dispone el régimen de pagos anticipados para las transferencias corrientes.
Porque también el artículo 71 no me quiero imaginar que pueden anticipar el cien por cien de la subvención a quienes no están al corriente de pagos con hacienda o con la seguridad social, a quien incluso se haya declarado en suspensión en el concurso de acreedores o hayan sido declarados insolventes.
También esto son límites que establece el artículo 171, y sin embargo no mencionan a cuál se refieren.

Claro con esta ambigüedad y esta redacción unimos que las subvenciones del anexo suman más de 14 millones de euros.
14 millones de euros anticipadamente, más los que además dicen que pueden incrementarse por otras subvenciones que se aprueben en 2020 en el área de servicios sociales.
Entonces, ante esto, nosotros nos preguntamos, señora Oltra, si podemos confiar en que van a gestionar de forma responsable estos recursos, porque una cosa es ayudar y facilitar las cosas a quien lo necesita, pero otra cosa bien diferente es gastar sin control, sin orden y sin sensatez.

Nosotros, desde Ciudadanos, desde el principio de la crisis hemos pedido que, dada la escasez de recursos que tenemos en la Comunidad Valenciana todos los años, pero sobre todo este año, que se reordenaran las partidas pendientes de comprometer, y las que todavía no están comprometidas que se reordenen en función de las nuevas necesidades existentes para realizar un gasto estableciendo prioridades.
Lamentablemente ya nos hemos dado cuenta, y así se lo dije el otro día al presidente Puig, que han vuelto a ese gastar alegre que tenían antes y que esos compartimentos estanco que les digo yo que son sus consellerias no ceden, todos quieren seguir adelante con su hoja de ruta, con lo suyo, y el ejercicio de responsabilidad y de generosidad que les pedíamos ha pasado a ser, pues, como no podía ser de otra forma, una utopía.
Ya veremos con qué déficit, qué deuda y qué recortes nos encontramos con esta forma de actuar cuando llegue el otoño.

Y ya termino, presidente.
Porque nosotros, a pesar de haber sido críticos, sí que vamos a apoyar el decreto ley, por el objetivo que persigue, porque la gente lo necesita; pero, eso sí, vamos a pedir que se tramite como proyecto de ley porque creemos que hay mucho que concretar y mucho que aclarar para darle más seguridad.

Si, al final, por lo que sea -supongo que así será-, se aprobara tal y como está, no nos quedará otra que asumir esa forma de actuar que tienen y disponernos a controlar y a fiscalizar que, al fin y al cabo, también es labor nuestra.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyor Esteve vol… per rèplica a la senyora Ruth Merino.

Senyor Esteve, té vosté la paraula per a replicar la intervenció de la senyora Ruth Merino.

El senyor Esteve Aparicio:

Sí, gràcies, senyor president.

A vore, jo crec que és important que diferenciem entre subvencions i concerts, perquè són dos coses diferents.
I jo crec que vosté ha volgut filar molt prim, que està bé, és la seua tasca, però el que no podem és traure de context les coses.

O siga, estem parlant d'un decret que parla d'unes línies de subvenció que són molt concretes, que resol facilitar la mesura en què se van a poder aplicar eixes línies de subvenció, i el que no podem dir és que: no, oiga, és que vosté m'ha de ficar ací també el concert social.
No.
Això entrarà després, en un altre decret, probablement, i s'està adaptant en funció de…

Que estem parlant de dos coses diferents: una cosa són els programes que se poden continuar replantejant, evolucione com evolucione la pandèmia, en les seus adaptacions; i una altra cosa és el concert social que s'ha pagat religiosament, encara que estàvem confinats vosté, jo i la resta, s'ha pagat religiosament.

Llavors, jo crec que no és de rebut que vinguem ací a plantejar que este decret ha de ser un calaix de sastre, un lloc al qual clavar qualsevol cosa, no?
Jo crec que hem de ser una miqueta rigorosos en això i la conselleria, en este cas, sincerament, jo crec que ho ha sigut.

I, després, parlem de per què unes, per què no unes altres.
Com li dic, jo crec que quant a l'acció concertada ja li ho he explicat.
S'està treballant per a facilitar-ho més encara, en funció de, com li he dit, l'evolució de la pandèmia i de la realitat, que estem veient com d'un dia per a un altre pot canviar perfectament i ara en cada autonomia tenim un mosaic de diferents maneres de gestionar-ho.

I, per últim, li vull dir… Este decret no és un decret de la vicepresidenta, no és un decret del Botànic, és un decret que ve pactat amb el tercer sector.
És que la plataforma del tercer sector va dir textualment, en la seua nota de premsa, que aplaudia este decret perquè facilitava, millorava i garantia la continuïtat dels programes que estaven desenvolupant.
Llavors, no entenc, sincerament, que vinguem hui a enfangar una cosa que, com els he dit abans, cal fer comunitat i fer comunitat hui és, si el tercer sector n'està d'acord, el govern n'està d'acord, no entenc per què se posen de perfil o d'esquenes a una qüestió que vol avançar en açò.

Insistisc, el concert social és una cosa i és una altra cosa les subvencions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a rèplica, la diputada Ruth Merino al senyor Esteve.

La senyora Merino Peña:

Sí, gracias.

El ejemplo que he puesto…, he puesto dos ejemplos solamente, después de haberme leído todas las líneas de subvención que hay en la conselleria de la señora Oltra.
He puesto dos, podía haber puesto muchísimos más.

No estoy hablando solamente de la línea concertada que me está diciendo usted, que, a lo mejor tiene una explicación.
Lo que yo digo es que aquí hay 14 millones de euros y hay muchos otros más millones de euros que están ahí, plasmados en los presupuestos, y que en el decreto ley no está explicada la razón de por qué unos sí y otros no.
Simplemente le digo eso.
A lo mejor, las personas que lo gestionan, en el día a día, saben en qué fase están.

Yo no creo que pueda adivinar en algunos ejemplos si es que, a lo mejor, no estaban incluidos algunos, porque no estaba todavía aprobada la resolución.
Pero no, se encuentran en la misma situación.
Estas…, hay algunos que está la resolución aprobada y ya ha sido publicado durante el 2020 y otras, que no están acogidas a este decreto ley, también está aprobada la resolución en 2020.
Entonces, ¿por qué a estos no…?
No solamente los dos que le he dicho, hay más en esta situación.
¿Por qué no tienen tres meses más de plazo para presentar los justificantes?
Detrás también hay personas, también serán personas vulnerables, porque estamos hablando de un colectivo que es vulnerable en general.
Muchísimos de los ejemplos que…, la inmensa mayoría de esta conselleria detrás tiene a personas vulnerables.

Entonces, simplemente le digo que, si hay que ser rigurosos, porque detrás están los recursos de todos los valencianos, los impuestos de todos los valencianos, que bien que nos cuesta de pagar a todos, por lo menos que expliquen bien por qué lo van a gastar así, por qué unos sí y por qué otros no.
Porque, al final, la gente no va a entender por qué a unas entidades les toca y a otras no, todas son igual de buenas para la sociedad.
Simplemente digo que las cosas se pueden hacer mejor.
Además, el ejemplo que he puesto es uno solo de las varias razones por las que creo que sería mejorable en la forma.

No nos ponemos ni de perfil ni de espaldas, nos hemos puesto de cara a este decreto ley.
Estamos de acuerdo, como le he dicho, porque tiene un fin muy de agradecer.
Por supuesto que en estos momentos no hay que dejar a nadie atrás, pero usted lo dice: a nadie atrás; y, si hay que dejarse a alguien atrás, expliquen la razón porque yo, de momento, no la he entendido.

Tampoco le debería consentir que diga que hemos venido aquí a enfangar.
Simplemente pedimos que se hagan las cosas bien.
Es que, a lo mejor, están acostumbrados… No, no estamos enfangando nada; hemos dicho que se podría redactar mejor.
Después de una exposición de motivos muy bonita, en dos párrafos, en veinte palabras resumen algo que detrás tiene 14 millones de euros.
Entonces, simplemente decimos que las cosas se pueden explicar mejor y hacer mejor.

Igual que nosotros nos hemos tomado el tiempo para estudiarlo, verlo y analizarlo, le hemos dedicado el tiempo necesario e incluso podríamos haberle dedicado más, creo que el Botànic, aunque tenga la mayoría para aprobarlo con dos palabras, por lo menos le podría dedicar un poquito más de tiempo porque eso creo que quedaría bien de cara a los ciudadanos, demostrar que las cosas se explican bien y que se preocupa uno por cómo se gestionan los recursos de todos los valencianos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem ara a conéixer la posició del Grup Parlamentari Popular que fixarà…, fixada per la il·lustre diputada Elena Bastidas, sobre el Decret llei 5/2020.

La senyora Bastidas Bono:

Gracias, señor presidente.

Vicepresidenta.

Señorías.

La posición de mi grupo parlamentario a este decreto es la de «sí» muy crítico, porque se trata de un voto favorable por una sola razón y a pesar de otras muchas.

Lo que plantea este decreto es una gota de agua en el desierto de las políticas y de las actuaciones urgentes que el tercer sector necesita del gobierno del Botànic.
No vamos obviamente a oponernos, pero, vista la hiperbólica manera en que la señora Oltra ha querido venderle a la sociedad valenciana este decreto, tenemos la obligación de aclarar, desde esta tribuna, que esta gota de agua no solo es insuficiente, sino que, además, no se está ejecutando de una manera eficaz.
Porque, de lo contrario, si no explicamos bien lo que estamos aprobando hoy aquí, no solo dejaríamos que los valencianos creyesen que conceden ayudas extraordinarias y urgentes, sino que haríamos algo peor, contribuir a que ustedes acaben creyéndose sus propias mentiras y sigan sin poner en marcha las medidas que realmente hacen falta a corto, medio y largo plazo.

No, señorías del Botànic, este decreto, consecuencia de la crisis de la COVID, no supone más dinero, no tiene ningún impacto presupuestario nuevo, como claramente se refleja en la memoria económica.
Un dinero que, por otro lado, reclaman las entidades y que si tuviesen una voluntad real de ayudar, ya estarían aprobados los decretos de concesión.
Estamos en julio, señora Oltra.

Lo que ustedes pretenden vender como la gran ayuda supone, simplemente, adelantar el dinero de las subvenciones ordinarias, pasar del 65 % al cien por cien y ampliar el plazo para su justificación.
Miren, bienvenida sea cualquiera de estas facilidades para un tercer sector que tanto esfuerzo ha realizado y que siguen realizando para la sociedad valenciana.
Pero, de ahí a tratarse de un decreto de relevancia, va un trecho muy pero que muy largo.

Si a eso, además, le añadimos que traen hoy aquí este marco legal, cuando todavía ni siquiera han pasado por el Consell los decretos que permitirían que, de un modo u otro, sea efectivo, el hecho es que vienen hoy aquí con las manos vacías.
Y estamos en julio, señora Oltra.
Mes y medio después de aprobar el decreto ley estamos igual, mejor diría yo, estamos peor.
Tienen la extraña habilidad, señorías, de convertir algo que, aunque insuficiente, podría ser algo bueno, convertirlo en un problema por su falta de diligencia.
¿No se dan cuenta que el más mínimo retraso puede ser letal para estas entidades?

Tengo la sensación de que ustedes no tienen muy claro lo que significa urgente.
De verdad, no lo tienen claro.
Que cuando se necesitan medidas por una necesidad o una falta apremiante para un colectivo, como es el tercer sector, hay que ser más resolutivos, hay que ser más eficaces, hay que gestionar; en definitiva, hay que trabajar.
Aunque, claro, si en el peor momento de la pandemia se tuvieron que autoabastecer de EPI por su inoperancia, como tuvo ocasión de denunciar el Cermi, que ante la falta de ayuda oficial tuvieron que buscarse una operativa propia, desde luego, ya nos podemos creer cualquier cosa del Botànic.

Señoría, parece mentira que tanto y tanto que hemos hablado y defendido que esta comunidad no necesita parches, sino una verdadera y justa financiación, ustedes no se apliquen la receta.
¿Por qué no aplican el mismo discurso para el tercer sector?

Como le decía al inicio, mi grupo parlamentario va a votar a favor del decreto.
Pero, desde mi grupo, queremos constatar una vez más que, después de cinco años, la señora Oltra vive más cómoda en la retórica que en el trabajo.
Constatamos una vez más que el gobierno del Botànic prefiere la efímera espuma del titular que la voluntad real de ir al fondo del problema, como lo demuestra el hecho de que aún, a fecha de hoy, se deban 5 millones de euros a los centros especiales de empleo, 38 centros de empleo comprometidos por falta de dinero, como lo demuestra el hecho de que se suprimieran las listas nominativas de subvenciones o sus sistemáticos votos en contra a nuestras iniciativas para el tercer sector, como recientemente, en la votación de los presupuestos, nuestra enmienda de 90.
000 euros para el Cermi.

Por todo ello, desde mi grupo le digo que hace falta un fondo extraordinario del sector, 23 millones de euros.
Una demanda que nosotros apoyamos, apoyamos al tercer sector porque consideramos que es fundamental.
Este fondo serviría para que verdaderamente las entidades sociales puedan dar respuesta ante el incremento de situaciones de vulnerabilidad y realizar así una intervención social de emergencia, más adecuada al contexto de la COVID-19.

Y también le anuncio que vamos a presentar próximamente una ley del tercer sector para la Comunidad Valenciana, una ley que ya hay otras autonomías que ya la tienen: Baleares, País Vasco, Extremadura y, recientemente, Castilla-La Mancha.
Eso sí que sería un reconocimiento explícito y un apoyo al tercer sector y lo que sin duda les podría dar una verdadera estabilidad y una seguridad a las entidades de acción social en nuestra comunidad.

Porque, señorías, digan lo que digan, ustedes son lo que hacen.
Y, en estos cinco años ustedes solo proponen parches o más nuevos parches, arrastrados por la coyuntura.
Y nosotros, desde mi grupo parlamentario, queremos y proponemos soluciones, pensando en el presente y en el futuro de la comunitat.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem ara a conéixer la posició del grup parlamentari… Vosté?
Senyor Esteve, vol replicar la intervenció de la senyora Bastidas?

Té vosté la paraula.

El senyor Esteve Aparicio:

Sí, parlaré de dos qüestions.

Quan parlem de…, vosté parla de temps i del poquet que diu el decret.
A vegades, la tasca, el treball, especialment quan se governa, està darrere.
Ací en Corts ens passa també.
Jo, quan algú me pregunta de portes cap a fora: què feu allà?
, què és el més important del que feu?
; jo dic: doncs, mira, el Ple, justament, és del poquet que és menys important.
Perquè és cert, té molta repercussió fora, al final és el que se veu en la televisió, en el Twitter, el Facebook, etcètera, però la feina, i vosté i jo ho hem fet més d'una vegada, és acordar, és seure, és treballar.
I la feina que ha fet aquesta vicepresidència, la feina que ha fet aquest Consell és eixa, és seure.

Vosté ha anomenat el Cermi.
I resulta que la Plataforma del Tercer Sector, com ja li he dit a l'anterior diputada, no és que n'estiga d'acord, no és que estiga aplaudint este decret, és que ha participat en la redacció d'este decret i que estes solucions siguen així.

Que les línies se reorganitzen com s'estan reorganitzant.
Per què?
Doncs, perquè hi ha situacions, hi ha alguns programes que, a dia de hui, és prudent, perquè estem en una situació de pandèmia en què la salut pública hauria de primar, és prudent que alguns programes no se porten endavant.
És una qüestió de prudència.
Jo vinc del món de la sanitat i el principi de prudència, doncs, el duc tatuat ací en el braç esquerre i me'l mire moltes vegades.
I jo crec que el principi de prudència és una de les qüestions que ha entés perfectament i que ha compartit com a propi el tercer sector.

I, després, li dic una altra cosa.
Vosté ha volgut fer una relació que no hi ha un augment, que açò va a paréixer…, que focs artificials…, que tal i que qual i que tant.
Doncs, mire, hi ha una cosa que en les reunions que hem pogut mantindre, tant virtuals com presencials, en estos últims mesos, s'ha repetit prou, en tercer sector, en sanitat, en serveis socials, en tota la gent que ha vingut a estes Corts a parlar, almenys amb el meu grup parlamentari, què ha passat en la pandèmia.
I molta gent ens ha dit: escolteu, els aplaudiments puntuals estan molt bé i ajuden per apujar la moral un dia i els gestos ajuden un dia, però el que necessitem és una tasca continuada.

I li vaig a dir quina és la tasca continuada.
(Soroll de papers) Ací tinc la relació de subvencions que entren: programes d'atenció a dones en situació d'exclusió social, apuja un 50 % des de 2015, però és que el programa per la igualtat d'inclusió en el poble gitano apuja un 26 % i tenim el desenvolupament comunitari que apuja un 227 %.
Açò és treball del dia a dia.
I tenim que el desenvolupament del voluntariat apuja un 333 % des de 2015.
Açò és tasca de dia a dia, açò no és aplaudiment puntual que vosté estava demanant des de l'estrada, açò és el treball del dia a dia.
I les que tinc en blau -no les vaig a citar totes- les que tinc en blau són totes i cadascuna de les línies que aquest govern ha posat en funcionament des de 2015, noves.
Açò és treball, colze a colze, amb el tercer sector; açò és recolzar l'acció social allà on està.

Açò, com li dia al principi, es ser company, ser companyes i fer comunitat, no anar a soles.
Si vosté es vol sumar, braços oberts; si volen posar-se de perfil i tornar a enfangar este ple, endavant, és la seua decisió.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Replicarà la il·lustre diputada, Elena Bastidas, a la intervenció del senyor Esteve.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Bastidas Bono:

Sí.
Muchas gracias.

Mire, señor Esteve, ya se lo he dicho en mi primera intervención, ¿ustedes saben para qué sirve un decreto ley?
, ¿para qué se utiliza la figura del decreto ley?
Porque, tal y como ustedes han venido aquí y ha presentado la señora Oltra ese decreto ley, o muy bien no lo conocen o su incapacidad política no tiene límites.

Porque hoy aquí han venido con nada.
Se ha aprobado el marco legal, como le he dicho anteriormente, se ha aprobado el decreto ley, pero lo más grave y lo más gordo de este asunto es que no se han aprobado a fecha de hoy, a 15 de julio, no se han aprobado los decretos de concesión de ayudas.

Porque los decretos leyes, señor Esteve, sirven precisamente para las situaciones de urgencia y de extraordinaria necesidad.
Y, evidentemente, la situación que hemos vivido por la COVID-19; evidentemente, las personas, las numerosas personas afectadas mayormente también de las entidades sociales, que han sido entidades, por otro lado, sufridoras, creo que eso son.

Pero es que, además, la caótica gestión del Botànic, como también le tengo que recordar, la caótica gestión de la señora Oltra, hace que hayan perdido dos meses respecto al año pasado.
Es que el año pasado las resoluciones para el tercer sector -es verdad que llevaban otra vía jurídica- pero las resoluciones del tercer sector salieron el 8 de mayo.

Llevamos dos meses de retraso respecto al año pasado.
Dos meses de retraso, insisto, que, por la falta de gestión, compromete y mucho la solvencia económica de las entidades, más precisamente en esta situación, más cuando lo necesitan.

Mes y medio, como le decía.
Le recuerdo, mes y medio después de que este marco legal, este decreto ley que es una percha jurídica desde la que van a colgar los distintos decretos de concesión, mes y medio después estamos a 15 de julio y esos decretos de ayuda efectiva, de ayuda real, todavía no se han aprobado por parte del Consell.

Y, como le decía, si no han estado con ellos -y lo vuelvo a repetir- si no ha estado la señora Oltra, no ha estado el Botánico en el tercer sector durante la pandemia, como les recordaba la denuncia que hizo con lo más esencial, reclamando como reclamaban en aquel entonces que se declarara sector esencial, que les proporcionaran material de ayuda y el propio sector se tuvo que autoabastecer ante la falta de ayuda oficial, evidentemente ahora con la falta de diligencia van a comprometer seriamente su trabajo y créanme que su funcionamiento.

Y eso, por no decirles que ustedes no están abordando, verdaderamente es el problema de fondo.
Porque el problema de fondo se lo quiero volver a recordar, señor Esteve, ¿qué evidenciaría por parte del Botànic un apoyo real, sincero, sentido, al tercer sector?
Se lo he dicho: Pasaría por crear líneas nominativas.
Sí, esas que ustedes suprimieron nada más llegar cuando la señora Oltra entró en el 2015 en la conselleria como un elefante en una cacharrería y se dedicó a suprimir esas líneas nominativas.

Y que nosotros lo hemos estado intentando durante todos estos años y ya le anuncio que lo vamos a seguir intentando en los próximos años.
Se necesitan, se requieren, para que haya un apoyo real, explícito, del Consell del Botànic hacen falta ayudas nominativas a Cruz Roja, a Cáritas, al Cermi, a la Casa Caridad, a las Hermanitas de los Ancianos Desamparados, a la Federación de Enfermos de Alzheimer.

Porque si se tiene voluntad política, por ejemplo, para conceder ayudas a los empresarios, a la confederación de empresarios, y a los sindicatos de clase, ¿por qué no se tiene sensibilidad política para dotar de una seguridad y una estabilidad económica para las entidades que más lo necesitan, mayormente en este momento complejo económicamente y con una crisis que tenemos llamando a la puerta?
¿Por qué no?

¿Por qué se tiene dinero, como decía, y voluntad política para ofrecer estabilidad económica a los sindicatos de clase y a los empresarios y no se tiene sensibilidad política para el tercer sector?
Y más le diré que, después de este esfuerzo extraordinario que han realizado durante la pandemia y que van a seguir haciendo desgraciadamente acompañando, asesorando, luchando -en definitiva- por los más vulnerables.

Pero hemos visto que la señora Oltra no tiene tiempo.
Estamos a 15 de julio y no han aprobado todavía los decretos de ayuda.
Todavía no tienen dinero, no tienen posibilidad y están agua al cuello, el tercer sector.
No tiene tiempo, parece que no tiene tampoco mucho dinero, como dice la memoria económica, no supone aporte presupuestario nuevo para este decreto ley.
Y eso, como luego tendremos ocasión de ver en el siguiente decreto ley, que desde luego dinero va a haber y se va a ahorrar.

Y, vuelvo a insistir -ya acabo con mi intervención- el verdadero apoyo al tercer sector se evidenciaría si ustedes pusieran en marcha ese fondo extraordinario de 23 millones, como demanda justamente el tercer sector, en un momento en que han tenido que redoblar esfuerzos durante todo este tiempo -insisto-.
Y van a tener que seguir multiplicando sus esfuerzos, o solo para atender a los colectivos más sensibles, más vulnerables, sino también para poder acompañar en lo que va a ser la nueva gestión y compatibilizar el ingreso mínimo vital y la renta valenciana de inclusión.

La verdad es que tampoco sabemos, o sí, por qué el Gobierno de España, después de que hubiera anunciado a bombo y platillo que de los 16.
000 millones de euros no reembolsables, de repente ha desaparecido por arte de magia -como le decía, no lo sabemos, o sí- no sabemos por qué han desaparecido esos 1.
000 millones que estaban comprometidos para la iniciativa social.
De un plumazo.

Y por no hablarles de los recortes insufribles que la izquierda gobernante en España está haciendo respecto al 0,7 % del IRPF o al 0,7 % del Impuesto de Sociedades, por no decirle un recorte del 20 % al 14 % en el caso del IRPF y un recorte del 23% al Impuesto de Sociedades.
Lo está denunciando el tercer sector, a nivel nacional, el recorte de la izquierda gobernante, a nivel nacional.

Y acabo.
Nosotros vamos a presentar, vamos a instar que la señora Oltra traiga y plantee aquí una ley valenciana del tercer sector.
Si no lo hace lo haremos nosotros.
Llevan cuatro años estudiándola, llevan cuatro, siempre pueden montar una comisión, ¿eh?
, para estudiar y que las cosas se puedan traer.

Nosotros, si no la trae ella; nosotros la vamos a traer a esta cámara.
Porque, desde luego, si ustedes no saben o no quieren, que le conste que mi grupo parlamentario quiere, podrá y la traerá a consideración de esta cámara.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Finalitzarem este punt de debat amb la fixació de posició, en nom del Grup Parlamentari Socialista, per la il·lustre diputada Laura Soler.

Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Soler Azorín:

Moltes gràcies.

Benvinguda, senyora vicepresidenta.

Jo la veritat és que hui, ara mateix, el que tinc és una indignació que no cap en ella.
Em sembla mentida que en teoria estem en el lloc on es representa la paraula i a les persones.
Perquè és una vergonya el que està dient-se ací, en el sentit de que si estem defenent un decret demanat pel tercer sector, perquè han sigut fonamentals, i per donar suport a totes les persones vulnerables, sentir tant de soroll que jo dic sempre: Si se callase el ruido oirían la lluvia caer i parlaríem d'allò important.

Vull dir, jo soc una persona vulnerable i conec moltíssim i he estat en contacte amb ells.
Què estem parlant ací?
Quan hi ha persones com, puc dir-vos, una amiga meua que té lesió medul·lar i un fill amb una malaltia rara i si no fos pel suport de la pròpia associació que ha anat a donar-li i fer suport a casa i a fer-li eixe tipus de teràpies i a acompanyar al xiquet a eixir, perquè ella no podia perquè eren persones vulnerables, el xiquet haguera estat molt pitjor.

Estem pensant en això?
O en totes les persones, com jo, que durant tot l'estat d'alarma no hem pogut tindre rehabilitació per les circumstàncies i gràcies a la xarxa de les associacions moltes d'eixes coses s'han fet.

Estem parlant de coses fonamentals, senyories, fonamentals, que per a nosaltres son del dia a dia, que les necessitem com l'aigua per a viure.
Sé que per vosaltres és difícil, ho entenc; però per a nosaltres no, per als d'aquesta bancada no.
I per això donem suport a totes les entitats del tercer sector i estem del seu costat i estarem sempre.

Perquè fa falta que nosaltres treballem amb ells però que els donem suport i hi ha que fer-ho.
Quant més millor?
Això sempre.
I continuarem treballant, no acabem ací.
Però no es pot parlar com s'està parlant d'una cosa tan delicada en la que hi ha la vida i, sobretot, la qualitat de vida de tanta gent darrere.

Que estem parlant també de persones cegues i de persones sordes que han estat aïllades perquè si aquest virus té un problema és el tema de l'aïllament social que no permet el contacte.
I per aquestes persones això és un problema molt, molt, molt greu perquè es pot perdre la independència.
Llavors, siguem conscients i treballem per tot això.

A mi m'agradaria dir-los que, quan feu el que us toca fer com a parlamentaris, penseu en totes eixes persones i li poseu cara i entendreu del que estem parlant.
I que son coses molt delicades i que no pot ser que sempre tot estiga per davant de la gent més vulnerable, que ja està bé.
Que la política està per solucionar tot això.

I, per últim, m'agradaria dir dos coses.
En primer lloc, que el tercer sector pot estar tranquil perquè el Consell liderat per Ximo Puig estarà sempre de la seua banda, com diu Benedetti: Compañero, usted puede contar conmigo pero no hasta dos ni hasta tres, sino contar conmigo y continuaré.

I també dir-los que…, és curiós coses que s'han sentit ací perquè moltes paraules però després on poden posar-ho en pràctica no ho posen.
Llavors, jo no ho entenc.
Poseu-se d'acord i, si de veritat ho pensen, no ho deixen en mans del tercer sector i facen el que tenen que fer on governen, per favor.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.
(Veus)

Moltes gràcies.
D'acord amb el que ja hem acordat, la votació es produirà esta vesprada.

Validació o derogació del Decret llei 7/2020, de 26 de juny, del Consell, de modificació de la Llei 19/2017, de 20 de desembre, de renda valenciana d'inclusió (RE número 20.
050, DOGV 8846)

El senyor president:

Passarem al segon punt de l'ordre del dia que és la validació o derogació del Decret Llei 7/2020, del Consell, de modificació de la Llei 19/2017, de 20 de setembre, de renda valenciana d'inclusió.

Per a la presentació del decret llei done la paraula a la vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyoria Mónica Oltra.

Vicepresidenta, té vosté la paraula per presentar-nos el decret llei.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies.

El senyor president:

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora vicepresidenta del Consell i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

En esta segona intervenció, senyories, vaig a demanar el seu vot favorable a la convalidació del Decret llei 7/2020, del Consell, de modificació de la Llei 19/2017, de renda valenciana d'inclusió.

En tot cas, també vull agrair als grups parlamentaris que s'han posicionat en l'anterior decret llei a favor de la seua convalidació, amb totes les seues crítiques que òbviament m'emporte per reflexionar perquè per això també servixen.

Doncs bé, ara es demane la convalidació d'este decret llei que modifica la Llei de renda valenciana d'inclusió.
Este decret llei, com saben, està motivat per l'ineludible acoblament entre el seu règim jurídic i el règim jurídic de l'ingrés mínim vital, que es va aprovar, com recordaran, pel Reial decret llei 20/2020, de 29 de maig, i que va entrar en vigor el passat 1 de juny.

Esta necessitat primària ha anat acompanyada també d'una clarificació conceptual i, a més -i seguint, entre altres, les recomanacions del Síndic de Greuges- s'ha aprofitat per simplificar el procediment de gestió de la renda valenciana d'inclusió.
I també, hem vist altres grans vulnerabilitats que esta pandèmia està aflorant, s'adopten algunes mesures per agilitzar processos en cas d'urgència.

Abans d'entrar en el detall de la norma, m'agradaria agrair i felicitar a tots els grups que amb el seu vot favorable al Congrés dels Diputats han fet que la societat espanyola siga ara una miqueta més justa i més homologable a les societats europees més avançades i amb un estat del benestar més consolidat.

Saben vostés que la postura de la Generalitat durant la tramitació del reial decret va consistir bàsicament en garantir que esta nova prestació es desenvolupara sense entrebancar la renda valenciana d'inclusió, que és la gran ferramenta de què disposem, els valencians i valencianes, en la lluita contra l'empobriment i per la inclusió social i laboral.

Per això defensem que, a la major brevetat, es duga a terme un conveni entre la Generalitat i el Institut Nacional de la Seguretat Social, previst en el propi reial decret, que permeta que els serveis socials d'atenció primària de la Comunitat Valenciana es configuren com a entrada única d'estes dos prestacions.

Perquè, senyories, estem parlant de dos normes que reconeixen drets subjectius i generen prestacions, en molts casos concurrents i compatibles.
Per això, ens hem hagut d'afanyar i evitar que es generaren duplicitats o col·lisions.
Com saben, menys d'un mes després aprovaren este decret llei.

I era necessari fer-ho ràpidament, perquè l'ingrés mínim vital ja reconeix les persones beneficiàries de renda valenciana d'inclusió que, complint els requisits establits en el reial decret, siguen perceptores de prestació familiar per fill o filla, o persona menor d'edat en acolliment a càrrec, sense diversitat funcional o amb grau de discapacitat inferior al 33 %.

Ara bé, no hem de perdre de vista que l'ingrés mínim vital és una prestació econòmica, però la renda valenciana d'inclusió és molt més que això.
En la renda valenciana d'inclusió les prestacions econòmiques van de la mà de les prestacions professionals i d'itineraris d'inclusió individualitzats.

Els serveis socials formen part indissociable de la nostra renda, perquè el fi últim de la renda valenciana d'inclusió és trencar amb aquells elements que provoquen l'exclusió social de les persones, i afavorir que puguen eixir del cercle de la pobresa material o social en la qual es troben immerses per factors aliens a la seua voluntat.

L'ingrés mínim vital concep la inclusió només des del punt de vista econòmic, entre altres coses per una qüestió competencial.
Això és un element necessari, però no és suficient per a la transformació social que es pretén amb el dret subjectiu dissenyat a través de la renda valenciana d'inclusió.
Perquè, sense acompanyament social, sense la prestació professional, es quedaria coixa la figura.

Perquè això és el que garantix el procés d'emancipació de les persones, el procés d'emancipació cap a un projecte de vida independent, que ha de ser la finalitat última d'este tipus de prestacions.

Perquè la pobresa és una malaltia social, i com qualsevol malaltia, necessita la detecció, el diagnòstic, la prescripció i la intervenció d'una persona professional.
Per tant, les dos prestacions són compatibles, però també i sobretot complementàries.

La seua conjunció a partir d'ara ens ha de permetre seguir enfortint el sistema públic valencià de serveis socials, la finalitat essencial del qual és una inclusió social real.

I, ¿com farem que es complementen en la pràctica estes dos prestacions, a través d'esta llei, d'este decret llei?
La renda valenciana d'inclusió complementarà l'ingrés mínim vital fins l'import de mòdul garantit que correspon percebre a cada persona o unitat de convivència.
Val?

En concepte de renda valenciana d'inclusió, depenent de la modalitat, però bàsicament en la de garantia d'inclusió social, el mòdul va en funció de la unitat de convivència.

A això, se li afegixen els complements de vivenda i/o drets energètics.
Ahí estaríem en l'import reconegut de renda valenciana d'inclusió, de la suma d'estos dos conceptes.
Bé, doncs d'eixe import reconegut, se li restarà l'ingrés mínim vital i la diferència serà l'import a percebre.

El mateix passarà en la (inintel·ligible) … de violència de gènere.
Tindrà el mateix tractament de resta que l'ingrés mínim vital, val?

Si l'import de l'ingrés mínim vital és superior a l'import a percebre, l'import reconegut en este cas, i l'import a percebre quedaria per baix, se queda en zero, però la persona seguix sent titular de la renda valenciana d'inclusió.

Per què?
Perquè li garantim la prestació professional per un costat, però per altre costat totes les prestacions associades a ser titular o destinatari de renda valenciana d'inclusió.

Per exemple, la beca de menjador.
Vostès saben que la beca de menjador escolar, si una persona és destinatària de la renda valenciana d'inclusió, és automàtica.

Doncs, aixina ens garantim que, encara que no n'hi haja una prestació econòmica, perquè l'import a percebre el cobrirà l'Institut Nacional de la Seguretat Social amb l'ingrés mínim vital, sí que seguirà associat com a titular o destinatari de la renda valenciana d'inclusió a este tipus de prestacions associades a la renda.

El decret llei també preveu el procediment únic per a la presentació de la sol·licitud de les dos prestacions.
Eixe és l'objectiu, i aixina ho hem parlat amb el ministeri, que està d'acord amb esta figura, i és mitjançant un conveni que hi haja una finestreta única.

De manera que les dos prestacions entren per la mateixa finestra, després una l'ha de tramitar l'INSS, i l'altra els serveis socials d'atenció primària, i després les direccions territorials de la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives.

Pel que fa al procediment, es regula de nou per a poder compatibilitzar les dos prestacions.
Se simplifica el procediment -com dic, hem seguit també les recomanacions del Síndic de Greuges- i s'afegix la possibilitat de sol·licitud anticipada i la regulació del procediment d'urgència, per tal d'agilitzar la tramitació en casos especials, com el de la situació de la pandèmia per COVID-19.

Les situacions anticipades, se poden vostés imaginar.
Quan una persona preveu que en un temps complirà els requisits per a accedir a la renda valenciana d'inclusió, pensem per exemple en els adolescents que estaran en el sistema de protecció de la Generalitat, podran sol·licitar, sis mesos abans de complir els díhuit anys, que entrarien en el perfil, la renda.
Com a exemple.

Les principals modificacions que ara s'introduïxen en l'articulat de la llei impliquen, per un costat, separar el dret subjectiu a la prestació econòmica al dret subjectiu també de la prestació professional, ja que la normativa estatal únicament, com dic, se centra en la prestació econòmica, perquè les competències d'inclusió social estan en les comunitats autònomes.

S'afegix un nou article de definicions, que ens ha paregut que, per a clarificar la terminologia, és molt útil, agarrar i ser més didàctics, i aclarir conceptes de la renda valenciana d'inclusió, i també evitar inseguretats jurídiques que es poden produir amb l'entrada en vigor de la prestació econòmica estatal.

Es millora la definició de la unitat de convivència, a l'article 4, per a donar cobertura a totes les realitats reconegudes, tant en la normativa estatal com en l'autonòmica.

El que intentem és harmonitzar-ho, i també tinguen vostés en compte que, després de dos anys d'estar en vigor ja la renda valenciana d'inclusió, la llei, doncs hi ha hagut moltes coses que en la seua aplicació també ens han ajudat a millorar-la, deixant a la Generalitat la tasca de reconeixement de les prestacions que venia reconeixent amb anterioritat, i que l'INSS no contempla.

Per tant, se millora també la definició d'unitat de convivència.

S'introduïx la prestació professional d'inclusió social, amb l'objectiu del trencament de la transmissió generacional de l'empobriment.

Es tracta d'una mesura molt important, que consistix en el conjunt de plans, itineraris i instruments, actuacions i prescripcions de caràcter individual, familiar o grupal, elaborats, implementats i avaluats per les persones professionals dels serveis socials d'atenció primària, a partir d'un diagnòstic d'exclusió social o de vulnerabilitat.

Eixa part se desenvolupa molt més del que estava en el projecte original de llei, i té com a finalitat millorar les capacitats, les habilitats de les persones destinatàries, acompanyant-les en el procés d'emancipació, i fent especial incidència en la ruptura d'allò que es denomina la pobresa heretada que, senyories, es replica en el 80 % dels casos.

És a dir, un xiquet, una xiqueta d'una casa, d'una família empobrida té el 80 % de probabilitats de ser un adult o adulta empobrida.
Si açò fóra una malaltia genètica, estic segura que els científics hagueren aïllat eixe gen i hagueren evitat esta transmissió del 80 %.
Però la malaltia social de l'empobriment es transmet en el 80 % dels casos.

Tenen dret a esta prestació les persones destinatàries de qualsevol modalitat de la renda valenciana d'inclusió que accepten de manera voluntària esta prestació, a través d'un acord d'inclusió.

S'amplia la relació de prestacions de l'administració general de l'estat, que poden ser compatibles amb la renda complementària d'ingressos, és a dir que, encara que es dispose d'ingressos de determinades pensions o prestacions socials, si estos són insuficients per a fer front a les despeses associades al manteniment d'una vida digna, perquè d'això és del que estem parlant, poden ser complementades amb la renda complementària d'ingressos.

S'introduïx un apartat pels drets que tenen les persones titulars i beneficiàries de la renda valenciana d'inclusió.
Queden molt clars els drets i les obligacions.

S'enquadra la prestació de la renda activa d'inserció per violència de gènere o domèstica dins de la renda de garantia d'inclusió social, en estar subjecta a compromisos d'inclusió.

Les unitats de convivència amb persones menors d'edat han de sol·licitar sempre la renda de garantia d'inclusió social, per a tindre una major garantia d'atenció a aquestes.
Açò ho hem fet sobretot per a estendre la protecció dels xiquets, xiquetes i adolescents.

És a dir que la renda de garantia d'ingressos mínims no estarà disponible per a unitats familiars on hi haja xiquets, xiquetes o adolescents.
Hauran d'anar directament a la garantia d'inclusió.

S'establix que tant les prestacions d'assegurança obligatòria de vellesa i invalidesa, el SOVI, el que coneguem com a SOVI, no concurrents, com les prestacions per incapacitat permanent del sistema nacional de la seguretat social, podran ser a partir d'ara complementades en la modalitat de renda complementària d'ingressos per prestacions.

És a dir, s'amplia l'univers de persones susceptibles de percebre la renda valenciana d'inclusió.

S'establix un nou complement per a les unitats de convivència formades per més de sis persones.
Esta és una mesura important.
Afecta sobretot les unitats de convivència de les famílies nombroses.
Fins ara, saben vostés que a partir del membre número sis de la unitat de convivència el mòdul era el mateix.

A partir d'ara, si una família té cinc fills, o sis, o set, cada fill de més, o una persona major convivint en la llar familiar, cada persona de més que supere els sis tindrà un complement de seixanta euros cadascuna.

Jo crec que aixina també millorem situacions de famílies nombroses o famílies que han de conviure amb familiars als quals cuiden.

Es millora la configuració dels requisits d'accés a les prestacions econòmiques, de tal manera que es millora l'executivitat tant de l'ingrés mínim vital com de la renda valenciana d'inclusió.

Es declara expressament la compatibilitat de la renda valenciana d'inclusió amb la nova prestació estatal, i s'establix el procediment.

Es regula la possibilitat de sol·licitud anticipada, com deia adés.

S'establix un règim transitori per a totes les persones destinatàries de la renda valenciana d'inclusió que reunixquen els requisits d'accés a la prestació de l'ingrés mínim vital.

Hauran d'aportar justificant de la sol·licitud de l'ingrés mínim vital abans del 30 de novembre pròxim.
I, en cas de no fer-ho, se procediria a 31 de desembre, a suspendre la prestació econòmica de la renda valenciana d'inclusió.
S'ha ficat un termini ampli, òbviament, perquè ningú es quede enrere.

També s'establix el règim transitori per a les sol·licituds de renda valenciana d'inclusió pendents de resolució, quan la persona sol·licitant o que forme de la unitat de convivència reunixca els requisits d'accés a l'ingrés mínim vital.
I, en este cas, haurà d'aportar el justificant d'haver-lo sol·licitat.

Es preveu també que, mitjançant conveni, es puga establir que els pagaments de la renda valenciana d'inclusió es consideren com a pagament a comptes, en els casos que les persones receptores siguen reconegudes com a beneficiaris de l'ingrés mínim vital i cobren la retroactivitat.

I mitjançant conveni, se podrà acordar que l'administració general de l'estat puga procedir a la seua compensació.

Finalment, es modifica la disposició final segona, sobre l'entrada en vigor, per a modular l'entrada en vigor de les noves prestacions a complementar i el nou complement.

Estes són les modificacions més destacades -vaig acabant- d'este decret llei que incorpora la Llei 19/2017, de renda valenciana d'inclusió.
Unes modificacions que hem hagut de fer amb celeritat, en menys d'un mes.
Per això, també vull felicitar l'equip que s'ha fet càrrec d'esta redacció en temps rècord.

I també hem aprofitat, de pas, per a adaptar part de la nomenclatura i de la terminologia de la llei de renda valenciana d'inclusió a la llei de serveis socials inclusius que, com saben, va ser aprovada després de la llei de renda valenciana d'inclusió.

També, com dic, ampliem drets, garantim millor els drets.
Per això, este govern, senyories, està fent front a esta crisi sanitària, adoptant mesures que mitiguen que es convertixquen també en una crisi social o econòmica.

Mesures com la renda valenciana d'inclusió, ara millorada, no solament són èticament justes i socialment necessàries, són també econòmicament beneficioses, i més en situacions com les que estem vivint.

Els diners invertits en esta prestació activen l'economia, perquè la immensa majoria són diners destinats directament al consum de béns i serveis.
De manera directa, generen riquesa i ocupació, i beneficien el teixit empresarial valencià, ja que un 62 % de la despesa es queda en empreses del nostre territori, creant-se, per tant, nous llocs de treball.

De manera indirecta, ens beneficiem tots i totes, perquè la caixa comuna augmenta pels impostos que es generen.
Recorden, senyories, que l'estudi que va fer la Universitat de València, amb motiu de la implantació de la renda valenciana d'inclusió, preveia que per cada euro invertit en la renda, la societat valenciana recuperava 1,12 euros, 0,99 en retorn directe a l'economia i 0,13 en impostos.

És a dir, també tenim un retorn fiscal.
És des de tots els punts de vista una inversió rendible, una inversió que guanya en totes les variables: en justícia social, en igualtat, en dignitat, en ocupació, en activació econòmica, en increment de recursos públics.

Per això, senyories, demane el seu suport a este decret llei.
El mateix suport que ja van donar de manera molt majoritària, sense cap vot en contra, quan van aprovar l'actual llei de renda valenciana d'inclusió.
Però, ara, adaptant-la a la nova normativa estatal com a la urgència de la crisi sanitària que estem vivint.

Amb el seu vot favorable, la Comunitat Valenciana donarà un pas més cap a la justícia social i cap a la felicitat col·lectiva.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Continuem ara amb el debat amb l'exercici del torn a favor de la validació del decret llei en fixació, torn que exprimirà l'il·lustre diputat Carles Esteve.
No ens consta cap vot…, cap torn en contra.
Després d'esta intervenció, passarem a la fixació de posicions per part dels grups parlamentaris.

Quan vosté vullga senyoria.

El senyor Esteve Aparicio:

Moltes gràcies, senyor president.

No ens consta cap vot en contra, però després ja vorem, no?
Ja hem vist el primer debat…

El senyor president:

Torn en contra.

El senyor Esteve Aparicio:

Torn en contra…

El senyor president:

No ens consta.
No…

El senyor Esteve Aparicio:

No, no, no… no, no, perdó, perdó.
Era una…

El senyor president:

Ah!
, perdó.

El senyor Esteve Aparicio:

…només en el torn en contra i el to dels torns a favor, diguem.

El senyor president:

Disculpe.

El senyor Esteve Aparicio:

Disculpe, senyor president.
Moltes gràcies.

Com els deia abans, companys i companyes, encara companys i companyes.

Miren, ja fa uns mesos que hem canviat la retòrica parlamentària i fem malabarismes per a incloure qualsevol referència a la COVID que siga possible per a dur endavant tot allò que fem i diem.
I és molt lògic, no?
, ens endinsem cada dia que passa en una crisi que és desconeguda, de la qual no sabem què passarà.

Vivim en la incertesa.
No podem deixar el que hem viscut els últims anys, des de 2008, en una anècdota si no actuem amb responsabilitat, responder con habilidad.

Però, com ja he dit alguna vegada, i s'ha recordat en moltes compareixences de la reconstrucció, de la comissió de reconstrucció, abans de la COVID-19 ja hi havia una normalitat.
Era una normalitat en la qual moltes famílies no arribaven a final de mes.

I la pregunta ara és: cap a quina normalitat ens dirigim?
Cap a quina normalitat volem anar?
El decret que ara debatem està en un camí de la reconstrucció, que és molt clar: la pobresa es pot erradicar.
I açò no ho dic jo.
Açò ho diu la plataforma pobresa des de fa uns quants anys.
Som la primera generació…, ho dia en una campanya, som la primera generació que podem acabar en la pobresa.
I depén de la voluntat política, en part.
D'altres coses, més, però, en part, depén de la voluntat política, la nostra.

En menys d'un mes la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives ens ha presentat una adaptació de la millor eina de lluita contra la pobresa que en tenim: la renda valenciana d'inclusió.
I s'harmonitza fins a on possible amb el nou ingrés mínim vital, creant un suport que ens possibilita a desenvolupar més i millor els itineraris d'inclusió, que són la veritable peça clau d'aquesta renda, no les quanties.

No, no, no es tracta de donar de menjar a qui no té res.
Es tracta d'acompanyar processos vitals, de trencar amb els mecanismes perversos que fan que la pobresa s'herete dins d'una mateixa família, d'una generació a una següent.
Determinisme social, li diguem.

Evidentment que és important la tasca existencial d'urgència: garantir el dret a la vida és clau.
Però, ací, el Botànic va donar un pas endavant i va consolidar la renda com un dret subjectiu, blindat en la llei, que deixa enrere la caritat i la substituïx per dignitat.
Dignitat pel fet de ser persona.

La renda valenciana d'inclusió ha sigut i és una de les millors apostes…, de les més grans apostes del Botànic.
Hui tenim una de les millors cobertures autonòmiques i hem pogut augmentar un 1.
000 % la dotació -sí, tres zeros-.
La inversió des de 2015 ha pujat un 1.
000 %.
Hui dediquem 229 milions d'euros a la renda, molt lluny d'aquells 20 milions que destinava el govern anterior i que el Botànic va ampliar, eixe mateix any 2015, a 29.

La renda ha contribuït, modestament, però ha contribuït a la reducció de la pobresa severa un 38 % des del 2018.
Això sols un any després de la posada en marxa.
Però queda molt per fer i no ens val l'autocomplaença.

Ahir, la renda valenciana d'inclusió ja preveia fa dos anys aquesta situació i parlava de complementar el sistema de protecció social establit en Espanya.

No és cap secret que Compromís, el Botànic també, ha plantejat la necessitat de buscar mecanismes de coordinació entre l'estat i les autonomies per a la gestió d'aquest nou ingrés mínim vital.

La nostra aposta -ja ho hem dit més vegada- és una gestió unificada, com més aviat millor, com ja reconeix el propi reial decret, en forma de conveni.

Senyories, l'ingrés mínim vital és una eina massa útil com perquè genere problemes de gestió per no coordinar-nos.
Fem-ho com més aviat millor.

La majoria de persones que ho estan sol·licitant hui ho fan mitjançant entitats del tercer sector.
Ens ho va dir fa poc la presidenta de la xarxa de lluita contra la pobresa i l'exclusió social molt clarament.

I poden preguntar vostés en qualsevol dels ajuntaments quantes preguntes, quantes consultes, quantes demandes se fa als serveis socials municipals respecte d'aquest nou ingrés mínim vital.

La millor solució passaria per enfortir els serveis socials municipals, com ja defén el Botànic des de sis anys, i possibilitar una gestió conjunta.

Senyories, no ens amagarem.
Una de les qüestions que més maldecaps genera en la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives és reduir la càrrega burocràtica o burrocràtica com diu moltes vegades la meua companya Laura Soler, associada a la renda.

Cal facilitar tant com siga possible que qui ho necessita puga disposar com més aviat millor d'aquest suport al seu projecte, a la seua vida.
També això ho trobem en aquest decret, a més de procediments de gestió anticipada i d'urgència, que podran facilitar situacions futures com la d'aquesta pandèmia que vivim ara.

Sense cap dubte, aquest decret, a més de resoldre la complementarietat amb l'ingrés mínim vital, afig millores substancials en la nostra renda.

Malauradament, com ja indica l'ONU en l'informe sobre la pobresa de Philips Alston, que els recomane llegir, o com ens va recordar la presidenta Lola Fernández de la xarxa contra la pobresa, encara queda molt per fer.
Ho sabem.

El Botànic fa un enorme esforç pressupostari per multiplicar per deu, com he dit abans, la dotació de la renda.
Però açò no acabarà amb la pobresa.
I tampoc acabarà amb la pobresa que la nostra renda arribe a més de 54.
000 persones.
Cinc vegades i mitja més que a penes fa un any.

Tampoc serà suficient l'aportació de l'estat, amb vora 300 milions, a l'ingrés mínim vital.

Hui no hi ha raons polítiques, no hi ha raons humanes per a no donar suport a aquest decret.
Com no hi havia en 2017 per a no fer-ho amb la renda valenciana.
Però, senyories, no serà suficient.

Els mecanismes de la pobresa estan arrelats en la nostra societat, i la paraula vulnerable pren una nova dimensió quan la casualitat o, a vegades, la causalitat ens depara una situació sobrevinguda com la qual patim.

I no podem parlar de renda, de pobresa, d'exclusió o d'inclusió sense tindre clares dos fotos que hauríem de recordar cada vegada que parlem en els pròxims dies de reconstrucció del nostre futur, com els dia abans, de la nostra comunitat.

La primera és que la pobresa és una paraula en femení.
No només la paraula: més de la mitat de les persones pobres de la nostra comunitat són dones.
I el risc d'exclusió per a una dona és quatre punts més alt que per a un home.

Quan parlem de sostres de vidre, de pisos de fang també estem parlant de pobresa.

Feminisme i la lluita contra la violència masclista.
Les polítiques d'igualtat són, sense cap dubte, sense cap dubte, eines per a reduir l'exclusió i lluitar contra la pobresa.

La segona és l'afectació que tenen les conseqüències del canvi climàtic.
Especialment sobre les persones més vulnerables.
Hem vist com la DANA i Glòria colpejaven la nostra comunitat sense pietat.
I no se'ns escapen les declaracions d'experts, informes, etcètera, que assenyalen que aquests fenòmens seran cada vegada més freqüents i més virulents.

Quines famílies, quines persones podran fer front a açò?
Quines se podran permetre l'aire condicionat en estiu, cada vegada més calorós?
O el calor en hivern?

Per això el Botànic va apostar per una declaració d'emergència climàtica al principi d'aquesta legislatura i aposta des de fa pocs dies per un procés participatiu d'una llei de canvi climàtic i transició ecològica, que també és lluita contra la pobresa.

Fa pocs dies, Joan Olmos, va dir ací mateix: «La pandemia, comparada con los efectos del cambio climático, puede acabar pareciendo una broma».
I no ens ho podem permetre.
No ens ho podem permetre com a companyes, com a societat, com a éssers humans, com a comunitat.

Senyories -ja acabe-, no serà suficient, però hui aprovarem, no tinc cap dubte, un decret que millora un dels mecanismes més potents que tenim en la lluita contra la pobresa i l'exclusió.
La renda valenciana d'inclusió és una eina d'acompanyament a les famílies i de transició cap a la dignitat que cada dia farà possibles més projectes de vida.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

No ens consta que cap grup vullga exercir el torn en contra.
Per tant, passaríem al que és la fixació de posició sobre este decret llei per part dels grups parlamentaris.

En primer lloc, i en nom del Grup Parlamentari Unides Podem, té la paraula la il·lustre diputada Pilar Lima, que fixarà posició en nom del seu grup.

Quan vosté vullga.

La senyora Lima Gozálvez:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

Bon dia…, de nuevo.

Hablamos hoy y ahora de la famosa paguita.
La paguita que le dicen algunos y algunas, que es un dinero que al final acaba en nuestro país y en nuestro propio beneficio, y no en un paraíso fiscal.

Un tema de vital importancia.
Hablamos de cuidar a las familias.
Hoy hemos escuchado aquí que nos dicen que cuidemos a las familias, a la vez que nos piden que bajemos impuestos.
Esto es absolutamente incompatible.
Si hablamos de cuidar los derechos como puede ser la vivienda, pero permitimos que se bajen los impuestos, yo creo que no es compatible.

España tiene la menor carga impositiva de toda Europa.
Pero luego cerraré con este tema.

Evidentemente, necesitamos un convenio entre el Instituto Nacional de la Seguridad Social con nuestro gobierno, con el del Botànic, que nos permita gestionar ambas prestaciones.
Hablamos del ingreso mínimo vital y de la renta valenciana de inclusión, que son dos hitos históricos: uno que conseguimos aquí en la comunitat en el 2017 aprobando la renta valenciana de inclusión -un éxito, un gran paso para la ciudadanía valenciana- y otro, con la aprobación del ingreso mínimo vital.
Ambas que debemos pelear para que se puedan percibir de forma adecuada sin duplicidades y sin colisiones.

Pero me preocupa, me preocupa que…, y quiero hablar un poco del procedimiento para solicitar las ayudas.
Y esto no es solamente responsabilidad del govern del Botànic.
Es responsabilidad de las administraciones públicas, de todos y todas, a nivel autonómico, a nivel general y, también, a nivel municipal -en los ayuntamientos es donde se gestionan los servicios sociales-.
Y me preocupa el procedimiento y me genera algunas dudas con respecto a las condiciones que la renta valenciana de inclusión esté condicionada.

Es muy duro, señorías, muy duro ir a pedirle…, que vaya una persona y que tenga que demostrar su situación de pobreza.

El trámite para solicitar esta «paguita», si me permiten la ironía, es un trámite en ocasiones humillante, igual que estar en las colas para pedir comida en un banco de alimentos para llenar la nevera.

Entonces, la situación a la hora de pedir la renta valenciana de inclusión…, te piden las cuentas bancarias para ver los movimientos de los últimos seis meses a ver cuáles son esos ingresos.
Imagínense y empaticen con esas personas que tienen que demostrar su pobreza.

Hablamos de personas que puede ser que nunca hayan estado una situación así y que les haya sobrevenido esta situación de necesidad.
Personas que no están preparadas para afrontar esa situación, personas incluso con estudios altos.
Podemos escuchar a esa persona responder «en mi hambre mando yo».
Y yo conozco un caso en que la frase fue esa, la contestación, «en mi hambre mando yo» y se fue.

Aquí tenemos un reto, que es ampliar, ampliar el alcance para poder llegar realmente a todas las personas que lo necesiten.

Y voy a cerrar ya.
Y me gustaría cerrar diciendo que la renta valenciana de inclusión, junto con el ingreso mínimo vital, aumentan la capacidad redistributiva de nuestro país, de España, que es la más baja de Europa y, además, contribuye y contribuimos a que no haya una desigualdad futura, permitimos a niños y niñas que viven en familias que reciben estos ingresos, que de recibir cero a recibir 462 euros al mes pues es algo, y les damos la oportunidad, quizá no completa, pero sí esa dignidad, les damos ese ánimo para levantarse por las mañanas, ese ánimo para salir adelante, para poder subir al autobús, al transporte público para poder ir a buscar trabajo, para ir a una entrevista de trabajo, situaciones en las que estamos aportando mejoras a la vida de las personas.

Pero, señorías, para afrontar esto debemos repensar de nuevo y debemos afrontarlo con valentía una reforma fiscal, una reforma del modelo fiscal con un impuesto a las grandes fortunas.

Y cierro ya diciendo que este decreto demuestra que la Comunitat Valenciana está a la vanguardia desde el 2017, que se aprobó la renta valenciana de inclusión, y ahora, desde el Gobierno de España, progresista, con el ingreso mínimo vital que se ha aprobado, estamos a la vanguardia y que cuando queremos sí se puede de verdad.
Pues a por ello.

Gracias.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Per a fixar posició és el torn del Grupo Vox Comunidad Valenciana.
Intervindrà en la seua representació la il·lustre diputada Llanos Massó.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Modifican ustedes con este decreto la Ley 19/2017, sobre la renta valenciana de inclusión, para que no entre en colisión, como nos ha explicado bien la señora Oltra, con el ingreso mínimo vital, medida estrella del vicepresidente del Gobierno para que no se generen duplicidades y se pueda compatibilizar.

Como ustedes reconocen, esta renta valenciana de inclusión es coincidente en muchos aspectos con el ingreso mínimo vital.
Yo pregunto: ¿qué sentido tiene mantener la renta valenciana de inclusión y hacerla compatible con el ingreso mínimo vital?

¿Se trata una vez más de mantener una medida con un gran coste para nuestra autonomía cuando el Estado ya presta ese servicio?
Si la prestación económica la está dando el Estado mantengamos la prestación social, mantengamos la elaboración de itinerarios individualizados.
Pero, claro, esto es mucho pedir porque les haría perder esa popularidad que ustedes están pretendiendo.
Menuda faena les han hecho, (aplaudiments) menuda faena les han hecho sus socios de Podemos con el ingreso mínimo vital, les han quitado el protagonismo en este tema.
¡Buena jugada, señores de Podemos!

Pero además ahora, según acabo de oír, sus socios parece que tampoco tienen muy claro que haya que justificar la necesidad de demostrar estar en una situación de pobreza.
Eso es como un limbo puro y duro, ellos quieren la paga para todos.
Y el subconsciente les ha traicionado cuando habla de la pobreza y de la indignidad.
Para nosotros ser pobre no es indigno.
(Aplaudiments)

En estos momentos reconocemos que es necesaria una ayuda para los españoles que más lo necesitan, dada la situación excepcional que se ha planteado.
Pero no podemos apoyar los términos en el que este gobierno lo plantea, aunque, de todas formas, alguno parece hacer de pitonisa intentando adivinar lo que va a votar mi grupo; ya se lo comunicaré cuando acabe mi intervención.

Con la renta valenciana de inclusión sucede lo mismo, aunque ésta sí que está de alguna manera vinculada en algunos casos a plan personalizado de intervención.
Pero hay otros aspectos que nos parecen totalmente inadmisibles.
Lo lógico hubiera sido que, una vez que se introduce el ingreso mínimo vital, sustituir y unificar el resto de programas de rentas mínimas para garantizar la igualdad de acceso de todos los españoles y su gestión e implantación con un riguroso control por la administración central, es decir, derogar la renta valenciana de inclusión.
Pero ustedes hacen todo lo contrario.
En el artículo 59 del decreto deslizan que sea la comunidad autónoma, o sea, ustedes, quien se encargue de ello.

Pero vamos a ver otras cosas de este decreto.
¿Recuerdan que no hace mucho en esta cámara pedimos, anticipándonos a un hecho, como que era que la madre en gestación pudiera tener en cuenta a ese hijo para la solicitud de centro escolar?
Y ustedes se opusieron.
Y, sin embargo, en el artículo 35 de este decreto podemos leer: «En los casos en los que no se cumplan todos los requisitos para poder ser persona titular de la renta valenciana de inclusión, pero exista una fecha objetiva y conocida en que se cumplirán, se podrá solicitar la Renta Valenciana de Inclusión».
Ustedes se lo niegan a las mujeres embarazadas, pero en su decreto lo meten.
(Aplaudiments) No sé si son ustedes más sectarios que incongruentes o al revés, la verdad.

En el artículo 64 ustedes ponen la disposición transitoria octava, de la compensación de créditos, incluso el informe de la Abogacía de la Generalitat le dice que carece de trascendencia y de efectividad alguna porque en el real decreto no aparece nada al respecto, y ustedes, sin encomendarse a nadie, deciden que los pagos que se realicen, que hayan realizado ustedes por la Renta Valenciana de Inclusión sean pagos a cuenta y que luego el Estado se los tenga que devolver.
El real decreto no dice nada en absoluto de todo esto.
Pero, vamos, ustedes van a la suya, como siempre.

Como ya hemos comentado, esta prestación económica viene acompañada de una prestación social encaminada a favorecer el empleo, a favorecer el acceso a una vivienda, a la formación.
Que todo eso sería muy positivo, pero como ustedes no pasan una sola oportunidad, incluso con las personas más vulnerables, de introducir todas sus herramientas de ingeniería social, estas personas además tendrán que formarse en igualdad de género, el nuevo «mantra progre», como ha recordado mi compañera.

Pero lo que es más grave.
Bajo el nombre de otros colectivos siguen manteniendo, como hacia la misma ley, que esto es un efecto llamada a gritos a la inmigración ilegal.
En el artículo del decreto se les ha pasado palabra legal.
Según este decreto, los beneficiarios tienen la obligación de aportar datos y documentos que les solicite la administración.
Una pregunta: ¿trasladarán ustedes a los Cuerpos y Fuerzas de Seguridad del Estado la información de que tienen conocimiento de personas que han entrado de forma irregular en España y residen aquí de forma ilegal, como es su obligación?

En el apartado de obligaciones también dicen que es obligación solicitar la adscripción como demandante de empleo.
Ya me explicarán como una persona que reside irregularmente puede solicitar un empleo.

No es admisible que un programa de ayudas sociales equipare al inmigrante ilegal, que en algunos casos han entrado incluso de forma violenta en nuestro país, con una viuda a la que no le llega para comer a final de mes, con un padre de familia que no puede darle de comer a sus hijos, con un empresario, con un autónomo que ha tenido que cerrar, despedir a sus trabajadores, que tiene una deuda bancaria, una deuda con la Agencia Tributaria, con la Seguridad Social, y que tiene solicitar esta ayuda.
Consecuencia de la falta de adopción de medidas de sus gobiernos.

Mientras tanto ustedes continúan disparando el gasto político: más consellerias, más vicepresidencias, más asesores.
Combatir la pobreza es un objetivo -voy terminando- para nosotros.
Y la forma más justa de hacerlo es no condenar al ciudadano a vivir de la renta pública, sino garantizar el derecho y el deber al trabajo.

¿Qué inclusión ha conseguido esta medida, señora Oltra?
Y son datos de su conselleria.
En el 2018 había -un momento, no lo encuentro-, 49 titulares son los que se han dado de baja de esta Renta Valenciana de Inclusión, un 1,1 %.
En el 2019, de 14.
463 titulares se dieron de baja 59 personas…

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, vaja finalitzant.

La senyora Massó Linares:

…-termino-.
¿Esa es la inclusión que ustedes han conseguido?
Un 0,4 % con esa renta valenciana de inclusión.
No puede ser que este tipo de ayudas sirvan para cubrir la mala gestión de sus gobiernos.

La mejor política es la que promueve el empleo y la libertad a los empresarios para emprender políticas fiscales y económicas que garanticen el empleo.

En situaciones excepcionales, como le he dicho, nosotros apoyamos este tipo de medidas, pero estas medidas tienen que cumplir una serie de requisitos que no me da tiempo a decirles.
Pero lo que sí tenemos claro es que el estado de bienestar de los españoles debe desarrollarse a costa del bienestar de los políticos, no de los propios compatriotas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Senyor Esteve, per a exercir el torn de rèplica.

El senyor Esteve Aparicio:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, estem d'acord en una cosa: ser pobre no és indigne.
Ara, una societat que permet la pobresa sí que ho és.
Per això està la Renda Valenciana d'Inclusió i per això està l'ingrés mínim.
(Aplaudiments) Si se vol sumar, endavant.

Vosté ha fet una retafila de receptes qual metgessa, que serien, segons vosté, les que solucionarien la pobresa.
Mire, són exactament les mateixes receptes que se van aplicar en 2008.
Sap com estem hui en la situació de la pobresa respecte de 2008?
Encara estem deu punts per damunt de la realitat de 2008, encara estem deu punts per damunt.

Escolte, ja no li parle d'ideologia, que és el que vosté ha vingut ací a plantejar, i a mí me pareix molt bé que vosté tinga la seua.
Li estic parlant de constatació de la realitat.
Eixes receptes no han funcionat, no només no han funcionat, sinó que han abocat a la pobresa borses socials que abans no estaven.
Si sabem, si tenim una constatació de la realitat que eixes receptes ens porten a això, sembla raonable, sembla de sentit comú, sembla lògic donar suport a este tipus de mecanisme que només en un any, li ho dic, ha contribuït, i recalque el que he dit abans, humilment, juntament amb altres situacions, amb altres qüestions, altres línies polítiques a reduir la pobresa.

Mire, vosté va intentar fer un exercici de prestidigitació parlant que les competències de la renda valenciana havien de desaparèixer i delegar-se en l'estat.
A dia de hui això no és possible, vosté és molt constitucional, jo ho sé.
Això no és possible.
Per què?
Perquè les competències que ha defensat la senyora Oltra respecte d'esta renda valenciana van en eixos criteris d'inclusió, en eixos itineraris d'inclusió que fan que no siga, com li ha dit la meua companya d'Unides-Podem, que no siga una «paguita».
Li ho estem dient des del principi i vosté, o no vol o no sap entendre de què va aquesta renda valenciana.
Va d'acompanyar processos vitals d'emancipació personal i familiar.
I ho he dit abans, no és suficient donar el PEV.
Eixes competències a dia de hui, les competències de serveis socials en aquest estat estan en les autonomies.
I més encara li dic, aquest Botànic ha apostat perquè estiguen en els municipis.
Per què?
Perquè el rostre de la pobresa està en els municipis i qui ho està gestionant i ho està fent molt bé són els serveis socials municipals.
Perquè la proximitat en un tema com aquest, li ho he dit, les cues de la fam, la necessitat de no vore's desbordat per una situació sobrevinguda està en la proximitat.
Tant de bo poguérem fer-ho casa a casa.

Li vaig a dir l'última.
Mire, abans la seua companya ens convidava a dedicar tots els nostres salaris a la lluita contra la pobresa i al tercer sector.
Jo espere, espere, en les diligències que obre hui la fiscalia anticorrupció sobre el seu partit acaben en una situació semblant, i vostés dediquen tots eixos diners a lluitar contra la pobresa també, per la resta braços oberts d'este Botànic per ampliar la protecció social.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyora Llanos Massó, per a rèplica al senyor Carles Esteve, té la paraula.

La senyora Massó Linares:

Bueno, a mí, a mí también me gustaría que, aparte de usted decidir o también intuir ya qué va a votar mi grupo, pues, aparte de todo eso, me escuchara cuando hablo.
Porque yo tengo muy claro que las competencias en asuntos sociales las tiene la Generalitat.
Y es lo que he dicho al principio de mi intervención.
Puesto que ya hay una prestación económica que presta el gobierno central, la Generalitat, la conselleria que preside la señora Oltra debería mantener las prestaciones sociales, las prestaciones de itinerarios individualizados para que las personas puedan formarse, puedan conseguir un trabajo y puedan progresar.

¿Hay que mantener la renta valenciana de inclusión porque el ingreso mínimo vital es insuficiente?
Bueno, pues dígaselo al señor Baldoví que lo apoyó muy contento.

Ustedes también vinculaban antes el cambio climático con la pobreza, con todas esas historias.
Vamos a ver, ustedes luchan contra la pobreza con declaraciones que no tienen ningún sentido, con leyes que no van a ninguna parte, mientras las medidas que de verdad acabarían con la pobreza y erradicarían en mayor medida la pobreza, que son las políticas económicas y las políticas fiscales, ustedes se encaminan en sentido contrario.

Hablaba de las «paguitas» para que no fueran al paraíso fiscal.
¿Pero no hemos quedado en que ese dinero lo da la administración, lo da la conselleria?
¿O es que el dinero de la conselleria se va a paraísos fiscales?
Ahí me ha quedado un poco la duda.

Hablaba usted de que es la primera generación que puede acabar con la pobreza.
Pues permítame que lo dude mucho con las políticas económicas fiscales, como digo, que ustedes están llevando a cabo.

Usted hablaba también de que, bueno, que las medidas de 2008 no han conseguido nada, que ahora estamos con un nivel de pobreza muy superior.
Pero también déjeme que le recuerde que ustedes llevan ya seis años gobernando en la Comunidad Valenciana, llevan seis años.
Vamos a ver, ¿cuánto tiempo necesitan ustedes para conseguir éxitos a nivel político?
¿Cuarenta años, como algunos dictadores?
(Aplaudiments) ¿Toda la vida, como los Castro en Cuba?
Vamos a ver, creo que en seis años, cuando uno tiene políticas efectivas, se tiene que empezar a ver los resultados.

Bueno, hablaba también de que nuestras medidas…, bueno, pues, que no son efectivas.
Bueno, pues, nuestras medidas son las únicas que han resultado efectivas allí donde se han implementado.
Las políticas de izquierda jamás han creado riqueza, (aplaudiments) jamás han creado empleo y jamás han sacado a ningún país y, en este caso, a ninguna comunidad autónoma de la situación en la que se encuentran.

Una ayuda de este tipo tiene que ser temporal y extraordinaria, vinculada a la búsqueda de trabajo y de un salario digno.
Pero lo que no puede ser es que, cuando llevamos dos años con esa renta valenciana de inclusión y vemos que, en el último año, el 0,4 % de más de catorce mil personas que eran titulares de esa renta valenciana de inclusión, solo el 0,4 %, unas 49 personas, han conseguido salir de su situación, ¿qué efectividad tiene esa medida?
Pues, la verdad es que, si tuviéramos que valorarlo por esos números, la efectividad sería bastante desastrosa.

Aparte de que estas medidas, las medidas sociales, las medidas de los itinerarios, como le he dicho antes, que habría que mantener para ayudar a esa gente a salir de esa situación…, aunque usted dice que yo me lo quiero cargar todo.
No.
Esos itinerarios individualizados, esas ayudas, ese asesoramiento a la familia hay que mantenerlo.
La prestación ya la está dando el gobierno central con el ingreso mínimo vital.

Pero es que, además, la viabilidad financiera, la viabilidad financiera de todas estas medidas, eso debe de combinarse porque si no, porque si no, al final, ¿qué sucederá?
Ustedes suben impuestos para pagar la renta valenciana de inclusión.
Y, al final, ¿qué va a pasar?
Que estaremos todos los valencianos viviendo de la renta valenciana de inclusión.
Y eso, ¿cómo se come, señorías?
Eso, ¿cómo se come?
(Veus) Aunque, eso es lo que ustedes pretenden, que al final…

El senyor president:

Senyories.

La senyora Massó Linares:

… que al final tengamos todos que vivir de esa paguita del estado.
(Aplaudiments) Porque hay mucha gente que está en una situación muy precaria, pero, con sus medidas políticas y medidas fiscales y medidas económicas, al final, nos llevarán a todos a esa situación precaria y no habrá renta valenciana de inclusión ni ingreso mínimo vital que consiga sacarnos del hoyo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem amb la fixació de posició que, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, realitzarà la il·lustre diputada María Quiles.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, señor presidente.

Gracias, señora vicepresidenta.

Señorías.

Desde que estalló esta crisis, hemos descubierto, pues, las enormes carencias de un sistema que todos pensábamos que, de una manera u otra, funcionaba de alguna manera.
Y esas realidades que nos han chocado en la cara, pues, han venido dadas de varios datos terribles: las enormes cifras de contagiados, las increíbles y difíciles de asimilar cifras de muertos y también, señoría, y creo que nos ha partido a todos el alma, por esto, (soroll de papers) por las colas de personas haciendo… o pidiendo alimentos en parroquias, en el banco de alimentos, en ONG, en Cruz Roja, porque, como siempre y por desgracia, ellos, esas ONG han ido por delante de la administración.

Con lo cual, desde Ciudadanos, entendemos que cualquier cosa que hagamos, por imperfecta que sea, por improvisada que sea, si conseguimos ayudar, mi partido, Ciudadanos, siempre va a estar en esa línea.
Porque no me puedo creer de verdad que ninguno de los que estamos aquí no haríamos lo posible para intentar solucionar esto.

Y, ¿qué es lo que traemos hoy aquí?
Pues, ese intento de una puesta en marcha de un mecanismo para armonizar dos prestaciones sociales: por un lado, la renta valenciana de inclusión, de carácter autonómico, y el ingreso mínimo vital, de carácter estatal.
Porque llega el gobierno central y, a través de un real decreto, regula el ingreso mínimo vital, absolutamente necesario, no creo que nadie pensemos que, con la que está cayendo, no hacía falta.
Pero, claro, yo no sé si el gobierno se ha dado cuenta de que vivimos en un estado de autonomías, donde las competencias están transferidas y donde en todas las comunidades autónomas existe una prestación semejante a nuestra valenciana de inclusión.

Entonces, yo no sé si a este gobierno no se le ocurrió pensar crear una armonización marco para que no nos encontrásemos todos, ahora mismo, en el caos absoluto en el que nos encontramos.
Y, por desgracia, es que, encima, no todos; hay dos comunidades autónomas, en concreto Navarra y País Vasco, en las que parece ser que, según el ministro Escrivá, como son eficaces gestionando, las van a gestionar directamente y se van a evitar los problemas que las otras quince sí vamos a tener.

Y yo le agradezco, señora Oltra, y sé que ha luchado lo posible y lo imposible para conseguir que nos dieran esa gestión; también, de hecho, lo hizo usted hasta en euskera.
Por desgracia, no funcionó.

La otra opción que usted pidió, esa cogestión que, por lo menos, evitaría ciertas duplicidades.
Pero ahora nos vemos que el convenio no va a llegar hasta, en principio, 2021.
Con ese convenio, tendríamos acceso al listado de personas que ya reciben el ingreso mínimo vital; con lo cual, nos evitaríamos esa duplicidad y nos quedaría mucho dinero libre para poder destinarlo a prestaciones sociales que, de verdad, yo creo que todos entendemos que, con la que está cayendo, va a hacer mucha falta.

Pero, claro, hasta que no llegue ese convenio, y según palabras textuales suyas, las duplicidades no van a poder evitarse, por desgracia.
O sea, ya tenemos claro que va a haber personas que van a estar cobrando, simultáneamente, estas dos prestaciones, con el desfase económico que esto va a suponer y, vuelvo a decir, con la necesidad de prestaciones que vamos a tener.

Segundo problema.
Si ya teníamos problemas para tramitar la renta valenciana de inclusión, y son palabras también de su síndic, que estamos casi un año esperando los trámites, cuando a los ayuntamientos les aumentemos el trámite de esta nueva renta valenciana…, o sea, el ingreso mínimo vital, es que los vamos a colapsar.
Con lo cual, el perjudicado, como siempre, el ciudadano.

Decir que este decreto, que nace con la idea de armonizar esas dos prestaciones, desde mi grupo entendemos, y aunque le he dicho que lo vamos a apoyar, que debía haberse tramitado como un proyecto de ley.
Pero, ¿por qué?
Porque, realmente, no son muchos los artículos en los que hablan específicamente de compatibilidad e incompatibilidad, realmente el 15 y el 16.
Podríamos habernos limitado exclusivamente a eso y hacer un proyecto en el que la oposición hubiésemos podido colaborar.

Porque, además, yo creo que mi grupo lo ha demostrado, que estamos aquí para colaborar, para sumar y para aportar.
Y entendemos que hay cosas que, por ejemplo, los artículos 3 y 7 hablan de definiciones que entendemos muy subjetivas, donde hubiésemos podido aportar; en el 12 del decreto se habla de derechos y obligaciones de los destinatarios, que no digo yo que estén mal, pero también creo que podíamos haber aportado.

Y, sobre todo, nos hubiese gustado opinar sobre el artículo 43 del decreto, entre otras cosas, porque habla de las revisiones de la prestación y habla de revisiones anuales, de oficio y periódicas, de manera aleatoria.
Entendemos que ese plazo anual, que ya lo hablaba en la anterior ley, es excesivo.
Igual que entendemos que serían necesarias más revisiones.
¿Por qué?
Porque estamos jugando con el dinero de todos los valencianos y por desgracia, señorías, creo que no nos sobra en estos momentos.

Dicho lo cual, y yo creo que para finalizar y aunque, como le he dicho, vamos a apoyar este decreto porque es necesario, hay tres cosas que, como mínimo, me apenan.
Y es que, por desgracia, no nos han dejado participar ni aportar y creo que podíamos haber aportado, sinceramente, desde este aspecto constructivo que estamos demostrando mi grupo.
Señora Oltra, y lo sabemos, no tenemos recursos ni efectividad para ponerlo en marcha y los datos del síndic, los datos que tenemos y hasta sus propias declaraciones lo demuestran.
Y, en tercer lugar y lo que más me preocupa, sin duda, es que estas deficiencias, como siempre, por desgracia y ojalá me equivoque, las acabará pagando el ciudadano, que es el más débil.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Sí, senyor Esteve, vol vosté replicar la intervenció de la senyora Quiles?

Té vosté la paraula.

El senyor Esteve Aparicio:

Senyora Quiles, mentre vosté arriba al seu escó, li agraïsc, una vegada més, la seua manera de vindre a esta cambra a aportar.
És un gust poder debatre amb vosté en un horitzó de construir.

Vosté és companya.
Vosté fa comunitat.
Moltes gràcies.

Hem coincidit prou, la veritat, a mi m'ha estranyat un poc.
Està el seu grup a un pas de la plurinacionalitat, no sé, quant a la gestió.

Crec que és important, crec que és important, quan parlem del conveni, no donar les coses per tancades.
És important que les administracions arriben a acords, a maneres de gestió conjunta, i que no tanquem portes a curt termini, pensant que açò de la pandèmia, açò de la COVID és una bombolla i que després vindrà una altra vegada el que teníem abans, sinó aprofitem, aprofitem per a millorar.

L'aposta del Consell, l'aposta del Botànic és municipalitzar la gestió dels serveis socials.
De poc serviria que ara signàrem un conveni, pel qual hi haguera una transferència d'una determinada competència, si no tenim la capacitat, vosté ho ha dit molt bé.

Ara, també li recorde, com he dit en aquest ple alguna vegada, que som la segona comunitat autònoma amb una ràtio més baixa de funcionariat.
Això és una qüestió que s'ha de resoldre, especialment en açò, especialment en açò.
Se li ha de donar múscul a l'administració perquè, al final, resol l'últim que ha dit vosté, que no ho pague la ciutadania.

Gestionem d'eixa manera.
Jo crec que hem d'obrir eixe espai, eixe espai de diàleg, tranquil, seré, amb el govern de l'estat; crec que hi ha disposició, crec que hi ha possibilitat.
I tinc tota la confiança que tant la renda valenciana i els mecanismes d'inclusió com el mateix ingrés mínim vital eixiran reforçats d'açò i tindrem millors eines de lluita contra la pobresa.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyora Quiles, per a rèplica al senyor Carles Esteve, té vosté la paraula.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, señor presidente.

Señor Esteve, yo creo que nosotros siempre hemos estado en esa disposición, lo tenemos clarísimo.

Usted ha repetido una frase como un mantra -y a mí me gusta- durante sus intervenciones y ha dicho «cal fer comunitat».
Totalmente de acuerdo.
Díganselo ustedes también al señor Escrivá, que entiende que somos menos eficientes y menos eficaces que otras comunidades autónomas, lo cual me parece absolutamente injusto y vergonzoso.
Dígaselo al señor Sánchez, que nos tiene infrafinanciados y no nos permite tener gente para poder gestionar esto como debería ser.

Y, sobre todo, también decirle que es verdad que usted decía que se puede acabar con la pobreza (inintel·ligible) … Es decir, yo creo que todos los que estamos aquí entendemos que deberíamos de… y, por lo menos, intentarlo.
Yo creo que el problema es la manera.
Y ustedes solo entienden una y demonizan la otra.

Y desde Ciudadanos tenemos claro, y por eso apoyamos este tipo de decretos… Hay un sector muy débil al que hay que apoyar, y para eso está la administración; pero hay un sector que no hay que demonizar, y es el sector industrial y es el sector comercial y es el sector empresarial.
Por eso, desde mi grupo, presentamos propuestas para blindar el sector automovilístico, presentamos propuestas para que el turismo se desarrolle, para que vengan los funcionarios sanitarios a hacer gasto en nuestra comunidad.

Es decir, tienen ustedes…, nosotros nos acercamos, pero les pedimos que se acerquen y entiendan que lo privado no es malo y que solo vamos a poder salir de esto, y desde mi grupo lo tenemos claro, uniendo esos dos sectores.
Desde aquí, yo, de verdad, le hago esa llamada a usted y a todo el Botànic, porque solo saldremos de aquí juntos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà la posició, en nom del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Elena Bastidas, sobre el Decret llei 7/2020.

La senyora Bastidas Bono:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Se nos presenta hoy un decreto con apariencia de ser positivo para ayudar a las personas y familias más vulnerables de la sociedad.
Y aunque el fondo y el objetivo lo compartamos, lamentablemente en la letra pequeña de esta ley observamos una serie de carencias y descoordinación que nos plantean serias dudas, cuando no certezas, de que vaya a ser lo ágil y eficaz que la urgencia de la situación requiere.

Como viene siendo habitual, es marca de la casa, de la izquierda en general y de la valenciana en particular, aprobar o impulsar medidas que no han tenido el rigor y el trabajo previo necesario, siempre más preocupados por vender que por garantizar que el producto esté en condiciones.

Ya desde su origen, el ingreso mínimo vital nace sin el consenso necesario con las comunidades autónomas, sin haber realizado ni siquiera una conferencia sectorial.
Se podría haber gestionado o cogestionado por las comunidades autónomas, pero, como eso solo parece que le ha tocado al País Vasco y a Navarra, ya sabemos lo que pinta el PNV y lo que no pinta Compromís.

Pero es que, además, hemos tenido que pasar la vergüenza, como comunitat, de que el ministerio nos recuerde que la gestión de la señora Oltra con la renta valenciana de inclusión no es eficaz, por ser suave, porque el ministro habló de falta de capacidad.

Ya ven, no solo lo dice la oposición, lo dice el Síndic de Greuges, las familias que lo sufren y esa bofetada política nos llega hoy aquí y nos plantea una serie de interrogantes.
¿Quién y qué nos garantiza que no va a producirse un colapso en la tramitación?
Porque si ya el grueso de las quejas de la renta valenciana de inclusión está en torno a los 14, 16 meses de retrasos, las soluciones para evitar el colapso precisamente no están contempladas en este decreto ley.
Y nos preocupa, por tanto, que pueda tener un efecto multiplicador, por el impacto socioeconómico de la pandemia, un impacto que cada indicador apunta más duro que el otro.

Somos todos conscientes, nosotros lo somos, de la urgencia y de que es vital para el día a día de muchas familias.
Pero, precisamente por eso, porque es vital, nosotros entendemos que hay que trabajar con cirugía de precisión cada medida para evitar duplicidades, simplificar los procedimientos administrativos y reforzar también a los ayuntamientos.

Y la Comunitat Valenciana, miren, señorías, según sus propios datos, tiene una tasa AROPE del 31,3 %.
Estamos 5 puntos por encima de la media española en personas en riesgo de exclusión social o precariedad, un 10 % más alta, por cierto, que en 2008, en la anterior crisis, cuando gobernaba, por cierto, el Partido Popular en la Comunidad Valenciana.

Y las previsiones nos hablan, además, de una caída del PIB, lo decía la OCDE últimamente, del 11 %.
Si esto se confirma, vamos a llegar a unos datos de pobreza absolutamente escalofriantes, dramáticos.

Añádase la triste realidad, que les explicaba, de cómo gestiona la señora Oltra la renta y tendrán la conclusión de la preocupación que existe en el Grupo Parlamentario Popular.

Eso por no hablar de que, ya con los primeros pagos del ingreso mínimo vital, ya se han detectado unas duplicidades, no sabemos cuántas, y ahora toca iniciar procedimientos para que devuelvan el dinero cobrado indebidamente.
Y les recuerdo, señores del Botànic, que el propio ministro Escrivá les responsabiliza a ustedes por su falta de voluntad política para, precisamente, evitarlas.

Y nos plantea, señorías, este decreto ley una modificación del artículo 15 de la Ley de la renta valenciana de inclusión en base a que se calcule al salario mínimo interprofesional del 2019.
¿Por qué no al del 2020?
¿Por qué sabiendo que la diferencia entre optar por una opción o por otra, ustedes, señores del Botànic, deciden recortar un 5,5 % a la gente que más lo necesita?
Ustedes lo han decidido, lo han decidido de manera unilateral y la opinión pública lo tiene que saber.

Por eso, el Grupo Popular les pregunta, ¿qué van a hacer con esos 74 millones de euros que se van a ahorrar por la gestión del ingreso mínimo vital?
Nosotros tenemos muy claro a qué se deben destinar y, de hecho, vamos a presentar una iniciativa para que pueda constar por escrito y debatida en esta cámara.

Porque luego ya sabemos, ustedes luego suben aquí, nos cuentan sus buenas intenciones.
Pero nosotros queremos tener la garantía y el compromiso de esta cámara.
Que luego ustedes tienen la firma muy ágil para contratar asesores, crear más altos cargos, pero cierran puño cuando se trata de los más vulnerables.
También sabemos, por otro lado, que tienen muchas condenas a pagar por costas procesales por juicios que pierden.

Pero, miren, la sociedad valenciana necesita dignificar, en primer lugar, las prestaciones de la renta valenciana de inclusión; incrementar las coberturas, precisamente, concretamente, para las personas con discapacidad; incrementar las cuantías complementando las pensiones; asegurar convenios necesarios al acompañamiento de los servicios sociales y, por ejemplo, también las organizaciones del tercer sector para su inserción laboral; entre otras muchas cosas.

Fíjate cuántas cosas se pueden hacer con esos 74 millones.
Pero nosotros insistimos que hubiera sido mejor optar por no quitarle el dinero a los más necesitados aplicando el salario mínimo interprofesional del año 2020.

Señorías -voy acabando- este decreto va a contar con la abstención de nuestro Grupo Popular porque, entendiendo que es necesario compatibilizar el ingreso con la renta valenciana de inclusión, lo siguen ustedes haciendo con los mismos errores, con improvisación, recortando y creando una fórmula de gestión que es insuficiente, que no es ágil y que puede provocar colapso y que opta por recortar derechos a los valencianos.

Y la deficiente gestión de la señora Oltra en cuanto a la renta valenciana de inclusión, señor Esteve, no nos ofrece ninguna garantía.
Dios quiera que no se cumplan las previsiones que nos sitúan en unas tasas de pobreza insoportables como sociedad porque con su ineficaz manera de gestionar y su afición a dar discursos, pero cuando pueden cogen la tijera y recortan, nos llevarían aquí, en esta comunidad, a un escenario trágico.

Se lo he dicho muchas veces: No confundan deseos con realidades.
De los discursos no se come ni se pagan las facturas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyor Esteve, vol exercir el dret de rèplica a la intervenció de la…

El senyor Esteve Aparicio:

Sí.

El senyor president:

…diputada Elena Bastidas?

Doncs, té vosté la paraula.

El senyor Esteve Aparicio:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyora Bastidas.

A vore per on comencem.
El senyor Casado, fa pocs dies -sí, el senyor Casado.
Supose que el coneixerà encara que siga per la tele.
Jo no parle, no he tingut la sort de parlar amb ell- digué que el Partit Popular va inventar les rendes garantides, fent referència a Galícia i a Castella Lleó.
Sap el que va dir la seua companya de bancada en 2017 en el debat sobre la Llei de la renda valenciana d'inclusió?
«No es nuestro modelo, nosotros creemos en el esfuerzo de la gente.
»

Què ha passat en estos dos anys?
Per què ací diem una cosa en Galícia una altra?
És Feijóo, és Casado, és…, cap on van vostés?
Quines són les seues propostes?
Què pensen de la pobresa?
Jo, sincerament, no ho entenc.
Li dic perquè no ho entenc.
Perquè anem a comparar, vosté a volgut comparar, anem a comparar -jo no soc molt de comparar, sincerament.

Però anem a comparar.
2015, renda garantida, quantia mínima garantida 400 euros, a dia de hui 630 en la renda valenciana d'inclusió; cobertura per a 3 anys, a dia de hui indefinida en la renda valenciana d'inclusió; 10.
000 titulars en 2015 de la renda garantida, 54.
000 hui en la renda valenciana d'inclusió; 20.
000 persones esperant, 20.
000 persones esperant, una mitjana de dos anys en el cas de 2015 -el doble dels titulars- 13.
000 ara.

És una xifra, 13.
000, que ens fa mal -ho hem dit-.
Cal molt camí, queda molt per fer i tenim clar…, i ho reconec ací i ho ha reconegut la vicepresidenta també.
La xifra de la pobresa que ens ha d'interessar no és quant hem avançant sinó quant queda per fer, quede en les seues mans per col·laborar en això.

I enllace en l'altra idea, mire, no és el seu model, evidentment que no és el seu model.
El seu model és, potser, la ciutat d'Alacant.
A dia de hui tenim nou mesos de mitjana -i ho reconeguem, ho ha reconegut abans- tenim nou mesos de mitjana de resolucions de la renda valenciana.
Per açò una de les qüestions que aborda aquest decret és reduir eixa burocràcia, nou mesos de mitjana.

Estem en 14 mesos, la ciutat que més llista d'espera té ara mateixa es la ciutat d'Alacant.
Que li recorde és la mateixa ciutat en què el seu ajuntament després de no haver fet res, absolutament res, en els nuclis més empobrits, en els nuclis més vulnerables dels barris del nord va decidir ofrenar menjar.
Anem a resoldre, anem a celebrar Sant Joan, ofrenant menjar.
I recorda el que els va dir alguna de les associacions d'eixos barris?
El menjar se'l guarda vosté, jo estic demanant dignitat.

Què és dignitat?
El que està plantejant aquest Consell.
Anar allí, treballar allí, buscar triangular solucions possibles amb tots els actors de l'administració, també amb el tercer sector.
I quina és la resposta de l'ajuntament del seu partit, l'ajuntament del seu partit en Alacant?
Encara estem esperant.

Si volem resoldre la pobresa, ens arromanguem i treballem.
(Aplaudiments) I qui està fent a dia de hui una campanya de quedar molt bé en el dia a dia és exactament este tipus d'accions.

Si volen reduir la pobresa i eliminar-la -no ho he dit jo, ho va dir Pobresa Zero fa 12 anys, no ho dic jo- som la primera generació que pot resoldre este problema.
Si es volen sumar a açò, solucions efectives i coordinades.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a rèplica a la…, la diputada Elena Bastidas té la paraula.

La senyora Bastidas Bono:

Muchas gracias, señor presidente.
Me había rehecho mi primera intervención.

El ingreso mínimo vital no es un recurso asistencial, no se equivoque, que nadie se equivoque -tampoco lo es la renta- es un instrumento político.

Porque si lo fuera -en el caso concreto ahora del ingreso mínimo vital- las medidas que se han adoptado por el Gobierno de España hubiesen pretendido, precisamente, lo contrario, que es reforzar las rentas autonómicas y extender precisamente su aplicación a un mayor número de personas con pobreza o de familias con pobreza severa.

Y lo hubieran hecho con una mayor aportación de fondos -que esa era un poco la idea inicial- desde administración central a la Comunidad Valenciana; la generación, desde luego, de una ley que fuera más uniforme para todo el territorio y la simplificación -algo que es un clamor- en los procesos de adjudicación.

Y aunque ese ingreso mínimo vital, señor Esteve, está dotado inicialmente con 3.
000 millones de euros, la gran crisis que ya tenemos aquí tocando la puerta -aquí, en la Comunidad Valenciana, también en España- va a ser esa cantidad insuficiente para poder lograr que, precisamente, en el año 2020 la pobreza extrema afecte a 1 millón de personas.

Pero es que en la renta valenciana de inclusión va a pasar los mismo.
Antes de la crisis -ya le he recordado los datos- antes de la crisis un millón y medio de valencianos estaban en situación de pobreza o en una situación de precariedad.

Pero también hay una población de 400.
000 valencianos en situación extrema.
Y eso que todavía no se conoce el impacto que ha tenido la pandemia, con unas caídas del PIB -la OCDE dice del 11 %, ya se está diciendo últimamente que puede ser del 12 %- no podemos saber todavía el impacto multiplicador que en términos de pobreza y pobreza severa pueda tener en la Comunidad Valenciana.

Por tanto, yo creo que es urgente que se tomen medidas.
Medidas de calado, medidas urgentes -como le decía- porque nos vamos a encontrar con personas que no van a estar, desgraciadamente, ni en el ingreso mínimo vital ni en la renta valenciana de inclusión, teniendo en cuenta que ese número de personas en esa situación de pobreza van a ir, desgraciadamente, en aumento.

Porque el decreto ley que se ha traído aquí y no se está hablando -usted no lo ha planteado, como tampoco lo ha hecho la señora Oltra- hay una parte de ingreso o de ahorro y hay una parte de gasto.
Una parte de gasto que es la que menos y una parte de ingresos que es la que más.
Estamos hablando de que hay un ahorro de 74 millones de euros que debe comprometerse la señora Oltra a que se reinvierta en políticas sociales.

Ya he dicho, mi grupo parlamentario va a traer aquí una iniciativa para que ese dinero se reinvierta en política social.
Un ahorro que, desde ya mismo, la señora Oltra tenía que haber, digamos, aprovechado la ocasión para poder mejorar, dignificar las prestaciones y ampliar las coberturas, como le he dicho en mi primera intervención.

No se entiende que se mantengan recortes en la renta, en las cuantías de la renta, en el momento en que precisamente ahora más necesita.
Los datos -como le decía, señor Esteve- son aterradores antes de la pandemia, sin conocer el impacto que va a tener la pandemia en términos de pobreza y precariedad.

Un recorte que se plasmó en un decreto ley, concretamente el 4/2020, y que precisamente se hubiese podido utilizar este decreto ley para suprimir ese recorte teniendo en cuenta que hay un ahorro, como refleja la memoria económica, de 74 millones de euros.
Que debe servir, insisto, para mejorar las prestaciones y ampliar las coberturas.

Es decir, es absolutamente increíble que teniendo dinero, como se va a tener de más con esos 74 millones, ustedes van a permitir que se recorte a los perceptores de la renta valenciana de inclusión un 5,5 % y que los perceptores de la renta valenciana de inclusión puedan perder hasta 835 euros al año, insisto, teniendo dinero y teniendo ahorro como el que van a tener.

Pero es que, además, también ustedes podrían haber utilizado este decreto ley para ampliar y, precisamente, adelantar la entrada en vigor de la cuarta modalidad de la renta valenciana de inclusión y no esperar a una prórroga, que ustedes hicieron el año pasado.
Podían haber utilizado este decreto ley para anticipar esa cuarta modalidad de renta valenciana teniendo dinero, como tienen de ahorro, con los 74 millones de euros.

Pero es que, además, podían haber utilizado ese decreto ley para introducir mejoras en la tramitación, para los pagos.
Algo que empieza a ser ya, como le decía también en el anterior decreto, algo que empieza a ser un mal crónico en la conselleria de la señora Oltra.

Porque, miren, es que se repite y se enorgullece, usted lo ha dicho así, eh, en tono brillante: ¡Más de cincuenta y cuatro mil valencianos!
Bueno, eh, tampoco hay que sacar pecho que haya tanta gente, ¿verdad?
Mejor sería…, la manera más efectiva, verdad, de que estamos haciendo las cosas bien es que se redujera la gente en la renta valenciana de inclusión.
No creo que sea precisamente algo para sacar pecho.

Pero lo que usted no dice, señor Esteve -tampoco la señora Oltra-, es la cantidad de valencianos que están esperando los pagos de la renta.
La cantidad y los miles de solicitudes que llevan esperando entre 9 y 19 meses, esperando cobrar la renta valenciana cuando más lo necesitan.

Y es increíble, además, que la propia conselleria incumpla la ley que, además, la propia sindicatura, el Síndic de Greuges -también los colectivos, también el PP- le dice que lo que no puede hacer es incumplir los plazos y lo que debería hacer -que no sabemos por qué- es cumplir el silencio administrativo y que fuera la concesión positiva.
Queremos saber, ¿por qué eso no se aplica?
¿Por qué se incumple la propia ley de la conselleria?

Lo que tampoco se dice aquí es que la burocracia es insoportable y los recursos insuficientes para los colectivos y también para los ayuntamientos.
Que, si esas rentas tienen que ser eficaces, con lo que dice el síndic que compromete la eficacia la señora Oltra en la gestión de la renta y los datos en la mano, la verdad es que tenemos motivos para preocuparnos por la puesta en marcha de la compatibilización de ambos.

Pero es que, además, aquí se ha dicho: la inserción y los circuitos de inserción son un fracaso.
110 personas solo se han dado de baja en dos años -los dos años que llevan en marcha- la renta valenciana de inclusión.

En definitiva…

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Bastidas Bono:

Acabo ya.
Una oportunidad perdida.
La señora Oltra podía y debía, en estos momentos, ser más ambiciosa porque tiene la tercera tasa de cobertura más mala del país, tiene un 3,1 % de cobertura en cuanto a prestaciones en comparación con las personas en situación de pobreza, y deja fuera…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Bastidas Bono:

…al 90 % de las personas que lo necesitan.
Y hay dos cosas que no se recuperan, dos cosas que no se recuperan…

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Bastidas Bono:

…el tiempo, el que pierde la señora Oltra en propaganda, y, desde luego tampoco, la oportunidad -como ustedes también están perdiendo-…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Bastidas Bono:

…de ayudar en estos momentos a quien más lo necesita.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició en nom del Grup Parlamentari Socialista la il·lustre diputada Rosa Peris.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, president.

Senyora consellera.

Senyories.

Al desembre del 2017 esta cambra aprovava una de les lleis més importants de la legislatura, era la Llei de la renta valenciana d'inclusió.
Emprenguérem, amb voluntat decidida, la lluita contra l'empobriment i l'exclusió social mitjançant una prestació de naturalesa econòmica -clar que sí- però també amb una prestació professional per afavorir la inclusió social, trencar el circuit maleït de l'exclusió i generar esperança i oportunitats de canvi.
Havíem d'acabar amb la idea que la pobresa s'hereta.
En poc menys de dos anys, deixàvem enrere aquella raquítica garantida de ciutadania que, com s'ha dit, al 2015, el govern de la Generalitat del Partit Popular dedicava l'astronòmica xifra de 20 milions d'euros.

Poden vostés sentir-se molt orgullosos del que feien.
Però l'important és que començava a rodar una nova prestació, la renda valenciana d'inclusió, a la qual hui destinem 229 milions d'euros.

Deia la portaveu del Partit Popular en algun mitjà de comunicació, en unes declaracions un poc temeràries, que «las ayudas a los valencianos más vulnerables están en su peor momento».
Bé, doncs si 229 milions és «su peor momento», no trobe qualificatiu, fique-li-ho vosté als 20 milions que destinaven (aplaudiments).

Aquell compromís que va adoptar el govern de la Generalitat, hui també és compartit pel govern d'Espanya que, mitjançant el Reial decret 20/2020, ha aprovat l'ingrés mínim vital, un pas valent i decidit en la construcció del quart pilar de l'estat de benestar.
A la dreta açò li sona a xinés.

Un pas valent i decidit en la lluita contra la pobresa i l'exclusió social.
Un pas valent i decidit del govern d'Espanya per a aprovar una prestació sòl, mínima, compatible i igual a tot el territori espanyol.
No hi ha formigó que compacte més este país que la justícia social.
No hi ha ningun altre element que unisca més este país que trencar amb les desigualtats.

Per això, en a penes un mes, 9.
000 llars de la Comunitat Valenciana han rebut el primer pagament de l'ingrés mínim vital.
31.
000 valencians i valencianes són beneficiàries, i la mitat són menors, i les famílies monoparentals i els xiquets i les xiquetes constituïxen l'element central de l'ingrés mínim vital.

L'ingrés mínim vital és una prestació no contributiva de la seguretat social.
I ho dic açò per a recordar que el 149.
1 de la Constitució espanyola atorga competència exclusiva a l'estat en la legislació bàsica i règim econòmic de la seguretat social.
En fi, és que ací s'han escoltat algunes coses molt fortes.

Els dos governs hem fet el que ens pertoca.
Fer política que beneficia les persones més vulnerables.
Ser radicals en la igualtat i la lluita contra la pobresa i l'exclusió social.
Ara, senyories, ens pertoca adaptar les legislacions perquè siguen útils i eficaces a les polítiques, conscients, senyora consellera, que a voltes allò difícil és obrir el camí.

Nosaltres ho férem abans, però l'important és anar en la direcció adequada, sense perdre de vista quins són els actors principals, les persones que patixen la pobresa.

El decret que hui convalidem expressa aquesta voluntat, i el Reial decret llei 20/2020 preveu un camí comú.
Preveu la compatibilitat, preveu els protocols telemàtics d'intercanvi d'informació, la possibilitat de convenis en les comunitats autònomes que contemplen fórmules de gestió de la prestació de l'ingrés mínim vital.

I per tant, el decret que hui votem va a permetre complementar l'ingrés mínim vital amb la renda valenciana d'inclusió, alliberar els fons públics que permeta aplegar a més persones vulnerables, enfortir les prestacions professionals per a afavorir els processos d'emancipació de les persones, evitar duplicitats i no incrementar la burocràcia, amb procediments més simplificats.

Per tant, senyories, i en açò acabe, president, necessitem que la pobresa deixe de ser un mal hereditari i camine cap a la dignitat.
Obrir una finestra d'oportunitats, especialment per als xiquets i xiquetes que patixen la pobresa.
Necessitem traureÂ´ls de la invisibilitat.
Estem a l'alçada, senyories.

Però, si algú no està o no vol estar, senyora consellera, agafe la voluntat que els falta a d'ells per a entre tots avançar cap al camí en comú que hem decidit.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, hem finalitzat el punt dos.
Saben vostés que votarem en finalitzar el punt quart.

Declaració institucional de les Corts Valencianes de suport als artistes falles i foguerers

El senyor president:

Anem a llegir tot seguit una declaració institucional de les Corts Valencianes de suport als artistes falles i foguerers, i de seguida continuarem en el segon punt de l'ordre del dia.

La declaració, amb el suport de tots els grups parlamentaris, diu així:

«Els artistes fallers són l'eix vertebrador i principal de les Falles, una festa que compta amb el reconeixement de patrimoni immaterial de la humanitat.
Sense els tallers artesans no existirien els monuments fallers, i per tant, tota la festa i tota la indústria que està al voltant d'estes creacions artístiques.

»També açò mateix passa a la ciutat d'Alacant i altres localitats amb les Fogueres, sent el monument foguerer el motiu principal de la festa.
La professió, no reconeguda com a tal, de l'artista faller o foguerer és un fet autòcton valencià que genera més de tres mil llocs de treball en la nostra terra, i que compta amb vora 400 artistes distribuïts al llarg i ample de la nostra geografia.

»La crisi sanitària de la COVID-19, que provocà la suspensió de les Falles pocs dies abans de plantar i posteriorment l'ajornament i la suspensió de les Fogueres, ha suposat un colp per als tallers artesans on es creen les nostres Falles i Fogueres, fent baixar la seua productivitat i amenaçant la continuïtat de moltes empreses, i per tant de molts llocs de treball, tant directes com indirectes.

»És per això que, en un moment de reconstrucció econòmica, social i sanitària, és precís que les institucions públiques i les diferents administracions tinguen en compte les reivindicacions i les necessitats dels artistes fallers i foguerers, per tal de garantir la pervivència del sector i garantir també la continuïtat de la festa, que s'estructura al voltant del monument que es planta en centenars de carrers, places i avingudes de tot el territori valencià en diferents èpoques de l'any.

»Per tot això, les Corts Valencianes, primer, mostrem el nostre suport als artistes fallers i foguerers, com una professió autòctona valenciana imprescindible per a la continuïtat de la celebració de les festes de les Falles i de les Fogueres.

»Per això, demanem al Consell de la Generalitat i a totes les administracions amb competències el reconeixement de l'ofici d'artista faller i foguerer.

»Segon, demanem a totes les administracions públiques l'articulació urgent d'ajudes, subvencions i línies de crèdit per a evitar el tancament dels tallers fallers i foguerers, i també ajudar aquells que hagen hagut de tancar per impossibilitat de continuar pagant lloguers, sous i altres despeses.

»Tercer, proposem la creació d'un grup interdisciplinari i transversal de treball entre les diferents administracions, la Federació de Gremis d'Artistes Fallers i tots els col·lectius implicats en una festa que és patrimoni immaterial de la humanitat, per articular accions i interlocucions àgils a l'hora de fer front a la crisi actual, a noves situacions que puguen afectar greument la festa, i que servixca també per a potenciar i projectar més encara tota la indústria relacionada amb les Falles i les Fogueres, per la seua influència econòmica tan positiva en la nostra societat.

»Palau dels Borja, 15 de juliol del 2020.
» (Aplaudiments)

Validació o derogació del Decret llei 6/2020, de 5 de juny, del Consell, per a l'ampliació d'habitatge públic a la Comunitat Valenciana mitjançant els drets de tanteig i retracte (RE número 19.
308, DOGV 8832 bis)

El senyor president:

Senyories, passaríem al següent punt de l'ordre del dia, i últim d'este matí, a la vesprada ens queden dos punts més, que és el tercer, que és validació o derogació del Decret llei 6/2020, de 5 de juny, del Consell, per a l'ampliació d'habitatge públic per a la Comunitat Valenciana, mitjançant els drets de tanteig i retracte.

Donem la benvinguda i agraïm la presentació que ara ens farà el vicepresident segon del Consell.
I donem ja la paraula a l'il·lustre vicepresident Rubén Martínez Dalmau, que ens farà la presentació del decret llei.
Quan vosté vullga.

El senyor vicepresident segon del Consell i conseller d'Habitatge i Arquitectura Bioclimàtica:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores diputades, senyors diputats.

El passat 5 de juny, el Consell va aprovar el Decret llei 6/2020, per a l'ampliació de l'habitatge públic a la Comunitat Valenciana, mitjançant els drets de tanteig i retracte.

Hui comparec davant les Corts Valencianes per a explicar les raons que han donat lloc a la seua elaboració, i per a sol·licitar el vot favorable de les seues senyories per a la seua convalidació.

Senyories, no fa encara ni una setmana que vam anunciar l'adquisició de 218 habitatges, mitjançant el dret de tanteig, una compra que em vaig atrevir a qualificar d'històrica, ja que significava un punt i apart en les polítiques d'habitatge del País Valencià, per dos motius inqüestionables.

En primer lloc, perquè mai abans la Generalitat havia exercit este dret en habitatges protegits de promoció privada.
Repetixc: mai abans s'havia fet.
És important remarcar este missatge, perquè, com diu l'especialista d'habitatge, Javier Burón, si no s'havia fet amb anterioritat, no era per qüestions legals, sinó per decisions purament polítiques.

Cal dir-ho clar i ras: les valencianes i els valencians tenen dret de saber què ha passat amb les polítiques públiques d'habitatge durant els vint anys anteriors a l'entrada del govern del Botànic.

Tenen dret a saber que el parc públic d'habitatges ha passat de ser de 45.
000 habitatges a únicament 14.
000.
Tenen dret a saber que s'han invertit milions i milions d'euros, diners de totes i tots nosaltres, en promocions d'habitatges dels quals únicament s'han beneficiat uns poquets.

Tenen dret a saber que s'han deixat escapar milers d'habitatges públics que ara són propietat de fons d'inversió.

En canvi, el govern del Botànic té molt clar on estan les seues prioritats.
Nosaltres treballem per fer valer l'article 47 de la Constitució espanyola, sobre el dret a disfrutar d'un habitatge digne i adequat.
L'article 33.
2 de la Constitució, sobre la funció social del dret a la propietat.
L'article 10 de la Constitució, sobre la dignitat de la persona.

I també treballem el nostre article 16 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, on diu que la Generalitat garantirà el dret d'accés a un habitatge digne dels ciutadans valencians.

I eixa és la diferència entre els que treballem per a la gent que necessita un sostre on desenvolupar la seua vida i els que treballaven per la gent que feia negoci amb un bé de primera necessitat.
(Aplaudiments)

Esta adquisició d'habitatges aclarix qualsevol dubte que puguera haver sobre l'operativitat i efectivitat d'este decret llei, ja que és el pur reflex del procediment que ens ha dut fins ací.
Per això, podem assegurar que la norma és plenament efectiva i immediatament aplicable, cosa que explicaré amb deteniment a continuació.

D'altra banda, el segon motiu és pel moment de dificultat en el qual ens trobem immersos.
En el mes d'abril es van donar a conèixer dos informes que reforçaven la nostra idea d'ampliar el nombre d'habitatges públics.

El primer d'ells és l'informe del relator especial de Nacions Unides sobre l'extrema pobresa i els drets humans a Espanya, Philip Alston.
I el segon és l'estudi sobre el mercat de l'habitatge entre 2014 i 2019, que va publicar el Banc d'Espanya.

En la seua visita, Philip Alston va constatar que, juntament amb el problema de la desocupació, Espanya estava sumida en una crisi d'habitatge d'enormes proporcions.
A aquest deteriorament, cal sumar, de forma imprevista i molt perjudicial, les conseqüències que la COVID-19 està causant i seguirà causant en l'activitat econòmica.

D'altra banda, el Banc d'Espanya assenyalava que les mesures més adients per a resoldre este problema són aquelles encaminades a augmentar el nombre de cases a favor de l'administració pública.
Garantir el dret a l'habitatge serà el repte social més important de la pròxima dècada per a les administracions públiques, ens diu el Banc d'Espanya.

Senyories, és de gran importància entendre que estem responent amb este decret llei, perquè tenim davant nostre un procés pel qual les entitats financeres estan desprenent-se de tots els immobles que van acumular en la crisi econòmica de 2008.

I utilitze el verb desprendre conscientment, i en el sentit literal de la paraula.
Perquè el que fan alguns bancs no és vendre estes cases als fons d'inversió, sinó que es desprenen d'elles a uns preus moltes voltes irrisoris, agrupant centenars o milers de vivendes en paquets.

No cal que els recorde que en moltes d'aquestes cases continuen vivint famílies, famílies que en el seu moment van perdre la propietat, i que ara es veuen amenaçades, veuen amenaçada la seua permanència per la pujada dels preus del lloguer o perquè als fons d'inversió no els ix rendible renovar els contractes de lloguer, ja que vol dedicar eixes cases a un altre ús com, per exemple, el lloguer turístic.

I tot això evidencia que l'aprovació de la norma era indispensable i que, sense cap tipus de dubte, concorren els motius que justifiquen l'extraordinària i urgent necessitat per tal d'implementar els mecanismes per a ampliar la xarxa pública d'habitatge sense més dilació.
Tenim, per tant, un mandat normatiu i un imperatiu social d'actuació que hem traduït en este decret llei.

En esta línia, la utilització de la figura del decret llei està plenament justificada i, a més, seguix la doctrina més consolidada del Tribunal Constitucional en sentències, com la 61/2018, amb una doble motivació.

D'una banda, ens recorda la citada sentència que l'ús del decret llei és adient en situacions que s'han qualificat de conjuntures econòmiques problemàtiques, com és el cas clarament.

I d'altra banda, també afig que el fet que es considere una reforma estructural no impedix per si mateix la utilització de la figura del decret llei, perquè diu literalment: «El possible caràcter estructural del problema que es pretén afrontar no exclou que este problema puga convertir-se en un moment donat en un supòsit d'extraordinària i urgent necessitat».

Per tant, no hi ha cap dubte respecte a esta valoració, a esta qüestió, que és que el decret llei és l'instrument jurídic adient en este cas.

Senyores i senyors, abans d'entrar a valorar les mesures concretes introduïdes pel decret llei, vull fer un reconeixement a les entitats representants de la societat civil i els actors jurídics que han informat la norma en el procés participatiu intens que vam encetar abans d'aprovar-la.

A les plataformes d'afectats per la hipoteca, a l'Institut Valencià de l'Edificació, a la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, a la Creu Roja, a l'il·lustre Col·legi Notarial de València, als registradors de la propietat de la Comunitat Valenciana i a la Federació d'Empreses, Promotores i Agents Urbanitzadors de la Comunitat Valenciana, Feprova.
Tots ells van participar en l'elaboració d'este instrument jurídic.

Gràcies a totes elles i ells per la seua predisposició a col·laborar i per totes les aportacions que ens han fet arribar perquè este decret llei gaudisca de la màxima legitimitat possible entre tots els actors socials i els agents implicats.

Com vostés hauran pogut comprovar, el Decret llei 6/2020, de 5 de juny, s'estructura en dos títols clarament diferenciats.

El títol primer regula els drets d'adquisició preferent de la Generalitat sobre els habitatges de protecció pública i introduïx dues novetats significatives.

La primera novetat consistix en la incorporació, per primera volta en el nostre ordenament jurídic, de la qualificació permanent dels habitatges adquirits mitjançant l'exercici dels drets de tanteig i retracte.
Perquè necessitem construir una xarxa d'habitatges públics sòlida i estable que done resposta a les necessitats d'habitatge presents.
I també ha de donar resposta a les necessitats futures del poble valencià.

Com hem pogut constatar, els règims de protecció temporal han resultat insuficients.
Han resultat insuficients per la senzilla raó que, una volta finalitzat el seu període de protecció, acaben sent habitatges lliures venuts en el mercat.

I per això, totes les cases que adquirim a partir d'ara tindran una qualificació d'habitatges protegits amb caràcter permanent, incorporant-los a l'òrbita de l'Administració pública per a sempre i assegurant el compliment present i futur de la funció social de l'habitatge.

I calia fer un pas decisiu per a frenar pràctiques especulatives amb els recursos públics, i l'hem fet.
Molts països d'Europa ja compten amb esta particularitat, com també passa en les comunitats autònomes que han desenvolupat polítiques més avançades d'habitatges, com el País Basc, com les Illes Balear i, ara, el País Valencià.

La segona novetat, i com a continuació de la línia iniciada per la llei de funció social de l'habitatge, és l'aposta ferma per la descentralització de les polítiques públiques en matèria d'habitatge.

Volem que els nostres municipis tinguen les seues cases.
Ara, gràcies als diversos mecanismes inclosos a aquest decret llei, els ajuntaments podran crear o ampliar, poc a poc, els seus parcs públics municipals d'habitatges.
I volem que els nostres pobles puguen tindre les seues vivendes públiques en este sentit.
Amb això pretenem assegurar una gestió més eficient i de proximitat del parc públic d'habitatges.

Per la seua part, el títol segon introduïx els drets d'adquisició preferent a favor de la Generalitat en les cases procedents de dacions en pagament, d'execucions hipotecàries o de vendes extrajudicials, així com en aquelles transmissions relatives a grans operacions immobiliàries.

Ara bé, com que la intervenció de l'administració ha de ser la mínima i imprescindible per a fer front a la situació d'emergència i a la mancança d'habitatges públics, l'exercici del tanteig i retracte es limita als habitatges situats en les àrees de necessitat d'habitatge -les anomenades Anha-, que seran àrees declarades per la Generalitat d'acord amb els informes tècnics corresponents.

Una delimitació d'àrees on la Generalitat allí en aquells on la Generalitat no disposa de mitjans suficients per a satisfer les necessitats que tenim d'habitatge.

És sorprenent la virulència amb la qual s'han manifestat alguns partits polítics de la dreta respecte a esta novetat.
No sé si per desconeixement o per pura afany d'oportunisme polític.
Però al País Valencià ja existien normatives que regulen el dret d'adquisició preferent a favor de la Generalitat en cas d'interés públic, i els posaré dos exemples molt clars: la Llei 4/1998, del patrimoni cultural valencià, i la Llei 11/1994, d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana, encara que pot ser no desperten als poders fàctics ni als seus defensors per la falta d'interés econòmic sobre la qüestió.

Dit això, m'agradaria fer un aclariment sobre una de les qüestions que he estat escoltant repetidament durant estes últimes setmanes.
Totes les herències, totes les donacions entre ascendents i descendents estan totalment excloses de l'exercici del tanteig i retracte.

No hi haurà cap possibilitat d'exercir els drets quan un pare li transmeta a la seua filla la casa on ha viscut sempre.
Ni tampoc quan una mare decidisca al fill la casa perquè s'emancipe definitivament.
No hi ha cap possibilitat que es puga actuar en este sentit, que quede clar, que quede clar.

I vaig acabant.
La regulació dels drets de tanteig i retracte que fa el decret llei té una triple finalitat.

En primer lloc, i la més important, és l'ampliació del parc públic d'habitatges, tant de la Generalitat valenciana com de tots aquells municipis que ho necessiten de manera immediata, per tal de donar una resposta a la demanda d'habitatge al País Valencià en este context de crisi econòmica i social.

La segona raó és protegir a totes les persones i famílies que viuen en les cases procedents d'execucions patrimonials del risc d'una pujada del preu del lloguer -que estem ja veient- i del risc de ser desnonades, oferint-los un lloguer social que els permeta romandre en les seues cases.
Prova d'això és que, de les 218 cases que vam comprar la setmana passada, 95 estaven habitades.
95 d'estes cases estaven habitades.
I amb esta compra, la Generalitat podrà donar a estes famílies una alternativa estable.

I la tercera, hem d'afavorir per a distensionar el mercat del lloguer.
És necessari treballar per a generar un major volum d'oferta pública i, així, incidir directament en el preu en la mesura que siga possible.

Per tot això, senyories, els sol·licite el vot favorable al dret a l'habitatge i a la dignitat humana.
En definitiva, el vot favorable a la validació del Decret llei 6/2020, de 5 de juny, del Consell, per a l'ampliació de l'habitatge públic a la Comunitat Valenciana mitjançant els drets de tanteig i retracte, per tal de frenar els moviments especulatius amb l'habitatge i les seues conseqüències socials i econòmiques al País Valencià.

No devem ni podem renunciar a continuar defenent este dret reconegut en la Constitució espanyola i en el nostre Estatut d'autonomia.

Les resistències eren més que esperables.
No hi ha transformació social que no comporte un desacord per part dels que perden alguns dels privilegis.

És innegable que esta norma ens ajudarà a ampliar el parc públic.
Hem demostrat amb fets la nostra voluntat de caminar en esta direcció.

Per part del govern de la Generalitat ho tenim molt clar: front a la possibilitat que els grans poders econòmics acaben per sempre amb el dret a l'habitatge, nosaltres ens posicionarem al costat de les valencianes i els valencians.
I ara cal que vostés també expressen de part de qui estan i a qui vostés defensen.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresident.

Passarem, una vegada feta la presentació pel vicepresident del Consell, a fixar un torn a favor de la iniciativa que en este cas manifestarà la il·lustre diputada i síndica del Grup Parlamentari Unides Podem, Naiara Davó, a la qual done des de ja la paraula, per un màxim de deu minuts.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Bon dia, vicepresident.

Bon dia, consellera.

Tots sabem que hui estem davant d'un decret històric.
Un decret (inintel·ligible) … la política d'habitatge i de drets de la Comunitat Valenciana al llarg de tota aquesta dècada.

La pandèmia ens ha demostrat la fragilitat de la vida, però també la fragilitat del nostre model econòmic.
Un model econòmic pensat únicament pels beneficis privats d'uns pocs i per al dolor i la misèria de les majories socials més vulnerables.

Un model econòmic fet a mesura massa vegades pels especuladors financers, pels paràsits que només han sabut fer negoci amb les nostres carències.

Amb la COVID, s'ha demostrat el paper estratègic que té la vivenda a la nostra vida.
Al final, ha sigut l'escut ciutadà contra el virus.
A falta de vacunes, han estat els nostres hospitals i les nostres cases les quals ens han ajudat a parar la pandèmia.

El confinament ha salvat més de 450.
000 vides; 450.
000 vides de valencianes, de madrilenyes, de catalanes, d'aragoneses, que s'han salvat gràcies als esforços col·lectius i al confinament de quedar-nos a les nostres cases.

Sabem que el confinament ha estat igual per a totes, però no s'ha viscut de la mateixa manera per a totes.
Igual que ara no totes sentirem de la mateixa manera les conseqüències econòmiques i socials d'aquesta crisi sanitària.
Conseqüències que les persones més vulnerables incrementaran el risc d'exclusió residencial si no adoptem mesures urgents.

Ja ens ho va mostrar el pla Hàbitat 20-30 que necessitàvem multiplicar el parc públic de vivenda a aquesta dècada per protegir les famílies valencianes.
I és que a la concentració de la propietat immobiliària i de l'escassesa d'oferta disponible, a la reducció progressiva del lloguer social i a la dificultat a l'accés de l'habitatge, se li suma ara, de forma imprevista i molt perjudicial, les conseqüències econòmiques i socials d'aquesta pandèmia, que repercutiran també en el que respecta a la possibilitat de pagar una hipoteca o un lloguer.

S'ha volgut molt atacar molt aquest dient que no estava adaptat al context de la COVID.
Res més lluny de la realitat.
Res més lluny de la realitat.
La COVID ens ha posat davant l'extraordinària i urgent necessitat d'implementar mecanismes en l'ampliació ràpida del parc públic de vivenda.

Si no fem res com a institucions públiques per protegir els drets bàsics i un funcionament eficient de l'economia, es reactivarà el cercle viciós de l'especulació immobiliària que tantes desgràcies ha causat a aquest país -molt bé ho sabem-, a aquesta comunitat i que, damunt, serà molt més greu enmig d'una pandèmia que té en l'habitatge la trinxera ciutadana.
Qui pot qüestionar hui que l'habitatge està sent un escut indispensable en la lluita contra la pandèmia?

Però és que, a més, per una altra banda, en aquesta crisi, on falta liquiditat a l'economia, és fàcil que molts agents econòmics i financers vullguen desfer-se, com ha dit el vicepresident, vullguen despendre's dels seus béns immobles.
I, ¿qui està sempre a l'espera de les oportunitats especulatives?
Aquells que veuen oportunitats de futur comprant habitatges a preus irrisoris.

Quan parlen del sector immobiliari i de la seua desprotecció que causarà aquest decret, que pensen què passarà quan aquests fons voltors vullguen desinvertir, que pense com es quedarà de desprotegit aquest sector immobiliari quan arribe la desinversió.

Perquè el que ens ha avisat el Banc d'Espanya és que del procés de venda massiva d'habitatges als fons inversors estrangers, als fons voltor, han anat molta força els últims anys i està comportant dos conseqüències completament negatives: la primera, una reducció progressiva dels lloguers socials; i la segona, una posició dominant en el mercat d'aquests fons que els assegura un considerable control en els preus.
En altres paraules, més especulació immobiliària i menys protecció per a les famílies valencianes, enmig d'una pandèmia que, com deia, requerix confinar-nos a les nostres cases.
Si no actuem ja contra els moviments especulatius la nostra terra, la nostra economia i la nostra societat, al fi i a la cap les valencianes i els valencians, tornaran a estar engolides per dinàmiques especulatives, i no volem una comunitat aixina.
Ja l'hem tingut, ja sabem el que és, ja sabem el que comporta.

En situacions de crisi com aquesta les elits, els seus partits més instrumentals, aprofiten les desgràcies per fer negocis i retallar drets.
Però hui plantem cara a d'això.
Perquè, no s'enganyen, ací hi ha persones que citen molt a Espanya, que porten molt la seua bandera, però a les primeres de canvi vénen i trossegen el nostre país.
Ho hem vist en Madrid, ho hem vist quan governen en altres comunitats amb les vendes il·legals de 3.
000 vivendes públiques als fons estrangers.

Defensar el nostre país no és trossejar-lo i vendre-lo a especuladors estrangers.
Qui vullga realment defensar aquesta terra, que defense el seu parc públic de vivenda.
Qui vullga realment defensar aquesta terra, que defense l'article 14 de la Constitució i el 16 de l'Estatut d'autonomia, que defense els drets de ciutadania i que no faça negocis amb ells.

Ara comencen les amenaces que aquest decret el portaran al Tribunal Constitucional, com ja van fer amb la Llei de la funció social de la habitatge.
Parlen d'ajustos jurídics, d'inseguretat jurídica, però tots sabem que açò no va d'ajustos jurídics ni tècnics, sinó de voler utilitzar els tribunals per protegir els privilegis d'uns pocs, perquè mai, mai, han recorregut lleis que retallaren drets, sols han recorregut aquelles que retallaven els seus privilegis.

I tampoc va d'inseguretat jurídica, perquè la inseguretat és no saber si el banc no va a renovar-te el contracte social, és no saber si van a vendre la teua casa per 1.
500 euros i vas a quedar-te fora.
La inseguretat i la injustícia és que tu no pugues comprar la teua pròpia casa pel mateix preu que ho fa un fons voltor.

I aquestes fons, les que amenacen en dir-nos que anem al Tribunal Constitucional, parlen a més del dret de la propietat, de l'expropiació, de competències estatals.
Bé, caldria recordar, jo no sóc jurista, molts dels que parlen sí, que el dret a la propietat no té naturalesa de dret fonamental ni resulta aplicable a reserva de llei orgànica.
Però és que a més aquest decret no desenvolupa o afecta els elements essencials del dret subjectiu, per tant no li és de requeriment.

És més, diré, com tots sabem, que la propietat pot ser i deu ser limitada en base a la funció o a la utilitat social i es deu de complir.
I quan parlen d'expropiació, pues evidentment que saben que no té res a veure, no?
L'expropiació necessita una transferència coactiva, en la qual el propietari no sempre, o quasi mai, decidix el preu pel que ven i ni si ven.
Aquest decret que regula el tanteig i el retracte, sempre es farà quan el propietari vullga vendre i pel preu pel que el propietari vullga vendre.
Vaja, que no hi ha relació amb l'expropiació, i vostés ho saben.

A més, aquesta norma se circumscriu, com li ha comentat el vicepresident, la matèria d'habitatge que és competència exclusiva de la Generalitat.
Però no sols és que és competència, és que és obligació.
És obligació dels poders públics assegurar un habitatge digne per a totes les valencianes i els valencians.
I a més ho fa des de la regulació del dret de tanteig i retracte administratiu, per allò que parlen que si entrem en les competències de l'estat.
No, no ho fem, ja saben que el dret de tanteig i retracte administratiu forma part de les competències de les comunitats autònomes, i és molta la jurisprudència del Tribunal Constitucional que així ho diu.

Miren, en conseqüència aquest decret es pot presentar com a tal perquè no vulnera ni la Constitució ni vulnera el nostre Estatut d'autonomia.
No hi ha cap dubte sobre la legalitat del mateix.
I torne a dir, vostés saben que açò no va d'ajustos tècnics ni jurídics, açò va de quin model defensem, va de fer polítiques per a la gent o de fer polítiques contra la gent.
I aquells que volen recórrer al Tribunal Constitucional i que voldrien que aquest parlament parara avui mateixa aquest decret, són aquells que van defensar durant molt de temps i que continuen defensant hui en dia l'especulació, els pelotazos, i que ara ens venen als fons estrangers.

Aquest decret fa un gran pas endavant per ampliar el parc públic de vivenda i fer-ho a més de forma permanent.
Fa un gran pas endavant per protegir les valencianes i els valencians.
Fa un gran pas endavant per convertir la vivenda en drets, tornar les cases a la seua gent i parar l'especulació.

L'altre dia comentava ací, en la comissió de reconstrucció, amb els portaveus de la PAH, que hui hauríem de decidir que el dret a l'habitatge de les famílies té més valor o no que l'especulació dels bancs i dels fons voltor i els interessos de les constructores.

Si volem estendre el dret preferent de la Generalitat a tindre preferència en l'adquisició de la vivenda protegida.
Si volem defendre que puguem intervindre en les grans operacions immobiliàries per protegir les famílies.
Si volem que la vivenda pública tinga una qualificació permanent.
Si volem poder cedir el dret a ajuntaments, a ONG o a persones que hagen consolidat el dret subjectiu a l'habitatge.

Senyories, és l'hora de mirar cap al futur i d'estar totes juntes treballant per trencar el cercle viciós de l'especulació i començar amb el cercle virtuós dels drets.
Per això els demane el vot a favor per aquest decret.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Exercirà el torn en contra a la validació del Decret llei 6/2020, l'il·lustre diputat Alfredo Castelló, que estrena look en esta sessió de Ple.
(Rialles)

Quan vosté vullga, senyoria, té l'ús de la paraula.

Molt bé, exercirà el torn en contra d'esta validació l'il·lustre diputat Alfredo Castelló, que té ja l'ús de la paraula.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente, espero que le guste.

Una primera aclaración a la señora Davó, porque veo que se lo ha contado la PAH y es mentira.
Hoy este parlamento no paraliza nada si se tramita esto como un proyecto de ley, nada, otra parte más que van contando por ahí que no es cierto.

Fíjense si será flojo que comienza la intervención con críticas al PP, me refiero al decreto del conseller.
Fíjese si será flojo que tiene que fundarse en criticar al PP y lo que hizo durante veinte años.

Y empieza su alocución diciendo que esto ha permitido… No, una ley del PP de 2004 ha permitido que usted accediera a la compra de esas viviendas.
Y me habla de los veinte años anteriores.
Le podría hablar de su gestión, de la gestión del Botànic estos cinco años en los que no han llegado al 25 % de ejecución del presupuesto o que usted el año pasado no llegó ni al 12 %.
¿Cree que eso es trabajar por la gente, conseller?

Le podría decir que se hacían veinticinco veces más viviendas de promoción pública de las que hacen que ustedes.
Eso era trabajar por la clase trabajadora y por las clases medias, eso es lo que hacía el PP.

Y ha dicho usted que no nos preocupemos porque las herencias no están prohibidas.
Bueno, menos mal.
Pero le voy a decir dos casos.

Oiga, ¿y si una persona mayor quiere dejarle a un sobrino una vivienda de promoción pública a cambio de que lo cuide hasta su fallecimiento?
¿A que usted sí que puede ejercer el derecho de retracto?
¿A que sí?
Porque la pretendida cesión no está estipulada como una excepción.

Oiga, y si entre un padre y un hijo tienen dos viviendas protegidas y les conviene hacer una permuta entre ellas.
¿A que usted sí que puede realizar el derecho de retracto, conseller?
¿Esto va contra los fondos buitre o va contra las personas, conseller?
Porque hay muchos casos que esta ley va contra las personas.

Mire, ejecución de proyectos de inversión a fecha 30 de diciembre de 2019.
El PP invirtió 8,5 millones de euros al año en reforma de viviendas públicas y ustedes invierten una media de 3 millones.
Este año tiene previsto 1.
380.
000 euros.
¿Se da cuenta como el PP sí que trabajaba para la gente y ustedes solo hablan para la gente?

Nosotros pensamos que este decreto es una gran chapuza en la forma y en el fondo.
Como ha anticipado el conseller, no concurre la extraordinaria y urgente necesidad.
Y su exposición de motivos es una confesión absoluta del fracaso del Botànic en estos cinco años en políticas de vivienda.
Solo tienen que ver los ocho folios, los siete folios de exposición de motivos, un fracaso palpable.

La abogacía exige que se justifique adecuada y exhaustivamente tanto la urgente como la extraordinaria necesidad, y ustedes no lo hacen, ustedes lo justifican en el tema de la crisis de la COVID, como si realmente se hubiera puesto en marcha, tal y como consta en el expediente, el día 28 de abril.
Pero no es cierto, oiga, usted, el 4 de abril, ya dijo que «en los próximos días tendremos un decreto de ampliación del parque público».
Fíjese, no es verdad que empezara en esa fecha, empezó antes.
Dijo, en una comunicación, el cuatro del cuatro, que en los próximos días tendremos esto.
Pero es que antes también nos había comentado, en marzo, en contestación a una pregunta oral, que estaba trabajando junto con los ayuntamientos para (inintel·ligible) … las gestiones de tanteo y retracto.
¿A que es así, conseller?
¿A que usted ya estaba haciendo esto diez días antes del estado de alarma?
Entonces, ¿por qué nos engaña?
Porque además, el 27 de noviembre, a una interpelación mía, ya nos dijo que estaba trabajando en ese decreto.
Y ahí no sabían ni los chinos nada de la COVID.
La COVID es una excusa que ha utilizado usted para hacer este decreto.

Como todos saben, entendemos que es inconstitucional porque vulnera los derechos de propiedad, porque pensamos que los derechos de tanteo y retracto están en la esfera civil y no en la esfera administrativa.
Y claro que afecta al derecho subjetivo, y máxime cuando ese derecho que se reservan las administraciones adaeternum en muchas situaciones.
Y nos parece una barbaridad.
De la misma forma que también nos parece que vulnera el derecho de libre empresa.

El Constitucional dice que no solo la economía de mercado es el marco obligado de la libertad, la economía de mercado marco obligado de la libertad de empresa, sino que dicha libertad, además, se halla naturalmente con la unidad de la economía nacional y la exigencia de un mercado único.
Eso es lo que dice respecto a la actuación de las administraciones públicas, que deben garantizar y proteger su ejercicio.
Ustedes hacen todo lo contrario.

No tienen en cuenta las observaciones de la Abogacía de la Generalitat.
No practicaron el trámite de consulta previa, parece que habló mucha gente, oyó a mucha gente, pero no escuchó a nadie.

En fin, señorías, ¿qué es lo que piensa la gente de este decreto?
Esto: «Patronal, inmobiliarias, promotores y asesores fiscales contra el decreto de tanteo de Dalmau».
Habría que sumar a los notarios, los registradores, a la Federación valenciana de empresarios de la construcción.
¿Y qué dicen?
Que crea inseguridad jurídica, sobre todo a las pequeñas empresas locales.
Que debería tramitarse como una ley con participación real.
Que la inseguridad lastra la recuperación económica.
Que genera incertezas.
Que crea incertidumbre e inseguridad.
Hasta la PAH dice que hay aspectos mejorables.
Otros dicen que es sustancialmente mejorable.
Que genera inseguridad y retrasa estrategias empresariales.
Que podría negociarse otras fórmulas, etcétera, etcétera, etcétera.

Hablamos de un sector que supone el 11 % del PIB y el 8% del empleo.
¿Se da cuenta de que el que circula por autopista en dirección contraria es usted, conseller?
¿Se da cuenta que por mucho reglamento y una guía para explicar este decreto es absolutamente inexplicable?
¿Se da cuenta que si ésta es su propuesta de reconstrucción solo va a traer menor actividad económica y más paro?

Nuestra primera propuesta de reconstrucción les anticipo que será eliminar la conselleria y la segunda negociar este decreto.

Ahí fuera he hecho un canutazo antes y me ha preguntado un periodista: ¿cómo vais a explicar que no estáis a favor de que haya más viviendas para la gente?
Y le he dicho es que esto es una gran mentira, es que este decreto esconde una gran mentira, es que usted se plantea que es Robin Hood y le quita a los ricos para dárselo a los pobres.
Pero es mentira, porque esto es una gran chapuza.
Usted no es Robin Hood, es más Pepe Gotera en este decreto.
Y esa gran mentira está llena de agujeros en este decreto.

¿Por qué no exige, como en Barcelona, que las viviendas estén vacías y sin cargos?
¿Por qué no exige recuperar solares o edificios en ruinas?
¿Por qué no lo pone el decreto?
¿Por qué no acude directamente a subastas judiciales?
En ese artículo 10.
c y d, kafkiano, ¿por qué se aplica también cuando hay varios adquirentes y no solo uno, un fondo buitre?
¿Por qué?
¿Por qué no vamos contra los fondos buitre?
¿Dónde están los fondos buitre en este decreto, conseller?

Oiga, y si las ventas de participaciones no se inscriben, que no se inscriben, ¿cómo se va a enterar usted de las ventas que hay?
¿A pesar de mago es adivino?

Oiga, y cuando habla de la venta de edificios de más de cinco viviendas y habla del 80 % del edificio, ¿de qué habla?
¿De la cuota de propiedad horizontal, de los metros cuadrados/techo, de la volumetría, de la participación en la propiedad horizontal, del número de viviendas?
¿De qué habla?

Si hay operaciones que derivan de una dación en pago, como aportaciones a una sociedad vinculada a ese banco, y se articula como una compra, ¿se da cuenta de que no va a poder ejercer el derecho de tanteo?

¿Dónde están los fondos buitre?
Yo no los veo, conseller.

Si hay una venta de un edificio aportado a un fondo, que está finalizado, pero sin certificado final de obra o que no tiene hecha la declaración de propiedad horizontal, es decir, que no existen viviendas, y se produce la transmisión, ¿cómo se va a enterar usted?
¿Cómo va a hacer efectivo el derecho de retracto?
No lo va a poder hacer, porque no es vivienda lo que se transmite.

En fin, conseller, no sé si se da cuenta de que hay una inseguridad jurídica brutal y que este decreto tiene más agujeros que un colador.

Otro, significativo, si el fondo no tiene como objeto social la actividad inmobiliaria, sino la tenencia y gestión de activos, ¿qué hacemos?
(Soroll de papers) ¿Ya no podemos ir a por él?

Hay que ser un fondo buitre muy inútil para, con este decreto, no seguir haciendo su trabajo; muy inútil.

Nos comentaba también en Valencia Plaza del otro día, en una entrevista suya, en la que usted decía que el derecho a la vivienda se garantiza protegiendo a la gente y no a los fondos buitre.
Ese es su relato y ese es su cuento, pero es una gran mentira.
Este decreto hace que sea una gran mentira.
Porque, si fuera así, ¿por qué no lo pone en el decreto?
¿Por qué no dice cómo está protegiendo a la gente y por qué no dice cómo va contra los fondos buitre?
No aparece en ninguna línea.
Para una vez que estamos de acuerdo, ni aparece.

Su bello relato de Robin Hood, de quitar casas, es una gran mentira y eso es lo que queremos dejar claro hoy aquí.
Usted no va a quitar casas a los fondos buitre para dárselas a la gente, es solo un cuento que no vale ni para la primera transmisión, de mal redactado que está.
El resto, ya sabe que es puro intervencionismo y puro comunismo.

Nosotros queremos hacer un texto, conseller, y queremos colaborar.
Y queremos que se dirija contra los fondos buitre.
Y queremos ayudar a la gente y no recortarles derechos y tenemos la oportunidad.
Le pedimos que voten a favor cuando solicitemos que se tramite como un proyecto de ley.

Mire, hay una delgada línea entre el arrojo y la inconsciencia, entre el atrevimiento y la temeridad, entre tener carácter y la altivez, entre tener criterio y la soberbia.
Hay una delgada línea entre creerse que se está haciendo algo histórico y hacer un ridículo histórico.
Por eso, pienso que usted rebasa todas esas líneas, con gran soltura además, y créame que lo lamento por los valencianos que pierden una gran oportunidad y, además, pierden derecho y por las Cortes que sí que pierden un tren histórico, ahí sí, de acabar con los fondos buitre y ayudar a todos los valencianos y es por su prepotencia, conseller.

Estoy convencido de que no va a conseguir que la Comunidad Valenciana sea un espacio libre de desahucios, pero creo que cada día está más cerca el día que, como en Galicia, la Comunidad Valenciana sea un espacio libre de Podemos.

Nada más, presidente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castelló.

Per a rèplica al torn en contra que ha expressat el senyor Castelló, té la paraula la síndica del Grup Parlamentari Unides Podem, la il·lustre diputada Naiara Davó.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Señor Castelló, claro que he empezado de ustedes, porque lo que ustedes hicieron en 20 años aquí nos ha dejado una hipoteca enorme.
Ustedes destrozaron esta comunidad y ahora nos toca a nosotros reconstruirla para enorgullecernos de ella y no avergonzarnos.
(Aplaudiments)

Viviendas vacías, que echen a la gente de sus casas, ¿no?
Ustedes quieren viviendas vacías, que echen a la gente de sus casas.
Porque esas viviendas que compran los fondos buitre claro que tienen gente, gente a la que desahuciaron, gente que está con un alquiler social y que se irá a la calle cuando las compren los fondos buitre.
Quieren viviendas vacías, nosotros queremos proteger a esa gente.

¿Dónde están los fondos buitre?
Pues, están intentando comprar 90 casas en Algemesí, a 1.
500 euros.
Dígame, señor Castelló, cuántas personas conoce usted que hayan comprado una casa por 1.
500 euros.
(Aplaudiments) Yo a ninguna, a ninguna, y estoy segura de que usted tampoco.

Pero es que su política, la que continúan defendiendo ahora, la llevan defendiendo toda la vida, cuando están en el gobierno, cuando están en la oposición, cuando están en los ayuntamientos, en la Generalitat, en el gobierno central.

Veíamos aquí, hace apenas seis meses, cómo ustedes nos hacían 49 enmiendas a los presupuestos de la conselleria para liquidar por completo la partida de adquisición de vivienda, para liquidar por completo la partida de adquisición de vivienda.
Es más, lo hicieron con tanto afán que la partida tenía 26 millones y ustedes restaron 26,3 millones.
(Rialles) Esa es su política de vivienda.

Pero es que lo que es evidente es que aquí se dibujan dos modelos: el modelo del Botànic, que continúa apostando por ampliar derechos y por hacer avanzar nuestra comunidad, por ponerla en la vanguardia y con medidas pioneras, como hemos demostrado a lo largo de la pandemia; y por su modelo, que se basa en el salvajismo social, en el sálvese quien pueda y, si son nuestros amiguetes y los fondos buitre, que controlan hijos de algún expresidente, mejor.

Mire, cuando ustedes gobernaban, en el peor momento de la crisis, que tenía además su ejemplo en la vivienda, entre el 2012 y el 2013, cuando crecían las ejecuciones hipotecarias, ustedes redujeron el presupuesto de vivienda a la mitad, lo redujeron al 50 %.
Y, además, fueron el único partido que no apoyó la ILP de la PAH, el único partido.

En el último presupuesto del Partido Popular, 2015, 37 millones de euros para vivienda.
En el último presupuesto del govern del Botànic, 189 millones.
No hay color, no hay color.
En 2015 no existían partidas presupuestarias para la adquisición de la vivienda.
En 2020 tenemos 26 millones, como le decía antes.

Pero es que, además, a lo largo de toda su legislatura, perdimos vivienda pública, perdimos.
Pero, ¿cómo es posible que una conselleria de vivienda perdiera vivienda pública?
Dejó de proteger a la gente su partido.

Y ahora dicen que, bueno, que si la ley del 2014… Sí, la ley del 2014, la que ustedes desarrollaron y no utilizaron.
El otro día lo decía un compañero suyo en la comisión de reconstrucción: «no solo hay que diseñar y desarrollar leyes, hay que ejecutarlas»; pues, ustedes ejecutaron cero de su propia ley, porque no adquirieron ni una vivienda protegida, cero.
En un solo año, la conselleria del vicepresident ha adquirido 283 viviendas.

Por eso, esto no va, como he dicho al principio, ni de ajustes técnicos ni de ajustes jurídicos.
Esto va de dos modelos:

De un modelo que defiende la especulación inmobiliaria y urbanística, del modelo de los fondos buitre y de los negocios para los familiares, deshaciendo la institucionalidad pública, deshaciendo las instituciones y la capacidad de proteger a la gente.
Nos lo mostraron con las 3.
000 viviendas que malvendieron a un fondo buitre y que, además, tuvo que anular el Tribunal Supremo y las declaró ilegales.
Es el modelo de los destrozos, del despilfarro y que, por desgracia, en esta tierra sabemos mucho.
Eso nos une a los madrileños y a los valencianos.
(Veus) Sabemos mucho de la peor gestión del Partido Popular en temas de vivienda.
(Veus) Se aferran a un modelo que no es más que el esqueleto calcinado de su antigua corrupción.

Y, del otro lado, está el modelo del Botànic, el modelo de esta bancada, de la sociedad valenciana, de la gente trabajadora, de la gente humilde y la gente que ensancha y amplía los derechos.
Y, mientras los gobiernos valientes, los vicepresidentes valientes avancen, los fondos buitre retrocederán.
Y justo es este, este es un gobierno valiente, que avanza para que avance el conjunto de la sociedad valenciana.

Lo ha dicho el vicepresident, no hay transformación social que no conlleve un desacuerdo por parte de los que pierden privilegios.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a rèplica a la intervenció de la síndica Naiara Davó, té la paraula l'il·lustre diputat Alfredo Castelló.

Quan ja…, li donem l'ús de la paraula.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidente.

Mi partido, señora Davó, recibió una comunidad triste, apagada, a la cola de España e hicimos una gran comunidad y creció una comunidad moderna y potente, con 600 nuevos colegios, con hospitales, con centros de salud -de esos que no hacen ustedes-, con centenares de kilómetros de autovías y de nuevas vías de ferrocarril, (veus) con enormes inversiones.

Nosotros fuimos los que generamos el mejor sistema de salud del mundo, que ha protegido a la gente.
(Aplaudiments) Nosotros, durante veinte años, esos centros, que ustedes no han construido ni uno en cinco, los hicimos todos nosotros.
Muy orgullosos.

Claro, es que usted habla de dos modelos: el modelo de los fondos buitre, que es el de los amiguetes… «La Generalitat ultima la venta a un fondo buitre de 793 inmuebles».
Y este modelo, ¿de quién es, señoría?
(Aplaudiments) «Compromís y PSPV venden 28 millones en fallidos a un fondo buitre» y ustedes a tragar.
(Aplaudiments) ¿Ese es el modelo de los amiguetes, señoría?

Fíjese, usted, cuando nos compara, es que se queda sin ningún tipo de credibilidad.
Usted y el conseller dijeron que dimitirían en un gobierno en el que hubiera recortes en vivienda.
Bien, resulta que en el presupuesto de 2018 había 15 millones, gastaron 3,5 y recortaron 11,5 millones.

En el 2019, su partido, sus compañeros aquí lograron 40 millones en el presupuesto -el otro día la señora Lima decía: vamos a ver si logramos un presupuesto…-, da igual, cogieron los 40 millones y los tiraron todos a la basura, no se gastaron ni uno, ¿sabe en qué?
, en compra de viviendas.
Esas enmiendas que hice yo…, al final, esos 40 millones que pusieron ustedes fueron a la basura; yo los hubiera utilizado para otras cosas muy importantes y ustedes los tiraron a la basura, señoría.
(Aplaudiments)

Este año… Esto es extraordinaria y urgente necesidad.
Este año han recortado 5 millones más en vivienda.
¿Qué hacen que no se van?
Un millón de ellos para ejercer derechos de tanteo.
Claro que sí, conseller, se lo enseñé el otro día.
Me dijo que lo sabía.
2,3 de promover viviendas en arrendamiento y para ejercer el derecho de tanteo y retracto y 2,7 de rehabilitaciones en el parque público de espacios urbanos.
Su recorte.

Bien, pero es que el decreto del 14 de mayo, que habla de rehabilitación de edificios, tanto en conservación y accesibilidad como en eficiencia energética y sostenibilidad deja 2020 con la módica cantidad, como esto es extraordinario y urgente, de cero euros.

Y es que ustedes retrasan las inversiones que tenían que hacer con el plan de la vivienda del 2018 al 2021, aquel que aprobó Rajoy, del 2018 al 2021.
Ahora no quieren poner el dinero y resulta que lo han posdatado hasta el 2024 el mismo dinero.
Una nueva modalidad de recortes.
Eso es innovación, conseller.
Le felicito por esa forma nueva de hacer recortes.

Y hablan del plan Renhata.
Fantástico.
Cuando la señora Salvador era consellera tenía 5 millones, ahora le han quitado el 40 % y el año que viene le quitan el 33 % más.
Con lo importante que era la rehabilitación, oiga; con el empleo que generaba.
«Es que construir es malo, pero la rehabilitación es buena».
Y, ¿por qué no predican con el ejemplo, señorías?
Porque me parece un escándalo.

Y me habla usted del parque público, pero antes le haré un comentario: mientras ustedes están gobernando ha habido 55.
000 desahucios, más de ciento cuarenta mil personas, la quinta ciudad de la Comunidad Valenciana.
¿Sabe usted cuántos desahucios de esos han sido capaces de parar?
29, 29 de 55.
000, el 0,08 %.
Ustedes sí que piensan en las personas, señoría.

Dice: «Quien quiera defender esta tierra, que defienda su parque público, porque el PP perdió vivienda pública».
Mire, nosotros ya le he dicho que invertíamos el triple que ustedes en reformar vivienda pública, lo dice el conseller de hacienda en sus documentos, no lo digo yo -y luego se lo puedo enseñar, como le enseñé aquel otro-.
Pero es que tienen a 15.
000 familias en listas de espera.
¿Algunas familias van a entrar en las viviendas que ha comprado usted ahora, conseller?
¿A que no, a que no va a entrar ni una y menos de forma inmediata?

Es que han reconocido cero derechos subjetivos a los valencianos.
Es que se encontraron, en el 2015, 500 viviendas okupadas con k y ya llegan a 1.
300.
¿Eso no es perder viviendas del parque público, señoría?
Esas 800 viviendas menos disponibles que hay ahora, ¿no es perder viviendas del parque público?
¿Así lo cuidan ustedes?

¿Qué le parece que 800 viviendas vacías del parque público porque necesitan una rehabilitación y ustedes no la hacen, esa obra?
¿Eso no es perder viviendas del parque público?
¿Así cuidan ustedes a los valencianos, señorías?

Pero -para acabar- esto es lo que hay, esta es su gestión.
Los cuentos se caen todos cuando hablan los hechos y los números.
¿Cómo gestionan?
También lo dice el conseller Soler, ¿eh?
, no lo digo yo.
Pues, fíjese, en el mes de junio resulta que, por ejemplo, vivienda y regeneración urbana había ejecutado de 108.
777.
000 la módica cantidad de 228.
000 euros.

En estos tiempos de extrema y urgente necesidad, el presupuesto en vivienda y en regeneración urbana que han ejecutado es del 0,2 %.
Son ustedes unos fenómenos.

El senyor president:

Senyoria.

El senyor Castelló Sáez:

Acabo en seguida, presidente.

En emergencia habitacional y función social, resulta que han hecho las transferencias corrientes que tienen en el presupuesto, han gastado en personal, pero en inversiones reales y transferencias de capital han gastado cero y cero, cero y cero.

Resulta -acabo enseguida, presidente, de verdad- que en calidad y rehabilitación han gastado ustedes el 3,52 %.
Y, para acabar, en innovación ecológica en la construcción -eso que es tan fundamental- el gasto ha sido del 5 %.
¿Sabe por qué?
Porque han gastado 216.
000 euros en personal, compra de bienes corrientes, transferencias…

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Castelló Sáez:

… e inversiones reales y transferencias de capital a cero.
Esa es la preocupación de ustedes por los valencianos y su modelo.
Cero, señora Davó.

Gracias, presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castelló.

Una vegada substanciat el torn a favor i torn en contra de la validació del decret llei passem a la fixació de posició per part dels grups parlamentaris.

En primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, té la paraula l'il·lustre diputat José María Llanos.

Quan vosté vullga, senyoria.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señor presidente.

Señor vicepresidente.
Señorías.

Nosotros solicitamos el turno en contra -pero, bueno, ya se había pedido por otro grupo mayoritario- porque más en contra no se puede estar.

Señor conseller, vicepresidente, con este decreto ley usted se ha columpiado y mucho, porque hay dos cuestiones que no se pueden dejar pasar.
En el primer párrafo del preámbulo del decreto, usted está reconociendo que se trata de una cuestión que llevamos arrastrando desde hace mucho tiempo, entonces díganos ¿cuáles son las razones de extraordinaria y urgente necesidad, ahora y no durante años, que justifiquen acudir a su decretazo?
Ninguna.

Así mismo, según el artículo 86.
1 de la Constitución, estas disposiciones legislativas provisionales no podrán afectar a derechos, deberes y libertades de los ciudadanos regulados en el título I.
Y en el artículo 33.
1 se reconoce el derecho a la propiedad privada y a la herencia.
Y usted, con este panfleto de decreto, se lo carga de raíz por medio de la intervención pública en el mercado de la vivienda, en las transmisiones particulares.
No es extraño.

Aquellos que aparecieron en el año 2014, aprovechándose del grave malestar del 15-M en la Puerta del Sol de Madrid, diciendo que venían a rescatar a las personas aplicando políticas transversales han demostrado, por fin, en este decreto que no son más que comunistas que pretenden quedarse con el fruto del esfuerzo de las personas, de las familias, de quienes han conseguido un patrimonio inmueble -mayor o menor- gracias al esfuerzo de años, décadas y generaciones.
(Aplaudiments)

Porque ustedes no saben hacer políticas, ustedes saben chupar la sangre, el sudor y las lágrimas de los ciudadanos -no los fondos de inversión- que luchan día a día para tener una vida mejor para ellos y, sobre todo, para sus hijos.

Así ha ocurrido en la Unión Soviética, Cuba, Venezuela, lugares donde tristemente se llevó a la población a la miseria más profunda mientras una oligarquía, ustedes, se quedaban con el crecimiento, la riqueza y el desarrollo.

Y lo enmascaran con el derecho constitucional a la vivienda, y mienten.
Hablan de que todos tienen derecho a una vivienda digna -lo que es cierto- pero, en su boca, mienten.
Porque no buscan la forma de que ese derecho se cumpla, sino que requisan, usurpan, ocupan y se quedan con el patrimonio de los que se lo han ganado lícitamente.

Su grito de guerra es que nadie tenga dos casas si hay alguien que no tiene ninguna, y con eso muestran exactamente su incompetencia, su inutilidad, su mentira política; Porque no son los ciudadanos los que se tienen que poner a repartir viviendas, sino que es la administración, usted, quien tiene que hacer políticas que lleven a que quien no tenga vivienda pueda tenerla y que quien tenga más, fruto de su esfuerzo, se vea igualmente protegido.

Sus medidas sirven para igualar a todas las personas en la más absoluta pobreza, cargándose la clase media, el esfuerzo, el trabajo y el afán de superación.
(Aplaudiments) Ustedes lo saben y como lo saben -pero lo que les mueve es la ideología totalitaria y usurpadora- han encontrado la forma y el momento más propicio, el de la pandemia, para cometer este latrocinio político, esta grave situación que hemos sufrido nuestra sociedad, nuestra nación y nuestra tierra valenciana.

Y háganselo mirar, porque el informe del Banco de España, que tanto nombran en el preámbulo, señala que durante los últimos años han ido aumentando los problemas para el acceso al alquiler, en los últimos años.
Y ustedes llevan…, se han embarcado hace más de año y medio, pero llevan más de 5 años gobernando y tienen exclusivas competencias -según dicen ustedes- en materia de vivienda, aunque eso también es un poquito cuestionable.

Pero, verá, ese mismo informe dice que: «De entre las distintas medidas, las que parecen más efectivas para este fin son aquellas que se centran en incrementar de forma estable la oferta de vivienda en arrendamiento a disposición de los colectivos más vulnerables».
Perfecto, seguro que el Banco de España no se refiere a sus ocupaciones y usurpaciones.

El Banco de España se refiere a medidas serias y positivas como la liberalización del suelo, fomentar la colaboración público-privada con la construcción de nuevas viviendas de VPO.
Y le voy a decir lo que supondría la aplicación de estas medidas de sentido común y de personas de estado.
Esto supondría crear empleo, ayudar a las empresas a salir de esta crisis, dar una solución habitacional a las personas que lo necesiten y, de paso, no convertirnos en Venezuela.
Dentro de nada le vemos paseando, diciendo: Ese pisito exprópiese -por Valencia.

En Vox llegamos a la conclusión de que a ustedes les da igual lo que les digan, lo suyo es la imposición ideológica.
Y les digamos lo que les digamos les da absolutamente igual, por eso les da igual la inseguridad jurídica que han creado.
Los notarios, los registradores, la propia conselleria de justicia les ha dicho que se lo hagan mirar, que acaben la mitad del articulado porque no hay por donde cogerlo.

También les da igual la inconstitucionalidad de todo lo que se refiere al tanteo y retracto en primera y sucesivas transmisiones de vivienda libre adquirida por ejecución hipotecaria de dación en pago, les da igual.

Y los derechos de tanteo y retracto a divinis, porque si resulta que…, no 30 días, no, ahora 60 para ustedes.
Y luego resulta que si ven una…, si falta subsanar algo o no han podido llegar a verla, pues a divinis va a estar pendiente el retracto con los perjuicios que se han ocasionado.

Y los gastos notariales, registrales, ¿qué va a pasar con todos esos?
Y si ya se ha empezado una reforma, ¿qué van a hacer con todo eso?
No está nada de eso contemplado por ustedes, porque les da igual.

Y hablan de un derecho subjetivo, ¿es broma?
Un derecho subjetivo sobre inmuebles.
Tendrán que hacérselo mirar, porque el emperador puede dar la ciudadanía a las palabras, pero no a las personas.
Pero ustedes, las palabras significan lo que ha ustedes les parecen, bravo emperador o bravo comandante, como usted quiera.
(Aplaudiments)

Mire, el bienestar de todos…

El senyor president:

Senyoria.

El senyor Llanos Pitarch:

…no pasa -acabo ya, señor presidente-, el bienestar de todos no pasa nunca por destruir la economía y someter a las personas sino por implementar medidas para que todos vivan mejor.

Esto lo sabe hacer la derecha social.
La izquierda, su izquierda, lleva más de un siglo demostrando que no sabe y lo que es peor, en cualquier caso, no quiere hacerlo.
Para ustedes siempre ha sido mejor tener súbditos subsidiados y controlados que hombres libres.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Aixina que caldrà rèplica.

Senyora Davó.

Des de l'escó?
Doncs, per a rèplica, la il·lustre diputada Naiara Davó al senyor José María Llanos.

Quan vosté vullga, senyoria

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, president.

Señor Llanos, no gobernamos en Cuba ni en Venezuela, gobernamos aquí en la Comunidad Valenciana, el govern del Botànic.
Lo digo por ponerle un poco en contexto.

Y, bueno, agradecerle que haya destinado por lo menos los últimos 40 segundos a hablar de las cosas del decreto.
Sí, efectivamente, este decreto amplía derechos y protege a las familias -lo he dicho en la primera intervención donde les pedía el voto a favor-.
Si queremos extender el derecho de la Generalitat a cualquier tipo de vivienda de protección, de promoción pública o privada, hay que votar a favor de este decreto.

Si quieren proteger a las familias de las intervenciones de los fondos buitre, hay que votar a favor de este decreto.
Si quieren que la Generalitat pueda darles calificación permanente protegida a las viviendas públicas, hay que votar a este decreto.
Si quieren que podamos ceder a los ayuntamientos, a las ONG y a las personas que han consolidado, sí, un derecho subjetivo a la vivienda, hay que votar a favor de este decreto.

No teníamos ninguna duda de en qué modelo se iban a posicionar ustedes.
Dicen defender a los trabajadores, dicen defender a este país, dicen tener una concepción del patrimonio y la vivienda para todos; pero yo creo que su concepción del patrimonio y de la vivienda nos la deja bien clara Rocío Monasterio y el señor Espinoza de los Monteros.
(Aplaudiments)

Y me resulta curioso que usted mencione el informe del Banco de España.
Porque ese informe, de principio a fin, avala las políticas que desarrolla este decreto, de principio a fin.
La intervención pública puede contribuir a paliar la situación.
Las medidas que afectan a aquellas personas más vulnerables se pueden parar incrementando la oferta de la vivienda pública en arrendamiento.

Dice usted que esto es lo que quiere, pues esto es lo que hace este decreto.
Que la Generalitat tenga una adquisición preferente en cualquier venta o transmisión de la vivienda protegida pero también en las transmisiones singulares y es ahí donde está el paso importante, es ahí donde está el meollo de la cuestión.
Y es ahí, y es por eso por lo que ustedes se sitúan en el modelo de los fondos de inversión y contra la gente.

Yo no sé como se lo montan ustedes, porque hablan mucho de España, pero cuando hay que defender a la gente siempre les fallan, siempre se equivocan de bando.
Fallaron en la votación del ingreso vital mínimo y hoy van a volver a fallar votando en contra de este decreto.
Hoy van a volver a fallar a los españoles y a las españolas votando a favor de los fondos buitre y en contra de la protección de los valencianos y las valencianas.

Señorías de Vox, las instituciones públicas están para defender el interés de la gente, no para defender el interés de los privilegiados.
Qué suerte, qué suerte, que ahora nuestra tierra tiene un gobierno que lo tiene claro.
Qué suerte que la bancada de mi izquierda tenga mayoría frente a la bancada de mi derecha.
Qué suerte, para los valencianos y las valencianas, tener instituciones que los vayan a proteger y que no vayan a permitir, otra vez, todas las políticas que hemos visto a lo largo de los últimos 20 años.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem amb el debat.
Ara la rèplica a esta rèplica que efectuarà l'il·lustre diputat José María Llanos.

I per la qual cosa li donem ja la paraula.
Senyor Llanos, està vosté en l'ús de paraula.

El senyor Llanos Pitarch:

Señor presidente, gracias.

Señorías.

Señora Davó.

Espinoza era un filósofo, mi compañero es Espinosa de los Monteros.
Pero, bueno, verá, usted oye lo que quiere, señora Davó.
Y lo que hace es cojo de aquí, cojo de allá, le doy la vuelta y digo: «Mira, lo que tengo preparado para el Partido Popular se lo digo también a Vox».

Porque, claro, los fondos buitre, los fondos de inversión.
Pero es que yo no voy a hacer como usted, yo no voy a pedirle a mi compañero que me dé la prensa que le ha enseñado y que les deja en vergüenzas, que enseña sus vergüenzas.
No lo voy a hacer, porque amiguetes de fondos buitre, desde luego, no los hay en mi partido.
Sí en el de sus compañeros de bancada.

Mire, y luego además va y se arroga usted la representación de la ciudadanía valenciana.
Déjeme que me ría en estos momentos, porque su representación de la ciudadanía, no sé si valenciana, pero me temo que va a ser muy pequeñita a partir de hace mucho.
(Aplaudiments)

Y nos dice que, si queremos defender a las personas, tenemos que estar con ustedes.
Oiga, no.
Nosotros queremos defender a las personas, no queremos chupar de las personas, como hacen ustedes.
Porque, ¿saben lo que hacen ustedes?
Decía el señor vicepresidente: «No, es que las donaciones no se tocarán, de padres a hijos, es que la herencia…».

Hombre, faltaría más.
Pero no se tocarán si se destina a vivienda habitual.
Es decir, si un padre quiere dejar su patrimonio a sus hijos, se van a tocar, con adquisición preferente por parte de la Generalitat.
¿Cómo que no se va a tocar?
Se va a tocar absolutamente todo.

Ustedes, lo que no van a tocar es un solo fondo buitre, porque no les van a dejar.
Ustedes van a tocar el patrimonio que, con esfuerzo, han ganado los valencianos, que es lo que único que pueden ustedes hacer, porque no saben hacerlo de otra manera.

¿Que hace falta parque público?
Claro que sí.
Créenlo, convenien, contraten, con colaboración público-privada, pero no roben más.
Dejen a las familias tranquilas con el fruto de su esfuerzo.

Verá, señor vicepresidente, señora Davó, este decreto es inconstitucional, es un grave atentado a la democracia, es Venezuela en Valencia, sí.
Usted no gobierna en Cuba, pero ya le gustaría.
Esto es Venezuela en Valencia, y es fruto de una vida.

Y la ley, este decretazo será fruto de un día.
Verá, el Tribunal Constitucional, o nosotros cuando gobernemos, lo que sea antes, y no falta mucho, seremos quienes nos encarguemos de acabar con esta barbarie.

Pero los gravísimos daños, los gravísimos daños que ustedes van a provocar a las familias, a los ciudadanos, a los hijos, tiene culpables: ustedes.
Y exige responsabilidades, las de ustedes.
Y nosotros vamos a exigir esas responsabilidades para que se depuren.

Dice usted que solamente he dedicado cuarenta segundos de mi intervención.
Es que su decretazo es puritita ideología, es puritito comunismo.
Y, si me hubiera oído, pero usted oye lo que quiere, ya se lo he dicho, cuando he empezado a intervenir, he dicho que habíamos pedido turno en contra, pero el tiempo es el que tenemos.

Y si de aquí, dios quiera, sale una tramitación como debe ser, conforme a ley, de tramitación ordinaria, como proyecto de ley, de este decretazo, no se preocupe que se enterará usted y todo el Botànic de todo lo que tenemos que decir sobre el tanteo, el retracto, la ejecución, las ejecuciones hipotecarias, las acciones preferentes, etcétera, etcétera, que tenía para contarles, pero no me han dado tiempo.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, anem a continuar amb el debat, ara amb la fixació de posició en nom del Grup Parlamentari Compromís, que realitzarà la il·lustre diputada Belén Bachero, a la qual done ja l'ús de la paraula, perquè puga fixar posició.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Conseller.

Si en aquesta lluita per la defensa del dret a la vivenda, algú mereix un reconeixement especial, és la Plataforma d'Afectats per les Hipoteques.
Per la seua lluita incessant, calia este reconeixement públic ací, al parlament valencià.

Tota la meua admiració per la feina incansable que han fet totes les persones que la conformen, i en especial José Luis González, que és el portaveu de la coordinadora.

Bé, des de Compromís, veiem amb molt bons ulls aquest decret llei, que a més considerem innecessari i imprescindible.
Cal garantir eixe dret a la vivenda, constitucional, i per a poder fer-lo cal ampliar el nostre parc públic.

Com diu la Constitució, els poders públics promouran les condicions necessàries i establiran les normes pertinents, per tal de fer efectiu el dret a un habitatge digne, i regularan la utilització de sòl, d'acord amb l'interés general, per tal d'impedir l'especulació.

Així és i això és el que estem fent, pel que treballem cada dia en aquest parlament i pel que treballa cada dia el Consell del Botànic.
I a més, en el debat sobre la convalidació del decret, en el debat que s'ha creat en la societat civil, vull dir, hem pogut vore que això és un objectiu que ningú qüestiona.

Els sectors que critiquen el decret: immobiliàries, promotores, constructors, notaris, registradors, tots asseguren que el decret persegueix un objectiu noble.
Ho vam comprovar dilluns passat en la comissió de reconstrucció.

Per molt de soroll que hi haja al voltant, crec parlar en nom de tots a l'afirmar que hi ha un consens social per a solucionar el problema de l'accés a un habitatge digne.
Les dades del drama són evidents: 14.
000 persones en la Comunitat Valenciana demanen un habitatge digne, i ho sabem a més per la llei de funció social de l'habitatge que va aprovar aquesta cambra des d'un Consell Botànic, també.

A la Comunitat Valenciana hi van haver 1.
454 desnonaments en el primer trimestre del 2020, i els preus de l'habitatge fan que el deute de les famílies, el 87 %, és degut al pagament de l'habitatge habitual.
Davant aquesta necessitat, calia actuar de forma valenta, i vosté així ho ha fet.

Tornant al decret, de totes les crítiques i pressions del sector de l'habitatge que hem vist les darreres setmanes, se centren totes pràcticament en l'article 10 del decret, i en concret, dels punts c i d.

El punt c diu: «La Generalitat és titular del dret de tanteig i retracte en les transmissions d'edificis, amb un mínim de cinc habitatges, la destinació principal dels quals siga el residencial, quan es transmeta un percentatge igual o superior al 80 %».

I en l'apartat d diu: «La Generalitat és titular del dret de tanteig i retracte en les operacions referides a deu o més habitatges i els seus annexos».
D'açò pràcticament és on se centra el debat.
Precisament aquells punts pensats per a evitar l'especulació entre els fons voltor i les vendes d'habitatge a mil euros, com acabem de vore en la venda que han fet.

Habitatges pagats i repagats, que se'ls van llevar a les famílies per a donar-los regalats als especuladors.
Recordem el moment en què se'ls lleven a les famílies per impagament d'hipoteques i se'ls queda la banca, però és que després se tornen a pagar en el rescat bancari que fa el Partit Popular, eixe xec en blanc que li oferix a la banca, permetent que se vulnere un dret constitucional i que tiren la gent al carrer.

I que ara se tornaven a vendre per tercera volta, a 1.
000, 1.
500 euros, des d'un banc a un fons voltor.
I ahí actua la Generalitat i fa eixa compra.
I estan en contra d'això, senyor conseller.
Doncs, Compromís, no.
I el govern del Botànic, tampoc.

Cal explicar a la gent del que estem parlant.
Perquè, que em diguen a mi qui ha pogut comprar una vivenda per 1.
000, 1.
500 euros, 3.
000, 9.
000 euros, sabent que s'estan fent eixes compravendes per part dels fons voltor.
És on volem actuar, volem intervindré ja, i amb aquest decret, ho podrem fer.

Diuen que el decret crea inseguretat jurídica, paralitza el sector i és una intervenció intolerable en el mercat.
Però bé, està clar que de tot açò no hi ha res, i l'únic que hi ha és culpar el decret, perquè no volen que intervinguem en eixes intervencions amb els fons voltor.

Respecte de la intervenció al mercat, comunisme, expropiació, la fi de la propietat privada, se n'han sentit moltes, senyor conseller, de barbaritats, però s'obliden de l'article 33.
2 de la Constitució espanyola que vosté ha anomenat ací, la funció social del dret a la propietat.

Analitzem, a més, què s'entén per intervenció al mercat, perquè, quan convé, sí que els agrada.
Fem un repàs, per exemple, de les iniciatives presentades en la comissió de reconstrucció pels promotors immobiliaris.

Avals del 20 % de la hipoteca per part de la Generalitat, deixar el 50 % de l'IVA per a la compra d'habitatges, ajudes a propietaris de locals comercials amb hipoteca, compra compartida entre Generalitat i compradors, requalificacions de sòl d'immobles buits, liberalització de sòl públic.

Algunes inassolibles, altres sí, altres molt bones propostes, però totes intervenen en el mercat.

I una altra qüestió clau és que aquest decret li dóna una vocació de permanència, mitjançant la qualificació permanent d'habitatges protegits, qüestió clau i que, si haguera estat en Madrid, Ana Botella no haguera pogut vendre els 3.
000 habitatges i, en plena crisi sanitària pel COVID, si en Múrcia hagueren tingut aquesta normativa, no hagueren venut les 650 vivendes públiques.

Bé, ja finalitzo.
Crec que ha quedat molt clar el nostre posicionament.
I cal dir, per finalitzar, que el País Valencià viu una situació d'emergència social per la falta d'accés a un habitatge digne que cal afrontar amb valentia des de les administracions.

El decret és una bona ferramenta per ampliar el parc públic de vivenda i evitar l'especulació.
Amb eixe objectiu, caldrà que explique l'oposició a les persones del carrer, que no tenen accés a un habitatge digne, per què no estan d'acord que l'administració intervinga quan s'especula en habitatges que es venen a mil euros.

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Bachero Traver:

Amb les famílies sobreendeutades pel preu de lloguer i les hipoteques abusives, és indigne que això passe al País Valencià.
I des de Compromís, anem a posar tot el nostre esforç, perquè l'especulació no tinga lloc mai més al nostre territori.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà posició, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, la il·lustre diputada Mamen Peris.

La senyora Peris Navarro:

Gràcies, president.

Conseller, llevamos quince días ante los medios de comunicación haciéndome, permítame la expresión, populismo barato, pero del barato.
Porque decir que hoy votamos aquí a favor de fondos buitre sí, y fondos buitre no, de verdad eso no es así.
No falten a la verdad.

Este decreto no para los fondos buitre, que es lo que hubiéramos deseado.
¿Y sabe por qué?
Porque solo se va a aplicar aquí, en la Comunidad Valenciana.
Pero, ¿sabe por qué?
Porque ustedes han acentuado tantos vacíos legales, que se aplicará, más aún si cabe -hecha la ley, hecha la trampa- por parte de estas sociedades de inversión.

Pero, ¿sabe lo más grave de su decreto?
Que mete a todas las transmisiones en el mismo saco, y después nos va diciendo con la boca pequeña que no nos preocupemos, que este decreto sólo se aplicará, pues eso, a las grandes operaciones.

Pero la realidad es que por escrito está que va a afectar hasta a particulares que puedan comprarle directamente a un banco la vivienda.
Y usted está cercenando ese derecho.
Y no me diga a mí que ese particular es un fondo buitre, porque según su decreto sí que será un fondo buitre.

Mire, cuatro motivos por los que Ciudadanos no puede votar favor.
Porque este decreto es, como usted le llamaría, decreto mordaza.
Usted no solo es ejecutivo, es que también quiere ser el legislativo.
Y no nos deja aquí debatir sobre algo tan clave como la vivienda.

Mire, conseller, usted tiene que justificar hoy la necesidad de este decreto, y a mí sólo me consta que en la COVID la única necesidad que tuvo era comprar sillas y mesas para el palacio donde usted estaba (Aplaudiments)

Mire, sin debate no hay democracia, y ustedes son los que se llaman gobiernos de progreso.
Pero hoy aquí nos cercenan a todos la palabra.
Pero ¿para qué queremos una consellera de participación, incluso se nos ha ido, si tampoco nos dejan ni participar en un tema tan clave?

Segundo motivo por el que no vamos a votar a favor: es un decreto y sabe que yo esto no lo digo nunca, señor Dalmau, de corte comunista, que prima más la ideología que la voz de la sociedad civil valenciana.
Miren, la consulta previa, reúnanse con ellos, por favor, porque es que no ha incluido nada de lo que le han dicho.

¿También va a incluir la transparencia y el buen gobierno?
Su visión de la vivienda es solo unidireccional.
¿Por qué no pregunta usted también a los propietarios de vivienda qué es lo que están sintiendo cuando alquilan una vivienda?
Sienten inseguridad jurídica y sienten miedo de los okupas, conseller.

Esto no va con usted, porque claro, mientras Podemos tenga la conselleria de vivienda, que quieren expropiar las viviendas vacías y legitiman los okupas, desde luego aquí no nos aclararemos con políticas de vivienda.
Porque justamente Ciudadanos somos aquellos que respetamos la propiedad privada y, sobre todo, con ese esfuerzo que han hecho muchas familias para comprar una vivienda.

Y, como habrá podido leer esta semana, en el Congreso hemos presentado una ley para el recrudecer el Código penal frente a una ocupación ilegítima, y también aquellos que asaltan ilegítimamente una casa, porque esto no se puede permitir.

El senyor president:

Senyories.

La senyora Peris Navarro:

Mire, pero además es que no es sólo un decretazo mordaza, es que encima está engañando a la ciudadanía.
Sólo le queda un millón de euros para ejercer el derecho de tanteo y retracto.
¿A cuántas familias piensa beneficiar?
¿No se sabe ni el presupuesto, señor Dalmau?
Es preocupante.

Tercer motivo.
Si tengo que elegir entre la Constitución española y el decretazo, tenga por supuesto que voy a elegir la Constitución española.

Le digo que lea por favor la Constitución, no como político de Podemos, sino como jurista y, entonces, verá la visión diferente.
Pero, junto con el artículo 33, también lea el 9, el 149.
1.
8, el 38, el 139.

Y estamos en Europa, conseller, con lo cual también lea la normativa de protección de deudores hipotecarios, la normativa de libertad de empresa y defensa de la competencia, lea la normativa del tratado de funcionamiento de la Unión Europea, en concreto los artículos 39, 49, 56 y 63, ¿que le tenga que recordar yo aquí la normativa que es aplicable?

Y la cuarta razón.
Miren, aquí no vamos a votar un decreto podemita.
Si es que usted solo ha venido aquí a cumplir su programa electoral, con lo cual su derecho a la vivienda Ciudadanos no se lo va a respaldar.

Pero aparte viene aquí con el derecho de tanteo y retracto.
Si está todo inventado, ya en la ley de…, la LAU del 1994 teníamos el derecho de tanteo y retracto.
En el 2004, este Parlamento también lo hizo.
Pero, ¿sabe lo que le ha pasado?
Que lo ha copiado de Cataluña y ahí es donde usted ha tenido el problema, que es que allí sí que tienen competencia en materia de derecho civil.
Pero esa competencia legislativa nosotros aquí no la tenemos, con lo cual su corta y pega no le ha salido bien.

Aparte, ha dicho 218 viviendas ha comprado con el decretazo… No, no, señor Dalmau.
Lo ha hecho con un acuerdo del Banco Sabadell, que aquí nos enteramos de todo.
Pero, aparte son 100 viviendas menos de las que usted ha salido en prensa a bombo y platillo.

Pero, ¿cuántas viviendas bioclimáticas hay de esas que usted ha comprado?
¿Y cuántas cumplen los criterios técnicos de vivienda pública?

Mire, aquí vamos a necesitar a la bruja Lola para saber esta vivienda sí que ejerce el tanteo, esta sí que ejerce el retracto.
Desde luego… de verdad, qué inseguridad jurídica con un tema tan grave.

Porque, mire, yo sí que piso los tribunales.
Yo sí que sé lo que hay detrás de una dación en pago y de una subasta hipotecaria.
Y, ¿sabe lo que le digo que hay?
Hay familias que lo están pasando mal.
Plantéense que, en vez de hacer quitas a las empresas donde el president Puig tiene acciones, ayuden a esas familias que están en un proceso de subasta y de dación en pago.
(Aplaudiments)

Mire, escuche a arquitectos, a registradores, a promotores, a constructores.
No solo a los círculos de Podemos.
Escuche a todos.
Decretazo sin ninguna medida fiscal -acabo enseguida-, sin ninguna medida fiscal, si ningún incentivo de inversión.
Y a ver si se anima, por favor.

Le digo este decretazo, conseller, no se lo crea, ni es valiente ni va a ser histórico.
Lo valiente sería buscar el consenso.
De verdad, ese verdadero plan de vivienda entre todos, que si lo consiguiéramos, sería histórico, porque lo podríamos tener durante varias legislaturas.

Qué pena, conseller, yo pensaba que tenía una mirada más alta, unas luces más largas, porque usted solo ha preferido contentar a los suyos, silenciar el debate y, desde luego, como siempre, pues darle más trabajo al Tribunal Constitucional.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem al següent…

¿Vol replicar la intervenció de la diputada?
Doncs per a rèplica a la intervenció de la diputada Carmen Perís en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula la il·lustre diputada Naiara Davó.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, president.

Empezaré diciéndole, señora Peris, que me disculpe y no se enfade, como ha hecho algún diputado de su bancada, si vuelvo a remarcar algunos aspectos que considero importantes del decreto, básicamente porque ustedes están remarcando también los mismos…, bueno, no todos.
Algunos dicen que no han tenido tiempo cuando se han dejado un minuto de su intervención.

Parece usted, señora Peris, con todo el respeto, el señor Castelló, porque tampoco ve a los fondos buitres en ningún lugar.
No los ve, cuando eran esos señores que llegaban con maletines a la sede de Génova.
(Veus) Quien no ve a los fondos buitres, no puede combatirlos.
Y es una lástima… (Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Davó Bernabeu:

Es una lástima, porque su partido lleva semanas intentando vender la moderación, y la cercanía y la proximidad a las políticas del Botànic, pero las únicas políticas que ustedes ejecutan es con el Partido Popular y con la ultraderecha de Vox.

Es una lástima, señora Peris.
Una lástima que nos diga y que cite el artículo 149.
1.
8, porque sabe -sabe, como jurista- que la jurisprudencia del Tribunal Constitucional dice que el tanteo y retracto administrativo no tiene su amparo en ese artículo.

Me gustaría que hubiese citado…, no solo citado, sino leído el artículo 47, o el 33 o el 16 del Estatuto de autonomía.
El 47 en especial, donde dice que todos los españoles tienen derecho a una vivienda digna y en condiciones y que las administraciones públicas deberán establecer las normas para hacerlo efectivo.

Por eso, estamos hoy aquí.
Por eso, hoy plantamos cara -sí, señora Peris- a los fondos buitres para ampliar el parque público de viviendas, para proteger a los valencianos y a las valencianas, porque los recursos públicos se van a centrar en las operaciones efectivas, en las más grandes, en aquellas transmisiones que van a permitir ampliar de forma rápida el parque público de vivienda, como lo hemos hecho esta semana.
Porque tenemos una diferencia enorme respecto al resto de Europa, y lo sabemos.
Y la única forma de poder tener un parque público de viviendas digno que sirva para proteger a las valencianas y a las valencianas es con instrumentos como este decreto ley.

Por tanto, si ustedes, como dicen, están tan a favor de las personas, están tan a favor de la gente de nuestra comunidad y quieren, como decía, mostrar que aquí hay un partido que puede apoyar las políticas del Botànic en los consensos, en la ampliación de derechos y en poner a esta tierra a la vanguardia, voten hoy a favor de este decreto.

Sabe usted, señora Peris, que lo hemos hablado, no solo lo ha hablado evidentemente con nuestro vicepresident, lo hemos hablado también nosotras hasta el último momento, porque, como decía, si ustedes de verdad se creen lo que venden en las últimas semanas, voten a favor de este decreto ley, que va a permitirnos ampliar de forma urgente, ampliar de forma rápida nuestro parque público de viviendas.

Saben que está la necesidad.
Saben que el contexto es importante.
Solo les falta ver y reconocer a los fondos buitres, ver y reconocer las bondades, que yo creo que usted sí que las sabe, sí que las sabe y por eso se apoya en cosas que realmente no dice este decreto, y votar a favor.

No se lo voy a volver a repetir.
Me gustaría que su voto no se juntara hoy, como se juntan en los gobiernos, con la derecha del Partido Popular y con la ultraderecha de Vox.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem a la rèplica de la il·lustre diputada Mamen Peris a la intervenció que acaba…, la rèplica que acaba de realitzar la síndica del Grup Parlamentari Unides Podem.

Quan vosté vullga.
Ara sí, li limitaré el temps.

La senyora Peris Navarro:

Gracias, president.

Yo lo que no sé, señora Davó, es con qué Podemos estoy debatiendo hoy, si con la señora Lima del punto 1 que nos pedía que apartamos a todos el carné del partido o con usted, que me quiere imponer un decretazo desde la más absoluta extrema izquierda.

Usted sí que sabe muy bien que no está parando con este decreto a los fondos buitres.
Con lo cual sigue las directrices de su secretaria general, que le dice abiertamente que aparte de este tema (aplaudiments) su cuota de partido.

Pero, vamos a ver.
Ustedes…, es que el problema que tienen es que no escuchan.
Estamos ante un decreto farragoso y un decreto indeterminado.
¿Para qué lo han hecho ustedes tan general?
Para tener discrecionalidad, que es lo que a ustedes les gusta, estar en el poder y poder hacer lo que quieran.

Porque hoy han tenido miedo de debatir aquí.
Porque yo le lanzo el guante: ¿convalidamos esto y nos vamos a un decreto ley…, -perdón- nos vamos, en vez de decreto ley, a una proposición de ley?
Encantada de sumarme a una proposición de ley.

Pero, mire, yo le digo una cosa: usted me está hablando de lo de las viviendas y las compras, pero yo le pongo un ejemplo.
Yo bajé la otra semana a Orihuela.
Allí tenemos 36 viviendas públicas, ¿vale?
En estos cinco años, ustedes solo han repartido nueve viviendas, en cinco años.
¿Sabe cuántas tenemos cerradas?
27.
Y compran tres más.
¿Qué son?
Para cerrarlas también.
Eso es su política de gestión.
Y no lo digo yo, lo dice la Sindicatura de Cuentas.

Su famoso decreto le va a dar 60 días y ustedes mismos no se creen ni que estamos ante una administración ágil.
¿No pueden hacer el derecho de tanteo y retracto en 15 días?
No; ustedes, a 60.

Pero, ojo, si quieren ver la vivienda, ahí tienen sine die, es decir, podemos estar tranquilamente un propietario que quiera vender su casa y puede estar hasta que la Administración quiera ir a ver la casa, porque suspenderá el plazo.
¿Sabe lo que dicen muchos juristas?
Escuchen, que ustedes se han inventado limitaciones de transmisión en pleno siglo XXI.

¿Quiere que le diga otro detalle del artículo 10.
c?
Que habla de diez viviendas.
Pero, ¿qué?
¿Del mismo edificio?
¿O no?
Si es que crea hasta esas inseguridades jurídicas tan banales.
Pero aparte ustedes dicen: «Derecho de tanteo que cederemos a los municipios».
Pero si hay municipios que no pueden pagar los gastos corrientes.
Ustedes empiezan la casa por el tejado, porque es que como no les pongan una partida presupuestaria, no hay derecho de tanteo y retracto, porque aquí no se expropia y aquí no se requisa.
Aquí tendrán ustedes que pagar.
Con lo cual, decretazo, pero sin partida presupuestaria, mal vamos.
No engañen ya más con más discursos, que les queda solo un millón de euros.

Pero, miren, a mí me gustaría soñar y me gustaría ver a un conseller de vivienda, señor Dalmau, que realmente quisiera hablar de política de vivienda.
Y que ese joven que quiere comprar una casa, pues que se va encontrar con el problema en que va a tener un préstamo hipotecario que solo le van a cubrir el 80 %, que no tendrá ahorros y que no sabemos de dónde sacará ese 20 %.
Ese joven que a esa administración que quiere ayudarle le va a tener que pagar como mínimo de impuesto de transmisiones patrimoniales un 10 %.
Es decir, de una tasa media de 120.
000 euros le pagaremos 12.
000 a la Generalitat Valenciana.
Pero aparte tendremos que tener ahorrados 24.
000.
Es decir, que, sin haber pagado un préstamo hipotecario, aún ninguna cuota, tengo que tener 36.
000 euros.
Avalen ese 20 % si quieren ayudar.

Pero es que tenemos suelo.
Claro que las viviendas son caras.
¿Quiere abaratarlas, conseller?
Pues pongamos el suelo público y habremos reducido el precio de la vivienda casi en un 40 %.
Delo a los promotores, delo a los constructores y, a cambio, recibiremos también vivienda pública que podemos ayudar a aquellos que tienen emergencia social.

Permita el cambio de uso, por ejemplo, de los locales y conviértalo… -muchos locales que hoy están cerrados- y conviértanlo en viviendas.

¿Dónde está ese conseller de vivienda que hoy sí que tenía que ser histórico y revolucionario, generar empleo?
Pues porque si mueve la rehabilitación y mueve la promoción, ayudaremos a familias, a albañiles, pintores, arquitectos, sectores de energías renovables, empresas de control de calidad, de seguridad… Generar riqueza, conseller, generará empleo, generará menos gasto en el desempleo.
Devolverá a su compañero que lleve hacienda esa bajada de impuestos que yo le pedía y el impuesto de transmisiones y del IVA.

Estimule la compra.
Y aquellos que compran y lo alquilen durante al menos diez años tenga incentivo fiscal, tengan también aquellos propietarios que opten por el alquiler dele bonificaciones.

Pero acabo de despertar.
Es que tengo un conseller de Podemos, con lo cual de esto no puedo hablar.
¿Sabe con lo que me quedo hoy?
Que este decreto claro que va a ser histórico, porque un profesor de Derecho Constitucional está presentando aquí un proyecto que será inconstitucional.
Un PSPV…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Peris Navarro:

…que hará lo que… -un segundo, president-.
Un PSPV que votará lo que diga el señor Dalmau.
Y valiente, se lo pido por última vez, haga de verdad política real de vivienda.
Derogue ese decreto y volvamos a empezar de nuevo.

Ahí tendrá la mano tendida de Ciudadanos para trabajar de verdad y dejar un legado real de vivienda.
Pararemos los fondos buitres, ampliaremos el parque público, incentivaremos y salvaremos empleo.
Con eso, cuente con nosotros.
Con política comunista…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Peris Navarro:

…no cuente.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, clourem este punt ara amb la fixació de posició que, en nom del Grup Parlamentari Socialista, farà el síndic del grup, senyor Manolo Mata, al qual done la paraula en este moment.

Tot agraint el treball de Conxa, que ens ajuda molt.

El senyor Mata Gómez:

Moltes gràcies, president.

M'agradaria donar…, tindre un record hui d'un amic meu que s'ha mort, que és Ramón Vilar, que va ser diputat d'estes Corts un mes.
Les eleccions van ser el 30 de maig i Entesa va guanyar un recurs i se'l fulminaren.

No cap vida sense vivenda, sense faena.
Però vida digna, vivenda digna.
Perquè això és el que provoca que tingam llars i que en les llars estiguen les famílies i que el ser humà tinga capacitat de desenvolupar-se.

Este decret no inventa la pólvora.
Açò és un contínuum, un contínuum, la pandèmia ha demostrat algunes coses: que es possible que l'Evha condone els lloguers a la gent que no té mitjans i que ha patit per la COVID; que el Govern d'Espanya, de Podem i el PSOE, aproven regulacions que posen una moratòria a les hipoteques.
Açò ha demostrat que una de les lleis més importants que hem fet en este parlament, que va a considerar el dret a la vivenda com un dret subjectiu i igual que el dret a les pensions, que el dret a l'educació, que el dret a la sanitat, va ser la Llei de 2017, de la funció social de la vivenda -exconsellera va fer vosté un excel·lent treball.

Una llei que mos dia que havia d'haver un registre d'oferta i de demanda de vivendes, i això es clau.
Que mos dia que era capaç el dret de tanteig i retracte.
I és més, en la Llei d'acompanyament de 2018 van introduir unes millores substancials en una qüestió.
Una llei que això sí que era, per definir-ho en paraules del representant de Vox, comunista, socialista, d'esquerres, d'iniciativa, que per interés social es poguera expropiar l'usufructe temporal.

Jo crec que els avanços que ha fet el Botànic en cinc anys han estat brutals, perquè s'exigia que hi haguera un registre de vivendes deshabitades a més a més, que la gent poguera accedir al lloguer social si eren més de tres membres en dos Iprem.
Un Iprem a l'any són 7.
000 euros.
Si era un membre a soles un sol Iprem.
Era posar a disposició de qui ho demanara un alojamiento dotacional, una vivienda dotacional o incluso una vivienda libre.
Totes estes coses se poden aconseguir, s'han d'aconseguir.

Jo, senyories, crec que este és un gran decret i és un avanç molt significatiu.
Però que podem fer més, no sé si per la via del decret o per la via que siga.
Este matí Pilar Lima ha dit una cosa molt important, ha fet suggeriments al decret llei que aprovarà la vicepresidenta Oltra, ha dit que llevem el carnet del partit.

L'altre dia el vicepresident Dalmau va citar a Boaventura de Sousa.
Boaventura de Sousa creia en els contractes socials potents que provocaren uns valors universals representatius de moltíssima gent.
Jo crec que no podem pensar que açò no és millorable per la via que siga.
I és millorable, per què?
Perquè jo crec que en el decret ha de constar que estes vivendes no tenen altres deutes.
Hi ha deutes que van arrastrats per les vivendes, i ningú ho sap.
I ha d'estar clar, perquè hem de distingir entre tindre un parc públic de vivendes, oferir-lo a les 14.
000 persones que estan esperant, que són vivendes públiques en condicions especials, que l'accés a la vivenda comprada en determinades circumstàncies.

Els fons voltor són més llestos que mosatros, una i mil vegades.
Ja no compren vivendes, ara compren hipoteques, compren hipoteques.
I el Codi civil establix una cosa molt curiosa, i és que quan hi ha la cessió d'un crèdit a un tercer i el crèdit és litigiós, i hui totes les hipoteques pràcticament són litigioses o, per les raons que siguen o per la cláusula suelo o por no sé qué, el Codi civil te deixa que en nou dies el deutor puga pagar l'import de qui ha transferit el crèdit.
I si poguérem averiguar que un fons voltor ha comprat una vivenda en una hipoteca de 300.
000 euros per 5.
000, però la persona que té eixe deute no té les 5.
000 per a comprar-la, i la Generalitat afavorirà (inintel·ligible) …

Estic d'acord en alguna manifestació que s'ha fet: no se pot penalitzar les donacions a títol gratuït, pel concepte que siguen.
Perquè ací se donen vivendes a títol gratuït a les conselleries.
Mi tia «colorines» ha donat una a la Conselleria d'Habitatge per a dones maltractades.
No es pot pensar que si una mare dóna a un fill una vivenda i el decret exigix que siga vivenda habitual, està impedint que eixa vivenda se llogue i en el lloguer pagar la residència de la mare.

Hi ha moltes coses que es poden millorar.
I jo crec que este decret està emparat en l'absoluta bona fe, en la convicció que se vol fer.
Però insistisc, senyories, el podem millorar, via llei d'acompanyament, via una refundició d'altres lleis.
Perquè hi ha algunes coses que són peculiars.

Diu, el tanteo legal o un tanteo entre particulares, pues igual ens trobem com que ara tots els promotors se fan «autotanteig» entre uns i altres, i els exclou.
Quan fem una llei ací milers de despatxos d'advocats que treballen per als fons voltor estan pensant com sortegen tot això.

Per què no hem inclòs els edificis en ruïna?
Per què no hem inclòs els solars?
Per què no hem inclòs altres coses?

La setmana passada se va fer una operació brutal a Aliseda, un fons voltor del Santader i Blackstone.
531 edificis a mig acabar.
Això podia estar una bona opció al País Valencià, a algunes d'estes vivendes, d'acabar edificis que no estaven.

Jo crec que podem complementar, millorar.
Però també vull ser-li molt sincer: el millor decret llei del govern valencià és que no governe el PP, ni ara ni mai.
Perquè, mire vosté, en febrer -i acabe, senyories-, en febrer de 2015 es reunires Isabel Bonig i el conseller Moragues en els afectats per l'impagament de les ajudes a la vivenda.
I sap el que digueren: «lo arreglaremos».
Esta consellera va pagar 340 milions d'euros, i eixe govern, per a pagar ajudes a la vivenda impagades a 60.
000 famílies valencianes.
Y el SGR menos mal que se deshizo de esos activos tóxicos que en la época del PP consentían basura para avalar créditos que jamás pensaban pagar.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mata.

Senyories, reprendrem el nostre treball a les quatre de la vesprada amb el següent punt, el quart, i les votacions immediatament després del quart punt tindran lloc.

Se suspén la sessió.

(Se suspén la sessió a les 14 hores i 25 minuts)

(Es reprén la sessió a les 16 hores i 2 minuts)

El senyor president:

Es reprén la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Validació o derogació del Decret llei 8/2020, de 26 de juny, del Consell, de mesures excepcionals per a facilitar la convocatòria i reunió dels òrgans socials i l'eficàcia dels acords de les entitats cooperatives valencianes (RE número 20.
000, DOGV 8845)

El senyor president:

Passem al punt quart de l'ordre del dia, que és la validació o derogació del Decret llei 8/2020, de 26 de juny, del Consell, de mesures excepcionals per a facilitar la convocatòria i reunió dels òrgans socials i l'eficàcia dels acords de les entitats cooperatives valencianes.

Per a presentar-nos el decret llei, donem la benvinguda a l'honorable conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent,al qual donem ja la paraula perquè ens presente el decret llei.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, president.

Molt excel·lent senyor president.

Il·lustres diputades i diputats.

Molt bona vesprada a totes i tots.

Comparec en aquestes Corts, en nom del Consell, per presentar el Decret llei 8/2020, de 26 de juny, del Consell, de mesures excepcionals per a facilitar la convocatòria i reunió dels òrgans socials i l'eficiència dels acords de les entitats cooperatives valencianes, per tal d'explicar les raons que han donat lloc a promulgar-ho i sol·licitar el vot favorable de les seues senyories per a la seua validació.

Com vostés saben, les entitats cooperatives valencianes es regeixen per una normativa pròpia, la Llei de Cooperatives de la Comunitat Valenciana, el text refós de la qual va ser aprovat per Decret legislatiu 2/2015, del Consell, de 15 de maig.
Aquesta legislació es dicta en exercici de la competència exclusiva que la Comunitat Valenciana té sobre les cooperatives que desenvolupen majoritàriament la seua activitat cooperativitzada, és a dir, la que duen a terme amb les persones sòcies, dins del nostre territori, respectant la legislació mercantil, de conformitat amb el que es disposa en l'article 49.
1.
21a de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana.
En conseqüència, la llei de cooperatives regula, principalment, les relacions de dret privat que sorgeixen dels vincles de la cooperativa amb les persones cooperativistes.

En un altre ordre de coses, les limitacions ordenades durant la situació de l'estat d'alarma, decretada per la pandèmia COVID-19, així com les altres mesures adoptades per a contindre l'expansió d'aquesta, han tingut una enorme repercussió en l'activitat econòmica i social de les entitats cooperatives valencianes, com són les empreses cooperatives i les entitats associatives i representatives de les mateixes, federacions de cooperatives i confederacions de cooperatives.

Al marge de les diferents mesures posades en marxa des de l'estat i la Generalitat, relatives a l'activitat econòmica d'aquestes empreses i entitats, com ara la regulació dels ERTO o les ajudes acordades pel Consell per als cooperativistes acollits a tals expedients, la vida social de les entitats cooperatives valencianes, que, com he dit, es regeixen per la Llei de cooperatives de la Comunitat Valenciana, ha patit una importantíssima alteració, originada per la impossibilitat de reunir-se en la forma ordinària -això és presencialment- als òrgans socials de les cooperatives valencianes i, per tant, perquè adopten els acords que interessen a l'entitat en tots els ordres, interns, externs, relatius a l'activitat d'aquesta persona jurídica.

A tot açò s'ha d'afegir que la legislació vigent estableix, en alguns casos, terminis peremptoris per a reunir els òrgans socials i per a l'adopció de determinats acords.

La Llei de cooperatives de la Comunitat Valenciana regula l'element essencial de les mateixes: l'existència d'un òrgan plural que articula la voluntat de la pluralitat de les persones membres.
Aquest òrgan és l'assemblea general, en la qual totes les persones cooperativistes, sòcies i associades, tenen veu i dret a vot.

Doncs, bé, el cooperativisme valencià compta amb nombroses cooperatives en les quals es compten per milers i, fins i tot, en alguns casos, per desenes de milers les persones amb dret a ser convocades i a assistir a les reunions de l'assemblea general.
Aquestes poden assistir personalment o per mitjà d'un representant, amb la peculiaritat, a més, que una mateixa persona no pot representar a més de dues sòcies absents.

Per a aquests supòsits, són de gran utilitat les adequades previsions estatutàries que permet la llei sobre convocatòria i celebració d'assemblees, mitjançant juntes preparatòries i elecció de delegats i delegades de les mateixes davant l'assemblea general i les relatives a la possibilitat de convocar i reunir l'assemblea i també el consell rector, a través dels procediments telemàtics.

Però, d'una banda, no totes les cooperatives han previst estatutàriament utilitzar estos procediments i, per una altra, en massa casos, les persones sòcies no disposen de les eines tecnològiques que permeten assistir a distància o no compten amb les habilitats precises per a utilitzar-les.

En totes aquestes circumstàncies i per tal d'assegurar la salut i la seguretat de totes les persones membres, nombroses cooperatives han hagut d'incomplir involuntàriament amb les seues obligacions, com ara formular comptes anuals de l'exercici vençut, posar-les a la disposició dels auditors nomenats i aprovar o rebutjar els comptes anuals dins dels terminis legals.

També ha sigut comú que moltes cooperatives hagen vist caducar els mandats dels membres dels seus òrgans d'administració, consell rector o administradors, i que tinguen dificultats per a acreditar la representació de l'empresa, que hagen incomplit l'obligació de convocar trimestralment les reunions de l'òrgan d'administració, la de designar auditors per a exercicis corrents i altres que deriven de la dificultat i, abans, de la prohibició de mantenir reunions presencials.

Així mateix, la paralització de l'activitat pot fer que la cooperativa incórrega contra la voluntat de les seues persones sòcies en alguna de les causes de dissolució legalment establertes, quan es produeixen per la mera inacció i el pas del temps o per baixes o pèrdues, en aquest cas extraordinàries provocades per la COVID-19.

Per tant, ha sigut necessari establir un règim excepcional i d'aplicació limitada en el temps per a permetre a les nostres cooperatives superar les restriccions de tot tipus, originades per la COVID-19, quan aquestes limitacions influeixen en la reunió dels seus òrgans socials o deriven en l'incompliment de les regles ordenades per a la vida social d'aquestes sota circumstàncies de normalitat.

També era convenient que aquest règim s'estenguera fins al final de 2020, a fi de preveure noves limitacions derivades d'eventuals rebrots de la pandèmia i de facilitar a les entitats cooperatives dur a terme una transició ordenada per a reprendre el camí de la normalitat en el funcionament dels seus òrgans socials.

En aquest sentit, ens vam posar a treballar, donant com a resultat aquest decret llei que els estic presentant per a la seua validació.
Aquesta norma temporal, consensuada amb la Confederació de Cooperatives de la Comunitat Valenciana, estarà en vigor fins el primer semestre de 2021 i permetrà suplir les limitacions de mobilitat i reunió de les persones decretades per a contindre l'expansió de la COVID-19 que, com he exposat, han afectat molt especialment la vida econòmica i social de les cooperatives valencianes.

Aquest decret llei ofereix solució a totes les situacions que els he comentat, sense derogar la normativa vigent, mitjançant normes excepcionals i temporals que cada cooperativa pot, o no, utilitzar per a regularitzar-ne la situació particular, ateses les circumstàncies d'aquesta.

Donant-los més detall, aquest decret llei estén la seua vigència temporal fins al final de 2020 i fins al període ulterior en què l'aplicació de les seues normes es considera convenient per a permetre una regularització ordenada de cadascuna de les obligacions derivades de la reunió dels òrgans socials i que depenguen d'acords adoptats en el seu si, fixant dates límit precises per a cadascuna de les corresponents actuacions.

Per a aquest propòsit, en l'article 2 es regula una ampla casuística i s'orienten les normes sobre convocatòria i reunió de l'assemblea general, la formulació de comptes anuals, realització d'auditoria i designació d'auditors, si s'escau.
A més, es permet al consell rector introduir modificacions en les propostes de distribució de resultats, quan les haguera formulades amb anterioritat a la vigència del decret llei, per a atendre les contingències posades en relleu per la pandèmia COVID-19 o per a fer front a les seus previsibles conseqüències.

Així mateix, la convocatòria de l'assemblea general ordinària podrà fer-se conformement a les disposicions estatutàries o, encara que els estatuts no ho regulen o contemplen, per correu electrònic o per telefonia o un altre mitjà de comunicació a distància, sempre que s'assegure que la convocatòria s'ha rebut per la persona destinatària.
Serà suficient que la convocatòria es faça amb una antelació mínima de cinc dies naturals.

Es donen previsions sobre accés a la documentació de l'assemblea general i que es celebre de forma telemàtica.
A més, en les assemblees així celebrades, cada sòcia o soci podrà representar fins a quatre persones sòcies absents, també les relatives a la pròrroga del mandat dels delegats triats en les assemblees preparatòries de l'assemblea general i la de la duració dels càrrecs del consell rector i administradors de la cooperativa.

Per la seua part, l'article 3 preveu regles aplicables a les assemblees generals extraordinàries que es celebren fins al 31 de desembre de 2020.

Així mateix, l'article 4 permet que, durant 2020, el consell rector de les cooperatives valencianes podrà celebrar sessions i adoptar acords en qualsevol de les formes establertes en els estatuts de la cooperativa o en els apartats 1 i 2 de l'article 40 del Reial decret 8/2020, de 17 de març, de mesures urgents extraordinàries per a fer front a l'impacte econòmic i social de la COVID-19.

L'article 5 regula nous terminis.
Així, s'habilita un terme extraordinari per a legalitzar els llibres de les cooperatives i dipositar els comptes de l'entitat en el registre.
Així, les cooperatives valencianes que hagen tancat l'exercici econòmic amb posterioritat al 14 de novembre de 2019 podran legalitzar els llibres fins el 31 de desembre de 2020 i presentar a dipòsit el comptes anuals d'exercici fins al 31 de gener de 2021.
Les que hagen tancat l'exercici entre el 14 de setembre de 2019 i 14 de desembre de 2019 podran legalitzar-los fins al 30 de setembre de 2020 i sol·licitar el dipòsit dels comptes anuals fins al 31 d'octubre de 2020, inclusivament.

En l'article 6 es fa una altra important revisió o previsió, ja que fa referència a la possible concurrència de causes de dissolució de l'entitat per disminució de la xifra de capital social, que en les cooperatives és variable, per falta d'incorporació o existència del nombre mínim de membres legalment previst, així com per la impossibilitat de realitzar l'activitat cooperativitzada o la paralització dels òrgans socials.

Finalment, en l'article 7 es preveu una prolongació excepcional de la duració del mandat de càrrecs estatutaris.
Així, amb caràcter excepcional, el mandat de les persones membres del consell rector o òrgan de govern de les cooperatives valencianes i el de les que siguen membres dels altres òrgans socials estatutaris, el nomenament de les quals corresponga a l'assemblea general, quan el seu mandat haja vençut després del 14 de febrer de 2020, queda prolongat fins el 28 de febrer de 2021, tret que amb anterioritat a aquesta data l'assemblea general de la cooperativa haja renovat l'esmentat mandat i la corresponent certificació s'inscriga en el registre de cooperatives.

Senyories, aquestes finalitats, que són les que es troben en l'esperit de la norma, creiem que s'atenen degudament amb el text del Decret llei 8/2020, la vigència del qual és, a més d'excepcional i temporal, també optativa per a les cooperatives.
El decret llei no deroga l'actual legislació ni la suspén temporalment, el que fa és oferir a les entitat cooperatives un ventall de possibilitats perquè les puguen utilitzar si convé als seus interessos econòmics i socials i sempre amb el propòsit últim de contribuir a la regularització de la vida cooperativa i a la recuperació de la seua activitat social i econòmica, tan necessària en aquestos moments.

Per tant, la Generalitat Valenciana, des de la responsabilitat i competència pròpia, promou aquesta norma amb mesures extraordinàries i urgents, que tenen justificació última en la greu situació sanitària que travessa el nostre territori i el món, com a conseqüència de la pandèmia declarada per l'Organització Mundial de la Salut, amb origen en la COVID-19 i amb les conseqüències per a les entitats cooperatives de les mesures aportades per a combatre-la i frenar la seua extensió.

Aquest decret llei regula matèries que requereixen una acció normativa de rang legal que considera que ha de desenvolupar efectes sense esperar a la tramitació del seu contingut per la via normal i pel procediment d'urgència per a la tramitació parlamentària de les lleis, ja que el seu contingut, com ja he dit, resulta imprescindible per a permetre al cooperativisme valencià regularitzar la seua vida social i jurídica i dur a terme una ordenada transició cap al compliment de les normes legals i estatutàries que regeixen les seues empreses i entitats en el dia a dia.

Per tant, senyories, i d'acord amb l'article 141 del Reglament de les Corts sol·licite el seu vot favorable a la validació del Decret llei 8/2020, de 26 de juny, del Consell, considerant que concorren causes d'urgent i extraordinària necessitat per les raons ja exposades.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Una vegada feta l'exposició i presentació del decret llei, passarem al torn a favor de la iniciativa.
En este cas s'expressarà per la il·lustre diputada Aitana Mas.

No ens consta cap torn en contra.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, president.

Bona vesprada, senyories, conseller.

Aquest decret és una prova més de com hem d'anar adaptant-nos a la realitat després de que les nostres vides hagen canviat substancialment en qüestió de setmanes.
Encara estem aprenent a conviure amb la COVID-19 -que no és fàcil- i, a més, tot apunta a que esta situació, esta realitat, ha vingut per quedar-se una temporadeta més llarga de la que a alguns ens agradaria.

Per això, toca canviar la resignació, la incertesa, per mesures concretes, mesures tangibles, que ens permeten continuar funcionant amb una certa normalitat sense aturar la nostra economia.

I, com ha dit el conseller, d'això tracta aquest decret, que les cooperatives valencianes puguen superar totes les limitacions originades per la COVID per tal de que, quan aquestes repercutisquen en la reunió dels seus òrgans socials, ho deriven en l'incompliment d'alguna de les regles, mesures, establertes per a la vida social de les mateixes sota circumstàncies de normalitat.

Amb l'arribada del decret de l'estat d'alarma i del confinament, moltes cooperatives es van trobar amb certes dificultats a l'hora de convocar eixos òrgans i també de gestionar-los a conseqüència de no contemplar la via telemàtica en els seus estatuts.

Totes i tots podem entendre el tangencial problema que suposa aquesta limitació ja que accions fonamentals per al seu funcionament, com l'aprovació dels comptes o la votació de nous nomenaments, es varen trobar amb una barrera problemàtica.
Afortunadament, aquestes mesures ja es van donar solució durant el confinament des de la conselleria d'economia.

Ara, atenent a les nostres competències, aquest decret busca que es posen en marxa totes les mesures que les cooperatives necessiten per tal que la seua activitat es puga dur a terme igual que la de qualsevol altra empresa.
Al cap i a la fi podríem resumir que aquest decret el que pretén és de dotar de seguretat jurídica a les cooperatives valencianes, cosa que no és intranscendent en un moment com el que estem vivint.

Com a conseqüència de la pandèmia, l'economia del nostre territori ha rebut un dels colps més acusats de la història.
I si bé és cert que els nostres governs han posat en marxa diferents mesures per a intentar pal·liar la ralentització de l'economia provocada per aquest virus necessitem, òbviament, d'una estratègia a llarg termini.

En els propers dies els distints grups parlamentaris d'esta cambra tindrem l'oportunitat de, conjuntament, acordar un full de ruta, acordar eixos punts estratègics de cara al futur.
I serà en aquest full de ruta on segurament el cooperativisme ocuparà un lloc destacat.

L'ocuparà perquè el model cooperatiu és un model a seguir, un model que encaixa perfectament amb les línies clau de l'economia del futur: sostenibilitat, responsabilitat social i cooperació.
La raó de ser d'aquesta classe d'empreses no és l'ànim de lucre en primera instància, sinó cobrir determinades necessitats socials, generar un ecosistema de cooperació en lloc d'un de competència, afavorir un clima que -tal i com aquestes últimes setmanes hem esmentat repetides vegades des del Botànic- no deixe a ningú enrere.

A més a més, la forma cooperativa també és un model versàtil capaç d'estructurar-se en qualsevol àmbit, tant dóna l'econòmic, per exemple l'àmbit de l'energia, l'agricultura, l'habitatge, l'educació, etcètera.

I també, al mateix temps, són empreses amb una gran capacitat d'adaptació i estabilitat laboral.
Segons el darrer informe del mes de juny de les cooperatives agroalimentàries de la Comunitat Valenciana, estes no han presentat ni un sol ERTO en aquestes últimes setmanes de pandèmia, o siga, des de que es va iniciar la pandèmia.

I fets com aquests no són una excepció ja que, arran de la crisi del 2008, les cooperatives varen ser amb diferència les empreses que menys treball destruïren, el que ens aporta proves tangibles de la garantia social que són els models que no es fonamenten en la lliure competència i que construixen un desenvolupament més sòlid i més inclusiu.

Per això, parlar de cooperatives també és parlar d'una eixida laboral decent, justa i ben remunerada; ocupació de qualitat que garanteix la participació de les persones treballadores així, també, com el desenvolupament local.

Per tant, en el teixit local són dinamitzadores socials i també són referents socioeconòmics i alhora d'una manera també de gestionar les empreses que permet introduir en la nostra agenda qüestions inajornables com la conciliació familiar, personal i laboral i la corresponsabilitat.

Si volem aprofitar l'oportunitat que ens brinda esta nova crisis per a no tornar a cometre errors del passat, una de les mesures que hem d'aprendre des de les administracions és la de promoure fórmules cooperatives perquè els treballadors i les treballadores puguen recuperar empreses que es troben en una situació fallida.

Aquest model proporciona a professionals, a persones autònomes, a persones emprenedores, la possibilitat d'unir forces i capacitats per a posar en marxa una empresa capça de créixer i de ser competitiva.

Afortunadament, en els darrers anys des de la conselleria d'economia sostenible s'ha començat a caminar per potenciar aquest model d'empresa.
Concretament, les línies destinades a impulsar tant l'economia social com el cooperativisme s'han vist incrementades per dos, des del 2015 fins a l'any 2020.
Aquest increment del seu pressupost no són només xifres sinó que suposa millorar l'assessorament a les empreses que volen constituir-se dins d'una estructura empresarial més democràtica.

És el cas, per exemple, dels riders que ja compten amb l'ajuda necessària per tal d'aconseguir organitzar-se, dignificant i desprecaritzant el seu treball.
També és el cas de les cooperatives de confecció de mascaretes, que varen ser fonamentals quan passàvem els pitjors moments de la pandèmia i que facilitaren la desitjada aturada de la corba de contagis, les quals han comptat també amb el suport de la conselleria d'economia.

I, com aquests, altres casos que clarament ens ajuden a establir les bases del model econòmic sobre el que volem que camine la recuperació econòmica del nostre territori.

En definitiva, si pensem en un futur immediat més local, en un futur immediat més verd i més responsable amb la potenciació de l'economia social i la introducció de processos d'economia circular, han de ser part central del desenvolupament econòmic valencià.

Hem d'incentivar el canvi progressiu del nostre teixit empresarial.
Un canvi on el paper de les cooperatives ha de jugar un paper fonamental, on l'increment de la seua presència potencie els nostres valors fonamentals, com son: la sostenibilitat, la democràcia i la justícia.
Un canvi que deixe clar que les persones són el primer.

Res més.
Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Si no hi ha torn en contra -que no ens consta- passarem a la fixació de posició per part dels grups parlamentaris.

En primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Unides Podem, té la paraula l'il·lustre diputat Ferran Martínez.

Fixarà posició en nom del seu grup.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo crec que el conseller d'economia ja ha fet una descripció acurada dels termes d'aquest decret llei d'una manera molt millor de la que podria fer-ho jo i, per tant, no insistiré en repetir el mateix.
A més, segur que el president de les Corts ho agrairà.

Aquest decret llei té el propòsit d'adaptar els processos interns de les cooperatives i els procediments externs, també, al nou context de la COVID-19: les reunions dels òrgans de gestió, la presentació de documentació, els mandats de càrrecs estatutaris.
En definitiva, es tracta d'adaptar a una conjuntura extraordinària allò que ja està establert en la Llei de cooperatives de la Comunitat Valenciana.

És una cosa de trellat, és sensat i no hauria de suposar major polèmica.
Espere que el fet de que no hi haja un torn en contra supose que pugem aprovar aquest decret llei per unanimitat.

Els valencians sovint pequem de tindre una percepció de nosaltres mateixos, que jo crec, que és bastant negativa, fins i tot quan tendim a…, quan es llancem flors a nosaltres mateixos sol ser reflex d'això que Josep Vicent Marqués anomenava la fosca consciència.
I és cert que hi ha molts àmbits en els quals hem de millorar però també que som una societat bastant més avançada del que pensem en alguns altres, i un d'ells és el cooperativisme.

Més de dos milions de valencianes i valencians formen part d'alguna cooperativa.
El 40 % de la població és cooperativista.
Tenim quasi 2.
500 cooperatives en el País Valencià.
Són dades que estan molt per damunt del que trobem en el conjunt d'Espanya.
I això és un motiu per sentir-nos molt orgullosos com a poble, és una cosa que hem de posar en valor i es una cosa que ha de servir també perquè prestem especial atenció al sector i li donem el suport que mereix.

El govern del Botànic va aprovar la legislatura passada el primer pla de suport i foment del cooperativisme «Fent cooperatives».
I al llarg d'aquests anys s'han anat incrementant, com ja ha dit la senyora Mas, els recursos destinats al teixit cooperativista, com també a la modernització de les empreses, l'economia circular, la digitalització, l'agilització dels procediments administratius, afavorir l'associacionisme dins del món cooperativista, la formació, la investigació en economia social.
Esforços que, segur, no són suficients però que van en la direcció correcta.

Fa poc els representants de la confederació de cooperatives, Concoval, van reclamar el seu paper, el paper que han de tindre les cooperatives en aquesta nova fase de reconstrucció i hem d'escoltar-los.
Ara és el moment de decidir quin tipus de recuperació volem.
Si volem seguir insistint en el model de la precarietat, de la devaluació salarial, dels serveis de baix valor afegit o si volem un futur millor per al nostre país.

Les cooperatives han ofert al llarg dels anys resultats que els avalen i que han de propiciar que redoblem l'aposta per elles.
En l'anterior crisi les cooperatives destruïren menys de la meitat d'ocupació que la resta d'empreses.
El 82,6 % dels seus llocs de treball són indefinits i el 80,2 % són a temps complet.
Eixe és el model que volem nosaltres per al nostre país.

El cooperativisme demostra tots els dies, amb totes les contradiccions i amb totes les dificultats, per suposat; que es poden fer les coses d'una altra manera.
Que l'explotació i que las relacions de domini no són un requisit de l'eficiència econòmica sinó que en bona mesura és al revés, van en contra del benestar de la immensa majoria i només afavoreixen a una estreta minoria.

I que les idees de democràcia i justícia social no només són útils per acordar, per aprovar ací polítiques redistributives sinó que són aplicables en l'esfera de la producció, en l'esfera de la distribució, en l'organització de les empreses.
El cooperativisme, en definitiva, sembra una societat més pròspera i més justa per a tots i a totes.

Per tant, tot el nostre suport a este decret llei, tot el suport al teixit cooperativista.
I fora d'ací, en el nostre dia a dia, a gastar els pocs o molts diners que tinguem en les nostres cooperatives.
La compra cal fer-la sempre en Consum, en Som Alimentació, en tota la resta de cooperatives i en el comerç local.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

I molt agraït perquè haja vosté usat el temps que li pertoca.

Passarem ara a conèixer la posició del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana en la veu de la portaveu, la il·lustre diputada Ana María Cerdán, que fixarà

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Cerdán Martínez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Climent, buenas tardes.

De todos es sabido que el mal llamado estado de alarma impuesto por la declaración del COVID-19, ha generado enormes problemas, ya no por el cierre de empresas, perjudicando gravemente la economía, que también, sino porque ha dejado al descubierto las carencias que se tienen en las diferentes entidades, a la hora de gestionar, por ejemplo, los ERTE.

Se han puesto de manifiesto las consecuencias de las restricciones que ha supuesto este periodo de estado de alarma.
En el caso de las cooperativas, que es el decreto ley que nos ocupa hoy, todo es por aprobación asamblearia, tal cual ha dicho el señor Climent.

De ahí que haya sido un gran problema, y siempre dando gracias que se ha ido reconduciendo y en estos momentos se ha llevado a cabo, por medio de los consejos rectores.
Y, cuando pase todo esto, se darán las oportunas explicaciones para la aprobación de la gestión a todos los demás asociados.

Tras analizar la documentación aportada para la elaboración de este decreto ley, se deduce que es una necesidad urgente establecer un régimen excepcional y de aplicación limitada en el tiempo.
Por lo tanto, vamos a prestar nuestro apoyo para facilitar la operativa jurídica y económica de las cooperativas.

Nos parece muy adecuado que se escuche y se hayan tenido en cuenta las demandas de Concoval, ya que las cooperativas de la Comunidad Valenciana son uno de los principales agentes por su capacidad para concentrar la oferta, para organizar y respaldar la producción de sus socios, para transferir la innovación, fruto de la investigación, para transformar y comercializar la producción de sus socios.

Por lo tanto, toda ayuda es poca para impulsar los valores de las cooperativas.
Se debe destacar la esencia de todas ellas, que se fundamenta en un sistema de gestión justo y democrático, que pone en el centro a las personas y que reinvierte sus beneficios en el medio donde desarrollan su actividad.

En este caso, se cumplen los principios de necesidad y eficacia, dado el interés general en el que se fundamentan las medidas que se establecen, dirigidas al estímulo, impulso y el mantenimiento de la actividad económica y social del cooperativismo valenciano.

Y esta situación es debida a que el gobierno ha tomado medidas económicas que ponen en grave riesgo la supervivencia del sistema productivo español, y contrasta fuertemente con las medidas que se están tomando en otros países, que sí están protegiendo sus tejidos productivos.

Señorías, debemos trabajar para que todos los órganos competentes de cualquier entidad, pero muy especialmente de nuestras cooperativas, que es el punto que estamos debatiendo hoy, puedan disponer de los medios necesarios para poder celebrar reuniones por videoconferencia.

E incluso, voy a ir un paso más allá, nosotros, desde Vox, vamos a apoyar que se tramite como proyecto de ley, porque, según qué cooperativas, piensan que es el momento de poder hacer una pequeña reformulación de cómo se está trabajando.

Teniendo muy claro y después de haberlo comentado con miembros de diferentes cooperativas, que sería muy útil en un futuro cercano poder realizar las reuniones mixtas, es decir, tanto de manera presencial como telemáticamente.

Ahora que está tan de moda la digitalización, las nuevas tecnologías, el 5G, vamos a trabajar y aunar esfuerzos para que los socios de las cooperativas tengan una buena conexión a internet y puedan sumarse a todos los beneficios telemáticos.

Por último y tras la paralización total de la actividad de la mayoría de las empresas, queremos resaltar una realidad.
Durante décadas, los españoles han trabajado para mantener el estado.
En esta situación crítica, le toca al estado trabajar para mantener a los españoles.
Por ello, se deben añadir medidas más excepcionales, como las expuestas en este decreto.

Tenemos mucho que aprender de las cooperativas, que tienen como estandarte una colaboración basada en el respeto, la aportación constructiva, responsabilidad y compromiso hacia todos los que les representan.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Coneixerem ara la posició del Grup Parlamentari Ciudadanos, en la veu de l'il·lustre diputat, Carlos Gracia, sobre el Decret llei 8/2020, de l'eficàcia dels acords de les entitats cooperatives.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Gracia Calandín:

Gràcies, president.

Buenas tardes, señorías.

Quiero comenzar mi intervención para la convalidación de este decreto haciendo una mención especial a las cooperativas agroalimentarias y a todas aquellas dedicadas a los servicios esenciales, y también a sus trabajadores, porque durante esta pandemia, sin excepción, han estado trabajando de forma incansable (aplaudiments).

Aun cuando este país estaba paralizado por el estado de alarma, ellos seguían trabajando para que tuviéramos garantizado el abastecimiento.
Por eso, desde mi grupo parlamentario, desde Ciudadanos, queremos transmitirles desde aquí nuestro máximo agradecimiento por ello.

Señorías, el decreto ley 8, que hoy se viene a convalidar, efectivamente establece de forma temporal un régimen excepcional para el desarrollo y funcionamiento de las cooperativas, tanto en las obligaciones como en las responsabilidades de su consejo rector y de su asamblea general.

Efectivamente, durante el COVID-19, han cambiado de forma significativa nuestros hábitos más cotidianos.
Ahora, en esta nueva normalidad, nos hemos tenido que hacer a los medios telemáticos, a las distancias físicas interpersonales que vivimos hoy mismo, a la regulación de los aforos para garantizar la seguridad y la salud de las personas ante grandes concentraciones de personas.

Y sin embargo, es bien cierto que la idiosincrasia de cada organización, de cada organismo, de cada entidad, ya sea pública o privada, han hecho que existan más o menos dificultades para poder llevar a cabo esta adaptación.

Y este es el caso de las cooperativas.
Y por eso, este sector, por su idiosincrasia y sus particularidades, viene demandando estas medidas excepcionales en esta nueva normalidad.

Ya nos lo hizo saber aquí, en la comisión de reconstrucción, el 8 de junio, cuando vino el presidente Villaescusa, de la Confederación Autonómica de Cooperativas, y nos decía exactamente: «Necessitem un decret llei, amb mesures excepcionals, per a facilitar el trànsit a l'estat d'alarma».
Y este es el decreto ley.

Y es que es un sector de una gran magnitud en la Comunidad Valenciana.
Estamos hablando de 2.
345 cooperativas.
El cooperativismo valenciano es el tercero en todo el conjunto español.
Pero es que, además, se estima que unos dos millones y medio de valencianos son o somos cooperativistas.
Es decir, uno de cada dos valencianos somos cooperativistas.

Por otro lado, además nuestras cooperativas tienen un valor añadido adicional, porque vertebran nuestro territorio de arriba a abajo, en cualquiera de los sectores a los que estén dedicados.

Un sector que, además, como recoge el artículo tres del decreto legislativo del año 2015, que aprueba ese texto refundido de la ley de cooperativas de la Comunidad Valenciana, se asienta sobre esos principios cooperativos tan necesarios en estos momentos, de recuperación, inspirados en los valores de autoayuda, autorresponsabilidad, democracia, igualdad, equidad y solidaridad.

Y, desde el punto de vista regulatorio, pues efectivamente, la ley de cooperativas de la Comunidad Valenciana otorga las mayores competencias a los propios estatutos sociales y a las normas de orden interno de cada cooperativa, lo que hace que esta circunstancia lleve a una gran heterogeneidad estatutaria, lo que en el actual contexto de la pandemia justifica esa necesidad que demanda el sector de poner en marcha estas medidas excepcionales.

Desde Ciudadanos, consideramos que, en estos tiempos de incertidumbre, es obligación de las administraciones públicas articular esas medidas excepcionales que doten de la seguridad jurídica necesaria a los diferentes sectores.
Y este es el caso de este decreto ley.

Sin embargo, además de poner en marcha las medidas legislativas que ayudan a las cooperativas, también la parte ejecutiva debe dotar de más certidumbre a las cooperativas.
Por ejemplo, las resoluciones de concesión de ayudas en tiempo y en forma.

Vemos, por ejemplo, que las líneas nominativas, y así lo recogen los movimientos contables de la Dirección General de Cooperativismo, por ejemplo, el ejercicio 2019 no se cobra hasta bien entrado marzo del 2020.
Y así lleva ocurriendo también en ejercicios anteriores.

Entonces, desde el punto de vista ejecutivo, también hemos de ser ágiles en la resolución de las ayudas, no solo las ayudas al cooperativismo, ayudas en general en las consellerias.

Hace escasas semanas, lo pedíamos también para las ayudas del comercio.
El presidente de Confecomerç también vino aquí, a esta comisión de reconstrucción, y nos lo hizo saber.
Los ciudadanos, las empresas y también las cooperativas necesitan de esa administración ágil.
Estamos en un momento coyuntural en el que es urgente abordar todos estos cambios.
Pongámonos a trabajar.

Por nuestra parte, hoy nosotros seguimos dando pasos hacia ese camino del trabajo y votaremos favorablemente a la convalidación de este decreto ley, por tres razones fundamentales: la importancia económica que tienen las cooperativas en el tejido económico de la Comunidad Valenciana, la fundamentación jurídica que justifica el propio decreto ley, y finalmente, y más importante, porque es fruto de las demandas del sector.

Muchas gracias, president.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem en la fixació de posicions per part dels grups parlamentaris.
Ara és el torn del Grup Parlamentari Popular.
Fixarà posició sobre este decret llei l'il·lustre diputat Felipe Carrasco.
Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Carrasco Torres:

Gràcies.

Senyor Climent, bona vesprada.

Queda fuera de toda duda la importancia del sector del cooperativismo valenciano, ya lo han dicho algunos compañeros que me han precedido.
El 6,6 % del PIB valenciano, 2.
500 empresas, 81.
000 empleados, cerca de 81.
0000 empleados.

Y sobre todo somos líderes, las cooperativas valencianas, en creación de empleo, en economía social.
Es algo de lo que debemos de enorgullecernos.

Al igual, como comentaba el diputado que me ha precedido, hemos de estar muy satisfechos de la enorme tarea que han hecho en esta pandemia, especialmente las cooperativas agrarias, que no han permitido el desabastecimiento en la cadena alimenticia.

Señor Climent, hoy usted trae aquí la convalidación de un decreto urgente, pedido por el propio sector, un decreto que facilita el funcionamiento del sector en un tiempo muy complicado.
Este decreto tiene urgencia y carácter facilitador.

Hoy usted sorprende una vez más, y me tendrá que permitir que se lo diga, porque es justo lo contrario que usted y el Botànic han hecho con este sector desde el ejercicio 2017.
El cooperativismo es un sector decepcionado con ustedes, uno más.
Yo creo que han perdido la cuenta.

El plan Fent cooperatives, tan brillantemente vendido en 2017, con una foto en la que está usted también en el palau, el señor Mata, el señor Ferri, ambos ausentes, una pena, se hubieran podido ver tres años más jóvenes.
Pero lo vendieron muy bien.
El señor Mata está, pero está hablando, con lo cual no está pendiente de lo que se dice.
(Remors)

Entonces, me gustaría decirle que este trabajo que hizo el sector del cooperativismo en 2017 es fruto de su trabajo, del esfuerzo del cooperativismo para los ejercicios 2018 y 2019, y que contó con su promesa, señor Climent, su promesa de ejecución.

Áreas tan importantes como el desarrollo empresarial sostenible, desarrollo societario y de la responsabilidad social empresarial, empleo, desarrollo territorial, financiación de las cooperativas, tan importante en este tiempo, y sobre todo consolidación institucional, señor Climent.

Todo esto contó con su promesa explícita, y con foto.
Ustedes hicieron cinco cosas: se hicieron una foto, inundaron la prensa de titulares, llegaron a imprimir los folletos de ese plan, pusieron un presupuesto y sobre todo ilusionaron al sector.

¿Y sabe usted lo que ha ocurrido con ese plan?
Lo sabe perfectamente, porque no han ejecutado nada, cero patatero.
Dicho por el propio presidente de la asociación en prensa, y usted lo sabe perfectamente.
Más propaganda, señor Climent, porque ustedes dicen que hacen, pero no hacen.

Por cierto, hace tan sólo unas semanas no tuve la oportunidad de replicar, cuando me dijo que usted todo lo que decía aquí, en sede parlamentaria, lo cumplía.
Ponga usted hoy nombre a esto, invente una palabra, usted es experto en eso.

En enero, el presidente de Concoval se quejó públicamente de que los retrasos de la conselleria de economía a la hora de convocar las ayudas han llevado a que dichas subvenciones se perdieran, entrecomillado, señor Climent.

Lo que en su momento fue una ambiciosa iniciativa acogida con entusiasmo por las cooperativas valencianas, se ha quedado limitado a un elaborado libreto de cuarenta y cinco páginas que no ha llegado a ejecutarse.
Ustedes…, usted ha dejado este sector en la cuneta.

Por eso, señor Climent, la convalidación de este decreto la vamos a aprobar, pero no por su trabajo, sino porque esto lo pide el sector, y es importante para ellos.

Pero el sector, señor Climent, necesita muchas más cosas.
Hoy, señor Climent, quiero proponerle…, mi grupo quiere proponerle algo que el sector viene pidiendo a gritos desde hace muchos años y que ustedes no lo han tenido en cuenta.
Y si no lo han hecho en cinco años, en román paladino esto se llama pasar del sector del cooperativismo.

El sector del cooperativismo valenciano debe tener su lugar en la mesa de diálogo social, señor Climent.
Eso es muy importante.
Ya lo dijo el señor Villaescusa en la comisión de reconstrucción, y nosotros así también lo apoyamos.
Por ello, hoy le pedimos esto formalmente.

Y le voy a pedir a usted especialmente que en el turno de réplica, por favor, no utilice esto de que «estem en això», «estem esforçant-se», «ho farem d'ací no res».
Le pido que no utilice estas palabras, porque usted hace política a plazos.
Y hacer política a plazos es no hacer política.
Significa aplazar lo importante.
Significa no hacer nada.
Significa mentir a los valencianos y a las valencianas.

Gracias, president.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

El conseller no pot replicar-li, però me demana rèplica la il·lustre diputada Aitana Mas, que li la vaig a donar, si la vol exercir des de l'escó.

Senyora Mas, per a replicar al senyor Felipe Carrasco, té vosté la paraula.

La senyora Mas Mas:

Senyor Carrasco, la veritat és que vosté se contradiu en les seues pròpies paraules, perquè li ve a dir al conseller que aproven vostés este decret, però que no aproven la seua gestió, i este decret és gestió del conseller i de la seua conselleria.
(Aplaudiments)

Clar, és que vosté vol quedar bé, vull dir… (Aplaudiments) Vosté ve a defensar les crítiques que fan les associacions… Concoval.
¿És que a vosté li pareixeria normal que el teixit associatiu estiguera totalment d'acord sempre en tot allò que fa el govern?

Jo crec que una de les funcions del teixit associatiu és, precisament, controlar, fiscalitzar i demanar millores al govern, òbviament.
Si fórem perfectes, tindríem probablement tot este hemicicle ocupat, pràcticament.

Però com, evidentment, sempre n'hi ha un marge de millora, les entitats també volen cobrar abans, que se les escolte absolutament…, no que se les escolte, sinó que s'agarren tots els punts que diuen ells, fil per randa, i que s'aproven, vull dir.
Però açò se tracta d'una escolta activa i de negociar, i se tracta d'arribar a acords.
I això és el que fa la conselleria amb eixe teixit associatiu.

Evidentment, a tots ens agradaria poder pagar les ajudes en el mateix dia en el qual se presenta la justificació i està tot correcte, òbviament.
Algú li pareix que no vol…?
(Veus) Clar, veritat?
És que estaríem tots d'acord.

Però és que no és la situació real de les finances de la Generalitat i vosté la coneix perfectament.
Per tant, no pot fer aquí demagògia, a més en un decret llei, que crec que s'ha demostrat que és prou unànime en tot el parlament, per a aprofitar esta intervenció en la qual, precisament, el conseller fa cas a les reivindicacions que està fent el sector per a aprofitar i dir que, per exemple, en el programa Fent cooperatives no s'han gastat ni un euro.

No és cert, senyor Carrasco.
Una execució de més del 80 %.
Clar, és que vosté puja ahí i diu algunes coses que, de veritat, no sé si el que pretén és pasmar o donar a entendre que este conseller no està treballant, quan és totalment el contrari i vosté ho ha vist al llarg de totes estes setmanes que hem tingut pandèmia i confinament que hem patit totes i cadascuna de les persones que estem aquí.

Per tant, li agrairia, li demanaria que, per favor, no vinga a embrutar un debat en un decret llei que, precisament, estem tots d'acord i de manera unànime en este parlament i que, sobre tot, no utilitze les reivindicacions legitimes que poden tindre les entitats per a fer política d'elles, més enllà, més enllà del que vosté hauria de fer dins del seu control i la seua fiscalització.

Òbviament, en este cas és importantíssim també mirar de cara al futur.
Li avance també que en setembre se presentarà el segon pla de Fent cooperatives i que, evidentment, en eixe document de reconstrucció que li he dit jo abans, òbviament haurem de posar-nos d'acord, perquè, com li he dit, estes cooperatives van a ser…, van a tindre un paper fonamental i clau en el document de reconstrucció.
I espere que ens puguem posar d'acord també en això.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyor Felipe Carrasco, si vol replicar a la il·lustre diputada, està vosté en el seu dret.

El senyor Carrasco Torres:

Gracias, president.

Solo estamos en una cosa de acuerdo usted y yo, es que su gobierno tiene margen de mejora.
Totalmente de acuerdo.
Muchísimo margen de mejora.

Mire, usted no debe decirme a mí lo que debo o no decir aquí, porque, como oposición, nuestra labor es labor de oposición.
Yo no le diré cómo tiene usted que decir las cosas.
Pero deje que, como oposición, digamos lo que usted, como gobierno, no hace.
Y, sobre todo, fiscalizar, que es nuestra labor.

Mire, si ustedes sacaran, por ejemplo, las ayudas a principio de año.
Si, por ejemplo, ustedes sacaran las ayudas para dos años, le darían margen al sector para poder planificar la ejecución de esas ayudas.
Tendrían que trabajar un poquito más señora Mas.
Un poquito más, señora Mas.
(Aplaudiments) Pero no pasa nada, estoy seguro que lo haría.
Es todo ponerse, es todo ponerse.
Si ustedes quieren, saben.

Mire, cuando usted habla de ese segundo plan que están trabajando en él muy concienzudamente, me resulta increíble que tengan la capacidad de sorprender también hoy a la cámara.
Porque si no fueron capaces de ejecutar el primero, como lo ha dicho el presidente y como ustedes saben, y ahora les demostraré también en todas las líneas de ejecución presupuestaria sus números, es difícil defender hoy lo que le estoy diciendo yo.
Porque son simplemente números.
No es demagogia.
Es objetividad.
Contra eso, usted lo único que puede aprovechar es para hacer demagogia, que es lo que sí que ha hecho usted.

Mire, usted dice que el modelo les encaja, de cooperativismo.
Ejecuten el plan que proponen.
Ustedes dicen que las empresas destruyen menos trabajo, las cooperativas.
Apoyen, hagan, ejecuten en plan.

Ustedes dicen que van a fomentar fórmulas de cooperativismo.
Ejecuten el plan.
Si esto es mucho más sencillo.
No se queden en las palabras.
Hagan cosas.
Porque al final lo que hace el presidente de las cooperativas, en enero, es salir a prensa y decir que lo único que han hecho ustedes es imprimir un folleto desde el 2017 y está trabajando en el segundo plan.

¿Qué credibilidad para el sector tienen ustedes?
Cero patatero.
Cero patatero.
Ustedes pueden cantar misa y alguno de estos diputados, que ha estudiado para ser cura, podría cantar misa aquí también.
Pero no, no es su caso.
Alguno de su partido.
Usted bien lo sabe.

Usted dice que han incrementado las líneas de ayuda.
Incrementado las líneas de ayuda -increíble- al doble.
Usted ha dicho «al doble».
Pero si lo hubieran podido multiplicar por diez millones.
Si no ejecutan.

Mire, déjeme, déjeme, porque se lo traía preparado.
No me hubiera gustado decírselo, no me hubiera gustado decírselo, pero es que me obliga.
Datos suyos, datos suyos.

Diciembre del 2016, página de GVA, ejecución, se dejan el 25 % en 2016.
Ejecución en 2017, se dejan por ejecutar el 24 %.
Ejecución en 2018, se dejan por ejecutar el 10 %.
Tiene copia, tiene copia.
Sus asesores creo que no se lo han fotocopiado.
Le han dado notas, pero no han ido al detalle.

Mire, 2019, 2019, muy reciente, 22 % falta ejecutar.
El 2020.
A esta fecha, si me pregunta, en 2020 han ejecutado el 7 %, 7%.
No, no, si no hace falta el ahora; el anterior, una media del 22 % los últimos años.
Y aquí tengo todas las líneas.
Mire, todas las líneas, individualizadas.

No me podrá usted decir que apoya al cooperativismo diciendo expresamente que ponen el doble de dinero.
Pero si no se lo gastan.
No hay motivos para ufanarse de esto.
Lo único que tienen que hacer es ser discretos, apoyar ese decreto, que es lo que nosotros hemos hecho, porque es un decreto que pide el propio sector, y no alardear de gestión.
Porque la gestión son números y es de lo único no pueden alardear.

Y, mire, tampoco quería sacar esto, pero se lo voy a sacar.
Prensa de hoy, prensa de hoy, prensa de hoy, prensa de hoy, prensa de hoy.
Es que creía que usted venía preparada, pero me obliga a que se lo enseñe yo.

En fin, mire, «Andalucía se une en cooperativas contra la COVID-19, contra la COVID-19.
Andalucía está trabajando en la elaboración de nuevas ayudas directas dirigidas a cooperativas y sociedades laborales que incidan en profundizar en el acceso a la asistencia técnica y que les permita mejorar y consolidar sus estructuras de organización y gestión.
»

Más: «Se hace por medio de incentivos para gastos de funcionamiento -gastos de funcionamiento para las cooperativas, señora Mas-, organización, gastos de gestión, etcétera a nivel anual.
También se busca una flexibilización del fondo de formación y sostenibilidad, así como la elaboración de nuevas ayudas que fomenten la ampliación, crecimiento y modernización de los proyectos colaborativos».
Envidia de Andalucía.
Ellos sí que hacen cosas.
Ellos sí que hacen cosas, y no ustedes, que lo único que hacen es hablar y no gestionar.

Gracias, president.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Passarem finalment a conéixer la posició del Grup Parlamentari Socialista a… del Grup Socialista a la validació o derogació d'este decret llei.
Té la paraula el senyor José Chulvi.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies, senyor president.

Conseller.

Vicepresident.

Bona vesprada.

Senyories, el valencià té una paraula popular, senzilla i estimada i que explica molt bé el que estem fent ara i aprovant, trellat.

El trellat de fer les coses fàcils i quan toca.
El trellat de ser flexibles per a adaptar-nos a una situació que és molt difícil i que demana de tota la societat el nostre millor esforç comú.

El cooperativisme, com ja s'ha dit ací també, té una clara arrel valenciana.
És un model que comença en el món agrari, però que després s'ha exportat al món de la vivenda, al món educatiu, a l'industrial.
I esperem també que en un futur el món digital també participe més intensament d'este model.

El cooperativisme és una forma d'organització que està en la base del nostre ADN social i que impulsa una part importantíssima de la nostra economia.

De les més de 2.
500 cooperatives valencianes depenen vora setanta mil famílies i suposen més del 6 % del nostre PIB.
En total, més de 6.
200 milions d'euros.
Un flux vital que no hi pot deixar de circular si volem mantindre'ls a flote.

Per això, quan el cooperativisme ens ha necessitat, el govern del Botànic ha respost de l'única manera possible: ajudant; acceptant i entenent les seues necessitats; legislant a favor de l'esforç i el talent dels valencians i les valencianes.
Posant trellat.

En este sentit, jo trobe que és important vore com s'ha rebut l'agraïment del president de Concoval a l'aprovació d'este decret llei, que d'alguna manera ajuda a continuar teixint la xarxa de complicitats entre el sector públic i privat, a cosir el territori en tots els sentits.
Alçar un projecte comú valencià que no es pot permetre perdre ni una sola empresa, ni un sol treballador ni treballadora, ni un sol esforç.

El Botànic està demostrant, amb les seues accions, que com millor li vaja a cadascú dels nostres actors socials i econòmics, millor ens anirà a totes i tots.

Ajudar les cooperatives és ajudar el conjunt de la ciutadania valenciana.
Per tot això, aquest decret que, com bé s'ha explicat, flexibilitza el funcionament de les cooperatives per tal d'adaptar-les a les circumstàncies presents derivades de la COVID, també anticipa possibles escenaris de futur.

I es vol continuar prenent mesures d'abast, com les quals ja s'han pres en altres aspectes.
Mesures sobretot que oferisquen seguretat i tranquil·litat, dos factors que són essencials perquè l'economia continue funcionant.
I també, clar, que ens ajuden a preservar la seguretat i la salut de les persones.

Ningú sap què passarà els propers mesos.
Però hem d'estar preparats i mantindre totes les mesures necessàries per a minimitzar els danys que es puguen produir.

Davant el que acabem d'escoltar i d'exposar, jo estic convençut que este decret suposa una ajuda important al normal funcionament de les cooperatives i, per tant, a l'economia, al manteniment de llocs de treball, al manteniment dels fluxos de consum i la inversió en un moment que resulten imprescindibles.

Lògicament, compta este decret amb el suport del Grup Socialista, però jo voldria acabar conforme he començat: demanant-los a tots vostés, senyories, que tingam trellat, que intentem fer el camí que tenim per davant, que és dur i difícil, junts i units perquè la societat valenciana ho necessita.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Amb esta última fixació de posició, en nom del Grup Parlamentari Socialista, hem finalitzat el debat.

I tot seguit passaríem a votació.
Es pot votar des de l'escó on són vostés presents, encara que no siga exactament el seu.
Ja s'han exprimit una sèrie de vots de forma telemàtica, d'acord amb la Resolució número 3 de les Corts.
Hi ha altres diputats en l'hemicicle que ja han exprimit el seu vot, la resta no.
Per tant, anem a passar a votació.

Senyories, anem a votar, en primer lloc, la validació o no del Decret llei 5/2020, que és el primer punt de l'ordre del dia: mesures urgents en l'àmbit de serveis socials i de suport al tercer sector d'acció social per la COVID-19.

Han votat ja a favor 49 diputats o diputades, 5 en contra i zero abstencions.

Senyories, comença la votació.
(Veus) S'ha de polsar present en primer lloc.

Si no hi ha inconvenient, tornarem a repetir la votació, si estem tots d'acord.
En anteriors ocasions hem votat a mà alçada, però ara, jo no ho he explicat suficientment, he dit que se pot votar des de l'escó on estem ara presents, no tot el món ocupa l'escó que té atorgat, però anem a votar de forma no telemàtica ni a mà alçada, sinó en el sistema tan precís que tenim en les Corts Valencianes.

Anem a repetir la votació.
Senyories, anem a votar el primer punt de l'ordre del dia, que és validació del Decret llei 5/2020.
Des del seu escó.
Senyories, comença la votació.
Present i el que cadascú vullga.
Senyories, han votat 39 vots favorables, que, conjuntament els 49 que ja s'han exprimit, són 88 vots favorables; s'han votat 5 en contra, sumats als 5 que ja hi ha via, són 10 en contra, i zero abstencions.
Queda aprovada la validació del decret llei per 88 vots favorables, 10 en contra.

Algun grup vol que se puga tramitar com a projecte de llei?
Sí.
Doncs anem a votar.

Els informe que s'han exprimit 16 vots a favor de la tramitació com a projecte de llei, 26 en contra i zero abstencions.

Senyories, anem a votar la tramitació o no com a projecte de llei.
Els vots favorables s'entendran a favor de tramitar-se com a projecte de llei i els vots en contra com al contrari.
Comença la votació.
S'han exprimit 12 vots favorables, que, sumats als 16, són 28 vots favorables; 25 vots en contra, que, sumats als 26, són 51, i 7 abstencions.
Queda rebutjada la tramitació com a projecte de llei.
Per tant, el projecte de llei ha estat validat.

El senyor president:

Votem ara el segon punt de l'ordre del dia, que és la validació del Decret llei 7/2020, de 26 de juny, sobre la renda valenciana d'inclusió.

Els informe que s'han expressat 37 vots a favor, zero en contra i 17 abstencions.

Senyories, comença la votació.
32 vots favorables, que, sumats als 37, fan 69; zero vots en contra, i 12 abstencions, que, sumades als 17, són 29 vots.
Queda validat el decret llei per 69 vots a favor, 29 abstencions.

Algun grup vol que es tramite com a projecte de llei?
Pues anem a votar.
Anem a votar ara si el decret llei validat es tramita com a projecte de llei.
Els vots afirmatius s'entendran que sí, els vots negatius que no.

Senyories, comença la votació.
S'han votat 19 vots favorables, que, sumats als 28 favorables, ens fan un total de 37 a favor, (veus) 47 -perdó-.
En contra s'han votat 25, que, sumats als 26, fan 51 vots en contra.
I zero abstencions.
Per tant, el decret és plenament vigent i no es tramita com a projecte de llei per 51 vots en contra, 49 a favor.

El senyor president:

Anem a votar el tercer punt de l'ordre del dia, que és el Decret llei 6/2020, del Consell, per a l'ampliació d'habitatge públic a la Comunitat Valenciana mitjançat el dret de tanteig i retracte.

Senyories, els informe que s'han votat 26 vots a favor, 28 en contra, zero abstencions.

Senyories, comença la votació.
S'han votat 25 vots a favor, que, sumats als 26, són 51 vots favorables.
19 vots en contra, que, sumats amb als 28, fan 47.
I zero abstencions.
Per tant, queda validat el Decret llei 6/2020.

Algun grup vol que es tramite?
Pues anem a votar la tramitació com a projecte de llei.

Senyories, comença la votació.
19 vots favorables en la tramitació com a projecte de llei, que, sumats als 28, fan 47.
25 vots en contra, que, sumats als 26, fan 51 vots en contra.
I zero abstencions.
Per tant, el decret llei és plenament vigent.

El senyor president:

Votarem ara l'últim punt, que és la validació del Decret llei 8/2020, del Consell, de mesures excepcionals per a facilitar la convocatòria i reunió dels òrgans socials i l'eficàcia dels acords de les entitats cooperatives valencianes.

S'han exprimit 54 vots tots a favor del decret llei, zero en contra i zero abstencions.

Senyories, comença la votació.
S'han votat 45 vots favorables, zero en contra, zero abstencions.
Per tant, 99 vots favorables.
Han votat tots, totes les seues senyories?
Mos falta una senyoria, (aplaudiments) mos faltava un vot.

Que se tramite com a projecte de llei?
(Veus)

El senyor Llanos Pitarch:

(Inoïble perquè no està connectat el micròfon) … en el hemiciclo y ha habido una consellera que ha entrado y ha votado.
Por tanto…

El senyor president:

Pero es que entre votació y votación sí.

És a dir, efectivament vosté recorda bé la norma, però és entre que jo dic, que la presidència diga «Comença la votació», en eixe moment no es pot entrar, però entre votació i votació sí que es pot entrar.

El senyor Llanos Pitarch:

Entonces, nada que decir, señor presidente.

El senyor president:

Anem a votar ara la tramitació.
Algun grup demana?
No ho demana ningú?

Bé, pues informem al Consell… (Veus) Algun grup demana?
Sí?

Anem a votar ara si el decret llei que acabem de validar es tramita com a projecte de llei o no.

Senyories, comença la votació.
Han votat 11 vots a favor, que, sumats als 16, són 27.
I 26 vots en contra, que, sumats als 25, són 52.

Per tant, informem al Consell que els quatre decrets llei han estat validats per les Corts Valencianes i són plenament vigents i plenament validats per les Corts, els quatre decrets llei.

Elecció de tres membres del Consell Rector de l'Agència Valenciana de Seguretat Ferroviària

El senyor president:

Senyories, ara anem a passar a l'últim punt, que és la votació de l'últim punt de l'ordre del dia, que és l'elecció dels membres del Consell Rector de l'Agència Valenciana de Seguretat Ferroviària.

Els demane que quan els criden a votació que ho facen atenent les recomanacions del Comité de Seguretat i de Salut.

És una única urna en dos dispositius.

El senyor lletrat m'acaba d'entregar les paperetes que han efectuat l'elecció, a través del sistema que se va acordar unànimement en la Resolució tercera de Presidència.
I ací estan els vots.
(Veus)

Començarem llegint els vots que s'han votat telemàticament, que estan ací i que dipositarem.

Quan vosté vullga.

La senyora secretària primera:

S'han efectuat 53 vots telemàtics dels següents diputats i diputades:

José Luis Aguirre

Vicent Arques

Miguel Barrachina

Ana Besalduch

Isabel Bonig

David Calvo

Trini Castelló

María José Catalá

José Ciscar

Eduardo del Pozo

Elisa Díaz

Vicente Fernández

Graciela Ferrer

Cristina Gabarda

David García

Patricia García

Beatriz Gascó

Paco Gil

Rubén Ibáñez

Carlos Laguna

Pilar Lima

Fernando Llopis

Luis Martínez

José Antonio Martínez

Rosa Menor

Ruth Merino

María Luisa Mezquita

Michel Montaner

Rosa Mustafá

Josep Nadal

Miquel Pascual

Manuel Pérez

Manuel Pineda

Jesús Pla

Papi Robles

Cristina Rodríguez

Vicente Manuel Roglá

José Antonio Rovira

Francisco Rubio

Pedro Ruiz

Jesús Salmerón

Jesús Sellés

Silverio Tena

Emigdio Tormo

Nathalie Torres

Ana Vega

Toni Woodward

José Juan Zaplana

Ana Barceló

Gabriela Bravo

Vicent Marzà

Mònica Oltra

Ximo Puig.

El senyor president:

Anem a passar, anem a fer-ho slow.
Anem a cridar a votació a la resta de diputats, les seues senyories, que votaran presencialment.

L'urna és la mateixa, però per qüestions de distanciament hem preferit fer-ho en dos dispositius.
Poden utilitzar el que vullguen.

Quan vosté vullga.

La senyora secretària primera:

(La senyora secretària segona crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè dipositen la papereta en l'urna)

El senyor president:

Realitzada la votació, anem a passar a l'escrutini.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, gràcies per la paciència.

Realitzat l'escrutini per a l'elecció de tres membres del Consell Rector de l'Agència Valenciana de Seguretat Ferroviària, el resultat ha estat el següent: el senyor Antonio Esparza Sanz, 88 vots; la senyora Carla García Román, 88 vots i el senyor Manuel Miñes Muñoz, 86 vots.
El senyor Felipe Parrilla, en qualitat de suplent, 87 vots.
Vots blancs, 11.

Per tant, queden proclamats titulars membres del Consell Rector de l'Agència Valenciana de Seguretat Ferroviària els il·lustres senyors y senyora: Antonio Esparza, Carla García y Manuel Miñes.
I de suplent el senyor Felipe Parrilla Villarpriego.

Hem finalitzat el nostre treball.
Han fet un bon treball, un ple d'un dia.
I ens tornarem a vore la setmana que ve, el pròxim dimarts.

És closa la sessió, senyories.

(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 17 hores i 35 minuts)