R\_33\_CD\_Educaci%C3%B3\_20181127%20macro.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el 27 de novembre de 2018.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix la diputada senyora Marian Campello Moreno.
Reunió número 33.

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
li donaré pas al secretari de la mesa…

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Proposició no de llei sobre la recuperació de la Cartoixa de Vall de Crist, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 91.
419, BOCV número 265)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Passem ja, directament, a l'ordre del dia.

En el primer punt, tenim la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Entenc que aprovem per assentiment, per unanimitat.

I, com saben, el punt 2 ha sigut retirat per la proposant.
I aniríem directament al punt 3, que diu: presa en consideració de la proposició no de llei sobre la recuperació de la Cartoixa de Valldecrist, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Aleshores, el senyor Mulet, quan vullga, té huit minuts per a exposar la seua proposta.
(Pausa)

El senyor Mulet Talón:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bon dia a tots els companys de la comissió.

Ja de tots és sabut que la Cartoixa de Valldecrist ha estat un dels espais patrimonials més importants de la Comunitat Valenciana i no perquè sí, sinó perquè la Cartoixa de Valldecrist és un dels pocs edificis d'aquesta tipologia que es conserva a la Comunitat Valenciana.
De les cinc que hi havia, es conserven únicament tres: la de Portaceli, a Serra; la d'Aracristi, al Puig de Santa Maria; i aquesta.

A l'important valor patrimonial arquitectònic, hem d'afegir també el seu important valor antropològic, pel que va suposar en la vida dels veïns de la comarca, però també de l'actual província de Castelló i de l'antic Regne de València.

Fundada al 1386 per sis monjos procedents de la Cartoixa d'Escaladei, de Saragossa, es va construir, en principi, l'anomenat claustre antic i l'església de Sant Martí.
Pocs anys després, i donada la importància que adquiria, s'inicia la construcció de l'església major i el claustre major.
Tot el conjunt, com encara es detecta per les restes existents, estava envoltat per unes muralles de tancament realitzades amb maçoneria i tapiera, amb accés a través d'una portada d'arc de mig punt.

Al segle XIX, després de la desamortització, la cartoixa va ser abandonada, venent les seues pedres tallades.
Així, doncs, trobem restes de la mateixa en diferents edificis públics i privats de la comarca.

No serà fins a 1984 que s'inicie la seua reconsideració com a patrimoni, a càrrec de la diputació de Castelló, així com de La Generalitat.

En 2003, afavorit per les dues institucions, s'inicia un procés d'autèntica recuperació, marcant-se com a objectius prioritaris l'església de Sant Martí, l'hostatgeria, l'església major, una cel·la tipus i elements tant dels claustres com de tot entorn, que permetés donar una completa visió del que va ser aquest cenobi en el seu temps.

També, en aquesta dècada, es compra la resta de terrenys de la cartoixa a propietaris privats.

Finalment, i culminant aquest procés de compromís amb el patrimoni de la Comunitat Valenciana, es declarada BIC al 2007.

Quines accions i inversions s'han materialitzat ja?
Consolidació de murs de l'església de la Nostra Senyora dels Àngels o església major, que va consistir en la reconstrucció de murs de l'altar major, sagrari, sagristia i elevació dels murs de la nau principal de l'església major, així com la fixació i estabilització de les restes de motlures, capitells, cornises, etcètera, amb un import de 600.
000 euros; la consolidació del mur de la cuina a la cartoixa; la il·luminació exterior i eliminació de taques d'humitat de l'església de Sant Martí, per un import de més de cent mil euros, que, més la coberta protecció de l'església major, per un import de 300.
000, suposaria un total d'un milió d'inversions totals fins al 2015.

A això, caldria afegir la inversió de la diputació de Castelló per a la recuperació total i electrificació de l'església de Sant Martí, així com la necessària per a la compra de la resta de terrenys del conjunt de la cartoixa que encara estava en mans de propietaris privats.

A l'agost de 2015, la consellera, María José Salvador, es comprometia a iniciar la millora dels accessos a la cartoixa.

A febrer de 2016, després de realitzar una visita, el conseller, Vicent Marzà, es comprometia amb l'alcalde d'Altura a continuar amb les accions de recuperació.

El 17 de novembre de 2016, el conseller, a pregunta d'aquest diputat, contestava que el pla director ja estava finalitzat, així com que les obres de coberta de protecció ja estaven executades.

Ens trobem amb un bé patrimonial de la nostra comunitat, que, a més de propietat de La Generalitat, a excepció de l'església de Sant Martí i la casa porteria, que ho són de la diputació.
.
.
Un conjunt arquitectònic que pateix, en aquest moment, l'abandó dels darrers anys.

Així doncs, donada la paralització en aquestos tres últims anys de les accions de recuperació i la importància i transcendència del conjunt patrimonial, proposem l'aprovació d'aquesta PNL que, assumida per la conselleria, permetria, en desenvolupar el pla director, continuar amb el compromís de recuperació d'aquest BIC de primer ordre en la nostra Comunitat Valenciana.

Pel que fa a les dos esmenes, la que presenta Podem, que el que mos demana és instar el Consell a recavar informació sobre la titularitat.
.
.
La informació que tenim o que té este diputat sobre la titularitat és que és compartida entre la Generalitat valenciana i la diputació.
No obstant, no la tinc documentada, amb la qual cosa no.
.
.
Ens sembla bé acceptar l'esmena i que se documente.
Bé, doncs, mos pareix bé.

I pel que fa a l'esmena que presenta Compromís, entenem perfectament que la recuperació de la cartoixa la faça La Generalitat, en col·laboració amb la diputació de Castelló, entre altres coses perquè són propietaris també de part de la cartoixa.
El que no entenem és que impliquem l'Ajuntament d'Altura en la construcció o reconstrucció de la cartoixa.
Sí que entenem que hagen d'estar assabentats i la major mostra (inintel·ligible) .
.
.
és que qualsevol obra que se desenvolupe a la cartoixa haurà de tindre els permisos i les llicències de l'Ajuntament d'Altura.
Amb la qual cosa, hi haurà una total implicació de l'Ajuntament d'Altura, però demanaria que se llevara l'Ajuntament d'Altura de l'esmena i acceptaríem incloure l'esmena en la diputació de Castelló.

Per la meua part, crec que està tot dit.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Tindria ara la paraula la senyora Mònica Álvaro, per part del Grup Parlamentari Compromís, per a explicar l'esmena que ha presentat.

Quan vullga.

La senyora Álvaro Cerezo:

Gràcies, presidenta.

I pense que en este punt no serà difícil arribar a un acord ja.
Tant el senyor Mulet com jo mateixa com la resta dels membres de la comissió estime que pensem que paga la pena seguir invertint en este monument històric.

Repassant de nou tot el que ja ha comentat el senyor Mulet, estem parlant de la Cartoixa de Valldecrist, situada al terme municipal d'Altura i construïda entre els segles XIV i XV, una de les tres cartoixes que romanen al País Valencià i que en el 2007 va ser declarada bé d'interés cultural.
Tot i això, este patrimoni històric necessita d'inversions i intervencions immediates.

En termes econòmics, pensem que, junt al cas històric de Sogorb, el centre històric de Xèrica o la ruta del Cid o la via verda d'Ojos Verdes, estem davant d'un recurs que, amb les intervencions escaients, pot donar alts ingressos a esta comarca, com a estimulador del turisme cultural, cosa que també m'agradaria puntualitzar.

El que no concorde amb el senyor Mulet és que les obres s'hagen aturat.
Sí que detectem, fent un repàs de les actuacions més recents, que des del 2011, en què s'invertiren 28.
114 euros des de la conselleria de cultura i, concretament, des de la direcció general de patrimoni, fins al 2016 no s'havia tornat a efectuar cap inversió ni cap intervenció d'importància.
I fou en el 2016, amb el govern del botànic, quan es destinaren 286.
379 euros.
Cert és, cert és, que al 2015, el ministeri va denegar la ajuda cultural de l'1,5% de l'IVA cultural per a la cartoixa, un projecte que es va demanar per 940.
000 euros, que ens haguera vingut a tots molt bé s'haguera aprovat per part del ministeri, però que va ser denegat i es va quedar al tall en l'avaluació.
Tal volta, doncs.
.
.
, li dic, ens haguera vingut molt bé i haguérem avançat molt més ràpid els treballs.
Així, a la inversió de 2016, cal sumar la de 2017, en la qual es destinaren, per a consolidació de la cornisa, 58.
544 euros més, a banda d'eixos 286.
000 de 2016.

Este augment de les inversions en el conjunt de la Cartoixa de Valldecrist va en la línia del canvi de les polítiques que estem vivint a La Generalitat i amb una clara aposta per la promoció cultural del patrimoni artístic i els museus, amb un augment que va dels 17 milions en 2015 als 26 pressupostats per al 2019.
I d'això, lògicament, també es beneficiarà la nostra cartoixa.

I, en estos moments, el que es fa prioritari, per a poder seguir invertint, és la neteja del monument.
El senyor Mulet sabrà que l'arbrat i la massa extensa de vegetació que envolten el monument dificulten seguir actuant en ell, si, prèviament, no es fa una neteja i consolidació urgent de les obres.
D'esta manera, fa escassos mesos, en juny, es pagaren les tasques de neteja i desarbrat de la zona que, per fi, donaven a veure les cel·les, a les quals mai s'havia pogut accedir.

I, per a poder seguir durant aquest any les obres urgents i de manteniment, han estat concedits més de vint-i-tres mil euros, ja invertits.
De manera que, d'ací a final d'any, estes obres de neteja no seran les úniques que es duran a terme, ja que s'estan preparant els plecs per a la licitació d'un projecte de posada en valor de l'entorn.
D'ahí venia el meu interés també d'incloure l'ajuntament en l'esmena que ha presentat Compromís.

Òbviament, no tenim cap problema amb això que ha comentat el senyor Mulet d'acceptar-li i agrair-li la proposta, ja que, tot i que nosaltres preferiríem involucrar les tres institucions per eixe projecte de posada en valor de l'entorn que s'ha de dur a terme i eixos plecs que s'estan preparant, és veritat que són propietaris, en estos moments, tant la diputació de Castelló com la conselleria.

Jo crec que, en definitiva, se tracta de desenvolupar allò aprovat i de seguir invertint en este majestuós -si se'm permet la paraula- patrimoni que roman a la comarca i que ens fa sentir orgull.
Però pensem que amb unes actuacions com estes, de tanta envergadura, doncs, és de vital importància que les tres institucions estiguen.
.
.
, no puguen romandre alienes a allò que s'està fent.

No hi hauria cap problema.
Entenc les explicacions del senyor Mulet.
No hi hauria cap problema de traure l'ajuntament de la nostra esmena, tot i que tampoc crec que hi haguera major problema d'incloure'l.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Álvaro.

Senyor Mulet, li done la paraula.

El senyor Mulet Talón:

Però, anem a vore, si llevem l'ajuntament no perquè tinguem interés de llevar l'ajuntament, sinó perquè l'ajuntament està implicat i, de fet, participa i coparticipa donant els permisos, llicències i, inclús, reivindicant-la.
Però mantenir com a titulars i responsables del desenvolupament del pla director a ajuntament i diputació.
.
.
, me pareix molt bé incloure la diputació, i l'ajuntament, doncs, quedara en la seua tasca.
Aleshores, si lleven l'ajuntament, mosatros acceptaríem també esta esmena, igual que hem acceptat la de Podemos.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Ara sí que seria el torn de la senyora Quiñonero, per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, per a explicar la seua esmena.

La senyora Quiñonero Hernández:

Sí, bon dia, senyories.

Gràcies, presidenta.

Tenemos delante la propuesta de afrontar la recuperación de un patrimonio cultural, artístico, de gran valor.
El documento fundacional de la Asociación Cultural Cartuja Valldecrist habla de los objetivos.
Y, gracias también al apoyo de la sociedad civil, pues, supuso una puesta en valor el inicio de todo este proceso de recuperación.

El esfuerzo colectivo ha conseguido preservar del olvido y rescatar del estado de abandono en el que se encontraba el que fuera uno de los monasterios más esplendorosos de la orden.
Su declaración como bien de interés cultural, como ya se ha señalado, en 2007, y la intervención que consolidó los muros de su iglesia mayor y, después, los convenios suscritos con el Ministerio de Fomento y la Fundación La Luz de las Imágenes, supuso un paso adelante para la protección de este valiosísimo patrimonio.

La recuperación patrimonial es de enorme valor, frente a la investigación histórica, para el estudio y el conocimiento de la arquitectura, del arte, de las formas de vida del territorio, de cómo se consolidan, se desarrollan y viven comunidades.
Supone también una herramienta de promoción cultural y, en este presente, también de atracción turística cultural.

Desde el siglo XIV a la desamortización en el XIX, la cartuja tuvo siglos de esplendor.

Es verdad que en el siglo XIX atravesado por tantos enfrentamientos y levantamientos, la cartuja sufrió desde la invasión francesa, que fue ocupada por las tropas francesas, más tarde, esto fue en el 1808, todo el siglo XIX estuvo atravesado por el ir y venir entre… la lucha entre los liberales y las posiciones ultraconservadoras y ultracatólicas.
Esto hizo que en unos y otros momentos pasara de manos públicas a manos de… al uso de los monjes y conventuales.

La devolución de los bienes para la cartoixa de Ara Christi, Porta Coeli y Vall de Crist fue decretada el 29 de julio de 1823.
La última definitiva exclaustración se produjo durante el priorato de don Bruno Rogel que fue elegido en marzo de 1835, desempeñando su oficio por más de cinco meses, siendo esta cartuja suprimida como instituto religioso y declarada y disuelta su comunidad el 4 de septiembre de 1835.

Mi propuesta, mi enmienda en esta… respecto a esta valiosa iniciativa del Partido Popular, se refiere también al conocimiento de la propiedad de este espacio.
Sabemos que en 1946 una ley franquista otorgó a la iglesia el privilegio de inmatricular bienes sin aportar título alguno desde 1946, con solo la palabra de la jerarquía eclesiástica.

Esta iniciativa se supone inconstitucional desde 1978 y contrario a los derechos humanos en virtud de varias sentencias del Tribunal de Estrasburgo.
Una PNL de Podemos en el Congreso ha solicitado al gobierno que cancele las inmatriculaciones realizadas desde 1979, por considerarlas también nulas de pleno derecho por inconstitucionalidad sobrevenida.

Esto significa también, bueno, poner sobre la mesa esta información, porque nos encontramos que muchas de las obras y del patrimonio han pasado a manos de…, por estas medidas, por estas leyes de la dictadura, y conviene saber… que vuelvan al patrimonio público.
Tal vez, como señalaba el diputado Mulet, lo sea, pero conviene mejor saberlo, porque en otros casos, como la Cartuja de Porta Coeli, sabemos que está inmatriculada.

Y sabemos también en algunos casos, en noticias recientes, que forma parte del debate colectivo ahora en la ciudad de Alicante, en el propio…, hay un monasterio, el Monasterio de la Santa Faz, que pasó a manos de la iglesia, siendo un patronato público y teniendo una preeminencia el propio ayuntamiento.
Y ahora es un debate público con una movilización que reclama su devolución.

En ese sentido, mi apoyo a la iniciativa del Partido Popular.
Creo que tal como planteaba Compromís la propuesta de su enmienda, que se refería a la colaboración entre…, que intervinieran en el proyecto la diputación y el propio Ayuntamiento de Altura, en colaboración…, yo vería que no se está solicitando ni está implicando una participación económica del proyecto, pero, bueno, como ellos son los enmendantes…

En cualquier caso, mi apoyo a la propuesta.
Espero que salgamos adelante y que esta propuesta prospere y tengamos un territorio del patrimonio público, de nuestra historia, que se hace piedra en cada uno de los rincones de esta cartuja y que podamos disfrutarla como un bien público.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Fernando Delgado González)

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Quiñonero.

Señor Mulet, tiene la palabra.

El senyor Mulet Taló:

Poco más que decir.
Ya he manifestado que aceptamos que… La información que tenemos es que es propiedad de Generalitat y diputación, pero como no la tengo documentada, aceptamos la propuesta de Podemos.
No cuesta nada documentar la titularidad para el desarrollo del plan director.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Mulet.

Tiene la palabra, por el… ¡Ah!
, queda el Grupo Parlamentario Compromís.

La senyora Ventura Campos:

Ciudadanos.

Muchas gracias, Fernando.

Bueno, como bien se ha dicho, qué más podemos hablar de la Cartuja de Vall de Crist.

Voy yo también a centrarla que está situada en Altura, como sabemos, y se funda a finales del siglo XIV, como bien dice la proposición no de ley que ha presentado el Partido Popular.

Su historia comienza durante el reinado de Pedro el Ceremonioso, aunque… cuando su hijo, el infante Martín, adquirió una masía y tierras para fundar esta cartuja.
Cuando el infante Martín es coronado rey de Aragón en 1399, tras la muerte de su hermano, invirtió gran cantidad de dinero y recursos para transformar la cartuja, hasta convertirlo en un gran complejo monástico, así como un importante núcleo de poder económico, cultural, religioso y político durante… a lo largo de los siglos.

Es una…, la verdad es que con estas propuestas que nos presentan aprendemos mucha historia y también ubicamos, ubicamos qué pasó con esta cartuja y en qué situación se encuentra.

También, como bien ha dicho el proponente y otros compañeros, junto a Porta Coeli en Serra y Ara Christi del Puig, conforman las tres únicas cartujas de la Comunitat Valenciana.

Sin embargo, la de Altura es una de las más grandes de toda España y que aún se mantiene en pie.
Y por eso el valor importante que tiene esta cartuja.

Como bien se dice en la proposición no de ley que se presenta, en el año 1984 la Cartuja de Vall de Crist de Altura es declarada monumento histórico-artístico y en el año 2007, desde la conselleria, se declara este conjunto arquitectónico como bien de interés cultural.

Pero, como saben sus señorías, nuestro patrimonio no puede nutrirse únicamente de buenas acciones y de acciones de reconocimiento nombrándolas BIC, porque sí que es cierto que es importante, pero más importante es la inversión para mantenerlas en pie.
Y también con esta medida potenciamos la gran riqueza que tiene nuestra comunidad en materia de patrimonio artístico, arquitectónico y cultural.

Y es por ello que conocemos las diferentes actuaciones que se han hecho en Vall de Crist en 2003 y también en el 2014.
Asimismo, desde la entrada del nuevo gobierno, como bien se ha dicho, desde la llegada del botànic, mediante la conselleria de educación, se invirtieron en el año 2016 más de 240.
000 euros para obras encaminadas a la recuperación del enclave de la cartuja, y en este caso, recubriendo la nave de la iglesia, entre otras actuaciones.

Del mismo modo, la conselleria competente en materia de obras públicas, a principio de legislatura ya se comprometió a mejorar los recursos del municipio de Altura y, por supuesto, la Cartuja de Vall de Crist.

Por ello, desde nuestro grupo, nos preguntamos en qué estado se encuentra esa cartuja.
Ya lo sabemos, porque ya nos lo ha explicado el señor Mulet.
Pero cuáles han sido estos avances producidos por esta inversión en materia de rehabilitación y conservación desde que entró el señor Marzà en la conselleria competente en materia cultural.

Y otra de las grandes preguntas que nos gustaría que también se conociera y que nos dieran respuesta es cuánto de lo prometido y presupuestado se ha ejecutado, porque tengo que decir que es importante saber la ejecución.

Precisamente hace escasos días, el muro de la cartuja se desplomaba por las lluvias, un tramo de más de cuatro metros.
Pero, además, la esquina del campanario también está bastante afectada.
Y toda esta estructura presenta una gran debilidad al estar el mortero que une las piedras atacado por un gran plaga de hongos.

Desperfectos que tengo que decir que son de gran envergadura, que los vecinos de Altura, sinceramente, no aciertan en adivinar por qué se incumplen sistemáticamente las promesas del Consell en materia de inversión para este complejo artístico.

Pero es que, además, la Cartuja de Vall de Crist no ha sido la única damnificada en las últimas semanas por falta de conservación y mantenimiento de nuestro patrimonio.
Como ustedes saben, recientemente vimos cómo, lamentablemente, los Silos de Burjassot se desplomaban.
Y ¿a consecuencia de qué?
Pues a través de las fuertes lluvias, porque no se han hecho mecanismos de mantenimiento y rehabilitación que se deberían de haber hecho.

Monumentos que en la actualidad están expuestos, como sabemos, a grandes riesgos de desaparición.
Desde la conselleria y desde los grupos parlamentario estamos comprometidos, pero tiene ya que ser la conselleria la que se comprometa con este patrimonio y dar inversión para su mantenimiento.

Por todo ello, como no podía ser de otra manera, nuestro grupo parlamentario va a dar el voto a favor de la PNL que presenta hoy el Grupo Popular, para que, entre todos, cuidemos nuestra cultura y la potenciemos y que esto que ha aguantado tantos y tantos años, pues que siga en pie para que lo puedan ver hijos, nietos y una generación muy larga y que podamos mantenerlo.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Ventura.

Es que la lluvia es muy mala, ¿eh?
(La senyora Ventura parla sense micròfon)

Tiene la palabra la diputada socialista Ana Besalduch.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gracias, presidente.

I per a anunciar que anem a recolzar, com no podia ser d'una altra manera, la PNL que presenta el senyor Mulet.

Jo li tinc de dir, senyor Mulet, no veig malament que l'ajuntament estiga en la redacció d'eixe pla director i que intervinga.
No estem… Jo crec que l'esmena no dia que l'ajuntament ha de contribuir econòmicament al desenvolupament de la cartoixa, sinó que és una forma d'estar implicat, ja que el recurs està en el seu municipi.
I crec que estaria bé que d'alguna forma…, d'una forma oficial se li donés veu en esta restauració.

Perquè, a més, com vosté mateix ha dit, en tot el tema d'inversions en accessos que ha dut a terme la conselleria d'infraestructures, el principal actor i que ha demanat a la conselleria que se facen estes obres en els accessos ha sigut el mateix Ajuntament d'Altura.

I, bé, això per fer una reflexió en el perquè eliminem o no…, ja sé que igual tindrà veu, perquè evidentment tindrà veu, però que no estaria de més que també estigués ahí en eixa taula o en eixa mesa tècnica per a donar la seua… el seu parer.

Jo, és veritat, res més a dir al que ja han dit tots, de quin és el valor arquitectònic i cultural i històric d'esta cartoixa d'Altura, que, com també s'ha dit, té una titularitat compartida.
És veritat que la seua posada en valor no s'ha aturat mai, mai.
Ja ací per part de tot el món s'han ficat, inclús per part del senyor Mulet o de la senyora Ventura, inversions que s'han fet en este bé d'interés cultural.

I a mi sí que m'agradaria també dir que ací tenim… totes les institucions propietàries tenen de remar en la posada en valor, perquè jo he tingut la… he repassat este matí les subvencions dels fons Feder que se van traure per a recuperació de patrimoni per part de la direcció general d'administració local.

I la veritat és que no he vist que la Diputació de Castelló, com a propietària d'una part…, ja que era una subvenció destinada a entitats locals i, per tant, entrava la diputació, que no haja presentat un projecte en estos fons Feder, perquè haguera tingut de ficar el 50% i l'altre 50% La Generalitat i Europa a través d'estos fons.
Perquè sí he vist que està el castell de Xivert, o està el castell de Peníscola o està també un bé important de Vilafamés, però no està la Cartoixa Vall de Crist d'Altura.

I, per tant, jo crec que ací tots tenim de ficar el nostre granet d'arena i que és una oportunitat perduda per a accelerar esta posada en valor.
Una posada en valor que, com he dit, no és només en la qüestió arquitectònica, que també, perquè esta cartoixa, igual que en molts bens declarats d'interés cultural en el nostre país o bens de rellevància local importants, tenen pedres que mos parlen no només de com se construïa, sinó de com se vivia en eixe moment i que…, mos conten moltes coses, no?
, que, per tant, tenim de ficar-les en valor.

Però també en esta zona del Palància on estos recursos turístics, culturals, tan singulars poden ajudar molt i molt també en el tema del despoblament, ja que a la millor Altura en concret no té un problema de despoblament greu, però sí en la comarca.
N'hi han recursos culturals, patrimonials, històrics que la seua posada en valor, evidentment, poden ajudar moltíssim en este tema.

Recordar això, que no s'han parat les inversions, que s'hagués pogut fer més si la diputació haguera demanat els Feder també per a esta cartoixa, però ens pareix interessant que estes coses arriben a esta comissió, senyor Mulet, i que per part dels grups, doncs, acaben recolzant per unanimitat la proposta.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias.

Señor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Sí.
Bé, en primer lloc, agrair la predisposició favorable.
Afegir a les explicacions que havia fet abans, el que estem demanant amb esta PNL és que es desenvolupe el pla director, és a dir, que es mantinga el nivell d'accions i inversions.

Òbviament, l'ajuntament està implicat, no estem parlant de crear una taula, l'ajuntament està implicat perquè qualsevol acció que es faça a la cartoixa té que passar per l'ajuntament i té que tindre la seua aprovació.
I l'ajuntament és el primer interessat i ho sabem tots els representants dels diferents grups en què se seguisquen amb els treballs.

Pel que fa a la diputació, ha acceptat.
Aquest grup, el Partit Popular, accepta incloure'l en la PNL perquè entenem que és de.
.
, però també és de justícia dir que l'únic edifici que està totalment rehabilitat en la Cartoixa de Valldecrist és el que és propietat de la diputació provincial, que és l'Església de Sant Martí.
És a dir, la diputació també ha fet treball i ha fet els seus deures en el seu moment, inclús va participar i col·laborar en l'adquisició dels terrenys de la resta de la cartoixa que eren propietats privades.
Però bé, ens pareix bé, s'inclou, ho acceptem i endavant.

I pel que fa al tema de les inversions, no coincidisc totalment amb ella.
Les inversions importants ja estaven programades i contractades abans d'aquesta legislatura, s'han dut a terme o s'han finalitzat, això és cert, però ja estaven aprovades, projectades i programades en la legislatura anterior.
En aquesta legislatura entenem que s'han fet, si es cert, es va fer la neteja d'arbustos i demés, això és un treball que es tenia que fer però no entenem de l'entitat que nosaltres pensem que es deuen portar endavant diferents accions, doncs, com pot ser recuperar la cel·la o entrar en els claustres, etcètera.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marian Campello Moreno)

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyora Besalduch.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí.
Evidentment senyor Mulet, si en vint anys no s'haguessen fet inversions tindríem un problema, no?
Perquè en vint anys el Partit Popular ha estat en el govern i és el que ha tingut que fer les inversions.

El que sí que està clar, i conste perquè aixina s'ha fet, és que en estos tres anys i mig s'ha seguit invertint.
I jo li dic, senyor Mulet, que en vint anys de govern del Botànic les inversions en la cartoixa segur que superaran con creces les inversions que va fer en el seu dia el Partit Popular.

Gràcies.
(Veus)

Proposició no de llei sobre la publicació en la pàgina web de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport dels percentatges de cada llengua que s'imparteix en els projectes experimentals plurilingües, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 112.
635, BOCV número 311)

La senyora presidenta:

Gràcies.

Passem ja a la votació.
Vots a favor?
Queda aprovat per unanimitat.

Val, doncs passem al punt 4 de l'ordre del dia: Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la publicació en la pàgina web de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport dels percentatges de cada llengua que s'imparteix en els projectes experimentals plurilingües, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos.

La senyora Ventura té la paraula per explicar la seua proposta.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidenta.

Pues, en esta comisión sabemos que ya tras varios varapalos judiciales por el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, por el desarrollo de normativas plurilingües que, como sabemos, pues han vulnerado la igualdad de oportunidades.

Este año los grupos del Botánico aprobaron la Ley 4/2018, de 21 de febrero, por el que se regulaba y se promovía el plurilingüismo en el sistema educativo valenciano.
Esta ley derogaba las anteriores y en su artículo 6 se fijaba que en todos los centros educativos diseñarían un programa de educación plurilingüe intercultural teniendo en cuenta lo siguiente: Dentro del artículo 6 el apartado a) decía que Â«el tiempo mínimo destinado a los contenidos curriculares en cada una de las lenguas oficiales deberían ser de un 25% de las horas efectivamente lectivasÂ».
En el apartado b) se indicaba que Â«el tiempo destinado a los contenidos curriculares en lengua extranjera podrían oscilar entre un 15% y un 25% de las horas lectivas en primaria y un mínimo de un 10% en infantilÂ».

Con este articulado entendíamos que todos los niños y todas las niñas de la Comunidad Valenciana, tanto en infantil como en primaria, tendrían como lengua vehicular las dos lenguas oficiales de la comunidad, además de un porcentaje superior de un 15% en inglés en primaria y un 10% en infantil.

Tengo que reconocer que, en esta ley, desconfié, como ustedes saben, del artículo 11.
Ese artículo donde ustedes blindaban que los centros educativos con fondos públicos se promoviera la lengua vehicular el 50% del tiempo curricular en valenciano, sin importar el contexto sociolingüístico de la zona.
Pero tengo que decir que desconfié y acerté cuando ustedes en su aplicación, para este curso académico, no les han importado el contexto lingüístico, tras revisar todos los proyectos lingüísticos, y en la mayoría de ocasiones ni la opinión de las AMPA en el consejo escolar aplicando ese criterio.

Y me voy a explicar.
Estos datos se encuentran reflejados en la web de la conselleria.
Ustedes entran en la guía de centros docentes y pueden consultar todos los porcentajes de los programas de los proyectos lingüísticos, ¿no?
Por ejemplo yo ahora he cogido un colegio donde se explica que el valenciano el 57%, 27% el castellano y un 17% en inglés, aquí cumplimos con el artículo 6 que se estableció en la ley que ustedes aprobaron.

Tengo que decir que salvo que se encuentre en un programa experimental plurilingüe, pues se le indica un porcentaje, se le indica un asterisco.
Es decir, que si yo quiero saber el porcentaje lingüístico de cada centro, me encuentro que en educación primaria sí que explica pero cuando hablamos de un proyecto lingüístico experimental no dice el porcentaje de lenguas que se habla a nivel vehicular, pone un simple asterisco.

Esta gran incógnita del asterisco se recoge en el artículo 8 de esta misma ley que he citado, que permitía a la conselleria competente en materia de educación, pues, que podría autorizar estos programas plurilingües, decían que eran programas experimentales innovadores, siempre que se cumpliera con los objetivos establecidos, es decir, que se cumpliera con el articulado ¿no?
En este caso entiendo que el artículo 6.

Este programa experimental, pues, se ha aplicado a 205 colegios de la Comunidad Valenciana pero desconocíamos que era eso de lo experimental.
Yo, sinceramente, veía proyecto experimental ¿que será eso de la experimental?
¿Y qué porcentaje de lenguas vehiculares tendrán?
¿Y cuál va a ser ese nivel de innovación?
Yo lo pregunté por escrito, por activa y por pasiva, porque lo he preguntado en varias ocasiones, y no me han contestado.
Me hicieron ir a conselleria, pues allí que fui a conselleria a conocer ¿qué era este famoso proyecto experimental?
¿En qué consistía?
Perdonad, ya…, ¿en qué consistían estos proyectos experimentales?

Pues este desconocimiento hizo, como bien decía, ir a Ciudadanos a la conselleria para conocer esta información pues que no estaba publicada en la página web, tras solicitar como he dicho la documentación en varias ocasiones.
La conselleria comunicó a nuestro grupo, pues, que para conocer estos proyectos experimentales teníamos que personarnos allí porque la consideraban de carácter confidencial.
Y ya, sinceramente, me llamó mucho la atención, digo, ¿carácter confidencial los proyectos lingüísticos?
Pero no obstante, nosotros fuimos a conselleria y era tan confidencial que sólo me dejaron entrar a mí como diputada, no dejaron entrar a ningún técnico, mirad si era confidencial estos proyectos lingüísticos.
Como si fuera el Santo Grial de tanto secretismo.

Pues mi sorpresa fue que me senté delante de un ordenador y teníamos 205 colegios que habían solicitado o que se les había aplicado el proyecto experimental.
Pues me estuve toda la mañana mirando esos 205 colegios que me dejaron en el ordenador para que pudiera revisar el proyecto lingüístico.

La confidencialidad les voy a decir dónde estaba, porque estos datos deberían de ser públicos, estaba porque ponían nombres de profesores decían que tipo de titulación.
Yo creo que la conselleria puede obviar ese apartado y remitir a los grupos (tussen) (inoïble) .
.
.
 ese apartado cuál es el porcentaje de lenguas, que era lo único que queríamos saber y cómo habían sido las votaciones.

Mi sorpresa fue que, cuando llevaba ya unos veinte colegios, no había en infantil ni una hora en castellano, pero yo seguí a ver en qué consistía esto de los proyectos experimentales.
Y en ninguno de los 205 colegios, tengo que decir, se contemplaba el aprendizaje del castellano, ni una sola hora, incumpliendo los objetivos que ellos habían articulado en esta ley, en su artículo 6, donde se contemplaba un mínimo de aprendizaje en ambas lenguas oficiales.

Tengo que reconocer que nunca sospeché que el artículo 8 de programas experimentales guardara tal secreto.
Secreto que no se podía desvelar pues este articulado guardaba el experimento de la inmersión lingüística soñada por el Grupo Compromís y apoyada por los socios de gobierno, donde el proyecto experimental de estos 205 colegios consistía en un 90% de la lengua vehicular en valenciano y un 10% en inglés.

Me pueden decir ¿dónde está la innovación de un proyecto experimental plurilingüe?
Yo, sinceramente, no veo ningún tipo de innovación.
La innovación se entiende inmersión lingüística, ya que solo dedican un 10% de lenguaje a lengua extranjera, lo mínimo exigido, en este caso en infantil.

¿Este es el compromiso por innovar que tiene esta conselleria?
¿Hacer lo mismo que hace la conselleria de Cataluña?
¿Eso es innovar?
Yo entiendo que eso es plagiar el modelo catalán en la Comunidad Valenciana.
Yo entiendo que un proyecto experimental es aquel que, pues, que se innova y lo que favorece es un aprendizaje competencial en los idiomas, además de aprender nuestras lenguas vehiculares, como bien se recoge en el Estatuto de autonomía.

Con nuestra metodología, pues, debe aplicar una nueva metodología para adquirir una competencia en idiomas.
Pero no señoría, las metodologías son las mismas pero solo en un único idioma y un mínimo de lengua extranjera.

No obstante quise conocer en qué contextos lingüísticos se aplicaban estos proyectos lingüísticos experimentales y nos encontramos que la mayoría en zona castellanohablante.
Igual ahí está el experimento.
Pero tras estar toda la mañana en la conselleria, tengo que decirles que ustedes de transparencia lo tienen únicamente en el título de una conselleria porque en la página web no consta ningún sitio.

Por este motivo -como se me acaba el tiempo- tengo que decir y es lo que solicito al Consell que realice las acciones necesarias para dar cumplimiento a la normativa vigente y de aplicación en materia de transparencia.
De manera que su conselleria pues debería publicar y actualizar los datos de la página web para explicar qué es esto de los proyectos experimentales y poner los porcentajes de cada una de las lenguas en la página web, igual que lo indican cuando no se habla de un proyecto experimental.

Por eso pido que si ustedes son el gobierno de la transparencia no tendrá ningún problema en indicar los porcentajes del programa lingüístico experimental para que toda la ciudadanía conozca en qué lengua vehicular estudian sus hijos y sus hijas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.
(Veus)

Tindrà.
.
, té la paraula el Grup Parlamentari Podemos-Podem, el senyor Almería.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories.

Per contextualitzar un poc esta proposta, per una banda la Constitució Espanyola al seu article 3.
3 establix que Â«la riquesa de les diferents modalitats lingüístiques d'Espanya és un patrimoni cultural que ha de ser objecte d'especial respecte i proteccióÂ».
Vostés s'autodenominen, senyories, constitucionalistes, supose que estaran d'acord amb aquest article, no?

Per una altra banda el nostre Estatut d'autonomia, al seu article 6.
5 prescriu que Â«s'ha d'atorgar especial protecció i respecte a la recuperació del valenciàÂ».
L'Estatut és com la nostra constitució valenciana, entenem que un partit constitucionalista caldria que fos també defensor de l'Estatut, no creuen vostés?

No obstant, la situació del valencià segons l'informe disponible de coneixement i ús social del valencià 2015 és la següent: Considerant dades totals un 27% no entén gens o poc el valencià i en zones castellanoparlants el 23% no entén gens el valencià.
Imaginen que en Anglaterra que en una zona o en vàries zones quasi la quarta part de la població no entenguera l'idioma oficial.

El 49% no sap parlar gens o un poc i en les zones castellanoparlants el 54,8% no sap parlar gens un idioma cooficial.
El 47% no sap llegir gens o poc i en zones castellanoparlants el 45,9% no sap llegir gens.
I el 65% no sap escriure gens o un poc i en zones castellanoparlants el 67,8% no sap escriure gens.
Eixa és la situació a l'any 2015.

Caldria recordar que a l'any 1983, ja fa 35 anys eh, 35 anys, aquestes mateixes Corts Valencianes aprovaren la Llei d'ús i ensenyament del valencià, on es va establir que Â«el valencià seria incorporat a l'ensenyament en tots els nivells educatius i que els territoris de predomini lingüístic castellà la incorporació del valencià es faria d'una forma progressivaÂ».
Doncs i tan progressiva que ha estat, han passat 35 anys i estem en la situació en què estem.

No obliden, no obliden que parlem d'una llengua cooficial com així ho diu la Constitució.
Vostés en la proposta de resolució només demanen que es complisca la llei, bé entenem que es prou precari per a una proposta de resolució demanar-li a un govern que complisca la llei, però en fi això és el que demana.
I estem d'acord, absolutament estem d'acord, amb la seua proposta de resolució.

Vostés argumenten, en l'exposició de motius, que tenen coneixement que prop de 205 col·legis, és a dir un 5% dels centres educatius del País Valencià, doncs, han triat un projecte experimental plurilingüe on no es recull ni una sola hora de castellà en l'etapa d'educació infantil.
Agraïm que hagen aclarit que han consultat tota la documentació per acreditar que açò és realment així.

I entenem que, evidentment, doncs es deu a un intent de provocar la immersió, que és probablement en molts llocs el que faria falta.
Mire, l'efecte territorial generalitzat, segons l'ús del valencià per a la població, és que en els centres educatius de zones castellanoparlants, que suposadament on és més necessària la immersió en l'ensenyament i ús del valencià, es programen menys hores de valencià i el mateix ocorre a l'inrevés, amb les zones valencianoparlants.

Pensem que eixa és una actitud, entre d'altres, que motiva aquesta proposició de llei i obstaculitza l'equiparació del castellà i el valencià com a llengües cooficials a la nostra comunitat.
Senyories, la meua llengua materna és el valencià, encara que considere que soc bilingüe valencià-castellà a tots els efectes.

Vaig estudiar en una universitat anglesa i parle prou bé l'anglès.
I aprendre una llengua estrangera no ha fet més que reforçar el meu sentiment d'amor per la meua llengua materna, que he hagut d'acabar de desenvolupar i aprendre ja en l'etapa adulta només perquè persones que pensaven com vostés no van deixar que l'aprenguera en el seu moment a l'escola, on era el lloc més adequat.

No obstant, creguem absolutament en la transparència.
Avant amb la proposta i votarem a favor.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyora Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Moltes gràcies, senyor Almeria.

Compartisc amb vostè que el patrimoni de la nostra comunitat és tindre dos llengües: la valenciana i la llengua de l'estat.
I per això ens considerem un partit constitucionalista.
Per què?
Perquè volem que es complisca amb la Constitució.
I què diu la Constitució -ja que m'ha parlat vostè de Constitució?
Doncs en el seu article 3 diu que el castellà és la llengua espanyola oficial de l'estat i tots els espanyols i espanyoles doncs tenen el deure de conèixer-la i també de poder-la utilitzar.
Però per altra banda, diu que les demés llengües espanyoles seran també oficials en les respectives comunitats, com és ací el valencià, d'acord als estatuts.

Ací també diu que, és molt important, les modalitats lingüístiques que tenim a la nostra comunitat -com vostè ha dit- com patrimoni cultural.
.
.
I n'hi ha que protegir-la, clar que sí!
, i n'hi ha que respectar-la, clar que sí!
Ahí ens trobarà sempre.
D'ahí que nosaltres, igual que diu l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana, doncs volem que es promocione el valencià.
Clar que sí que volem que es promocione el valencià!
Però el que no volem és que s'eradique una de les llengües.
Volem que es promocione el valencià perquè n'hi ha que promocionar-lo i cal que més gent parle valencià.
Ahí ens trobareu sempre.

Però d'ahí a eradicar.
.
.
, que part de la població no puga aprendre una de les llengües oficials ahí, sincerament, discrepem.
Sí que vostè diu: Â«S'ha anat fent progressivament.
Â» Clar, s'ha anat fent progressivament i no n'hi ha que parar, n'hi ha que donar ajudes perquè es vaja millorant i promocionant la llengua del valencià, però no d'una manera impositiva i, sobretot, d'una manera poc transparent.

Que és això el que es critica en esta proposició no de llei.
En esta proposició no de llei es diu que no n'hi ha transparència per la conselleria d'educació a l'hora d'explicar què és un projecte experimental.
No sabem què és un projecte experimental.
I jo, la meua pregunta és per què oculten aquesta informació?

Vosté em diu que els percentatges en tota la Comunitat Valenciana d'escoles que han escollit -després parlarem si han escollit o ha sigut imposat per la conselleria- este projecte experimental plurilingüe és un 5%.
Senyor Almeria, jo vull donar-li també altres percentatges: a Alacant és un 13,9%, a Castelló un 32% i a València un 47%.
Jo crec que és alguna cosa més que un 5%.

I per altra banda, agraïsc que vostè aposte per la transparència, que vostè -doncs igual que jo- compartisca que cal ficar en la pàgina web els percentatges de llengües que es donen en cada curs, en primària i en infantil, en cada.
.
.
I per altra banda, doncs, compartisc que ens aprove aquesta proposició no de llei i que l'essència d'aquesta proposta és la transparència dins de la conselleria d'educació.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyor Almeria.

El senyor Almeria Serrano:

Gràcies, presidenta.

Mire, jo entenc que l'avaluació de les polítiques públiques no és el fort ni d'este govern ni de governs anteriors.
I crec que és una assignatura pendent important.
Però bé, anem a vore, si els governs i la seua administració fan estadístiques i fan estudis, doncs, algun cas haurem de fer als estudis.

Vosté, senyora Ventura, parla d'eradicar el castellà.
Mire a qualsevol persona que coneguera esta enquesta -que és pública, que està a l'abast de tot el món- coneguera estes dades que acabe jo de donar.
.
.
, és a dir, li entraria un poquet de risa quan parla d'eradicar el castellà.
A més que tots sabem que als mitjans de comunicació, és a dir, el grau d'immersió que una persona pot tindre en el castellà és absolutament brutal.

Parla d'imposició de la conselleria.
Bé, a vore, si la conselleria és la que imposa doncs imposa poc, perquè un 5% de centres educatius només estan acollits a este programa, doncs, imposa molt poquet si és així.
I sí que estem absolutament d'acord amb vostè en què n'hi ha que lluitar per la transparència i complir la normativa vigent.
I per això és pel que anem a votar a favor d'esta proposta.

Vosté al final, si és que l'únic que demana en la proposta de resolució és que es complisca la normativa.
I ens pareix molt bé.
I de fet, el que vosté haja d'anar a una conselleria a consultar estos programes no pareix el més adequat dins de la transparència que volem aconseguir.

Però bé, això és una altra qüestió, i, evidentment, hem d'aprofitar este debat per a parlar de coses que són absolutament fefaents.
I el que és fefaent és que el grau de desenvolupament del coneixement i l'ús del valencià com a llengua cooficial en un territori com és el nostre, doncs, és absolutament deficient.

I entenem que si les grans cartes magnes el que diuen és que s'ha de promocionar l'ús de la llengua cooficial en el territori autonòmic i que s'ha de donar ¡especial!
rellevància i protecció a l'ús de la llengua pròpia autonòmica, doncs, evidentment amb les dades de què disposem, crec que està molt més que justificat que alguns programes siguen experimentals, puguen apostar per la immersió total en la llengua materna.

Perquè -insistisc- dona risa pensar o parlar en este fòrum que puguerem tindre una publicació, que existix ja en valencià, que es diu Valencià en perill d'extinció i que qualsevol dia d'estos ens aparega una altra publicació que es diga Castellà en perill d'extinció.
Jo la compraria, em faria molta curiositat observar què és el que diu.

Moltes gràcies.
(Veus)

La senyora presidenta:

Gràcies.

Serà ara el torn del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Nadal quan vullga.
(Veus)

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, primer que res, dir que la informació que es demana ja és pública.
Que en la web de conselleria es pot consultar quins són els programes que apliquen el programa experimental, així com també els percentatges.
Segurament haurà d'anar vostè a l'apartat de cada centre i segurament així com ho ha mirat vostè no està.
Però si vostè va.
.
.
, -els programes lingüístics de centre són públics- vaja vostè al centre i voras tú com posa quin programa lingüístic de centre té cada centre.
És públic.

És veritat que n'hi ha alguns centres que no està.
(Se sent una veu que diu: Â«Ah!
Â») És veritat.
I.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«.
.
.
experimentals no estanÂ») Escolte, jo li dic que ahí no està però en cada centre sí que està i n'hi ha algun centre que hem detectat que no està.
Per tant, nosaltres pensem que cada centre ho ha de tindre i que és obligació de conselleria que això estiga i, per tant, li anem a votar a favor la seua proposta que això estiga.

Qualsevol persona, qualsevol diputat, té dret a saber quin és el projecte lingüístic de cada centre del País Valencià.
I per tant, nosaltres li anem a aprovar la proposta.
I pense que no n'hi ha res més a amagar.
Jo pense que vosté ha fet una faena ací que està bé, vull dir, ha detectat una errada del sistema: que hi ha alguns centres que no tenen penjat el desglossament de quin és el programa lingüístic de centre i nosaltres li donem suport.

Ara, vegem que tot això té una motivació bastant poc clara.
Diguem-ne que intentar altra volta polititzar l'educació pública valenciana i intentar conflictivitzar la llengua i l'ensenyament de la llengua.
Amb vostè, diguem-ne que hem tingut ja moltes discussions sobre este tema i la majoria d'elles discussions prou serioses.
Hem tingut ací debats de cert calat sobre l'ensenyament de llengües i vostè ja sap, d'alguna manera, de què va la llei de plurilingüisme, perquè ho hem parlat molt, i què són els centres experimentals pel que fa a l'opció plurilingüe.

En este sentit, volem dir-li que la tranquil·litat de la conselleria és total.
Els objectius dels centres experimentals, pel que fa al projecte lingüístic de centre, l'objectiu.
.
.
, vostè no ho ha encertat quan diu això de l'objectiu, evidentment es complixen els articles, però l'objectiu és que els xiquets acaben, xiquets i xiquetes acaben l'escolarització dominant les tres llengües: el valencià, el castellà i l'anglés.

I d'altra banda, qui tria estos projectes lingüístics de centre són els mateixos centres.
El consell escolar de centre format per la comunitat escolar, que són els que trien quins hauran de ser els programes experimentals segons les necessitats o les virtuts que tinga cada centre.
Des d'este punt de vista, no entenem la fiscalització contínua, intentant fer vore a la societat que l'augment del valencià a les escoles és una obsessió de conselleria.

És evident, i per això no vam voler llevar eixe verb que n'hi havia, que la conselleria promourà el valencià.
Evidentment, la conselleria com diu l'estatut d'autonomia té l'obligació de promoure el valencià, i estem molt contents que ho faça.
Ara el projecte lingüístic de cada centre el trien els centres i li ho dic a vostés i als senyors del Partit Popular: vostés volen continuar per ahí perquè es pensen que a tota Espanya la gent entén les mateixes coses.
Però per sort al País Valencià, tota la gent, parlen la llengua que parlen o siguen de la comarca que siguen, cada volta tenen una actitud més positiva cap a la llengua.

I és per això mateix que en els centres escolars cada volta trien més hores de valencià, perquè els pares i mares i els professors entenen que això és bo per als xiquets i xiquetes que acaben l'escolarització sabent tres llengües.

Conflictivitzar la comunitat escolar, conflictivitzar el dia a dia a les escoles no va a portar-los a vostés ningun rèdit només van a vore que, simplement a Madrid traguen molts vots d'anar per les perifèries d'Espanya buscant conflictes en estes coses.
Però al País Valencià -jo pense-, la gent estes coses les té molt clares.
La comunitat escolar, sobretot molts pares castellanoparlants, aposten perquè xiquets i xiquetes cada volta sàpien més valencià perquè això serà el millor per a ells, tinguen la idea que tinguen i parlen la llengua que parlen.

I realment molt trist que vinga vostè ací, una volta més, a fer persecució de la llengua, persecució de la llengua més dèbil (veus) i amb la paranoia madrilenyista i l'apologia de la ignorància que estan fent els seus líders en els principals mitjans de comunicació de l'estat espanyol.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Sí que pregaria que mantinguen el silenci durant les intervencions.
(Tussen) I si tenen molta Â«carrasperaÂ» poden eixir vostés fora i Â«carraspejarÂ» més fort encara.

Senyora Ventura, té vostè la paraula.

La senyora Ventura Campos:

Bueno, en primer lugar quiero decirle al señor Nadal que la información no es pública.
Le he mostrado que, cuando se habla de proyectos lingüísticos experimentales, la información no es pública.
No se lo dice esta diputada, se lo puede decir cualquier ciudadano que vaya a entrar en esta página web.
La información ¡no es pública!
, lo que se pide es que sea pública.

Y usted dice que es un fallo del sistema.
No, no es ningún fallo del sistema, es ocultismo político, se llama esto, ¡ocultismo político!
He pedido en dos ocasiones que, por favor, me envíen los proyectos lingüísticos de los centros.
La contestación ha sido que tengo que desplazarme a conselleria porque son de carácter confidencial.

En la tercera ocasión he solicitado que se me manden los proyectos lingüísticos de centro eliminando ese carácter confidencial.
Y, aún más, pedí, exactamente, un expediente del proyecto lingüístico de centro, donde pedía… Por sí le resultaba muy complejo a la conselleria mandarme todos los proyectos lingüísticos, los 205, digo, pues va, voy a hacerlo por otro tipo de solicitud de documentación, sólo un proyecto lingüístico que lo único que tienen que hacer es eliminar una página donde ponen los nombres y los DNI de los profesores y la titulación que tienen.

Únicamente lo que tienen que hacer es eliminar esa página y que me manden el proyecto lingüístico de este centro que tiene un proyecto experimental donde se indique el porcentaje de horas de lengua vehicular en infantil, en primaria, ¿cómo han sido las votaciones?
Eso que dice usted que estamos en un sistema democrático, pues, ¿cómo han sido las votaciones?

Contestación de la conselleria: Â«Es de carácter confidencial.
Â» Oiga no les estoy diciendo que quite el carácter confidencial.
No nos quieren ofrecer la documentación, señor Nadal.
Yo no sé qué ocultismo tienen ustedes.
Agradezco que nos apoyen y que quieran publicar en la página web (veus) el porcentaje.

Pero le voy a decir una cosa, usted me dice que el sistema de la votación ha sido por consejos escolares y democrático y yo le digo que no, y le voy a poner un ejemplo.
El acta del colegio Manuel González Martí.
En este colegio se presentó el proyecto experimental lingüístico de centro y, ¿cuál ha sido el resultado?
Es un colegio donde se ha impuesto este proyecto, porque se ha impuesto.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
10.
Y se impone este proyecto, cosa que los padres dijeron que no lo querían y hay 10 votos en contra y 8 a favor del proyecto experimental.
¿Me puede explicar esto qué tiene de carácter democrático, este tipo de acta?
Es la conselleria la que decide.
(Veus) Entonces, no lo pasen a los consejos escolares.
No es un sistema democrático.

Y, por otro lado, también me gustaría conocer dónde está la innovación.
Porque yo, se lo digo de verdad, yo, cuando leí la ley y vi: Â«artículo 8: proyectos experimentalesÂ», dije: pues, harán innovación metodológica o irán mucho más allá, igual que, pues, había colegios que sabemos que intentaban innovar en aprender más horas de inglés, que tenían un 80%.
Y me encuentro que la innovación es, en infantil, una inmersión en valenciano y un 10% en inglés.
¿Esa es la innovación?

Comparto con Almería y comparto con usted que hay que promocionar el valenciano, claro que sí, y ahí nos van a encontrar siempre; promocionar el valenciano, nos van a encontrar siempre.
Pero, sinceramente, con políticas sectarias, no nos van a encontrar, no; por ahí, Ciudadanos, sinceramente… No es por hacer más votos, como usted ha dicho, en Madrid, porque no.
Estamos al lado de todos los valencianos y las valencianas que han salido a la calle a manifestarse, les ha puesto denuncias, el tribunal les ha dado la razón.
¡Oiga!
, yo creo que aquí no hay fantasmas, no, no.
Es que es una realidad latente.

En este caso, le pido que no diga que perseguimos a la lengua porque no perseguimos la lengua.
A mí me gusta tanto el valenciano como el castellano y, por eso, queremos que sean competentes en ambas lenguas; y ya no solo en ambas lenguas, quiero ser más ambiciosa, en más lenguas extranjeras.

En este sentido, aplaudo que usted también dé luz a la conselleria, a la que está gobernada por el señor Marzà, que es de su partido, y que intenten…, pues, que expliquen, que indiquen, de manera explícita, cuál es el porcentaje de cada lengua vehicular para que todos los ciudadanos, todos los padres y todas las madres lo sepan.
Porque así, sinceramente, la información es ocultismo.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyor Nadal, té la paraula.

El senyor Nadal Sendra:

Sí, ja he dit que anem a votar a favor, que vosté no ha tingut cap problema per a tindre les dades, de què ja disposa, i que nosaltres anem a votar a favor.
I que, si hi ha qualsevol problema, i que estiga en la pàgina o en.
.
.
Ja dic que en la pàgina de cada centre pot saber vosté del projecte lingüístic del centre.
Per tant, això de l'ocultisme no és cert.

És veritat que en un programa experimental, com el seu propi nom indica, sempre és més complicat tindre clars quins són els percentatges.
I, per tant, en els programes experimentals, sempre costa més que estiga penjat en cada centre.
Però per això li dic que hi ha alguns centres en què no està, però anem a votar-li a favor i conselleria que es pose les piles i que estiga tot.

Però no hi ha ninguna voluntat d'amagar res, no hi ha ninguna voluntat d'ocultisme polític, evidentment, perquè esta conselleria no té res ni contra el castellà ni contra la resta de llengües de l'estat ni d'Europa ni de res.
Simplement és que hi ha una llei de plurilingüisme ací perquè els xiquets acaben sabent valencià, castellà i anglés.
I eixe és també, pràcticament, un crit pràcticament unànime en la comunitat escolar i que, encara que hi haja alguns sectors més extremistes que no vullguen sentir parlar del valencià, perquè encara estan educats en la vella ideologia franquista de l'Â«España, una, grande y libreÂ» i.
.
.
Molt bé.
Però vostés volen anar i intentar.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Yo no estoy en esa línea, ¿eh?
Â») No, no, ja.

És que jo sé que vosté no està en eixa línia.
Per això em dóna tanta llàstima que vinga ací a defensar això, perquè li han pegat el toc de Madrid els seus superiors que ací la política que cal fer és parlar contra la llengua, (veus) parlar contra Compromís i parlar i intentar crear un clima ací com si estiguérem a Catalunya.
Doncs, no, no estem a Catalunya.
Açò no té res a vore.
No hi ha ningun conflicte a les escoles valencianes en el tema lingüístic.
El que hi ha, és evident, és que esta societat cada volta es fa més moderna, es fa més major, es fa més adulta i cada volta té més respecte per les llengües que parlem i cada volta hi ha menys conflictes, perquè eixos conflictes que hi havia als anys huitanta o als anys noranta, per sort, esta societat s'ha fet madura i ja no existixen.

Per això em dóna tanta llàstima, perquè dóna la sensació que el seu partit cada volta vullga viure més de les fake news, no?
, d'allò d'amollar-la i que vaja caminant, sembrar el dubte entre la gent sobre la conselleria, sobre el govern del botànic, sobre la llengua valenciana, com que ara ensenyen valencià i el següent serà demanar la independència.
Doncs, mire, escolte, doncs no.
(La senyora Ventura, amb el micròfon apagat, diu: Â«Una legislatura més i ja vorem.
Â») Bé, clar, eixa és la paranoia en què vostés volen.
.
.
És que m'està donant la raó.
És la paranoia en què vostés volen caminar, una i altra volta, perquè no tenen ningun altre projecte polític per al País Valencià, per a l'educació valenciana i, simplement, allò del anticatalanisme i altra volta vindran de Catalunya, mos furtaran la paella i.
.
.
No, senyora.
Una miqueta de rigor, una miqueta de rigor a l'hora de parlar les coses.

I vosté diu: quina innovació n'hi ha?
Doncs, home, innovació, dependrà en cada cas.
En cada cas hi ha un percentatge diferent, hi haurà un projecte diferent, experimental, i la innovació vindrà per cada costat.
Però és evident que venim d'una societat pràcticament, en l'ensenyament, monolingüe en castellà, des de l'època del franquisme, i que, poquet a poquet, la innovació és anar introduint més llengües i anar acabant amb el monolingüisme, que això és bo per als xiquets i xiquetes i serà bo per a tota la societat.

Jo els demanaria que, per favor, doncs, es deixen d'estes paranoies estar; que, quan vinguem ací, a la Comissió d'Educació i Cultura, que vinguem a parlar d'educació i de cultura, amb el respecte que hem de tindre per tota la cultura, per totes les llengües i per com d'important és, des de les escoles, que s'arribe a esta sèrie de consensos.
Perquè és fals, que vosté està intentant fent vore que la conselleria és la que està obligant els centres.
I és el que fan vostés i van a cada mitjà de comunicació a dir eixa fake news que és que des de conselleria s'obliga els centres a fer les hores en valencià i que no es faça en castellà.
És totalment fals.
Cada centre està triant, està triant quin és el seu programa o plurilingüisme de centre.

Vosté m'ha portat un cas ací dels centenars dels centres valencians que hi ha.
Jo encara no l'he vist.
Jo això no ho he vist.
Ho demanaré i demanaré tota la informació pertinent d'eixe centre que ha dit vosté i li donaré la resposta.
Perquè, evidentment, vosté ha portat un centre ací i vol dir que, dels centenars de centres que hi ha al País Valencià, tots responen.
.
.
Això que vol dir?
.
.
.
La qual cosa és una tàctica bastant de Goebbels, bastant de fake news i bastant del seu partit.
(Veus) Una llàstima.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Ara té la paraula la senyora Besalduch, per part del Grup Parlamentari Socialista.

Quan vullga.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí.
Gràcies, presidenta.

Per a dir-li a la senyora Ventura que anem a recolzar la seua PNL, perquè el que demana és que se pengen unes dades de percentatges en la web.

El que no podem fer, senyora Ventura, és magnificar les coses, no?
, i utilitzar esta magnificació com a una arma de confrontació política i menys en el tema de l'educació.
Perquè vosté mos ha dit ací que vosté ha estat en conselleria i que ha pogut consultar-ho tot, tot, ho ha dit ací, inclús les actes en els consells escolars.
Per tant, és una mica exagerat, per la seua part, parlar d'ocultisme i obscurantisme i d'estes coses de la conselleria.
Perquè anem a ser una mica més rigorosos, senyora Ventura.

Jo no estic d'acord en vosté i no me sembla bé que diga que la conselleria ací està imposant res, quan, a més, és que és mentira.
Perquè més del 90% dels projectes lingüístics dels centres han sigut aprovats en els consells escolars en majories que la llei exigix qualificades, qualificades, senyora Ventura.
I han sigut aprovats, entre altres, pels pares i per les mares que formen part d'eixos consells escolars.
Sí, senyora Ventura, sí.
Jo no sé si vosté forma part d'algun consell escolar, però jo sí.
I li dic que això és aixina.
Ho aproven en els consells escolars, en majories qualificades.
Quan en les votacions no s'alcança eixa majoria qualificada, ha d'hi haure algú que dirimisca i que decidisca.

Per tant, la conselleria en cap cas, en cap, ha transgredit la llei, en cap, ni inclús en un exemple en tots els centre escolars que vosté mos ha ficat ací.
(Veus) Perquè d'eixes votacions que vosté ha dit, ninguna alcançava els vots necessaris en el consell escolar per a aprovar-ho.
I, per tant, la llei diu que, si no s'alcancen eixes majories, serà la conselleria.
Per tant, ací s'ha fet tot conforme toca.

I jo, de veritat, vosté insistix moltíssim que vosté i Ciudadanos volen promocionar el valencià i que n'estan d'acord i tal, però només ho diuen de la boca cap a fora.
Perquè a mi m'agradaria saber si quan parlen: i quina innovació hi ha en estos projectes experimentals?
Què passa, que estos projectes experimentals tinguen més valencià no és innovador?
Que si en lloc de ser el valencià el que promocionen estos projectes experimentals, fóra el francés, fóra l'anglés o el xinés sí que seria innovació?
Qui mos definix ací què és innovació?
Ciudadanos?
No?
Seran els pares i mares, junt amb la resta del consell escolar, qui decidisquen que és el millor.

I, a més, vaig a dir-li una altra cosa perquè vosté se quede tranquil·la, senyora Ventura.
En el currículum d'infantil, en concret en el d'infantil, en la normativa, hi ha un apartat que diu que, dins d'eixe contingut curricular, estarà conéixer que a la comunitat hi ha dos llengües i que interactuen i que conviuen i que han de conéixer i respectar-se per igual.

Per tant, dins d'eixe contingut curricular, encara que tu el dones en anglés, en francés, en castellà, en xinés o en román paladino, en eixes escoles s'ensenya.
.
.
, en eixes classes d'infantil s'ensenya que ací, a la Comunitat Valenciana, al País Valencià, tenim dos llengües que conviuen, que interactuen i que s'han de respectar per igual.

Per tant, senyora Ventura, no se preocupe vosté i una miqueta més de rigor a l'hora d'utilitzar la confrontació de les llengües en el nostre sistema educatiu perquè crec, com dic moltes vegades, que això no fa bé, sobretot als nostres alumnes.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Besalduch.

Senyora Ventura, té la paraula.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias.

Bueno, en primer lugar, aún estoy esperando conocer que es eso de la innovación educativa para esta conselleria.

Igual han puesto bajo el epígrafe o el articulado 8: proyecto experimental, por no cumplir aquello que ellos indicaban en su artículo 6.
Igual no querían cumplir el artículo 6 y dicen: vamos a poner el epígrafe proyecto experimental, que nadie sabe lo que es eso de proyecto experimental, si no vamos y lo preguntamos… (Veus) No, porque aquí la ciudadanía no sabía qué era un proyecto experimental, (veus) en qué consistía el proyecto experimental.
(Veus) En el articulado 8 no se explica qué es un proyecto experimental.
Tenemos que ir a la conselleria, porque es que ni la conselleria nos quiere dar la documentación por escrito; tenemos que ir, plantarnos delante del ordenador y conocer qué es un proyecto experimental para la conselleria, que es no cumplir el artículo 6 y poner, pues, el 90% en valenciano y un 10%, en muchos casos, en inglés.

Usted dice que no magnifique las cosas.
Yo no estoy magnificando las cosas, yo estoy contando los hechos, estoy contando los hechos.
Y los hechos son ocultismo político en los proyectos lingüísticos.
Agradezco que los diferentes grupos parlamentarios, pues, que apoyen que ese ocultismo se acabe y se plasme en la página web, que no está, ¿no?
, porque no se ha dado ninguna información.

Y lo que queremos es que ustedes cumplan con aquello que aprueban, ¿no?
Como, por ejemplo, la ley de 2015, de 2 de abril, la Ley de transparencia, buen gobierno y participación ciudadana de la Comunidad Valenciana, donde en su artículo preliminar aboga por un nuevo modelo que regula, por parte…, la obligación de informar y publicitar la acción pública y, por otro lado, el derecho de acceso a la información pública a todos los ciudadanos, a todos por igual.

Y tengo que decir que no han cumplido con esta ley, ¿no?
No están publicados en la web estos datos que, según el señor Nadal, es un error, un fallo.
Pues, no se ha cumplido; espero que se subsane.
Pero, tampoco, cuando yo solicito los proyectos lingüísticos, que me los manden por escrito, no me los quieren enviar, aun pidiendo que quiten los datos que…, que guarden la confidencialidad; no me los quieren enviar, y lo he enviado dos veces ya.

Pero, por otro lado, usted dice: es que ha podido ver las actas.
No, señora.
Me tocó pedir amparo a la mesa, y ya lo voy a decir todo, porque fui a pedir la documentación acreditativa de las actas y fue una tomadura de pelo porque…, lo voy a decir en mayúscula, tomadura de pelo lo que sentí en esa conselleria.
¿Por qué?
Pido documentación acreditativa de las actas y me entregan los certificados de las actas.
Eso no es toda la documentación acreditativa de las actas.
(Veus) Quería conocer la documentación acreditativa de las actas.
Me tocó pedir amparo a la mesa y la contestación de la mesa fue: venga usted a mirar las actas.
Aún estoy esperando a que me llamen para poder ir a ver las actas.
(Veus) Espero que, cuando vaya a ver las actas, no me vuelvan a entregar otra vez el certificado.
Y tengo la documentación, que se la puedo enseñar, y la solicitud de amparo a la mesa.
(Soroll de papers)

En este sentido, les digo yo que la transferencia pues no es su mejor bandera, ¿no?

Y usted me dice que hay que escuchar a los padres, y yo le he puesto un ejemplo.
¿Por qué no han escuchado a los padres?
Los padres decían que no, y los padres eran parte de… (Veus) ¿Por qué no ha escuchado a los padres?

La senyora presidenta:

Senyors diputats, mantinguen silenci.

La senyora Ventura Campos:

Si hay 10 votos en contra y 8 a favor no han escuchado a los padres.

En ese sentido, sí que pedimos que cumplan las propias leyes que ustedes elaboran, eso para empezar por un principio ético, ¿no?
Si yo elaboro una ley pues tendré que cumplir esa ley, y a partir de ahí intentar ser más transparente y reducir ese cultismo político que tienen ustedes en esta conselleria de educación.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ventura.

Entenc que el debat és un debat que suscita molta emoció.
Fins ara, jo crec que s'ha dut molt bé el debat, de manera molt educada, amb prou serenitat i tranquil·litat, espere que continuem en este to.

Senyora Besalduch.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies.

Molt breument.

Senyora Ventura, en el certificat de l'acta que vosté ens ha ensenyat no s'incomplix cap llei.
El que no es pot és tocar las campanes i anar a la processó, o toques les campanes o vas a la processó.
Si parlem de complir la llei en tots els àmbits, parlem de complir la llei.

Vosté diu que es publiquen els percentatges perquè es complisca la llei, però és que el que ha resolt conselleria en eixe cole també complix la llei, però aleshores ja no vol vosté que es complisca la llei, vol que siga el que vosté vol (veus), el que vosté vol, clar.
I això no és així, ahí es complix la llei.
Primera.

Segona.
El que rep conselleria dels consells escolars són els certificats del resultats (veus), els certificats, perquè les actes estan en el llibre d'actes i no poden eixir dels coles, i tu per a saber-ho demanes el certificat del resultat.
Això és així a tots els coles públics perquè el llibre d'actes el custòdia la secretària del consell escolar.
(Veus) Bé, jo no crec que el meu cole siga una excepció, al que jo estic en el consell escolar, perquè això és així; inclús, jo, si vullc una còpia de l'acta, si jo necessito que em diguen com ha quedat un debat i un resultat, la secretaria em fa una certificació.
Això és així.

I el que no pot ser és que el que resolen, el que els consells escolars decidixen, qüestionar-ho.
Perquè, a més, vostés, que són los de la libertad de elección en todos los ámbitos, ara això tampoc els sembla bé.
Aleshores, no pot ser, hem de ser una mica més rigorosos.

Ací en cap moment s'ha transgredit la llei, quasi la totalitat dels centres educatius tenen el programa lingüístic que han triat, i els que no han arribat a les majories que marca el decret doncs conselleria és la que ha decidit.

Però, a mi, senyora Ventura, li ho dic de veritat, és que jo dubte moltíssim que si un d'estos programes experimentals, que ja existien abans de la llei de plurilingüisme, ¿eh?
, en anglés per exemple, però, clar, no se'ls qüestionen, és que en anglés no se'ls qüestiona vosté ni Ciudadanos, només es qüestiona els de valencià, només es qüestiona els de valencià.

I, de fet, tot el debat avui ací ha girat al voltant del seu problema, al problema de Ciudadanos que és el valencià, no tenen vostés problema en qualsevol altre programa experimental.
Sap perfectament què són els programes experimentals, inclús quan estàvem debatent la llei del plurilingüisme parlàvem però, ¿podrem fer programes experimentals en francés?
¡Clar!
, ho permet la llei, no n'hi havia problema.
¿Podrem fer-ho en anglés?
També, no n'hi havia problema.

És que l'únic problema que tenen vostés és en el valencià.
I ¿sap què passa?
Que el tenen només vostés -li ho ha explicat el senyor Nadal-, és que en la societat valenciana no existix este problema, no existix, el que passa és que necessiten enarborar-ho per a vore si així rasquem una mica d'ací i una mica d'allà i li podem robar quatre vots al PP i li fem el sorpasso, i ja està.
(Veus) Però este debat no existix en la societat valenciana, gràcies a Déu.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Besalduch.

És ara el torn de la senyora Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidenta.

Bueno, yo quiero empezar esta intervención dejando claro que estamos debatiendo esta PNL por una situación de vulneración sistemática de los derechos fundamentales de diputados del Grupo Popular y del Grupo Ciudadanos, que en reiteradas ocasiones hemos pedido proyectos lingüísticos y se nos han denegado.

Pero no quiero pasar toda mi intervención hablando de esta cuestión y desde el Grupo Popular lo resolveremos donde hay que resolver esta cuestión, pero desde luego sí que podemos definir este asunto como cultismo y oscurantismo respecto a los proyectos lingüísticos.
Pero, bueno, voy a ir a lo que se pide en esta PNL.

Se hace referencia a la ley de la estafa lingüística, el texto habla de la ley 4/2018 (veus) sí, suele hacer gracia pero no la bautizamos así por casualidad, y es que estamos ante un completo engaño porque de plurilingüismo no tiene absolutamente nada.
(Veus) Y es que una ley donde se acota el inglés…, a ver si pueden interrumpir a los demás y a mí no pasa nada, una ley donde se acota el inglés, donde se le ponen barreras, donde no se le deja crecer, donde en infantil casi no tiene presencia, desde luego se le puede llamar de cualquier manera menos norma plurilingüe.

El problema es que para que nadie se entere -y ahí estoy de acuerdo con algunos grupos-, que es verdad que no hay ningún conflicto y no hay conflicto porque la gente no se ha enterado, le dicen, Â«vamos a quitar todos los nombres, vamos a hablar de porcentajes y que así nadie se entere de cuál es nuestro verdadero objetivo.
Â» Y solamente -insisto- se habla de porcentajes.

Y, de hecho, les propongo un ejercicio práctico que puede ser muy ilustrativo: vamos a la puerta de un colegio y le preguntamos a cualquier papá o mamá de un niño de cinco años en qué línea educativa estudia su hijo o su hija.
Estoy convencida, y me juego tres paellas, a que nadie va a ser capaz de contestarnos.
¿No creen que eso es representativo y refleja la realidad del sistema educativo valenciano, que un padre y una madre, en la actualidad, no sepa decir el modelo lingüístico en el que están estudiando sus hijos?
A mí desde luego me parece, cuando menos, preocupante.

Y usted, señora Ventura, hacía referencia a los programes experimentales, que compartimos al cien por cien su reflexión; pero ¿por qué no hablamos de los incumplimientos de la ley?
Aquí muchos grupos con la boca bien grande decían, Â«se está cumpliendo la ley, eso cumple la leyÂ», pues yo podría hacer y poner muchos ejemplos de cuestiones en las que no se están cumpliendo la ley.
Pero, claro, ¿por qué no hablamos de por qué la ley dice que se tienen que dar en castellano asignaturas troncales y no es verdad?
¿Por qué no hablamos que los asesores lingüísticos, que van en representación de la conselleria, han ido a los centros educativos a decirles a los colegios Â«en castellano podéis dar Educación Física, Religión, o artísticaÂ», que no son troncales?
Y esa es la realidad que están estudiando los centros.
Eso no es cumplir la ley.

Y eso no son proyectos experimentales, eso es lo que está pasando en la inmensa mayoría de los centros educativos de la Comunidad Valenciana.
Y no es porque el Partido Popular tenga manía a alguien más o a alguien menos, es porque la conselleria está gobernada por gente que es muy sectaria, y lo peor de todo es que también es gente cobarde (veus), sí, porque no tienen los reaños de reconocer las cosas como son porque entonces yo por lo menos diría: ¡oiga!
, han ganado las elecciones y ustedes están en la legitimidad moral de poder hacer lo que consideren.

Lo que me parece que es un poco hipócrita es que se diga una cosa y que se haga otra, que se venga aquí defendiendo la normalidad, la pluralidad y la democracia, pero luego de tapadillo, por la puerta de atrás, quitándole los nombres, sin que nadie se entere si intente hacer otra.

La señora Ventura ponía un ejemplo de los proyectos plurilingües, yo le quiero poner un ejemplo de un centro sacado totalmente al azar -y aquí están los porcentajes de algo que se puede encontrar cualquier ciudadano si entra en la página web de un centro-, un centro que tenía una línea en castellano y una línea en valenciano; de repente, esa familia, la familia que había matriculado libremente a su hijo en una línea en castellano, se encuentra que en todo su colegio la educación infantil ha pasado que va a tener un 65% en valenciano, una familia que libremente había escolarizado a su hijo en una línea en castellano; de repente, ¡ah!
, esto está publicado en el centro, son datos oficiales de la conselleria, solamente va a dar en castellano la proporción restante.
Pero es que aquí, encima, nos dicen que están incumpliendo la ley y, ¡qué casualidad!
, porque si la gente no sabe que se está incumpliendo la ley tampoco pueden presentar recursos a esos proyectos lingüísticos.

Por lo tanto, yo quiero dejar una cosa muy clara, se me acaba el tiempo y no puedo seguir poniéndoles ejemplos porque haberlos haylos y muchos.

En fin, si queremos que haya transparencia en los proyectos lingüísticos solamente habrá una solución, señora Ventura, y es terminar con la ley de la estafa lingüística.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El torn de la senyora Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Pues comparto los argumentos de la señora Gascó, yo únicamente he traído los proyectos experimentales pero sí que es verdad que cualquier valenciano o valenciana que entre en la página web pues podrá ver estos porcentajes.

En este caso, quiero agradecer a los diferentes grupos que vayan a dar apoyo a esta propuesta y dejar claro, y que quede también registrado en acta, que Ciudadanos apostamos por la promoción del valenciano pero no queremos que se chantajee a ningún niño, ni sobre todo la libertad, ¿no?
, de esas familias en saber y conocer dónde están matriculando a sus hijos y qué porcentaje, únicamente la transparencia, conocer, y que sea un gobierno de la transparencia.
Como bien ellos indican que son transparentes, pues queremos transparencia y que dejen ya de ocultismo político, sobre todo en materia lingüística.

Y agradecer desde aquí el apoyo y que nos pasen, que nos den la información que cuando la solicitamos pues parece ser que no son tan fáciles (rient) de garantizarla.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyora Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Nada.

Yo sé que es un debate muy complicado donde a lo largo de toda la legislatura hemos estado en posicionamientos muy diferentes.

Y lo que sí que nos gustaría desde el Grupo Popular -lo comentaba en mi primera intervención- es la necesidad de poner todas las cartas boca arriba.
Lo que no puede ser es que a base de ir investigando, porque esto casi es una labor de investigación la que tenemos que hacer los diputados de la oposición para enterarnos de lo que están estudiando los niños en la Comunidad Valenciana, veamos que detrás de cada norma, de cada artículo, de cada iniciativa que adopta la conselleria de educación en materia lingüística, detrás haya un intento de gol que intentan meternos a toda la sociedad valenciana.
Y eso no lo podemos permitir.

Señora Ventura, se me han quedado algunas cosas en el tintero en la primera intervención y me gustaría comentárselas ahora.

En su primer punto, en el que dice que se realicen las acciones necesarias para dar efectivo cumplimiento a la normativa vigente y de aplicación en materia de transparencia, buen gobierno, bla bla bla, claro, dice, Â«que se realicen las acciones necesarias.
Â» ¿Qué acciones necesarias?
Y ya le he dicho que vamos a aprobar su iniciativa.
Pero yo me pregunto: ¿qué acciones necesarias vamos a adoptar mientras que el que esté dirigiendo la conselleria de educación sea el de Â«sin desobediencia no hay independencia.
Â» Es que solamente hay una acción necesaria, y es que cesemos al conseller Marzà, o que lo echen; pero mientras este señor esté levantando la persiana de los todos los colegios en la Comunidad Valenciana no va a haber transparencia porque no la hemos tenido en toda la legislatura y no vamos a tenerla ahora.

Aquí hay una cosa, algo muy importante que me gustaría también señalar, cuando los grupos de la izquierda ven que hay opiniones diferentes nos califican de Â«golpistasÂ»; en cambio, cuando ellos son los que piensan diferente lo califican de Â«veu del poble.
Â» Esa es la diferencia, y a eso yo le llamo Â«sectarismo, imposición, manipulaciónÂ», que es a lo que nos tenemos que estar enfrentando durante toda la legislatura.

Desde luego, si alguien se piensa que por intentar insultarnos, por intentarnos ofendernos, por decir que este tipo de iniciativas son ridículas, algún diputado, desde luego del Grupo Popular, va a dar la callada por respuesta, va a mirar hacia otro lado y va a dejarles seguir haciendo y seguir convirtiendo a la Comunidad Valenciana en la hermana pequeña de Cataluña, porque es lo que están intentando, y por eso se miran continuamente en el espejo que tienen delante, nosotros desde luego no nos vamos a cansar de denunciarlo porque esto nos parece una auténtica vergüenza.

La senyora presidenta:

Senyors.

Un momentet, diputada.

Senyors diputats, queda molt poquet de debat, mantinguen el silenci.
(Veus)

La senyora Gascó Enríquez:

Yo estoy acostumbrada (veus), se llama mala educación, algo a lo que estamos muy acostumbrados en el Grupo Popular a soportar de los grupos que sustentan al gobierno.

Y, luego, voy a terminar con una cuestión que me parece quizá la más importante, y empezaba con ella mi primera intervención y quiero acabar con la misma idea.

Quizá lo más preocupante de toda esta situación es la estafa, es el engaño al que están sometiendo a todas las familias de la Comunidad Valenciana.
Porque, claro, al final si vulneran los derechos fundamentales de una diputada pues, bueno, yo ya haré lo que tengo que hacer para que se resarzan y desde luego eso no siga pasando; pero ¿qué hace una familia que de repente -insisto- ha matriculado a su hijo en una línea en castellano y cuando -y esto es muy importante y no lo he comentado-, de repente, sin que ese niño acabe el ciclo, que también es otra ilegalidad como un pino, se le cambia todo el proyecto lingüístico y de repente pasa de una línea en castellano a tener un.
.
.
(soroll de papers), lo he perdido, un 65% del porcentaje total de horas en valenciano?
Que tenemos que hablar de porcentajes porque no tiene nombre -insisto-.
Y ¿saben lo que pasa?
Que lo que no se nombra no existe.

Y eso es precisamente lo que quería el gobierno, que las familias no supieran qué es lo que estaban haciendo, que las familias no se dieran cuenta que les habían cambiado por la puerta de atrás los proyectos lingüísticos.
Y esto es una auténtica vergüenza, esto es obscurantismo, esto es opacidad.

Y eso es lo que nos vamos a consentir bajo ningún concepto desde el Grupo Popular.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Finalitzat el debat,…

El senyor Navarro Caballero:

Una cosa, una cuestión de orden.

La senyora presidenta:

¿Per a què sol·licita la paraula?

El senyor Navarro Caballero:

Pues, sí, solicito la palabra porque el diputado Nadal ha dicho Â«golpistaÂ» a mi compañera, Â«¡qué golpista!
Â», mientras mi compañera estaba actuando, y pediría que rectificara semejante cuestión.

La senyora presidenta:

Senyor Almería, té la paraula.

El senyor Almería Serrano:

En defensa de l'honor del meu grup considerem inadequada l'afirmació de la senyora Gascó pel que fa a referir-se en termes generals a la mala educació dels grups parlamentaris que sustenten el govern.
Jo crec que la mala educació es dóna puntualment en persones concretes i caldria referir-se a eixes persones, no als grups parlamentaris.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.
(Remors)

Jo.
.
.
A vore, en principi, en principi jo crec.
.
.
(Remors) (El senyor González, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Aquí la mala educación tiene un reino profundo.
Â») (Rialles) Espera, espera, Fernando, espera.

El debat anava molt bé.
Jo els he demanat que tinguérem tots calma i educació per finalitzar el debat.
¿Ara vostés volen obrir un altre debat sobre apreciacions que no eren la proposta inicial?
(Remors) Doncs el tornem a obrir.
Ja està.
Com hui la comissió era curta, doncs la fem més llarga.
(Remors)

El senyor Castelló Sáez:

Presidenta, es solo darle la oportunidad de que rectifique y que lo retire.

La senyora presidenta:

No té la paraula, no té la paraula.
(Se sent una veu que diu: Â«¿Por qué no?
Â») No, perquè no li l'he donat, no té la paraula.
Cómo que por qué.
Porque se la doy yo, claro.
 (Rient)

Aleshores, jo entenc que el senyor Nadal, si té alguna cosa a afegir, a petició de…, (remors) pel que estava comentant el Grup Parlamentari Popular.
No té res a afegir.

Per part de la petició del senyor Almería, té alguna cosa a afegir la senyora Gascó?
Alguna cosa a afegir al que estava dient-mos el senyor Almería?
(Remors)

La senyora Gascó Enríquez:

Yo he hecho referencia a la mala educación de los grupos que sustentan al gobierno.
Evidentemente, que yo sepa, Podemos no está en el gobierno todavía.
A lo mejor nos da una sorpresa de aquí (inintel·ligible) .
.
.

La senyora presidenta:

Gràcies.

La senyora Caballero Hueso:

Senyora presidenta… (Remors)

Si ha fet referència als grups que sustenten el govern, que estan dins del govern.
.
.

La senyora Gascó Enríquez:

Yo no puedo decir Â«mala educaciónÂ» y me pueden llamar Â«golpistaÂ», vamos, vamos a ver, de verdad… (Veus) Vamos a ver, un poquito de por favor…

La senyora Caballero Hueso:

Señora presidenta, es mi turno.
Le estoy pidiendo…

La senyora presidenta:

Mercedes, Mercedes…

La senyora Caballero Hueso:

Senyora Caballero.

La senyora presidenta:

Senyora Caballero, perdone, senyora Caballero, pensava que estava el micro tancat, perdona.

Senyora Caballero, té vosté la paraula.

La senyora Caballero Hueso:

Jo li demane al Grup Parlamentari Popular, a la senyora Gascó, que quan faça referència a la mala educació, la mala educació no se definix per un grup sinó per les persones, com ja s'ha ficat ací de manifest.
I jo li demane que puntualitze.
Si ella estava parlant de la mala educació d'una persona concreta, que diga nom i cognom, i no generalitze, perquè en el meu grup, en el Grup Socialista n'hi ha tota la gent, els 23 diputats del Grup Socialista som molt i ben educats.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora.
.
.
(Remors)

Senyora Gascó, res.
D'acord.

Doncs, aleshores, passem a votar.
Vots a favor de la proposta?
Queda aprovada per unanimitat.

Pronunciament de la comissió per a decidir la compareixença del director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme per a explicar les ajudes econòmiques de la Generalitat per al foment del valencià destinades a mitjans de comunicació, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 111.
617)

La senyora presidenta:

I passaríem al punt número 5 de la comissió.
És el pronunciament de la comissió per decidir la compareixença del director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme per a explicar les ajudes econòmiques de La Generalitat per al foment del valencià destinades a mitjans de comunicació, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.

Aleshores, entenc que faríem la votació directament o el Grup Popular vol fer alguna exposició?
D'acord, doncs, vots a favor?
Queda aprovada per unanimitat.

Donaríem per finalitzada la comissió de hui.
Sí que pregaria als portaveus si poden en algun moment aproximar-se a la taula de la comissió, a la mesa, i comentem possibles dates per a la següent comissió.

Gràcies.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 11 minuts)