Pol%C3%ADtica%20Ling%C3%BC%C3%ADstica%369005.10.23%20macro.html





Comissió de Política Lingüística realitzada el dia 23 d'octubre de 2012.
Comença la reunió a les 16 hores i 34 minuts.
Presideix la diputada senyora Trinidad María Miró Mira.
Reunió número 4.

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
esta nova sessió d'esta Comissió de Política Lingüística.
Benvinguda, consellera.

En primer lloc, el secretari de la comissió passarà llista a tots els membres.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltíssimes gràcies.

El primer punt de l'ordre del dia és l'aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Si no hi ha cap cosa a objectar, la donem per aprovada.
Molt bé.

Compareixença de la consellera d'Educació, Formació i Ocupació, senyora M.
Âª José Catalá Verdet, per a donar compte del nou decret sobre l'educació trilingüe, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 28.
399), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 31.
221) i la sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 31.
326)

La senyora presidenta:

I ja passem al segon punt, que és la compareixença de la consellera d'Educació, Formació i Ocupació per a donar compte del nou decret sobre l'educació trilingüe, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís, i a més està acumulada a la compareixença també de la consellera per a explicar la implantació del nou decret sobre el plurilingüisme en el sistema educatiu valencià, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista, i acumulada també per a donar compte del decret del Consell pel qual es regula el plurilingüisme en l'ensenyament no universitari, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís.

Consellera, té la paraula.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Moltes gràcies, presidenta.

Membres de la mesa, membres de la comissió.

Per a mi és un honor estar amb tots vostés esta vesprada.
I vaig a intentar resoldre de manera concreta les seues inquietuds sobre el decret d'educació trilingüe i la implantació del plurilingüisme en el sistema educació valencià, perquè, com saben, el 3 d'agost el Consell va aprovar el nou decret que regula el model d'ensenyament plurilingüe i que permet que este curs escolar més de 45.
000 alumnes inicien l'educació en anglés, en valencià i en castellà, el que es va a convertir en la primera generació plurilingüe de la Comunitat Valenciana.

Com saben, el decret partix d'una resposta a la necessitat social, degut a la demanda que hi ha en la població de la comunitat d'un ensenyament en castellà, en valencià i anglés, que és fruit d'un gran treball de consens amb tota la comunitat educativa, de moltes reunions amb sindicats, partits polítics, confederacions de pares d'alumnes, taula d'alumnes, patronat de l'ensenyament, Escola Valenciana, Consell Valencià, universitats, Acadèmia Valenciana de la Llengua i altres institucions.

Una volta arreplegades, una gran part de les aportacions d'estes institucions s'han incorporat els informes preceptius del Consell Escolar Valencià, del Consell Jurídic Consultiu i de la resta de les conselleries.

El plurilingüisme suposa que un alumne reba des del segon cicle de l'Educació Infantil el doble de l'horari lectiu en anglés respecte el curs anterior, passant a més de 2.
000 hores en tota la seua etapa educativa obligatòria.
És un model de garantia, d'igualtat d'oportunitats per a les famílies, que tindran les mateixes condicions perquè els seus xiquets tinguen aprenentatge en anglés en qualsevol centre públic de la comunitat.

Este model té dos branques, el model plurilingüe d'ensenyament en valencià i el model plurilingüe d'ensenyament en castellà, a les quals després em vaig a referir.

La Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació va a formar cada any 3.
000 docents en les escoles oficials d'idiomes amb l'objectiu de garantir la viabilitat del projecte.
Tot açò es va a prestar especial atenció a les metodologies adequades als programes d'educació plurilingüe, com l'enfocament educatiu, el tractament integral de les llengües o el tractament integral de la llengua i contingut.

Amb la finalitat de familiaritzar els nostres alumnes de tres anys amb l'anglés, el present curs escolar ha començat amb els denominats english helpers, que són diplomats en Magisteri, especialistes en anglés, o mestres de qualsevol especialitat que acrediten un nivell d'anglés igual o superior al B2, menors de 35 anys, i amb prioritat entre els aspirants aquells que estaven inscrits en el Servei Valencià de l'Ocupació.
En qualsevol cas, estes figures substituïxen o vénen a substituir el professor titular.

S'està treballant, per altra banda, i ha sigut molt important, en un decret, el qual va acreditar la competència comunicativa de llengua estrangera, en anglés, en francés, alemany i en italià, adquirida per institucions, centres i entitats de reconegut prestigi, tot allò a més del reconeixement ja existent de certificats expedits per les universitats espanyoles i les escoles oficials d'idiomes.
Esta actuació va ser pionera a Espanya, ja que només se centra en el personal docent, i sabem que hi ha alguna comunitat autònoma que sí que tenen acreditació, però és només per al personal docent, com és el cas de la comunitat gallega, sinó en el nostre cas, en el cas de la Comunitat Valenciana, per a tota la ciutadania en general que podrà acreditar el seu coneixement d'idiomes.

Al llarg del primer trimestre del curs acadèmic 2012-2013, és a dir, al llarg d'este trimestre està prevista la seua aprovació.

Senyories, les enquestes aplicades a la societat valenciana manifesten que el 78% dels valencians demanen ensenyament en castellà, valencià i en anglés.
El 84% se mostren a favor de l'ensenyament en una o diverses assignatures en anglés.
I més del 20% de les ofertes laborals exigixen el domini d'un idioma estranger, principalment l'anglés.

En l'actualitat en el sistema educatiu valencià hi ha 270 centres educatius que conformen la xarxa de centres plurilingües, 6 centres experimentals plurilingües, als quals es dóna el 80% de la docència en anglés en infantil, i 47.
000 alumnes que ja reben l'educació plurilingüe en la Comunitat Valenciana.

I per què naix este decret?
Naix del diàleg, naix del consens, d'eixa necessitat a la qual feia referència i de la necessitat també de contrarestar el dèficit del coneixement en llengües estrangeres.
Volem garantir el futur personal i professional dels nostres alumnes en una societat global i creixentment competitiva.
Tenim necessitat de donar tractament a les llengües i una necessitat que garantisca l'aprenentatge en valencià i en castellà igual en tots els centres docents de la Comunitat Valenciana, a més de l'anglés, ressaltant el seu domini funcional, és a dir, la destresa oral.

Simplificar el nombre de programes també era una motivació i donar participació als centres docents i famílies per tal de triar el model d'ensenyament per als seus fills.

Quins són els objectius del decret de pluriligüisme a la Comunitat Valenciana?
Partim de l'autonomia dels centres escolars, ja que se permet que tots els centres docents dependents de La Generalitat implanten progressivament continguts en anglés a través d'un projecte lingüístic, el qual estarà implementat en tots els ensenyaments en el curs 2020-2021; garantir el dret de les famílies a triar la llengua cooficial en què els seus fills reben els primers ensenyaments; que els nostres alumnes puguen parlar, entendre i escriure en castellà, valencià i anglés, perquè entenem que en un futur, en un món global, van a haver d'enfrontar-se amb un futur laboral competitiu i plurilingüe, en el qual la competència lingüística implica ser més lliure i poder optar a millors oportunitats laborals.

Pretenem protegir i seguir desenvolupament el nostre patrimoni lingüístic i cultural ací, a la comunitat, des d'un màxim respecte a la Llei d'ensenyament i ús del valencià.

Una altra novetat del decret radica en la possibilitat de l'aprenentatge d'una quarta llengua, que pot ser el francés, l'alemany o l'italià.
I en este sentit la conselleria podrà autoritzar la impartició addicional d'una àrea, o matèria o model no lingüístic en una quarta llengua.

Com els dia anteriorment, a l'inici, el programa plurilingüe.
.
.
el decret establix l'existència de dos programes, de dos branques, en les quals s'impartixen continguts curriculars en les llengües cooficials en anglés, i cap la possibilitat d'una altra llengua estrangera.
Estos programes són: el Pla plurilingüe d'ensenyament en valencià, que té com a base el valencià i recull les metodologies i mesures organitzatives d'immersió lingüística; i el Pla plurilingüe d'ensenyament en valencià que té com a base el castellà.

Tenim prevista una implantació progressiva en cada etapa i continuïtat fins a la seua finalització.
En educació infantil la llengua anglesa comença a partir del primer curs del segon cicle d'Educació Infantil, és a dir, a partir dels tres anyets; i en Educació Primària, ESO, Batxillerat i FP existiran àrees en castellà i en valencià, a més d'impartir en anglés continguts específics com a mínim d'una àrea-matèria o model no lingüístic.

Van a ser els centres docents els encarregats de proposar els programes plurilingües, els quals, dins de la seua autonomia de centre, elaboraran un projecte lingüístic que la conselleria demanarà per primera volta, centre a centre, també l'opinió dels pares davant el model que desitgen per als seus fills en un previ coneixement de les famílies dels resultats de les proves diagnòstiques, cosa que és molt important també per a nosaltres per tal d'implantar la cultura de l'avaluació als centres educatius.

En els dos programes els alumnes van a utilitzar indistintament la llengua d'ensenyament -castellà, valencià, anglés- tant en la comunicació oral com en l'escriptura.

Quant al tractament de les llengües cooficials, seran, com dia, els mateixos centres els que van a triar o proposar el seu model o programa plurilingüe; els pares i les mares hauran de triar la llengua cooficial en la qual van a vehicular-se els diferents àmbits d'actuació.
En infantil es tria en el procés d'admissió.
I el procés continu de participació dels familiars en primària es garantitzen per la publicació dels resultats de les diagnòstiques i la possibilitat de consulta.

L'alumnat utilitzarà la llengua d'ensenyament triada en la comunicació oral i escriptura.
I una cosa particular és que en l'ensenyament primari sobre el Pla plurilingüe d'ensenyament en castellà, el coneixement del medi natural i social se va a impartir en valencià en les zones valencianoparlants i en castellà en les zones castellanoparlants.

Quant al calendari d'implantació, els programes estaran totalment implementats en 2014-2015 en infantil, 2017-2018 en primària, 2019-2020 en l'ESO i 2020-2021 al Batxillerat, encara que els centres poden anticipar a curs escolars anteriors la implantació dels seus programes plurilingües.

Quant al professorat, tenim un ambiciós pla de formació continuada.
3.
000 mestres inicien la seua formació en el curs 2012-2013.
En tres anys pensem que es van a formar 11.
000 docents en la Comunitat Valenciana.
I per a nosaltres són prioritaris els mestres d'Educació Infantil, cosa que és totalment entenedora davant el calendari d'aplicació del decret.

Cada mestre va a rebre formació presencial de 60 hores i a distància de 120 hores, que són les equivalents a 4 hores setmanals, combinat la formació lingüística i metodològica.
Per tal de fer esta formació de la millor manera possible, necessitem una implicació essencial, i així hem comptat amb ella, i de formació de qualitat de les escoles oficials d'idiomes que són els nostres centres, la nostra xarxa d'ensenyament en idiomes.

Les novetats associades al decret de plurilingüisme són, principalment, eixe ambiciós pla de formació continuada dels docents, als quals feia referència, que és el primer decret plurilingüe en la Comunitat Valenciana, que amb l'esperit de la Llei d'ús i ensenyament del valencià i la doctrina del Tribunal Constitucional té un respecte absolut d'eixa doctrina ja aplicada pel Tribunal Suprem en diverses sentències, és a dir, el nostre decret té total respecte tant a la llei d'ús com a la doctrina constitucional, que significa l'aposta més avançada de tot el panorama nacional, que tots els centres de la xarxa pública van a tindre accés a ella, a infantil, educació en anglés, que atorga igualtat d'oportunitats a l'alumnat a l'hora d'atendre idiomes estrangers i que se certificarà el nivell de competència en anglés segons allò definit en el marc comú europeu de referència per a les llengües a tots els ciutadans majors de setze anys de la Comunitat Valenciana.

També es van a modificar els currículums oficials de llengua estrangera, amb la finalitat d'orientar-los, bàsicament a la destresa oral.
Ja sabem que una de les mancances més importants ha sigut eixa competència comunicativa en llengua estrangera, especialment en l'anglés, cosa que hem de reforçar.
Les escoles oficials d'idiomes lideraran el procés formatiu del professorat que en un futur immediat podrà vehicular les matèries en anglés.
Es va reconéixer l'esforç realitzat pel professorat que impartix les seues classes en anglés a través de, per exemple, mèrits en els concursos de trasllats.
Se premiaran les bones pràctiques en els centres en matèria de plurilingüisme.
Se van a elaborar materials de recolzament.
I es va a comptar, per descomptat, amb la participació dels nostres centres de formació del professorat en la implantació del nou model plurilingüe a través de formació de recursos i d'assessorament.

En definitiva, un decret que pensem que és un decret amb plena consciència que sempre hi ha coses per millorar, té una base important de consens.
Ens ha costat molt en esta comunitat poder aprovar un decret que regule el plurilingüisme, i pensem que és una tasca de tots poder garantir la seua viabilitat i sobretot incrementar i millorar la competència comunicativa del nostre alumnat en les llengües estrangeres a través d'esta aposta clara per l'increment de les seues oportunitats en un futur laboral competitiu i en el qual van a tindre necessàriament de tindre eixes eines.

A partir d'ahí, quede a la seua disposició per tal de poder contestar els seus suggeriments, les seues inquietuds o dubtes, i estaré encantada de poder fer-ho.
Estic convençuda que les seues aportacions enriquiran la política educativa de la conselleria.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, consellera.

Té la paraula el portaveu del Grup Parlamentari Compromís, el senyor Pañella, per un temps màxim de deu minuts.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, consellera, per la seua exposició.
I he de dir-li que, lògicament, jo no compartisc eixa satisfacció pels programes plurilingües posats en marxa ja al llarg del present curs escolar.

I li ho diré per què.
Ho direm a base de tres apartats: un primer, d'una inconsistència general de les argumentacions; un segon, d'incompliments que van a perjudicar-lo i, en un tercer, d'imprevisions importants al llarg de l'inici de tot este curs que portarem.

Diem «inconsistència».
I la inconsistència començaré per manifestar-li l'estranyesa que en els cincs minuts que portàvem de comissió hem augmentat en 2.
000 alumnes els que estan en els programes plurilingües, perquè la seua primera paraula.
.
.
, ha parlat de 45.
000; cinc minuts després, ha parlat de 47.
000.
Vol dir que els programes plurilingües estan funcionant de meravella, perquè entre les cinc menys vint.
.
.
, no, les quatre trenta-cinc i les cinc menys vint, ha augmentat en 2.
000 alumnes des de.
.
.
, en poc de temps.
Per tant, esperem que siguen dades serioses, perquè, bé, la progressió és magnífica.

Però la inconsistència més gran no està ahí, està en la inconsistència metodològica que vostés apliquen.
Vostés -ho vaig dir l'altre dia- amaguen baix el nom de programa d'educació plurilingüe una fórmula per acabar, inicialment, amb els programes d'ensenyament en valencià.
I vista la reacció que hi ha hagut a nivell social, però també, i sobretot, a nivell professional de tot el personal docent, s'han limitat a acabar amb els programes d'immersió lingüística, deixant el (inintel·ligible) .
.
.
programa.
Del primer projecte de decret a l'últim, hi ha molta diferència en eixe aspecte.
Supose que eixes són les aportacions que vosté dia que s'havien incorporat.
Faltaria més!

Però la incorporació és molt clara.
Què li diuen, què li diuen.
.
.
?
Però, vull dir, podria parlar d'Escola Valenciana -i toquem fusta, que és el dimoni això-, però la Universitat de València -sí-, la Universitat de València supose que no.
I a més, uns informes bens clars en els quals, lògicament, algunes coses han agarrat, però la part més essencial que té eixe informe, que els estan dient que vostés ací estan prescindint del més gran avantatge que té la població valenciana, que és bilingüe d'entrada, vostés estan prescindint d'eixe avantatge i, metodològicament, no el tenen en compte, sinó el contradiuen.
Estan dient que tots els estudis que tenen.
.
.
, que aquelles poblacions que partixen -quan parle de poblacions, parle d'alumnat més concretament-, que partixen del coneixement inicial de dues llengües, si se treballa adequadament, estan molt més oberts a incorporar la tercera llengua.

Per tant, ells els recomanen diverses vegades, a través de tot el seu informe, que se mantinguen els programes d'immersió lingüística i que l'ensenyament plurilingüe es base en acumulats precisament als programes d'immersió lingüística a través d'una temporalització adequada del que són els objectius i els contingut que tenen de marcar-se al llarg de tota l'escolarització.
Això no es fa, perquè l'objectiu era acabar amb l'ensenyament en valencià, el primer objectiu.
I ara simplement se reduïx l'objectiu immediat, que era acabar amb els programes d'immersió lingüística i deixar els programes d'ensenyament en valencià com a una innovació.

Citen, li dic textualment: «Els pocs estudis coneguts que analitzen els resultats dels programes educatius bilingües de la Comunitat Valenciana -que no vol dir que no hi hagen estudis al llarg del món- coincideixen amb els resultats compilats per la literatura científica sobre l'educació plurilingüe en altres llocs del món des de fa més de quatre dècades.
Els programes educatius plenament bilingües, programa d'immersió lingüística, PIL, i programes d'ensenyament en valencià són els únics que garanteixen una competència elevada i similar en les dues llengües oficials, valencià i castellà, a l'alumnat del sistema educatiu obligatori.
A més, tots els programes destaquen perquè aconseguixen també un resultat òptim de les àrees no lingüístiques del currículum.
»

I acaba dient: «I són el pont perfecte per a la incorporació d'una tercera llengua, si aquesta incorporació se fa correctament a través del que són, com he dit, ben temporalitzada i distribuir els continguts.
»

Per tant, en eixe aspecte, li he dir: això és inconsistència.

Incompliments, perquè comença incomplint el mateix que vostés establixen en el decret.
L'article 5.
7: «Amb anterioritat al període ordinari de matriculació, l'equip directiu del centre informarà les famílies i, en tot cas, els representants legals de l'alumnat, sobre el programa, si és el cas, o programes plurilingües autoritzats o aprovats, així com del projecte lingüístic del centre.
» També parla l'article 6.
3 que li correspon al conseller competent en matèria d'educació determinar la llengua base, però diu prèvia -i després l'oferta-, prèvia campanya informativa per part de la conselleria competent en matèria d'educació per a informar sobre la consecució dels objectius plurilingües, Això se publica el dia 6 d'agost.
Li repetisc, amb anterioritat al període ordinari de matriculació.
Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, 21 de març de 2012, termini de presentació d'instàncies per a la matriculació: fins al 27 de març.
M'explica vosté com s'ha pogut fer una informació prèvia, quan la matriculació ja estava feta.

Per tant, eixe és un aspecte que (inintel·ligible) .
.
.
pot ser considerat a la millor per vosté menys important, però recorde que quan parlàrem o iniciàrem a parlar del programa plurilingüe, mosatros.
.
.
, jo, personalment, li vaig indicar: açò s'ha de fer bé i tenim de tindre alguns aspectes previs abans.
No comence este curs -i no per això.
.
.
-, no comence.
.
.
, perquè no estaven i seguix no estant preparats els centres educatius per a iniciar este programa.
I vosté ha deixat, a través de les disposicions que s'han anat fent, ben clar que és així, ben clar que és així.

He parlat d'inconsistència general, he parlat d'incompliments i vaig a parlar d'imprevisions.
Perquè si no és prou això, tenim.
.
.
On està el professorat?
Perquè una altra de les condicions que li parla l'informe de la Universitat de València és precisament en quines condicions s'han d'incorporar el professorat.
Parla dels dèficits actuals de la formació específica en metodologia de l'educació plurilingüe paral·lels a la falta de programes d'investigació educativa i innovació docent centrats en la pràctica de l'educació plurilingüe.

I diu que és imprescindible la transformació dels actuals programes educatius bilingües en programes plurilingües per a poder tirar endavant.
Li parle dins dels diversos estudis que s'han fet per (inintel·ligible) .
.
.
i per molt més.
Tots estos estudis impliquen el mateix.
Primer, punt de partida, punt de partida, els programes d'immersió lingüística i els programes purs d'ensenyament en valencià.
Li diuen, «orientar cap a augmentar la quantitat de temps que s'utilitze per a la llengua minoritzada», que, en este cas, indiscutiblement, és el valencià.
Incorporació progressiva de la tercera llengua, amb un programa ben determinat.

Ací ha començat este curs sense tindre els programes dels centres.
.
.
els programes lingüístics dels centres elaborats, amb una matriculació anterior a la promulgació del decret, a la publicació del decret, amb una informació zero.
Amb excuses que supose que no mos tornarà a dir avui, com dir: «No, és que als tres anys, com entren tots allí, no tenen per què triar res.
» Home!
, això no mos ho dirà dues vegades.
Això ho va dir un dia, però això no mos ho dirà una altra vegada aquí, que als tres anys no hi ha ni línies ni hi ha res.
Les línies, quan se creen, se creen des del principi fins al final.
I lògicament, després cada línia té la seua estructuració.

Per tant, imprevisió en professorat, demostrada en un tema que no m'estendré massa, però sí que no vull deixar de citar, perquè hi ha una altra compareixença, que és tindre de buscar becaris per a donar recolzament a un professorat, que és l'evidència que el professorat que tenim en els tres anys i que va començar els programes plurilingües, no està preparat per a fer-lo.
No té programes de formació, perquè ara ha posat.
.
.
Sí, clar, quan.
.
.
Ara ho arreglem.
.
.
Tot va en base a les noves tecnologies, inclús quan no està preparat.
No, no.
Ací li parle ben clar.
Els programes de formació del professorat on tenen d'anar.
L'estudi de la Universitat de València, que supose que alguna cosa tindrien vostés a vore en eixa redacció, li diu ben clar que això té d'anar en una doble via: primera, en la formació de les diplomatures del professorat i, segona, en el que són els màsters dedicats a.
.
.
I això ho diu ben clarament.
I no li diu que això s'arreglarà a través d'uns estudis a distància que tindran un temps presencial ics, menut, per a través de les escoles oficials d'idiomes, que és el que va dir la primera vegada, que ja sap que estan sobredimensionades en la quantitat d'alumnat i que no poden donar l'abast a tot.

Per tant, tenim problemes en formació i tenim no problemes, absència, absència, i també ho diu.
.
.

La senyora presidenta:

Vaja finalitzant, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Acabe de seguida, senyora presidenta.
És l'últim.
.
.
, són segons.

Tenim absència total de materials curriculars específics per ahí, perquè pràcticament no n'hi han i s'han d'elaborar.

Per tant, hem començat de pressa, però hem començat molt malament.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.
(S'interromp la gravació)

(Inoïble) .
.
.
la representant del Partit Socialista, la senyora Crespo, per un temps màxim de deu minuts.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyora consellera.

Gràcies, presidenta.

Senyories.

Senyora consellera, jo espere que estiga a gust en esta comissió, malgrat que està assistint al soterrament de la Comissió de Política Lingüística.
Eixe és el compromís del Partit Popular en amb l'idioma de tots els valencians, ja que en el plenari -en el qual vosté no estava- la setmana passada s'aprovà una modificació del reglament, concretament, l'article 45, com desapareix la Comissió de Política Lingüística.
De nou, un atac al valencià, un ataca a l'Estatut, un atac al que és la nostra senya d'identitat.

Bé.
Sincerament li dic que a mi no m'haguera agradat veure-la hui ací, no per res sinó perquè quan el passat 26 de juny vosté va comparéixer i, en primer lloc, va dir que té com a norma i costum -i a més, així ho considera- escoltar i intercanviar amb les persones, amb nosaltres, els diputats, tot aquell projecte legislatiu que en matèria educativa encetara des de la conselleria d'educació per considerar i estar segura que podíem enriquir-lo, em vaig alegrar molt, però he de reconéixer que sóc ignorant, perquè em vaig creure el que vosté estava dient.
I era que anava a tindre en compte les aportacions que li feren.

Clar, quan arriba el 3 d'agost i veig aprovat pel Consell el Decret 127/2012, publicat el 6 d'agost, que regula el model d'ensenyament plurilingüe de la Comunitat Valenciana a partir del curs 2012-2013 en l'ensenyança no universitària, doncs, gran decepció.
Perquè vosté ens ha fallat, senyora consellera, perquè publica un decret sense el consens dels grups polítics, sense el consens de la comunitat educativa, sense escoltar les famílies valencianes i passant-se pel forro els sindicats, federacions i més de 35 entitats que el passat 18 d'abril li presentaren al·legacions a l'esborrany de decret sobre plurilingüisme.

Així que vosté hui ací ha vingut i ha presumit del que no ha fet i dir que este decret és fruit del treball i del consens de tots.
Un decret, senyora consellera, que no garanteix el compliment dels objectius per als quals ha de servir i que són el coneixement en igualtat de les dues llengües oficials, més l'adquisició d'una tercera estrangera.

I el que més dol, senyories, és que és un decret que arracona i atempta contra el valencià, llengua minoritzada en la Comunitat Valenciana, i que des de 1997, amb els programes lingüístics PEV i PIL estaven fent una tasca de normalització lingüística en els centres docents que vosté s'ha carregat.
Una vegada més han obviat quina és la realitat sociolingüística de la Comunitat Valenciana, que necessita un bilingüisme real per poder passar al trilingüisme.

Però, el Consell, aprovant el Decret 127 partix de la falsa premissa de considerar el valencià i el castellà en igualtat de condicions.
Per això, desapareixen els programes d'immersió lingüística, el PIL i el PIV, que són els òptims, i sempre ho repetiré, per construir un vertader plurilingüisme.

Miren, mentres el valencià continue sent una llengua minoritzada, va a necessitar d'un suport explícit de l'administració.
Així resa l'article sext de l'Estatut d'autonomia, punt tres, que diu: «La Generalitat garantirà l'ús normal i oficial de les dues llengües i adoptarà les mesures necessàries per tal d'assegurar-ne el seu coneixement.
»

Vostés esborren del mapa els programes d'immersió que tan bons resultats han donat en estos trenta últims anys, i implanten dos nous programes: el PPEV i el PPEC, que mai van a assegurar un coneixement igual del valencià i del castellà a l'alumnat, per la simple raó que, com he dit abans, el valencià és una llengua minoritzada i el castellà una llengua majoritària.

Conclusió.
Este decret partix i respon a un interés purament polític i no vol que els alumnes estiguen millor preparats i tinguen més ferramentes al seu abast per a ser competitius en llengües.

Senyora consellera, no sóc jo qui per a donar consells, però li recomanaria, per això que el saber no ocupa lloc, un llibre de Larissa Aronin i de David Singleton titulat Multilingüisme.
Simplement per a que s'adone que per a assolir l'objectiu que es planteja en la secció tercera, en la introducció del decret i, més concretament, en l'article 6.
6, «el PPEV i el PPEC tenen com a objectiu al finalitzar l'educació bàsica l'adquisició per part de l'alumnat d'una competència lingüística igual en valencià i en castellà, així com el domini funcional de la llengua anglesa», sols es pot fer i obtindre bons resultats des del bilingüisme, que és condició sine qua non per a arribar a un trilingüisme productiu valencià-castellà-anglés.
Eixa metodologia vosté no la té en compte ni l'arreplega en el decret, perquè s'elimina la immersió lingüística.

Una altra mancança, vosté mateixa ho ha reconegut, no hi ha prou docents formats en anglés per a aplicar el Decret 127/2012, i vosté, clar, és un acte d'atreviment, perquè el posa en marxa sense preocupar-se, sense fer un pla seriós de formació del professorat, i clar, aleshores, l'única cosa que aconseguix és col·lapsar les escoles oficials d'idiomes, perquè necessita 3.
000 professors, necessita 3.
000 ensenyants capacitats en anglés que en estos moments no té, però és que el total va molt més.
Vosté hui ha dit ací una xifra, 11.
200.
.
.
en necessita per a que este decret puga dur-se a terme amb tota normalitat i siga eficient i complixca els seus objectius.

¡Però tampoc passa res!
, vosté està venent la burra als pares que els seus fills van a rebre més hores d'anglés, van a tindre més presència en llengua estrangera.
Mire, no sé com està fent-ho.
.
.
, millor dit, sí, tot aquell que puga anar a un centre privar «de prestigi» i pagar-se el B1 i el B2, eixirà, estarà capacitat amb eixe títol d'anglés.
Perquè ja sabem que les escoles oficials d'idiomes que van a construir-se.
.
.
, cap en estos moments.
Això porta que els alumnes pagaran totes les deficiències d'este experiment que és el seu decret, consellera.

No li parlaré de l'Ordre 54/2012, de 9 d'agost, perquè és la següent compareixença, però sí que li dic que els alumnes valencians no necessiten becaris per a aprendre llengües estrangeres, necessiten els millors professors formats i capacitats al més alt nivell.
No jugue amb la formació dels xiquets i xiquetes valencians.
Mire, ¿va vosté a catalogar els llocs de treball en anglés i valencià?
M'agradaria, si pot, que em contestara, perquè el decret no parla de catalogar lingüísticament tots els llocs de treball en valencià i en anglés, i és una cosa que afecta tots els centres docents i el professorat, perquè, cosa curiosa, vostés sí que han catalogat en anglés les places de sis centres de la xarxa plurilingüe experimental a l'efecte de la seua provisió no definitiva, i resulta, la veritat, curiós tanta celeritat per a unes coses i tan poca per a altres.

Senyories, ja que estem en la fase experimental d'un decret que naix coix, per totes les raons que jo ací acabe ací d'exposar, i sobretot que naix amb moltíssimes mancances, jo li faria una suggerència, senyor consellera, i és que ajornara la posada en marxa del Decret 127/2012.
¡No passa res si la suposada primera generació que vosté ací ha vingut a dir-mos, quan ha començat la seua intervenció, eixos 45.
000 xiquets plurilingües comencen un any més tard!
, ¡no passa res si l'administració reconsidera la necessitat d'usar la immersió lingüística per al PPEV i per al PPEC!
, per així poder garantir, i eixe ha de ser el nostre objectiu, un domini equilibrat de les dues llengües oficials, el valencià i el castellà.
Li assegure, consellera, que el que ens preocupa i ocupa no és rebaixar les expectatives del que ha de ser un model plurilingüe dels xiquets i xiquetes valencians, perquè, si no, doncs, mal comencem.

Mal comencem, perquè el Decret 127/2012 atempta contra una de les senyes d'identitat més valuoses per als valencians, l'idioma valencià.
Estic convençuda, senyora consellera, que tots volem arribar a un únic objectiu, i és que els alumnes valencians tinguen garantida al finalitzar l'escola, una implantació del plurilingüisme que els permeta ser competitius en llengües, ja que, està demostrant-se tots els dies, els valencians han d'eixir fora, han d'anar a l'estranger, i clar, dominar llengües, doncs, potser és sinònim per a ells de més i millors oportunitats.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

(La presidenta intervé sense micròfon) A continuació, té la paraula la representant, la portaveu, del grup parlamentari d'Esquerra Unida, la senyora Albiol, per temps màxim de cinc minuts.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, en primer lloc, lamentar l'atac a la nostra llengua que suposa la mort d'aquesta comissió de política lingüística.
.
.
Bé, no s'ha mort, l'han matat, l'ha matat el Partit Popular aquesta comissió.

Bé, ja vaig dir al ple que probablement quan el ministre Wert va parlar d'espanyolitzar, potser la idea li havia vingut després de llegir aquest decret de plurilingüisme del País Valencià, ¿no?
, perquè aquest és un decret que castellanitza, que espanyolitza l'alumnat al carregar-se els programes d'immersió lingüística.
Perquè, mire, consellera, malgrat els intents del Partit Popular, n'hi ha una realitat, i és que.
.
.
, la realitat és que milers i milers de xiquets, gràcies als programes d'ensenyament en valencià i gràcies al programa d'immersió lingüística, en estos moments a l'escola parlen, canten, juguen i lligen en valencià, i açò el que ens assegura és un futur a la nostra llengua, i eixe futur a la nostra llengua és el que vol carregar-se el Partit Popular amb aquest decret de plurilingüisme amb l'excusa de l'anglés.

I, mire, em sembla molt greu el que ha vingut a dir ací.
Vosté ha dit que aquest és un decret consensuat i que aquest és un decret ¿que naix del diàleg?
.
.
.
¿Però amb qui ha consensuat vosté aquest decret?
¿Amb el senyor Font de Mora?
.
.
.
¿Amb qui l'han consensuat vosté, aquest decret?
Té a tota la comunitat educativa en contra, a tota, i vosté ve a dir ací ¿que és fruit del diàleg?
.
.
.
Mire, és un decret que ha trencat el consens de trenta anys sobre l'escola en valencià, 35 entitats han signat un document que diu que no estan d'acord amb eixe decret de plurilingüisme, 35, i entre elles les 5 universitats públiques del País Valencià, els sindicats i les federacions d'associacions de pares i mares d'alumnes.
.
.
, i altres més, fins a 35 entitats estan dient que no estan d'acord amb el seu decret.
I no estan d'acord amb el seu decret perquè no cataloga lingüísticament en valencià totes les places del professorat en el sistema educatiu valencià, quan sabem que l'eficiència dels programes educatius.
.
.
, per a la seua eficiència tot el personal ha d'estar capacitat en les dues llengües oficials.

Estan en contra d'aquest decret perquè saben que el programa d'ensenyament en valencià i el programa d'immersió lingüística han de ser la base de l'ensenyament plurilingüe, perquè són els únics que garantixen la competència de l'alumnat en les dues llengües oficials del País Valencià i, a més, són la base també per a aprendre eixa tercera llengua estrangera.
És un decret que no té en compte criteris pedagògics àmpliament consensuats de com aconseguir el multilingüisme en territoris bilingües, on hi ha una llengua predominant i una llengua minoritzada, com és el cas del País Valencià.
N'hi han moltíssims estudis, estudis científics que obvia absolutament la conselleria i aquest decret.

Vostés no fan cas a eixos criteris científics ni pedagògics i estan partint d'una falsa igualtat.
És un decret que pretén tractar per igual dues llengües, quan en realitat són dues llengües que tenen una situació sociolingüística absolutament diferent.
Vostés tracten per igual el castellà i el valencià com si el castellà i el valencià estigueren en igualtat de condicions, quan no ho estan.
I prendre les dos llengües per igual el que fa en la pràctica és una castellanització a l'escola.

Vostés han aprovat aquest decret a cop de majoria i han trencat el consens.
Vosté no pot vindre ací a dir que aquest decret és fruit del consens i fruit del diàleg, perquè és mentida.
Vostés han trencat eixe consens.
Vostés han trencat eixe consens i, a més, ens han venut i estan venent a la ciutadania que és que és un decret per a que els xiquets sàpiguen més anglés.
.
.
(Veus) Mire, consellera, ¿més anglés?
No.
El que sabran és menys valencià, això és el que sabran amb aquest decret.

Un decret que, evidentment, amb la situació que tenim a les nostres escoles, és impossible d'aplicar i és impossible que aprenguen més anglés.
Per favor, estem en un moment on estan augmentant les ràtios, a on falta professorat de reforç, a on està baixant el nombre de beques, quan no s'està substituint els professors i professores o mestres de baixa.
.
.
¿Vosté creu que amb aquest panorama n'hi ha alguna possibilitat que aquest decret isca endavant?
¿De veres creu que n'hi ha alguna possibilitat?
Si en el que estan fent no poden ni tan sols aplicar els programes d'anglés perquè no tenen el professorat qualificat, i no el tenen, primer, perquè no han tingut una planificació d'eixa formació dels docents.
.
.
, volen començar ara.
.
.
, al mateix temps que volen aplicar el decret volen començar a formar.
.
.
Dona, això se tenia d'haver fet abans, ¿no?
Primer, forme la gent i, després, aplique el decret.
.
.
¡Dic jo!
A la millor és que jo no tinc ni idea, però, vaja, jo pense que primer s'ha de formar i després aplicar el decret.
Si al final per a aplicar-lo el que van a fer és contractar becaris mileuristes.
.
.
, eludint totes les vies legals de contractació o d'accés.
.
.

La senyora presidenta:

Vaja finalitzant, senyora Albiol.

La enyora Albiol Guzmán:

.
.
.
a la funció pública.

És a dir, vostés, al final, amb açò el que estan pretenent és, com dic, enganyar la ciutadania, fer creure que a partir d'ara els xiquets sabran més anglés, quan en la realitat és absolutament impossible.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

A continuació té la paraula la representant del Grup Popular, la senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

Senyora consellera, companys, senyories, bona vesprada.

Felicitar, felicitar la conselleria d'educació l'esforç que està fent per a adequar la realitat actual d'un món cada vegada més internacionalitzat i global a la formació, a la formació dels centres, eixa formació que, cada vegada que l'escoltem, la senyora consellera demostra la seua preocupació perquè la formació hui per hui és bàsica i necessària per a trobar faena.

Vull felicitar-la perquè han presentat el 3 d'agost un decret que fa el que toca.
.
.
Han donat un pas endavant i creguem necessari el model educatiu perquè els alumnes siguen capaços de dominar i tindre un coneiximent plurilingüisme i pluricultural.
¿Això, per què?
Senzillament, perquè hui per hui, com he dit, el països viuen una situació complicada, el món laboral està molt rebolicat i, ho vaig dir en el ple que vaig defensar este decret, la formació és inversament proporcional a la desocupació, com més formació tenen els nostres alumnes, menys desocupació, com menys formació, més desocupació.

Eixa preocupació constant que ens manifesta la senyora consellera en totes les seues actuacions i en totes les seues entrevistes, s'ha demostrat en faena, s'ha demostrat en que s'ha posat mans a l'obra i ha fet un decret que pretén una reestructuració, una revisió del model educatiu per a garantir les necessitats i les exigències actuals.
Sense cap dubte, ¿quines són eixes exigències?
És que els nostres alumnes, l'alumnat de la Comunitat Valenciana, adquirixquen una competència comunicativa en valencià, castellà i anglés i que aconseguim el que es pretén, és que puguen entendre, parlar i escriure les tres llengües per igual.

És un avanç, és un avanç en formació, i va a permetre enfrontar amb èxit els nostres alumnes als nous reptes, a eixos reptes de la societat del segle XXI, que, com he dit, està en continu moviment, en canvi i que necessita noves solucions per a noves demandes i propostes.
Felicitar la iniciativa novament, perquè fa front a la realitat, perquè dóna resposta a les demandes de la societat, dels centres educatius, dels pares, dels alumnes, els dóna en el decret el que es demana i actua en eixa realitat que ens envolta a la Comunitat Valenciana.

I felicitar-la també perquè este decret es fa pensant en establir el que es contempla de forma pausada, sense traumes, de forma escalonada, comptant amb la formació del professorat, eixe professorat que comptarà amb mesures per a poder implantar la llengua estrangera i perquè es garantitza l'opció lingüística també elegida per la família.
En eixe decret la consellera, representant el govern valencià, ha tingut en compte i tindrà en compte l'opinió de la família, no s'exclou al castellà com en altres comunitats que fan decrets excloents i han hagut d'impugnar tres articles, com per exemple en Catalunya en una sala del contenciós administratiu del Tribunal Suprem.
Este decret té en compte els pares, els alumnes i té en compte també els centres.
Ha donat participació a tots i complix la llei, la complix al respecte…

La senyora presidenta:

Senyora Parra, vaja finalitzant la seua intervenció, per favor.

La senyora Parra Almiñana:

…i, sobretot, com ha dit, és un decret integrador, integrador que compta amb tots.
I llibertat és també respectar els altres i respectar la seua elecció.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

A continuació té la paraula la consellera d'Educació, Formació i Ocupació.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Moltíssimes gràcies a tots per les seues intervencions.
Jo vaig a intentar respondre a les poques qüestions o propostes que s'han plantejat ací.

En primer lloc -ho faré per ordre de les seues intervencions- lamentar el despistament del senyor Pañella, estava molt bé començar la intervenció amb un toc humorístic, però també està molt bé haver escoltat amb atenció tota la meua intervenció, perquè ha d'haver-se despitat vosté en un moment.
I era el moment en el qual se deia que amb este decret plurilingüe 45.
000 xiquets de tres anys comencen la seua formació plurilingüe en la Comunitat Valenciana.
I acte seguit jo deia que en l'actualitat, en el sistema educatiu, hi ha 270 plurilingües, 6 centres experimentats plurilingües, el que vol dir que a data d'avui, abans de l'aplicació del decret, ja n'hi han 47.
000 alumnes que reben l'educació plurilingüe.

Vull dir, no és que hem incrementat 2.
000, és que vosté en eixe moment havia d'estar un poc despistat perquè ha dit «45.
000».
Sí, 45.
000 començaran, xiquets de tres anys, educació plurilingüe amb el decret.
47.
000 a data de hui, a través de la xarxa i dels centres plurilingües, estan rebent formació plurilingüe a la Comunitat Valenciana.
Vull dir, la nota d'humor estava bé, però també està bé abans de llançar una nota d'humor estar pendent de tota la intervenció, cosa que jo, sincerament, he estat al llarg de la seua i per eixe motiu crec que vaig a poder contestar a tot el que m'ha dit.

Quant a les incorporacions i les aportacions, ací s'ha dit en reiterades ocasions que este decret no és fruit del consens.
Jo pense que això és un tracte injust, és un tracte injust i li diré per què, per diversos motius.
Primer, perquè jo he rebut a totes les institucions, entitats que han volgut i han fet aportacions a este decret.
Segon, inclosos els seus portaveus ací, a les Corts Valencianes, amb les seues aportacions.
El seu portaveu, per cert, no va vindre, però va vindre vosté que és una persona professional i experta en la matèria i fenomenal, que jo estic encantada.
Però així com el senyor Alarte en el seu moment sí que féu un lloc i la senyora Sanz també, el senyor Morera no el va trobar, està molt liat l'home.

Per eixe motiu he de dir-li que els vaig rebre a vostés, vaig rebre les entitats, vaig parlar amb les universitats.
He parlat amb nombroses ocasions amb eixe.
.
.
, no sé com li ha dit vosté, el dimoni?
Jo crec que són persones que no són dimonis, ni molt menys, i són persones a les quals jo conec i aprecie molt.
És més, he col·laborat en moltes ocasions en campanyes amb ells, que són la gent d'Escola Valenciana.
I també per suposat amb la institució que vetla per la protecció del nostre patrimoni i material, que és l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Com li deia, universitats valencianes, associacions i entitats de tot tipus, AMPA, associacions de directors, sindicats, partits polítics i altres.

En què es va enriquir este decret amb eixes aportacions?
Amb moltes coses.
Jo m'imagine que vostés compten amb diverses còpies o propostes d'este decret que han anat evolucionant a partir d'eixe diàleg i d'eixe consens.
He de dir-los que evidentment ací, en este decret, hi ha també molt de vostés i és una cosa que és una llàstima que no reconeguen, perquè és fruit de tots.

En primer lloc, alguna cosa que ens deien, que és l'establiment d'un programa amb la llengua base en castellà i l'altre en valencià.
Això a l'inici de la tramitació i del diàleg; la continuïtat dels programes en el pas de primària a secundària; que el coneixement del medi natural i social s'impartira en valencià en els termes municipals de predomini lingüístic valencià i en castellà en els de predomini lingüístic en castellà, sense perjudici que una part del currículum es poguera impartir en una llengua distinta, dins del marc d'iniciatives pedagògiques contemplades en el projecte lingüístic del centre.
Que, a través de l'avaluació, se decidira si era possible la modificació dels programes dels centres, així com a fer l'elaboració del projecte lingüístic.

La catalogació dels llocs de treball en el sentit de garantir la continuïtat dels programes plurilingües, cosa que també aprofite també per a contestar, se van a catalogar en valencià i en anglés, a la pregunta de la senyora Crespo.
La implicació de la conselleria, a través de la seua xarxa d'escoles oficials d'idiomes i Cefire.
I el reconeixement a eixe fruit ben fet, a eixe fruit del treball ben fet dels programes PEV, PIP i PIL al llarg dels anys, que ve arreplegat per la concreció dins del decret de la metodologia de la immersió lingüística, com he dit jo, en un dels programes, circumstància que es pot interpretar com dues branques d'un dels programes, concretament del programa plurilingüe d'ensenyament en valencià que, com els he dit, té la base en el valencià, però que replega metodologies i mesures organitzatives d'immersió lingüística.

Els incompliments.
La informació a les famílies respecte del projecte plurilingüe.
Anem a vore.
També jo he dit una cosa molt clara, tal volta -jo ho he explicat en diverses ocasions i hem pogut parlar- tal volta siga fruit que no m'he explicat bé, però per tal de dir-los que evidentment la implantació del projecte és una implantació progressiva que, a conseqüència d'una comissió d'educació en la qual estaven vostés i a conseqüència del suggeriment de la portaveu d'Esquerra Unida en l'Educació Infantil en el moment de l'escolarització, l'admissió de l'alumnat, se tria el PEV, el PIP i el PIL, en la implantació del decret plurilingüe no era necessari el projecte lingüístic i sí en primària.
I els pares, en el moment en què feren l'admissió, marcaven quina era la línia que desitjaven per a l'escolarització dels seus alumnes.

Això fou una cosa dita per la senyora Sanz.
Jo vaig raonar-ho amb ella i li vaig dir «mira, tens tota la raó del món, a infantil, com els pares fan la seua selecció en el moment de la matriculació i fiquen la creueta -i jo crec que ací hi havien persones en eixa comissió- no seria necessari el projecte lingüístic».
Quan és necessari el projecte lingüístic?
El projecte lingüístic és necessari quan s'impartixen o se vinculen determinades àrees o matèries en distintes llengües.
Com tots sabem, els xiquets d'infantil no tenen àrees o matèries, no tenen assignatures.

Per tant, este decret, la seua implantació, partia de la introducció, en una primera instància, de persones que pogueren conversar, jugar o familiaritzar els xiquets de tres anys a la llengua anglesa, que és el que hem fet.
Però els xiquets no tenen assignatures en infantil, i vosté ja ho sap.
Per tant, el projecte lingüístic se presenta per part del centre a partir de la primària, que es quan se fa o se vinculen determinades àrees o matèries en valencià, en castellà o en anglés.

En infantil, com els he dit, els pares trien la seua matriculació, i en infantil, com este projecte és un projecte progressiu, el que estem intentant és que donen hores de conversa.
(Remors) Senyor Pañella, després se despista (rialles) i tenim errades de comprensió.

Els nostres xiquets no poden esperar, senyor Pañella.
Jo crec que este decret és fàcilment assumible.
És un decret molt progressiu, un decret molt tranquil, implantat des de la tranquil·litat, des de la formació del professorat.
És un decret que no renuncia a que els xiquets de tres anys tinguen una presència d'una conversa en anglés i que se familiaritzen amb la llengua estrangera, no renuncia.

Jo sé que vostés tenen molts informes -informes en tenim tots- sobre quin és el moment de la incorporació de l'ensenyament o de la conversa o de la familiarització de la llengua estrangera amb els xiquets.
Jo recorde que en una de les aportacions d'una institució també valorada per vostés en esta matèria deia que no era necessari que els xiquets de tres anys començaren a familiaritzar-se en llengua estrangera, que podien fer-ho en una etapa posterior.

Nosaltres entenem que teníem també informes que deien el contrari i que era interessant poder familiaritzar xiquets de tres anys des de primer moment en una sèrie de hores a la setmana amb una persona que poguera jugar amb ells, perquè els xiquets de tres anys juguen, els xiquets de tres anys estan parlant amb els seues mestres o estan intentant aprendre sense haver de vehicular una matèria o àrea.
Per tant, era interessant.

Quines són les aportacions també que fa l'Acadèmia Valenciana de la Llengua?
L'Acadèmia Valenciana de Llengua, segons el seu informe, la veritat és que se planteja un poc les precisions lingüístiques sobre la redacció de l'esborrany i acaba dient-nos i acaba donant les gràcies a la conselleria dient textualment que la majoria de les seues aportacions han sigut arreplegades en el text definitiu a les propostes realitzades per la seua institució, circumstància que es dóna també en el consell escolar.
El consell escolar fa un informe i s'arrepleguen pràcticament la gran majoria de les seues aportacions.

Totes estes circumstàncies són les que a mi em porten a pensar, i lamente si no opinen el mateix que jo, que és un decret en el qual el diàleg, el consens o la conversa s'ha donat en reiterades ocasions.
És ben cert que no podem estar indefinidament dialogant, perquè hi hauran extrems sobre els quals siga difícil posar-se d'acord.
Però és injust, crec que és injust per la seua part, dir que no ha hagut diàleg i consens.

Quant a la previsió del professorat, evidentment enguany se van a formar 3.
200 i no només hem de comptar amb la capacitat que teníem fins a data d'avui en les escoles oficials d'idiomes sinó amb plataformes de formació semipresencial que s'han activat per part de les escoles oficials d'idiomes i que, evidentment, ens han ajudat a facilitar l'accés a la formació dels docents.
Al termini de tres anys pensem que eixa planificació, eixa ajuda a l'escola oficial d'idiomes ens ajudarà a tindre 11.
200 formats, el que serà ja disposar d'una capacitat interessant per tal de poder enfrontar en la primària el que és la formació i els projectes lingüístics de cadascun dels centres.

El Partit Socialista em feia referència a eixe 26 de juny, quan jo deia d'escoltar i intercanviar les aportacions.
I jo, insistir que jo vaig parlar amb tots, vaig parlar amb el seu portaveu en aquell moment que era el senyor Alarte, igual que amb la senyora Sanz i igual que amb el senyor Pañella, li vaig agrair moltíssim les seues aportacions.
Em va dir que el Partit Socialista considerava, tenia en alta estima les aportacions que feia Escola Valenciana i que, bé, que pensaven que les seues aportacions que estaven totalment consensuades i arreplegades en el document que ells presentaven.

Diu que desapareixen els programes d'immersió PEV i PIL.
Bé, el programa d'immersió és el PIL i el programa d'immersió, com els he dit anteriorment, no tenim cap interès polític en fer desaparéixer els programes, reconeguem que els programes han fet un treball, un bon treball a la Comunitat Valenciana.
I la conseqüència és que més del 50% del nostre alumnat a data d'avui estudia línies en valencià i això és una riquesa que hem guanyat al llarg dels anys i que no hem de perdre.

Vostés s'entesten a dir que la no-construcció d'escoles oficials d'idioma o la ralentització en la construcció d'escoles oficials d'idiomes va a impedir que es puguen donar ensenyaments en llengües estrangeres.

Bé, jo recorde una nota de premsa d'un grup, d'un dels seus grups representants a les Corts Valencianes, donant les gràcies per haver arreplegat una aportació que se va fer en el seu moment, que era que als centres de secundària, en horari vespertí, en horari en el qual no tenien ús, se pogueren donar.
.
.
, se pogueren fer aularis de les escoles oficials d'idiomes o pogueren utilitzar eixes instal·lacions educatives per tal de poder donar ensenyament en llengües oficials.

Per tant, no identifiquen vostés la ralentització en la construcció d'edificis amb l'aposta per l'ensenyament de llengües estrangeres de la conselleria.
Res té a vore.

I jo crec que.
.
.
, bé, en açò, no sé si he contestat totes les seues inquietuds.

Respecte de la formació del professorat, de deveres que hem rebut una resposta aclaparadora, per part del professorat, a la seua formació en llengua estrangera.
I estem articulant tots els mecanismes oportuns per tal de garantir eixa formació.
I anem a fer-ho perquè pensem, de deveres, amb molta claredat, que esta és una aposta de futur.

Jo, simplement, reiterar-los que, de deveres, repensen vostés la qualificació de decret no dialogat i no consensuat.
Perquè de deveres que es poden trobar vostés, en molts moments en este decret, amb moltes aportacions que han fet i amb aportacions que han fet institucions, que vostés tenen en alta estima i alta consideració, per tal del tractament d'este tipus d'ensenyaments.
Per tant, bé, considere que açò és un fruit de tots, un èxit de tots i que és perfeccionable, com tot, i que se pot millorar; però que s'ha fet comptant amb la bona fe, la voluntat i el treball de moltes institucions que mereixen el nostre reconeixement.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, honorable consellera.

Té la paraula el senyor Pañella, per un temps màxim de cinc minuts.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, presidenta.

Consellera, ja vorà com no estic despistat.

Jo crec que en el seu afany de justificar-se ens ha determinat el seu clar despistament, que no és el mateix.
Perquè, mire, si me diu primer que parlava de 45.
000 alumnes que s'han incorporat este any i després me diu que «quan parlava de 47 me referisc als qui ja estaven», vol dir que este any que s'ha ficat de manera general són tants alumnes com els qui havien en els centres experimentals.

O siga, no; el despistament no és tal.
Resulta que seguim la progressió.
Sí, sí, això és el que ha dit; seguim la progressió.
Primer hi havia 45, després hi havia 47 i ara resulta que hi han 92.
000 ja.
Magnífica progressió.
No.
.
.
, revise els números perquè crec que ahí té algun ball.

Primera, té el mateix ball que quan parla que açò és un decret consensuat.
Mire, vaig a parlar.
Vosté va dir: «És que mos vam reunir, clar, lògicament.
.
.
».
Escolte, Morera no és que no va poder anar, Morera va delegar en mi perquè sóc la persona que porta els temes d'educació.
Si vosté volia parlar exclusivament amb el síndic, haver-li dit: «Senyor síndic.
.
.
».
Vosté volia parlar d'educació, i el meu síndic va delegar en mi, que sóc la persona que porta.
.
.
I, de fet, li vaig plantejar temes crucials, dels quals.
.
.

Diu.
.
.
Parla de consens.
Mire, doncs, amb mi no n'ha consensuat ni un, perquè les qüestions que li vaig preguntar és, primera: ¿va a basar-se en els programes lingüístics existents per a incorporar als mateixos programes l'ensenyament de l'anglés?
No.

Me vaig preocupar del professorat adient per a atendre.
.
.
; des del mateix moment, hi ha professorat adient?
No.

Me vaig preocupar, en aquell moment, de preguntar-li per si hi ha havia els programes específics de formació del professorat correctes; i vosté m'està parlant de les escoles oficials d'idiomes en unes formes no presencials que se fan.
.
.
I jo li he fet referència al que li diu l'informe.
.
.
, he dit de la universitat, disculpe, de les universitats, perquè són tres universitats les que fan este informe, són la de València, la d'Alacant i la Jaume I, si no m'equivoque, però, bé.
.
.
No.
No hi ha programes de formació adequats per al professorat.

Li vaig preguntar: ¿tindrem una elaboració pròpia de materials curriculars per a poder treballar adequadament?
No.

Per tant, no li estranye que si a mi m'ha dit que no a tot, i no són qüestions ideològiques les que li estava plantejant, perquè entendria, si parlàrem d'ideologia.
.
.
Estava parlant de qüestions.
.
.
Per això vaig anar jo, perquè en educació no anàvem a parlar, en este tema, d'ideologia; anàvem a parlar d'educació.
No ha fet cas ni a un dels meus requeriments.

Per tant, consens?
Amb mi, no.
Amb la resta, tampoc.
I no me vinga ahí posant-se.
.
.
El consens és general.

I ja li he dit, en qüestions, com he dit, didàctiques i metodològiques, no val el fer.
.
.
, dir: «No, la u, la dos i la tres sí; però la quatre no, perquè eixa.
.
.
» ¿Se basa en els programes existents d'immersió lingüística, els programes d'ensenyament en valencià, mantenint-los tots i cada un per a augmentar l'ensenyament a través de l'anglés també, allí dins?
No.
Per tant, no.

Informació a les famílies.
No.

Projecte lingüístic.
No n'hi ha.
I ja sé que la culpa és de la senyora Sanz.
La culpa sempre és de qui no està, sempre la culpa és de qui no està.
Però vosté no mos pot convéncer a ninguna persona que haja estat en una escola exercint que no hi ha línia lingüística a partir dels tres anys.
¿Que els xiquets no parlen, anem per senyes allí o què?
No hi ha línia lingüística en l'ensenyament.
.
.
?
¿No és diferent l'ensenyament en valencià, en un programa d'immersió lingüística, a partir dels tres anys?
Estem en tres anys.
Se fa educació a través de la maduració en aquelles qualitats necessàries per a la lectura i l'escriptura.
Estem en tres.
Després del tres ve el quatre, després ve el cinc.
.
.
Escolte, se parla, en quina llengua?
Ah!
, i no hi ha línia lingüística?
¿Quina escola coneix vosté que no hi haja línia lingüística en els tres anys?
Cap; en les escoles que hi ha línies estan definides i, a partir de tres anys, els pares elegixen.
I no me vinga que no hi ha línia lingüística, és que se parla i s'utilitza llengua vehicular.
I la llengua vehicular, ¿quina és; el valencià, el castellà i l'anglés incorporat en esta d'açò?
No.

Mire, no me despiste, no.
Jo crec que va molt despistada en este tema vosté, perquè no ha sabut escoltar; i no ha sabut escoltar.
.
.
No se riga, no.
No ha sabut escoltar, entre altres coses, perquè vosté té un problema i és la falta d'apreciació de la mateixa llengua, que vosté ho ha fet manifest en més d'una vegada.
Per tant, a vosté no li importa que la nostra llengua se'n vaja.
.
.
A mi m'importa la llengua per una qüestió ideològica, per una qüestió identitària; però també m'importa perquè durant molts anys la gent com jo hem tingut més problemes a l'incorporar-se a l'educació, perquè se'ns imposava una llengua que no enteníem quan entràvem a escola.
I vosté el que vol, efectivament, ho ha dit la senyora Albiol, jo li ho vaig dir l'altre dia en el plenari.
.
.
Vosté s'ha anat avançant al gran ministre este, Wert, que tenen.
.
.

La senyora presidenta:

Vaja finalitzant, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
-acabe de seguida, senyora presidenta-, en la idea d'espanyolitzar, de desfer, de desfer el que hi ha per a fer el que no se sap bé què.
.
.
Sí, seguir destruint l'educació pública, perquè recordem que açò a la privada no li afecta.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, (inoïble) .
.
.

Senyora Crespo.
.
.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyora consellera, jo lamente dir-li-ho.
Però jo continue.
.
.
, i estic convençuda que els xiquets valencians ho van a tindre molt difícil per a estar capacitats en llengües estrangeres.

D'entrada, eixos certificats, eixe requisit que vosté demana, el B1 i el B2, doncs, per a mi, no són cap garantia perquè un docent estiga capacitat en ensenyar idiomes, en este cas, l'anglés.

Després, quan vosté diu que jo em centre en el que són les escoles oficials d'idiomes.
.
.
Jo no parle d'edificis, li he parlat de professorat.
I, per desgràcia, doncs, en este model improvisat que han llançat, el model sobre el plurilingüisme, amb la implantació del Decret 127/2012.
.
.
, doncs, no n'hi ha prou professorat capacitat en anglés.
Aixina que jo li he de dir: «Doncs, pobres xiquets, quina formació en idiomes van a tindre.
»

Després, el teorema eixe que també han llançat ací, des del Partit Popular, que formació proporcional a ocupació.
Doncs, resulta que ací, en la Comunitat Valenciana, és un teorema que no està complint-se.
I va a ser molt difícil que es complisca.
Perquè, ací, més formació, treball precari; més formació, emigració per a molts jóvens amb moltíssima titulació i que, per desgràcia, han d'emigrar; i més formació, més atur.
I això em dol profundament.
Em dol profundament perquè jo crec que amb temps.
.
.
Vosté ha dit: «Ja era hora.
» Sí, ja era hora; l'any passat ja era hora; fa deu anys ja era hora d'implantar un model plurilingüe en esta comunitat perquè, a nivell europeu, jo no vull que espanyolitzem els xiquets valencians, jo vull que els europeïtzem.
I això vol dir un model plurilingüe amb totes les garanties que quan acaben la seua educació bàsica, o aquell que continue, tinga eixa garantia de dominar llengües, no sols l'anglés.
.
.
, francés, anglés, xinés, alemany, el que siga.

Jo igual sóc una privilegiada.
He estudiat en un sistema que feia això, en un sistema que em permet parlar moltíssimes llengües, inclús l'idioma valencià.
I estic molt orgullosa d'eixe sistema.
I m'agradaria que en esta Comunitat Valenciana s'hagués tingut en compte algun que altre concepte per a la posada en marxa d'eixe decret, li ho dic sincerament.

Ara bé, jo crec que les mancances d'este decret.
.
.
Doncs, tot es pot corregir en esta vida, si n'hi ha ganes.
I li ho he dit abans, vostés han de garantir, primer que tot, que els xiquets siguen competitius en les dues llengües oficials, perquè la peculiaritat d'esta comunitat és eixa.
És que hem de partir del bilingüisme, perquè tenim dues llengües oficials.
Això és un estatus que està ahí, que ningú pot negar.
I, sobre això, doncs, implantar una llengua estrangera.

Però, clar, és difícil.
És difícil escoltar, jo també l'entenc a vosté, i és difícil posar en marxa mesures que trenquen en, a voltes, la ideologia política.
Però és aixina, hem de mirar el bé dels xiquets i xiquetes valencians i, a voltes, doncs, oblidar-se un poc de les consignes polítiques que cada partit ens dóna.

Una altra cosa que m'agradaria que tinguera en compte i que no parlara en futur, perquè ha dit «farem la catalogació dels llocs de treball».
.
.
És important que això siga una mesura immediata.
Perquè si vosté no té a la gent en un lloc de treball catalogat, eixa gent mai va a tindre eixes ànsies i eixes aspiracions d'estar format en el que toca, en este cas, valencià i anglés, i cobrir places, places que tampoc, en estos moments, estan traguent, però.
.
.
Bé.

Tampoc m'agradaria que vosté deixara de costat el que són els projectes lingüístics de centres ni que la senyora Sanz li diguera ni que no diguera.
.
.
, jo no ho sé perquè no està ací i no pot corroborar el que vosté ens acaba de contar.
Però és importantíssim, des de primera hora, des del primer moment en què un xiquet entra a l'escola, que tinga clar quin és el projecte lingüístic d'eixe centre.
I ací, amb la peculiaritat que tenim de ser una comunitat on competixen dues llengües, el valencià, ja li ho he dit abans, llengua minoritària, i el castellà, llengua majoritària, eixe projecte lingüístic de centre s'ha de fer des dels tres anys, no esperar, ja triem.
.
.
No.
S'ha de fer des dels tres anys perquè els xiquets han de tindre garantit l'objectiu i han de tindre assegurada una competència lingüística igual en valencià com en castellà.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Crespo.

I ja, per a tancar, la consellera té cinc minuts.
.
.

La senyora Albiol Guzmán:

Perdona.
.
.
Disculpa.

La senyora presidenta:

Ai!
, perdó, perdó.

Senyora Albiol, té cinc minuts.
Perdone.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, en primer lloc, senyora consellera, jo crec que vosté s'equivoca amb això del consens.
El consens no és: tu digues el que vullgues, que jo faré el que me done la gana.
Això no és consens.
El consens no és escoltar i reunir-se amb uns i en altres i, al final, no arreplegar res.
Això no és el consens.
I això és el que vosté ha fet en aquest decret, no?

De fet, ací tenim el document:

«A l'atenció de l'honorable senyora Maria José Catalá, consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

»Amb relació a l'esborrany de decret sobre plurilingüisme, les entitas i institucions sotasignats demanem.
.
.
»

Les entitats sotasignades són les cinc universitats públiques valencianes, les federacions d'associació de pares i mares d'alumnes, els sindicats, etcètera, etcètera; fins 35 entitats.
Li van presentar este document, este document que contempla.
.
.
, que li diu que els actuals programes d'educació bilingüe siguen la base dels programes plurilingües, que li diu que s'han de catalogar en valencià totes les places, que li diu que es dote els centres de recursos materials i personals suficient per a garantir el correcte desenvolupament de programes.
.
.
i, així, fins a nou punts.

Ells li presenten este document i vosté publica el decret.
I la resposta d'estes entitats és que, com no s'han incorporat les aportacions fetes, avalades per més de 35 entitats representatives de la comunitat educativa, entre les quals estan les universitats públiques, a principis de setembre s'anunciaran les mesures i mobilitzacions que s'acorden amb la resta d'agents educatius.

Si hi haguera hagut consens, aquestes 35 entitats que li han presentat el document dels nou punts sobre els quals construir el consens no estarien diguent que van a mobilitzar-se, pense jo, clar.
Això pel que fa al consens.

Després, en la formació.
Li reitere que vostés han començat la casa pel sostre.
Primer se forma i després s'aplica el decret, no al revés.
I vosté parla de les escoles oficials d'idiomes.
Mire, és que a Castelló i als aularis de la resta de la província, huit mil persones, huit mil, s'han quedat sense plaça per a estudiar anglés.

Per tant, jo no sé molt bé com van a fer eixa formació.
No és qüestió d'infraestructures, ¿eh?
, no és una qüestió dels edificis, és una qüestió que vostés han de posar més recursos i més professorat damunt la taula per a les escoles oficials d'idiomes.
No pot dir que el professorat se formarà a les escoles oficials d'idiomes i que, després, huit mil persones se queden fora a Castelló, huit mil persones que volen estudiar anglés se queden fora.

Mire, senyora consellera, l'elecció de les famílies.
Vostés sempre parlen del dret de les famílies a elegir, i a mi el que em sembla és que, al final, l'opinió de les famílies sols compta per a dues coses, el dret a elegir de les famílies sols està en dues coses: una, quan parlem de l'educació privada i, dues, quan parlem del castellà.
Per a la resta, l'elecció de les famílies no compta: quan les famílies li diuen que no retalle en educació, dóna igual l'opinió de les famílies; quan les famílies li estan dient que pose substituts al professorat de baixa, dóna igual l'opinió de les famílies; quan les famílies li diuen que no disminuïsca el nombre de beques de transport i de menjador, dóna igual l'opinió de les famílies.

Per a tot això no compta l'opinió de les famílies, només compta a l'hora d'estudiar en castellà i a l'hora que puguen triar una escola privada que està pagant amb diners públics.
Ahí, de seguida, posen damunt la taula el dret a elegir.
¿El dret a elegir?
¿El dret a elegir?
Però, ¿i el dret a elegir de les persones emigrants, per exemple, que no poden elegir, que han d'estudiar totes a l'educació pública perquè a la privada concertada, pagada amb diners de tots i de totes, no tenen places?

Vostés només posen damunt la taula el dret a elegir de les famílies quan els convé: en el castellà i en la privada.

Per tant, no vaig a entrar en el tema de la senyora Sanz.
Jo sé el que va proposar la senyora Sanz en eixa reunió.
La senyora Sanz el que ha fet sempre és traslladar l'opinió de les entitats que recolzen l'escola en valencià, del sindicat, de les federacions de pares i mares d'alumnes, sempre la senyora Sanz el que ha fet és traslladar eixes opinions.

Per tant, a més, me sembla de poca educació traure-ho ací quan damunt no està ací present la senyora Sanz.
Però, ¡vaja!
, estic convençuda de quina és la postura de la senyora Sanz, que sempre ha traslladat l'opinió -com dic- d'aquells que defensem l'escola en valencià.

Gràcies.

La senyora presidenta:heÂ«

Moltíssimes gràcies, senyora Albiol.

I ara, sí, consellera, té vosté cinc minuts per a finalitzar.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Gràcies.

Bé, senyor Pañella, jo no vaig a entrar en la lluita de xifres.
Vosté fa el següent: es pega un bac, s'alça i comença a arrapar com un gat, ¿val?
O siga, jo no vaig a entrar en la seua dinàmica.
S'ha equivocat, ¡chico!
, ¿què costa reconéixer-ho?
¿Val?
Estava vosté entretingut en eixe moment.
¡És que no vaig a entrar en la guerra de xifres!
Ja li he dit el que n'hi ha.
(Veus) O siga, vosté sap molt, és molt sabut.
47.
000 xiquets ja estan en la xarxa de centres plurilingües de la Comunitat Valenciana i 45.
000 xiquets de tres anyets comencen enguany amb el decret plurilingüe.
Mire, més clar, aigua.

Ara, vostés a partir d'ahí, mire, des del respecte -que vosté és un home molt respectuós i molt elegant- li dic: no vaig a entrar en eixa guerra perquè vosté comença a arrapar i comença a dir que si la meua imprecisió, que si no sé què i que és menor.
Jo no vaig a entrar en eixa guerra perquè en eixa guerra entra vosté, cosa que no està a l'altura de la seua categoria parlamentària.
Per tant, faça-s'ho mirar.
Ahí, per començar.

Després, educació pública-educació privada.
Miren, vostés estan.
.
.
De veres, és que jo pense moltes voltes que estan vostés, no sé, me n'adone que a voltes parlen persones que estan en un altre segle.
Són vostés decimonònics.
Vull dir, eixe discurs de la privada, la pública, els rics, els pobres, tal.
.
.
, miren, anem a vore, la gent al carrer vol el millor per als seus fills, triar el que volen per als seus fills, accedir a l'escola que volen per als seus fills i que l'educació siga de qualitat per als seus fills, i no se paren en eixes distincions decimonòniques que parlen vostés.
És que estan vostés en un altre segle.
Vull dir, centre's en el segle que estem, en un segle de llibertat, d'aposta per l'educació, d'aposta per les famílies.

Però, clar, si vostés comencen a parlar-me del diàleg des del punt de vista que el diàleg no és «jo propose açò, tu proposes allò altre», no és qüestió que ningú guanye, sinó que agarrem una cosa d'ací i una cosa d'allà, per a vostés el consens és: «jo et done este paper i tu íntegrament l'assumixes».
¡No!
El diàleg, ¿què és?
Jo faig les meues aportacions, vostés fan les seues i d'allí ix un consens, un consens i un document.
Que no serà tot el document aportat per vostés, ¡no!
Que no serà el que jo aportava, tampoc.
Però, el consens és que vostés parlen d'imposició, no parlen de consens.
Vostés me porten un paper i volen que jo l'arreplegue íntegrament.
Això és imposar, no és consensuar.
I per això els he dit jo a vostés que estan en un altre segle, perquè quan parlen de consens parlen d'imposar, i quan parlen de classes socials estan un altre moment històric, de veres.
Vull dir, jo moltes voltes demane un poquet de coherència en el discurs.

Més formació, més ocupació.
Moltes voltes sí, senyora Crespo, perquè, mire, la taxa d'atur entre les persones formades amb titulacions superiors és deu punts inferior a la taxa de persones aturades, en general, a la nostra comunitat.
Per tant, sí, més formació és més ocupació.

Estem en un moment molt complicat i cal fer una aposta molt clara per l'ocupació, i jo estic d'acord amb vosté, i cal exigir i cal demanar que totes les persones que van impartir docència en llengua estrangera tinguen el major nivell d'idiomes i el major nivell de competència lingüística.
En això de veres que estic totalment amb vostés.

El document.
Miren, jo, respecte de les universitats, se parla amb els vicerectors el 19 de setembre; el 27 de setembre i el 5 d'octubre es van rebre les seues al·legacions; el 17 d'octubre se convocaren les universitats valencianes i els han fet aportacions.
Hui mateix, m'han enviat un document per a poder tractar la formació del professorat.
Estem en permanent diàleg amb les universitats públiques valencianes.
Jo no sé amb qui parlen vostés.
Jo sé amb qui parle jo.
I, a més, és ben públic amb qui parle jo.

I, després, del document que vostés me fan al·lusió sobre eixes entitats que van valorar, vosté mateixa, senyora Albiol, ha parlat que eren al·legacions a l'esborrany del decret.
Des d'eixe esborrany fins a l'últim document les coses han canviat molt, i vosté no ha llegit tot el que diu eixe document -que jo també el tinc-.
Vosté, per exemple, no ha llegit una cosa que no podíem arreplegar com vosté, que vosté volia que ho arreplegàrem tot, i jo li he dit: no podia ser.
¿Per què no?
Per exemple, una de les aportacions és que «l'exempció del valencià tindrà sempre un caràcter temporal en tot el territori valencià».
Mire, nosaltres, per damunt de tot i de totes les coses, de la ideologia de la qual vostés parlen i de tot açò, hem de complir açò, açò és el més important, açò, la Llei d'ús i ensenyament del valencià.
Açò és el que hem de complir.
Això per damunt de tot, que els actuals programes bilingües es mantenen, s'incorpora al programa plurilingüe d'ensenyament en valencià, incorpora la immersió.

I, a més, una altra cosa que diu el senyor Pañella, que «no n'hi ha línies en infantil».
Però, si jo he sigut qui li he dit, «senyor Pañella, ¡alerta!
, que se torna a equivocar, que torna a esvarar, que amb els tres anyets els pares marquen una creueta i trien la línia, que sí.
I vosté agarra, comença a arrapar com un gat ofés i diu: «Vosté ha dit que no n'hi ha línies».
Però, ¡home!
, ¡per la mort de Déu!
qualsevol dia me porte una gravadora i li fique el que parle i, després, li ho torne a passar, que pareix que no m'escolte.

La senyora presidenta:heÂ«

Senyora consellera, vaja finalitzant.

La senyora consellera d''Educació, Formació i Ocupació:

Sincerament, reitere, crec que vostés són tremendament injustos en este decret.
Pense que era un moment idoni per a dir, «mire, no ens pareix tot bé, però n'hi ha coses que vosté incorpora que ens pareixen bé».
¡Home!
, això és elegància política.

I, a partir d'ahí, de veres, jo continue a la meua.
¡Compte amb vostés!
Millorem el sistema educatiu valencià i millorem el sistema educatiu valencià en llengües estrangeres, que molta falta li fa.

Moltes gràcies.

El senyor presidenta:

Moltíssimes gràcies, consellera.

Anem a continuar.
(S'interromp la gravació)

Li he preguntat a la consellera si volia fer un descans, però és tan valenta que diu que no, que continuem.

Compareixença de la consellera d'Educació, Formació i Ocupació, senyora M.
Âª José Catalá Verdet, per a explicar l'aplicació de l'Ordre 54/2012, de 9 d'agost, de la conselleria, pe la qual es convoquen 329 beques per a la realització de pràctiques professionals en matèria d'assistència lingüística en anglés en centres docents dependents de La Generalitat, durant l'exercici 2012-2013, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 31.
536)

La senyora presidenta:

Aixina és que anem a passar al següent punt tres, que es la compareixença per a explicar l'aplicació de l'Ordre 54/2012, del 9 d'agost, de la conselleria, per la qual es convoquen 329 beques per a la realització de pràctiques professionals en matèria d'assistència lingüística en anglés en centres docents dependents de La Generalitat durant l'exercici 2012-2013, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Moltes gràcies, presidenta.

Bé, des de La Generalitat apostem -com els dia anteriorment- per una educació pública gratuïta de qualitat.
Per este motiu, apostem pel plurilingüisme, circumstància que ens ha tingut debatent els últims minuts, i aplicat a tots els nostres centres educatius amb una implantació progressiva.

L'ensenyament d'un nou idioma, com és l'anglés, deu fer-se des de l'edat més primerenca, o això entenem nosaltres, i, a més, ens avalen informes de professionals que ens parlen que els xiquets han de familiaritzar-se amb la llengua estrangera en les edats més primerenques.

És per eixe motiu que al mes de setembre comença la primera promoció plurilingüe en tot el nostre sistema educatiu valencià gestionats amb fons públics.
No vaig a entrar en la guerra de xifres, i així, el senyor Pañella i jo no tindrem ninguna enganxada de nou.

Els xiquets nascuts a l'any 2009 van ser els primers en tindre l'oportunitat de cursar estudis en castellà, valencià i anglés des del primer dia del col·legi.
Per al total èxit d'eixe programa cal comptar amb l'actual plantilla de docents del sistema públic valencià que ha d'anar formant-se, reciclant-se, perquè aquells que no tenen una formació en anglés puguen adquirir-la.
Però el sistema educatiu valencià no pot esperar a la formació del cent per cent de la plantilla perquè significaria la pèrdua d'oportunitats dels nostres alumnes, que han de tindre una educació de qualitat des del primer dia a l'escola.

És per eixe motiu que la conselleria ha posat en marxa un ambiciós pla de formació del professorat i durant este curs es formaran 3.
200.
Per tant, en la línia de formació i de donar la primera oportunitat als nostres joves, s'ha creat la figura dels english helpers.
Els english helpers és una figura que són 329 beques professionals per a la realització de pràctiques d'assistència lingüística en anglés en els centres docents dependents de La Generalitat durant el curs 2012-2013.
Estes beques tenen un doble objectiu.

En primer lloc, seran una acció addicional en la formació inicial del professorat reforçant la competència de futurs professionals als quals es va oferir l'oportunitat de conéixer de primera mà el context plurilingüe educatiu del propi centre i de la Comunitat Valenciana.
D'aquesta forma es va vore el desenvolupament professional dels joves seleccionats donant-los una primera oportunitat de contacte amb el món laboral en el sector públic, integrant-los en els nostres centres educatius per tal de millorar, a través de l'experiència pràctica de l'ensenyament i de l'assessoria lingüística, en el procés de desenvolupament de les competències lingüístiques de l'alumnat en els centres en què estiguen destinats.

I, en segon lloc, mitjançant la presència d'estos joves en pràctiques en els centres docents, tindran l'oportunitat de comptar amb els recursos de recolzament addicionals als que ja existixen en el centre i complementari a la resta de programes abans citats.

Els programes english helpers en ningun cas suposen la cobertura de places docents ni tampoc la duplicitat d'estes.
Pel contrari, supose un programa de recolzament a l'aprenentatge i a la millora de la competència comunicativa en llengües estrangeres.
A esta beca han pogut optar els mestres i docents que disposen de l'especialitat en anglés o bé acrediten un domini lingüístic en anglés igual o superior al nivell B2, segons el marc comú europeu de referència per a les llengües, que és el nivell assolit en superar el nivell avançat de les escoles oficials d'idiomes.
A més, s'han valorat per a la seua selecció altres factors, com la nota mitjana del seu expedient acadèmic, els coneixements en valencià i el coneixement d'anglés als nivells superiors C1 i C2.

Els beneficiaris de les beques no disposen de relació funcionarial, laboral o contractual amb la conselleria donat el seu caràcter formatiu.
De manera que, l'ajuda econòmica concedida únicament servirà per tal d'atendre els gastos que la beca comporta sense que en ningun cas tinguen el caràcter de salari o retribució per als beneficiaris.

Tal com contempla la convocatòria, cada persona beneficiària d'una de les 329 beques convocades realitza unes pràctiques a les aules d'Educació Infantil en u o més d'un centre docent públic, i, en eixe cas, distribuirà el seu horari setmanal en eixos centres.

Els english helpers són una gran oportunitat de formació en una àrea específica de docents que de segur que molts altres professionals com advocats, periodistes, arquitectes, economistes, els agradaria tindre per primera volta una vegada han conclòs la seua formació.
Els cent per cent dels presentats al procés d'adjudicació han tingut una plaça.
Això és un cas únic, que també hauria de ser valorat perquè el mercat laboral -com saben- està canviant i una beca d'estes característiques és una gran oportunitat per als nostres joves en este moment.

Tots nosaltres hem tingut una primera experiència en el món laboral, i, si no, hem tingut molta sort, és que tenim molta sort.
Jo, sens dubte, sí que la vaig tindre, he sigut becària, i la veritat és que pense que és una figura que no hem de demonitzar.
Quan jo era becària -imagine que tots vostés també- no pensava.
.
.
acabava de llicenciar-me i pensava més en la meua formació que en una altra cosa, no pensava que estava mal remunerada ni pensava (rient) que estava sent utilitzada, simplement volia formar-me i volia formar-me bé.
Crec que ha sigut una experiència que tots nosaltres hem passat i que no hem de demonitzar.

Per eixe motiu, pense que estes beques, estos recolzaments formatius no han de ser criticats, sinó han de ser assumits com una acció formativa més, com una part important, també, de la formació acadèmica dels titulats en Ciències de l'Educació i, també, com una oportunitat perquè tinguen un primer contacte amb el seu futur professional.

Insistisc, no es tracta d'ocupar la responsabilitat d'un mestre en l'ensenyament públic, no es tracta d'ocupar-lo.
Perquè si així fóra, deuríem seguir el rigorós ordre de la bossa.
.
.
al qual tenen un accés a través d'una convocatòria pública d'oposicions.

I també és deveres una cosa, els nostres jóvens i els pares deuen esforçar-se i entendre que la primera experiència laboral és molt important i que esta és una oportunitat que dóna el govern valencià per a tots eixos titulats.
Tots hem d'esforçar-se un poc més i assumir un procés formatiu de la nostra vida amb normalitat.

Per eixe motiu, crec que esta és una bona experiència, és una iniciativa que complix amb tots els informes jurídics preceptius i, per tant, considere que és una bona iniciativa per part del govern valencià.

A partir d'ací, quede a la seua disposició per tal de contestar-los a qualsevol dubte que puguen tindre.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, consellera.

Té la paraula la representant del Grup Socialista, la senyora Sarrión, per deu minuts de temps.

La senyora Sarrión Ponce:

Gracias, presidenta.

En primer lugar, agradecer la comparecencia de la consellera para explicarnos el tema que hemos solicitado en nuestra comparecencia.

Sí que me sorprendió mucho cuando vi que la comparecencia solicitada venía a la Comisión de Política Lingüística, ya que el tema en el que se centra no es un tema lingüístico, es un tema más de derechos laborales o de derechos laborales dentro del sistema educativo público de la Comunidad Valenciana.

No obstante, agradezco que se haya tratado en esta comisión, porque como ya es la última y usted tenía que comparecer de todas formas para explicar lo del decreto de plurilingüismo, pues, también considero que enlazando una cosa con otra, al final, sí que se suple.
Sí que suple desde el inglés.
.
.
, los english helpers los papeles de los docentes en inglés en infantil.

El contenido de la comparecencia, como ya lo he dicho, es aplicar un programa educativo en unos centros públicos dependientes de la Generalitat valenciana con exclusión de los centros concertados.
Y volvemos a lo mismo, a los centros concertados, que también son centros sostenidos con fondos públicos, usted no les obliga a aplicar ninguna figura que contemple lo que usted está aplicando en los centros públicos, y me da igual que se llamen becarios, que se llamen contratos precarios, que como le queramos llamar.

La Orden 54/2012 por la que se convocan estas becas detalla muy bien los aspectos y objetivos de las mismas: 329 becas, mil euros brutos con Seguridad Social e IRPF a descontar, por lo tanto, ya no podemos decir que son becas mileuristas, son menos de mileuristas, se les abonarán en tres pagas -lo de las tres pagas no lo entendemos, porque son gastos que los becarios han de hacer previos a que se les pague- y un horario máximo de 30 horas semanales, que puede darse en un centro o en varios centros.
Por lo tanto, hay una itinerancia de estos docentes por los centros o de estos becarios, como usted los llama, por los centros, que es una itinerancia no retribuida y que, además, la organización en los centros que han de estar y las horas que han de ocupar ustedes la dejan a la dirección del centro.

También, estos becarios han de recuperar las ausencias justificadas después de finalizado el plazo marcado o establecido.
Mire, yo también he sido becaria, y si una persona está enferma, no hemos recuperado las horas, porque con un justificante médico, como cualquier trabajador, tu beca finaliza ese día, y finaliza.

Y a partir de aquí, es donde surgen mis dudas.
Mire, ustedes convocan una orden y la anuncian a bombo y platillo -algo que no nos debe de sorprender porque todas las órdenes y todo lo que están haciendo lo anuncian y se gastan más en anunciarlo que lo que luego invierten en el programa-, tanto usted lo ha anunciado, como el señor Carbonell.
Y para poder aplicarla en los tres primeros meses, lo que han hecho ha sido recortar 987.
000 euros de las becas de libro para poder pagar a estos becarios los tres primeros meses.

Luego ya veremos si les podrán seguir pagando, según la disponibilidad presupuestaria que ustedes consignen en el presupuesto de 2012, una disponibilidad presupuestaria que, según el anuncio que usted ha hecho, tiene que alcanzar los 2,6 millones de euros.
Dígannos…, bueno, yo confío que no recorten el programa, pero todo parece indicar por las indicaciones del señor Wert que lo van a recortar.
Si lo recortan, explíquenos de dónde van a sacar o de qué otras partidas de educación pública van a quitar los 2,6 millones de euros para poder pagar o dar una gratificación a estos becarios.

Mire, yo considero que es más importante que implantar un programa plurilingüe, tal cual se está aplicando, y la señora Albiol, y la señora Crespo y el señor Pañella en la comparecencia anterior se lo han dicho, está empezando la casa por el tejado, porque si no están formados, no puede empezar el programa, yo creo que es más importante que los alumnos este año tuviesen más becas de libro que, que en 270 centros públicos haya un profesor, un becario, un ayudante, un asistente, llámelo como quiera, pero es un docente, porque tiene la titulación finalizada, e igual que está ocupando una beca, podía ocupar muy bien un puesto de trabajo, por un número de horas ínfimo en la mayoría de los casos, porque están entre las cuatro y las seis horas por aula.

¿No sería mejor haber aplazado esto y que los alumnos hubiesen tenido más libros este año?
Pues, mire, yo creo que a usted, no.
Usted lo ha querido implantar así de rápido, porque así también ha podido anunciar que somos la segunda comunidad autónoma donde el alumnado opta por este tipo de educación plurilingüe.
Una educación pública de calidad, y ahora plurilingüe.
Pues mire, ni me creo que usted apueste por la pública, ni por la de calidad, ni, en estos momentos, mucho menos por la plurilingüe, tal cual se ha debatido anteriormente el tema del plurilingüismo.

La dotación presupuestaria que usted consigna hace que la prórroga de las becas esté condicionada.
Lo que le he dicho antes, los 2,6 millones, ¿nos puede asegurar que estarán esos 2,6 sin recortar en ningún otro programa ni en ningún otro apartado de educación?

Luego, también, ocho meses.
¿Por qué solo ocho meses?
Un curso escolar no dura de octubre a mayo.
Un curso escolar tiene más meses.

Lo que le he comentado antes de que los becarios se tengan que desplazar.
No les paga la itinerancia, les va descontando, también han de estar fuera de casa, han de comer fuera de casa, y cuando les descuenten la ayuda, va a ser insuficiente en muchos casos para poder estar cumpliendo la beca.
Porque si la distancia kilométrica de su domicilio es mayor, se van a ver que, a lo mejor, a algunos hasta les puede costar dinero para poder tener esta experiencia.

Lo único positivo, para que usted vea que también saco algo positivo, que como son becarios van a poder realizar prácticas de formación específica desde el servicio de formación del profesorado.
Un servicio de formación del profesorado que también han recortado.
No sé qué prácticas formativas van a poder utilizar.
Y si no son docentes, que son becarios, ¿cómo pueden realizar las prácticas específicas destinadas únicamente para el profesorado?

Y, luego, ya, en el tema laboral, la primera experiencia laboral.
Pues, evidentemente que todos los que hemos trabajado hemos tenido una primera vez, porque si no, no hubiésemos trabajado nunca, estaríamos todavía sin haber tenido esa oportunidad.
Una primera vez, con una mejora y especialización.
Sí, pero una primera vez, o con una beca postuniversitaria…, antes de finalizar la carrera en la mayoría de los casos, las becas que ofrecen las universidades y entidades para formación durante los últimos cursos de la titulación, no una vez con el título en la mano.
Una vez con el título en la mano, tú ya eres un titulado que tiene que acceder a su primer puesto de trabajo, no a su primera beca precaria.

También, usted ha dicho que no cubren un puesto de trabajo, que no lo cubren, y yo voy a leerle, además textualmente, una nota de prensa publicada en la conselleria el día 16 de agosto, y además lo dice el señor Carbonell: «En la situación en la que nos encontramos es lamentable que los sindicatos critiquen en la medida que favorece a 329 personas paradas para que puedan realizar prácticas remuneradas.
No sabemos cómo explicarán el recurso que quieren interponer, así como la solicitud de suspensión de la convocatoria a estas personas que tienen la posibilidad de trabajar y abandonar así las listas del paro.
» Eso me gustaría que me lo explicara, porque habla de trabajar y de abandonar las listas del paro.

Yo eso en la orden no lo he visto, no he visto que tengan que abandonar las listas del paro para la beca, pero el secretario autonómico de la conselleria lo dice en una nota de prensa oficial de la conselleria.
Me extraña, porque entonces a mí sí que ya no me cuadra nada lo de primera experiencia laboral, mejora en formación, personas paradas que han de estar paradas, menores de 36, trabajar, abandonar listas del paro, es todo una cosa que entonces ya sí que da las razones que sí que están trabajando.
No están siguiendo su formación.

Y además de eso, también, por otra razón.
La LOE sí que decía que en infantil tenían que existir los profesores catalogados en inglés para impartir las clases en Educación Infantil.
Estos profesores desde hace seis años que deberían de estar dando clases, no están dando clases, no se han catalogado sus puestos de trabajo y no se ha sacado la oferta pública de empleo para ellos.
Entonces, ¿cómo usted nos dice que estos becarios tendrán un apoyo, bueno, tendrán un apoyo superior y ellos darán apoyo a estas clases?

Mire, yo conozco muchos colegios que en infantil no hay inglés.
No sé a quién van apoyar ni quién los va a apoyar a ellos.
Yo lo que entiendo es que, como usted ha dicho, no van a haber duplicidades, el becario de inglés entrará en el aula y hará su trabajo correctamente, porque estoy segura de ello y porque, además, todos los que terminamos una titulación lo primero que tenemos es muchas ganas de trabajar, y con la que está cayendo, más todavía.
Pero además de las ganas de trabajar, lo harán muy, muy bien, harán lo que les toque y lo que no les toque, eso no tengo ninguna duda, para poder cumplir con sus obligaciones, y ya no como becarios, sino como todo lo que les pidan en el centro.

Pero lo que sí que considero es que hay un maltrato en sus derechos laborales por parte de la convocatoria de esta beca.
Y si hubiese muchos profesores de ingles en infantil y esto fuese un apoyo o un refuerzo, bueno, pues podría pasar, pero es que no tenemos profesores de educación en infantil.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Sarrión.

Es el turno para el Grupo Parlamentario Compromís.
Señor Pañella, cinco minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, presidenta.

Jo he de seguir amb el meu discurs, vull dir, parlàvem d'imprevisions, i parle ara d'irresponsabilitat, la irresponsabilitat de portar en marxa un programa, estos programes d'educació plurilingüe, sense tindre professorat.

Perquè, clar, me diu que demonitzem els becaris.
Qui ha demonitzat els becaris?
No, els becaris, no.
Jo demonitze a vosté en tot cas amb l'actuació que ha estat fent, no al becari.
Jo a qui demonitze és l'Orde 54/2012, de 9 d'agost, de la conselleria d'educació.
Per què?
Perquè eixa orde no busca alumnes en pràctiques, no busca fer pràctiques.
No diga això.
Eixa orde el que fa és, basada en la necessitat imperiosa de dotar les aules de tres anys, que no tenen professorat que sàpiga anglés o que tinga un nivell d'anglés adequat, posar-li algú perquè ho faja.

Com no hi han diners per a posar al professorat.
.
.
, perquè la finalitat no és la pràctica, això és l'excusa.
La finalitat és l'assistència al professorat, i ho diu molt clar, l'assistència al professorat, i en forma de treballadors barats, de segona.

I això me porta a contradir-li un argument que ha dit, però que té relació amb això, perquè quan parle de treballadors barats, no me pot dir que el discurs de rics i pobres és un discurs decimonònic.
Perquè si a mi me pregunta que no sap en quin segle estic, jo li preguntaré que vosté.
.
.
, que jo no sé en quin món està vosté.

Sap vosté.
.
.
, i li ho diré, mire, són dades del Center for Economic and Social Rights, el 26,3% de la població valenciana està en risc de pobresa o exclusió social.
Sap el que és el coeficient Gini?
Estem en un 0,34%, el més alt de la Unió Europea; de 15, el tercer més alt de la Unió Europea.
El coeficient Gini és el que valora la desigualtat social en un país.
O siga que acudisca a este món, ací, al del País Valencià, i veja en quina situació està quan se parla de rics i de pobres, perquè seguim parlant ací de rics i de pobres.

Estos becaris no van a entrar en un centre privat, perquè els pares no ho permetrien en esta.
.
.
No, no, permetrien una persona en pràctiques, no permetrien.
.
.
, una persona en pràctiques.
No anaven a permetre una persona per a substituir els coneiximents que els professors que tenen davant no tenen.
Perquè ells no van a començar.
.
.
, en un centre privat no començaran un programa plurilingüe sense tindre el professor especialitzat.
Per tant, eixa és la realitat.
Eixa és la realitat.
Seguim fent actuacions irresponsables, totalment irresponsables, en els centres públics, val?
I els privats concertats que tenen una assimilació als públics.
Efectivament.
(Remors)

Per tant, mire, el seu discurs és que no s'aguanta absolutament.
Més formació, més ocupació.
Sí, sí, però igual de desocupats, perquè si no se crea treball l'únic que fem és desplaçar aquell que ocupa el lloc de treball, però els llocs de treball són els mateixos.
Per tant, no mos enganyem, per a crear ocupació s'haurà de crear llocs de treball.
Indubtablement que la formació només indica la competència interna per accedir a un lloc de treball.
Però si n'hi havia deu sense treball, canvien el lloc i seguixen deu, perquè no hi ha més llocs de treball.
Per tant, eixe és un altre tema.

Per tant, no me vinga que és una gran aposta l'educació?
Quina educació?
És que parla de l'educació en termes globals!
Què és això?
Parlem en abstracte, és molt bonic i podem filosofar.
(Inintel·ligible) .
.
.
Quina educació?
A vore, en este moment hem estat des del principi defenent una educació inclusiva, perquè parlàvem del tema lingüístic, inclusiva en el tema lingüístic, però havíem de parlar del que representa la inclusió a través de la llengua que es parla ací, de tota la gent que ve de fora.

Li recorde, el 26,3% de la població valenciana està en risc de pobresa o d'exclusió social.
En augment.
Alguna responsabilitat tindran els governants, alguna.
I no li parle a vosté.
I no li parle a vosté particularment, en el sentit que vosté porta mesos en la conselleria.
Però, lògicament, des del Consell se té alguna responsabilitat que hi haja més d'una de cada quatre persones en risc de pobresa en este moment al País Valencià.
Eixa és la situació.

La senyora presidenta:

Vaja finalitzant, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
-acabe-.
Eixa és la situació.
I he d'acabar també agraint-li això de l'elegància política, però, sense dubte, el discurs seguirà sent el que és mentre no arribem als consensos.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a torn de paraula del Grup Parlamentari Popular, la senyora Barrieras, cinc minuts.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora consellera.

En primer lloc donar-li les gràcies i l'enhorabona per la seua compareixença en esta Comissió de Política Lingüística.
Evidentment ha vingut este punt ací perquè aixina ho decidix la Mesa de Les Corts, on està representat el Grup Parlamentari Socialista, per tant, jo crec que haurien estat tots d'acord si ha vingut.

Però el que ha fet palés precisament és que la política lingüística i l'educació és el mateix.
És a dir, la política lingüística està dins d'eixa educació que té una comissió permanent legislativa, per tant, estem nosaltres convençuts que és un bon pensament el que esta comissió puga estar, torne a insistir, dins d'una comissió permanent legislativa, com és la d'Educació, Cultura i Esports.

Bé, enhorabona, com li dia, per la seua compareixença i enhorabona per haver implantat el plurilingüisme en la nostra comunitat.
Pensem que, a banda que és una proposta del Partit Popular, que venim presentant i que ja vam apostar per ell en el programa electoral, jo crec que vosté ha sigut la persona, la consellera valenta que ha tirat endavant per fi eixe projecte.

És una societat completament competitiva, com ja s'ha parlat en les intervencions anteriors, on és necessari l'anglés.
És necessari, i no ho diu la consellera, i no ho diu el programa electoral del Partit Popular, i no ho diu esta diputada que els parla, sinó que ho diuen a més les persones que tenen la possibilitat d'opinar sobre els seus fills en esta comunitat.

Havia vosté comentat, crec, no sé si ha sigut vosté o la meua companya, la senyora Parra, que hi ha enquestes fetes on el 83,4% volen assignatures en anglés.
Per tant, és que és una demanda social.
Jo quan es parla «està tot el món en contra», mire, jo diria, està tot el món a favor.
Ja que diem coses, diguem-les tots.
Cadascú que diga la més grossa.
Jo diria, estem tots a favor del plurilingüisme, estem tots a favor que s'aprenga l'anglés.
Evidentment estem tots a favor, respectant el valencià que és la nostra llengua i és la nostra cultura, i pense que també ha d'estar per damunt de tot, i a banda respectant el castellà, perquè estem en una societat en esta comunitat bilingüe.

Per tant, el plurilingüisme, on estaran les tres llengües respectades, jo pense que és un gran encert.

Evidentment, ací la viabilitat del projecte jo crec que s'havia d'iniciar evidentment ja, ja, perquè és una cosa progressiva que, com ens ha explicat vosté, s'acabarà l'any 2021, per tant s'havia de començar.
I a més no podem perdre ni un minut més en la formació del professorat.
La formació del professorat que vosté ha dit que hi haurà la creació de 3.
000 noves places per a formació semipresencial i 5.
000 addicionals de formació exclusivament a distància, i estem fent evidentment ús de les tecnologies d'informació i comunicació i jo crec que serà fonamental.

Però, a banda d'això, eixos programes de recolzament amb els auxiliars de conversació, els auxiliars… Fulbright, els programes de professors visitants que ja han estat provant-se en esta comunitat i que han donat un bon resultat, és el que li ha portat a vosté a tindre una mesura per a mi completament imaginativa i completament adequada al moment, eh, addicional de recolzament, de recolzament atenent el bon resultat, com dic, que han donat estes mesures que vosté ja havia dut a terme, no és res que ens vinga ara de nou.
Evidentment estes 329 beques de professionals i en pràctiques, les english helpers, que són voluntaris.
Perquè si tan roíns són i tan.
.
.
que no els agarren, vull dir, és una cosa completament voluntària, estem en una societat on ningú obliga a res.
Vull dir, si hi ha persones que volen agarrar estes beques és perquè estan convençudes que els interessa.
Per tant, no veig jo una cosa tan roín i tan roín com sempre s'està pintant.

Però, bé, jo el que torne a insistir, per si de cas la gent no ho sap, que són voluntàries.
La consellera no ha agarrat a ningú i els ha col·locat dins de les classes, a donar classes en anglés, evidentment que no.

Per tant, jo torne a insistir.
S'han d'ensenyar xiquets de tres anys que no van llegir a Shakespeare en tres anys, li ho assegure, s'ha d'ensenyar xiquets de tres anys.
Per tant, estes xiquetes o xiquets, joves, perquè per a mi són xiquets també perquè acaben la carrera ara, estes persones han d'ensenyar, ajudar el professor que no li van a furtar la seua plaça docent, simplement són recolzaments.

Per tant, jo crec que és una mesura, torne a insistir, imaginativa, una mesura molt, molt, molt ben adaptada, que li torne a donar l'enhorabona, enhorabona perquè, a més, perquè a més, vosté està sentit i sent parlar les famílies, les famílies, les pobres i les riques, eh, s'ha de parlar amb les pobres i amb les riques, perquè vosté està donant igualtat d'oportunitats a tot tipus de família.
A les desigualtats socials, precisament eixes famílies que no poden anar a una privada, perquè hi ha molta gent que defensa la pública per damunt de tot, però als xiquets els porta a l'escola francesa, a l'escola alemanya, a l'escola anglesa, i eixos són els que després vénen ací a defensar la pública, doncs eixos ara hauran d'acceptar que vosté el que està donant és oportunitats a tots, a tots, perquè puguen saber un idioma que ens farà a tots molts més competitius.

Per tant, enhorabona, consellera, i endavant amb el plurilingüisme.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Consellera, té la paraula.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Gràcies.

Bé, moltíssimes gràcies per les seues aportacions.
I bé, evidentment nosaltres.
.
.
Ací s'ha dit una de les coses en les que jo no puc estar més en desacord, i és que la conselleria no aposta per l'escola pública.
Vull dir, això per a mi és una errada fonamental, principalment perquè l'escola pública és l'escola que gestiona la conselleria.
Aleshores és realment difícil d'entendre que el que u gestiona vullga que vaja mal.
No, el que u gestiona vol que vaja molt bé.
I la prova de l'aposta d'escola pública, per l'escola pública del Partit Popular, també està en xifres, les xifres que reflectixen que vora el 70% del nostre alumnat està en l'escola pública, un 27 en l'escola concertada i un 3 en l'escola exclusivament privada.

Home, el Partit Popular porta un temps governant esta comunitat, va a fer quasi vint anys.
I, sincerament, i si el Partit Popular creu tan poc en l'escola pública, mire, que poc se mos nota al Partit Popular!
O que mal ho fem, no?
Perquè si no férem una aposta clara per l'escola pública, doncs bé, jo trobe que les dades reflectirien altres coses quant a l'escolarització.

Per tant, una aposta clara per l'escola pública.
Volem que siga la millor.
La millor per una qüestió molt clara, és l'escola que gestionem nosaltres.
Una escola que no gestionem nosaltres, que està sostinguda amb fons públics, però que no gestionem nosaltres, és una escola concertada.
Jo no trobe sentit a la crítica que açò no s'aplica.
Clar, estos assistents no se'ls posa a l'escola concertada.
Home!
prou pena tenen l'escola concertada que no els dotem de recursos que sí estem dotant l'escola pública.
Jo no entenc eixa crítica.
És a dir, si els posàrem a l'escola concertada vostés dirien que què fem nosaltres posant recursos a l'escola concertada.
Però com no els posem, vostés diuen que no els posem allí.
I després diuen que no els posem allí, però que valorem molt la seua feina i que ho van a fer molt bé; doncs si ho van a fer molt bé, a l'escola concertada voldrien tindre'ls tots ahí.
Vull dir, un poc la coherència del discurs.

Respecte al seus dubtes laborals, doncs home, trobe jo que vostés entendran que la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació se protegix molt, molt, d'iniciatives contractuals que no alteren ni vulneren la legislació vigent.

Respecte als seus dubtes, les persones aturades que accedisquen a eixa beca van a abandonar les xifres de l'atur, ja que són donades d'alta en la seguretat social, com vostés han dit.
Però és que açò s'exigix des de l'any 2011 per a qualsevol beca professional de formació, és a dir, no és una cosa exclusiva de la Conselleria d'Educació, Formació i Ocupació, sinó que és una cosa de qualsevol beca professional de formació.

No es vulneren els drets laborals que respecta en tot moment un decret del govern valencià que regula les beques professionals.
És a dir, no hi ha ninguna vulneració, poden estar vostés ben tranquils.

A més a més, açò és una mesura que, com he dit abans, complementària a la implantació d'un decret, a la necessitat d'una societat, a l'aposta pels professionals de la nostra terra.
Perquè, miren, vostés no dien res, però res és res, res, quan hem tingut ací durant tants anys els auxiliars de conversa.
És a dir, quan hi ha auxiliars de conversa, que són persones natives que es dediquen a recolzar en la conversa els centres públics, vostés no dien res.
Ara, quan són persones aturades, valencians, inscrits en llistes del Servef i formats per les nostres universitats… Ah no!
Això no!
Home, és rar!
Perdonem, és rar.
Perquè vostés no diuen res del programa Fulbright, no.
No diuen res dels auxiliars de conversa, no.
Però sí diuen quan volem que eixa oportunitat que estem donant a persones natives, se la puguem donar també a persones aturades de la nostra comunitat, que tenen competència lingüística, que estan formades en Ciències de l'Educació o Magisteri i que, a més, han sigut formades en les nostres universitats i tenen una competència acreditada.
A mi hi ha alguna cosa ací que no em quadra.

Però clar, jo li dic, mire, el discurs, senyor Pañella, em sona a decimonònic.
Però, clar, no li ho dic per dir.
És que, clar, després quan un diputat, a qui no faré referència, perquè jo faig referència amb tota l'estima del món i vostés després resulta que és una ofensa fer referència ací a persones que no estan, que són els seus síndics i que a més jo, en fi, per a mi són eixos síndics que tenen molta importància al seu grup.
No faré referència a la persona del seu grup que digué que.
.
.
, a més concretament: «és una idea pròpia del segle XVIII, de més del segle XVIII que de l'actualitat, perquè s'està contractant treballadors sense drets laborals, un mal exemple que no pot donar una institució pública».
Vol dir, el primer que parla ací del segle XIX, no XVIII, XVIII, abans, eh, és un dels seus diputats.
No, no, (inintel·ligible) .
.
.
a la idea.
Mire, li ho reitere, és que jo he de repetir-li les coses diverses voltes.
«Proposa una idea més pròpia del segle XVIII que de l'actualitat».
Per tant, qui demonitza els english helpers?
Jo no, jo no.
Si una persona diu que esta idea és més pròpia del segle XVIII que de l'actualitat i que s'està animant a contractar treballadors sense drets laborals, un mal exemple que no pot donar una institució pública.
Atenga, jo a això li dic demonitzar.
A la millor m'equivoque.
Igual açò és un afalac.
Això es dir, sí senyors, m'encanta la idea.
Ara, jo no ho entenc aixina, val?
Jo no ho entenc aixina.

I després li dic una cosa.
Evidentment, animar a contractar.
No és un contracte laboral.
Diga-li al seu diputat que es mire la legislació laboral.
És una beca professional sense drets laborals.
Els drets laborals són l'accés a la seguretat social i a l'IRPF, circumstància que es dóna en les beques professionals.
«Un mal exemple que no pot donar una institució pública.
» Home, un mal exemple per a una institució pública és una beca professional quan ho fa el govern valencià?
Ara, quan ho fan governs de Compromís com, no sé, com per exemple, mire, li vaig a dir, com Tavernes de la Valldigna que posa becaris a la realització del projecte d'ampliació del cementeri municipal, a l'anàlisi i reparació de les voreres del municipi mitjançant inspecció visual, a la redacció d'un informe per al Ministeri d'Agricultura per a la Setmana Europea de la Mobilitat, a la proposta de reurbanització del poble i de la plaça.
Aleshores això és una idea fabulosa!
Ara, quan ho fa el govern valencià, quina mala idea hem tingut, pròpia del segle XVIII, és una relació contractual.

A més és que és curiós, és que s'anava a demandar.
.
.
, espere's, és que li ho dic perquè és digne de.
.
.
, perquè, clar, en eixe moment alguns estaven de vacances, jo estava treballant, això fou en agost.
Però és una idea que anava a denunciar-se a la inspecció de treball, que «no tenia més remei que actuar amb contundència i aplicar la llei vigent amb totes les conseqüències, i li pese a qui li pese».
Sí, senyor!
I jo, en els meus ajuntaments, becaris!

Vull dir, senyor Pañella, mire, de veres, simplement, coherència en el discurs (veus), coherència en el seu discurs.

Les beques professionals no són el dimoni, (veus) ni Escola Valenciana.
.
.

La senyora presidenta:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

.
.
.
ni les beques professionals.
Són normalitat, són normalitat.
Són el dia a dia, són la realitat del carrer, són iniciatives que han existit i existiran.
Són coses normals.
És que vostés volen donar a la normalitat.
.
.
li volen donar una.
.
.
, li poden posar una salsa dramàtica, picant, maliciosa.
.
.
No.
Ni dramàtica, ni picant ni maliciosa.
És normalitat.
Açò ha existit tota la vida i existirà.
És una bona iniciativa per part del govern valencià.

Miren, jo acabe amb les paraules de la senyora Sarrión, perquè vostés després diguen que jo no consensue.
Mire si consensue que acabaré amb paraules seues.
(Veus) Estic convençuda que esta gent farà un treball extraordinari, estic convençuda que esta gent farà un treball fabulós i estic convençuda que esta gent estarà en els xiquets de tres anys fent una.
.
.
, assistint-los en la conversa amb anglés perquè es familiaritzen en la llengua estrangera i ho faran bé, i ho faran bé.
Perquè estic totalment convençuda de la bona formació que han rebut, de la bona capacitació que tenen en llengua estrangera i de la bona predisposició que tenen cap a la seua primera oportunitat en el món laboral, dins de l'administració pública i la seua primera experiència de contacte amb el seu sector.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, consellera.

Senyora Sarrión, per temps de cinc minuts.

La senyora Sarrión Ponce:

Gracias, presidenta.

Empezaré por donde ha terminado la consellera, por el trabajo extraordinario que van a hacer los becarios, que es verdad, señora consellera, sigo pensando que harán un trabajo extraordinario del que ustedes se aprovecharán y los explotarán mucho, mucho, con estas becas, que es lo que pretenden.
Ni una cosa ni otra.

Mire, usted ha dicho normalidad, esto es cosa del día a día, esto son iniciativas.
.
.
No.
Esto es una precariedad laboral.
Y si no es de esta forma, explíqueme qué va a pasar en el curso 2013-2014, porque ustedes ya han abierto el plazo -hay de plazo hasta el 31 de diciembre- para que más centros se puedan adherir a la red de centros plurilingües.
Este año todavía no se ha valorado el programa este o las becas estas cómo van a resultar.
No sabemos si van a ser buenas o malas.
Yo le digo que confío en los que van a trabajar esas becas, y le digo «trabajar» con todas las palabras.

Ustedes no saben aún la valoración que va a haber de esos becarios en los centros que van a estar.
Si usted ya cree que esto es normalidad, nos dice que es el día a día, que es una buena iniciativa y que es voluntario.
.
.
Y yo le explico la voluntariedad que yo entiendo.
Si yo he terminado mi titulación, si yo no tengo otro sitio donde ir, si usted me dice que esto es formación y yo necesito currículum, hasta gratis lo haría.
Lo que ustedes como administración pública no deberían consentir es eso: ocupar plazas de docentes con becarios en precario.

Y repito lo mismo, y repito lo mismo.
Porque esto que va a abrirnos la puerta a que el curso que viene, cuando haya más centros dentro de la red de centros plurilingües.
.
.
, ¿quiere decir que ustedes aumentarán el número de plazas becarias para cubrir estas nuevas plazas?
En vez de 239, pues a lo mejor tenemos 500 o 600 becarios, porque nos resulta mucho más barato.
No es lo mismo pagar 1.
000 euros al mes cada tres meses, que pagar.
.
.
, además de esos 1.
000 euros descontando IRPF y Seguridad Social, que convocar una oferta pública de empleo donde estas plazas se cubren con los mismos becarios, porque todos los becarios pueden presentarse en estos momentos a unas oposiciones, todos.
Tienen todos los requisitos para igual que son becarios, ser opositores y conseguir una plaza en el sistema educativo público de la Comunidad Valenciana.
Cosa que ustedes les están privando, porque, por razones económicas y de estabilidad presupuestarias en esta comunidad, no pueden convocar oferta pública de empleo.
Dígame, al año que viene más becarios, porque lo van a hacer muy bien, y seguimos con lo mismo.

Ustedes también están demonizando que si los sindicatos dicen, que si los partidos políticos de los grupos de la oposición estamos diciendo.
.
.
Mire, solo me alegro de una cosa, de que en su comparación que ha hecho hace un momento, haya comparado por lo menos municipios de esta comunidad.
Pero, claro, como Andalucía no tiene plurilingüismo, no ha podido compararnos las cifras de Andalucía, porque si no, seguro que nos la habría sacado, como nos lo saca siempre.
Y nos lo saca por lo que usted ha dicho que tiene.

Usted ha dicho que nosotros no tenemos coherencia en el discurso.
Parados formados por nuestras universidades, jóvenes y con competencia acreditada, formados por nuestras universidades a las que ustedes no les pagan, parados que van subiendo en las listas del desempleo a marchas forzadas; y si no, solo tenemos que contar los ERE que están llevando a cabo desde la propia administración, administración pública.

También nos habla de jóvenes, jóvenes preparados.
Yo creo que la señora Crespo se lo ha dicho.
Los jóvenes preparados que tienen oportunidad, estése segura que no estarían ocupando una beca.
Se habrían ido al extranjero, o donde hubiesen podido, para conseguir un trabajo.

Mire, también ha dicho volver a otros siglos, volver a otras épocas.
Yo creo que sí que estamos volviendo, pero no volvemos la oposición en nuestros discursos.
La regresión social y económica en derechos y condiciones laborales que el profesorado está sufriendo durante estos últimos años, no se ha conocido en esta sociedad nunca desde hace un siglo o dos siglos.
Nunca.
Las prácticas abusivas no son becas, son prácticas abusivas.
Y llámenlo como quieran.
También a los recortes les llaman ajustes y no pasa nada.
Pues a esto le llaman becas, da igual.

Dotación de profesorado correspondiente en los centros hace falta, y hace falta para este curso.
Y si usted va a aplicar este programa y el decreto de plurilingüismo y el plan de choque para el fracaso escolar, vaya preparando unas buenas oposiciones, porque necesitará de muchos docentes, a no ser que dentro de la normalidad establecida, con el tema de que los becarios pueden trabajar en la administración pública, al final todos sean becarios para no pagarles.
No porque lo hagan mejor ni peor.

La senyora presidenta:

(Inintel·ligible) .
.
.
señora Sarrión.

La senyora Sarrión Ponce:

Y si también están las becas, al final todos los de aquí seremos becarios.
La consellera será una consellera becaria, los diputados becarios.
.
.
Y que nos bequen a todos y así ni Seguridad Social ni nada.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Sarrión.

Turno de palabra, el señor Pañella por cinco minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Bé.
Consellera, tinc de dir-li, sincerament, que després de la seua intervenció, jo me sent content, me sent realment satisfet.
.
.
I jo li diré més, esta nit no dormiré, estic afalagat de la seua.
.
.
Sí, seriosament.
Perquè primer parla de la meua elegància política i després, per a replicar-me, té d'anar a buscar el que diu una persona que no està ací i que no pot replicar-li a vosté.
La qual cosa demostra l'encert de tot allò que li he posat jo damunt la taula, perquè no tenia rèplica.
Li ho dic: no dormiré esta nit de satisfacció.

Mire, (veus) sobre les beques, clar que hi han diferències.
Mire, si anem a parlar amb l'alcalde de Tavernes, que li explique la situació econòmica que ha trobat en l'ajuntament.
Clar.
Vosté dirà: «I la que tenim nosaltres?
» Sí, però hi ha una diferència, hi ha una diferència: qui és el responsable.
Vostés són responsables de la.
.
.
Ah!
, no, no són responsables de la situació econòmica ací?
Això ha vingut perquè ens ha caigut del cel com una tronada?
No.
Açò, després dels anys que porten vostés governant, alguna responsabilitat tenen.

I parlem de la conselleria, no parle de Tavernes.
Ja li dic, vaja allí i mire-ho.
Però vaig a parlar de la conselleria.
Estem parlant de professionalitat, estem parlant d'intencions respecte al que és l'ensenyament, estem parlant de moltes qüestions que vosté no vol entrar.
No, no.
Ací no estem fent, ja li ho dit abans, pràctiques per a persones.
.
.
, no són pràctiques d'ensenyament.
Estem fent un falsejament d'una situació laboral que convertim en una beca.
I això li ho diuen també els sindicats.
Vull dir, que no ho dic jo, li ho diuen tots els sindicats.
I vostés passen.

Que se complix la llei.
Bé, es complix mentre no se demostre el contrari, se complix mentre no se demostre el contrari.
Hem vist moltes persones que complien la llei i que estan a la presó.
Complint, complint la llei, no sé com ha segut que han parat a la presó.
Vosté sap que hi ha un procediment, no sé si hi hauran recursos o no.

Però no despiste.
Estem parlant de professionalitat.
Vosté està assumint una responsabilitat d'esmenar unes deficiències de formació del professorat, no perquè no estiga format sinó perquè no se correspon amb el que vosté vol posar en marxa en este moment, perquè no ha proveït del professorat adient, mitjançant becaris.
Eixa és la realitat.
I això se diu treball barat, això se diu economia bruta.
Aixina, economia bruta.
I això ho fa una empresa, però que ho faça la conselleria -perdone, consellera-, no té perdó.
I sí, açò mos transporta al segle XVIII, quan els treballadors no tenien drets.
És un retrocés.
Efectivament, passem de tindre uns treballadors amb contractes laborals a tindre simplement becaris.
En aquell moment no eren becaris, en aquell moment eren persones que tenien de treballar set dies a la setmana, a vegades dotze hores diàries o més.
I tot això s'ha guanyat a través d'un procés, històricament, des de l'inici de l'obrerisme, que (inintel·ligible) .
.
.
i s'han guanyat els drets dels treballadors, que no li'ls ha regalat ningú.
I en este moment, vosté està atemptant contra els drets dels treballadors fent, com hem dit, economia bruta a través d'estes beques, que estan per a esmenar uns problemes que vostés han creat perquè no han previst la provisió de llocs de treball en la formació adient per a posar en marxa este programa.

Per tant, vosté ve ací.
.
.
a què?
(Inintel·ligible) .
.
.
No.
És que el programa plurilingüe, 45.
000, o 47, o 92, me dóna igual ja, ha començat la generació plurilingüe.
No, no.
«Els alumnes no poden esperar.
» No, consellera.
La que no podia esperar era vosté perquè ho necessitava.
Els alumnes podien esperar a fer-se les coses ben fetes, haurien d'esperar per a fer les.
.
.
Vosté no podia esperar, perquè açò no és més que, per una part, una operació propagandística i, per l'altra part, i per l'altra part, un intent o la plasmació d'acabar amb els programes d'immersió lingüística, que, per molt que vosté diga que existixen, que ho ha dit una altra vegada, no existixen.
Han sigut esborrats del mapa.
Eixa és la crua realitat.

I escolte, si és conscient del que està fent.
.
.
, perquè si no, això seria molt greu.
Que no fóra conscient del que està fent seria enormement greu.
Si és conscient, no passa res.
«Eixa és la meua política -vosté ho té de dir aixina- i eixe és el camí que hem traçat.
» Però allò altre és mentir i és enganyar.
I això és el que no suporta la gent.
El professorat ja s'ha sentit enganyat moltes vegades per vosté.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

I ja per a concloure, la consellera té cinc minuts de temps.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Gràcies.

Bé, jo -insistisc-, quan se diu que esta administració s'aprofitarà i explotarà estos becaris, que n'hi ha una precarietat laboral, no entenc que un no s'aplique el conte -insistisc-, perquè no s'aplica el conte en tots els ajuntaments del Partit Socialista, governants per Compromís i governats per altres signes polítics o coalicions, on se tracta amb total normalitat tindre becaris.
Vol dir, açò és precarietat laboral i economia bruta quan ho fa el govern valencià, és a dir, quan ho fa el PP, que actualment està en el govern valencià, però no és quan ho fan vostés en els seus ajuntaments.
I si fóra el cas, és a causa de la difícil situació econòmica que té eixe ajuntament.
(Veus) Que damunt té la responsabilitat el PP.
Vull dir, mire si vosté.
.
.
, si ho fem.
.
.
, (veus) si ho fem complicat, eh?
Mire si ho fem complicat.
(Veus) És a dir, és complicat.

La senyor presidenta:

Senyories, per favor, guarden un poquet.
.
.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

(Veus) No, no.
No se fa en els 687 becaris.
.
.

La senyora presidenta:

Per favor, senyories.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

.
.
.
que han treballat este estiu amb governs del Partit Socialista, no se fa en els 208 de Compromís, no se fa en els 199 de Compromís que estan en l'equip de govern, no se fa en Esquerra Unida.
Vull dir, en eixos becaris, en eixe nombre de becaris no n'hi ha ni economia bruta, no n'hi ha precarietat laboral i no s'està ni aprofitant l'ajuntament ni explotant-los.
I en el cas que es faça, resulta que és perquè l'ajuntament està molt mal, perquè resulta que anteriorment el governava el PP, (veus) que no és el cas de tots, que no és el cas, que no és el cas.
(Veus) Alaquàs.
.
.

La senyora presidenta:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

.
.
.
que jo recorde, Alaquàs porta prou de temps governat pel Partit Socialista.

La senyora presidenta:

Per favor, senyories, guarden.
.
.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Albal, más de lo mismo, más de lo mismo.
(Veus)

La senyora presidenta:

Consellera, un moment.
Un moment, consellera, Per favor, senyores i senyors diputats, escolten la consellera, que té la paraula.
Per favor.
(Veus) Senyor Pañella, per favor.
.
.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

A partir d'ahí, vostés no protesten quan al seu grup estos dies van becaris d'ací de Les Corts a posar-los les impressores o a fer labors de manteniment, no protesten.
(Veus) No protesten en.
.
.
No, no protesten, eh?
No protesten amb el decret que regula les beques professionals del govern valencià.
Vosté no proteste d'això, vosté proteste única i exclusivament del que fa el govern valencià en determinat àmbit.
Jo.
.
.
, vull dir, me pareix molt bé, perquè l'oposició (veus) tria.
.
.

La senyora presidenta:

Senyor Pañella, faja el favor, que no té la paraula, senyor Pañella.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

.
.
.
el que ha de fer.
Mira, (veus) jo li dic.
.
.
, li dic.
.
.

La senyora presidenta:

Senyor Pañella, el cride a l'ordre per primera volta.
.
.
(Veus)

Té la paraula, consellera.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Després, jo el que necessite és que vostés s'informen.
(Remors) Andalusia sí té plurilingüisme, Andalusia té plurilingüisme, té l'Orde de 28 de juny de 2012, d'ensenyança bilingüe en els centres docents de la Comunitat Autònoma d'Andalusia, i un pla concret de foment al plurilingüisme, ací està tota la fitxa, (so de papers) Andalusia té plurilingüisme.
(Veus) O siga, sense problemes, ¿val?
Per això, informe-se'n vosté d'allà on governen, que em dóna la sensació (veus) que només miren a on estan, a on governen no miren res.
(Veus) Això per a.
.
.
Bé.
.
.
(Veus)

La senyora presidenta:

Senyors diputats.
.
.
(Veus) Senyors diputats, per favor.
.
.
(Veus)

No, con todos, con todos.
No, es que no hay que hablar en la comisión, en la comisión lo que hay es que escuchar a la consellera.
.
.
(Veus)

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Jo entenc (veus) perfectíssimament que vostés ací estan.
.
.
, vénen a fer política i.
.
.
, jo faig.
.
.
, a la consellera li toca fer la gestió, (veus) i que vostés estan en una opció partidista de demolir la imatge de l'escola pública i de l'ensenyament del sistema educatiu valencià, perquè estan lluitant amb interessos partidistes perquè no tenen cap responsabilitat de govern, i com no tenen cap responsabilitat de govern, no els interessa que les coses vagen bé ni els interessa que els xiquets siguen plurilingües ni els interessa que avancem en el nostre sistema educatiu.
Vostés vénen ací a fer política, (veus) política i política de l'educació.
No miren a on estan governant, no miren el que fan a on estan governant, (veus) i simplement, al que gestiona, com volem que ho faça mal i que s'embrute la gestió, utilitzem la sanitat, l'educació, el que faça falta.

Mire, jo li dic sincerament, la responsabilitat d'esta conselleria és la bona gestió, i és el que estem fent.
Vostés hui fan política de l'educació, circumstància que a mi, des del meu punt de vista, no em.
.
.
, sincerament, no considere el més elegant, ¿eh?
, insistint en la seua elegància política, (veus) la de tots, almenys en estos moments de dificultat per a la població valenciana.

Jo simplement volguera acabar diguent-los una cosa: esta conselleria ha lluitat, lluita i lluitarà per la qualitat de l'ensenyament, estes coses les fem per a millorar la qualitat de l'ensenyament.
(Veus) Amb interessos en un diàleg en el qual vostés parlen de política i nosaltres de millora del sistema educatiu, mai ens anem a entendre.
En un diàleg en què vostés parlen de millora del sistema educatiu des del seu punt de vista i nosaltres també, ens entendrem.
(Inintel·ligible) .
.
.
de dir que és: açò és una mesura positiva per a esta comunitat, el plurilingüisme és necessari per a esta comunitat (veus) i la gestió d'esta conselleria és sempre mirant en positiu per a la normalitat del sistema educatiu valencià i per la seua millora.
Si vostés tenen altres interessos quan parlen d'educació, jo no vaig a qüestionar-los, sincerament, no considere que siga el més adequat.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Molt bé, moltíssimes gràcies, senyora consellera, (veus) moltes gràcies per la seua explicació de tota la vesprada, que ha estat molt encertada.

Moltíssimes gràcies i s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 52 minuts)