Medi%20Ambient%2020191001HTML.html





Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 1 d'octubre de 2019.
Comença la reunió a les 16 hores i 11 minuts.
Presideix el diputat senyor Juan Ponce Guardiola.
Reunió número 2.

El senyor president:

Molt bona vesprada a totes i tots.

Benvinguts a esta comissió.

Senyor secretari, a vore si tenim quòrum.

El senyor secretari:

Sí, president.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, president.

El senyor president:

Gràcies, senyor secretari.

Bé, comencem la sessió en el punt 1 de l'ordre del dia, que és l'aprovació de l'acta anterior.
Si ningú té res a dir, la podem aprovar per unanimitat, per assentiment.
Cap problema?
Doncs, aprovada per assentiment.

Compareixença de la consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, a petició del Grup Parlamentari Ciudadanos, per retre compte de l'alarmant descens del nivell d'aigua a l'Albufera de València

El senyor president:

I passem al punt 2 de l'ordre del dia, que és la compareixença de la consellera d'Agricultura -un segonet, que no trobe el paperet-, d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica, a petició del Grup Parlamentari Ciutadans, per a explicar l'alarmant descens del nivell d'aigua a l'Albufera, registre d'entrada 3.
214, del 18 de juliol de 2019.

Cridem la senyora consellera.

Bé, donem la benvinguda a la senyora consellera que, com acabe de dir, retrà compte respecte a l'alarmant descens del nivell d'aigua de l'Albufera de València, compareixença sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos.

Té la paraula, per temps indefinit, la senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Gràcies, senyor president.

Senyories, bona vesprada.

Bé, respecte a la sol·licitud de les explicacions sobre els límits establerts en el llac de l'Albufera, voldria aclarir algunes coses.

A part que l'Albufera és un entorn meravellós, un espai natural singular, únic i molt important en el territori valencià, jo crec que tot el món ho sap -i això no és una cosa que descobrisc- que és molt complexa la seua gestió perquè, en definitiva, hi ha molts interessos que cal intentar equilibrar perquè tots i cadascun d'estos interessos estiga representat al màxim en la gestió i, per tant, en el seu manteniment i bona situació.

Una cosa que hem d'aclarir, d'entrada, és que nosaltres no gestionem els nivells de l'aigua de l'Albufera.
La conselleria vetlem pel sosteniment del llac i vam mediar per garantir un bon funcionament de les comportes i dels nivells de l'aigua del llac que han de mantindre, precisament, els criteris de protecció i sostenibilitat ambiental.

Per tant, no gestionem les comportes, que ho fa la junta de desaigües, a no ser que hi haja un incompliment dels nivells de l'aigua de l'Albufera que, aleshores, per execució forçosa fins restablir la situació, podríem, precisament, tindre eixa gestió de les comportes.

Dic mediar per garantir un bon funcionament d'eixes comportes, fent eixa ordre que desplega unes condicions dels límits que s'han de mantindre, segons l'època, segons els equilibris que els deia al principi en el mateix llac.
I, per tant, estan definits en eixa ordre.

Vam fer eixa regulació, d'eixe manteniment del bon nivell de l'aigua de l'Albufera.
Això va ser en una ordre en 2018.
Eixa ordre, per cert, va, com dic, partir d'un govern amb una voluntat, precisament, de mediar i tindre un bon nivell de l'aigua que garantisca la sostenibilitat i la protecció de l'Albufera.
Eixos nivells s'assegura des del vessant tècnic que siguen òptims per al desenvolupament normal de la biodiversitat del llac i de la seua salut.
Eixa ordre és de febrer de 2018.

Per primera volta en la seua història, a més, se realitza un informe resum mensual de l'estat del nivell de l'aigua del llac, a partir d'eixa voluntat política i a partir del desplegament d'esta norma.

Cal dir que eixa norma regula eixos nivells.
Estem partint…, quan diguem nivell zero, hem d'entendre en eixa ordre que estem parlant de 18 centímetres, perquè d'on se fa la mesura d'eixe nivell zero lògicament té eixos 18 centímetres de diferència.
Són en nivell d'època de cultiu d'arròs, el nivell zero, és a dir, eixos 18 més 10 centímetres del nivell de l'Albufera.

En eixa ordre s'especifica, Ordre 5/2018, d'1 de febrer, de conselleria, relativa a la regulació del nivell i comunicació amb el mar del Parc Natural de l'Albufera: els nivells mínims d'aigua han d'oscil·lar entre 5 i 25 centímetres, dividit en èpoques, en funció de les èpoques de l'any i de les collites, nivells que deuen mantindre's en el llac perquè s'ajuste als criteris i paràmetres de protecció i sostenibilitat mediambiental que garantisquen el manteniment del seu estat de conservació.

Tenint en compte, per tant, que el nivell zero de l'Albufera equival a eixos 18 centímetres sota el nivell del mar, s'establí el nivell idoni mensual del llac -i recalque això de mensual del llac- un mínim de quota 10 centímetres sobre el nivell base, assenyalat com a nivell zero, en l'escala de lectura de les comportes de la gola de Pujol, en època de cultiu de l'arròs, que això partix de l'1 de maig al 31 d'octubre; de 25 centímetres durant la inundació hivernal, de l'1 de novembre al 15 de gener; i la resta de l'any saben que pot oscil·lar entre 5 i 10 centímetres.

Volia destacar, i ho he ressaltat, el tema del nivell mensual perquè, encara que apareguen eixos nivells diàriament i que són públics, nosaltres fem… i en eixa ordre se fa eixe informe mensual sobre la mitjana d'eixos nivells.

Aquests nivells, des que se va establir l'ordre, s'han complit sempre, en general.
Per la qual cosa, vull remarcar i que quede ben clar que estic compareixent, a petició d'un grup parlamentari, en tot cas, possiblement, per la baixada del nivell de l'aigua de l'Albufera que va ser un fet puntual, va ser un fet aïllat i que esperem, òbviament, no es torne a repetir, perquè considerem també que no podem permetre'ns un nivell insuficient que no garantisca la completa regeneració i salut al parc natural de referència de València.

Com dic, i torne al principi, les nostres competències són les de garantir la sostenibilitat i el bon funcionament, en tot cas, amb esta mediació de les comportes i les bombes instal·lades en les goles d'eixida de l'Albufera per al desaigüe del llac de l'Albufera de València, i vetlem pel manteniment d'eixos bons nivells de les aigües, però no gestionem els bombejos de l'aigua de l'Albufera, també, que han de passar, en tot cas, en algun moment, per l'autorització que pugam fer, però que no som qui gestionem.

Dic que entenc que és una qüestió, segurament, pels fets ocorreguts de forma puntual, fets aïllats, en els temes dels límits establerts en l'ordre, perquè supose que si un bon funcionament ha sigut des d'eixa ordre fins ara, sense cap tipus d'incidència i s'ha produït una incidència, el fet que un grup parlamentari demane la compareixença supose que serà per a parlar d'eixa incidència.

Eixa incidència, per donar-los a vostés la cronologia i que entenguen quines són les actuacions que se feren per part de conselleria, a finals de maig es detecten nivells inferiors a l'ordre de conselleria al llac de l'Albufera.
Com els deia, açò va apareguent al dia; però, per exemple, si tres dies d'un mes pogueren estar per baix, si la mitjana resulta positiva, no estaríem incomplint els marges que estableix l'ordre.
Però, encara així, nosaltres, la conselleria, va observar el 27 de maig, a partir del 27 de maig, unes baixades de què devien ser eixos límits mínims de 10.

Aleshores, el 29 de maig, de fet, telefònicament, dos dies després, la conselleria se posa en contacte amb la junta de desaigüe per a advertir-la que havia notat eixos desfases dos dies abans.
Ahí queden les converses

El 12 de juny, 12 de juny, veient que continuaven en el calendari eixos dies que avançàvem baixant del nivell de 10, d'ofici i quasi, ja dic, un mes abans de rebre el requeriment de fiscalia, s'envia la carta formal a la junta de desaigüe, on se li explica que les dades que estan apareguent estan per baix dels límits de l'ordre que tenim en vigor.

El 3 de juliol ens arriba un contenciós administratiu, un requeriment del contenciós administratiu, per part de fiscalia, este escrit en què se'ns demanen explicacions i, en tot cas, posar en comunicació a la junta de desaigües sobre la situació.

A partir d'eixe moment, nosaltres, el 25 de juliol, enviem un escrit a la junta de desaigüe explicant el contenciós administratiu de fiscalia i recordant que, davant l'article 47 de la Llei 26/2007, de responsabilitat mediambiental, tenim… i, en cas d'incompliment, es pot procedir a eixa execució forçosa que els deia al principi.
Se'ls requerix l'estricte i permanent compliment de la resolució de responsabilitat ambiental.

Durant eixe temps, des del 12 de juny fins que nosaltres, per exemple, fem este requeriment, se mantenen les converses i, efectivament, en juliol, les dades comencen ja a donar per damunt dels límits que estan en l'ordre.

Per tant, encara que nosaltres…, tant la part que mos arriba de fiscalia com la contestació que mos dóna se produïxen en juliol, en juliol, efectivament, els índex ja estan per damunt dels 10 centímetres.
I el balanç, de fet, mensual és així, tant en agost després com en setembre.

Per tant, la junta de desaigüe va reaccionar a les primeres instàncies que li férem, per part de conselleria.
I és posterior eixa comunicació que ens fem entre fiscalia a nosaltres, nosaltres a la junta de desaigües i després també a fiscalia, amb eixe escrit que li fem a la junta de desaigüe, etcètera.

A part, se'ns demana, per part d'un recurs penal de fiscalia, se'ns demanen dos coses, que és sol·licitud d'informació, que emeta opinió la conselleria.
Una, demanant una resposta, si havíem autoritzat en algun moment el bombeig d'aigua a principis de juliol, cosa que se contesta que en cap cas se li ha autoritzat a ningú perquè se puga fer ningun bombeig.

I també demana un informe sobre possible impacte negatiu de l'Albufera, en juny i juliol de 2019, que se li contesta amb l'informe de medi natural, on s'explica que, efectivament, entenem que ha sigut un fet aïllat, un fet que no s'ha produït al llarg del temps, sinó d'una manera puntual, que no ha produït danys, impactes negatius en l'Albufera, però és d'advertència pública i en qualsevol fòrum que eixa ordre té una motivació sempre, i és que eixos límits se respecten perquè no puguen ser sistemàticament alterats i, per tant, produir impactes negatius.
Però, com que ha sigut un fet aïllat, no els ha produït.
Si fóra un fet que haguera esdevingut recorrent, lògicament, tindria un impacte negatiu en l'Albufera.

I estes són les actuacions que la conselleria ha adreçat i espere que hagen complit les expectatives dels grups parlamentaris.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Bé, ara té sis minuts el demandant de la compareixença, el Grup Parlamentari Ciutadans, en el nom del seu portaveu, senyor Del Pozo.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señora consellera.
Agradecerle enormemente su presencia en esta comisión.

También quiero dar las buenas tardes a mis ilustres compañeros y compañeras de comisión.
Es para mí una enorme satisfacción poder trabajar con todos vosotros, codo con codo, durante estos próximos cuatro años, en materias tan importantes para la sociedad valenciana como la que trata esta comisión.

Hechos los agradecimientos, pasaré a centrarme en el asunto que nos compete y que nos ha llevado a solicitar la comparecencia de la consellera.

Me preocupa el medio ambiente, porque hablamos de vida y prosperidad, hablamos de futuro.
Y, en este caso, me preocupa el futuro de nuestra querida Albufera de Valencia.

Hablamos del parque natural que constituye uno de los humedales más representativos y valiosos en toda España.
La gran biodiversidad en este espacio natural protegido nos ofrece una importante variedad de fauna y de flora.
Un mero reflejo de extensión y riqueza es la cantidad de municipios que engloba: Valencia, Alfafar, Sedaví, Massanassa, Catarroja, Albal, Beniparrell, Silla, Sollana, Sueca, Cullera, Albalat de la Ribera y Algemesí.

La albufera fue declarada parque nacional en el año 1986 y, desde 1989, está reconocida como humedal de importancia internacional.
Es parte integrante de la Red Natura 2000 y también considerado como un lugar de importancia comunitaria desde el año 2006.

Con esta breve introducción sobre la Albufera, he querido reflejar el gran valor natural que tenemos en la nostra terreta.
Un gran parque natural que tuve el privilegio de conocer por primera vez gracias a una excursión que organizó el colegio público Pintor Castell, de Castellón, en el cual yo recibí enseñanza hasta sexto de primaria.

En estos momentos tengo la suerte de tener un hijo de menos de dos años y quiero que él también disfrute aprendiendo medio ambiente en un entorno tan magnífico como el de la Albufera.
Para que tanto mi hijo como el resto de niños y niñas, que son el futuro de esta comunidad, puedan disfrutar de la Albufera, todos los partidos políticos debemos trabajar juntos para proteger el medio ambiente.

La Albufera se ve constantemente puesta en peligro por numerosos problemas.
Este verano la propia fiscalía de Valencia calificó la situación de alarmante por el descenso del nivel de agua en el lago de la Albufera.
Pero hay más, las obras contra la contaminación en la Albufera llevan siete años paradas, los tanques que deben impedir que las aguas con residuos de los polígonos de la pista de Silla lleguen al parque siguen pendientes.

Es verdad que no todo es responsabilidad de la conselleria, aunque tampoco pueden llegar a tirar balones fuera puesto que el artículo 17.
2 del Estatuto de autonomía dice textualmente: «La Generalitat protegerá el medio ambiente, la biodiversidad biológica, los procesos ecológicos y otras áreas de especial importancia ecológica.
» Luego, siempre le competerá garantizar este principio fundamental.

Debemos también señalar que su colega de Compromís en el Ayuntamiento de Valencia tiene una gran parte de responsabilidad.
El gobierno municipal ha ejecutado menos de un 0,5 % de las inversiones previstas, muchas de ellas aprobadas vía modificaciones ya que en su plan inicial no había puesto ni un euro.
Hay partidas de reposición de infraestructuras que ni se han ejecutado.
Hay que instarles con urgencia a que inviertan en limpieza, dragado e infraestructuras.

También nos preocupa mucho el estado de los arrozales del parque de la Albufera.
Están afectados por las fuertes lluvias y la crecida de humedal, unas cuatro mil hectáreas están en peligro grave.
De nuevo, vuelvo a insistir en que tiene abandonada la gestión de la Albufera y hace falta invertir en reforzar las motas.
Así, desde la conselleria, debería de instar a su colega del ayuntamiento de Valencia, de Compromís, a cumplir con la adecuada gestión.

La situación de la Albufera continúa prácticamente inalterada casi cuatro años después de la toma de posesión del Consell del Botànic pese a las promesas de administración autonómica.
Necesitamos un plan de gestión hídrica que se encargue de decir cómo hay que hacer las cosas.

Desde el Grupo Parlamentario Ciudadanos en las Cortes Valencianas consideramos que el problema de la Albufera es una emergencia.
El nivel y la calidad del agua de la laguna han descendido drásticamente, esto supone que sin medidas la salinización total llegará en menos de 25 años, se puede convertir en el desierto de Europa ya que se está llegando al punto de no retorno.

Ante esta grave crisis le solicitamos, señora consellera, que nos proporcione información sobre lo sucedido, que nos explique soluciones que están aplicando o aplicarán en el futuro y, para ello, le voy a facilitar una serie de batería de preguntas.

¿De qué forma están ayudando en la buena gestión de la Albufera?
¿Desde la conselleria se supervisa la gestión de la junta de desagüe?
¿Cómo puede ser que la fiscalía actúe antes que la propia conselleria en lo relativo al problema del bajo nivel del agua?
¿Considera que la junta de desagüe ha hecho una mala gestión de los niveles de agua de la Albufera?
¿O quién es el responsable?

¿Cómo piensan evitar que vuelva a aparecer el botulismo aviar que ha ocasionado la muerte de más de quinientas aves?
Y sobre todo, señora consellera, ¿van hacer algo para que las necesarias inversiones lleguen a la Albufera?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Del Pozo.

Por tiempo de 3 minutos, tiene la palabra el señor Aguirre.

Un segundito.

El senyor Aguirre Larrauri:

Gracias, gracias a todos.

Buenas tardes.

Buenas tardes, señora consellera.

Como dice la conselleria, la orden a la que ha hecho referencia 5/2018, del 1 de febrero, relativa a la regulación del nivel y comunicación con el mar del Parque Natural de l'Albufera, el lago de la Albufera es un sistema artificializado a lo largo de la historia gracias al trabajo de las gentes que han vivido en él, de él y para él.

Por esta misma razón se ha conservado el lago.
Arroceros y pescadores, fundamentalmente, han sido los responsables que a lo largo de la historia han conseguido que, hoy por hoy, la Albufera tenga los máximos reconocimientos exigidos a nivel nacional e internacional.

De hecho la exagerada normativa medioambiental que afecta a un mismo espacio se ha convertido en símbolo de descoordinación administrativa, dejación de funciones y unos dejando pasando pasar la pelota a otros.
Esa ha sido la consecuencia de tanto desbarajuste medioambiental: zona húmeda sujeta a convenio Ramsar; LIC; ZEPA; parque natural; reservas integrales de flora; áreas de recuperación de aves, como el ave toro, la cerceta, la gaviota, el audouin; planes de recuperación interminables del fartet, del samaruc.

Y todo esto ¿ha sido capaz de prestar la atención debida para mantener una calidad de aguas como se debe en un espacio protegido?
Ayuntamiento de Valencia, diputación provincial, confederación hidrográfica, ministerio de medio ambiente.
De la conselleria, ¿queda alguien?
Porque hasta la dirección del parque desde hace años está vacante.

Y cuando surge un problema de calidad de aguas que genera botulismo salen las huestes ecologistas a ejercer de portavocía de la propia conselleria.
Y es que tanta figura de protección y tanto organismo metiendo los pies en el mismo lago lo único que se ha conseguido es ensuciarlo.

Desde Vox pensamos que como espacio natural así reconocido, gracias al trabajo de sus gentes, se debería reconocer y tener más en consideración al sector del arroz, a los regantes y a los pescadores.
El cultivo del arroz no se entiende sin la Albufera y la Albufera no se entiende sin el cultivo del arroz.

Las plantaciones de arroz se realizan en los denominados tancats, superficies que están por debajo de la lámina de agua de la Albufera y que gracias a su sistema de bombeo y redes de drenaje actúan como fuentes y sumideros de todo un sistema hídrico.

Todo este sistema va coordinado por una junta de desagüe del lago que en función de las demandas y bajo la supervisión del Ayuntamiento de Valencia y la conselleria de medio ambiente han de condicionar las salidas de agua con la calidad y sus caudales ecológicos, a su vez en sintonía con lo que dispongan las directrices del organismo gestor de la cuenca.

Como el ayuntamiento va por libre, como la conselleria no se mete con el ayuntamiento y como la confederación hidrográfica, en connivencia con los anteriores, mira para otro lado; en 2018 nuevamente la fiscalía de medio ambiente tomó cartas en el asunto y obligó al ayuntamiento a ejercer su función regulatoria.
Recordemos que las aguas del lago son propiedad del ayuntamiento desde 1910.

De esta forma, hay…-vamos mal de tiempo, resumo- creo que es necesario tomar medidas de coordinación y no de imposición.
En definitiva, es necesario gobernar.
Y si no estamos preparados habrá que devolver las competencias a la confederación hidrográfica y anular el acuerdo de 2014 por el que la conselleria asumió las competencias medioambientales en dicho espacio protegido, dado que hay continuidad de zona marítimo-terrestre del estado y de zonas terrestres.

El senyor president:

Gracias.

El senyor Aguirre Larrauri:

Si ustedes aceptaron ese reto de asumir esta gestión conlleva unas responsabilidades y unos deberes.
De lo contrario no engañen a los regantes, arroceros, cazadores, pescadores y entidades agrarias de la Albufera.

El senyor president:

Gracias, señor Aguirre.

Por tiempo de 3 minutos, tiene la palabra el señor Ciscar.
(Veus)

Sí, primero son los grupos… (Veus) Sí, pero primero los grupos de la oposición, después los de apoyo al gobierno, en caso de comparecencia.

El senyor Ciscar Bolufer:

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

De res.
(Veus) (Se sent una veu que diu: «El micro no té veu»)

El senyor Ciscar:

Benvinguda, senyora consellera, a esta comissió en què suposem que vindrà més vegades.

Mire, vosté ha parlat -i es veritat- de que estem parlant d'un entorn que és meravellós i singular.
I per això ens va cridar un poc l'atenció que en la seua primera compareixença en estes Corts, en la present legislatura, vosté la paraula Albufera no la nomenara.
Jo segons he pogut vore en el Diari de Sessions, zero vegades la va nomenar.

I si pensem que eixe debat, eixa compareixença, és la declaració d'intencions de tota una legislatura, doncs bé, anem a dir que és un error esmenable, és un error esmenable.

Mire, entenem que no va a ser fàcil compatibilitzar els valors ambientals i la gestió de l'aigua en un espai com l'Albufera, però, bé, també pensem que ha n'hi ha que posar-se a treballar.
És a dir, ja han passat cent dies des de que estan en el govern, per a posar-se al dia, i n'hi ha que començar a prendre decisions.
Vosté ja no és una diputada més, vosté ara representa el futur, els interessos de milers d'agricultors, de ramaders, de pescadors en la Comunitat Valenciana.
En la seua mà estan les polítiques hídriques, ambientals, etcètera.

I respecte allò que es referix a l'Albufera, nosaltres el que li demanaríem és que, de veritat, que s'ho prenguen amb seriositat perquè la seua antecessora la va tindre prou oblidada.
Ella es va comprometre en estes Corts a que en l'estiu del 2018 es tramitaria la candidatura per a reserva de la biosfera i encara estem esperant.

Com també es va comprometre a la revisió i aprovació del pla rector de gestió i d'usos.
En matèria de nivells de l'aigua, l'únic que va fer -i va ser a instàncies de la fiscalia- és l'ordre que vosté ha citat.

I si em permet un consell, de veritat, en la gestió de l'Albufera -com en general- compten més amb els agricultors.
Jo crec que el greu episodi de botulisme que s'ha patit este estiu en el tancat de la Pipa té que servir d'avís, perquè allí on gestionen els productors d'arròs no n'hi ha episodis de botulisme.

I alguns són proclius a menysvalorar el coneixement i el que poden aportar els agricultors.
Jo crec que els millors assessors que pot tindre un conseller d'agricultura, en este cas, són els propis agricultors.
I a més són assessors gratis no cobren per eixe assessorament.
Per tant, comptar amb la seua experiència, més encara en el cas de l'Albufera.

Tots sabem que si no fora pels productors d'arròs en el seu moment, en el segle XV, l'Albufera no seria el que hui és.
De tal manera que hui podríem estar parlant d'una altra cosa, potser d'un mar menor, però no podríem parlar de l'Albufera tal i conforme la coneguem.

No cometa els errors que va cometre la seua antecessora -i acabe, senyor president- de deixar-se assessorar només pels ecologistes.
Compte de veritat també amb la resta de sectors que tenen interessos ahí com son no sols els agricultors, els pescadors, els caçadors, inclús hui ja el sector turístic.

I ja li dic, o siga, zero mencions a l'Albufera en la seua primera compareixença és un error esmenable.
No comptar en la gestió de l'Albufera en l'opinió dels agricultors ja seria un error imperdonable.

Moltes gracies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ciscar.

Bé, per temps de 3 minuts, té la paraula la senyora Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bona vesprada als companys i companyes amb qui compartirem esta aventura legislativa durant quatre anys.

Moltes gràcies a la senyora consellera de comparèixer hui per a donar les oportunes explicacions sobre un problema que, imagine, compartim la preocupació per un sector ja de per si difícil com és l'agrari.
I aleshores ens congratulem que, davant una dificultat com la que es va patir este estiu, la resposta de la conselleria va ser immediata i vosté, damunt, haja acceptat vindre a estes Corts a donar explicacions específiques.

Hem entès que els nivells de l'Albufera els revisen diàriament i ens consta la diligència amb la qual es desenvolupen les tasques de control.
En efecte, n'hi ha alguns casos en què puguen sobrevenir alguns problemes que minven el nivell.

Des del meu grup ens atrevim a fer unes propostes o suggeriments que transformem en pregunta, perquè tal volta ja s'estan fent algunes d'estes qüestions.
I és que, donat que ja estan establides unes mesures per cadascuna de les temporades per part de la conselleria, si es podrien desenvolupar mecanismes d'alerta i coordinació més ràpids i eficaços.
Així mateix, si es podria tipificar un règim sancionador d'acord amb els principis de proporcionalitat i responsabilitat, sempre que aquests problemes siguen reiterats i/o manifesten mala fe en la seua praxi.

D'igual forma suggerim -i li preguntem- si no és una cosa en la qual igual estan treballant, si es podria desenvolupar un pla necessari de modernització i eficiència en l'ús de l'aigua per al rec, que ens consta que la conselleria està ja implementant, però si ens pot dir alguna qüestió més.

I donat que tots sabem que l'estat actual de l'ecosistema de la zona ha millorat respecte als anys anteriors gràcies a la col·laboració de tots els agents implicats, també amb les organitzacions ecologistes a les quals volem agrair des d'ací el treball que fan en el llac, i els ajuntaments de la zona i els pescadors…, en fi tota la població que viu al voltant del llac.

Entenem que sí que s'ha millorat substancialment.
Recorde que no fa molt va estar vosté netejant l'Albufera personalment amb un regidor de València i molta altra gent, amb la qual cosa vol dir que encara queda molt de treball que fer.
I, per això, li volem preguntar també si no és obstacle per a ignorar la necessitat de continuar millorant en el respecte i cura de la nostra Albufera, ja que és un patrimoni molt valuós, no sols per a les valencianes i els valencianes sinó per al conjunt d'Espanya i d'Europa del sud ja que és un espai essencial en la migració d'aus, però no sols.
És un ecosistema molt, molt, valuós.

I volem saber, aprofitar la seua compareixença hui ací per a que ens puga dir quin és el treball que s'està fent en la posada en valor d'este ecosistema i la millora d'aquest.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó, i també per l'exactitud en el temps dedicat.

Per temps de tres minuts, té la paraula la senyora Ferrer.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyora consellera, per les explicacions succintes i clares respecte a aquest esdeveniment que vàrem viure en este estiu.
Jo crec que és important posar de manifest la ràpida resposta, perquè hi ha un monitoratge continu d'eixos nivells que abans no existia.

En altres legislatures ni mos assabentàvem què passava o deixava de passar.
I també el fet que en la junta de desguàs del llac hi ha una implicació per part de l'Ajuntament de València, en col·laboració amb la conselleria i també amb la supervisió de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

Perquè no hem d'oblidar que qui té la competència respecte a la quantitat d'aigua que pot tindre o deixar de tindre l'Albufera de València és la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

I el principal problema que té l'Albufera de València és que no té prou aigua, i això està vinculat per una banda a la modernització de regadius que es va fer en la zona de la Ribera Alta, la sèquia reial.
Els excedents d'aigua del reg a manta de la sèquia reial deixaren d'arribar per la modernització, perquè és un reg més eficient i per tant deixa d'arribar eixa aigua.

Però la Confederació Hidrogràfica del Xúquer en el seu moment, en lloc de garantir uns cabdals ecològics suficients del riu Xúquer per a l'Albufera, fent ús d'eixe estalvi d'aigua que s'estava fent per la millora en la gestió agrària, el que va fer va ser repartir eixa aigua cap a uns i cap a uns altres.

I el problema de fons és que l'Albufera de València no té un cabdal ecològic suficient d'aigües del Xúquer per a poder tirar endavant i tindre un futur de conservació millor.

En eixe sentit, tenim l'oportunitat de crear un gran consens per a defensar aigua de bona qualitat i en quantitat suficient en el procés que està obert d'elaboració del nou pla hidrològic de conca del Xúquer per a l'any 2021 al 2027.

I estic segura que des de la conselleria, de la mateixa manera que s'ha apostat per regular, per a optimitzar l'ús de l'aigua existent i garantir la conservació del llac amb aquesta ordre respecte als nivells, s'està treballant de valent per a aconseguir millorar la quantitat i la qualitat de l'aigua que arriba a l'Albufera.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Ferrer.

I ara, per tres minuts, té la paraula el senyor Pineda.

El senyor Pineda Cuenca:

Gracias, president.

Bienvenida, señora consellera.

Bueno, yo quiero agradecerle el que haya aclarado esta problemática que ha surgido este verano.
La verdad que había como un poco de enredo, algunos grupos políticos han aprovechado aquello de «a río revuelto, ganancia de pescadores».

Y parecía que era la conselleria quien realmente había denunciado, cuando realmente no ha sido así, ¿no?
Usted lo ha aclarado.
Ha sido el Ministerio Fiscal, que es un órgano totalmente independiente, y por lo tanto ha sido quien de oficio, viendo también los límites, ha considerado en función de la norma, del decreto que usted ha nombrado, que había un cierto alarmante descenso, decía el ministerio.

A mí me gustaría, porque proponía de una serie de cuestiones, que usted las valorará, como era lo de las medidas coercitivas como multas a la junta de desagüe.
O también hablaba de ejecución subsidiaria, qué piensa usted de ese tema, sustituyendo a la junta de desagüe.

O incluso la valoración de responsabilidades penales, cuando realmente parece que, cuando usted ha comentado que era un hecho puntual, era una incidencia, este tipo de acciones eran un poco desproporcionadas.

Lo que está claro es que realmente, una vez que te metes, que profundizas en esta cuestión, los agricultores no están satisfechos, la junta no está satisfecha.
Y permítame que le diga por primera y única vez que quizá le haga caso al señor Ciscar, que se siente con los agricultores.

Porque realmente, cuando no hay una satisfacción, realmente hay que ver qué es lo que piensan, y a ver de qué forma se puede solucionar, porque si no esto va a ser una cuestión eterna.
Y de alguna manera, bien si es a través del ministerio o de qué manera, pues realmente por una vez estaré de acuerdo con el señor Ciscar, que hay que hablar con los agricultores.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Pineda.

I ara, per a contestar a totes les qüestions plantejades, té la paraula la senyora consellera, per temps il·limitat.

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Crec que començaré pel final.

La reunió més llarga que crec que he tingut des que sóc consellera ha sigut amb els representants de la junta de desguàs.
He estat en tots els agricultors que estan ahí representats, lògicament.
Vaig estar moltes, moltes, moltes hores.

I quan dic… Van ser més de quatre hores parlant, perquè en definitiva ells estan preocupats també, igual que nosaltres, igual que tots vostés, i ho han demostrat, que l'Albufera siga un espai que estiga protegit, que estiga salvaguardat, que els interessos que ahí estan se coordinen, dialoguen, consensuen.

I per tant, hi haja un futur de l'Albufera digne i cadascú faça l'aportació, des de les seues competències, la seua responsabilitat i cap a fora tots els esforços que puguen fer perquè estiga en perfectes condicions i tots els equilibris d'interessos fets.

Però li puc assegurar que ha sigut la reunió més llarga que he tingut de totes, per a bé.
I, si vostés parlaren en els representants de la junta, crec que tindrien una bona opinió del resultat d'eixes reunions.
Perquè crec que vam coincidir tots.

Una altra cosa que s'ha comentat i vull dir.
Se parla de l'execució que podem fer, i s'ha plantejat en algun moment donat fer o multes coercitives, o emprendre accions.

Per començar a aclarir, nosaltres no vam ser denunciants.
Nosaltres vam fer un seguiment, com hem de fer, igual que pot fer qualsevol, igual que és lògic que puga fer fiscalia, igual que ho pot fer la confederació, igual que ho poden seguir els regants, de quins eren els límits.

I en poc que vam vore que els límits van baixar, vam fer unes trucades per a comprovar si efectivament s'estava tenint en compte eixa situació.
I en el moment que comencem a treballar amb la mateixa junta per a restablir la situació, les accions derivades de la fiscalia no van tindre efecte en la recomposició de la situació.

Perquè, com vostés voran, en juliol se van complir els límits que estableix l'ordre, que van ser quan van començar les comunicacions en fiscalia.
Fiscalia se comunica, perquè veu que en juny efectivament, a finals, eixos últims dies de maig i durant juny, doncs sí que s'estava baixant sobre eixos límits.

I és la temporada en què nosaltres, junt amb la junta, treballem perquè la situació torne a la normalitat, en base als límits acordats en eixa ordre.
Per tant, per això diguem que és puntual i perquè no tenim un altre antecedent que eixos límits no s'hagen complit.

Però el que nosaltres sí que podem fer, i això és el que li vam explicar a la mateixa junta, els marges que tenim en cas que siga una cosa reiterada i no puntual, i no hi haja una voluntat efectivament d'arribar als límits establerts, és agafar el comandament de la situació, perquè la llei ens ho permet.

No hem hagut d'arribar a eixe punt, i per tant, contemplar possibles multes o altres accions no és de moment una qüestió que en conselleria hagem contemplat.
Perquè tenim l'oportunitat de fer una execució forçosa en cas que s'haguera d'agafar el control sobre les comportes.

Però és que no hem hagut d'arribar a eixa situació, la qual cosa jo vull agrair a tot el món.
També als agricultors i agricultores que no han hagut d'arribar a ninguna situació d'estes.
Per això, jo crec que encara se fa més evident que ha sigut un episodi puntual i per tant no hi ha hagut una voluntat d'alterar l'ordre i els límits establerts.

Això ho dic per a qui ha mostrat… Descartar que això en un futur poguera vindre.
Jo, els futuribles, no sé, però crec que, com que no hi ha voluntat de ninguna de les parts de no tindre una sostenibilitat en el parc de l'Albufera, doncs a la millor no hauríem d'arribar a estos extrems, ni de bon tros.

Per tant, això per començar.
Després, en açò contestava també al senyor Ciscar, que efectivament comptem amb els agricultors.
Sí, però no sé tampoc hi ha obsessió de contraposar els agricultors amb ecologistes, etcètera.

Jo crec que tots tenen un interés comú, i en els seus discursos també, que és fer prevaldre l'atenció al parc i les condicions de sostenibilitat, de nivells, de qualitat, etcètera, que ha de tindre el parc.
I, si volem, podem coadjuvar tots els interessos.
Per tant, no estan contraposats.

I ja li dic que en mi van a tindre els agricultors i agricultores una persona completament aliada dels seus interessos, i comptant també i per descomptat també són gent que pot orientar.
I les veritats absolutes i les respostes no les tenim nosaltres sempre.

Voldria contestar també a la senyora Ferrer i la senyora Gascó.
Hi ha dos evidències.
Una, que el parc està millor que fa molt de temps, i això fins i tot els mateixos membres de la junta de desguàs ho diuen.
Fa molt de temps que el parc no estava en les condicions en què està ara, i ha sigut per una molt bona planificació, organització, diàleg, mesures, etcètera, que han fet tots, també conselleria.

Això és una evidència, i n'hi ha una altra, que és que tenim un problema de cabdal.
I la conselleria també ha preparat per a obtindre fins a huit hectòmetres cúbics que estiguen no condicionats, efectivament, fora dels possibles estalvis de reg, que podria autoritzar demà mateix la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

En 2019 se'n rebran quatre, en 2020 ja en poden vindre huit.
I és determinant.
Això precisament, assegurar-nos de rebre este cabdal d'aigua és determinant per al bon estat de l'Albufera.
I això depén que la confederació ho autoritze i done el vistiplau.

Igual que moltes de les inversions que estan pendents que fins i tot se resolguen qüestions contencioses del ministeri, però que són inversions que estan ahí i que en el moment que se resolguen faran millorar, i molt, la qualitat, l'estat actual de l'Albufera.
Millorat, ja dic, sobre la situació d'uns anys enrere.

Però jo els puc assegurar, estic confiada, estic esperançada i vaig a treballar en això, que esta legislatura siga molt significativa per a l'estat de l'Albufera.
Que hi haja un abans i un després.
Ja dic, una posició que és molt millor que anys anteriors, però que no és la que desitgem, no és la situació perfecta, no és l'escenari perfecte.

I per això, necessitem la complicitat sobretot de l'estat en inversions que s'han d'escometre i altres que estan bloquejades, a falta que se resolguen en un àmbit administratiu.
I altres que són d'acordar fer eixes aportacions de cabdals ecològics del Xúquer a l'Albufera.

I eixes són les línies de treball, al marge del dia a dia de la mateixa gestió, açò serà molt determinant.
Per això, quan el senyor Del Pozo fa preguntes, jo li conteste… Per cert, nosaltres hem tret mig milió d'euros per a la reparació de motes este any.
Vull dir, la conselleria invertix en això.

Igual que l'ajuntament ha d'invertir, igual que els regants, els agricultors han d'invertir.
Açò és una comunió d'inversions.

Com ajudem a la bona gestió?
Ja li ho he contestat.
Si és que no solament fins ara ha sigut una molt bona gestió que ha millorat l'estat de l'Albufera, sinó que anem a treballar que hi haja un salt de qualitat enorme en esta legislatura.

Se supervisa la gestió de la junta de desguàs?
No sé si el concepte supervisar és el més adequat.
Però, vosté s'adona que si el 27 de maig és el dia que comencen a baixar els nivells i el 29 de maig és la primera trucada, efectivament estem implicats que l'ordre, els límits estiguen complint-se?

És evident, i ja dic que hi ha comunicació constant, i una bona comunicació amb la junta.

Vam donar lloc que la fiscalia actuara abans que la Generalitat?
No.
Si la primera actuació de la Generalitat és del 29 de maig, amb eixa comunicació, i fins al 3 de juliol no arriba l'escrit de fiscalia, és evident que no.
I ja li dic que és que en juliol, quan hi ha està comunicació, en juliol ja s'han restablit els límits i, per tant, hi ha un treball previ que no l'ha fet fiscalia, ni l'hem fet nosaltres a reacció de fiscalia.
L'hem fet per iniciativa pròpia de la conselleria.

¿Vostés acusen la junta de desaigüe o pensen que la junta de desaigüe ha fet una mala gestió?
Nosaltres entenem que açò és un episodi puntual i, per tant, no hem de pensar que hi ha una mala gestió.

Diu: «I en el temps serà una cosa recorrent açò?
» Jo espere que no.
Perquè si és una cosa recorrent, aleshores sí que hi ha una mala gestió, però jo no puc afirmar que hi haja una mala gestió quan és un episodi que entenem que és puntual.

No té res a vore l'episodi de botulisme del Tancat de la Pipa amb el que estem parlant ara.
No te res a vore i jo crec que la setmana passada en les Corts ho vaig aclarir.
I, de fet, els informes tècnics el que diuen és el que el més segur és que fora un au que estiguera malalta i que morira en el tancat de la Pipa i produïra el brot de botulisme.

I, quines accions?
Ja li vam explicar que segurament en eixa reunió que se faça tècnica d'ací a finals d'any és molt probable que se decidisca fer assecats durant uns quants anys, perquè aixina evitarem poder tindre repeticions d'episodis de botulisme i vostés, ja els dic, perquè crec que els interessa, seran informats de les decisions que prengam, i eixa és la part tècnica que assegura o que fa més… factible que no se reproduïsca cap brot de botulisme, llevat que siga una qüestió accidental.

És a dir, si nosaltres fem eixos assecats durant uns anys, probablement tres anys, això farà que puga haver una neteja de la zona, se condicionarà per tal que no hi haja a dia de hui cap resta que puga reproduir el brot.

I que, en tot cas, si en el futur poguera reproduir-se, no haja sigut perquè no hagem fet estes accions que tècnicament se recomanen, sinó perquè hi haja episodis accidentals, com el que ha passat ara i que no solament ha passat en el tancat de la Pipa, sinó que en altres espais naturals de la Comunitat Valenciana i en Espanya han hagut brots de botulisme i en alguns casos molt més greus que els que hem tingut ací.

I, efectivament, les inversions.
Clar, les nostres pròpies i les que han de vindre.
Anem a treballar perquè les pròpies les tingam i les de les altres administracions, sobretot les de l'estat, arriben a l'Albufera.

I acabe amb el representant de Vox amb una qüestió que estic d'acord.
No se va a treballar en un bon estat de l'Albufera si se fa per imposició en volta de per acord.
Estic d'acord.
Efectivament, haurem de trobar acord, que, com ha dit el senyor Ciscar, és molt ample.
Ell ahí ha introduït un element, també el sector turístic, ¿veritat?
, doncs també és un sector que està present en l'Albufera i en el qual també haurem de vore com compaginar que l'Albufera siga un entorn que també se puga disfrutar des d'un àmbit turístic, però que l'àmbit turístic no s'interpose en el bon estat de l'Albufera.

Doncs bé, igual estem parlant de pescadors, que d'agricultors, que de caçadors, que d'ecologistes, que d'administracions, que xiquets i xiquetes, fills de vostés i de molts altres, que estic convençuda que gaudiran per molt de temps de l'Albufera i que cada any serà millor esta Albufera per als nostres xiquets i xiquetes.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

No sé si algun grup vol fer… ¿Alguna pregunta más?
¿Algú més demana la paraula?
Els tres de l'oposició.
En teoria, és una qüestió excepcional per a fer repreguntes molt concretes de tot el que s'està parlant.

Si no tenen inconvenient, donem dos minuts per cada grup per fer estes preguntes concretes, començant pel Grup Ciutadans.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias por sus respuestas, señora consellera.

Desde el grupo parlamentario queremos tenderle la mano para trabajar por el bien del medio ambiente y, en este caso, por bien de la Albufera de Valencia, para que este paraje natural siga siendo mágico y lleno de biodiversidad.

Queremos, señora consellera, que se moje en todo lo que le compete al medio ambiente.
Como le decía en mi intervención previa, usted, como consellera y en virtud de Estatuto de autonomía, tiene la obligación de actuar para proteger el medio ambiente, la biodiversidad biológica, los procesos ecológicos y otras áreas de especial importancia ecológica, según el Estatuto de autonomía.

Que no le tiemble el pulso a la hora de tomar decisiones complicadas que no satisfagan a todas las partes.
Si no actuamos ya, puede ser demasiado tarde.
Debe de buscar la armonía de todos los afectados, pero sabiendo qué es lo prioritario.
No podemos permitir la inacción.
No puede permitir que no se tomen decisiones responsabilizando a otros.

Consideramos que la conselleria debe utilizar sus potestades cuando sea conveniente, debe hacer uso de su competencia para depurar responsabilidades, utilizar su potestad tanto sancionadora como de control y máxima responsabilidad jerárquica en el gobierno de la comunidad para evitar tanto la acción como por omisión, tanto aquello que perjudique al medio ambiente.

Aprovechando que está hoy aquí para nuestra querida Albufera, quiero preguntarle por otros temas que también le afectan.
Si usted hace el favor contestarlos, le agradecería.
Son simplemente dos preguntas: ¿Por qué se prohibió recientemente la 53 edición de la travesía de la Albufera en piragua?
Y, ¿qué medidas se están tomando para evitar el vertido de residuos a la Albufera y qué medidas se están tomando para retirar residuos?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Del Pozo.

En qualsevol cas, la consellera ha de contestar del motiu de la compareixença perquè segurament no té la informació exacta, (veus) tota la informació que convindria donar en esta comissió.
Aleshores, ho deixe al seu parer.

Té, per temps de dos minuts, la paraula el senyor Aguirre.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias.

Yo, efectivamente, creo que es el buen camino, el de considerar escuchar tanto a los agricultores como a los pescadores, los cazadores y a ese entorno que vive allí en el parque y que aprovecha continuamente el parque natural.

También lo que ha comentado de involucrar la Confederación Hidrográfica del Júcar con estos aportes que son necesarios.

Lo que sí que me gustaría recordar o refrescar o ver si nos lo puede contar, la posibilidad de recuperar la figura del director del parque, que tradicionalmente existía y que es una plaza que lleva muchos años vacante, y que podría ejercer de esas funciones de portavocía y de…, vamos, de informar a usted y a todos nosotros, claro, de las necesidades, las peculiaridades y lo que vaya ocurriendo allí.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Aguirre.

Per dos minuts té la paraula el senyor Ciscar.

El senyor Ciscar Bolufer:

Gràcies, senyor president.

Jo el que he dit i, si no ho dit, era la meua intenció i, per tant, ho dic ara, és no comptar només, només en l'opinió dels ecologistes.

Jo no (inintel·ligible) … ningú.
Simplement que l'opinió dels agricultors pot ser molt, molt, molt valuosa en la gestió.
I, a més, sempre dic que els millors ecologistes de la Comunitat Valenciana són els agricultors de la Comunitat Valenciana.

I quan dic condemne als agricultors, doncs, per exemple, en el tema que li vindrà prompte de la crema de la palla de l'arròs procedent dels cultius de l'Albufera, ahí hi ha un problema que caldrà solucionar conjuntament amb ells.
Jo sé que ells estan molestos per allò de haver d'eliminar vegetació perquè l'aigua circule, quan ells porten fent una gestió que crec que és bona durant molts anys, que se'ls escolte.

I és cert que l'Albufera està millor que en altres moments i jo ahí sí que m'agradaria dir que això és així des de l'any 2012.
I, com jo he sigut conseller del ram, perquè no parega que ho dia, vull citar a Antoni Marzo, exdirector general de Medi Natural i Avaluació Ambiental en l'anterior govern del botànic, que en maig de 2019, en maig de 2019 ell va dir que el llac «acumula su séptimo año de mejora».
Perquè el 2019 siga el séptimo año de mejora vol dir-se que ha començat set anys abans, és a dir, en el 2012.
I amb açò vull reivindicar el que s'ha fet pels governs anteriors, perquè crec que és de justícia.

Y, bueno, señor Pineda… (veus) -sí, que no lo veía- simplemente decirle: no le importe coincidir más veces conmigo, que seguro, seguro le irá bien.

I ja per a acabar, a la senyora consellera, ja sé que no és objecte de hui, però per si té informació d'un tema que és molt important, que és el pla rector d'usos i de gestió: ¿quina previsió tindria?
Només si té la informació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ciscar.

Li he permés fer l'al·lusió al company perquè sabia que no tindria després més repercussió, però sí que agraïsc que els portaveus no facen referència a altres companys, perquè si no, podem obrir un debat que crec que no és l'objecte d'esta comissió i d'esta compareixença.

Té la paraula, senyora consellera, per a intentar contestar o per a contestar el que vullga respecte a tot el que s'ha plantejat.
 

La senyora consellera d'Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica:

Amb algunes preguntes que segur que podran vostés registrar per escrit i contestar-los sobre si ha sigut per una qüestió dels temps en els quals se registren les peticions per a les proves esportives o per les condicions en les quals se plantegen eixes proves esportives, que vostés saben de sobra que en molts paratges naturals, etcètera de la Comunitat Valenciana no solament és una qüestió de voluntat o no, sinó que se regix per informes tècnics, informes tècnics dels directors dels parcs, perquè la figura de directora del parc està ocupada, però hem de repassar esta història.

És a dir, antigament en els governs del Partit Popular se feien nomenaments d'eixos càrrecs i en el govern del botànic I se feu una modificació de la llei perquè eixes direccions dels parcs eixiren a concurs entre els funcionaris i se cobriren per lliure concurrència entre els funcionaris en eixos processos d'oposició.
I, per tant, eixa és la qüestió.
Eixos processos d'oposició han eixit i s'han cobert els que s'han pogut cobrir i els altres, si no s'han cobert, de manera interina estan i s'aniran cobrint quan eixos processos d'oposició tinguen qui se presente i, per tant, concórrega.

Però hem de partir de la història…, per tant, quan el senyor Aguirre dia allò de recuperar, no sé si se referia a recuperar les figures dels antics governs del Partit Popular o, efectivament, anar cobrint eixos processos.
Però que sàpiguen vostés que hi ha un canvi substancial entre fer nomenaments o fer concurrència, oposicions, per a els directors dels parcs.
I ara mateix hi ha una directora del parc.

El tema de la crema de la palla.
Jo crec que el senyor Ciscar sap també que quan dic que el cabal és fonamental també és per a açò, eh?
, amb la qual cosa eixos acords amb la confederació i eixes autoritzacions, per fi, de la confederació que puguen garantir major cabal també ajudaran a esta qüestió.

Però jo crec que el senyor Ciscar també sap que estos últims anys en esta qüestió s'ha treballat, i molt, per part de conselleria per a arribar a acords.
I que han hagut acords que han sigut importants que s'estan executant, que se fan reunions constants, que, de fet, ahir mateix hagué una reunió de conselleria i per tant… I, a més, hi han mètodes que volem anar introduint per a ajudar als agricultors en esta qüestió.
I és una cosa en la qual s'ha pres molt la iniciativa per part de la conselleria perquè no fóra un tema que s'enquistara i un problema recurrent, sinó intentar trobar solucions, lògicament des d'una visió, ja dic, de garantir el bon estat de l'Albufera i vetlar a la vegada perquè siga equilibrat en els interessos dels agricultors i agricultores.

Els entorns naturals del nostre territori, siga quina siga la seua catalogació, siguen parcs naturals o altres, han tingut una deficiència de programació en els seus plans d'usos, que esta conselleria va iniciar i que molts d'ells estan per culminar esta legislatura.

Però vostés saben que hi havia qui no tenia pla de gestió d'usos, qui en tenien obsolets i, per tant, tot eixe treball s'ha hagut de fer des d'una visió completament global.
I això s'ha fet des de conselleria amb uns recursos humans bastant escassos per a la magnitud, i en l'Albufera s'està treballant en ell.
Perquè precisament l'Albufera és un pla molt més complex que en altres entorns naturals que hi ha en el nostre territori que lògicament la seua gestió és molt més fàcil i els usos dels mateixos no són tan complicats, perquè són A, B i C.
Però, en canvi, en l'Albufera precisament, i estem parlant de la quantitat d'usos que té, perquè té vinculació amb molts interessos, eixe pla de gestió equilibrat a més amb els usos, que no són el mateix que en un altre parc natural, com puga ser el Fondo d'Elx o altres, doncs és molt més complex.

Però que esta conselleria que jo herede diguérem del primer botànic al segon botànic ha fet un gran treball tècnic per a avançar sobre qüestions que eren, ja dic, o la falta d'eixos plans o la caducitat lògica perquè havien plans que són de 1997 o per ahí.

Per tant, home, vosté que ha estat en el govern jo crec que podria haver-se interessat més per esta qüestió, en tot cas, i haguera animat als anteriors consellers de medi ambient per haver pogut avançar.

Sobre els abocaments, etcètera, ens ajudarien molt les obres del col·lector oest, que és el que estem exigint també al ministeri.
Estem treballant perquè es puguen fer eixes obres perquè, en definitiva, això ajudarà també i molt.

I acabe dient-los, miren, deien que es puga prendre decisions per part de conselleria que inclús no satisfacen totes les parts però que tingam en compte que tenim potestat sancionadora, de control, etcètera, i que a la vegada es vetle perquè n'hi haja un diàleg i un acord.
Jo el que crec és que cal treballar, primer, pels acords, i, després, aplicar efectivament el que la llei ens permet, que és el que els he dit, agafar els comandaments de la situació quan la situació o estiga descontrolada o n'hi haja una intenció de vulnerar les normes.

Però, a dia d'avui, jo crec que hem pogut treballar -i aixina continuarem- des dels acords i que en els moments puntuals on n'hi ha hagut algun tipus de situació adversa, o puntual, o etcètera, des de l'acord hem recompost la situació, hem reconduït i hem fet, fins i tot, normes que garantixen el bon estat de la Albufera.

Aixina anem seguir; ara bé, en cap cas és una renúncia que la conselleria, i això ho sap la junta, ho saben vostés, ho sap qualsevol, no és una renúncia que en un moment donat la conselleria exercisca les accions que considere, perquè l'objectiu final és que l'Albufera mantinga el seu equilibri ambiental i puga garantir-se la biodiversitat d'este parc natural.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Doncs, moltíssimes gràcies, senyora consellera, per la seua compareixença.

Bé, com que als segons punts n'hi ha dues esmenes, i crec que algun grup ha demanat una miqueta de temps per a negociar a vore si s'arriba a acords, suspenem per deu minuts la comissió exactament i tornem a les 17:25, vinga, dotze minuts.

Gràcies.

(Se suspén la reunió a les 17 hores i 13 minuts)

(Es reprén la reunió a les 17 hores i 38 minuts)

Proposició no de llei sobre la posada en marxa de la infraestructura del transvasament Xúquer-Vinalopó, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 861, BOCV número 22)

El senyor president:

Estan tots els portaveus i les portaveus?

Reprenem en la primera PNL que s'havia de debatre.
S'ha arribat a un acord de tots els grups, tenim un text transaccional, que vaig a passar a llegir perquè conste en acta.
I hem acordat entre tots els grups que es farà un torn de tres minuts per a fixar la posició perquè cada grup diga el que vullga en l'explicació de vot.
Gràcies, vicepresidenta.
S'intervindrà de menor a major.

Procedisc a la lectura:

«Les Corts instan al Consell a instar al Gobierno de España:

«a) Garantizar la asequibilidad de las aguas trasvasadas a través del trasvase Júcar-Vinalopó por medio del cumplimiento del artículo 55 y el apéndice 13 de la normativa del Plan hidrológico de cuenca 2015-2021; y apruebe un esquema de repercusión de costes de las aguas trasvasadas que excluya los costes de amortización de la infraestructura del trasvase del conjunto de los costes, a repercutir a los usuarios destinatarios de las aguas trasvasadas.

»b) Realizar las inversiones necesarias para reparar la balsa de San Diego, que debería hacerse empezando en 2016, según el programa de medidas del Plan hidrológico de cuenca del Júcar 2015-2021, con la finalidad de que esté operativo lo antes posible.

«c) Aplicar un plan de sustitución de extracciones de aguas subterráneas de los acuíferos en mal estado del Vinalopó para usos agrícolas con agua del trasvase del Júcar-Vinalopó, con el objetivo de revertir la situación de sobreexplotación de las aguas subterráneas y alcanzar los objetivos ambientales del Plan hidrológico de cuenca del Júcar 2015-2021.

«2.
El Consell rendirá cuentas del grado de cumplimiento de esta resolución en el plazo de dos meses.
»

Bien, por tiempo de tres minutos… ¡Ah!
es verdad.
Passem a votació.
Vots a favor?
Unanimitat.

Bé, té la paraula el senyor Aguirre, per Vox.
(Veus) De menor a major, ah, correcte.
(Veus) Molt bé, disculpen.

Té la paraula la senyora Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, senyor president.

Sí, agraïm l'acceptació de l'esmena i l'aprovació de l'esmena transaccional perquè, efectivament, el plantejament inicial trobàvem que era incorrecte, ja que en la seua lectura semblava que hi havia, es pretenia eximir del pagament de les infraestructures del transvasament als usuaris, perquè s'ha dut a terme un canvi en el projecte de la presa d'aigua de Cortes a l'assut de la Marquesa.
Això, efectivament, no és així, i per això s'ha presentat esta esmena que matisa l'afirmació.

I el que sí que estem tots d'acord és que cal exigir al Govern d'Espanya l'exempció del principi de recuperació de costos respecte a tota la inversió del transvasament Xúquer-Vinalopó, sobre la base del que es preveu fer en l'article 9 de la Directiva marc de l'aigua, i en la nostra llei d'aigües també.

Pel que sabem, la consellera va tractar ja este tema en la ministra, Teresa Ribera, el 27 d'agost en una reunió.
I és una de les principals reivindicacions del Consell en matèria d'aigua, crec que a dia d'ara, d'avui, no hi ha hagut encara resposta.
Però confiem que la consellera continue fent pressió sobre aquesta qüestió, perquè tots els grups ací presents som molts conscients de la necessitat, efectivament, com ha plantejat inicialment el Partit Popular, que esta qüestió es resolga el més prompte possible perquè té una repercussió en els costos enorme i insostenible per als llauradors del sud de la Comunitat Valenciana, entre d'altres de la comarca de la qual jo provinc, la Marina Baixa també, i sabem que és fonamental aconseguir… Jo crec que este posicionament unànime dels grups parlamentaris que estem ací mostra esta voluntat i esta preocupació per part de tots els representants de la ciutadania.
Jo crec que ens podem alegrar de tindre una veu unànime front al ministeri.
I crec que al final esta transaccional el que mostra també és esta reclamació al Govern d'Espanya per a resoldre el més aviat possible aquesta qüestió, de la qual depenen, ja no sols els llauradors, sinó que el futur de les comarques del sud de la Comunitat Valenciana.
Perquè l'agricultura sabem que és un pilar en l'economia de les comarques que són dependents de l'efectivitat del transvasament.
I el preu just per a poder arribar a regar els nostres cultius és una condició essencial perquè puguen ser viables estes explotacions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

Té la paraula el senyor Aguirre.

El senyor Aguirre Larrauri:

Gracias.
Buenas tardes otra vez.

Efectivamente, estamos de acuerdo todos en fomentar unas infraestructuras hidráulicas.
Lo que pretenderíamos es incluso que se llegue a formar una red de autopistas del agua por todo el territorio nacional español, bajo el principio de solidaridad y del bien común.
Un plan que desde el respeto a la sostenibilidad de los recursos hídricos y de los ecosistemas permitan una gestión eficiente del agua.
Un plan que contemple los embalses y microembalses necesarios que garanticen los trasvasen y aseguren la interconexión de todas las cuencas para paliar el déficit hídrico que se produce en determinados lugares de España.

Vox considera que es necesario apostar por todas las medidas que ayuden a asegurar el abastecimiento necesario del agua para el sector agropecuario español.

Consideramos que debemos contemplar la modernización del regadío para fomentar el ahorro del agua, la utilización, depuración de aguas residuales, los recursos subterráneos, cesión de sobrantes mediante trasvases de cuencas excedentarias hacia cuencas deficitarias, siempre que cuenten con el consenso social y técnico de las diferentes partes.

Somos conscientes que el agricultor necesita agua en cantidad, suficiente, de calidad y a un precio que pueda asumir, especialmente teniendo en cuenta la situación de crisis que viene sufriendo el sector.

Vox apoya la derivación de aguas desde el Ebro a la provincia de Castellón, por ejemplo, utilizando parte de la infraestructura ya existente, y de esta manera se liberarían otros recursos que podrían destinarse a la cuenca del Vinalopó.

Por lo tanto, en el caso que nos ocupa, queremos lo mejor para todos los regantes, los del Vinalopó y los de la Ribera.
Estamos a favor del trasvase Júcar-Vinalopó y somos partidarios de que, una vez el Gobierno de España acordara en su día el cambio de toma trasladándolo al azud de la Marquesa, no suponga ningún incremento del coste del agua para los regantes del Vinalopó, ya que además fue una decisión política.

Las diferentes administraciones competentes en cualquier caso deberán velar porque la calidad de esas aguas sea la máxima.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Aguirre.

Tiene la palabra la señora Ferrer, por tres minutos.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el transvasament Xúquer-Vinalopó és una infraestructura que ha de servir per a revertir la situació de sobreexplotació, del mal estat quantitatiu dels aqüífers, sobretot de l'Alt i Mitjà Vinalopó.

És una infraestructura que es va fer per part del Govern d'Espanya, que té una basa que està trencada des de 2010.
En el 2012 se va buidar per vore on estava la rotura i com s'anava a arreglar.
En el Pla hidrològic de conca del Xúquer de 2014 ni apareixia eixa obra de reparació.
En 2015-2021 sí que apareix.
Havien de començar-se les obres en el 2016.
Estem quasi arribant a finals de 2019 i encara ni se li veu ni se li espera.

Per això considerem que, a més a més de fer assequible l'aigua del transvasament per a poder fer efectiva eixa substitució dels bombejos d'aigües subterrànies per a usos agraris per part d'aigües del transvasament, implica excloure els costos d'amortització de la infraestructura, del total de costos a repercutir als usuaris, als regants destinataris de les aigües transvasades, per fer efectiva eixa substitució.
Això contemplat en la Directiva marc de l'aigua, en l'article 9.
Està contemplat en l'article 111 de la llei d'aigües.
Està contemplat en l'article 42 del Reglament de planificació hidrològica.
Està contemplat en l'article 55 i l'apèndix 13 de la normativa del Pla hidrològic de conca del Xúquer 2015-2021.
I la pregunta és: per què el Govern d'Espanya no ho ha fet?

Des de la conselleria, tant en la legislatura anterior com en aquesta legislatura, i concretament l'última reunió que va tindre la consellera amb la ministra de Transició Ecològica el 27 d'agost, li va tornar a traslladar la necessitat de fer viable l'ús de les aigües transvasades, però al mateix també de fer les inversions que pertoca perquè eixe emmagatzematge d'aigua transvasada es puga portar a terme.
I a més a més s'ha d'aplicar el Pla de substitució d'extraccions perquè eixes aigües transvasades complisquen els fins mediambientals i de futur per a tota la comarca del Vinalopó.

Per tant, nosaltres en això hem estat d'acord, estem d'acord i estarem d'acord, i celebrem la unanimitat en aquesta iniciativa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Ferrer.

Té la paraula la senyora García Guasp, per tres minuts.

La senyora García Guasp:

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señorías.

¿Qué ha pasado en los últimos veinte años?
¿Hacemos memoria?
No me pueden negar la ineficacia de los gobiernos para poner en marcha el trasvase.
Se ha producido un importante gasto de dinero público en una actuación hoy inoperante y con una situación administrativa irregular, por culpa de las disputas partidistas de los gobiernos del PP y del PSOE.

El trasvase del Júcar-Vinalopó lleva más de veinte años esperando ver la luz, pero la utilización partidista ha dejado, como siempre, a los que más lo necesitan, los agricultores valencianos, como los principales damnificados.

Necesitamos contar de una vez por todas con un pacto nacional por el agua que ponga las líneas básicas para una política hídrica sostenible.

El plan inicial estaba concebido para transferir 80 hectómetros cúbicos anuales.
Solo ha llegado al Vinalopó el 7,2 % de la cantidad inicialmente prevista.

No podemos seguir demorando el funcionamiento efectivo del trasvase.
No podemos dejar tirados a los regantes y usuarios del Vinalopó durante más tiempo.

Nos parecía completamente equivocada la decisión del Ministerio para la transición ecológica del gobierno socialista.
Querer repercutir en los regantes el coste de amortización significaba dejar tirados a quienes más lo necesitan.

Nos alegra saber que la consellera no tiene previsto aplicar principios de recuperación de costes y que haya anunciado la creación de una comisión de trabajo.
Esperemos que sea pronto y que resulte efectiva, porque va a expirar el plazo de poner solución a este conflicto.

Señorías, tengamos presente que en este trasvase se ven afectados miles de ciudadanos y usuarios, que el agua es necesaria para la vida de las personas y debemos luchar todos juntos, como hoy, porque para eso han puesto la confianza en nosotros.
No podemos remar en diferentes direcciones, porque nuestro interés debe ser único: los ciudadanos.

Señorías, lo que no vamos a permitir desde Ciudadanos es que la demora de los gobiernos en su gestión redunde en el perjuicio de los usuarios.

Por todo esto, Ciudadanos votará sí a la exclusión del sufragio de los costes por parte del usuario.
Sí a la realización de las inversiones necesarias para reparar la balsa de San Diego.
Sí al plan de sustitución de extracciones de aguas subterráneas de los acuíferos en mal estado.
Y exigimos a los partidos de gobierno implicados -PSOE en el ministerio y Compromís en la conselleria- que se pongan manos a la obra para buscar una solución efectiva y urgente.

No se puede demorar más.
No se puede politizar más este asunto.
Si hay voluntad política la solución llega rápido.
Está en sus manos, socios del botànic, que la solución llegue pronto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora García.

Ahora tiene la palabra, por tiempo de tres minutos, el señor Ciscar.

El senyor Ciscar Bolufer:

Moltes gràcies, senyor president.

Yo quiero, en primer lugar, saludar a los representantes de la Junta Central de Usuarios del Vinalopó i l'Alacantí y Consorcio de Aguas de la Marina Baixa, que están aquí porque es un tema que les preocupa enormemente, porque es cuestión de vida o muerte que esto se pueda solucionar, de vida o muerte para muchos cultivos, para muchos agricultores.

Yo quiero empezar con una matización: no es que hemos corregido un error de la PNL con la transaccional, un error en relación al cambio de toma, no.
Vamos a ver.
La transaccional es un acuerdo al que hemos llegado entre todos y por el que nos tenemos que felicitar, porque la mejor manera en la que podemos ayudar a los usuarios del Vinalopó es precisamente con un acuerdo unánime de todos.

Pero también quiero recordar que ese cambio de toma, con independencia de lo que cada uno piense de qué toma es mejor o no, pero es evidente que ese cambio de toma supuso un incremento en los costes, por… había que elevar el agua, hay que elevar el agua 700 metros, más cantidad de energía, la toma era más larga, más metros de obra.
Eso elevó los costes.

Aun así, en el año 2007-2008, el ministerio de medio ambiente de entonces, con el cambio de toma, elaboró unos folletos donde decía que en 2009 el precio del agua sería de 0,19 â¬/m3.
Claro, se suponía que es que no se iba a repercutir el coste de amortización de la toma.
En realidad, hasta ahora es que no lo ha contemplado ningún Gobierno de España.
Es la primera vez que nos hemos encontrado con este problema.

Entendemos que la posición del Gobierno de España se debe exclusivamente a una cuestión financiera de Acuamed, pero, claro, no puede ignorar Acuamed o el Gobierno de España que es que el precio que pretenden, 0,35 â¬/m3, con ese precio es imposible cerrar un convenio.
Los regantes, los usuarios nunca cerrarán un convenio.
Y entre tanto, sobreexplotación de acuíferos y 50.
000 hectáreas que necesitan de una manera acuciante agua para regar.

Y realmente este es el sinsentido del tema que estamos tratando.
Este trasvase nació en el año 2004 para salvar, como se ha dicho, los acuíferos del Vinalopó muy sobreexplotados.
A día de hoy, año 2019, con la toma en disposición de ser utilizada, no llega ni una gota de agua del trasvase y se siguen sobreexplotando los acuíferos.

Claro, con tal situación, si no hay convenio, Acuamed va a seguir pagando los costes de amortización de la infraestructura sine die y los regantes sin agua para regar y los acuíferos sobreexplotados.

Por lo tanto, es una cuestión de lógica.
Si Acuamed nunca va a recuperar los costes de amortización de los usuarios, porque a ese precio no se va a firmar ningún convenio, ¿no sería más coherente que Acuamed lo asuma directamente, llegue a un acuerdo con la junta central de usuarios para la firma del convenio y cese la sobreexplotación de los Acuíferos?

Dicho de otra manera, entre la cuenta de resultados de Acuamed y la sobreexplotación de los acuíferos y el grave daño ambiental que eso está generando, ¿qué es más importante?
Bien.
Yo celebro que todos aquí hayamos pensado que lo más importante es la recuperación de los acuíferos.
Y a eso es a lo que obedece esta transaccional, a poder solucionar este problema y que los regantes del Vinalopó puedan dormir por las noches porque tienen asegurada el agua a un precio que puedan pagar.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Gracias, señor Ciscar.

Y, bien, para cerrar el turno, por tiempo de tres minutos, tiene la palabra el señor Pinedo.

El senyor Pineda Cuenca:

Bueno, yo también quiero saludar a los representantes de la junta central de usuarios, que están aquí presentes con nosotros.

Y la verdad es que también todos hemos podido comprobar durante este verano, ellos mismos, que hay voluntad política en el Botànic.
De hecho, la consellera se ha reunido con ellos y ella misma ha comentado que está a favor de la exención de los costes de amortización.

Por lo tanto, esto se ha convertido en una acción de gobierno.
Aunque nosotros podamos colaborar e instar al Consell a que se haga lo que pone la propuesta de resolución, pero realmente el Botànic ya está actuando.
Y, por lo tanto, yo creo que lo que hemos hecho a la hora de hacer la transacción, yo creo que es… la hemos enriquecido la propuesta del Partido Popular.
Yo creo que de esta forma también avanzamos más, insistiendo en lo que es la reparación de la balsa de San Diego, que también está ahí y debería haberse reparado ya.

Yo creo que ahora en este momento el objetivo prioritario es resolver el déficit hídrico que hay ancestral en esta comarca del Vinalopó.
Es imprescindible dejar de extraer agua de los acuíferos para regar, para que estos se puedan recuperar.
Y, en definitiva, esto… se evitaría así la sobreexplotación de estas masas de aguas subterráneas.
Y esto lo que se ha convertido, probablemente, en el principal problema medioambiental del Vinalopó.
Por lo tanto, lo que es imprescindible es poner en marcha el trasvase cuanto antes.

Estamos de acuerdo en que, bueno, el cambio de toma, efectivamente, ha supuesto que haya incremento costes, un incremento de tiempo y que, por lo tanto, haya habido una serie agravios.
Pero es verdad que aquí lo que ha primado, sobre todo no ha sido un capricho sino que ha sido una serie de informes técnicos, que ha primado lo que son los intereses medioambientales.
Y ahí es donde está el cambio.

Creo que debemos estar todos de acuerdo en que aquí no hay un capricho de un gobierno determinado, de un signo determinado, sino que hay una serie de informes técnicos que hacen que prevalezca lo que son los intereses medioambientales.

Por lo tanto, yo creo que la conselleria ya ha trasladado al Gobierno de España la necesidad de aplicación de la excepción que plantea, como se ha dicho, la directiva marco, la ley de aguas y que el Júcar-Vinalopó cumple con estos requisitos, también del plan hidrológico, para que se aplique la exención de los costes de amortización y que todos los usuarios aquí presentes se puedan beneficiar de ello y, como consecuencia, la puesta también en marcha de este trasvase y, por lo tanto, también de los beneficios medioambientales que esto va a suponer con la recuperación de los acuíferos que tanto lo necesitan.

Es importante seguir con la acción política, la acción política nuestra, que es la de instar a que la conselleria inste al gobierno a que esto… realmente elimine estos costes de amortización.
Y como ha dicho, como ha dicho la consellera, si los acuíferos son de todos, si es necesario recuperarlos, creo que todos hemos de aportar y no únicamente los regantes.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

(Veus) Gracias, señor Pineda.
Disculpen, que estábamos aquí aclarando un aspecto.

Proposició no de llei sobre la dignificació del sector cinegètic de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 863, BOCV número 22)

El senyor president:

Muy bien.
Finalizado el debate de este punto, pasamos al punto número 4, que es la presa en consideració de la proposició no de llei sobre la dignificació del sector cinegètic a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

A esta PNL s'ha presentat una esmena dels grups Socialista, Compromís i Unides Podem, la número 6.
010, que ha sigut acceptada pel grup proposant de la PNL.

Per tant, hem acordat que les intervencions siguen d'una… (Veus) Exactament.
Farem votació i explicació de vot, de menor a major.

Bé.
Estem totes i tots?
Passem a votació.
Vots a favor?
Unanimitat.
(Veus i rialles)

Molt bé.
Doncs té la paraula, per temps de tres minuts, la senyora Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies.

No sé si serà la tònica habitual en esta comissió, (veus) però em sembla que comencem bé l'activitat d'esta legislatura amb la unanimitat i, sobretot, la voluntat manifesta pels grups parlamentaris en esta comissió d'arribar a consensos.
Consensos importants en l'avanç que afecta a un sector molt important de la població, com són els agricultors i les agricultores, i este que per a nosaltres ha d'enfocar-se sobretot cap al món rural, i una de les moltes formes de treball, però sobretot d'activitats que es poden dur en eixe món rural.

Ens alegrem també que el Partit Popular haja acceptat l'esmena que s'ha proposat des dels tres grups parlamentaris del Botànic, sobretot perquè des del nostre punt de vista, la moció original, presentada pel Partit Popular, mostrava un enfocament oposat al que defensem des del grup parlamentari, el que representa des d'Unides Podem, ja que per a nosaltres la pràctica de la caça i els seus efectes l'entenem com a una activitat lligada al desenvolupament tradicional en les zones rurals i no com un negoci a explotar.

És a dir, en lloc de tractar d'integrar en un tot qualsevol model caça, s'obviaven les implicacions que aquest tipus d'activitat enfocada al turisme d'explotació té sobre la desaparició d'espècies autòctones salvatges pràcticament a tota Espanya i, en concret, ací a la Comunitat Valenciana, sense obviar la implicació, la intoxicació d'aigües i la terra per substàncies com el plom, que pot provocar i que l'agència europea de productes químics, per exemple, ja ha qualificat de risc per a la salut de la població.

En tot cas, per a nosaltres el model destinat a l'explotació turística genera una tensió insuportable per a l'equilibri ecològic, com ha quedat demostrat en diversos estudis, tant europeus com espanyols.

Le soltes i la criança d'espècies per a la diversió d'un grapat de persones generen la invasió d'ecosistemes per part d'aquestes altres espècies invasores introduïdes de forma artificial per a l'explotació turística.
I així mateix genera l'efecte de contaminació d'espècies autòctones o l'extensió de depredadors oportunistes en zones de caça menor.

Per a nosaltres…, vull insistir en la necessitat de veure la caça en un context més ample, com és el de l'equilibri dels ecosistemes.
Insistim també en… Entenem que és una pràctica tradicional en el medi rural i no volem deslligar-la d'eixa visió del xicotet caçador dels pobles.
I no ens veuríem… Per a nosaltres seria impossible el manteniment i el recolzament a iniciatives que donen encara més espai a una activitat industrial, que cada volta s'està industrialitzant més, com és la caça en altres dimensions, diguem-ne.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

Té la paraula el senyor Aguirre.

El senyor Aguirre Larrauri:

Buenas tardes.

También, como no puede ser de otra manera, nos felicitamos de que seamos capaces de ponernos de acuerdo desde la discrepancia, por lo menos que seamos capaces de llegar a puntos en común.

Desde Vox coincidimos en que…, entendemos que el actual gobierno ha maltratado al sector, pero no se pueden omitir los hitos conseguidos durante el gobierno anterior.
Y, por cierto, muy bien aprovechador por el gobierno actual de Los Verdes-Compromís.

De esta forma, recordemos que el día antes de los inocentes de 2004, como si fuera una broma, la Generalidad aprobó una ley de caza que pretendía actualizar la anterior de 1970.
En aquella aprobación que inicialmente supuso una esperanza para la activación del sector cinegético, quedó en eso: esperanzas desechas y engaño a todo el sector.

El Partido Popular, en sus once años antes de su relevo en el gobierno, apenas desarrolló los reglamentos requeridos en la ley.
Solo desarrolló el decreto de vallados, cuya redacción es altamente confusa, el decreto relativo al Consejo Valenciano de Caza, el decreto de funcionamiento de la reserva de Muelas de Cortes, las órdenes de vedas anuales y reguladoras de la caza del conejo, del jabalí y arruí.
En once años, la verdad es que nos parece poco.

Y ¿en qué estaba el PP inmerso?
Por una parte, en sofocar la epidemia de sarna de cabra montesa en el interior de la provincia de Valencia y que supuso la muerte de unos mil animales.
De todos es sabido que el origen fue la falta de regulación de los pastos, la falta de inspección sobre la ganadería doméstica y, sobre todo, la falta de aprobación del plan de ordenación cinegética de la reserva que causó eso: muerte.

Otro de los hitos del Consell gobernado entonces por el Partido Popular fue la extensión, como una mancha de aceite, de la plaga de conejos por toda la Comunidad Valenciana y que durante el gobierno de los verdes ya afecta a casi toda la provincia de Alicante, un tercio de la de Valencia y camino de la cuarta parte de Castellón.

Y ¿eso por qué?
Nuevamente por la falta de planificación cinegética, revisión de capturas, declaraciones… y, sobre todo, descontrol en las sueltas de conejos procedentes de granjas.

¿Cuál es el actual resultado de todos estos hitos del PP y muy bien celebrados por los verdes de Compromís?
Que el número de licencias expedidas de caza en la Comunidad Valenciana, desde la aprobación de aquella ley de 2004, ha caída a una media cercana a mil licencias al año.
En números redondos, se pasó de 100.
000 a 60.
000.

Esto es un indicador claro del resultado de la política cinegética del antes y del ahora.
Si falta atractivo para ejercer la actividad, esta desaparece.
Si además se criminaliza por parte del gobierno pues, además de desaparecer, se impide su relevo.

Y es que la política cinegética de la Comunidad Valenciana en la actualidad está derivando en lo que realmente está adquiriendo más importancia: la caza por razones excepcionales establecido en el artículo 13, que la caza como herramienta de conservación de las poblaciones silvestres de animales, como así esperanzaba la ley de 2004.

El mejor ecologista es el que vive del y en el campo, no el que se viste de verde los fines de semana y espera ser subvencionado entre semana con un despacho en el centro de la ciudad; el que realiza una actividad cinegética en la que además de tenerla como afición también sirve de encuentro con amigos y, además, y con esa actividad en la que rascándose los bolsillos está invirtiendo mucho dinero temporada tras temporada debe ser reconocido o apoyado y eliminar todos los impedimentos posibles para que pueda ser ejercida.

En cualquier caso, desde Vox consideramos adecuada la propuesta.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Aguirre.

Por tiempo de tres minutos, tiene la palabra la señora Ferrer.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, l'esmena que finalment… Li agraïxc a la senyora Díaz l'acceptació de l'esmena que presentàrem.
Bàsicament és el contingut de la resolució 1.
393, aprovada per esta comissió en maig de l'any passat.
És a dir, que era un acord que teníem en la legislatura passada i que continuem tenint i que hem estat desenvolupant en el govern, fent cas del que estàvem dient ací en les Corts.

Per tant, els cinc punts que tenia aquella proposta de resolució són els mateixos que hem pràcticament esmenat perquè enteníem que si hi havia un acord ja no enteníem per què havíem de tornar a debatre i a discutir sobre el que ja n'hi havia un acord, que era una cosa prou òbvia.

Per una altra banda, sí és de veres que en la Llei 13/2004, la Llei de caça, es va modificar a través de la llei d'acompanyament dels pressupostos mitjançant, una altra vegada, una esmena transaccionada per tots els grups parlamentaris, i s'avança en la línia d'anar adaptant aquesta normativa a les necessitats ambientals actuals.
Cal dir que s'han pres mesures d'agilització en tot el tema de la tramitació de llicències tant per la via on line -fins a un 90 % de les llicències es poden obtindre a través del mòbil-; també s'està treballant conjuntament amb la federació de caça en un sistema per a tramitar llicències en paquets de vint-i-cinc.
Per tant, agilitzar la tramitació, tal com havien demanat.
Se continua treballant amb la federació de caça amb el grup de treball sobre normativa.
Les ordres que eren abans ordres anuals de veda, mitjançant la modificació que aprovàrem en la llei d'acompanyament als pressupostos de 2019, permet mantindre-la de manera indefinida i anar fent resolucions, amb la qual cosa es reduïx significativament el temps de tramitació de tots els anys de cadascuna de les ordres anuals.

Durant estos anys, i continuarà al llarg d'aquesta legislatura, hi ha hagut una comunicació contínua entre els serveis de la conselleria i entre la mateixa conselleria a través dels diversos espais de participació i també amb reunions ad hoc amb la federació de caça i, per tant, considerem que continuar avançant en este camí per a una gestió cinegètica ambiental i socialment sostenible és positiu, és el camí que cal anar anant i, per tant, hem presentat aquesta esmena en la qual, a més a més també es contempla que s'estudien aspectes que s'estaven plantejant de traçabilitat dels aliments provinents de la caça…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

…-acabe ja- i també poder fer convocatòries d'ajudes per a millorar els vedats quan siguen superiors a les mínimes exigides.

Res més i moltes gràcies, senyor president,…

El senyor president:

Gràcies…

La senyora Ferrer Matvieychuc:

…i disculpe per l'abús de temps.

El senyor president:

Disculpada però que no siga la norma, en qualsevol cas.

Gràcies.

Per temps de tres minuts té la paraula el senyor Del Pozo.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Desde el Grupo Parlamentario Ciudadanos nos comprometemos a colaborar con el sector cinegético como actividad regulada, sostenible y que ayude a la conservación del medio ambiente y zonas rurales.

La caza tiene una importante trascendencia económica en la economía española para generar renta y empleo.
Aproximadamente genera unos tres mil seiscientos millones de euros de forma directa.
Crea unos cincuenta y cuatro mil empleos anuales y la practican, en el conjunto de España, unos cinco millones de personas.

Además, la caza es un instrumento fundamental para la gestión de conservación, tanto de fauna como de especies naturales.
Es importante crear espacios de encuentro con los representantes del sector, conocer sus problemas y buscar soluciones conjuntamente con todos los implicados.

A nivel nacional, apostamos por la creación de una nueva ley de caza.
La ley de 1970 consideramos que está obsoleta.
Su contenido se debe actualizar y favorecer una actividad económica que suponga un equilibrio con la preservación del medio ambiente y la vida de las zonas rurales.
Además, defendemos una licencia de caza única.
Esto facilitaría el ejercicio de la caza en cualquier lugar del territorio nacional, rompiendo barreras territoriales y beneficiando a aquellos que la practican.

En definitiva, desde Ciudadanos estamos a favor de una caza regulada y sostenible.
Ciudadanos siempre estará a favor de la caza como medida de sostenibilidad y preservación de la fauna, defendiendo la caza como actividad necesaria para el medio rural, el turismo, la economía y la preservación del medio ambiente.

También debemos mejorar en la reducción de trámites burocráticos y darle más peso a la federación de caza en la propia comunidad autónoma.

En mayo de 2018 ya votamos una proposición no de ley en la que se decidió potenciar las actuaciones de la administración pública autonómica en las actuaciones que aseguraban la actividad de caza en el tiempo.
En aquella ocasión aprobamos ayudas en medidas de gestión forestal y prevención de incendios que llegan a los clubes de cazadores como gestores de medio rural.

También, en aquella ocasión aprobamos agilizar la concesión de licencias a través de acuerdos de cooperación con las entidades de los representantes de las federaciones de caza.
Además, aprobamos medidas para respetar y mostrar consideración a las actividades cinegéticas propias y, en concreto, en las modalidades tradicionales de la Comunidad Valenciana.

También apoyamos cumplir con el artículo 32 de la Ley 13/2004, de 27 de diciembre, de caza de la Comunidad Valenciana, llevando a cabo la adjudicación del aprovechamiento cinegético de las zonas de caza controladas declaradas en clubes deportivos sin ánimo de lucro y estudiar la posible modificación de la Ley de caza en la Comunidad Valenciana.

No estaría mal que desde las administraciones públicas nos explicasen de qué forma se han tomado medidas en este sentido.
Tal vez deberíamos invitar de nuevo a la consellera para que nos explique en qué medidas han desarrollado estas ya aprobadas.

Por todo ello, desde Ciudadanos votaremos a favor de la PNL.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Del Pozo.

Bien, por tiempo de tres minutos tiene la palabra la señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Bueno, agradecer a todos los grupos parlamentarios que hayamos llegado a ese acuerdo, se haya presentado la enmienda que, bueno, vemos un poco innecesaria pero, en cualquier caso, consultado el sector, porque si bien estamos trasladando las peticiones del sector una vez más desde el Grupo Parlamentario Popular, el sector está por la labor de que más vale llegar a un acuerdo y que haya algo a que no haya nada, como no hubo nada, cero, por parte de todos los grupos parlamentarios y por parte de la consellera, excepto el Grupo Parlamentario Popular, que sí que hizo referencia, fue el único que hizo referencia, al sector cinegético en la comparecencia de la consellera de inicio de curso legislativo.
La consellera no dijo absolutamente nada pero tampoco el resto de grupos.

Eso nos preocupó y, evidentemente, hemos seguido trabajando este tema después de esa PNL que en esta comisión, en la legislatura pasada, fue ya aprobada y que es bastante parecida a esta en esos cinco puntos.
Esta se ha ampliado respecto de aquella y, por ello, también pensamos que era necesario iniciar este curso legislativo con un acuerdo unánime, y por eso lo agradezco, que lo hayamos conseguido, de todos los grupos parlamentarios para que sirva de base a esas políticas que no explicó la consellera y quiere llevar a cabo, porque esta consellera es distinta de la anterior.
Y desconocíamos qué intenciones tenía.

Porque, además, también es cierto que después de aprobar esa PNL, las dificultades para el sector cinegético continuaron.
Y no era cierto que hubiesen recibido y no reciben ayudas del PDR o los proyectos de gestión no se aprueban por silencio administrativo como se dijo por aquel entonces.
Y, es más, aquellos proyectos de gestión que están aprobados también tienen dificultad para poderlos aplicar y llevarlos a cabo.

Por lo tanto, seguían reivindicando y se han reunido, creo que con todos los partidos políticos en época de campaña electoral, para que todos pudiéramos seguir trabajando en aquellas necesidades porque como bien dijo un exdiputado socialista en esta comisión en la legislatura pasada, los cazadores son ecologistas y su trabajo, pues, al final, es bueno para el ecosistema.

De hecho, y quería añadir algo que creo que es fundamental, esa labor que hacen medioambiental y que siempre, siempre, no hace falta ponerlo pero, bueno, si lo quieren poner, lo ponemos, siempre es ambiental y socialmente sostenible, siempre, no es de ninguna otra manera, es importante saber que para que los animales estén bien deben de estar bien, es decir, hacer todo lo posible para que estén bien.
Y tanto es malo el exceso como el defecto.
Y hoy por hoy, en la Comunidad Valenciana, por ese defecto, no están bien los animales.
Y eso hay que tenerlo también en cuenta.
La superpoblación es muy perjudicial para nuestro ecosistema y para la biodiversidad y para esos animales.
Y además de provocar, de poder provocar enfermedades que entre ellos les lleguen y, también, -y acabo ya, presidente- nos lleguen a los humanos, también saben ustedes que se provocan accidentes como el que sufrimos un compañero y yo hace unos años, y como desgraciadamente ha pasado en esta pasada madrugada en que un hombre de cincuenta y cinco años ha perdido la vida porque un jabalí se le cruzó en el camino cuando llevaba una moto.

Por lo tanto, creo que entre todos debemos de trabajar para que esto sea un acuerdo de inicio de legislatura a llevarlo a cabo, que esas medidas sean reales, porque es necesario para el mantenimiento de nuestro ecosistema y para el bienestar de todos.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Díaz.

Y, para terminar el debate, tiene la palabra el señor Gil García, por tiempo de tres minutos.

El senyor Gil García:

Molt bé.

Bona vesprada, senyor president.

Senyories.

En la meua primera intervenció en aquesta cambra i en aquesta, evidentment, comissió, donar-vos les gràcies, donar les gràcies a totes les senyories per haver arribat a un acord.
Jo considere que és fonamental treballar, la majoria de vegades, per consens, i bé, hui he tingut la sort que la meua primera assistència a una comissió, doncs les dos PNL s'han aprovat per consens.

Per tant, jo augure en aquesta comissió, i si és per part de la persona que els parla, que farem tot el possible sempre per a aconseguir els consensos necessaris.

Bé, nosaltres, crec que una de les consideracions que vam tindre en compte per a presentar una alternativa era que en l'exposició de motius que presentava el Partit Popular, era una còpia literal d'aquella que es va presentar el dia 29 de maig, paraula per paraula i lletra per lletra.

Per tant, consideràvem que havíem d'afegir alguna cosa més, és a dir…, i per això hem estat dispostos a millorar o addicionar allò que créiem que era convenient.

Sí que vull destacar també una cosa que crec que en este moment ja queda prou palés entre la classe política que som ací.
I és que per descomptat que estem tots d'acord, i aixina consta en esta proposició de llei, estem tots d'acord amb totes les modalitats de caça tradicionals que la llei permet.
Vull dir, això també assenta unes bases prou sensates per a un futur.
És a dir, anem a intentar llevar també, tot en la mesura del possible, discussions i polèmiques que no mos duen a terme.
Per tant, en eixe aspecte, també molt satisfet.

Després, també, evidentment, se podrà criticar o no el treball que ha fet la conselleria durant estos quatre últims anys, però sí que és veritat i és una qüestió evident -ja ho ha comentat la senyora Ferrer- que en este moment el tema de les llicències…, s'ha avançat moltíssim en la tramitació de les llicències i, de fet, com ella apuntava, ja pràcticament un 90 % d'eixes llicències se poden tramitar fins i tot a través del mòbil.

I també volia afegir que me semblava també molt encomiable l'enunciat de l'aprofitament d'eixos recursos cinegètics de cara a l'aprofitament per sectors socials però, evidentment, cal, i crec que queda també reflectit, un estudi previ de quina seria la inversió necessària per a dur a terme eixa mesura.

Per tant, en definitiva, jo crec que és un text millorat, consensuat i aprovat per tots i crec que és la millor manera de començar aquesta legislatura.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Doncs, moltíssimes gràcies, senyor Gil.

I, bé, com que s'ha acabat l'ordre del dia, doncs, s'alça la sessió.

Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 24 minuts)