Governaci%C3%B3%271145.10.27%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 27 d’octubre de 2011.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 3.

El senyor president:

Senyories, bon dia.

S’obri la sessió.

Primer punt de l’orde del dia.
.
.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Existint quòrum, passem a l’orde del dia.

Primer punt: lectura i aprovació de l’acta de la reunió anterior, de la qual són ses senyories coneixedors.
Si n’hi ha alguna qüestió al respecte.
.
.
En cas contrari, la donem per aprovada.

Suspenguem ara per mig minut la sessió per a donar entrada al conseller i mamprendre el segon punt de l’orde del dia, que és la seua compareixença.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del conseller de Governació, senyor Serafín Castellano Gómez, per a informar sobre el balanç de la campanya de prevenció i extinció d’incendis forestals 2011, sol·licitada a petició pròpia (RE número 6.
501)

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió en el segon punt de l’orde del dia, compareixença del conseller de Governació per a informar sobre el balanç de la campanya de prevenció i extinció d’incendis forestals 2011, sol·licitada a petició pròpia.

Té la paraula l’honorable senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Molt bon dia, moltes gràcies, senyor president.

Senyories, el passat 28 de setembre sol·licití comparéixer davant esta comissió a petició pròpia per a informar sobre el balanç de la campanya de prevenció i extinció d’incendis forestal.
A l’inici de la passada legislatura me comprometí a informar puntualment estes Corts sobre el desenrotllament i balanç de les campanyes de prevenció i extinció d’incendis amb la finalitat d’oferir les dades més rellevants i d’entaular un debat amb els diferents grups parlamentaris, i aixina ho fiu tots els anys, en les quatre ocasions de la legislatura passada.
Se tracta d’un compromís que vull renovar en esta legislatura, i prova d’això és la present compareixença a petició pròpia.

Volguera també destacar, en primer lloc, que en virtut del Decret 5/2011, de 21 de juny, del president de La Generalitat, la Conselleria de Governació ha assumit les competències sobre prevenció d’incendis forestals que s’unixen a les ja relatives d’extinció que teníem.
Com expliquí en la meua compareixença per a informar sobre les línies generals de la política de la conselleria, una de les apostes més importants en esta legislatura en què ja estem treballant intensament és integrar en una mateixa estructura baix uns mateixos paràmetres i dins d’una única normativa els servicis d’extinció i els de prevenció d’incendis forestals, amb l’objectiu que estes dos àrees vagen de la mà, potenciant al màxim la seua complementarietat i sinergies, per a aixina poder defendre de la millor manera el nostre medi ambient enfront dels incendis forestals.

Sense perjuí d’altres accions concretes, a les quals posteriorment, me referiré, volguera reiterar que en esta nova àrea de prevenció i extinció estem ja duguent a cap un estudi en profunditat per a aconseguir una major optimització dels recursos i aixina mateixa anem a continuar la nostra política de potenciació de la planificació, d’optimització dels recursos i de la formació del personal.

El passat mes de juny presentí la campanya de prevenció i extinció d’incendis per a l’any 2011 i fiquí de rellevància el dispositiu i les mesures especials de prevenció i extinció dels incendis forestals per als mesos d’estiu.
Un any més ha quedat patent l’enorme esforç inversor del Consell, més de cent milions d’euros en este any per a la prevenció i extinció d’incendis.
El dispositiu de prevenció i extinció d’incendis per a esta campanya ha comptat al voltat d’onze mil set–cents efectius, que han realitzat un treball i han vigilat per terra i aire les vint–i–quatre hores del dia les zones més sensibles del nostre territori des del punt de vista dels incendis forestals.
Este dispositiu ha estat integrat per 23 mitjans aeris, 10 helicòpters, 6 d’ells amb brigada helitransportada, i 13 avions; 43 brigades d’emergències de La Generalitat, 40 autobombes i 76 agents de la policia de La Generalitat.
A això cal unir un total de 121 unitats de prevenció, 69 observatoris forestals i 200 punts de vigilància forestal, que conformen una ret estratègica de vigilància per a la detecció i confirmació de qualsevol incendi que se produïxca, vetlant per la protecció de les masses forestals.
Completen este dispositiu més de mil vehicles, voluntaris mediambientals, voluntaris de protecció civil, tècnics de prevenció i gestió d’emergències de La Generalitat i els consorcis provincials de bombers i bombers municipals, entre altres.

Com a novetats de la present campanya, volguera destacar que, per primera vegada, l’helicòpter Jaume I de La Generalitat ha dut a cap vols nocturns de vigilància preventiva amb la finalitat de poder detectar de la manera més ràpida i eficaçment possible qualsevol conat d’incendi que poguera produir–se durant les hores nocturnes, una mesura nova que se suma als tres avions que realitzen les rutes de vigilància durant el dia, ampliant i millorant el pla de vigilància aèria.

Altra de les novetats en esta campanya ha consistit que La Generalitat ha començat a provar un terminal de 112 Comunitat Valenciana embarcat en els vehicles de les brigades d’emergències, al qual posteriorment me referiré.
Un any més, hem ficat en marxa un mecanisme de prevenció consistent en declarar el màxim nivell de preemergència en determinades dates, amb la finalitat d’elevar el grau d’alerta de tots els servicis de prevenció i extinció d’incendis disponibles per a La Generalitat i aplicar totes les prohibicions i restriccions legals dirigides a evitar els incendis.

Este mecanisme s’activa en dates claus, com, per exemple, la festivitat del 15 d’agost o les operacions d’eixida i retorn de les vacacions estivals, o altres en què s’aprecie especial risc, amb independència de l’índex de perillositat real, aixina com tots els festius i caps de setmana entre el 2 de maig i el 15 d’octubre, quan l’Agència Estatal de Meteorologia declara un índex de perillositat de nivell 2.

En este àmbit de mesures preventives, vull destacar que este any s’ha ampliat de nou el període de prohibició de cremes agrícoles.
Aixina, entre l’1 de juny i el 30 de setembre, estan prohibides les cremes en els terrenys forestals o cremes de marges de cultius o restes agrícoles o forestals en una proximitat menor a cinc–cents metres del terreny forestal.
També se prohibixen durant estos quatre mesos la crema de canyes o matolls lligada a alguna tipus d’aprofitament ramader, cinegètic o de qualsevol altre tipus i operacions de destil·lació de plantes.
Això implica que durant este període no s’han concedit noves autoritzacions i se quedaren suspeses totes les atorgades, aixina com totes les accions o activitats que arreplegaven els plans locals de cremes, salvades algunes excepcions.

En esta línia, vullc informar–los que les mesures extraordinàries recentment adoptades, a la vista de l’evolució del mes d’octubre, que han patit unes altes temperatures i no ha plogut pràcticament res, el que fa que se mantinga el risc d’incendis.
Mitjançant resolució del passat 17 d’octubre s’ha restringit l’horari diari de cremes fins que les condicions meteorològiques foren més favorables.
Cal recordar que la prohibició finalitzava el 30 de setembre, com acabe de dir a les seues senyories.
S’ha restringit amb caràcter general, i fins que no se resolga el contrari, en els terrenys forestals, en els confrontants o en una proximitat de menys de cinc–cents metres els horaris per a la realització de la crema de marges de cultiu o restes agrícoles o forestals, aixina com la crema de canyars, canyissers o matolls lligada a algun tipus d’aprofitament ramader, que queden acotats del període horari comprés entre l’orto i les dotze hores.

Aixina s’ha tractat de, per una part, previndre l’inici dels incendis i, per altra, procurar generar el menor perjuí possible a les activitats agropecuàries i forestals.
Igualment, s’ha prorrogat fins al 31 d’octubre el servici de dos avions i tres helicòpters, que acabaven el 30 de setembre, degut a la climatologia que hi ha havut en el mes d’octubre.
És important ressaltar, aixina mateix, que esta és la primera campanya de prevenció i extinció d’incendis que hem fet tras que hasca entrat en vigor la nova llei de protecció civil i de gestió d’emergències.

Bé, senyories, respecte al que se referix al balanç de la campanya, dir–los que en esta campanya, des de l’1 de giner fins al 20 d’octubre, i una vegada acabada l’etapa de major risc, he d’assenyalar que s’han produït, des de l’1 de giner fins al 20 d’octubre, 397 incendis forestals en la nostra comunitat, dels quals, 192 han segut en la província de València, 118, a la província d’Alacant i 87, a Castelló.
Estos incendis han afectat en tota la comunitat 2.
428,85 hectàrees, de les quals, 1.
821,09 són en València, 337,01, en Alacant, i 270,74, en Castelló.
Per tant, en el conjunt de la comunitat, en el que va d’any 2011, la mitjana d’hectàrees afectades per l’incendi és de 6,12.

Cal assenyalar que sols hi ha havut dos incendis de més de cent hectàrees.
El de major envergadura i que, a més, fon intencionat, tingué lloc en Benicolet, en el mes d’abril, i afectà 1.
448,70 hectàrees, el que representa, senyories, el 59,64% del total d’hectàrees cremades en el que portem d’any.
L’altre incendi ocorregué en Llombai en el mes de juliol i afectà 100,50 hectàrees, encontrant–se la causa actualment en investigació.

Pel que es referix als mesos d’estiu, de juny a setembre, cal assenyalar que este any les xifres donen un balanç positiu.
En este període s’han produït 199 incendis forestals –parle ara dels mesos d’estiu– i han afectat tan sols 528,54 hectàrees, el que suposa el 21,76 de la superfície afectada fins el 20 d’octubre.
Per tant, l’efectivitat en este període de major risc ha segut de 2,66 hectàrees per incendi.
Altra dada a destacar en esta campanya, que crec que és molt important, és que el 80,35% dels incendis forestals que portem fins al 20 d’octubre, és a dir, a eixe 80,35 corresponen 319 incendis, han segut conats, és a dir, incendis de menys d’una hectàrea, que és el que marca l’eficàcia i l’eficiència dels servicis d’extinció.
Si comparem el percentatge de conats de la Comunitat Valenciana amb la mitjana de la resta de l’estat, amb les dades disponibles pel ministeri fins al 30 de setembre, la nostra comunitat se situa en 12 punts per damunt en eficàcia de l’estat, ja que, mentres el conats representen en Espanya el 68,25% del total dels incendis ocorreguts en el territori nacional, en la Comunitat Valenciana estos incendis, en què se veu afectada una superfície inferior a una hectàrea, representen el 80,27% del total dels incendis.
Una dada molt positiva que confirma la immediatesa, la rapidea i l’eficàcia de les polítiques d’extinció d’incendis i, sobretot també el gran treball dels nostre professionals i voluntaris.

En efecte, l’eficàcia s’ha demostrat durant tota la campanya i especialment en els mesos d’estiu, en què hi han havut situacions com les que passaren el passat 26 d’agost, dia en què se registraren 28 incendis i pels quals el telèfon d’emergències 112 Comunitat Valenciana rebé més de cinc–centes seixanta cridades en eixe dia relacionades amb els incendis.

Estes ocasions en què les labors d’extinció se centren simultàniament en nombrosos incendis, fiquen a prova un sistema que, afortunadament, ha respost amb èxit i permet donar per controlats i extingits diversos incendis de manera simultània en poques hores.

També és una dada rellevant d’esta campanya que durant els dies 21 d’abril i 2 de maig La Generalitat ficà en marxa el pla especial de vigilància de Setmana Santa i Pasqua, en què al voltant de cinc–cents efectius al dia vigilaren totes les masses forestals de la comunitat.
Conformaven este dispositiu 11 mitjans aeris, 34 brigades d’emergències de La Generalitat, 25 autobombes, 6 brigades helitransportades, 60 efectius de la policia, que realitzaren rutes de vigilància preventiva en els paratges de major valor ecològic.
En este pla especial s’adoptaren, a més, mesures especials tendents a evitar i mitigar qualsevol incendi que poguera produir–se.
Cal assenyalar que no n’hi hagué incidents de rellevància en estes dates.

Quant al tipus de superfície afectada, també amb dades de l’1 de gener al 20 d’octubre, volguera assenyalar que el 71,35%, el que són 1.
732,88 hectàrees de la superfície forestal afectada era de superfície rasa, mentres que la superfície arbrada representa el 28,65%, tan sols 695,96 hectàrees.

Per a que puguen fer una valoració amb major número de dades respecte al que els acabe de dir, si fem, crec que han de fer, un balanç raonablement positiu ja que en el període comprés entre gener i octubre de 2011, quan ja ha conclòs el període de major risc, el número d’incendis i especialment la superfície afectada es troben per baix de la mitjana dels últims deu anys per al mateix període de temps.
Així, durant els mesos de gener i d’octubre dels últims deu anys se produïren una mitjana de 406,60 incendis.
En este mateix període, de gener a octubre de 2011, s’han produït un total de 397 incendis, la qual cosa suposa una disminució del 2,36% respecte a la mitjana dels últims deu anys.
Quant a la superfície afectada durant els mesos de gener a octubre dels últims deu anys la mitjana fou de 3.
382,59 hectàrees, mentre que este mateix període de 2011 les hectàrees afectades han sigut de 2.
428,85, el que suposa una disminució, senyories, del 28,20% respecte a eixa mitjana.

I en relació amb l’eficàcia, la mitjana d’hectàrees per incendis per al període de gener a octubre dels últims deu anys fou de 8,66%, xifra que se reduïx en l’any 2011 a 6,12 hectàrees per incendi pel mateix període en este any.
És a dir, en 2011, de gener a octubre, en cada incendi forestal s’han cremat un 29,36% menys que la mitjana de la dècada.
Però si observem els resultats en els mesos de major risc, és a dir, de juny a setembre, la campanya de risc d’incendis, l’any 2011 ha estat molt per davall de la mitjana dels últims deu anys; enfront dels 245,20 incendis de mitjana dels últims deu anys en este període, este estiu hem tingut 199 incendis, és a dir un 18,84 menys respecte a la mitjana.
Si mos fixem en la superfície afectada la dada encara és realment més positiva, ja que enfront de les 2.
509,88 hectàrees afectades de mitjana en estos mesos d’estiu durant l’última dècada, este estiu s’han vist afectades tan sols 528,54 hectàrees.
Estem parlant d’un 78,94% menys de superfície afectada en els mesos de major risc de l’any 2011 en comparació amb la mitjana dels últims deu anys.

M’agradaria subratllar que, segons les estadístiques disponibles de les últimes dècades, mai el mes de juny ha representat un balanç tan positiu com el d’este any, tan sols amb 3,64 hectàrees afectades.
I en relació a l’eficàcia, la mitjana d’hectàrees afectades per incendi en el període de major risc dels últims deu anys ha sigut d’un 10,91%, enfront d’una eficàcia d’un 2,66% per incendi per al mateix període en este any.
Això significa que en 2011 en els mesos d’estiu en cada incendi forestal s’ha cremat un 75,62% menys que la mitjana de tota l’última dècada, una dada que novament demostra l’efectivitat de les polítiques en matèria d’incendis forestals.

Senyories, passe ara també a donar–los amb exhaustivitat les causes dels incendis en este any.
És important fer una menció especial a les causes que han provocat els incendis forestals.
Una vegada més els incendis intencionats i els negligents, o siga aquells en els que està darrere la mà de l’home, representen la gran majoria dels incendis forestals, el 74,30% de tots els incendis, havent afectat al 97% del total d’hectàrees cremades del que va d’any.

Vull dir també i destacar que el descens en els incendis causats per negligència en l’any 2011 respecte a la mitjana de la dècada 2001 a 2010 és un 17,5% i en un 3,28% el número d’hectàrees afectades per estos incendis.
Vol dir que portem una tendència positiva respecte a esta causa d’incendis.
Este any els incendis causats per negligència són el 31,23% del total, mentre que els intencionats representen el 43,07% de les causes dels incendis.
Però en el que portem d’any cal subratllar que els incendis intencionats són els causants del 75,61% de les hectàrees calcinades.
Això és degut en gran part a l’incendi de Benicolet el que, com he fet referència, que fou intencionat i afectà a 1.
400 hectàrees, que és pràcticament molt més de la meitat de la superfície que s’ha cremat en tot el que portem d’any.
Podem concloure, en relació amb les causes, que les nostres polítiques en matèria de prevenció, formació i conscienciació ciutadana estan donant els seus fruits a l’haver–se reduït en els últims anys el número d’incendis causats per negligència.

Quant als intencionats hem de seguir treballant amb la tolerància zero amb qui tan de mal causa en les nostres masses forestals.
Per a que se facen una idea els diré que en cada incendi intencionat s’han cremat de mitjana en l’última dècada 10,62 hectàrees, mentre que en cada incendi negligent les hectàrees afectades de mitjana han sigut de 3,57.
Això fica de manifest les greus conseqüències i el gran dany que produïxen els incendis intencionats.
Per això anem a seguir personant–mos en les causes per incendis forestals provocats o causats per negligència davant la justícia i anem a seguir reiterant la necessitat d’endurir les penes per als causants d’estos incendis a qui en la nova Llei de protecció civil i gestió d’emergències se’ls podrà repercutir, en la part que així indique la llei, el cost de l’extinció d’estos.

Senyories, me referiré també a continuació a les xifres relatives a les descàrregues d’aigua retardants i escumogen realitzades.
Per a lluitar contra estos incendis, els avions de La Generalitat han efectuat un total de 750 hores de vol, en les que han ocupat 5.
580.
800 litres d’aigua, 357.
760 quilos de retardant i 5.
280 litres d’escumogen.
Quant als helicòpters amb 692 hores han empleat 6.
234.
400 litres d’aigua i 4.
998 litres d’escumogen.

En altres ordre de coses he de ressaltar que el 112 Comunitat Valenciana ha gestionat de gener a setembre un total de 17.
841 incidents relacionats amb els incendis.
I quant a la unitat adscrita de la policia de La Generalitat durant esta campanya ha realitzat 888 servicis en ocasió del desplegament de patrulles en treballs de prevenció i extinció d’incendis; hi ha hagut 426 patrulles en vehicles i en l’helicòpter Jaume I s’ha realitzat 34 patrulles aèries.

Senyories, crec sincerament que és molt el que s’ha avançat en matèria de prevenció i extinció d’incendis forestals en els últims anys.
S’han realitzat actuacions des del punt de vista, també, de les infraestructures, a través del Pla d’infraestructures de seguretat i emergències, la renovació de la flota de vehicles de brigades d’emergències, l’aposta formativa en el nou Ivaspe i la nova legislació en matèria d’emergències, com han sigut les recents lleis de protecció i gestió d’emergències i la llei dels servicis de prevenció, extinció d’incendis i salvament de la Comunitat Valenciana.
I, sobretot, també, cal destacar l’aposta tecnològica amb la nova plataforma CoordCom G5 del 112 Comunitat Valenciana i la xarxa Comdes.

En definitiva, estem treballant per a aconseguir un avanç substancial en els mitjans, en els recursos i en la preparació per a fer front als incendis forestals.
Però sense lloc a dubte en esta matèria mai se pot estar plenament satisfet, mai se deu ni se pot baixar la guàrdia i sempre cal ser absolutament inconformista.
I per això anem a seguir ficant en marxa totes les accions i iniciatives necessàries per a seguir millorant estos resultats.

I en esta legislatura se mos planteja un gran repte, el repte de la integració, de la prevenció en l’extinció en una mateixa conselleria, dins d’una mateixa estructura organitzativa, en l’assumpció de les competències que han eixit de la meua intervenció de prevenció per part de la Conselleria de Governació anem a treballar per seguir fomentant la complementarietat, les sinergies i l’optimització de recursos.
Per això, una de les actuacions més importants que realitzarem durant esta legislatura serà la d’unificar baix una mateixa llei tota la normativa relacionada amb la prevenció i l’extinció d’incendis forestals, així com l’actualització d’un pla especial enfront d’incendis forestals en el que s’arreplegaran estos aspectes, també, de la prevenció i extinció.

Junt a l’elaboració d’esta nova normativa, des de la Conselleria de Governació s’ha planificat un ampli desplegament legislatiu que afectarà directament també la prevenció i extinció d’incendis, començant per fomentar la participació social i ciutadana a través de la mesa social de protecció civil i d’emergències, que estem treballant i ultimant ja el decret i que està en tramitació en estos moments i que podrem aprovar també en les pròximes setmanes.
També estem treballant en l’aprovació del decret dels plans de prevenció de les 11 demarcacions forestals de la Comunitat Valenciana i desplegant i regulant els diferents reglaments de servici d’intervenció enfront d’emergències que intervenen en incendis forestals, concretament elaborant el reglament de la unitat de brigades d’emergència.

Per tant, durant esta present legislatura se va a dur a cap un intens treball del desenrotllament normatiu i legislatiu, que necessàriament va a anar de la mà d’altres projectes en matèria de prevenció i extinció d’incendis orientats a la inversió en infraestructures, en mitjans materials, en la formació, en les noves tecnologies i, fonamentalment, també, en la planificació.

Així, en allò referent a la inversió d’infraestructures i mitjans materials per a la prevenció i extinció d’incendis, anem a seguir desenrotllant el Plise dins de la conjuntura econòmica que tenim actualment i el revisarem i l’ampliarem per a incloure en ell també les infraestructures de prevenció d’incendis, és a dir el que he referit a les àrees de tallafocs, les bases d’aigua, els camins i les pistes forestals.
En conseqüència, cal destacar que el parc de Fontanar dels Alforins l’inaugurarem en unes poques setmanes, perquè ja estan pràcticament acabades les obres i estem ara moblant i acabant de rematar el que és l’edifici.
S’uniran també, durant el pròxim any, el parc de Calles i el de superfície de Tírig, que estan en este moment en construcció, i s’iniciarà també el parc d’Utiel, que farem el projecte també en este pròxim any.
Així mateixa, en allò referent a les infraestructures de prevenció, este any 2011 estem invertint 6.
064.
246,3 euros i també està prevista una quantitat similar o sensiblement superior per al pròxim exercici 2012.

Per tant, anem a seguir invertint en el que és i prioritzant el que són les tasques de prevenció en la protecció de les zones forestals i també per al correcte i més eficaç i eficient treball dels mitjans de prevenció i extinció.
Anem a seguir invertint, lògicament, en una cosa que mos pareix fonamental, que és en la formació i preparació dels nostres professionals i voluntaris.
Aixina no sols hem ficat en marxa una de les infraestructures formatives més importants, com és el nou Ivaspe, sinó que a més l’estem dotant d’un gran contingut formatiu.

Si fins ara hem estat formant policies locals, bombers, brigades d’emergències i voluntaris de protecció civil, la nostra aposta és que esta formació aplegue també a aquells que des de la prevenció intervenen i col·laboren en l’extinció d’incendis forestals.
Aixina anem a estendre la formació de l’Ivaspe als professionals i voluntaris integrats dins del Pla de vigilància preventiva enfront d’incendis forestals i inclourem també, dins de l’oferta formativa, al personal de la unitat militar d’emergències, com així tenim sol·licitat.

Però, a més, anem a seguir aprofitant al màxim totes les potencialitats que mos oferixen les noves tecnologies implantades en els últims anys, la xarxa Comdes i el CoordCom G5 per a seguir guanyat en eficàcia i eficiència en la gestió d’emergències.
En este sentit, La Generalitat ha desenrotllat i ha començat a provar el terminal 112 embarcat en els vehicles, i les brigades d’emergències han fet una prova pilot que permetrà aplicar les noves tecnologies per a millorar la seguretat del personal que intervé i també i per a ser més eficients en el treball i la comunicació.
He de recordar que l’any passat ja s’implantà en totes les brigades d’emergència els terminals TETRA, que ens permeten estar plenament integrats en la xarxa Comdes, la qual cosa garantix uns nivells de cobertura del 99% en el territori i, per tant, facilita un aspecte fonamental en la gestió d’emergències, com són la millora de les comunicacions.

Per tant, la nova legislació i la nova normativa d’adaptar els canvis competencials, més i millores infraestructures en previsió i extinció i ficant un accent en la formació dirigit a un major número de col·lectiu i en l’aplicació de noves tecnologies i fomentant la planificació, crec que són les línies adequades baix el nostre paréixer per a seguir sent inconformistes, per a seguir millorant i, com dia, per a no baixar mai la guàrdia en un servici públic tan important, com és de previndre i extingir els incendis forestals.

La planificació és un instrument fonamental per a fer front a qualsevol tipus d’emergències i per això és també una de les polítiques prioritàries.
De ahí que tal i com ja hem comentat, anem a actualitzar i renovar el pla especial enfront d’incendis forestals, però també volem abordar altres aspectes de la planificació que mos preocupen a la vista de l’experiència i és el relatiu a la protecció de les zones urbanitzades que poden vore’s afectades per un incendi forestal.
Saben les seues senyories que els incendis que són urbanoforestals tenen una complicació especial a l’hora de l’extinció.
I, en eixe sentit, durant esta present legislatura, anem a treballar en col·laboració amb els ajuntaments competents per tal que les urbanitzacions ubicades en la zona forestal compten amb el seu corresponent pla d’autoprotecció.
És una novetat que estem treballant ja sobre ella.

En conclusió, senyories, senyor president, com voran, els presente un balanç de campanya de prevenció d’extinció d’incendis amb uns resultats que entenem que són positius en línies generals, però acompanyat d’una ambició o programa de treball que demostra el inconformisme i la planificació de nous reptes que mos permeten disposar de totes les ferraments i mecanismes per a protegir les nostres masses forestals, així com a les persones i els seues béns.

La prevenció i l’extinció d’incendis forestals és un treball en el qual estem implicats absolutament tots.
I que, a més, requerix d’una important col·laboració i participació ciutadana; sobretot, en la conscienciació que en la protecció dels nostres espais naturals tots podem aportar el nostre gra d’arena: les institucions i professionals, exercint el nostre treball de ficar en marxa tots els importants dispositius i actuacions; i els ciutadans, des del respecte a les normatives i la col·laboració en tots els professionals.

Per acabar, volguera agrair l’enorme esforç que realitzen a diari els milers de professionals, de personal d’emergències, i, en especial, també a la gran labor que fan els voluntaris en la lluita contra els incendis forestals.

La Comunitat Valenciana, en els últims anys, s’ha convertit en un referent en l’àmbit de les emergències, en la lluita contra els incendis forestals; i, en gran mesura, gràcies a eixa professionalitat i a la dedicació de les persones que realitzen este faenes.

Per part de la conselleria vull subratllar que tenim la millor disposició i voluntat de seguir treballant en esforç i en ambició renovada, per a continuar millorant els resultats i seguir complint en el nostre compromís en la seguretat, en la integritat de les persones i, sobretot, també en la preservació del medi ambient.

Si els resultats –a la vista de les estadístiques objectives– se poden qualificar de positius, crec que això no és ningun motiu de satisfacció, en eixe sentit, sinó que ha de ser motiu per a seguir amb l’inconformisme, per a seguir millorant, i per a seguir guanyant en seguretat i en preservació dels nostres paratges naturals, els nostres parcs protegits i, sobretot, perquè puga haver un gaudi d’una comunitat més verda, com tots volem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Intervencions de grup?
Per Esquerra Unida, senyor Torró té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Bé.
Gràcies, senyor president.

Anem a vore, jo vaig a començar per felicitar, felicitar–nos.
Perquè, efectivament, enguany hem tingut una sort espectacular.
Hem tingut unes condicions climatològiques molt específiques, que solen donar–se poques voltes; un estiu especialment humit, en termes generals, i amb temperatures relativament baixes, que han facilitat que els incendis hagen estat per davall de la mitjana.
I això és el que explica que enguany hi hagen hagut tan poques hectàrees cremades.

De fet –com vosté molt bé ha dit–, han sigut, bàsicament, fora de l’estiu quan s’han produït els incendis amb majors dimensions.
Perquè, insistisc, en estiu no ha hagut massa problemàtica, en termes globals, comparant–ho amb altres anys.

La prova més evident està en que en estiu hi han hagut quasi un 20% menys d’incendis que en la mitjana de deu anys, la qual cosa demostra, clarament, que ha sigut un estiu favorable, en termes relatius.

Hem tingut molta sort.
Perquè, per molt que diga vosté, no ha estat gràcies a l’esforç de la conselleria que això s’haja produït així.

Ja sabem.
.
.
, ja li ho vam dir en diferents compareixences, i seguim insistim en ella.
No vaig a detallar–li tota la quantitat de mitjans de menys que hem tingut en el cos central del que és l’extinció d’incendis, que són les unitats de brigades d’emergència; que, en total, vora quasi més de tres–cents cinquanta treballadors menys que l’estiu passat.
Tot per un problema d’un deute enorme que la conselleria té amb Tragsa –que és l’empresa que s’encarrega d’açò.

I, per tant, davant d’això, i per contrastar–ho amb les xifres que vosté ens ha donat, jo li demanaria ara unes altres xifres que vosté no ens ha donat i que ens agradaria que ens donara, sobretot, per valorar, realment, quin és l’esforç que està fent el Consell i quines perspectives de futur anem a tindre.

Jo, el primer que li demanaria és que vosté quan agrega tots els efectius del sistema de prevenció resulta una xifra espectacular, no?
A mi m’agradaria que m’explicara eixos 11.
700 efectius a què es dediquen i qui són.
Vull dir, quants són voluntaris; quants són policies locals; quants són bombers normals; quants són les brigades d’emergència.
.
.
És a dir, un detall dels 11.
700, per saber, realment, quants d’eixos 11.
700 –que jo sospite que és la immensa majoria– són gent que, a més dels seus treballs, té una part de responsabilitat en el tema dels incendis forestals i, especialment, durant l’estiu; i quants són què, exclusivament, es dediquen a l’estiu.
I m’agradaria que eixos que es dediquen exclusivament a l’estiu els comparàrem, amb això, amb xifres d’altres anys.

En segon lloc, m’agradaria que ens diguera quina és la quantitat de diners que se li deu a Tragsa, en concepte del que estem parlant, de les brigades d’emergència.
I com es pensa pagar.
I si han tingut alguna relació amb Tragsa per vore eixe problema si va a resoldre’s, de forma més o menys clara, en el futur.

Bé, després ha parlat –i amb això acabaré– del tema de la prevenció.
Jo, a la prevenció, tres qüestions, molt breument perquè no tinc massa temps:

El tema.
.
.
, nosaltres hem sigut sempre partidaris que s’unificara prevenció i extinció.
El problema són els criteris.
Si no canvien els criteris de prevenció, seguirem tenint problemes pareguts.
Els tallafocs no són un mitjà adequat per a previndre incendis, sinó que per a l’únic que aprofiten és per a destrossar les serres –dit literalment.

La segona qüestió, que vosté ha insistit molt, en el tema dels incendis urbanoforestals, la millor forma de previndre’ls és una planificació urbanística adequada.
Mentre seguisquen provocant planificacions urbanístiques disperses, eixos problemes creixeran.
Perquè no hi ha forma raonable de previndre els problemes que generen els incendis forestals en eixes zones.

I, per últim, vostés acaben de fer –o volen fer, perquè encara no l’han feta, ve ara– modificar la Llei 3/1993 forestal de la Comunitat Valenciana, per a permetre que es puga edificar en àrees cremades.
Això, a banda que vorem si es pot fer o no, perquè entra en contradicció amb la llei forestal –i acabe, senyor president–, és la pitjor notícia per als monts valencians en els propers anys.
Perquè eixa és la clau que hagen disminuït tant els incendis forestals provocats.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Compromís, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Donar la benvinguda a esta compareixença, a petició pròpia, al senyor conseller.

I, potser, l’obligat en esta compareixença –i aprofitant l’ocasió que tenim de tindre ací el conseller– és preguntar–li si estem segurs davant la gota freda que mos ve demà; si s’han pres totes les determinacions en eixe sentit; i s’han fet tots els avisos, ja que és competent en matèria d’emergències i de protecció civil, doncs pareix que ve una gota freda intensa i dura; si els barrancs estan tots nets –ja sé que no és competència del conseller; però si la cosa.
.
.
–, com ho tenim, aprofitant que està.
.
.

Respecte a la campanya d’incendis forestals, la novetat potser siga que, després de les lleis que vam aprovar ací, en les Corts Valencianes, és que prevenció està incorporat a la Conselleria de Governació.
I això jo crec que és un bon camí, un bon senyal.
Perquè els incendis s’apaguen a l’hivern.
I no tenia cap sentit que la prevenció no estiguera incorporada en el que és Governació, no?
; la prevenció d’una plaga, d’una situació, que en esta situació ha estat correcta.
.
.
Ens hem de felicitar.
Hem felicitat els responsables dels baixos nivells d’incendis forestals.
Crec que són unes bones dades, segurament perquè la climatologia també ha tingut alguna cosa a vore.
Estem en una situació molt irregular.
Ha sigut un estiu relativament, sobretot el mes de juny i de juliol, prou humit.
I ara hem tingut un mes d’agost molt, molt calorós.

Eixa irregularitat en les precipitacions i la climatologia mos indica que, a diferència del que pensara el cosí del senyor Rajoy, que el canvi climàtic és una realitat.
I, en eixe sentit, la prevenció sempre serà millor que l’extinció.

I una extinció que ocupa el percentatge més alt del pressupost de la conselleria, doncs, és evident que hauríem d’anar caminant cap a fórmules –per això li vull preguntar–, cap a fórmules més modernes d’actuar contra eixe fenomen que va a ser el canvi climàtic, la sequera, les pluges irregulars.
.
.

I, en eixe sentit, si la conselleria s’ha plantejat, en eixa nova competència de prevenció, treballar –amb coordinació amb altres administracions públiques i la Conselleria de Medi Ambient– en la silvicultura preventiva, per exemple.
Crec que seria un bon element treballar en el que és la reforestació d’espècies adaptades al territori i no, únicament, eixa microrepoblació en pins –que tots sabem que són molt àcids per al territori i que no resistixen bé un foc.
Si n’hi ha previst, per part de la conselleria, treballar en el sentit de silvicultura preventiva, en implantació de biomassa –de plantes de biomassa– que poden crear ocupació i riquesa al territori i poden eliminar residus orgànics, que són una de les causes que propaguen, en major mesura, els incendis.

També m’agradaria preguntar–li quina és la seua opinió.
.
.
Primer, si té alguna dada sobre l’origen dels focs.
Mos ha dit que en un percentatge molt elevat són intencionats; altres negligents, que ha baixat el nivell de negligència; d’intencionats i negligents, el 76% del total.

M’agradaria preguntar–li les línies elèctriques, disperses al territori, que travessen masses forestals, ¿creen, són causa o origen d’incendis forestals?
Si té alguna dada al respecte, en este sentit.

I quina és la seua opinió sobre la instal·lació de línies elèctriques en zones cremades; com, per exemple, l’incendi que tingué lloc, ara fa dos anys, en la serra Mariola, en els termes municipals de Bocairent, Ontinyent, Agullent, on està prevista la instal·lació d’una línia d’alta tensió.
Si n’hi ha informació respecte a si les línies d’alta tensió poden tindre o poden ser generadores d’algun tipus d’incendi forestal.

Per altra banda, sumar–me a la petició de –ja sé que tenim una situació econòmica difícil, però.
.
.
; i que vostés van a fer més en menys, segurament perquè ara estaven fent menys amb més, no ho sé–.
.
.
; però, si se va a pagar i se va a saldar el deute que tenim amb Tragsa.

I si no s’ha plantejat la possibilitat d’optimitzar recursos de la mateixa conselleria, com per exemple –ha assenyalat vosté– l’helicòpter Jaume I.
¿No ens eixirà més a compte fer un rènting i comprar–lo?
Perquè el cost del lloguer és estratosfèric.
A la millor, mos eixiria més a compte una compra de l’helicòpter, que tanta finalitat i uns usos tan complets assenyala vosté que té.
Doncs, no sé, a l’hora d’optimitzar recursos, potser siga millor.
.
.
Si se pot.
Jo no sé si se pot.
Ja sé que se pot per a segons quines coses –el màster golf de Castelló, l’open de tenis.
.
.
–; però, ¿podem permetre’ns comprar, en un rènting o en un lísing, l’helicòpter Jaume I?
Perquè el lloguer és estratosfèric.
I, dins del capítol 2 del pressupost de la conselleria, és molt gran.

Jo, són eixes preguntes que volia formular–li al conseller.
I felicitar–lo i felicitar–nos, perquè la campanya d’incendis forestals s’ha saldat –a excepció de l’incendi de Benicolet, allà, crec recordar, pel mes d’abril o maig– amb uns resultats que mos podem sentir contents.
Però no mos hem de confiar.
Perquè la situació pot ser, en un pròxim futur, molt negativa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Socialista, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Sí.
Buenos días.

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, le agradecemos que comparezca hoy, ante esta comisión, para informar de los incendios ocurridos durante este verano en nuestra comunidad.
Y le recordamos que, todavía, aún sería pronto para hacer balance, cuando quedan todavía dos meses para que finalice este año.

Señor conseller, yo comparto la satisfacción –al igual que el resto de los diputados– en los datos que nos ha ofrecido hoy sobre los incendios que se han producido en la comunidad.
Pero, sin lugar a dudas, esa satisfacción que usted ha demostrado me hace cuestionarme cuáles han sido las medidas extraordinarias para evitar los incendios.
Y, señor conseller, yo concluyo –y creo que debe de reconocer– que no se ha hecho nada nuevo ni extraordinario durante este año para prevenir y extinguir los incendios.

No se ha hecho nada nuevo, salvo que hemos tenido una suerte extraordinaria en la climatología, que nos ha sido favorable.
Porque si no hubiera sido así, los datos que hubiera traído usted, seguramente hubieran sido muy diferentes.

Yo, señor conseller, le diría que, tal vez, las únicas novedades que hemos tenido este año han sido más novedades que se refieren a los recortes que se han sufrido en las tres provincias respecto a los recursos humanos.
Ya, en el mes de abril, el colectivo de brigadistas de emergencia anunció los drásticos recortes del presupuesto en materia de prevención y extinción, y esos recortes tampoco eran nuevos puesto que llevamos durante tres legislaturas reduciéndose el presupuesto de gobernación y que ya acumula una reducción de ocho millones de euros.
Este sindicato también anunció que estos recortes afectarían a las brigadas rurales de emergencia de la Conselleria de Gobernación, brigadas, además, que son las responsables de atajar la extinción de fuegos, así como las brigadas de vigilancia preventiva que operan por encargo de la conselleria de medio ambiente.

Se han recortado este verano los refuerzos de las brigadas para la prevención y extinción de incendios –y me refiero a las brigadas de refuerzo–.
Efectivamente, en el año 2010 se desplegaron 34 brigadas de emergencia y 24 autobombas forestales que se han mantenido este año 2011 pero, aunque se sumaron 40 brigadas de refuerzo y 21 autobombas en el año 2010, no hemos contado con esos recursos durante este año.
Por tanto, la rebaja y el recorte ha sido una cifra bastante ostensible, en el que se ha reducido en las tres provincias –como he dicho– las brigadas, sobre todo de refuerzo, dejándose de contratar acerca de cien personas.

Y eso se ha notado, incluso, en algunas modificaciones que se han hecho a lo largo de este verano como, por ejemplo, que las brigadas de emergencia del Parque Natural de la Font Roja y de la Serra de Mariola, por decisión de la Conselleria de Gobernación, desde el 26 de junio, pues, junto a la autobomba, tuvieran que desplazarse hasta el polígono industrial de Onil –donde tenemos un centro de emergencia– que está a 30 kilómetros de su ubicación y de su parque natural, aunque luego ustedes corrigieron –creo que estuvieron cerca de un mes– y nuevamente volvieron a desplazar a esa brigada de emergencias hasta, de nuevo, donde no debía de haber salido nunca, que es el Parque Natural de la Font Roja.

Por otro lado, me gustaría abordar el tema de las causas.
Usted ha dado el dato que por causas humanas tenemos un 74%.
Yo le quiero decir que ese dato empeora la cifra que teníamos del 2010, que estaba en el 68%.
Usted ha hablado de que incendios intencionados representan el 43%, un punto por encima en el 2010; y que en negligencias representa el 31,23%, cuando en el año 2010 representaba el 26%.

Por tanto, tenemos que concluir que tenemos que incrementar la coordinación y ganar en eficacia y en eficiencia.
Por eso, señor conseller, no entiendo que hace una semana el Grupo Socialista trajera a esta comisión una proposición no de ley –que fue rechazada por el Grupo Popular– para el desarrollo precisamente de la comisión de coordinación de los servicios de prevención, extinción y salvamento de la Comunidad Valenciana, al objeto de constituirse en el máximo órgano consultivo, deliberante y de participación, que usted, además, ha mencionado que es necesario, y que hubiera sido rechazado.
Bueno, pues, nos reafirmamos en la necesidad de lograr una mayor eficacia y eficiencia y no dejar a las inclemencias del tiempo lo que son las responsabilidades que competen a la conselleria que usted dirige.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Parlamentari Popular, la senyora diputada té la paraula.

La senyora Marcos Puig:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, en nombre del Grupo Parlamentario Popular me gustaría agradecer, una vez más, que el señor conseller de Gobernación haya comparecido, de nuevo, a petición propia ante esta comisión.
Ya en la legislatura pasada dio cuenta –todos los años– del balance de la campaña de prevención y extinción de incendios forestales.
Y, señorías, lo digo por el desconocimiento de una ilustre diputada que me ha precedido en el uso de la palabra, la campaña termina –si no me equivoco y, si no, me corregirá el señor conseller– creo que a finales de septiembre.
Valoramos enormemente, señorías, que el conseller se haya comprometido, también, a comparecer durante toda esta legislatura para informar sobre estas importantes campañas que tanta incidencia tienen en nuestro territorio y en la gestión de las emergencias.

El Grupo Popular también quiere unirse a la felicitación y al reconocimiento que ha hecho el conseller a todos los profesionales y voluntarios que participan en la gestión de emergencias de nuestra comunidad.
Hay que reconocer, señorías, que gran parte del acierto y del éxito conseguido en este ámbito se debe, indudablemente, al esfuerzo, a la preparación y a la gran labor de estas personas que trabajan en el servicio de todos los valencianos.

Un año más, también hay que valorar los recursos que destina el Consell del president Fabra en las políticas de prevención y extinción con amplios dispositivos humanos y materiales, con la mejor tecnología al servicio de la gestión de las emergencias y con numerosas medidas preventivas.
Toda la comisión tuvimos la oportunidad de visitar el centro de emergencias en L’Eliana y vimos todos la alta tecnología y el gran apoyo que realiza la conselleria en los dispositivos, tanto humanos como materiales, en este sentido.

Y entrando ya en la valoración sobre el balance de la campaña de prevención de este año, hay que decir que el conseller ha presentado un balance que el Grupo Parlamentario Popular estimamos, en líneas generales, muy positivo.
Usted ha dado varios datos que me parece importante subrayar porque resumen bien el balance de esta campaña.

En primer lugar, tanto la superficie afectada como el número de incendios de enero a octubre se encuentran por debajo de la media de los diez años precedentes, de 2001 a 2010.
En concreto, la superficie calcinada ha sido el 28% inferior –me ha parecido oír, señor conseller–.
Y es igualmente destacable que los meses de mayor riesgo, de junio a septiembre, las cifras de este año, tanto en los incendios como de hectáreas, son muy inferiores a la media de los años anteriores.
También me ha parecido escuchar que habla usted de un 78% inferior.

Podríamos hablar de la eficacia, es decir, el número de hectáreas afectadas de media por cada incendio, que también ha sido bastante positivo en esta campaña y que sigue manteniéndose en niveles muy bajos, lo que significa que los medios de extinción actúan con gran rapidez e inmediatez.
La gran mayoría de los incendios forestales este año, el 80% en concreto, son simples conatos, es decir, son de menos de una hectárea.
También ese dato es muy positivo en cuanto a la valoración de la extinción de manera rápida y eficaz que se realiza en la Comunidad Valenciana.

Con estos datos podemos concluir –como decía– que el balance es positivo tanto en número de incendios como de hectáreas quemadas que se encuentran por debajo de la media de los últimos años y con unos niveles de efectividad destacables.
Por desgracia, siempre hay que lamentar incendios de mayor envergadura como el de Benicolet.
Éste ha sido un incendio que se trató –como ha dicho el conseller– de un incendio intencionado, y, también –como ha dicho el conseller– todos los incendios intencionados se caracterizan por tener un mayor número de superficie calcinada.

El Grupo Popular también –como en todas las comparecencias anteriores– valora muy positivamente y enormemente, no solo que usted haya explicado con profusión los datos de las actuaciones realizadas y todas las estadísticas, sino que, además, ha anunciado propuestas e iniciativas muy importantes en las que la conselleria ya está trabajando.
Con lo cual, aunque los datos son muy positivos, se pone encima de la mesa que este gobierno no va a bajar la guardia frente a estas cifras satisfactorias.

Es lógico, señorías, que ustedes hagan críticas –me refiero a los miembros de la oposición– porque, como no puede ser de otra manera, están en su derecho, ¿no?
Pero, bueno, estas críticas deben estar fundamentadas en datos estadísticos, y si miramos las estadísticas, pues, hablan por sí solas.
Yo no voy, ahora, a comparar los datos de los últimos dieciséis años con los datos de los doce años de una época en la que gobernó aquí otro partido político porque, a lo mejor, pues, se me tacha de demagoga, pero es que los datos están ahí y eso es una realidad; esta comunidad ahora está más preparada y somos mucho más efectivos en la extinción de los incendios.

Podemos hablar de muchas cifras que avalan el avance –como las que ha dado el conseller–: en inversión presupuestaria, en medios aéreos y terrestres, en brigadas, en formación, en nuevas tecnologías, porque, evidentemente, los resultados de las campañas no son fruto de la casualidad y tampoco creo que sea fruto de la suerte ni de la improvisación, señorías.
La suerte que tienen los ciudadanos en la Comunidad Valenciana es que aquí no gobiernan los que les abandonan a su suerte, es decir, los de improvisación, los del bandazo constante y los que, desde luego, no aplican medidas efectivas como se hace aquí en la Comunidad Valenciana, esos que sí que fueron responsables de que en esta comunidad se quemaran siete veces más el número de hectáreas que en los últimos dieciséis años donde gobierna el Partido Popular.

Y termino ya, señor presidente, y para concluir, nuevamente, desde el Grup Parlamentario Popular, agradecer la presencia del conseller en esta comisión deseándole, como no puede ser de otra manera, éxitos en la gestión de la Conselleria de Gobernación porque, sin duda, ese será un éxito de todos los valencianos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, lamente que els sàpia malament que porte bons resultats en la campanya d’extinció d’incendis, a excepció feta, honrosa, del senyor Morera, que sí que ha sigut sensat a l’hora de fer eixa crítica.
Perquè, quan resulta que n’hi han mals resultats –que, per cert, no han havut durant el govern del Partit Popular, com ara demostraré– la culpa la tenim mosatros, i, quan n’hi han bons resultats, doncs, és Sant Pere i Santa Bàrbara el que té la.
.
.
Bé, jo crec que això sí que és demagògia pura i dura.

Senyora Marcos, no és fer demagògia dir dades objectives.
Jo vaig a dir–los i lloe la ponderació i el bon to de la senyora Marcos, però jo crec que dir les coses com són, ja que s’ha dit que, evidentment, açò és degut a la sort, quan, a més, saben que els mesos de setembre i octubre han sigut dels més calorosos de les últimes dècades –i ahí està l’Agència de Meteorologia que els comprovarà i els podrà dar a vosté les dades–, que fa molts mesos que no ha plogut i que ha sigut un dels anys més secs que hem tingut en els últims anys, doncs, si això és que acompanya la sort i la climatologia, senyor Torró, que vinga Déu i que ho veja.

Mire vosté, ací, en tot el període de dèsset anys del govern del Partit Popular, s’han cremat 54.
948,62 hectàrees, en 7.
358 incendis.
Senyora Barceló, en dotze anys de govern socialista se cremaren 360.
364,30 hectàrees en 7.
005 incendis.
Li ho diré d’una altra manera; amb mosatros s’han cremat un 84,75 menys d’hectàrees, ¡en molts més anys de govern!
, i ahí hi han hagut anys de tot: de sequedat, de pluja, de no pluja, de tot.
No té res a veure la sort, han de vore els mitjans, ha de vore el model, han de vore els recursos, ha de vore la formació, ha de vore la planificació i ha de vore l’esforç, senyor Torró i senyora Barceló.
Amb el govern socialista les hectàrees que se cremaren en eixos dotze anys foren de 51,44 hectàrees de mitja per incendi, i, en estos últims dèsset anys, de 7,47 hectàrees per incendi.
És que no se resistix a ninguna anàlisi objectiva, per activa, per passiva, fique–ho vosté per on vullga vore les estadístiques.
És absolutament, absolutament irrefutable des del punt de vista objectiu, perquè són números, no són declaracions de voluntat, ni.
.
.
, no, no, són números, i són, a més, estadístiques absolutament objectives.

Per tant, a mi mai m’agrada entrar en esta qüestió, però diuen que és qüestió de la sort.
¿És qüestió de la sort que durant els últims anys la Comunitat Valenciana estiga en nivells d’eficàcia –dades del ministeri, no dades de la conselleria– per damunt de la mitjana nacional?
És a dir, ¿que en conats mosatros tingam, en estos moments, un 80,27%, que demostra una eficàcia de dotze punts per damunt de la mitjana nacional, que (inintel·ligible) .
.
.
per cent?
És a dir, ¿vol dir això que és relatiu a la sort o és relatiu –que també amb dades donades pel ministeri a la Comunitat Valenciana– que està en el segon lloc d’inversió, prevenció i extinció d’incendis per hectàrea en terreny forestal, soles presidida per la comunitat autònoma de Madrid?
¿O que som la segona comunitat autònoma d’Espanya –també per darrere de Madrid– en inversió en el sector forestal per hectàrea en terreny forestal, en inversió en euros per hectàrea?
És a dir, això no són ni causalitats ni sort, ni de Santa Bàrbara ni de Sant Pere, si me permeten l’expressió, sinó de treball, d’esforç, de compromís i de prioritzar polítiques mediambientals en el sentit més ample de la paraula.

També pareix que li sàpia malament, senyor Torró, quan no tenen res a criticar, els sap malament també que hàgem aplegat a un acord amb Tragsa.
Mosatros hem aplegat a un acord amb Tragsa –com ja li expliquí en l’última i com he explicat també a preguntes parlamentàries– i, per tant, no hi ha cap problema, estem en un sistema d’acord de pagament amb Tragsa, que mosatros estem complint i anem a complir, i no n’hi ha cap de problema.
I vosté sap perfectament que no s’ha acomiadat a ningú, ni del personal de brigades d’emergència, ni dels fixos ni dels continus, absolutament a ningú.
És faltar a la veritat dir el contrari.

I vosté diu: «No, fiquem en tela de juí eixos 11.
700 efectius.
Són menys que en l’any anterior», evidentment que sí.
Nosaltres diem les dades com són, com són.
Els que n’hi han, estan, i se diuen amb transparència i amb claredat perquè és com s’han de fer les coses, eh?

I, per tant, i per tant, qui són?
Són les brigades d’emergència.
Són els consorcis provincials de bombers.
Són els consorcis municipals de bombers.
Són també, que a més li he detallat amb «exhaustivitat», els policies de la unitat adscrita, dels policies locals quan participen amb els cossos i forces de seguretat de l’estat.
Són els dels mitjans aeris.
Són les 102 unitat de prevenció d’emergència.
Són els 69 observatoris forestals.
Són els 200 punts de vigilància que n’hi ha.
Són els voluntaris mediambientals.
Són els voluntaris de protecció civil.
I a més, quan se fa una roda de premsa este conseller dóna les dades, a més numèriques, com se féu i faig tots els anys en la campanya de prevenció i extinció d’incendis.

Mire vosté, en criteris de prevenció.
mosatros anem als experts, anem a les universitats, anem als plans que tenim de prevenció i extinció d’incendis.
És a dir, els tallafocs que n’hi han, la gran majoria de la doctrina i dels experts, eh, en el tipus de silvicultura i en el tipus que han de tindre, diuen que són absolutament positius.
I si vosté vol acompanyar–me a mi, quan jo estiguí en Chelva en una visita a un tallafocs que fiu, a més, molt recentment, que tenia una longitud de 104,6 i que afectava 837 hectàrees de 13 termes municipals, vorà vosté com ahí inclús n’hi ha arbres al mig del tallafocs, n’hi ha cert tipus de vegetació, perquè és el que els experts, que són els qui ho entenen, i per això són en qui mosatros ens recolzem, són els qui diuen què s’ha de fer.
I mos diuen que és absolutament prioritari seguir invertint en tallafocs.
Per exemple, en este últim que presentí en esta campanya d’este any 2011, que està en execució, i me pot acompanyar quan vullga a fer les visites d’obres, amb més de 2.
308.
963,15 milions d’euros.

Per tant, mire, jo no li vaig a discutir a vosté científicament, perquè per a això estan els experts, estan les universitats, estan els plans, estan els criteris, les veus autoritzades de majoria majoritària, aplastant, i vosté podrà comprovar–ho.
Perquè també el tema dels tallafocs ha canviat molt, del que eren superfícies rases a com són actualment, com també s’estan realitzant.

Vostés intenten traure temes de tot tipus.
I diu, no, és que un dels èxits d’esta comunitat, que de manera pionera i valenta aleshores se digué que tots aquells terrenys que estigueren afectats pels incendis forestals no serien aptes per a la urbanització.
I se manté exactament igual.
S’ha fet una modificació puntual i s’ha explicat per a un tema de residus sòlids en l’abocador de Dos Aigües, exclusivament en això.
I mosatros hem sigut pioners, fórem els primers, fórem valents, ha donat resultats i se seguix amb la mateixa política i se fa una excepció, conforme s’ha dit.
Ara, demagogia y todo vale?
Doncs, senyor Torró, jo no li vaig a llevar a vosté eixe plaer.

Senyor Morera, me dia vosté allò de la gota freda.
La gota freda fa uns escassos minuts, m’ho acaben ara de comunicar, han decretat preemergència nivell taronja per al dia de demà; fins fa un moments no teníem encara ninguna notificació per part d’Aemet, Aemet mos ho ha enviat, i s’ha decretat el nivell taronja a partir de demà, perquè poden haver–hi pluges intenses.

Dir–li que sap vosté que un dels treballs més importants i que més satisfets estem és del gran esforç en planificació que hem realitzat en els últims anys.
De fet, s’actualitzà, se modernitzà i s’actualitzaren totes les zones inundables i tots els criteris del Pla especial d’inundacions de la Comunitat Valenciana, que aprovàrem per decret este any passat, acabat l’any passat, i que modificava i actualitzava el decret que aprovàrem en l’any 1999, amb la qual cosa s’ha portat una modernització i actualització amb nous.
.
.
ortofotos, amb tots els plans de conques, amb l’actualització de les hipotètiques o possibles zones inundables.
I, per tant, s’ha fet un treball de planificació molt important.

També s’ha reclamat a les confederacions hidrogràfiques, que són les competents en matèria d’escorrenties de barrancs, de rius, etcètera, a la neteja.
I vosté haurà pogut vore, no sols en els mitjans de comunicació, sinó en les actuacions de la conselleria que de manera reiterada.
.
.
Perquè, ja que estem en incendis forestals, no sols és un problema per a les inundacions, sinó que també és un fil conductor important agreujant dels incendis forestals el que els barrancs no estiguen nets, perquè tenen un microclima especial i corre l’incendi d’una manera especial en este tipus de depressions, com són els barrancs.

Ha parlat de les línies elèctriques.
Les línies elèctriques jo li he de dir que l’helicòpter de La Generalitat està ja, a petició a més de la fiscalia de medi ambient, que se dirigix directament a la unitat adscrita, està.
.
.
ha fet ja vols, sobrevolant, totes les línies de mitjana i alta tensió en la Comunitat Valenciana, i ho féu ja des de fa uns anys a petició de la fiscalia de medi ambient, perquè ninguna de les copes dels pins o altre tipus d’arbrat que tinguem estiguera, poguera tindre un perill per a la provocació d’un incendi.

Per tant, estes són qüestions que no sols se revisen, sinó que se revisen a més per primera vegada des d’aleshores d’una manera molt exhaustiva en totes i cadascuna de les línies d’alta i mitjana tensió, i això ho fa l’helicòpter Jaume I.

Dir–li.
.
.
, parle de memòria perquè no tinc la dada, però crec que l’incendi a què feia vosté referència de Bocairent no fon causat per ningun problema en línia elèctrica; altres hagueren pogut ser, però eixe precisament no fon causat per ninguna línia elèctrica.

I quant al cost del Jaume I, és exactament igual que el cost que tenen els altres helicòpters que estan en matèria de prevenció i extinció d’incendis o dels helicòpters medicalitzats, i té el mateix règim de contracte quant al lloguer a què vosté referència.
Per tant, si és més car o més barat, doncs és prou més car tindre la compra, perquè has de fer bases, has de tindre mecànic, has de tindre taller, has de tindre tota una sèrie de qüestions que fan molt més car tindre–ho en règim de propietat.
I de fet, pràcticament, pràcticament, totes les comunitats autònomes, pràcticament, que totes hem estat subscrites en algun tipus de mitjà aeri, ho tenen exactament igual que la Generalitat valenciana.

Senyora Barceló, la campanya des de sempre s’acaba el 30 de setembre perquè són els de major risc.
I per això este conseller sempre ha demanat, no per ningun capritx, sinó és el tema que quan s’acaba el 30 de setembre se demana la compareixença.
I després se donen amb tota transparència i claredat, com s’ha fet sempre, i amb les memòries del 112, Comunitat Valenciana i d’emergència, ho tenen blanc sobre negre escrit, totes i cadascunes de les dades que n’hi han.
perfectament contrastables, perfectament comprovables, en eixa informació i en eixe balanç o informe que es fa a més anualment i puntualment, que no falla mai, eh!

Dir–los que.
.
.
Diu que no s’ha fet res extraordinari.
Jo he explicat, en la part de la meua compareixença, els resultats, perquè és per a allò que comparec, però també he dit coses noves que anem a fer, i sobretot la meua primera part de la compareixença ha sigut per a dir l’extraordinari, i que no havíem fet mai, i que hem aplicat en esta campanya.
He dit que no hi havia hagut vigilància nocturna mai en la vida.
I quan vénen els ponents, com el senyor Torró, evidentment, tots els estius es tenen dies de ponent, el 26 d’agost n’hi hagueren 28 incendis, que segurament és perquè no plouria i no faria fred, eh?
, sinó perquè n’hi havia ponent, a més amb molta relativa humitat, estava molt sec el terreny, i amb moltes altes temperatures com hem patit, com hem patit en el mes d’agost, en el mes de setembre o en el mes d’octubre.
O per què se pensa vosté que hem fet una resolució per a restringir les cremes agrícoles en el mes.
.
.
, quan s’acaben el 30 de setembre, i les hem tingut durant tot el mes d’octubre i que sols se poguera cremar, i hem suspés les que estaven autoritzades perquè se pogueren cremar des de l’orto fins a les dotze del matí?
Per capritx també?
No, per mesures de prevenció, noves, que no s’han fet mai, i que entenem que són positives per a poder–ho fer.

O, per exemple, el sistema TETRA és una novetat que s’ha aplicat, per exemple, en totes les brigades d’emergències per primera vegada, senyora Barceló, que tampoc estava.
O el decretar el nivell 3 d’emergències, encara que me diga que ha de ser nivell 1, nivell 2, perquè n’hi haja també vigilància aèria permanent o perquè s’apliquen totes les restriccions i prohibicions d’un nivell 3 amb determinades dades i amb determinats.
.
.
encara que les condicions meteorològiques no ho aconsellen.

I/o la planificació nova a la qual m’estava referint.
Si precisament és que han hagut un muntó de novetats, un muntó de novetats, eh, i a més novetats molt importants des del punt de vista del que són els criteris sobretot de vigilància i prevenció i del que són els criteris també, com la prova pilot embarcada en vehicles d’emergències que donen no sols dades i comunicació de dades, sinó també visualitat a través de les càmeres –per determinar el (inintel·ligible) .
.
.
és una càmera–, i s’està mirant l’incendi en el TMA o en el centre de coordinació d’emergències o en una terminal de qualsevol parc de la central de consorcis en directe i, en realitat, per agarrar unes mesures molt més eficaces d’extinció.

Per tant, jo sí que he explicat, i està ací, en l’acta, totes eixes mesures que acabe de dir.

Vosté diu que sol·licitaren una iniciativa o una proposició no de llei perquè hi haguera participació ciutadana.
Bé, a mi me pareix molt bé, però sol·licitar el que ja està aprovat, i a més aprovat amb rang de llei, com és la Llei de protecció civil i gestió d’emergències, com és la taula social per a les emergències.
Bé, crec que, en tot cas, serà una redundància o una reiteració que, evidentment, aprovar el ja aprovat, doncs crec que no aporta absolutament res.
Bé, almenys, dir que, bé, mos sembla bé que estiguen en la mateixa línia del que la llei en el seu moment aprovà i, evidentment, se comprovà.

Per tant, mosatros creguem, les dades que parlen per si mateixa, i no són dades ni de la casualitat ni de la sort, perquè en dèsset anys no poden casualitats i sorts.
No, no poden haver–les, no, perquè mai s’ha passat del dany ecològic que marquen els experts en dèsset anys, des de l’any 1995.
I pot comprovar–ho, senyor Torró o senyora Barceló, eixa és una realitat incontestable, incontestable, que el mateix ministeri ho ha de reconéixer, i a més publica, i a més publica.
Per tant, jo, evidentment, no ho lamente, perquè lògicament m’esperava, lògicament, que quan les coses van mal és culpa de mosatros i quan les coses van bé és l’autoritat divina la que ho fa, i no l’esforç i treball dels professionals, dels voluntaris i tal.
Crec que és un poquet lamentable des del punt de vista del reconeixement també dels treballadors, dels tècnics, dels funcionaris que estan treballant i que estan esforçant–se i que han creat un dels models, un dels models, que segurament, pel que es veu, dins de la Comunitat Valenciana no s’aprecia, però que fora de la Comunitat Valenciana és dels més prestigiosos en Espanya, i jo els pregue als seus companys que puguen tindre en altres comunitats autònomes, del seu mateix partit, que ho puguen consultar, que ho puguen contrastar, i que vosté poder informar–se.

Per tant, anem a seguir amb unes polítiques que creguem que són les adequades.
I quines són eixes polítiques?
Mantindre, mantindre el que són uns recursos adequats per allò que és l’àmbit territorial, amb una comunitat que tenim la segon província més muntanyosa d’Espanya, com és la província de Castelló, amb una comunitat que té un clima meteorològic, com és del mediterrani, que és molt més dolent del que puguen tindre altres des del punt de vista de la meteorologia, i que, no obstant això, estem molt més per damunt en índex d’eficàcia que la mitjana nacional i estem també en uns percentatges d’inversió, els segons de tota Espanya, se miren les dades com se miren, i no ho diu La Generalitat, sinó que ho diu el ministeri.

Per tant, eixa és la realitat.
I això és suficient per a mosatros?
No, no.
Jo he dit el que mos preocupa.
Mos preocupa, i és motiu de molt de treball i de molta anàlisi, i per això, i per això, férem una modificació fonamentalment en la llei de protecció.
.
.
de gestió d’emergències, de protecció de civil, el tema de les causes intencionades.
Perquè els incendis intencionats són els que més hectàrees cremen.
Per què?
Perquè normalment se solen fer de cara a la nit, normalment quan entra una terna de ponent, normalment quan n’hi ha una baixa.
.
.
humitat molt baixeta, i quan n’hi han altes temperatures, quan saben que no poden actuar els mitjans aeris per la nit, etcètera, etcètera.
I per això, i per això, sempre el gran percentatge, com jo he dit de manera clara, d’hectàrees cremades, sempre són produïts pels intencionats.
Perquè els negligents, que n’hi hauran (inintel·ligible) .
.
.
per cremes incontrolades, o etcètera, etcètera, per qualsevol motiu d’estes característiques, són –si ho ha vist en les dades que he donat– els que cremen molt menys hectàrees.
Per què?
Perquè normalment solen ser de dia, normalment s’avisa de forma immediata al que se li puga donar una crema o el que siga i, per tant, n’hi han dies d’orto per a poder treballar tranquil·lament amb tots els mitjans.

I per això mosatros també hem sol·licitat que n’hi haja una revisió del codi penal, perquè entenem, entenem, que és important que qui la faça la pague, des del punt de vista d’un dany que se fa molt important, no sols per al medi ambient, sinó també per al risc de les persones.
Són milers o centenars de gent que se juga el tipus quan n’hi ha un incendi forestal.
I, per tant, per això mosatros hem invertit també molt en mesures d’autoprotecció com, per exemple, que les autobombes que tenim tinguen l’autoprotecció d’aigua perquè els brigadistes o el personal que estiga allí treballant, si està rodejat pel foc, no se puga vore afectat d’una manera fatal.
O, per exemple, en tots els temes de comunicació o en tots els sistemes que han fet d’eliminació de zones d’ombra perquè no se quede incomunicat ningun dels treballadors, etcètera, etcètera.
Que són novetats!
Novetats que han portat més de 80 milions d’euros d’inversió en l’any 2010 i en l’any 2011, en el CoordCom G5 i en el TETRA de la xarxa Comdes.

Per tant, eixa és la realitat, eixa és la realitat.
No som conformistes.
Mosatros entenem que hem de seguir sempre millorant, que no hem de baixar la guàrdia, que hem d’anar revisant, com fem permanentment i com ara tornarem a fer el pla especial d’incendis, encara que tot l’any és objecte; que sàpia que tots els incendis forestals i pràcticament dels importants sols n’hi han hagut en tot l’any un de 1.
400 hectàrees que s’ha emportat més del 50% de la superfície cremada, i després dos de 100 hectàrees.
Els altres, com dia, han sigut pràcticament conats en un gran percentatge.
Són analitzats, són investigats, hi ha grups que analitzen el per què, el com, el quant, l’estratègia de vigilància, l’estratègia de prevenció, en cadascun dels terrenys i se trauen les seues conclusions.
I això fa que, a més, una de les qüestió que també el senyor Morera ha dit i que per a mi, i coincidisc amb ell, és molt important, és el tema de la coordinació, però no sols de la coordinació entre els departaments de La Generalitat o la coordinació amb Medi Ambient, crec, jo crec que ara s’ha guanyat d’una manera clara també tenint l’extinció i la prevenció en el mateix departament, sinó també en Agricultura, que s’està treballant i que és molt important el tema també de l’agricultura des del punt de vista de la incidència en els mitjans i d’extinció d’incendis.
O també en les administracions locals, com he fet referència, en les urbanitzacions, els plans d’autoprotecció, que, senyora Barceló, és una novetat molt important, i a més que ve precisament de les conclusions que tècnicament, específicament, els experts han anat dient a l’hora de poder tallar d’una manera més clara tot el que són, el són els incendis en una interfície urbanoforestal.
I hem decidit, i estem mirant i estem treballant, a través dels ajuntaments, en fer el que són eixos plans d’autoprotecció en aquelles urbanitzacions o en aquells grups de vivendes que tinguen les característiques que hagen d’obligar–se a fer eixes.

I això són unes mesures absolutament noves que se van guanyant a la prevenció, que se van guanyant a la vigilància preventiva i que se van guanyant també dins del que és el Pla especial d’incendis.

Per tant, dir–los que, evidentment, hi ha qüestions que mos preocupen i que hem de seguir treballant, eh?
Que vosté ha fet la comparativa, senyora Barceló, de les causes d’intencionalitat i de negligència respecte a l’any 2010, però si mira anys enrere vorà que la baixada ha sigut espectacular en temes de negligència.
Per què?
Perquè hem sigut molt restrictius, ha augmentat la inspecció espectacular, ha sigut.
.
.
, i li donaré les dades ara després també en l’altra intervenció, si ho creu convenient.

I, evidentment, ens preocupa el tema de la intencionalitat.
Per què?
Perquè tenim que, a part de les mesures que han fet, haurem de tindre unes mesures suficients perquè eixe percentatge, que eixe percentatge baixe respecte al que tenim.
Crec que és una de les qüestions que hem de millorar de manera transversal, i intentarem, intentarem, lògicament, millorar–lo.
Perquè ací estem per a debatre, estem per analitzar i estem per a millorar un servici públic, que crec que és bàsic per al present i futur de la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, a mi m’agradaria no haver d’usar un torn de rèplica perquè haguera estat d’acord amb el conseller.
Perquè, per molt que diga ell, el primer que he dit jo és que em felicitava precisament perquè enguany no hi han hagut incendis forestals.
És el primer que he dit de tot, és el primer que he dit de tot.

El que també he dit, i és cert, i em reafirme, és que lamentablement no ha sigut pel que vostés han fet enguany.
I vosté insistix molt en parlar–nos de tot el que ha passat des dels 16 i els 12 anys i tot.
.
.
val?
Això no vaig a discutir–li–ho, perquè és evident que és així.
Però jo creia que la compareixença era pel balanç de la campanya de prevenció d’incendis forestal de 2011.
Per tant, el més important és parlar del que ha passat enguany, i què és el que ha passat i el que ha deixat de passar.

I jo li insistisc perquè.
.
.
vosté parla d’objectivitat, i precisament si alguna cosa no hi ha ací és objectivitat, senyor conseller.

I torne a insistir–li en una pregunta que li he fet abans i que vosté es nega sistemàticament a respondre.
Els 11.
700 efectius, diga’m quins són, val?
No em diga que són.
.
.
Ja li ho he dit abans jo també.
Ja sé que hi ha bombers, ja sé que hi ha policia, ja sé que hi ha voluntaris.
Tot això ja ho sé.
Val?
No vull saber que hi ha bombers, que hi ha policia, que hi ha voluntaris.
Vull saber quants bombers, quants són policies, quants són voluntaris.
Perquè d’eixe detall sabrem què és el que vostés estan aportant realment al que suposa l’extinció d’incendis durant el període.

Perquè la resta és gent que ja està ahí.
Els policies estan ahí.
I ja sabem que en estiu, particularment, a més han d’estar pendents dels incendis forestals.
Vostés sumen a eixe capítol.
Jo ja sé que estan, no fa falta que em diga que hi ha.
Quants en són?
Per a poder saber al final realment quin és l’esforç real que vostés estan fent en això.

Perquè vosté diu, sí, no són dades objectives.
Clar que ho són.
Són dades presentades de forma que oculten la realitat.
Perquè ací ningú ha dit, això només ho ha dit vosté, que s’haja acomiadat o despatxat a ningú.
Ja ho sabem que no han tirat gent al carrer.
El que han fet és que gent que contractaven habitualment per a reforçar les brigades, enguany no els han contractat.

Per tant, no manipule el que nosaltres estem dient.
Perquè si ací algú falta a l’objectivitat no es ningú més que vosté.

Mire, respecte als tallafocs, val?
Vosté mateixa ho va dir (inintel·ligible) .
.
.
un tallafoc de 837 hectàrees, quasi més gran que qualsevol dels incendis que s’han produït enguany.
Clar, amb un tallafocs aixina és que no fa falta que hi hagen incendis, ja s’encarreguen els tallafocs de carregar–se la biodiversitat i facilitar l’erosió.
Eixe és un gravíssim problema.
Perquè els tallafocs que realment són efectius, i això els experts ho saben, els tallafocs efectius són.
.
.
Jo, perdoneu, però sempre sóc vehement quan parle i, per tant, com crec que no estic faltant–li el respecte a ningú, deixeu–me que m’expresse de la forma que.
.
.
Perquè, entre altres coses, igual que el senyor conseller, que pareix que es crega el que diu, jo em crec el que (inintel·ligible) .
.
.

I una cosa molt important.
Els tallafocs que realment són efectius són els que es produïxen in situ en el moment que hi ha un incendi.
Perquè un tallafoc que es crea, en fi, no se sap mai perquè els incendis són molt capritxosos en el seu desenvolupament quan els boten foc.
I la major part dels tallafocs acaben no aprofitant absolutament per a res, més que per a carregar–se una part important de la biodiversitat i facilitar l’acció erosiva dels elements naturals.

I una cosa molt, molt, molt important, el tema de l’excepcionalitat que van a generar vostés canviant la Llei 3/1993.
Per favor, no falte a la veritat, eh!
No falte a la veritat!
Perquè és cert que vostés van a canviar la llei per a legalitzar.
.
.
o amb l’excusa de poder legalitzar l’abocador de Dos Aigües.
Però una vegada que això.
.
.
Perdó, però això no es fa, ahí en la llei no posa.
.
.
, a partir d’ara l’abocador de Dos Aigües.
.
.
No senyor, es genera una excepció per a poder amb eixa excepció legalitzar l’abocador de Dos Aigües.
Sí senyor.
El tema de la declaració d’interés comunitari.
I el que es fa és obrir una porta perquè a partir d’ara, amb determinades circumstàncies, es puguen urbanitzar terrenys que fins ara no podien ser urbanitzats.
I això és el que estan vostés fent en la llei eixa.
Estan obrint la porta perquè llocs com el Montgó que ha estat cremat ni se sap les voltes, sempre amb la mateixa finalitat, perquè vosté sap que els incendis intencionats tenen quasi tots la mateixa intencionalitat: generar espais perquè després puguen transformar el seu ús forestal a altres zones.
I això és la clau de tot.
Si vostés comencen per carregar–se això, tot el que mos ha dit són paraules buides que no aprofiten per a res.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies.

I ja molt breument, per no repetir arguments que ja s’han utilitzat.
Però estic posant en qüestió un aspecte que pot ser convenient que la conselleria ho sàpiga.
Segons la meua informació, el contracte de la Conselleria de Governació amb l’empresa Inaer, que és la que és propietària de l’helicòpter Jaume I, i per tant arrendatària dels serveis de la Generalitat valenciana, va contractar amb la conselleria durant quatre anys a un preu d’1,5 milions d’euros anuals.
Això es va produir este contracte en febrer.
.
.
crec que va ser en febrer de 2007.
No tinc informació més detallada, potser el conseller la puga complementar, perquè quan he demanat esta informació m’han dit que era un contracte privat amb una empresa.
Però, en fi, són diners públics, no?

Aleshores això suposa que se contracta els serveis de l’aeronau, que és un model Augusta 109, amb el pilot, durant les vint–i–quatre hores del dia.
I a banda se paga l’hora de vol.
L’hora de vol se paga a 2.
600 euros l’hora de vol.

Clar, si comptem que en estos quatre anys, bàsicament, entre el que és el lloguer i l’hora de vol ens hem gastat, crec jo, al voltant d’uns huit milions d’euros, i considerem que l’helicòpter costa, este model Augusta 109, 3,6 milions d’euros, doncs a mi els comptes m’ixen que podíem plantejar–mos per a fer més amb menys comprar–lo en un lísing o un rènting.
No sé?
I sí, comprar–lo que siga bo, que tinguera visió nocturna, perquè l’actual no té visió nocturna.
Aleshores me diuen a mi els que estan en això que han de mirar per la finestreta a vore per la nit.
Aleshores, si el comprem, que siga que tinga visió nocturna, dic jo.
Perquè ja que mos costa tants diners.
.
.

No sé sí eixes dades que jo tinc són bones.
Però, en tot cas, si s’ha de fer més amb menys, esta podia ser una idea positiva per a estalviar i tindre més eficàcia o tindre un helicòpter en millors condicions.
Simplement volia apuntar això.

I una altra cosa.
Sí que crec que la conselleria hauria de plantejar–se ara en les noves competències de prevenció, plantejar, i podíem fer un debat sobre esta qüestió i aportar tots idees, tot el que és la coordinació amb altres conselleries en la prevenció.
Jo crec que hi ha aspectes, com he assenyalat abans, silvicultura preventiva, plantes de biomassa que s’estan fent en altres llocs i que es generador de riquesa i és un element important en la prevenció, crec que tots eixos aspectes que no depenen exactament de la Conselleria de Governació, que afecten a altres conselleries –com ha dit el conseller–, podia ser interessant que reparàrem en algun moment sobre eixos aspectes per a posar en èmfasi que la prevenció.
.
.
, que els incendis s’apaguen en gran mesura durant l’hivern.
I crec que podia ser una sessió interessant si aportàrem idees al respecte.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor conseller.
.
.
Ai!
perdone, perdone.
Senyora Barceló, té la paraula.

La senyora Barceló Chico:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, siento enormemente que el señor consellerâ¦ Voy a hacer dos consideraciones.
Una, que siento que usted se moleste porque la oposición, los grupos, hagamos consideraciones.
Usted viene a hacer una comparecencia, nos lanza una cantidad de datos que evidentemente los grupos no disponemos, y nosotros, y nosotros, algunos, y nosotros lo que tenemos que hacer es nuestra labor, es poner en evidencia y decir aquellas cosas que consideramos que la Conselleria de Gobernación, que usted dirige, pues no ha tenido en cuenta.

Y la segunda consideración va dirigida a la portavoz del Grupo Popular para decirle que, mire, cuando uno tiene que recurrir a dieciséis años atrás para analizar el gobierno socialista, quiere decir que no tiene los suficientes argumentos, los suficientes argumentos para defender su propia actuación y su propio gobierno que lleva dieciséis años en el poder.
Lo digo por las alusiones a los incendios forestales.

Lo que hemos hecho aquí, esta mañana, ante la cantidad de datos que usted nos ha expuesto, y que por supuesto no contamos con ellos, es poner en evidencia hechos y denuncias que están haciendo los colectivos, como los sindicatos.
Y, por tanto, no tiene por qué molestarse, porque nosotros estamos con usted.
Y estamos con usted en el sentido de que, ni somos conformistas ni podemos bajar la guardia.

Por tanto, entenderá el papel que tenemos que hacer los grupos cuando usted viene a una comparecencia que ha solicitado voluntariamente y que, si usted no tiene en consideración lo que le decimos, pues con que usted nos remita su informe sería suficiente, nosotros podríamos contar con los datos que usted nos da, los analizaríamos, y ya pediríamos cualquier otra comparecencia para que usted nos explicara alguno de ellos.

Pero como eso no se produce, pues tiene que tener en cuenta que nosotros podamos en esta comparecencia trasladarle algunas cuestiones.

No nos ha contestado, por lo menos a mí no me ha contestado, en la falta de recursos humanos, que se ha visto reducida en esta campaña.
Aunque usted, cuando informa, informa de los incendios también desde el mes de enero hasta el final del año.
Y esa falta de recursos humanos contrasta también porque usted se ha comprometido, además, a incrementar los recursos, a incrementar, evidentemente, y a mejorar los recursos con los que cuentan los brigadistas.
Y, sin embargo, faltaría algo fundamental, que es poder contar con los recursos humanos.

Y, por otro lado, tampoco nos ha contestado al tema de Tragsa.
Mire, Tragsa, a quien le encargó la Generalitat valenciana la contratación de las brigadas, en el año 2010, en la Generalitat valenciana se presupuestó 27 millones para las brigadas de emergencia, y para el 2011 solo había 9 millones de euros.

Por tanto, esa reducción en el presupuesto de las brigadas venía dado por la deuda que mantenía el gobierno valenciano con Tragsa.
Y esa es una duda que seguimos teniendo y que sigue estando en el aire y que usted no ha contestado.
Y que viene a justificar, a nuestro entender, el porqué de ese recorte de las brigadas de refuerzo de emergencia, que no han sido contratadas.

Y que, por tanto, nosotros esperamos que usted nos pueda explicar, al igual que el tema del helicóptero, que es otro medio que también se utiliza.
Señor conseller, yo ya sé que a lo mejor a usted le puede incomodar, pero tenemos que explicárselo.
En la comparecencia ante el pleno ya le hicimos preguntas sobre el Jaume I, porque no está preparado, no está preparado para hacer esa vigilancia que usted dice que hace.

Además, en un territorio como en la Comunidad Valenciana, que de una punta a otra.
.
.
, ya nos explicará cuándo va por la provincia de Alicante, qué servicios presta en la provincia de Alicante, qué días va a la semana y cuánto tiempo está en otras provincias haciendo esos servicios de vigilancia.
Y, por tanto, es muy difícil controlar los incendios con ese medio que le cuesta a lar arcas de la Generalitat valenciana 2 millones de euros anuales, como usted reconoció en su comparecencia, y que además han vuelto a contratar para este año que viene.

Por tanto, señor conseller, le reitero: no se moleste por las consideraciones que hacemos, es nuestro trabajo, es nuestra labor.
Y si no.
.
.
, en fin, si le llegaran a molestar estas consideraciones, le digo: usted nos traslada su informe, nosotros lo estudiamos, lo leemos y ya le haremos las consideraciones oportunas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

La senyora Marcos Puig:

Muchísimas gracias.

Por alusiones.

El senyor president:

Perdone, perdone.

La senyora Marcos Puig:

Le pido la palabra por alusión directa de la ilustre diputada del Grupo Parlamentario Socialista hacia mi persona y hacia mi intervención.

El senyor president:

Jo no he observat que hi haguera una al·lusió que fóra mereixedora, en aplicació del decret, que li concedira en este moment la paraula a vosté per al·lusions.
Lamente no acceptar la seua petició.

I, en conseqüència, té la paraula el senyor conseller.

La senyora Marcos Puig:

Muy bien, señor presidente, pero que de verdad que ha dicho alusión directa a la diputada del Grupo Parlamentario Popular.
No importa, pero téngalo usted en cuenta para.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
posteriores ocasiones.
Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Gràcies, senyor president.

Senyora Barceló, des de tot el respecte i tota l’estima, que a més sap que li tinc, ni me molesta en absolut ni m’incomoda en absolut, perquè si haguera fet alguna proposta, haguera donat algun argument o haguera criticat alguna cosa en base.
.
.
o amb dades, m’haguera molestat.
Però la demagògia per la demagògia, no pot molestar a ningú, sinó que retrata a qui la fa.

Senyor Torró, senyor Torró –sí, faça vosté expressions–, senyor Torró, jo me crec.
.
.
(Veus) Jo, amb tot el respecte i estima l’he sentit, vosté.
.
.

El senyor president:

Senyor Torró, senyor Torró, no està en l’ús de la paraula.

El senyor conseller de Governació:

Pel que es veu, els qui se molesten són vostés per no poder refutar les dades que els done jo.
Jo me crec el que dic perquè són dades objectives i certes.
Contrasten–les vostés per activa, per passiva, amb el ministeri, amb La Generalitat, amb els ajuntaments, amb els mitjans de comunicació o on vullguen, o on vullguen.

Perquè mire, si n’hi ha alguna informació, senyora Barceló, que està en temps i forma, clara, pública, transparent i pràcticament al minut, és la que se dóna en el Centre de Coordinació d’Emergències de la Generalitat valenciana.
I ací n’hi han mitjans de comunicació que, si el que jo estic dient no és de veres, que se diga.
I si n’hi han publicacions exhaustives a més no poder, són totes les dades que se donen en emergències, de cridades, d’incidents, d’hectàrees cremades, de causes.
.
.
, absolutament totes.
I quan n’hi ha un incendi, se fan fins i tot quatre i cinc rodes de premsa en un mateix dia.
I ahí, si jo estic faltant a la realitat, ahí estan totes les ràdios, els mitjans de comunicació, les televisions, que poden acreditar–ho o que no poden acreditar–ho.

I comparec a petició pròpia.
Si comparec i done moltes dades, perquè donen moltes dades; si no done moltes dades, perquè no done dades.
Si les done d’una manera, perquè no les done d’una altra manera.
Mire vosté, senyor Torró, jo he donat les dades de l’any 2011 d’una manera clara, exhaustiva i àmplia.
I tinc de comparar amb la mateixa gestió que hem fet mosatros per a vore si anem bé o anem mal.
És que no n’hi ha altra forma de comparar–la en este camp, i vosté ho sap perfectament.

Però a vostés els dóna exactament igual.
Si es donen, bé; i si no, també.
Amb la qual cosa, ni me poden molestar ni incomodar.
Al contrari, els confesse que me’n vaig molt satisfet perquè no hi ha hagut ninguna proposta, no hi ha hagut ningun argument, ningun argument que haja indicat, indicat, que les coses vagen mal.
És a dir, jo sí que he donat arguments i propostes en la meua intervenció, i ahí està el Diari de Sessions.
Me tornaré a llegir el Diari de Sessions, me tornaré a llegir el Diari de Sessions, per si de cas no ho he fet.
Però, vaja, crec que està absolutament molt clar.

Me tornen a traure el tema de Tragsa.
En el tema de Tragsa, ja els he dit que ens hem reunit.
A més, ho saben, perquè, a més, a contestacions.
.
.
, i en els mitjans de comunicació estan, ens hem reunit amb l’empresa pública, hem arribat a uns acords, a uns plans de pagaments i no n’hi ha ningun problema.
Els sap mal que arribem a acords i els sap mal que funcionen les coses?
Ho sent molt per vostés.
Jo, què vol que li diga?

L’helicòpter Jaume I.
Mire vosté, l’helicòpter Jaume I és de seguretat, perquè ja tenim, ja tenim deu helicòpters per a emergència.
I l’helicòpter Jaume I, perquè ho sàpien –el que passa és que com van.
.
.
, senten campanes i diuen: «Ja ha tocat la campana.
»–, és l’helicòpter amb l’equip.
.
.
, dels més preparats que n’hi han, amb visió nocturna, dels més preparats que n’hi han.
I poden comprovar vostés no amb l’empresa Inair, sinó amb l’empresa Inaer, poden comprovar–ho, el model Augusta, el 109, poden comprovar–ho.
I pregunten als experts que n’hi han –no a este conseller, als experts– i els diran que l’helicòpter Jaume I és dels més preparats que n’hi han en la Comunitat Valenciana.
Té visió nocturna.
I no és un helicòpter de prevenció, i fa tasques de prevenció per a col·laborar.
Perquè ja n’hi han deu helicòpters de prevenció.
És un helicòpter de seguretat i fa les funcions de seguretat i de prevenció.
I és un helicòpter, a la vista dels resultats i de les dades, que està donant un resultat magnífic.
I que jo vaig a potenciar i vaig a tornar a contractar perquè és un instrument i una ferramenta espectacular de treball, a la vista dels resultats, i que costa exactament igual que els altres helicòpters –ja li ho he dit–, exactament igual.

I, per tant, i per tant, reiterar–los el que he dit: és un helicòpter de seguretat i no de prevenció, costa exactament igual, dóna uns resultats magnífics i que no tinguen cap de dubte, cap de dubte, que l’any 2012 seguirà, i si puc, el potenciaré.
I si vosté vol saber les hores, senyora Barceló, jo la invite, se’n ve al meu despatx i li diran on ha anat, amb qui ha anat, amb qui no ha anat, amb quina brigada de policia n’hi ha, quantes, si ha estat en el seu poble o no ha estat.
No tinga cap de problema, que jo li donaré totes les dades que vosté vullga, no tinga ningun problema.

Mire vosté, a més, ací el temps lleva i dóna raons, senyor Torró.
Jo li he dit que el tema de la modificació en la llei ha segut puntual per a l’abocador de Dos Aigües.
S’ha explicat aixina per la consellera fins a la sacietat, fins a la sacietat.
Vostés.
.
.
A més, ¡si la mesura que tot allò que passava en incendis forestals no se podia urbanitzar la féu el Partit Popular, de manera valenta i pionera, la féu el Partit Popular.
I la va a seguir fent!
I n’hi ha un problema de residus sòlids, com vosté sap, en l’abocador de Dos Aigües i se fa de manera excepcional i puntual per a d’això.
Vosté pot seguir fent la demagògia que vullga, però com temps dóna i lleva raons, fica a cada u en el seu lloc, com mos ficarà a cada u en el lloc que jo li acabe de dir.

Per tant, jo li he dit les dades.
.
.
.
I, a més, ara critiquen que les done amb tota exhaustivitat.
Bé, les donaré sense tanta exhaustivitat.
Perquè si compareixes a petició pròpia, bé; i si no compareixes, també; i si en dónes moltes, mal; i si en dónes poques, bé.
I les dades que jo acabe de donar hui són unes dades que estan ací i que se publiquen tots els anys.
Jo els invite que miren la memòria del Centre de Coordinació d’Emergències i del 112 en què està explicat, explicat, tots els anys, de manera detallada, totes estes dades, com se farà este any en temps i forma, amb qualitat i amb transparència.

Per tant, a mi m’agradaria.
.
.
I jo vinc ací, senyora Barceló, a debatre i a acceptar totes les crítiques que se vullguen fer, que per a això està l’oposició, acceptar totes –i acabe, senyor president–, totes les crítiques que vosté vullga i més.
I de veres, m’agradaria estar incòmode quan vinc a comparèixer, però no, és que no s’ha donat ninguna proposta.
.
.
, no s’ha fet ninguna crítica que tinga ninguna base estadística ni objectiva, ni de dades.

I, per tant, no a soles és que això no me molesta, sinó que al final, al final, te’n vas satisfet perquè, des del punt de vista de l’oposició, no n’hi han dades objectives per a poder criticar d’una manera real una gestió i unes estadístiques que estan ahí, que se poden contrastar i que mosatros, lluny de traure pit sobre elles, el que volem és millorar–les i és aprofundir en polítiques efectives de prevenció i extinció, que és el que anem a fer.

I, per tant, crec que també la representant del Grup Parlamentari Popular l’únic que ha fet ha segut també donar dades de la realitat, perquè estan ahí.
Jo sé que són molt dures eixes dades, són molt dures, però és que estan ahí, i el que està ahí és de coneixement de tots.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor conseller.

Moltíssimes gràcies per la seua presència a petició pròpia.

Suspenem durant mig minut la sessió perquè puga absentar–se el senyor conseller i continuem amb el següent punt de l’ordre del dia.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, es reinicia la sessió.

Proposició no de llei sobre el desenvolupament de l’article 55 de l’Estatut per posar en marxa per llei de Les Corts la policia autonòmica valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 1.
675, BOC número 17)

El senyor president:

Punt tercer de l’ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el desenrotllament de l’article 55 de l’Estatut per a posar en marxa per llei de Les Corts la policia autonòmica valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la defensa de la proposició no de.
.
.
Sí, senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Un assumpte d’ordre que voldria demanar–li.

El senyor president:

Diga.

El senyor Torró Gil:

Per raons familiars, he d’absentar–me, no puc esperar–me que s’acabe el debat per a poder votar i, aleshores, simplement era perquè constara en acta, com me n’he d’anar, que jo estic d’acord amb el que.
.
.
, amb la.
.
.
, i el meu grup estem d’acord amb la proposició que presenta el senyor Morera.
Simplement era això, perquè constara en el Diari de Sessions.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies, senyor Torró, aixina constarà.

Per a la defensa de la proposició, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Molt bé, moltes gràcies, senyor president.
I agrair, abans que se’n vaja el senyor Torró, el vot favorable del grup d’Esquerra Unida a esta proposició no de llei.

Senyories,.
.
.

El senyor president:

Només matisar–li que és la intenció de vot.
(Veus)

El senyor Morera Català:

La intenció de vot, no el vot.
.
.
(Rient) La intenció és bona.
.
.
, (veus) la intenció és bona.

Bé, jo també, una qüestió d’ordre, i és que a la una tinc d’estar en la Comissió de Govern Interior i, per tant, anirem directament al gra de la qüestió.

Recordem amb molta emoció, alguns més que altres, quan se va pactar un estatut d’autonomia, una reforma de l’Estatut d’autonomia del 1982.
.
.
, i en abril del 2006 se va aprovar la reforma de l’Estatut d’autonomia amb eixa impecable tècnica jurídica que la mateixa reforma se derogava a si mateixa, però en aquell moment caldria vore les declaracions que se feren, unes declaracions més bé producte de la bona intenció dels artífexs d’eixa reforma que d’una visió realment clara del que se volia (inintel·ligible) .
.
.
.
Wikileaks mos ha d’aclarir en què va consistir eixa reforma de l’Estatut d’autonomia, però el que està clar és que als portaveus en aquells moments que ens auguraven un futur de desenvolupament de l’autogovern substantiu, doncs, es van quedar molt.
.
.
, s’hauran quedat molt despagats en vore la realitat quina és, ¿no?
I la realitat és que no hem avançat massa en el nostre autogovern, i un dels elements que contemplava eixa reforma, l’article 55, doncs, no s’ha desenvolupat.
Han passat ja cinc anys, les declaracions dels dos portaveus, del senyor Camps i del senyor Joan Ignasi Pla, doncs, donaven pràcticament per feta eixa dinàmica, i en estos moments, doncs, veiem que la policia autonòmica no existix.

Tenim una unitat de la policia nacional adscrita a la Generalitat valenciana d’uns mil i tants efectius, però el que és policia autonòmica integral, no en tenim.
Eixa és la realitat.
El que sí que tenim és una ràtio molt inferior a la mitjana espanyola quant a policia, siga policia nacional o Guàrdia Civil, tenim una ràtio molt inferior a la mitjana estatal.
Això són dades de la mateixa conselleria, i això és una realitat.

A tal efecte, el senyor conseller de Governació ens va reunir el 2 de novembre del 2009, si no ho recorde malament, i en aquella reunió ens va anunciar la pròxima posada en marxa de la llei de policia autonòmica i la voluntat del conseller que abans que acabe el 2010, doncs, que se posaria en marxa la policia de la Generalitat valenciana.
La va definir aixina, jo crec que n’hi han noms més adients, però, vaja, policia de la Generalitat valenciana, i que eixa policia tindria una prefectura superior i tres provincials, i que l’Ivaspe s’encarregaria de la formació inicial dels candidats a la policia autonòmica.
En aquell moment, mos va dir el senyor conseller, cosa que nosaltres compartírem, que no s’oposava de fer una policia.
.
.
, una policia diferent, una (inintel·ligible) .
.
.
que no tinguera coordinació amb la policia nacional i la Guàrdia Civil, que presten uns serveis impagables, sinó una policia integral que a poc a poc anara sent la policia integral d’esta terra, ¿no?
, d’esta autonomia, i que, per tant, n’hi haurien molts membres de la policia nacional o la Guàrdia Civil que s’incorporarien a la policia de la Generalitat valenciana.
Molt bé.
Que n’hi haurien patrulles durant les vint–i–quatre hores del dia, cosa que és molt necessari i molt important, si veiem la quantitat de robatoris que n’hi han en el camp, per exemple, en els quals la baixa densitat o la baixa presència de números o efectius de policia nacional o Guàrdia Civil, que potser estiguen desbordats, doncs, fa que els nostres camps estiguen desprotegits, ja pel que són les collites o ja pels robatoris del coure que es produïxen en els motors de les nostres partides rurals.

Se va parlar també en eixa reunió, per part del conseller, que el cost d’un agent de la policia de La Generalitat seria al voltant.
.
.
, el cost, a nivell econòmic, de trenta–huit mil euros, i se va parlar que eixe cost tindria d’anar en un 75% pel govern central i un 25% a càrrec del pressupost de la Generalitat valenciana.
Se va parlar de la proximitat als ciutadans.
.
.
Ens va agradar la idea, i en eixe sentit considerem des del Grup Compromís que una iniciativa d’un calat tan substantiu com este ha d’anar acompanyat d’un consens important al si dels grups parlamentaris, perquè la policia autonòmica ha de ser un instrument del nostre autogovern, per a tots, i, per tant, ha de nàixer amb un gran suport institucional.
En eixe sentit, en aquella reunió, jo mateixa li vaig manifestar al conseller, el conseller Serafín Castellano, la predisposició del nostre grup parlamentari a treballar en esta direcció.
Hem de recordar que, sent Joan Ribó síndic del grup, ja vam plantejar una proposta de llei, una proposició de llei sobre policia autonòmica, que va ser rebutjada indicant–nos que era un tema que estava previst en l’agenda política del govern d’aleshores i actual govern del Partit Popular.

També se va dir que la primera fornada d’efectius formats per l’Ivaspe seria de 500 efectius.
¿Què ha passat?
, ¿què ha passat des d’aquell 2 de novembre del 2009, d’eixe ímpetu, d’eixe impuls de la conselleria per a posar en marxa un dels elements contemplats en la reforma de l’Estatut per a què això se parara?
Hem de recordar que amb posterioritat hi hagué una proposta, en el debat de política general, per a constituir una comissió parlamentària per a analitzar, per a treballar colze a colze amb el govern, per a impulsar la creació d’esta policia autonòmica i no conformar–nos amb una unitat de la policia nacional adscrita a La Generalitat, que bona faena fa, jo no ho negaré, no cal que mos inunden amb dades sobre l’actuació de la policia adscrita, de la policia autonòmica, que és una unitat adscrita, no cal que mos diguen.
.
.
, que fan una funció en matèria de vigilància d’edificis, en matèria del joc, en matèria.
.
.
, en una sèrie de matèries, però considerem que no és exactament una policia (inintel·ligible) .
.
.
.

Per tant, el Grup Compromís ha decidit posar en marxa l’agenda política d’esta nova etapa d’esta legislatura, una qüestió que ens sembla important, amb el benentés que voldríem.
.
.
, i el nostre desig seria que se puguera treballar conjuntament per tots els grups parlamentaris i que el govern situara com una de les seues prioritats esta qüestió.
No hem vist en la compareixença del senyor conseller del passat mes de setembre que açò fóra una prioritat i per això hem decidit activa un PNL que teníem presentada ja des del mes de juliol, perquè veiem paràlisi, passivitat i ens preocuparia que fóra també indiferència per una cosa que, en el seu dia van anunciar que a finals del 2010 estaria en marxa.

Senyories, estem quasi a finals del 2011 i la policia autonòmica de la Generalitat valenciana ni està ni se l’espera.
.
.
, policia integral.
I, per tant, des del Grup Compromís voldríem demanar a tots els grups de Les Corts, representats ací, que mos posem les piles i que li demanem conjuntament al govern que se pose ell les piles i que açò siga una realitat i no un articulet, figurar en un Estatut que, quan se va aprovar, se va anunciar a bombo i plateret que se posaria en marxa, i en estos moments, després de cinc anys, hem vist com altres comunitats autònomes van molt més avançades en matèria de seguretat pública que la nostra.
I això ens preocupa i per això ens agradaria que esta proposició no de llei fóra aprovada per tots els grups parlamentaris.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Socialista, senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

El Grupo Socialista va a abstenerse en esta proposición no de ley que presenta el Grupo Compromís porque entendemos que ahora no es el momento para el desarrollo de la ley que debe crear un cuerpo único de la policía autónoma al amparo, como muy bien ha dicho, de lo que dispone el artículo 55 del Estatuto y la ley orgánica, el artículo 149.
1.
29 de la Constitución española.
Ello no significa en modo alguno que renunciemos a que en un futuro podamos estar de acuerdo en que se ponga en marcha la citada ley.

Quiero recordar que la situación económica por la que atravesamos y la deuda que en estos momentos tiene la Generalitat valenciana de 1.
300 millones de euros, a los que hay que sumar los 313 millones con los que cerró el ejercicio 2010, que ni siquiera nos permite garantizar los servicios básicos, como la educación, la sanidad o la aplicación de la ley de la dependencia, más la deuda que se mantiene con los proveedores y las más de dos mil trescientas empresas y que afectan.
.
.
, igualmente estos recortes van a afectar al presupuesto que va a presentar en breve la Generalitat valenciana, entendemos que ahora no es el momento, en plena crisis, crear un cuerpo de policía autonómica, cuando el actual gobierno del Consell sigue recortando en recursos humanos, como hemos señalado en reiteradas ocasiones, precisamente, además, esta misma mañana y en esta comisión.

Los últimos informes conocidos acerca de la tasa de criminalidad han mejorado ostensiblemente.
La percepción que tienen los ciudadanos, también.
En estos momentos hemos pasado de un 22%, que era el primer problema de los españoles en 2003, a solo el 7% en 2010, un descenso del 66%, y este dato, según el CIS, es aun menor en la Comunidad Valenciana.

Además, ha hecho usted algunas consideraciones, señor Morera, que me gustaría también añadir, como ha sido el tema del dispositivo que se ha puesto en marcha en la Comunidad Valenciana por el Gobierno de España, y eso significa que cuando hay coordinación entre los cuerpos y fuerzas de seguridad, la policía local y el Seprona, las cosas funcionan.
Y en este caso me referiré a ese plan que se ha puesto en marcha contra los robos en las instalaciones agrícolas y ganaderas que usted también ha mencionado, que entró en funcionamiento el 2 de mayo y que todavía sigue en vigor, y que ha contado en la Comunidad Valenciana con 282 efectivos de la Guardia Civil con dedicación exclusiva, 112 agentes en Alicante, 47 en Castellón y 123 en Valencia.
También se ha encontrado con 35 equipos de policía judicial, el Seprona y la agrupación de tráfico, así como las patrullas de seguridad ciudadana de la Guardia Civil.
El objetivo no era otro que prevenir, investigar y coordinar esos posibles robos en las zonas rurales.

La Guardia Civil se ha centrado en la intensificación de los servicios preventivos en las franjas horarias de mayor incidencia en este tipo de delincuencia, la detención de vehículos sospechosos y de señales de forzamiento en instalaciones y en el incremento de los controles de carreteras y nudos.
Yo creo que el balance que presentó en su día la delegación del gobierno es un balance muy positivo y, por tanto, nosotros insistimos que, dados los buenos resultados, como he dicho al principio, nos permite pensar que estamos en el buen camino y en la coordinación entre los cuerpos y fuerzas de seguridad y las policías locales.

Por tanto, tenemos que seguir en esa senda, y para ello también es un instrumento fundamental las juntas locales de seguridad, siguen siendo un instrumento valiosísimo que tenemos que seguir potenciando desde la administración local, la más cercana y la que vive más directamente las situaciones de inseguridad que se pudieran producir, hasta la coordinación, como he dicho.
Por eso, el Grupo Socialista va a abstenerse en esta proposición de ley.

Por otro lado, quería indicarle al señor Morera respecto al costo que ha comentado en su conversación con el señor conseller, sobre el costo que podía tener un policía.
.
.
, creo que ha hablado de 38.
000 euros, porque la Generalitat valenciana aportaría el 70%.
Yo.
.
.
, me gustaría sacarle de su error y decirle que, de acuerdo con la Ley orgánica de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, la llamada policía adscrita debe ser financiada al 50%.
Esto es lo que figura desde después de casi veinte años que la Generalitat valenciana tiene este convenio con el ministerio.
Por tanto, es el 50% y no el 30%, que es el que informó el conseller.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor diputat Luis Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Buenos días.

Muchas gracias, presidente.

Señorías.

Bueno, vamos a tratar este tema.
Es un tema que da muchísima extensión, pero lo llevo escrito y, así, trataré de ser claro y conciso.

Bien, la Constitución estableció un marco competencial en materia de seguridad en el que se contemplaba la posibilidad de creación por parte de las comunidades autónomas de cuerpos de policía propios.
En este sentido, la Comunidad Valenciana forma parte del grupo de comunidades cuyo Estatuto de autonomía prevé esa posibilidad a través del artículo.
.
.
, bueno, del artículo 36 del Estatuto del año 1982 y del 55 de la reforma del año 2006.

La Comunitat Valenciana, que es una de las comunidades autónomas situadas al máximo nivel desde el punto de vista competencial y político tras la reforma del Estatuto de autonomía del año 2006, no ha renunciado –no ha renunciado– a contemplar en el mismo la posibilidad de crear un cuerpo de policía propio.

En 1992, la Comunitat Valenciana, al no haber creado dicho cuerpo, solicitó del gobierno de la nación, a través del Ministerio del Interior, de acuerdo con lo dispuesto en el artículo 47 de la Ley orgánica del año 1986, de 13 de marzo, de fuerzas y cuerpos de seguridad, la adscripción de una unidad del cuerpo nacional de policía para el ejercicio de las funciones previstas en el artículo 38.
1.
Estas unidades policiales tienen dependencia orgánica del Ministerio del Interior y dependencia funcional de las autoridades competentes de la comunidad autónoma, que asumen el mando, dirección, coordinación y control de la jefatura de esta unidad.

Como consecuencia de esta solicitud se firmó el acuerdo administrativo de colaboración en el año 1992.
La unidad del cuerpo nacional de policía adscrita en la Comunidad Valenciana fue creada por orden ministerial y cuenta en la actualidad con amplias competencias que se distribuyen en los siguientes grupos y especialidades: medio ambiente, grupo de intervención en emergencias, denominado GIE, grupo de búsqueda y rescate adscrito al GIE, atención al ciudadano, menores y atención a la mujer, juego y espectáculos y establecimientos públicos, protección de personalidades, seguridad de edificios, sala 112, patrimonio y GAVA –GAVA es el grupo de apoyo, valoración y análisis.

Es un hecho incuestionable que los servicios realizados por nuestra policía han ido incrementándose progresivamente de manera muy significativa, indudablemente en una proporción mucho mayor al número y al incremento de efectivos.
De las 3.
341 actuaciones del año 1993, se ha pasado a 122.
193 en el año 2010.
Es de justicia destacar y reconocer que estamos ante grandes profesionales que realizan una importante labor de servicio a los valencianos.

El esfuerzo que realiza la unidad adscrita es muy destacable, a pesar que el gobierno ha incumplido el acuerdo de colaboración entre el ministerio y La Generalitat de 2012, que fijaba en 500 los efectivos de esta unidad.
Al día de hoy la policía cuenta, señor Morera, con 362 agentes, no los mil y pico que ha mencionado en su intervención, que ya nos gustaría tenerlos.
Tenemos 362.
Esto significa que no se ha cubierto el número de efectivos establecidos en el acuerdo y, por tanto, es un incumplimiento por parte del gobierno que el Consell ha denunciado reiteradamente.
Es importante señalar que desde octubre de 2007 no se ha incorporado ni un solo nuevo agente a la unidad y además hay que tener en cuenta que cuando se producen comisiones de servicio o bajas estas no se cubren.

Al inicio de la pasada legislatura, el Consell acordó con el gobierno la puesta en marcha de una comisión mixta estado–Comunitat Valenciana, con el objeto de abordar los problemas que en materia de seguridad tiene la comunitat.
Una de las cuestiones más importantes planteadas por la Conselleria de Gobernación en la comisión mixta ha sido la firma de un nuevo acuerdo de colaboración entre el ministerio y La Generalitat para la policía de La Generalitat, con la voluntad de renovar la colaboración e introducir nuevas competencias, así como incrementar el número de efectivos de la policía para hacer frente al cumplimiento de las mismas, que con un número como el que se ha comentado antes podríamos hacer muchísimas más cosas.

Lo que La Generalitat ha impulsado es un modelo de policía basado en la unidad adscrita que le otorgue cada vez un mayor protagonismo, mediante las asunción de nuevas funciones y competencias, con una mayor presencia, con más medios y efectivos, contemplando un despliegue territorial mediante la creación de sedes comarcales.
Todo ello para prestar un mejor servicio a los valencianos y para mejorar las condiciones de seguridad de nuestra comunitat.
Se trata de conseguir un incremento competencial en el marco de la Constitución y de la Ley orgánica de fuerzas y cuerpos de seguridad y que, lógicamente, tiene que ir acompañado de una mayor dotación de efectivos, como ya he señalado.

Por todo ello, el Grupo Popular defiende el planteamiento del Consell de negociar y firmar un nuevo acuerdo con el Ministerio de Interior, por el que se amplíe el ámbito competencial y los efectivos de la policía de La Generalitat.
Este es el modelo por el que apuesta el gobierno valenciano y que apoya el Grupo Popular, un modelo de policía de La Generalitat basado en la unidad adscrita con más competencias y más efectivos, en plena coordinación y cooperación con las demás fuerzas y cuerpos de seguridad; un modelo no sustitutivo de la policía nacional y de la Guardia Civil sino complementario; un modelo propio que en ningún momento solape ni sustituya las funciones que desarrollan las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado.

Por tanto, el modelo por el que apuesta el Consell y el Partido Popular es diferente del de los cuerpos de policía autonómica que funcionan en Cataluña y el País Vasco, Navarra o los creados más recientemente por ley en Galicia y Canarias.
Al contrario que algunas comunidades autónomas que pretenden la práctica desaparición de las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, los valencianos no sólo no desean esto sino que se sienten muy orgullosos y satisfechos con la labor que realizan.
Y precisamente por ello queremos que aumente el número de efectivos de la policía nacional y de la Guardia Civil, que se alcance la ratio de media nacional y que cuenten con las mejores infraestructuras.

Ante esta propuesta de convenio por parte del Consell, la respuesta dada por el ministerio ha sido insatisfactoria e injustificada.
No es admisible que se exija a La Generalitat a cambio de aumentar el número de efectivos, a lo que está obligado el ministerio por el convenio vigente, que asuma el 50% del coste de la policía sin tener prácticamente ninguna capacidad de decisión sobre la misma.
Al respecto del 50 y del 80 lo que ha comentado antes el señor Morera, estábamos hablando de policía autonómica, esos números eran correctos y los números que luego ha comentado la portavoz del Partido Socialista eran relacionados con la unidad adscrita.
Ha habido unos porcentajes, pero yo lo aclaro para que todos ustedes lo tengan esto claro.

Por otra parte, como he dicho antes, esto constituye una discriminación enorme hacia la Comunidad Valenciana respecto a otras comunidades que ya han creado un cuerpo de policía autonómica y reciben del estado para dicho cuerpo una financiación extraordinariamente alta.
Si el gobierno no está dispuesto a llegar a un acuerdo con el Consell para impulsar la unidad adscrita, evidentemente tampoco está dispuesto a financiar una policía autonómica valencia, como lo hace con los mossos o la ertzaintza.
Esa es la realidad.

A la hora de abordar la creación de un cuerpo de policía autonómica no podemos olvidar que, en la complicada situación de crisis económica en que nos encontramos, no solo no es viable por el enorme gasto que supondría sino también porque el gobierno de España no piensa financiar un cuerpo de policía autonómica de la manera que lo hace con los de Cataluña o País Vasco.

En definitiva, desde el Grupo Popular pensamos que el modelo de seguridad requiere un debate serio y riguroso, porque se trata de una cuestión que incide de manera fundamental en la vida de los ciudadanos y afecta a una de sus preocupaciones más habituales.
La creación de la policía autonómica es una cuestión muy compleja, que no admite demagogia, ni planteamientos simplistas sino que requiere mucha responsabilidad y un análisis realista de cuál es nuestra situación y ajustado a la situación en la que nos encontramos.

Nada más.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt breument, perquè el tempsâ¦ Jo me pregunte què ha passat des que els portaveus del Grup Socialista i el Grup Popular en el 2006 anunciaven el gran avanç d’esta reforma de l’Estatut d’autonomia i donaven per fet una cosa com que tenen altres comunitats autònomes, com el País Basc, Catalunya i ara en el seu model propi Canàries i Galícia, què ha passat per a que fem esta reculada per l’autogovern.
La pregunta és si mos creguem realment l’autonomia, si mos la creguem, i si tenim voluntat de desenvolupar l’estatut i per què ens hem de resignar a que altres sí i nosaltres no.
Perquè crisi econòmica, efectivament, hi ha crisis econòmica, però supose que també hi haurà en Galícia o en Canàries.
Per què hem de resignar–nos sempre nosaltres a ser els últims?
Per què hem de ser sempre nosaltres que contribuïm al pressupost de l’estat d’una forma excessiva sent una comunitat autònoma empobrida per unes males polítiques?
Per què ens hem de resignar a ser sempre els últims?
No hi ha acord entre govern central i govern valencià?

Entre altres coses no estem parlant de fer una policia substitutiva sinó complementària de la policia nacional i la Guàrdia Civil.
Estem buscant el nostre model.
I la PNL del Grup Compromís el que volia és obrir el debat i dir–li al govern que es pose les piles.
Tampoc li anem a demanar al govern valencià que es pose les piles i que es pose en marxa?
Jo crec que s’equivoca el Grup Socialista.
I, efectivament, crec que ahí hem d’anar tots de la mà.
El que estem demanant ací és al govern valencià que es pose les piles i que pose este tema en l’agenda política, no li ho estem demanant al govern central, li ho estem demanant al govern valencià que es pose les piles.

Quan jo m’he referit a que el conseller quan es va reunir ens va dir que la pretensió que tenien era no de l’actual unitat adscrita, que és 50 i 50% del cos, sinó de la futura, de la possible, de la futura policia autonòmica, es que el govern central finançara el 75% i nosaltres el 25%, un poc el que tenen l’ertzaintza i el que tenen els mossos d’esquadra i el model que se van a implantar a Galícia o Canàries.
Hem de ser sempre els últims?
Jo no m’ho explique, la veritat, eixa falta d’ambició i eixa falta de voluntat dins del marc constitucional de reclamar una cosa que contempla el nostre estatut; si no, ¿per a què vam fer l’estatut?
Quines competències hem aconseguit després d’eixa reforma de l’estatut?
Quins avanços substantius hem aconseguit?
Haver–mos quedat com estem, si fins i tot el govern central ens ha recorregut lleis que no suposen diners per part del govern central, que són l’actualització del nostre dret civil en l’actualitat, en el segle XXI.
No ho entenc.

Per tant, negar fins i tot que el govern del senyor Alberto Fabra, president nou, impulse o pose en la seua agenda política esta qüestió i que els grups parlamentaris impulsem una comissió parlamentària per a tots junts mirar quin és el model que podríem implantar, jo considere que és una posició sensata.
Entre altres coses perquè, torne a repetir, tinc per ací les dades, però el senyor Luis Ibáñez tindrà més dades que jo.
La quantitat de policia que hi ha a nivell estatal, la ràtio de policies a nivell estatal és de 3,31 policies o Guàrdia Civil per mil habitants, crec que és, i ací tenim 2,85%, és a dir menys.
I que ha millorat la percepció i la col·laboració i tal?
Si no estem parlant en contra de l’actuació de la delegació del govern i la seguretat pública, no estem parlant d’això.
Sí que és cert que hi ha un problema en el camp, tenim un problema d’inseguretat greu en el camp i en els robatoris i en les collites, que s’ha incrementat per una sèrie de circumstàncies i és evident.
Però és evident també que també en este cas tenim una ràtio inferior a la mitjana estatal, és inferior, molt inferior.
I si el govern central no deixa que incrementem el número de la policia autonòmica, la unitat adscrita.
.
.
, jo pensava que eren més, la veritat, pensava que eren més, però més justifica la nostra proposta; pensava que eren més els agents adscrits a la unitat adscrita, més al meu favor.

Per tant, el que estem demanantâ¦ I jo faig una crida a la responsabilitat dels grups parlamentaris, perquè entenc que esta qüestió no se pot dir des del cortoplacismo ni des de l’interés partidista sinó que ha de ser una cosa efectivament, perquè és una cosa delicada i és una cosa que requerirà molt consensos i que hauríem de buscar consensos per a obtindre una posició valenciana en esta matèria per anar al govern central, el que siga, per a dir, «escolten, que mosatros volem també tindre també la nostra policia autonòmica i ampliar i que siga els marges de l’actuació».
Podríem posar–nos d’acord, si volen vostés, per ampliar el catàleg de competències que té en estos moments la unitat adscrita, en una altra ocasió podríem, per exemple per ampliar els agents i les dedicacions al camp.

Per tant, jo me quede molt despagat, perquè crec que el que es va dir fa cinc anys no es correspon al que s’està dient ara.
I, en definitiva, el que estàvem demanant al govern valencià és que pose esta qüestió en l’agenda política.
Si els grups parlamentaris bé s’abstenen o bé voten en contra, ¿què ha passat per eixa involució en la posició que el conseller mos va dissenyar ara fa dos anys?
Què ha passat?
M’agradaria saber també, per part del Grup Popular, què ha passat des d’eixe impuls que hi havia en 2009 al que tenim en estos moments.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Muy brevemente, simplemente para decirle al señor Morera que no renunciamos en ningún caso a que en el futuro podamos desarrollar la policía autonómica.
Simplemente consideramos que en estos momentos, y dada la situación económica y de crisis no es el momento ideal.
También venimos reivindicando que se desarrolle parte del Estatuto en otras cuestiones, como puede ser el fondo de financiación local, que también venimos exigiendo desde hace mucho tiempo y todavía no lo hemos logrado.
Esperemos que pueda hacerse realidad en breve.
Pero en estos momentos, como le he dicho, señor Morera, creemos que no es el momento, que hay otras prioridades, que hay otras necesidades y que necesitamos, en estos momentos, priorizar.

Por otro lado, simplemente me gustaría corregirle o hacerle un apunte de que estamos por encima de la media nacional en cuanto a efectivos por cada mil habitantes.
Hemos pasado en Guardia Civil de 2003, que teníamos 5.
141 efectivos, a 2011 que tenemos 7.
592.
El Cuerpo Nacional de Policía teníamos en 2003, 4.
047 y hemos pasado a 7.
247; es decir, que hemos subido desde 2003 a 2011 de 9.
188 efectivos a 14.
839 efectivos.
Por tanto, ese incremento sí que se ha ido produciendo.
Insistimos, creemos que es buen camino el seguir por la colaboración entre los cuerpos y fuerzas de seguridad y las policías locales.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Parlamentari Popular, senyor Luis Ibáñez, té la paraula.

El senyor Ibáñez Gadea:

Gracias, presidente.

Bueno, en primer lugar, agradecer el tono y la forma de analizar estas intervenciones porque, evidentemente, estamos hablando de un tema que es un tema complejo en el cual, pues, yo hago dos reflexiones:

Una de ellas es el modelo de seguridad, el modelo de seguridad en el estado español.
Y, como consecuencia de esa revisión de ese modelo, cuál sería su repercusión sobre todas las comunidades autónomas.
Con un modelo claro, las políticas posteriores de seguridad, pues, podrían tener otro sentido.

También decir que, en estos momentos, en la Comunidad Valenciana, afortunadamente, tenemos la ratio más alta de policía local de toda la península.
Y que esto, pues, es una importante aportación de recursos humanos, pues, para lo que es el tema de la seguridad.

Es evidente, y es cierto, que ha habido un incremento de los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado en la Comunidad Valenciana.
Pero, según los datos que manejamos, a pesar de este esfuerzo, no estamos todavía en las cifras que nos gustaría estar.
Y, según los datos que yo manejo, nos encontramos en el penúltimo lugar de España, detrás de la comunidad autónoma de Murcia.
Estos son los datos que yo manejo, con los datos oficiales del ministerio –lo digo como dato general.
Entonces, tenemos ahí un déficit.

Es evidente que ha habido un intento de crecimiento.
Y lo que pretendemos es seguir creciendo.
Sería muy importante, ya que nosotros sí que hemos trabajo mucho el tema de la unidad adscrita, potenciar y darle una serie de funciones.
Con ese convenio que tenemos pendiente –esa firma de convenio pendiente– con el gobierno central, ese incremento de la unidad adscrita en la Comunidad Valenciana, la verdad es que nos daría muchísimas posibilidades de hacer muchas más cosas.

Y el mensaje que hay que transmitir a la ciudadanía es que entre la policía local que tenemos, la Guardia Civil, el Cuerpo Nacional de Policía, la unidad adscrita del Cuerpo Nacional de Policía, unido a todos los servicios de emergencia, pues somos una comunidad con recursos; que si trabajamos de una forma coordinada, pues podemos dar un servicio importante.

Y, también –como se ha dicho antes–, nuestro artículo 55 contempla el posible desarrollo de la creación de una policía autonómica que, en estos momentos, la razón fundamental y de peso es de tipo económico.
Hay un déficit de financiación del estado hacia la Comunidad Valenciana, en distintos aspectos, pero en el tema de la seguridad es uno de los que es una realidad contundente.

Y, en estos momentos, si el planteamiento en épocas pasadas fue el de crearâ¦, y empezamos a trabajar muy seriamente en este proyecto, a ver la realidadâ¦ Ya no solamente de hablar de una policía autonómica, sino que desde hace ya varios años no se ha incrementado ni en una sola persona la unidad adscritaâ¦ Fíjese, han venido muchos policías nacionales a la Comunidad Valenciana; pero no a la unidad adscrita.

Entonces, hemos hecho una política realista, de sacar la mejor gestión de todos nuestros recursos.
Y defendemos un proyecto que consideramos importante y suficiente para la Comunidad Valenciana en estos momentos.

Así es que, por mi parte, como he dicho, agradezco el tono; seguiremos reflexionando; seguiremos trabajando.
Pero, en estos momentos, votaremos en contra de esta proposición por atenernos a la realidad –y en ese punto sí que coincido, con el Partido Socialista Obrero Español– de los criterios del modelo policial a nivel de estado.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Passem, en conseqüència, a votació la proposició no de llei presentada pel Grup Compromís.
Vots a favor?
Vots en contra?
1 vot a favor; 8 en contra; i abstencions, 4.
Queda rebutjada la proposició no de llei.

Senyories, s’alça la sessió.

(S’alça la reunió a les 12 hores i 55 minuts)