Ind%C3%BAstria%514098.04.20%20macro.html





Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 20 d'abril de 2016.
 Comença la reunió a les 11 hores i 5 minuts.
 Presideix el diputat senyor Víctor Garcia i Tomàs.
 Reunió número 8.

El senyor president:

Passem a passar llista.
La senyora secretària.

La senyora secretària:

Sí.
Buenos días.
Vamos a pasar lista.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quórum)

Gracias.
Cuórum.

Molt bé, moltes gràcies.

Una vegada comprovat el quòrum, comencem pel primer punt de l'ordre del dia, que és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
N'hi ha algun comentari a l'acta?
No?
L'aprovem per assentiment?
Unanimitat?
Molt bé.

Després n'hi haurà un canvi d'ordre, farem primer el punt tercer, que és la compareixença i després passaríem a fer la pregunta que se fa al conseller.

Compareixença de la secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sector Productius, Comerç i Treball, senyora María José Mira Veintimilla, per a conéixer l'estat de tramitació de la futura llei d'àrees empresarials, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 5.
531, amb correcció d'errades RE número 5.
602)

El senyor president:

Per tant, passem ja a la compareixença de la secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, per a conéixer l'estat de tramitació de la futura llei d'àrees empresarials.
Ens acompanya, li donem les gràcies a la secretària autonòmica María José Mira.

Quan vullga, té la paraula.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gracias, presidente, diputadas y diputados.

Es para mí un placer acudir una vez más a esta comisión a poder rendir cuentas o explicar todo lo que estamos trabajando desde la conselleria, hoy en concreto, en materia de la confección del proyecto de ley de áreas empresariales.

En efecto, esta ley se trata de un avance de la regulación sobre esta materia, dado que actualmente dicha norma se encuentra en fase de elaboración y tramitación administrativa.
En dicha elaboración, como no podía ser de otra forma, hemos participado de manera coordinada desde la Dirección General de Industria y Energía con todos los actores afectados, entidades locales y el resto de agentes sociales, como son representantes empresariales, gestoras de polígonos, parques científicos, o la Federación de Polígonos Empresariales de la Comunidad Valenciana, a quien aprovecho para saludar, que está aquí.

Con las reuniones mantenidas con todos ellos, hemos obtenido toda la información técnica sobre las necesidades reales y futuras de estos espacios, y en el marco de los acuerdos territoriales por el empleo, que estamos reactivando.
También hemos tenido en cuenta la resolución 133 de Les Corts sobre la elaboración de un proyecto de la Ley de áreas empresariales, que, como ustedes saben, se aprobó en el Pleno de Les Corts de la sesión del 17 de febrero de este mismo año.

En el contexto económico actual, los procesos de innovación tecnológica, reestructuración productiva y globalización económica marcan el devenir de nuestra reestructuración territorial de las áreas empresariales.
Con esta norma pretendemos consolidar nuestras infraestructuras empresariales a través de la ordenación, clasificación, impulso y mejora en la gestión de aquellas que tienen una influencia directa en la creación y mantenimiento de las empresas.

Todo ello junto al proceso en el que actualmente estamos inmersos de mejora de nuestro modelo productivo, en el que la reindustrialización debe jugar un papel fundamental, requiere de un esfuerzo de las administraciones públicas por simplificar procedimientos, establecer incentivos y generar un marco normativo homogéneo y sostenible que facilite a futuros inversores y emprendedores la toma de decisiones mediante la categorización y clasificación de las áreas empresariales, tanto presentes como futuras.

La norma en la que actualmente estamos trabajando tiene los siguientes objetivos generales.
Como comentaba, establecer un marco jurídico homogéneo, eficaz e integrador de las áreas empresariales en la Comunidad Valenciana, y determinar los mecanismos de gestión que favorezcan su crecimiento y que las hagan más competitivas.
Con la aprobación de esta ley conseguiremos ser pioneros a nivel nacional en materia de normativa específica de gestión de áreas empresariales innovadoras.

Ordenar, poner en valor y revitalizar los más de setecientos parques industriales de la Comunidad Valenciana es otro de nuestros objetivos con ella.
También contribuir a la dinamización de la actividad económica y a la creación de empleo.
También regular y mejorar y garantizar la calidad de nuestro suelo industrial en la comunidad.
También generar un entorno de servicios avanzados y de calidad, ajustados a las necesidades, tanto de trabajadores como de empresarios de las áreas empresariales de nuestra comunidad, y provocar con ello que se genere un polo de atracción a posibles inversores interesados en implantarse en nuestra comunidad.

Por otro lado, también pretendemos fomentar el asociacionismo entre las personas propietarias y las usuarias de suelo industrial a fin de poder extender modelos de gestión compartida.
También impulsar la colaboración y la afluencia de información y conocimiento científico y estratégico entre universidades, organismos públicos de investigación y sectores productivos, mediante la implantación de las áreas empresariales en enclaves tecnológicos.

También apoyar la constitución de clusters basados en las actividades ya existentes y en las que puedan ofrecer mercados en crecimiento.
Apoyar la actividad de los municipios en este ámbito, favoreciendo así la creación de puestos de trabajo en el ámbito local, evitando la despoblación y mejorando la distribución territorial de la actividad.
Y, por último, promover en sintonía con lo que acabo de mencionar un desarrollo industrial, territorial, integral, coherente y cohesionado.

Para llevar a cabo estos objetivos, la ley que estamos trabajando se coordina y se complementa con una serie de instrumentos que actualmente están vigentes, como son la Estrategia territorial de la Comunidad Valenciana, el Plan de infraestructuras 2010-2020, las actuaciones territoriales estratégicas, la Ley 6/2014 de prevención, calidad y control ambiental de actividades en la Comunidad Valenciana o la Ley 5/2014 de La Generalitat de ordenación de territorio, urbanismo y paisaje de la Comunidad Valenciana.

En resumen, con esta ley pretendemos complementar la legislación vigente en materia de ordenación y planificación urbanística y territorial, con los factores de gestión organizativa, técnica, administrativa y financiera que puedan favorecer el impulso de la actividad económica industrial en nuestra comunidad.

Por tanto, no se trata solo de ordenar y racionalizar las actuaciones en materia de creación de suelo industrial en la comunidad, sino también de poder facilitar las condiciones que atraigan inversiones privadas hacia aquellos emplazamientos que, a juicio de La Generalitat y dentro de los objetivos marcados por nuestra política económica, constituyan los lugares idóneos en la medida en que poseen claras ventajas competitivas, tanto desde el punto de vista industrial como logístico.
(Tussen)

Siguiendo la clasificación que por mandato de la resolución del pleno de Les Corts que antes os comentaba, con esta ley clasificaremos, en principio, los diferentes polígonos según los servicios que ofrezcan en cuatro categorías.

Polígono básico, que tendría acceso rodado y para peatones, abastecimiento de aguas, evacuación de aguas, suministro de energía eléctrica y de agua potable y alumbrado público.

Categoría mínima o grado uno, que, además de lo anterior, ofrecería cinco de los siguientes servicios, que son: accesos rodados que dispongan de una anchura de viaria mínima que garantice el desplazamiento de medios de transporte necesarios para llevar a cabo las actividades implantadas, suministro de gas, red contra incendios, saneamiento separado, alcantarillado, telecomunicaciones, señalización viaria, disponibilidad de suministro eléctrico en alta y baja tensión, depuradora de aguas residuales, e incluso que cumpla con estándares de zonas verdes obligatorias.

Siguiendo con esa resolución de Les Corts, también estaría la categoría media o grado dos, que, además de cumplir los anteriores, incrementaría los servicios disponibles en suministro de agua industrial, zona de aparcamiento para camiones, estación de servicio y servicio de ecoparc.

Y, por último, la del grado tres o categoría superior, que se define como aquella zona delimitada de terrenos en que, además de cumplir los servicios de la categoría anterior, se incrementan los servicios disponibles como mínimo en tres de los siguientes: posibilidad de acceso ferroviario, servicio de vigilancia, edificio de oficinas, vivero de empresas, estafeta de correos, servicios bancarios, instalaciones deportivas, guardería, hotel, transporte público, infraestructura para abastecimiento a vehículos eléctricos o viabilidad de tráfico a los megacamiones.

Con esta clasificación pretendemos ayudar a los ayuntamientos a definir sus espacios o polígonos, parques o áreas empresariales que reúnan una serie de requisitos y que podamos calificar como espacios de interés económico empresarial.

Los espacios de interés económico empresarial serían aquellos espacios del municipio que reúnan una serie de requisitos, como son: disponer de un órgano gestor especializado y suscribir con el ayuntamiento un convenio para definir sus competencias, facultades y forma de financiación; disponer también en condiciones de utilización de red de saneamiento; suministro eléctrico; viales inmuebles; suministro de agua potable; viales completos; alumbrado público; señalización de tráfico y eliminación de residuos industriales; o incluso otros requisitos que podrían ser de concurrencia no obligatoria en su totalidad, en materia de señalización de calles y empresas, transporte y movilidad, dotación de servicios de vigilancia o instalaciones de fibra óptica, por ejemplo.

En el desarrollo del borrador de esta ley y ante las características de cada uno de los espacios de la comunidad, así como las necesidades y problemas particulares de las zonas empresariales, también detectamos la carencia de pautas concretas que dificultaban la gestión de nuestras áreas empresariales.
Eso nos llevó a la idea de formar especialistas en la gestión interna de las entidades gestoras de áreas empresariales que fueran capaces de liderar tanto la gestión, convirtiéndose de esta forma en motores de cambio, como de la mejora de la competitividad de los espacios.

Así pues, el desarrollo del proyecto de ley de áreas empresariales esperamos que suponga, además de la consecución de que nuestra comunidad sea referente nacional, un verdadero cambio de mentalidad, tanto en las administraciones públicas, como en los propietarios y en las empresas presentes en las áreas empresariales a la hora de gestionarlos.

Por ello, desde el Servef, y el director general de planificación que ha llevado este proyecto en concreto también nos acompaña, en colaboración con las cámaras de comercio, hemos puesto en marcha un curso cuyos objetivos fundamentales son: incentivar los procesos de innovación, competitividad y sostenibilidad de las áreas empresariales y de las empresas que los componen; dinamizar, potenciar y consolidar la gestión integral de los servicios disponibles en cada una de las áreas empresariales -seguridad, gestión económica y comercial, innovación y competitividad, medio ambiente, urbanismo, compras, cooperación interempresarial, etcétera-; estandarizar los procesos de gestión de las entidades gestoras en las áreas empresariales, con el objeto de generar un modelo válido para todas; promover la utilización de los sistemas de información y de las nuevas tecnologías de las entidades de gestión de las áreas empresariales; crear metodologías y protocolos de actuación específicos para aspectos relacionados con los servicios de valor añadido; fomentar la cooperación entre las entidades gestoras de áreas empresariales y, por tanto, de sus clientes finales, que son las empresas, con el objeto de aprovechar las ventajas y sinergias que se generen en el proceso de colaboración; formar especialistas en urbanismo industrial dentro de las organizaciones gestoras de las áreas empresariales; para ello se formará sobre suelo industrial, políticas de suelo, demanda de suelo, emplazamiento de áreas industriales o promoción de suelo industrial; y, por último, dar a conocer las formas jurídicas y modelos de gestión de las áreas empresariales, prestando especial atención a las entidades de conservación, comunidades de propietarios y asociación de empresarios.

Para finalizar mi intervención, (tus) me gustaría señalar que a través de la presente norma pretendemos varios objetivos: facilitar que nuestras áreas empresariales cuenten con las mejores infraestructuras viarias, energéticas, de telecomunicaciones y de cualquier tipo requeridas para el eficiente ejercicio de las actividades empresariales que allí se localicen; realizar el seguimiento y agilizar la tramitación administrativa requerida para la implantación o ampliación de actividades industriales en los referidos emplazamientos; fomentar la colaboración público-privada en la promoción de nuevas infraestructuras de interés empresarial, tecnológico o industrial; garantizar la implicación de las entidades locales y su federación representativa -la Federación de Municipios y Provincias- mediante su colaboración en la elaboración del texto definitivo; promocionar a nivel internacional nuestras áreas empresariales, con el objetivo de captar inversiones foráneas.

Por tanto, con esta norma pretendemos reflejar el compromiso firme y decidido del Consell con la dinamización de la economía regional y local, a través de la regulación y el fomento de estructuras y espacios convenientemente planificados y gestionados para contribuir al desarrollo de la innovación empresarial y la productividad industrial.
Asimismo, también manifestamos con esta ley la voluntad del Consell de dar participación al resto de agentes implicados en el desarrollo local y regional respecto del diseño y ejecución de las estructuras y líneas estratégicas clave de actuación que les he especificado con anterioridad.
Esperamos que esta norma sea una herramienta útil para desarrollar la actividad industrial en nuestra comunidad con la consiguiente generación de empleo, que es, en definitiva, el objetivo de toda acción y política pública que debe llevar a término el Consell.

Muchas gracias, presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Passem ara al torn d'intervencions dels grups parlamentaris.

Comença el torn d'intervencions el Grup Parlamentari Socialista, per huit minuts.
Senyora Henández, té la paraula, quan vullga.

La senyora Hernández Sánchez:

Bueno, en primer lugar, muchas gracias, señora Mira, por su intervención y por haber querido venir a comparecer finalmente a la comisión para explicarnos en qué estado está la tramitación de la ley de áreas empresariales.

Yo creo que la iniciativa que presentó el Grupo Socialista y la situación de los parques empresariales en la Comunidad Valenciana, es relativamente compleja y surge inicialmente de un problema creado durante muchos años, durante los últimos años, por administraciones de todos los colores, que es la creación de parques y de polígonos industriales o de suelo industrial en toda la comunidad, en muchos casos sin estudiarse la posible viabilidad o el objeto que tenían estos parques o estos polígonos, ya que debemos pensar que no todos los pueblos de la Comunidad Valenciana tienen por qué tener un polígono, un parque industrial en su término municipal, ya que igual no tiene objeto que lo tengan.
Y no solo surge para paliar ese problema, sino para establecer una visión estratégica respecto a lo que supone el suelo industrial dentro de la política industrial y económica de La Generalitat.

Después de escuchar su intervención, es cierto que yo echo en falta esa visión estratégica.
Por lo que nos ha relatado, lo veo más como un tema de ordenación territorial, que es lo que haría un ayuntamiento, pero una comunidad autónoma tiene que tener una visión más global de lo que supone la política industrial o la política económica para las empresas de nuestra comunidad.
Yo creo que debemos hacer una reflexión de lo que supone el suelo industrial y lo que supone la ubicación de las empresas para su manera de hacer y para su funcionamiento.

Quisiera saber -ya que nos ha dicho- con qué agentes está contando para la elaboración del anteproyecto de ley, ya que creo, y el Grupo Socialista está completamente convencido de que este anteproyecto de ley tiene que estar basado en el consenso, y tenemos que escuchar las necesidades y las demandas no atendidas durante años de todos los colectivos, tanto la federación de polígonos empresariales, como las diferentes empresas, los parques científicos de las diferentes universidades de la Comunidad Valenciana.
.
.
Por tanto, no sería de utilidad que elaboremos un anteproyecto de ley donde no se escuchen estas necesidades y donde se imponga una determinada manera de hacer que no sea útil para el día a día de estas empresas.
Entonces, me gustaría saber con qué agentes está contando para la elaboración de este anteproyecto.

También he echado en falta en esta clasificación que no se tienen en cuenta los aspectos básicos de la visión H2020 o de la estrategia RIS3; yo quisiera saber qué sucede con la estrategia RIS3 de la Comunidad Valenciana.
Porque es cierto que la estrategia H2020 y la estrategia RIS3 surgen del cambio de estrategia europea de reparto de los fondos.
Con el objetivo 2020 pasamos del café para todos a la especialización, y de ahí surge que se establezca una estrategia de especialización, la RIS3, donde vamos a determinar aquellos sectores que van a ser prioritarios para la aplicación de inversión y de fondos europeos.
Entonces sí que he echado en falta en esta clasificación esa especialización.
Es cierto que el anterior gobierno del PP elaboró un borrador del mapa de áreas, industriales que no se llegó a aprobar, y que no existe como tal aprobado, sí un borrador.
Igual no estaría de más valorar también el trabajo de otros gobiernos; me refiero, no todo lo que se hace antes tiene por qué ser malo, se puede aprovechar para mejorarlo o para complementarlo; entonces, no sé si esto podría usarse como base para una futura clasificación.

En este caso también haría mención a cómo está evolucionando la economía no solo global sino nacional en los últimos años.
Debemos pensar cuáles son las empresas ahora mismo que más valor tienen en el mundo, que son Google, Facebook, empresas que no producen algo que hubiéramos pensado hace muchos años, es algo intangible.
Por lo tanto, cómo están evolucionando las industrias…, es cierto que tenemos unos sectores de industrias tradicionales en la Comunidad Valenciana que tenemos que seguir apoyando y ayudando a que sean cada vez más competitivos, pero también tenemos una serie de empresas que están creando productos y servicios novedosos y que no necesitan quizá todo lo que se está relatando en esa clasificación: no necesitan recogida de residuos, no necesitan tanto, por ejemplo, la entrada de camiones, sino que necesitan que haya unas líneas de fibra óptica realmente que les dejen trabajar âporque se basan fundamentalmente en la digitalización, la economía digitalâ, que sean entornos tecnológicos donde se puedan crear sinergias con otras empresas.

Yo también echo en falta eso.
Creo que, si tenemos en cuenta la leyenda del garaje de cómo se crean todas estas empresas, inicialmente necesitan una estructura muy pequeña, son dos o tres personas en el garaje de tu casa que acaban haciéndose una empresa grande; y el ejemplo lo tenemos en la Comunidad Valenciana con Elche, al que El País le ha dedicado hace poco un artículo, precisamente diciendo que tenemos algo parecido al fenómeno de Silicon Valley.
Yo creo que deberíamos tener en cuenta también esas necesidades, necesidades que están reclamando los parques científicos también durante mucho tiempo.

Por todo ello, la visión pionera de esta ley -que yo creo que es una lástima que desperdiciemos la oportunidad- sería si se incluyera esta visión estratégica, porque visiones como ordenación territorial del suelo industrial ya se han realizado en otras comunidades autónomas: tenemos el caso de Aragón, tenemos el caso de Cataluña; algunas de ellas incluso han realizado catálogos o categorización de suelo industrial por herramientas digitales que tienen muy poco éxito, porque no les dan a las empresas o a los inversores que buscan suelo industrial las herramientas realmente válidas que necesitan cuando se busca una ubicación.

No sé si algunos de nosotros hemos buscado emplazamiento con una empresa, o hemos ayudado a una empresa a buscar dónde se sitúan.
Entonces, ¿qué es lo que van a necesitar?
Van a necesitar una serie de cosas que van mucho más allá, por ejemplo, de las parcelas que están libres o de los metros cuadrados disponibles de una nave, necesitan mucha más información: si tienen servicios avanzados, si tiene fibra óptica -como sí que ha mencionado-, si tienen algún tipo de redes de networking, que cada vez nos están imponiendo los principales enclaves tecnológicos de Europa; o sea, echemos también un vistazo a lo que se está haciendo en Europa respecto a este campo.

Otro aspecto que he echado en falta y que sí que se incluyó en la…, no sé si es porque no se ha sabido, o sea, todavía no se sabe cómo se va a tratar, que he echado en falta y que sí que se incluyó en la resolución, es el tema de las bonificaciones.
Si bien es cierto que personalmente creo que y obviamente no soy partidaria de que todos los ayuntamientos se les imponga realizar bonificaciones a empresas que se instalen en determinados parques industriales, sí que hay algunos enclaves que destaquen por su aporte al valor añadido o al cambio de modelo productivo que queremos en la estrategia industrial de la Comunidad Valenciana que podrían recibir algún tipo de bonificación o ayuda por parte de La Generalitat o los ayuntamientos implicados.
Como sí que se incluía en la resolución no sé en qué estado está, si se está revisando o qué es lo que sucede con este tipo de bonificaciones, que ya digo que yo sería partidaria siempre de consensuarlo con los ayuntamientos implicados antes de imponerlas.

Y, por mi parte, nada más.
Volverle a agradecerle su intervención.
Y, muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Hernández.

Passem ara al torn d'intervenció del Grup Parlamentari Podem.

Té la paraula el senyor Almería per quatre minuts.

Quan vullga.

El senyor Almería Serrano:

Bon dia.

Moltes gràcies, president.

Benvinguda, senyora Mira, a esta casa que és la seua.
Estem contents de tindre-la una altra vegada entre nosaltres.

De bestreta, comentar que el nostre va a recolzar la proposta, per considerar-la, entre altre coses, molt necessària i de caràcter estratègic.
I ahí tenim de sumar-se un poc a les consideracions del Grup Socialista, que sí que trobem a faltar estes convergències a nivell estratègic en les informacions que es vénen, fonamentalment, de la seua compareixença, però també per altres informacions que hem pogut veure a la pàgina web.

Ens pareix que és fonamental el tema de la selecció correcta de la ubicació.
El nostre sector industrial al País Valencià està molt concentrat intensivament en àrees geogràfiques molt concretes.
I també ens pareix que va a ser important el tema de la racionalització del sòl en funció de les futures implantacions industrials i de les xarxes de connexió a nivell de transport.

En la categorització, sí que, en fi, en principi, no…, a falta de més informació, no ens pareix ni bé ni mal, però sí que seria importantíssim adequar-la a la demanda, no a soles l'actual, sinó la prevista, la futura, en funció de l'estratègia industrial del Consell.

I també a una sèrie de necessitats d'equipament, que pensem que en estos moments no tenen els parcs industrials i que poden afavorir la implantació d'altre tipus d'empreses, no sols de sectors industrials tradicionals.

Especialment preocupació fa el tema de la competitivitat, i ací sí que tinc de fer cas…, tinc de fer, perdó, menció a un cas concret molt recent, en el qual he tingut ocasió de participar, i pel que fa a la implantació o una nova implantació d'una plataforma logística en el polígon Tibi.

Després de valorar les possibilitats d'inversió en funció de com estava el parc de Tibi i de vore altres alternatives, que en este cas passaven per operar…, externalitzar l'operació amb una empresa externa en un altre polígon, doncs la veritat és que la comparació a nivell d'inversió eixia extraordinàriament més beneficiosa per a no fer la inversió en Tibi i externalitzar l'operació en un altre… en un operador extern logístic.

Vull dir jo que a vegades una qüestió tan important com puga ser la competitivitat o l'afavorir que la inversió econòmica per a la persona…, en este cas, per a les empreses que vullguen implantar-se en estos parcs, doncs siga afavoridora front a altres alternatives va a ser molt important perquè al final això es porte a terme.

Ahí van eixir qüestions relacionades amb el muntant total de la inversió, en el preu, en la possibilitat de la reversió del sòl, en l'existència de modalitats de pagament i també en incentius al finançament.

Per finalitzar la meua intervenció, brindar-li la nostra participació i, bé, dir-li que estarem a la seua disposició en tot allò que ens vullga preguntar o comentar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Almería.

Seguim amb la intervenció ara del Grup Parlamentari de Ciudadanos.
Té la paraula la senyora García.
Quan vulla.

La senyora García González:

Muchas gracias, señor presidente.

Bienvenida de nuevo, señora secretaria autonómica Mira.

Nosotros, desde Ciudadanos, celebramos que a la hora de elaborar la futura ley de áreas empresariales hayan respetado y se hayan basado en lo que valoran diferentes actores a la hora de ubicarse en un área industrial, ya que ello nos va a permitir a todos tener una visión más global y completa de las necesidades industriales.
Y eso nos parece muy importante.

Tenemos además conocimiento de que en la provincia de Alicante la patronal de L'Alcoià, el Comtat, la Vall d'Albaida y la Foia de Castalla, agrupada en la plataforma de reindustrialización territorial, junto con los alcaldes de las zonas citadas han elaborado un documento donde constan las preferencias de los empresarios para la planificación de un nuevo suelo industrial o para acometer mejoras en los ya existentes.

En dicho documento se aboga por el área industrial de calidad, AIC.
Y coinciden que los nuevos polígonos han de tener especial cuidado en su entorno, las vías de comunicación, los servicios básicos, el mantenimiento, la instalación de servicios avanzados y complementarios, un diseño atractivo, tramitación ágil, presencia y difusión en los medios, contar con la colaboración de los agentes sociales y los vecinos.

Ese documento o decálogo, que contempla estos puntos, ha sido elaborado por encargo del president de La Generalitat, el señor Ximo Puig, con el objetivo de dar a conocer las mejores condiciones para la expansión industrial y en él se pide que consideren como aspectos fundamentales cuatro puntos: la ubicación geográfica, valorable para los planes de expansión o de cubrir un mercado; el clima, como otro aspecto a contemplar a la hora de ubicar una industria, ya que puede afectar a los costes energéticos y la adaptación de la obra.
También la orografía, que tenga en cuenta sobre todo si se trata de suelo llano y sin pendientes, o que no haya movimientos de tierras, o sea susceptible de inundaciones por estar en valles o zonas pluviales o cerca de ríos o acuíferos subterráneos.
Y, por último, la actividad del vecindario, ya sean otras empresas o zonas rurales o urbanas, es importante para no echar a perder una inversión realizada a futuro.
Por ello reclaman conocer la planificación a medio y largo plazo de los terrenos cercanos.

En nuestra opinión, este decálogo debe ser especialmente tenido en cuenta a la hora de la elaboración de la ley de áreas por un motivo esencial: lo han elaborado los actores principales de la problemática, asociaciones de empresarios, propietarios sufridores de empresas ubicadas en polígonos y alcaldes, ya que son los ayuntamientos los que deben gestionar su mejora y mantenimiento.

Por eso necesitamos de su conselleria el compromiso de que se van a poner a ello sin perder tiempo: la industria no puede seguir esperando.
Las áreas empresariales o áreas industriales de calidad tienen tantas carencias como necesidad de que se palien estas.
Por eso me gustaría saber algunas cosas, señora Mira.
¿Cuándo se va a poner en marcha esta ley que persigue la mejora de la competitividad de las industrias valencianas?
¿Cuánto tiempo requiere el proyecto para que se dé por finalizado?
¿Cómo se va a financiar este necesario proyecto?
Y ¿qué varemos se van a utilizar para dar prioridad a unos u otros polígonos o zonas empresariales?
Es decir, ¿cómo se va a decidir dónde hay más necesidades y por dónde se va a empezar, si es que es una de las ideas que llevan en su plan de trabajo?

Nada más.
Muchísimas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

Ara, per a la intervenció del Grup Parlamentari Popular, també tindran quatre minuts, té la paraula el senyor Casanova.
Quan vullga.
(Veus)

El senyor Casanova Claramonte:

(Inoïble; algú diu: Â«El micro, el micro.
Â»)

Benvinguda com li deia.

Bé, de la petició que va formular el Grup Parlamentari Socialista, que era conéixer l'estat de tramitació, a mi m'ha paregut molt completa la seua intervenció, me pareixen objectius absolutament assumibles per tots.
He de dir que, com ja ha comentat alguna companya de taula, n'hi han coses que s'han fet, seria bo que s'aprofitaren.
És a dir, és cert que és possible que no s'ha fet tot.
El món no se va acabar en maig, però el món ja existia i n'hi han coses que s'han fet; seria bo que les coses que s'han fet o s'estan fent s'integraren en benefici d'una excel·lent finalitat com és la de posar en valor tots els espais industrials empresarials de la nostra comunitat.

Per això la primera petició que li faria que, si potser i si tenen alguna cosa, mos facen aplegar alguna còpia del borrador sobre el que estiguen treballant, perquè l'exposició que vosté ha fet és una exposició ordenada, però sempre seria més bo per a poder-la estudiar millor.

Perquè jo voldria fer una sèrie d'apreciacions.
Com li dia, aprofitar l'existent.
Jo li recomanaria, si no ho coneix, que veja el que està fent ja des de la diputació de Castelló, que n'hi ha una ferramenta, que està ja en la xarxa, que està en desenvolupament, que va més per la línia del catàleg, de tal manera que estaven catalogats, si no tots, estaven en procés tots els parcs, àrees, polígons de tota la província de Castelló.
Seria bo que, en base a eixa idea i a eixe treball ja fet, que s'avance en la millora d'allò que n'hi ha i no en dir Â«això ho ha fet este, no val; això ho ha fet l'altreÂ», i que trenquem ja eixa dinàmica que lamentablement no mos conduïx a res.

Per un altre costat, eixa seria la part diríem del catàleg, de l'oferiment, és a dir, si tu vols vendre alguna cosa el primer que tens és ensenyar-ho, documentar-ho, etcètera, etcètera.
Per un altre costat em preocupa, del que vosté ha dit ací -per això voldria llegir l'esborrany-, la possible invasió de competències en matèria de corporacions locals; és a dir, és evident que les competències estan on estan i els diners estan on estan, perquè al final, la companya de Ciudadanos deia, més o menys preguntava com es finançarà açò.
És evident que els polígons industrials se financen a través de la via urbanística i després se financen, el seu manteniment, la seua explotació, a través dels ajuntaments i dels impostos que reben els ajuntaments, no soles dels polígons, sinó de tot l'àmbit municipal.

I per un altre costat, un altre tema que m'ha xocat sentir, és -i que me pareix una bona idea, però no veig com instrumentar-ho- crear eixes figures de gestors d'àrees empresarials que pareix que la llei vol crear, que com a idea és bona, però no oblidem que això…, no sé en quin sentit ho farà la llei, si serà obligatori, com s'instrumentarà, perquè la immensa majoria dels polígons, llevat d'aquells que va fer el CEP, o aquells històrics, són àrees absolutament privades i en propietats privades, i per tant, ahí s'ha de mirar molt bé quina és la funció de l'administració en forçar estes figures, que probablement siguen convenients però que…, per això li demanava per començar eixe esborranys de la llei perquè puguem vore'l.

I acabant, un segon només, no tinc…, me crec el que vosté ha dit, que han tingut en compte els sectors implicats, però a mi les notícies que m'apleguen no són eixes; per tant, sí que m'agradaria concretament que se mos indicara quins són els agents que realment han participat en l'elaboració d'este esborrany, perquè, como dic, n'hi ha molta preocupació i mos han fet aplegar eixa preocupació de gent que no ha sigut tinguda en compte, gent que té la seua importància en este tema.

El senyor president:

Gràcies, senyor Casanova.

I per a acabar el torn d'intervencions, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora García, per quatre minuts.
Quan vullga.

La senyora García Muñoz:

Bon dia.

Agrair a la secretària autonòmica que vinga a explicar (veus) l'estat de la tramitació de la llei d'àrees empresarials.
Ha quedat clar que la conselleria d'economia sostenible aposta per una gestió dels parcs empresarials diferent, fomentant l'activitat econòmica i la implantació d'empreses i regulant la seua gestió per assegurar els estàndards de qualitat, perquè és veritat que per poder atraure inversions hem de poder oferir un producte que siga atractiu; per poder oferir eixe producte hem de treballar en projectes com aquest, perquè estem, diguem, pujant la divisió d'allò que teníem prèviament.

Perquè sí que és cert que n'hi han certes coses que poden aprofitar-se de les administracions anteriors, però també és cert que tenim un paper molt difícil a l'hora de revitalitzar les àrees industrials, ja que l'anterior govern va deixar els parcs empresarials pràcticament abandonats.
Hi ha un 25% dels parcs empresarials que han resultat fallits, i molts d'ells presenten deficiències estructurals greus i problemes de seguretat que porten a la seua inviabilitat.
I, per exemple, en 2012, el 20% dels polígons no comptava amb una xarxa de clavegueram completa, i el 50% dels polígons no comptava amb un sistema de recollida de residus selectius; i també el 85% dels polígons no comptava amb entitats de gestió, que són la figura que ens ha de permetre assolir eixa qualitat.

Aquesta herència que ens deixa el Partit Popular, i que nosaltres estem patint també a nivell particular en els nostres ajuntaments, en els ajuntaments que tenen àrees industrials importants, com pot ser l'Ajuntament de Sagunt, és una cosa que amb aquesta llei hem d'intentar corregir i hem d'intentar millorar.
Sí que és cert -i de l'exposició que ha fet vosté…- que a nosaltres també ens preocupa la coordinació amb les entitats locals, perquè moltes voltes en aquells llocs on hi han entitats de gestió, les entitats de gestió redoblen serveis que oferix també el propi ajuntament, i, per tant, al final això és una doble imposició per a les empreses que puguen vindre.
Hauria de quedar clar quines són les competències municipals i quines són les competències dels ens de gestió o si els ajuntaments han de desenvolupar eixos ens de gestió, perquè moltes voltes és l'ajuntament l'agent que facilita la instal·lació d'empreses i el que acompanya en tot cas a les empreses quan intenten, diguem, ubicar-se en els nostres polígons.

També és necessari que aquesta llei aborde les implicacions que n'hi han amb altres lleis, sobre tot pel tema de les bonificacions, perquè afecta, i molt directament, a la Llei d'hisendes locals, els ajuntaments moltes voltes volen bonificar i no poden perquè tenim entre bancs que no corresponen ja només a la legislació autonòmica, sinó a la legislació estatal.

I, al respecte de tot el que he anat desenvolupant, sí que valorem molt positivament la proposta formativa perquè n'hi hagen persones especialitzades en gestionar àrees industrials.
Afegiríem també a eixe perfil formatiu que estes persones puguen estar capacitades per a ajudar a gestionar ajudes de cara a les empreses que vullguen implantar-se en eixos polígons, perquè també és una eina que moltes empreses demanen quan vénen a ubicar-se en qualsevol sòl industrial de la nostra comunitat.

Aportar també, i esperem que aquesta llei aprofundisca un poc també en els aspectes de sostenibilitat de la gestió dels propis polígons.
Ens preocupa la xifra que no hi hagen sistemes de recollida de residus, però també els propis residus que generen les empreses poden ser productes per a altres empreses dintre del mateix polígon.
Açò quan començà a desenvolupar-se tot el tema de les àrees industrials en època d'anteriors administracions -no de la del Partit Popular- sí que se tenia molt en compte intentar aprofitar tots els fluxos que poden servir d'una empresa a una altra; en el tema d'abocaments sobretot, els recursos hídrics, és una manera d'estalviar recursos hídrics molt important, i en el tema de residus.

Nosaltres, per exemple, en Sagunt estem intentant que els recursos hídrics sobrants en una empresa siguen la font de recursos hídrics d'una altra, perquè a més són empreses que estan ubicades una al costat d'una altra i poden generar sinèrgies que afavorisquen la sostenibilitat.
I aquesta llei en certa manera, entenem que no de manera particular, però sí de manera genèrica ho deuria recollir.

Ens oferim a participar i a treballar en la mateixa, li agraïm la seua intervenció i l'encoratgem a continuar amb aquest treball perquè és necessari dignificar totes les àrees industrials que n'hi ha en este País Valencià com a eina de generació d'ocupació i de millora dels nostres nivells econòmics.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.
Ara és el torn la secretària autonòmica d'Economia Sostenible.

Senyora Mira, té la paraula.
Quan vullga.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, president.

A ver, plazo para alegaciones todavía no se ha dado porque el borrador no se ha entregado (tussen) a nadie.
En efecto, si esa es la queja que hay generalizada, es posible.
Reuniones ha habido -lo he comentado antes, pero lo repito ahora- con entidades locales, tanto con la Federación de Municipios como con la Dirección General de Administración Local, conversaciones con diputaciones… Yo la iniciativa de la diputación de Castellón y también la de Valencia las conocía, y van en la línea de lo que usted comentaba, en la línea de confeccionar un censo del suelo industrial que hay en cada una de las provincias; no sé si la de Alicante tiene ese proyecto, pero, en efecto, ellos lo que tienen son incluso fondos para poder ayudar a aquellas áreas más degradadas y ayudar a los ayuntamientos a los problemas que comentaba la diputada de Compromís con respecto a alcantarillado, a servicios que, muchos de ellos, no están terminados.

En mi opinión, eso es coordinado o complementario a esta ley, porque, en efecto, hace falta una información que en este momento no tenemos, que es ese censo; en colaboración con las diputaciones espero que podamos utilizarlo para la confección de la ley.

Perdona, habéis dicho lo de la audiencia…, colaboradores eran también representantes empresariales.
Fepeval está aquí, que es la federación…, no solamente su presidente es el presidente -y si me equivoco me corriges, Diego— no solamente es el presidente de la Federación de Municipios de la Comunidad Valenciana, sino también del nacional; ellos nos han suministrado información necesaria âincluso de otras comunidades que comentaba la diputada del PSOEâ con parques científicos, con gestoras de polígonos.
Pero a la hora de recoger toda la información de las necesidades que había y de lo que nos podían aportar todos, con eso es con lo que estamos nosotros trabajando ese borrador que comentamos, que nosotros de forma interna sí que tenemos, y que, en efecto, todavía no ha empezado el trámite de alegaciones.

En cuanto a los plazos, nosotros tenemos previsto -porque además así se comprometió el conseller- en el primer semestre de este año a tener ese borrador, y entonces iniciar todo el trámite que supone aprobar una ley, hasta que acaba en las Cortes, que es donde ustedes la aprueban.
Y ahí está en las bases tanto de todos los informes preceptivos, como de las alegaciones a todos los agentes interesados.

En cualquier caso, somos conscientes de que esta ley no es una ley que tenga que confeccionar solamente la conselleria de economía e industria.
Hay dos patas fundamentales en nuestra estructura de actual Consell, que es tanto la Agencia Valenciana de la Innovación, por el tema que comentaba la diputada de la estrategia de la RIS3 o la H2020, como la conselleria de infraestructuras.
Nosotros, he comentado antes que tenemos en cuenta la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana, el plan de infraestructuras estratégicas, las actuaciones territoriales estratégicas y legislación que depende de medio ambiente y de infraestructuras y nosotros lo tenemos que tener previsto en la ley; la actual legislación tiene que tenerse en cuenta en esta ley, y esa fase todavía no la hemos hecho tampoco.
Ellos conocen de forma interna nuestro borrador, pero la fase de alegaciones todavía no se ha abierto; todo el mundo tiene que aportar.

Con respecto a la estrategia que comentaba la diputada del PSOE, a nosotros, en efecto, en la estrategia de política industrial de la Comunidad Valenciana Visión 2020, lo que nos define son seis ejes de actuación que nosotros sí que hemos considerado en principio en la ley.
Por un lado, esos ejes son: mejora de calidad del capital humano; hemos puesto en marcha el proyecto del gestor de polígonos.
Y aprovecho para responder que la intención no es obligar, sino que nosotros hemos detectado que no hay personal especializado en la gestión de polígonos y de suelo industrial, y lo que hemos puesto a través de una herramienta que tenemos en el Servef, que es financiación para poder formar a profesionales en materia de lo que pueda servir para mejorar la competitividad de nuestras empresas; utilizar ese proyecto en concreto y a ver cómo funciona.
La intención no es obligar, sino ayudar a que los propietarios de suelo industrial, las empresas y los ayuntamientos puedan disponer de gente especializada para ello.

Otro de los ejes que definen la estrategia es el impulso de la I+D+I empresarial.
La Agencia Valenciana de la Innovación es una parte fundamental en la confección de esta ley, tenemos que darle el borrador y ellos tendrán que aportar en esa materia.

Otro de los ejes es la diversificación y modernización de la estructura productiva.
Con esta ley lo que pretendemos precisamente es generar polos de atracción a inversores privados para que se interesen en nuestra comunidad, por lo tanto, se implanten y generen empleo, y empleo de calidad y estable.

El fomento del crecimiento empresarial; siempre crecimiento sostenible, basado en la innovación, en el talento.

La internacionalización de la economía en la Comunidad Valenciana.
Con la ley pretendemos precisamente poner a nuestra comunidad como referente para que cualquier inversor, tanto de otras comunidades como de otros países, se sienta atraído por implantarse aquí.

Y la especialización inteligente RIS3 que contaba la diputada.
Nosotros tenemos que apoyarnos en esa estrategia.
Es la que nos da una serie de directrices en cuanto al establecimiento de un modelo territorial propio que nos permita aprovechar las infraestructuras y las instalaciones económicas existentes.
De ahí la relevancia de contar para nosotros a lo largo de todo el territorio con un mapa que identifique y priorice las áreas industriales y empresariales de cada ámbito -no conozco la iniciativa de L'Alcoià-Comtat, supongo que nos habrá llegado- pero que entiendo que es una aportación más, por supuesto, porque precisamente lo que pretendemos es recoger la información territorial en toda la comunidad.

Dentro del Servef hemos puesto en marcha también una orden en concreto para recopilar todo ese tipo de información.
Somos conscientes de que todas las acciones, el material o lo que sea de industria, de empleo o de comercio, no son las mismas las necesidades en función de los territorios, y necesitamos recopilar esa información que ahora no tenemos, pero que sí que hay agentes en cada territorio que nos puedan proporcionar.

Más preguntas, perdón.
En cuanto a las bonificaciones fiscales, en efecto, va dentro del mandato de Les Corts, pero es consensuado con los ayuntamientos.
Nosotros tenemos que consensuar con ellos, porque, en efecto, no podemos meternos en sus competencias, y todos compartís el tema y nosotros también.
Pero también con la conselleria de hacienda.
Nosotros no podemos plantearnos aplicar ningún tipo de bonificación si no lo consensuamos; esa parte también está prevista.

¿Cuándo?
âhe respondido, ¿no?
â en el primer semestre, y, en principio, la ley, si todo está dentro del procedimiento que nosotros prevemos, estará aprobada dentro del año 2016.

¿Cómo se va a decidir las necesidades en función de esas clasificaciones que haya?
Sí que comentarle que en las áreas más degradadas ya van a actuar las diputaciones en ellas, si es a la hora de poder ayudar a que los polígonos mejoren sus infraestructuras.
En cuanto a nuestra estrategia, lo que pretendemos es, desde luego, tener una clasificación en la línea de más innovadoras, con mejor logística, mejores servicios, para que, con un certificado que podamos dar de qué tipo de área logística o empresarial tenemos, el posible inversor pueda estar interesado en concreto, y, además, motivar tanto al municipio como a los dueños o propietarios de los polígonos o a las empresas que están en los polígonos a querer tener un polígono referente.

¿Por qué el gestor?
, lo he comentado: era porque detectamos la necesidad de gente profesional.

Si no he contestado a algo, pueden echármelo en cara ahora, ¿no?
(Rialles) ¿Cómo está el tema?

El senyor president:

Ara hi ha un torn de rèpliques.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Ah, vale, venga.
Pues yo ya he acabado.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies, senyora Mira.

Passem ara al torn de rèpliques per un temps de quatre minuts.
Comença el Grup Parlamentari Socialista.

Senyora Hernández, quan vullga.

La senyora Hernández Sánchez:

Bueno, yo voy a ser bastante breve.
Vuelvo a hacer hincapié en que creo que es fundamental que la visión sea más estratégica que de ordenación territorial y que se incluya una visión más a medio y largo plazo de lo que va a ser la evolución industrial y económica de nuestro territorio, porque ya lo estamos viendo (algú diu: Â«Por supuesto.
Â»), o sea, la digitalización va a ser un hecho y va a cambiar la manera de hacer de las empresas, y creo que va a ser fundamental que nos fijemos y escuchemos lo que necesitan.
Y que ese borrador se le haga llegar también o se consensúe con todos los agentes sociales y, sobre todo, con las empresas y con la federación de polígonos, porque son los que mejor conocen su día a día y sus necesidades.

También poner en valor, si el corredor mediterráneo alguna (rient) vez está acabado, el enclave estratégico que supone la Comunidad Valenciana dentro del corredor mediterráneo dentro de Europa…, o sea, ponerlo en valor dentro de la ley y de todas las ventajas que le podemos ofrecer a los posibles inversores que vengan a la Comunidad Valenciana.

Y nada, mucho ánimo en su labor.
Aprovecho para felicitarles por los éxitos del Servef.
Y agradezco que vengan a comparecer a la comisión.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Hernández.

Ara per al torn del Grup Parlamentari Podem, senyor Almería, té la paraula.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, president.

També seré breu.
Simplement volia fer un poc d'insistència sobre el tema de la competitivitat, fonamentalment pel que fa a, diguem, a que la alternativa d'inversió en este cas siga una alternativa millor que una altra.
En el cas que he comentat abans, en principi pareixia que era la millor alternativa la inversió directa en sòl industrial, en este cas públic de Tibi, però degut a deficiències en l'equipament, en la connexió de les xarxes, i degut a altres alternatives que possibiliten la implantació d'una altra forma; en este cas, al tractar-se d'una inversió en una plataforma logística, operar directament en un operador, el resultat ha estat que la inversió no era adequada i una vegada ja en tràmits de poder comprar el sòl en Tibi, se va tirar arrere la inversió.
Si resulta que fem tot adequadament i al final, diguem, la valoració de la inversió no resulta adequada front a les alternatives, crec que no estarem fent bé la nostra faena.
 I reiterar la nostra disposició a la col·laboració.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Almería.

Ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyora García, quan vullga.

La senyora García González:

Sí.
Muchas gracias.

Muy brevemente, simplemente para decirle, señora Mira, que sería muy bueno para el empleo de la comunidad que su conselleria fuera de la mano con presidencia en asunto de tanta importancia, porque me consta que el conseller Climent, junto con la directora de industria, la señora Julia Company, recibieron a la plataforma para la reindustrialización en septiembre del pasado año ya.
El documento que han preparado, decálogo, no sabemos de qué consta todavía, porque no se ha hecho público -me parece que se lo tienen que presentar directamente al presidente, al señor president-, pero, bueno, lo que yo digo es que sería muy bueno que trabajaran en común por todo ello.
Eso me preocupa.
A ver qué me puede decir después.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies.

El Grup Parlamentari del Partit Popular.
Té la paraula el senyor Casanova.
Quan vullga.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí.
Bé, jo no sé si m'he fet entendre, segurament serà que no m'he fet entendre.
Jo no demanava la fase d'al·legacions, jo el que demanava és l'esborrany, és a dir, el que demanava és literalment l'esborrany, perquè segur que podríem parlar amb més precisió tenint l'esborrany davant.
I tot açò que són idees, i com dia, idees que qualsevol dels que estem ací firmaríem, me pareix que seria millor per a poder-ho analitzar en més profunditat.

Per un altre costat, allò de la participació dels agents implicats -el que s'ha parlat ací, crec que també alguna companya ho ha dit- seria bo que la participació no se limite a eixa fase final de les al·legacions, sinó que participen en l'elaboració.
I n'hi ha dos agents importantíssims, i jo que vinc del municipalisme crec que el fonamental són els ajuntaments -evidentment també els empresaris-, però els ajuntaments són crucials, perquè és qui paga; el que paga, almenys que opine, perquè després totes estes bones idees de…, inclús de…, ha citat vosté les ajudes per a millorar i facilitar que les àrees continguen millors infraestructures, però qui ho paga això?
Les diputacions?
No crec.

Això que vosté ha dit de les diputacions seria un miracle, perquè no tenen ninguna competència.
A vore si ací no mos fiquem a parlar de coses, llançant idees que no són tals; és a dir, la competència està on està.
I per tant no demanem a qui no té la competència que pose diners, perquè estarem entrant en aspectes inclús de mala utilització de diners en coses que no li corresponen.

I bé, jo un poc en la línia de la companya de Ciudadanos, que ha fet un comentari.
Crec que sí que seria bo que deixem de donar una de cal y una de arena, i que el sector comence a pensar si sí o si no.
Jo recorde les ATE, que no són ni bones ni males, és com tot.
No son ni buenas ni malas, una ATE será buena si es buena, y una ATE será mala si es mala, pero la ATE por ser ATE no es mala.

I des del govern actual s'han demonitzat les ATE, s'han demonitzat les ATE.
I això l'industrial, l'inversor s'espanta, i els diners són molt espantadissos.
Un senyor que ha d'invertir en un espai va a on té seguretat jurídica i lo reciben con las manos abiertas.
No que el reben a ficar-li pegues i quasi quasi acusar-lo pel fet de ser el que actua en una ATE.

Mire, jo en l'ajuntament en què jo era alcalde junt amb l'ajuntament veí d'Onda se va fer una ATE en dos polígons industrials que són el germen del que podria ser un polígon tipus clúster i logístic, al voltant d'un àrea d'alt potencial, com és l'àrea del port de Castelló, pel que suposa d'unió en la xarxa -se parlava abans del corredor i el port, i les autovies i les comunicacions, que són crucials perquè un polígon realment pugues oferir-lo a un inversos extern-, i crec que eixe és el paper de la col·laboració entre administracions, per a poder posar en valor polígons existents i inclús millorar-los.
Se parlava del tema de bonificacions i al final qui decidix si bonifica o no bonifica és l'ajuntament, dins dels rangs que permet la ley de haciendas locales.
És a dir, que s'arribe a un acord en la comunitat autònoma amb el govern de la comunitat autònoma que siga, perquè l'ajuntament afavorisca a més en incentius fiscals, això serà una cosa que formarà part de tota eixa dinàmica.

Per tant, i com a conclusió, claredat, que l'inversor no l'espanten, que no tinga la sensació que anar a una ATE és quasi quasi que l'acuses d'anar amb males intencions.
I crec que eixe missatge és bo que el govern se'l plantege i afavorisca la vinguda dels inversors.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Casanova.

Ara li toca el torn al Grup Parlamentari Compromís.
Senyora García, té la paraula.

La senyora García Muñoz:

Jo el que entenc que pretén aquesta llei és oferir qualitat i seguretat enfront de la inseguretat que introduïen les ATE.
L'ATE és una figura urbanística que pràcticament convida a dir Â«fes el que vullgues i ja vorem com ho femÂ».
Nosaltres evidentment, existix legislació urbanística suficient com per a garantir la implantació de les empreses i d'aquelles inversions que vullgam tindre, sense tindre d'acudir a les ATE.
Les ATE un poc el que han fet ha sigut obrir la porta a la liberalització de l'atracció de les inversions i també a tota la corrupció que també s'ha produït entorn d'aquesta figura urbanística que entenem que està dintre ja de l'ordenació urbanística valenciana i que, per tant, no té per què tindre ningun tractament especial ni té per què tindre tampoc ningun tipus de…, ni crec que aporte res per a, diguem, oferir garanties als inversors que puguen vindre.

El que s'ha de fer és treballar en lleis com aquesta, que garantixen la qualitat del nostre sòl industrial i que garantixen uns serveis extra, que és allò que buscaven els inversors, no dir-los que facen el que vullguen i després topetar-te en tot el que ha passat en el desenvolupament de figures tan polèmiques com les figures de les ATE.

Reiterar, i ahí sí que li done la raó al company del Partit Popular, en el tema de la coordinació amb els municipis.
Entenem que és necessari també que la Federació Valenciana de Municipis i Províncies puga fer la seua aportació, perquè un poc ella és la que recull el sentir -no només la diputació, sinó també la federació- recull el sentir de les competències que són locals i de les dificultats que tenen moltes voltes els ajuntaments per a gestionar aquest tipus d'àrees.
I incloure també aspectes que no havíem dit abans en el tema de la sostenibilitat, com la mobilitat dintre dels propis polígons per afavorir no només, diguem, la mobilitat en macro, en relació a la logística, sinó també la mobilitat sostenible i la possibilitat de mobilitat dels mateixos treballadors dels polígons en connexió amb els nuclis urbans on residixen.

Agrair la seua participació, encoratjar-la a que seguisca treballant, perquè iniciatives com aquesta són les que recuperen la dignitat també de l'economia valenciana, que havia quedat tan en entredit en períodes anteriors, que hem hagut de patir.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora García per la seua intervenció.
(Tussen) Acabat ja el torn de rèpliques, té la paraula la secretària autonòmica, la senyora Mira, per quatre minuts.
Quan vullga.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Ahora sí que lo tengo.

Gracias presidente.

Yo no le he dicho que no esté dispuesta a entregar el borrador.
Por supuesto.
Y no he dicho…, es que igual me he explicado mal.
El borrador, por supuesto, que tengamos lo podemos entregar ya.
Cuando he explicado la fase de alegaciones dentro del procedimiento a través del cual al final se aprobará la ley, lo que he comentado es que hay una fase para terceros, donde pueden alegar lo que consideren; que por supuesto al final nunca cuentas con todos porque hay veces que se te escapa gente.

Yo comparto con usted totalmente la eliminación de burocracia y la necesidad de seguridad jurídica y confianza que necesitan los inversores para poder venir aquí, sin entrar a valorar en si es la ATE o no, que yo en mi opinión, desde luego, lo bueno de las ATE sí que lo veo, e incluso me atrevería a decirle -ya que hay una periodista por ahí, le digo un titular- que yo haría ATE incluso dentro de la administración, no ATE, porque no serían actuaciones territoriales, pero que muchas veces nosotros mismos estamos bloqueados con expedientes nuestros internos que necesitan agilización de plazos, que no incumplimiento de normativa, por supuesto, ni inseguridad jurídica.

El documento de la plataforma tampoco he dicho que no lo tuviéramos; lo que he dicho o pretendía decir es que yo no lo conozco.
Esta ley se está trabajando desde la dirección general de industria y energía.
Julia Company, que es la directora general, es la que está trabajándola con su equipo, y, por supuesto, ella tendrá ese documento.
Y considero que es una aportación más.
Igual que tiene -que es la respuesta que no había hecho antes porque se me ha pasado- el decreto de áreas industriales del anterior gobierno.
Ese decreto se está estudiando tanto desde la dirección general de industria, como desde la conselleria de infraestructuras, porque lo que no podemos es hacer algo diferente a lo que está haciendo infraestructuras o lo que está haciendo innovación.

En cuanto a lo de la diputación, yo lo que comentaba es que conozco las iniciativas tanto de la diputación de Valencia, como de Castellón -y con esto no digo que la de Alicante no lo esté haciendo, sino que no lo conozco- en cuanto a la reordenación y gestión de ese censo de los polígonos en las provincias que quieren, y que conozco que la diputación de Valencia tiene fondos para ayudar a mejorar esas áreas degradadas.
Si está fuera de sus competencias o lo está haciendo vía convenio de los ayuntamientos o lo que sea, no lo sé.
Puedo comprometerme a preguntarlo y decirlo.
No creo que no lo esté haciendo de forma legal.

¿Ya está?
¿He contestado a todo, president?
(Rient) Sí, yo creo que sí.

Agradecer vuestras aportaciones.
Me consta que, independientemente de que haya una fase de alegaciones, estáis dispuestos siempre a colaborar con nosotros y a ayudar.
Yo creo que este proyecto puede ponernos, aunque existan otras iniciativas en otras comunidades, como referentes en esta no solo ordenación, sino mejora de la competitividad empresarial de nuestro suelo.
Tenemos una ubicación estratégica en la Comunidad Valenciana y yo creo que todos compartimos que debemos de aprovecharla y generar esa confianza y seguridad a cualquier inversor, tanto extranjero como valenciano, para querer implantarse aquí y generar empleo, que es de lo que se trata.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mira.
Agrair-li per haver vingut a comparéixer ací a la comissió d'indústria de les Corts Valencianes.
I ara suspenem la reunió uns instants.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Preguntes

El senyor president:

Reprenem la reunió.

Passem ara a la pregunta número 92, formulada pel diputat Francesc Ferri Fayos, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball sobre la taxa respecte a les reclamacions al sector energètic.

Primer que res donar les gràcies al conseller per la seua presència per contestar la pregunta.

Seguidament té la paraula, pel Grup Parlamentari Compromís, la senyora García.
Té quatre minuts.
Quan vullga.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor conseller per assistir de nou a esta comissió.

Davant de la indefensió que sovint pateixen els consumidors enfront de les grans empreses, l'administració pública, de la mà del Síndic de Greuges, també ha de legislar i garantir els drets dels consumidors i les consumidores.
Un dret bàsic és el de la possibilitat de reclamar en cas que el bé adquirit o el servei rebut no complisca allò pactat o allò esperat.
I, no obstant això, i desoint les queixes i denúncies dels usuaris i les associacions de consumidors como FACUA o UCE, en la legislatura anterior els que governaven es van posar una vegada més del costat dels interessos de les grans empreses i van imposar una taxa sobre les reclamacions en matèria d'energia que es va recollir a la llei de taxes.
Un cas més en què el govern del PP es va posar del costat de les grans empreses de l'energia i no del costat de les persones.

Els clients havien d'abonar més de vint euros simplement pel fet de formular una reclamació davant el Servei Territorial d'Energia, una barrera important per a milers de famílies amb escassos recursos, que els va portar a la indefensió o al desistiment en eixa queixa.
La taxa que va imposar el Partit Popular era una ganga per a les empreses i una estafa per al ciutadà, ja que servia per a evitar reclamacions pel valor menor a la seua quantia.
La gent renunciava de forma anticipada a aquelles reclamacions inferiors a l'import de 33 euros, perquè encara que la resolució fóra favorable, la devolució de la companyia seria inferior a la taxa que s'havia d'abonar.
Qui anava a reclamar a les empreses elèctriques quan pel fet simple de reclamar se t'obligava a pagar 20, 25 o 33 euros, i encara que tingueres raó, la empresa simplement potser et reemborsaria 10 o 15 euros?
Un despropòsit.

A més, el sector elèctric és un dels sector que més queixes i reclamacions genera, i un sector que, malgrat tindre beneficis milionaris, presenta continues pujades de tarifes totalment desproporcionades, més d'un 75% entre 2007 i 2013; tarifes que són les més altes d'Europa, i que són un factor d'empobriment per a les nostres famílies i resten competitivitat a les nostres empreses.

En Compromís pensem que és inacceptable que el govern del Partit Popular obligara el consumidor a afrontar una despesa per a poder exercir el seu legítim dret a reclamar per una possible infracció en matèria de consum, i fa dos anys vàrem proposar en aquesta mateixa comissió l'eliminació d'aquesta taxa.
El Partit Popular en aquell moment la va rebutjar reiterant la seua aposta per dissuadir el consumidor a no exercir els seus drets, i reiterant el seu suport inadmissible a les grans empreses elèctriques i de gas en contra dels interessos dels ciutadans i ciutadanes.

Per tot açò, aplaudim la decisió del conseller d'economia d'eliminar aquesta taxa i volem saber quina valoració s'ha realitzat per eliminar aquesta taxa sobre les reclamacions cap al sector energètic.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora García.

Per a contestar té quatre minuts el senyor Climent, conseller d'economia sostenible.
Quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Senyor president, gràcies.

Senyores diputades, diputats.

Com no podia ser d'una altra manera, agrair la pregunta, i dir-li que pràcticament l'ha contestada.
Ha contestat que és un assumpte i és un exemple més de com el Consell anterior governava d'esquenes a la ciutadania, promovent una pràctica jo entenc que abusiva, que vulnerava els drets i els interessos dels consumidors i consumidores a l'hora de presentar reclamacions relacionades amb el sector energètic, considerat de primera necessitat.

Dir-los que es tractava d'una taxa associada a la tramitació administrativa de discrepàncies suscitades en relació amb instal·lacions del sector energètic, competència de La Generalitat, regulada en l'epígraf número 15 de l'article 189 del text reforç de la Llei de taxes de La Generalitat del Consell, introduïda mitjançant la Llei 16/2010 de 27 de desembre de mesures fiscals de La Generalitat, i reduïda en la seua quantia des de l'1 de gener de 2013 mitjançant la Llei 10/2012 de 21 de desembre de mesures fiscals de La Generalitat, que, d'altra banda, també va incloure com a novetat, Â«en el cas d'estimar la discrepància interposada, la taxa serà objecte de devolució al sol·licitant, havent de fer-se càrrec del seu pagament la persona o entitat causant de la discrepànciaÂ».

La imposició d'aquesta taxa en la tramitació de reclamacions pels consumidors a l'últim any era de 20 euros amb 20 cèntims.
Generava una situació d'indefensió d'estos davant les empreses distribuïdores d'electricitat i gas, principalment en el cas d'usuaris amb escassos recursos econòmics, i constituïa una barrera dissuasòria a la presentació de reclamacions justificades.
Una taxa que havia suscitat un rebuig social generalitzat al nostre territori, que, fins i tot, s'havia vist reflectit en els informes tant del Síndic de Greuges com del Defensor del Poble, així com les associacions de consumidors i usuaris, que havien suggerit en diverses ocasions a aquesta administració la seua supressió.

Una situació en la qual la relació entre el consumidor i les empreses subministradores es trobava en desequilibri, sent el consumidor la part més desprotegida i que resultava absolutament improcedent, perquè era contrària a la protecció dels drets de les persones, regulats en l'article 51 de la Constitució, així com l'article 9.
5 de l'Estatut o els articles 4 i 7 de l'Estatut de consumidors i usuaris de la Comunitat Valenciana.

Aquestes normes deixen clara la necessitat de dotar d'una protecció eficaç als consumidors de serveis i subministraments bàsics i essencials com són l'energia elèctrica o el gas, declarats d'interés econòmic general per les seues respectives lleis sectorials.
Una imposició especialment greu en tractar-se d'un servei essencial com és l'energia, i al que s'ha de garantir l'accés a tothom, especialment en períodes de crisi i en moments com l'actual on els graus de pobresa energètica han augmentat any rere any.

Totes aquestes raons justificaren àmpliament que per l'actual Consell es promoguera l'eliminació d'aquesta taxa.
I dir-los, com vostés també saben, que la taxa ha sigut eliminada en l'article 23 de la Llei 10/2015 de 29 de desembre de mesures fiscals, i que està vigent des de l'1 de gener de 2016 per supressió de l'epígraf 15 de l'article 189 del Decret legislatiu 1/2005 de 25 de febrer del Consell de La Generalitat pel qual s'aprova el text reforç de la llei de taxes de La Generalitat.

Amb l'eliminació d'aquesta taxa el consumidor ha tornat a la situació anterior a l'1 de gener de 2011, de la qual no haguera d'haver eixit en la meua opinió.
Però, a més de l'eliminació de la taxa, he de dir-los que estem treballant en una sèrie de mesures que simplificaran els tràmits per a oficialitzar les reclamacions i també per a millorar la informació que reben els consumidors energètics, amb l'objectiu de divulgar i facilitar el coneixement dels seus drets.

Aquestes accions puntuals són: crear un grup de treball per a millorar la coordinació entre els òrgans competents d'energia i consum; establir un procediment de reclamació telemàtic, posant els punts d'atenció i mitjans de suport necessaris per als qui no puguen presentar les seues reclamacions per aquesta via; reforçar els mitjans personals i materials adscrits, per a resoldre de forma més àgil les reclamacions que es presenten i per a vigilar el compliment de les obligacions que tenen els operadors energètics; i millorar la informació del consumidor mitjançant els instruments de difusió més eficients.

El que sí que vull dir-los per acabar és que n'hi ha una forma totalment evident de governar respecte a l'anterior govern del Partit Popular: nosaltres mirem els interessos generals, mirem els interessos de les persones, i no els de les grans multinacionals.
I crec que això queda palés en actes tan menuts, tan xicotets, com són el simple fet d'eliminar una taxa de 20 euros en 20 cèntims, però que a més a més són molt grans per a multitud de ciutadans i ciutadanes que viuen en el nostre territori.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies, senyor Climent, per la contestació.

I tot seguit passarem al proper punt de l'ordre del dia.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Vicente Betoret Coll)

Proposició no de llei sobre el rebuig a la concessió d'estatus d'economia de mercat a la Xina i el manteniment d'una competència justa al mercat europeu, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 11.
518, BOC número 57)

El senyor vicepresident:

Reprenem en el punt número 4, la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig a la concessió d'estatus d'economia de mercat a Xina i el manteniment d'una competència justa al mercat europeu presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula per un temps màxim de huit minuts… Huit, està bé huit minuts?
 (Algú diu: Â«Sí, és correcte.
Â») el portaveu de Compromís.
Quan vosté vullga.

El senyor Garcia i Tomàs:

Moltes gràcies, president.

Bé, hui anem a debatre ací una PNL sobre una preocupació que afecta el sector ceràmic, que és sobre les mesures antidúmping.
Fa mesos ja que el sector està avisant del perill que correria el sector si Xina fóra reconeguda com a economia de mercat i per tant se pugueren perdre estes mesures antidúmping; inclús quantifiquen quant a llocs de treball sobre uns quinze mil els que se podrien perdre tant directes com indirectes de tot el que el sector ocupa.

De fet, vull ficar unes xifres damunt la taula: tenint en compte que el sector abans de la crisi ocupava uns trenta mil treballs tant directa com indirectament, i açò més o menys eren una tercera part dels treballs que n'hi havia a les comarques de Castelló -ho dic per la importància que va arribar a adquirir tot el sector ceràmic fins a ja acabar el 2008-, al 2012 havia perdut casi la mitat de tots estos treballs, esta ocupació; és a dir, ja sols en tenia sobre uns catorze o quinze mil directament i després també els indirectes.
I ara estaria en joc que se tornara a quedar una altra vegada a la mitat del que representa ara mateixa per a les nostres comarques de Castelló.

Com dic (inintel·ligible) …, la ceràmica és una de les principals indústries de la nostra terra, i en concret a la província de Castelló, i tot això es tracta d'un sector dinàmic i innovador que ha sabut sobreviure a esta crisi, així ho demostra la passada fira de Cevisama, la fira a València, com el sector va mostrar al món que seguix sent un dels sector pioners en el món de la ceràmica.

És un sector particularment basat en l'intercanvi comercial internacional.
En la nostra indústria, per exemple, és el 80% de la facturació global corresponent a les exportacions, i els nostres productes tenen presència en 186 països.
Este fet, el sector exportador, s'ha incrementat encara més en els últims anys de la crisi, i ha augmentat també després… en els últims anys ha fet que la nostra balança incidira positivament.

Per un món cada vegada més globalitzat, però amb legislacions diferents, la regulació del comerç per a garantir condicions mínimament justes d'intercanvi és un tema polèmic.
Una de les pràctiques generalment reconeguda com a deslleial és la del dúmping.

I el dúmping, que ocorre quan una companyia exporta un producte a preus inferiors al valor normal del producte en el seu propi mercat local; és a dir, si ocorre el dúmping en este cas en la Xina en el sector del ceràmic, estem parlant que pràcticament no és que se perda una competitivitat o una productivitat, sinó simplement que no són competitius ni són productiu els costos que tenim ací de fabricació, estan per damunt dels preus als quals ells poden vendre i, per tant, la indústria simplement no té futur.
Per això, la Unió Europea s'ha dotat de mecanismes, de mesures antidúmping per garantir estes competències deslleials dels fabricants i dels productes extracomunitaris.
Hi han dues maneres per les quals Brussel·les pot considerar obrir una investigació antidúmping: després de rebre una queixa de la mateixa indústria o bé per iniciativa pròpia.

La política industrial del govern xinés s'ha basat en un ampli ús de subsidis als impulsos bàsics, és a dir, energia, matèries primeres, terra i capital, i la producció i les exportacions d'una àmplia gamma d'indústries, incloent-hi la ceràmica, és a dir, aconseguixen eixos preus baixos entrant en dúmping gràcies a subvencions del seu estat.
Esta estratègia ha portat a la sobreproducció i a un excés de capacitat continuada i amb açò el risc per a les indústries europees i d'altres regions, ja que els productes xinesos venen els seus productes en el mercat d'exportació per baix dels costos del mercat i inclús de producció.

En l'actualitat hi ha vigent un llarg llistat de mesures contra productes xinesos de diversos sectors, també en el cas de la ceràmica arran d'un expedient que Ascer, la patronal, conjuntament amb la resta de les patronals europees de fabricants de rajoles ceràmiques va presentar davant la comissió europea denunciant el dúmping dels fabricants xinesos en el mercat de la unió.
Els fabricants europeus al·legaven indicis raonables de l'existència de dúmping, d'estos productes, així com un considerable perjudici resultant.

Com a conseqüència d'açò, al març de 2011 la Unió Europea va fixar una sèrie de mesures cautelars, que en la pràctica es traduïen en un fort augment de les mesures aranzelàries i al setembre del mateix any la Unió Europea va dictaminar que sí hi havia competència deslleial i va confirmar les mesures antidúmping, que són les que ara s'haurien de renovar al setembre d'enguany.
Amb estes mesures es van posar uns gravàmens i barreres que oscil·laven del 23,6 i 36,5% per aquelles empreses que havien col·laborat en la investigació i del 69,7% per a les que es van negar a col·laborar.

Aquestes mesures tenen la vigència, com he dit, de cinc anys, fins ara, i en aquest cas volem i demanem que s'aprove ací el demanar que se prorrogue.
A més, la República Popular de la Xina ha instat a la Unió Europea a concedir-li la condició d'economia de mercat i en desembre de 2016 expiren determinades disposicions del protocol d'adhesió de Xina a l'Organització Mundial del Comerç en relació al tractament d'aquest país en les investigacions d'antidúmping.
Si es concedeix la classificació tècnica a Xina, la Unió Europea perdria permanentment la capacitat d'establir les mesures antidúmping adequades sobre les importacions xineses per evitar la competència deslleial al mercat europeu.

Les mesures antidúmping de 2011 van suposar que, després de huit anys consecutius amb creiximents de dos dígits, a partir de la introducció de eixes mesures es van reduir les importacions de taulells xinesos.
Segons dades oficials del Consell de Cambres de Comerç, a Espanya l'any 2010, l'últim any d'expansió, el valor de les importacions taulelleres provinents de Xina era de 40 milions d'euros, i des de l'entrada en marxa d'este mesures antidúmping en el 2011 la xifra es va enfonsar en un 35%, limitant les importacions de recobriment a 26 milions d'euros, quantitat que posteriorment va continuar disminuint en la mateixa línia.
Només entre 2010 i 2012 es van reduir les importacions en un 52,84%, és a dir, de 40 a 12 milions d'euros.
Ascer quantifica aquesta caiguda en un 54,1% en el conjunt de l'estat espanyol i un 30% en el conjunt de la Unió Europea.

I què és el que passaria si s'eliminen les mesures antidúmping, i és el que està ara en joc i per la qual cosa pensem que ací en la comissió de les Corts Valencianes hem de demanar que se seguixen tenint en compte estes mesures d'antidúmping?
Un estudi publicat el passat setembre demostra que atorgar la condició d'economia de mercat a Xina posaria en situació de risc fins a 3,5 milions d'ocupació dins de la Unió Europea, revelant que se perdria fins al 2% del PIB per part de tota la Unió Europea, i, si es concedeix la classificació tècnica d'economia de mercat a Xina, perdríem permanentment la capacitat d'establir estes mesures antidúmping adequades.

A més, només a l'estat espanyol perillarien de 136.
000 llocs a 273.
000 llocs de treball que afectarien de forma especial al sector ceràmic, que, com ja he dit abans, estarien al voltant d'uns 15.
000 llocs.
És a dir, eixos 136.
000 serien en condicions a tots els sectors i concretament al sector ceràmic, que és el que tracta esta PNL, estaríem parlant d'estos 15.
000 llocs entre directes i indirectes que estan en joc i que ficarien en una situació encara més precària a tota la nostra indústria ceràmica.

Per tant, amb aquesta iniciativa no pretenem que s'excloguen els productes xinesos del mercat europeu ni oferir una protecció indeguda als protectors dels taulells europeus, sinó que demanem que es respecte el dret comercial internacional i mantindre una competència justa dins de la Unió Europea.
Les nostres empreses taulelleres són competitives, amb el seus segell de qualitat que les ha donat reconeixement mundial.
I des de Compromís defensem la nostra indústria i les nostres empreses del sector de la ceràmica com a motor econòmic de les comarques del nord.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Garcia.

S'ha presentat una esmena a esta PNL, per part del Grup Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula, per un temps màxim de huit minuts, la senyora Hernández.
Quan vosté vullga.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, vicepresidente.

El protocolo de adhesión de China a la Organización Mundial del Comercio fue firmado en 2001 y no reconoce a China como una economía de mercado.
Por este motivo permite a la Unión Europea y al resto de sus socios comerciales que se le impongan medidas antidumping o medidas antisubvenciones.

El dumping no es otra cosa que vender a un precio por debajo de los costes, y esto se puede dar en China, porque debemos recordar que es una economía intervenida que da ayudas encubiertas a sus empresas para que puedan realizar una competencia desleal.

Por ello, hasta la fecha, la Unión Europea ha podido utilizar los precios y costes de países análogos para calcular el nivel de dumping de los productos chinos, sin tener que recurrir a la comparación estricta con los precios y costes en China.

Sin embargo, este protocolo que se firma con la Organización Mundial del Comercio establece que en 2016 expiran las condiciones iniciales y rige cómo se debe calcular el dumping desde ese momento.
Las interpretaciones sobre este convenio son divergentes y llevan a diferentes interpretaciones sobre cómo se debe actuar, si se le debe conceder de manera directa el estatus de economía de mercado o se debe aplicar un período transitorio en el que se conserven estas medidas antidumping.

Pues bien, el problema que tenemos es que en la Unión Europea a día de hoy se está intentando dilucidar qué medidas o cómo se va a actuar.
La industria europea tiene mucho miedo -como ya ha adelantado el señor García- tiene mucho miedo respecto a la eliminación de estas medidas antidumping y antisubvenciones, y por eso se han movilizado, ya que concentra China el 80% de los expedientes antidumping de la Unión Europea, fundamentalmente en la industria siderúrgica, en la industria química, en la cerámica, en la ingeniería mecánica, pero también hay otros sectores tradicionales de nuestra economía, como son el textil, el calzado y el juguetero, que también se ven afectados por este estatus de economía de mercado.
De ahí el motivo de nuestra enmienda.

O sea, nosotros mostramos también la preocupación que puede suponer este cambio en la condición de China como economía de mercado, pero creemos que se debe ampliar a todos los sectores de la economía valenciana que se pueden ver afectados, y máxime en la situación en la que nos encontramos, donde La Generalitat apuesta por la reindustrialización del territorio y la ganancia de peso en nuestra región.

Por tanto, este cambio va a afectar no solo a la industria cerámica, sino a otras industrias con fuerte implantación en nuestra comunidad, y puede afectar no solo a su situación económica, sino a la generación de empleo, como también se ha comentado.
Como ejemplo, algunos expedientes de medidas antidumping de la Unión Europea ahora mismo: no solo hay expedientes con la industria cerámica, sino que hay expedientes abiertos con tablas de planchar, con melanina, con productos textiles, con accesorios de tuberías, con productos químicos, con fibra de vidrio, con papel, con transpaletas âque son maquinariaâ, con láminas de aluminio.
Como se puede ver, afecta a multitud de sectores, no solo afecta al sector cerámico.

Como ejemplo de cómo está actuando ahora mismo China, si conocemos el frenazo de la economía china que se ha producido en el último año, el excedente de producción, por ejemplo, de productos de acero que tienen lo que están haciendo es colocarlo en la economía global a precio muy por debajo del resto de sus competidores, para intentar eliminar esa sobreproducción que tienen âque no pueden colocar en el mercado chino, porque el mercado de la construcción y la economía nacional se ha frenadoâ, colocarlo para darle salida y, de la misma forma, eliminar los competidores internacionales.
Con lo cual, ya digo que el efecto que puede tener sobre nuestra economía valenciana puede ser muy grave y puede ir mucho más allá de eso.
De hecho, ya hay países como Alemania, Italia, Reino Unido, Polonia, Bélgica o Luxemburgo, que han solicitado por carta la comisión, el pasado 5 de febrero, medidas de protección urgente contra estas prácticas desleales, y la movilización dentro de la Unión Europea es muy elevada durante el último año.

Cualquiera que conozca China o que haya trabajado con China sabe que la evolución durante los últimos años, es verdad que ha avanzado, pero China sigue siendo una economía intervenida y no es una economía de mercado.
Con lo cual darle el estatus que tiene cualquier economía europea no es de recibo.

¿Qué pasa con la Comisión Europea?
En la Comisión Europea hay un estudio jurídico de principios de este año en el que se dice que sí se le debería conceder el estatus de economía de mercado de manera automática, porque se temen las represalias que podría tener China respecto a la Unión Europea.

Sin embargo, la comisaria de comercio internacional, Cecilia MalmstrÃ¶m, se ha comprometido a llevar a cabo un estudio del impacto que tendría esta medida en la economía europea, y tomar cualquier decisión una vez se haya publicado este estudio de impacto.
Por eso creemos que sería también conveniente que conociéramos cuáles son las conclusiones de este estudio y cómo nos va a afectar -y eso es lo que pedimos también en la enmienda-, y que se espere a ver cuál es la decisión de la Comisión Europea a este respecto, para que se sepa si hay un mecanismo alternativo de comparación de precios chinos y europeos para establecer este tipo de medidas antidumping, o cómo se va a actuar desde este momento.
Pero, desde luego, mostrando nuestra preocupación y nuestra oposición a que se le conceda de manera automática.

Los socialistas europeos han venido liderando la iniciativa contra la concesión automática de la economía de mercado a China.
Nuestro grupo ha adoptado este documento de posición sobre las relaciones comerciales entre la Unión Europea y China que sostenemos en el Parlamento Europeo.
Y por lo tanto, como ya he dicho, nos oponemos a la concesión automática en diciembre de 2016 del estatus de economía de mercado, y, por tanto, se solicita la implicación de todos los estamentos, tanto autonómicos como nacionales, en la defensa de los sectores que se pueden ver afectados por este cambio de estatus; y cómo podemos modernizar los instrumentos comerciales que nos hagan tener alguna herramienta contra la competencia desleal de China, en el caso de que la Unión Europea decida cambiar o eliminar las medidas antidumping que tenemos hasta ahora.

Ya está.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Hernández.

N'hi ha una altra esmena, presentada pel Grup Popular.
Per a la seua defensa té la paraula per un temps màxim de huit minuts el senyor Casanova.
Quan vullga.

El senyor Casanova Claramonte:

Bé, moltes gràcies.

La nostra esmena està en la línia de completar en el sentit que s'han expressat els dos portaveus, tant el senyor Garcia, de Compromís, com la senyora Hernández, del PSOE.

És cert que a ningú se mos escapa que no a soles per a la indústria ceràmica, però és a través de la indústria ceràmica com s'ha menejat més este tema.
De fet, la nostra proposta, la nostra esmena arreplega exactament els mateixos punts que se van aprovar per unanimitat en la diputació de tots els grups polítics âsi no tinc entés malamentâ.
Per què?
Per què eixos aclariments?

Igual que la senyora Hernández -perdó, el PSOE, sí, ella- ha exposat i afegix pràcticament dos frases.
Afegix el Â«automáticamenteÂ», perquè d'alguna manera tots pensem que n'hi han moltes possibilitats que, per més que instem la comunitat europea, acabaran atorgant-los l'estatus d'economia de mercat, i, per tant, siguem pràctics; és a dir, el que hem de demanar és que no, és a dir, al que vostés demanen jo afegiria en l'aportació del Partit Socialista del Â«automáticamenteÂ» que Â«Les Corts insten la Unió Europea a defensar que no es concedisca automàticament l'estatus d'economiaÂ».
El fet d'afegir la paraula automàticament ja d'alguna manera mostra el temor, que compartisc, què serà difícil que antes o después no se li done l'estatus d'economia de mercat.
Per què?
Per raons òbvies.

No oblidem que Xina hui és una de les potències mundials en tots els aspectes i el món occidental això no ho pot obviar.
Per tant, les nostres aportacions són, mantenint eixe text seu, afegim uns aclariments que entenem són necessàries en la línia de què s'estudie les repercussions perquè, estudiades les repercussions, se puguen aplicar mecanismes que pal·lien el fet que molt probablement això no tindrem més remei que assumir-ho.
I quant a l'apartat d del punt 1 de la nostra esmena, que, si la tenen davant, l'a és el mateix exactament que la proposta original de Compromís, el b no estava explícit en el que han dit, però ja la mateixa senyora Hernández ha fet menció a eixe estudi que s'està fent per a vore quines són les incidències que va a tindre sobre els diferents sectors.
.
.
El que sí que està clar és que tant el senyor Garcia com jo venim de Castelló i, per tant, d'alguna manera hem estat més, no dic pressionats, però sí més forçats a presentar esta esmena basant-nos en una cosa que ja s'ha fet en la diputació i que des del sector ceràmic forçament s'ha reivindicat.

Per això el punt d és una menció a Â«proteger especialmente aÂ», no vol dir que no se protegisquen els altres sectors, sinó que per la importància que té probablement el sector ceràmic en la comunitat, en la província de Castelló, però també en la Comunitat Valenciana, el que se protegisca especialment de la competència deslleial al sector de la ceràmica espanyol, que -no oblidem- concentra més del 90% en la província de Castelló.

I eixes són les nostres aportacions, és a dir, el fons és el mateix, l'únic que, si accepten la nostra esmena, que seria una esmena d'addició de punts perquè, d'alguna manera, és com preparar-nos amb un pla B, en el supòsit que la Unió Europea com, lamentablement, tots més o menys obertament pensem, va a aprovar abans o després âsi no és en 2016, tal vegada serà el 2017â, l'estatus d'economia de mercat a la república xinesa amb tot el que suposa per al sectors productius europeus i, en particular, els que ens preocupen, que són els nostres, que se force que la Unió Europea faça estudis per a pal·liar l'impacte que eixa situació pot produir en els sectors i ahí estem parlant d'ajudes no en l'estil del dúmping, però sí ajudes a la millor en temes de comercialització, en temes d'ajuda a la internacionalització.

És dir, que d'alguna manera puguen fer que les barreres econòmiques de preu que van a trobar-se segur els nostres sectors productius exportadors se puguen pal·liar amb altres mesures de promoció, o de publicitat o de qualsevol altra que se decidisca en eixos estudis de mitigació: eixe és el sentit de la nostra esmena, que espere que sumen a la proposta inicial, incloent-hi també -i això ja ho ha de decidir Compromís- el que diu des del Partit Socialista de l'Â«automàticamentÂ» perquè veiem la línia que justifica tots els altres punts que mosatros afegim.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

I ara, per a rebutjar o acceptar les esmenes, per un temps màxim de quatre minuts, senyor Garcia, quan vullga.

El senyor Garcia i Tomàs:

Moltes gràcies, president.

Bé, per anar per parts, primer parlaré sobre l'esmena que ha presentat el grup parlamentari dels socialistes.
Jo la referència quan també ha argumentat per què mostràvem ací la PNL, era perquè el sector ceràmic ens havia fet arribar eixa preocupació, que ja fa molt mesos i sí que són un poc els que porten les iniciatives de l'àmbit, però evidentment que som conscients, com aixina també ho he dit en la meua intervenció, que açò és una cosa que afecta tots els sectors.

De fet, des de Compromís també hem presentat una PNL en este sentit pel sector de l'acer, de fet, per esta problemàtica hi ha hagut una empresa, que és Galmed, que ha tancat i ara novament tornarà a obrir en una altra empresa, amb un altre nom, però és a dir, que és una problemàtica que afecta tots els sectors; per tant, entenem que se vullga ampliar en eixe sentit esta PNL, encara que era concretament per a un sector molt específic.

Perquè, tot i que igual que traiem pit quan diem els que venim de les comarques de Castelló, de la nostra indústria, de la nostra ceràmica -el senyor Casanova que ve d'Almassora, o jo que vinc de l'Alcora, que som el bressol de la ceràmica de Castelló- la importància que té, eixe també és un dels perills del monocultiu que tenim, que mantindre un monocultiu tan potent i quan va tot bé és fantàstic, però ara mateix que açò ho fica en perill i fica en perill tota una sèrie de pobles, Onda, l'Alcora, Vila-real, Ribesalbes, els fica en greu perill si açò no se portara a terme i per això era un poc la finalitat de presentar-la tant concretament a un sector, però que nosaltres acceptem l'esmena que ha presentat el Partit Socialista per a ampliar-la, tindre en compte més sectors i també Xina també tenim clar que més tard o més prompte serà reconeguda com a economia de mercat i, per tant, també s'hauran d'habilitar altres mecanismes.

Quant a l'esmena que planteja el Partit Popular, un poc dient-la, explicant-la, si és d'addició, el punt a entenc jo que seria ja la.
.
.
, està reflectit en la mateixa PNL, més afegint l'esmena del Partit Socialista que, com dic, l'acceptem en la seua totalitat.

El punt b de l'estudi, si entenem que ja hi ha un compromís que se va a fer o s'està fent, no entenc massa per què hem de demanar que se vaja a fer un estudi que ja s'està fent, però els altres punts sí que entenc que sí que podrien millorar la PNL presentada per nosaltres, que són el c i el d.

Per tant.
.
.
, i jo, un poc, la meua proposta seria acceptar (tussen) en la totalitat la del Partit Socialista i estos dos punts, el c i el d, de l'esmena del Partit Popular, que serien el que afegiria i com quedaria finalment la proposta, si el senyor Casanova.
.
.
i per tal que tinguérem ací el major consens i que quedara ja una PNL en tots estos punts.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Si els pareix bé, donat que, perquè puguen negociar açò, parem dos minuts, n'hi haurà prou amb dos minuts?
(Algú diu: Â«Sí, sí.
Â».
Fenomenal.
Suspenem per dos minuts per vore si es transacciona i reprenem com més prompte millor.

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

(Inoïble) .
.
.
sobre el punt, té la paraula per un temps màxim de quatre minuts, el senyor Almería en nom de Compromís.

Quan vullga.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Vaja de bestreta el nostre vot favorable a aquesta transacció de la qual hem de dir que agraïm l'esforç que han fet els grups parlamentaris per arribar a un acord, ja que pensàvem des de l'inici que les esmenes presentades milloraven ostensiblement la proposta inicial i, bé, d'això es tracta, d'optimitzar les propostes.

El nostre vot favorable és per aquesta proposició perquè s'inste, en este cas ja amb la transaccional, el Govern d'Espanya perquè inste la Unió Europea que no s'aprove la concessió de l'estatus d'economia de mercat a la República Popular de la Xina encara que, bé, compartim també l'escepticisme sobre el resultat final d'aquesta proposta, encara que no perdem l'esperança, i fonamentada, jo crec, en la laxitud en què se produïxen l'aplicació de les regulacions en el món industrial a la República Popular de la Xina, com he tengut oportunitat de conéixer personalment en la visita a la indústria xinesa.

Crec que és de responsabilitat perquè esta concessió de l'estatus d'economia de mercat a Xina dificultaria les accions de proteccionisme, crec que accions de responsabilitat en defensa dels nostres sectors industrials més importants que són els ens generen riquesa i ocupació: els de Castelló són sensibles a la ceràmica, nosaltres som més sensibles probablement al joguet, al tèxtil i al calcer.

Entenem que les mesures proteccionistes és un element vàlid i lícit per a protegir les nostres empreses en una economia cada vegada més globalitzada, on no n'hi han garanties pel que fa al manteniment dels factors de competència en alguns països del món, com és en este cas el que afecta la República Popular de la Xina.
Cal recordar, pel que fa al proteccionisme, que un dels màxims exponents, teòricament impulsor de l'economia de mercat -és a dir, els Estats Units-, ha sigut una economia francament propiciadora del proteccionisme: recordaran tots, per exemple, les barreres i les quotes per a la importació d'automòbils japonesos en el seu moment o la vigent encara subvenció a la producció de dacsa que, bé, són mesures que són molt conegudes a nivell de proteccionisme.

Ens agradaria fer una reflexió final: si bé les mesures proteccionistes ens poden ajudar a defensar la nostra economia i les nostres empreses, almenys d'una forma transitòria, continuem pensant que seran les mesures estructurals, com el canvi del model productiu contingut al pacte del botànic, les que ens poden garantir, en el llarg termini, l'increment i sostenibilitat de les nostres empreses i, per això (tussen), també crec que cal posar el nostre focus d'actuació en este gran objectiu que és el canvi del model productiu.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Molt bé, moltes gràcies senyor Almería.

Per a fixar posició, té la paraula la senyora García, Grup Ciutadans.
Quan vullga.

La senyora García González:

Muchas gracias.

Bueno, es muy estimulante comprobar que distintos grupos políticos pueden ponerse de acuerdo en algunos temas y comprobar también que se acoge de buen grado las propuestas de otros grupos para complementar o para mejorar las propuestas iniciales.

Nosotros, lógicamente, también estamos a favor de esta PNL.
La entrada de China en la Organización Mundial del Comercio en el año 2001 generó una revolución en el comercio mundial al liberalizarse el comercio con este país que pronto se convirtió en la fábrica del mundo.
Cuando se produjo la adhesión, China no obtuvo la calificación de economía de mercado y, de esta forma, los países que lo tienen, que son la mayoría, se guardaban medidas de defensa de sus industrias con el requerimiento de medidas antidumping contra los productos chinos en caso de que se atentara contra la libre competencia, como ha ocurrido en varias ocasiones.
La Unión Europea ha introducido más de cincuenta medidas contra la importación de productos chinos por considerar que Pequín estaba vendiendo por debajo del precio del coste de producción con el único fin de limpiar el exceso de producción y ganar cuota de mercado.

En menos de un año, en diciembre de 2016, China obtendrá el estatus de economía de mercado si la Unión Europea y Estados Unidos -las dos grandes potencias comerciales (tussen) con los mercados más importantes- no se oponen.
Afortunadamente, en Europa hay un movimiento muy grande por parte de los empresarios en contra de que se conceda a China semejante calificación, que ya ha incumplido muchas de las promesas que hizo en la adhesión y hay informes del coste significativo que sufriría en materia de empleo.

La Unión Europea pide cinco requisitos para considerar a una economía de libre mercado.
Estos son: que el tipo de cambio de la moneda fluctúe libremente, un mercado interior libre, un gobierno no intervencionista en el mercado, un sistema contable aceptado y una legislación sobre los derechos de propiedad y la quiebra de las empresas aceptada generalmente, condiciones que no cumple China; por lo que no sería justo reconocérselo por motivos políticos.
Al mismo tiempo, se pide la prórroga de los aranceles establecidos en los productos cerámicos chinos.

Desde la comisaría europea, se ha admitido recientemente que es un debate muy emocional en muchos países, como España, donde la industria del acero, una de las más afectadas por la competencia china, tiene planes de cerrar plantas.
Un estudio publicado por el think tank Economic Policy Institute con sede en Washington que menciona la PNL asegura que si China consigue liberarse de las cadenas que suponen las cláusulas de salvaguarda en los cuatro primeros años a partir de este, la Unión Europea perderá 3,5 millones de puestos de trabajo, casi el 2% del total.
Asimismo se aseguraba que en España peligrarían hasta 273.
300 puestos de trabajo en caso de aprobarse la medida, siendo el sector de la cerámica y del azulejo uno de los más afectados, ya que el 90% de la producción del sector azulejero se concentra en Castellón y el 79,5% de lo que vende lo hace al extranjero.

Y es que China incumple las condiciones.
En primer lugar, en una economía libre la asignación de recursos y la toma de decisiones en las empresas deben tener muy baja influencia del gobierno directa o indirectamente: resulta obvio que el gobierno chino interviene en gran medida en la actividad, como ha quedado patente en la crisis bursátil.

En materia de gobierno corporativo, China no cumple las reglas establecidas por Bruselas, que incluyen la transparencia e implementación de normas de gobierno corporativo para proteger a los accionistas, información adecuada de las cuentas y aplicación de normas contables homologables: las redes clientelares creadas entre empresas, Partido Comunista Chino y gobierno impiden la transparencia requerida.

Tampoco tiene una legislación aceptable que asegure la propiedad intelectual ni reglas adecuadas para las suspensiones de pagos, impidiendo la libre competencia en el mercado.

Por último, el sistema financiero chino no opera con independencia del gobierno, ya que debe cumplir con lo que dicte aquel en la asignación del capital.

En el caso de la comunitat, tanto patronal como sindicatos se han sumado al rechazo de la concesión de ese estatus, además, tanto el europarlamentario Jordi Sebastià de Compromís como desde la diputación de Castellón, se han posicionado en una misma línea, se ha reclamado incluso la puesta en marcha de un lobby político que coordine el trabajo de la conselleria, de la diputación de Castellón, de ayuntamientos afectados, de la patronal y de los sindicatos para dar respaldo al sector y presionar con más fuerza a las instituciones europeas.
Esta podría ser una propuesta de estudio: crear un lobby valenciano provisional para la defensa del sector cerámico despolitizando el tema, ya que todos parecen querer sacarle rédito político.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora García.

Pasamos a votación, si les parece.
¿Votos a favor?
Por unanimidad se aprueba el punto.

 Proposició no de llei sobre l'establiment d'un programa d'ajudes el 2016 dirigit a empreses i associacions, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 13.
087, BOC número 57)

El senyor vicepresident:

Pasamos al siguiente punto del orden del día: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'establiment d'un programa d'ajudes en 2016 dirigit a empreses i a associacions, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula per un temps màxim de huit minuts el senyor Garcia.

Quan vosté vullga.

El senyor Garcia i Tomàs:

Molt bé, moltes gràcies, president.

Abans de començar la meua exposició per a la defensa d'esta PNL, sí que voldria dir que, finalment, el que debatrem ací serà l'esmena conjunta entre el Partit Socialista i Compromís, que substituïx els acords.

El primer punt és establir un programa d'ajudes en 2016-2017 dirigit a empreses i a associacions per a millorar la competitivitat i la sostenibilitat econòmica social i mediambiental de les empreses dels diferents sectors del País Valencià que no tenen programa pressupostari, com la ceràmica, el calçat i el metall, i el punt dos realitzar les operacions pressupostàries oportunes dins del pressupost de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball amb l'objectiu d'incrementar en 4.
350.
000 euros el pressupost del programa pressupostari 722.
20, política industrial, per poder atendre el programa referit i eixa és la que anem a debatre finalment.

Un dels majors problemes al qual ha de fer front el sud d'Europa és la desindustrialització de les seues economies, fenomen que no ha succeït en altres països i regions europees: la participació mitjana de la indústria en el nostre PIB ha caigut al 15,8% del PIB; en el mateix període, la participació de la indústria en el valor afegit en països com Alemanya o Holanda ha romàs pràcticament invariable; al País Basc, la indústria genera un 21% del PIB i s'han marcat com a objectiu que siga el 25% del PIB a 2020.
Per tant, és una prioritat que el nostre govern, que l'actual Consell, treballe per a la reindustrialització del País Valencià.

La política econòmica ha d'apostar per millorar la producció industrial invertint en la competitivitat i la sostenibilitat econòmica, social i mediambiental de les nostres empreses dels diferents sectors industrials.
El nostre teixit productiu ha patit la falta de suport i la mala gestió pública durant la crisi i moltes de les nostres empreses han hagut de tancar.

Sectors claus de l'economia valenciana com són la ceràmica, el calçat i el metall són sectors dinàmics i innovadors i amb un gran potencial, ja que es basen en la diferenciació i en la qualitat que ens dóna renom mundial.
Aquests sectors donen ocupació i formen part de la cultura de milers de valencians i valencianes com, per exemple, el sector ceràmic en la província de Castelló, especialment en l'àrea delimitada al nord per l'Alcora i Borriol, a l'oest per Onda, al sud per Nules i a l'est per Castelló de la Plana; és a dir, totes les comarques central de la província de Castelló.
En esta província es concentra aproximadament el 94% de la producció espanyola, com ja abans els companys ja han dit, i dóna treball, com també ja havia dit anteriorment, en l'actualitat a 15.
000 persones directament i 15.
000 més indirectament, és a dir, al voltant de trenta mil persones en llocs d'ocupació.

Els productes ceràmics són el tercer grup de productes valencians més exportats, amb un valor de 2.
349 milions d'euros i presenta, a més, una tendència creixent.
Des de la província de Castelló s'origina el 80% de les exportacions totals d'Espanya de productes ceràmics.
Segons l'Institut Valencià d'Estadística -l'IVE-, l'any 2013 la indústria ceràmica representava aproximadament un 2% del total d'empreses industrials a la Comunitat Valenciana i creava prop del 7% de treballadors, generant un import net del 5% de la indústria total valenciana: aquest sector contribuïx també positivament en la balança comercial.

En el cas del sector del calçat, més de dos terços de la producció espanyola té lloc a la província d'Alacant, en particular a les zones d'Elx, Elda i Villena, la Vall d'Uixó a Castelló i altres localitats també.
Segons dades del 2014, es calcula que la indústria valenciana del calçat i els seus components es compon de 2.
364 empreses i dóna treball a quasi catorze mil treballadors i treballadores.
El País Valencià és la primera regió exportadora de productes de calçat amb un 50% del total espanyol.
En l'any també 2014 l'exportació del calçat valencià va arribar a un valor de 1.
388 milions euros i, respecte de l'any 2013, aquesta xifra ha crescut un 28%, destacant com un dels productes principals més dinàmics: el calçar és, avui en dia, el cinqué grup de producte valencià més exportat.

I, d'altra banda, el tercer sector del qual parlem en la PNL, el sector del metall, és clau en el nostre teixit industrial: representa el 30% del PIB i genera el 25% de l'ocupació industrial valenciana.
Centenars de xicotetes i mitjanes empreses i associacions del sector ceràmic del calçat i del metall conformen el teixit industrial i social de comarques senceres i els poders públics hem de recolzar el seu esforç per millorar en competitivitat i sostenibilitat; per això, demanem establir un programa d'ajudes en 2016 i 2017 dirigit a estes empreses i associacions dels diferents sectors del País Valencià que no tenen programa pressupostari, com són els ja mencionats ceràmica, calçat i metall.
Aquests sectors són claus per l'economia valenciana i per a milers de valencianes i valencians.

Demanem que la conselleria faça els esforços perquè habilite esta partida de 4.
350.
000 euros per a facilitar este programa d'ajudes per a la millora de la competitivitat i sostenibilitat i, amb aquest pressupost, s'igualarà la dotació prevista en el pressupost 2016 per a sectors del tèxtil, del joguet, del marbre i del moble.

Si al pressupost de 2016 ja se mostrava una clara aposta pels sectors productius amb un conjunt d'objectius i línies per a dur terme la reindustrialització dels sectors tradicionals i impuls del sector i activitats emergents, l'holograma de política industrial, amb una dotació de 78.
000.
000 euros, ja havia experimentat un increment del 8,9% respecte al 2015: este impuls de creixement i la generació d'ocupació sostenible a través del suport a xicotetes i mitjanes empreses són fonamentals per a este procés de reindustrializació i també a la innovació i a l'emprenedoria.

El programa d'ajudes que proposem hui estaria destinat a millorar la competitivitat, la sostenibilitat econòmica, social i mediambiental de les empreses de les empreses del sector del taulell, el calçat i el metall, que han hagut de superar la crisi sense suport dels governs anteriors.

Per tant, tenint en compte que tant la ceràmica i, com a conclusió, és el 94% de la producció d'estat i ocupa eixes 30.
000 persones, el calcer és el 67% de la producció de l'estat i ocupa també a 14.
000 persones i el metall és el 30% del PIB industrial al País Valencià i és el 25% també de tota l'ocupació és pel que demanem i entenem que des del Consell i des del govern s'ha de fer un pla específic d'ajudes perquè eixa eixida de la crisi servisca per la reindustrialització també necessària per al nostre país.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies.

Entenc que, com l'esmena va firmada conjuntament, ara cal fixar posició respecte d'esta, de la proposta de la PNL amb l'esmena autoesmenada.
Alsehores, fixa posició de menor a major.
Mamprén el.
.
.
, val, molt bé, moltes gràcies.
Ah, pensava que era.
.
.
, molt bé, estupend.

Un momentet i posem el rellotge per un temps màxim de quatre minuts.
Quan vosté vullga.

El senyor Torres García:

Gràcies, president, gràcies senyories.

Com acabava el senyor Garcia, nosaltres entenem i ho enteníem així que és fonamental recolzar sectors tan importants com la ceràmica, el calçat i el metall com anomena aquesta PNL i ho enteníem així en el debat de pressupostos i ho enteníem així en la proposta de pressupostos que feia la conselleria de sectors productius quan ficava 12.
900 milions d'euros per a polítiques industrials i ens costava entendre les esmenes d'altres grups parlamentaris, sobretot quan la buidaven per a potenciar sectors en concret i, a més, en unes quantitats tan exactes que tampoc enteníem si darrere n'hi havia un estudi o n'hi havia una valoració de per què eixes quantitats tan exactes per al tèxtil, la joguina, el marbre i el moble.

I entenem que aquesta PNL, en certa manera, esmena aquella errada que férem nosaltres en el debat de pressupostos, sobretot en aquella votació en la qual ja deixàrem constància en la qual, per una errada, votàrem a favor d'unes esmenes que nosaltres consideràvem que no deurien d'haver sigut mai aprovades, però bé, imagine que aquests sectors ho agrairan, però imagine que els sectors de la ceràmica, el calçat i el metall també mostraran el seu descontent cap als partits que buidaren eixa partida de política industrial i els deixaren minvats i, per tant, nosaltres, evidentment, anem a votar a favor d'aquesta proposició no de llei , d'aquesta modificació pressupostària perquè es puguen recolzar sectors tan fonamentals i bàsics com és el de la ceràmica, el calçat i el metall i també altres sectors, tal com enteníem que estava dintre de la partida de política industrial en la qual enteníem, i això ens ho va confirmar el conseller i ho vàrem preguntar en els diferents debats pressupostaris que n'hi havia, quan el conseller va comparéixer per a presentar-nos els pressupostos que dintre d'eixa partida estaven representats, en diferents quantitats i segons les necessitats, la resta de sectors.

Per tant, bé, seguim manifestant que no entenem de quina manera es varen presentar aquelles esmenes, quin interés particular presentaven només en quatre sectors -tèxtil, joguina, marbre, moble- i hauran de donar explicacions al ceràmic, al calçat i al metall per haver-los (inintel·ligible) .
.
.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Molt bé, senyor Torres.

Té la paraula per un temps màxim de quatre minuts per a fixar posició el senyor Woodward per part de Ciutadans.
Quan vullga.

El senyor Woodward Poch:

Sí, buenos días.

Primero de todo, nosotros, en un principio, estábamos de acuerdo con la PNL inicial que se había presentado, con el aumento presupuestario de las partidas destinadas a la política industrial y así lo planteábamos en las enmiendas que mi compañero de Podemos ha dicho que fue culpa nuestra, pero creo que la culpa de que pasara lo que pasó fue que ellos votaron a favor de unas enmiendas y no se votaran todas las que nosotros teníamos: entonces, echar culpas a nuestro grupo no llego a entenderlo.

Sigo: nosotros presentamos unos presupuestos, unas enmiendas y ustedes, desde la conselleria, no tomaron las medidas oportunas para favorecer gran parte de lo que es la industria, incluso como ha dicho antes, Compromís votó en contra en el pleno de presupuestos a nuestras enmiendas para que, precisamente, se reasignaran recursos a aquellos que los necesitaran.
No fueron todos, porque solo se aprobaron unas cuantas.
Lo que no entendemos ahora es ¿por qué votaron en contra de nuestras propuestas?
¿Por qué no se propuso en aquel momento?
y si se olvidan de que solo hace cuatro meses que se aprobó el presupuesto.

Tampoco entendemos que se presenten estas modificaciones cuando Compromís, el partido que dirige la conselleria de economía, encargado de la política industrial, es como si ahora misma se acordara de los sectores industriales tan importantes como se detallan en la PNL para la comunidad como el calzado, la cerámica o el metal.
Esta PNL que nos presentan hoy no es más que otra muestra de decir o de anunciar unas cosas y luego hacer todo lo contrario, es cuestionar de nuevo el trabajo del conseller Climent ya que incluso en el último pleno se reafirmaba que la nueva política industrial de esta conselleria era la de primar…, no era la de primar sectores específicos y sí más por la vía de la comarcalización.

No hay duda de que hay que tomar medidas de apoyo para el sector industrial, ya que se ha pasado de cerca de dieciocho mil empresas en 2009 a más de veinte mil en este sector; sin embargo, el empleo que dan estas empresas se ha reducido en 30.
000 personas, pasando de 252.
000 empleos a 222.
000.
Esta reducción es más acusada si se tiene en cuenta que hay sectores que sí que se han visto fortalecidos por los incrementos en la exportación.

Es cierto que el sector industrial ha perdido peso en la comunidad pero, además, si nos fijamos más concretamente en la situación, nos damos cuenta de que hay dos situaciones preocupantes: por un lado, que el sector industrial está concentrado en zonas limitadas de la comunidad y, por otro, que hay un elevado número de microempresas.
Asimismo, la conselleria tiene que ser consciente de que tenemos un sector industrial con un bajo nivel tecnológico donde únicamente cien empresas están calificadas como alto nivel tecnológico y cerca de mil ochocientas con el nivel medio alto.

Desde Ciudadanos somos conscientes de la situación: por ello, se enmendaron en su momento los presupuestos y éramos favorables a incrementar las partidas presupuestarias del programa 722.
20 de política industrial y es que la industria es, en especial los sectores tan importantes en nuestra comunidad, necesitan el apoyo de las instituciones para que se afiancen y, posteriormente, crezcan, pero esta PNL otra vez vemos que es únicamente transvasar o modificar líneas ya aprobadas en los presupuestos de 2016: inicialmente se pedía un incremento de la partida política industrial, ahora mismo después de tres enmiendas que se han hecho, se ha quedado una última, entendemos, no especifican de qué partida van a modificar este dinero; entenderíamos que fuera de la partida 5.
782.
000 o, como ya hemos indicado antes, que fuera de un incremento.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Té ara la paraula per un màxim de quatre minuts, per a fixar posició, la senyora Hernández per part del Grup Socialista.
Quan vullga.

La senyora Hernández Sánchez:

Bueno, desde el Grupo Socialista por supuesto que estamos a favor de apoyar a las empresas y asociaciones de los sectores del calzado, cerámica y metal, pero también de otros sectores pujantes y no tradicionales de nuestra economía.

El peso que alcanzan en algunas comarcas de nuestra comunidad estos sectores y los retos a los que aún se enfrentan por la competencia internacional y por la necesaria ganancia de competitividad, poniendo en valor variables como el diseño, la calidad, la innovación y el saber hacer de nuestras empresas, hace que sea necesario este apoyo y que muchas de ellas cuenten con una amplia trayectoria y reconocimiento internacional que deba ser valorado en su justa medida.

Además, encontramos comarcas con una alta dependencia de estos sectores, que aunque se debe seguir trabajando en la diversificación, también son fuente de sinergias para las empresas del sector por su alta especialización.

Sin embargo, cuando vimos esta PNL de Compromís, a nosotros lo que nos llamaba la atención era que se pidiera realizar operaciones presupuestarias necesarias para llevar a cabo estas líneas, a sabiendas de que, a fecha de hoy, no es posible aumentar el presupuesto, porque si se aumenta el presupuesto para la conselleria de economía, se debe detraer de otras consellerias y todos somos sabedores de las circunstancias financieras que tiene La Generalitat.

Por eso…, bueno, y además que los presupuestos se debatieron hace apenas cuatro meses, en diciembre de 2015.

Por ello, presentamos dos enmiendas, porque creemos que si somos conocedores de que no se puede aumentar el presupuesto, no podíamos aprobar una iniciativa para crear tres líneas, para calzado, metal y cerámica, tal y como se indicaba, a sabiendas de que no iba a haber presupuesto adicional.

Entonces, creemos que es un ejercicio de responsabilidad y de rigor, porque sí que apostamos por estos sectores, pero que a día de hoy, con el presupuesto de 2016, no se pueden incrementar las líneas.

Entonces, intentamos trabajar en una gestión más eficaz y más eficiente, intentando llegar a todos los sectores posibles con el presupuesto que tenemos.

La primera enmienda que presentamos va dirigida -y quiero explicarlo para que no se malinterprete-, va dirigida a intentar repartir entre las tres líneas que se proponen, de calzado, metal y cerámica, ya que hay una línea nominal para el Camp de Morvedre y el peso del sector metal en el Camp de Morvedre es significativo, intentando detraer parte de la partida de metal para intentar ajustarlo con el dinero que teníamos flexible, por decirlo de alguna manera, en la conselleria, sin tocar en ningún momento la partida del Camp de Morvedre.

Ya que no conseguimos…, y aquí sí que debo decir que hubiera deseado más voluntad de diálogo, porque esta propuesta, de la transaccional que finalmente firmamos, se hizo a principios de marzo.
O sea, yo, ya que se veía bien ese reparto de las partidas propuestas, propuse intentar incluir estas líneas con las partidas que ya tiene la conselleria.

Como digo, es un ejercicio de responsabilidad y rigor porque queremos apoyar estas líneas, pero sabemos que a día de hoy, para 2016, no hay más dinero.
Si queremos incluir y tener más presupuesto para 2017, cosa que yo comparto, porque creo que el presupuesto de la conselleria de economía se debería aumentar, creemos una enmienda o pidamos más presupuesto para 2017, ya que el dinero tampoco se puede estirar y sabemos la situación que tenemos.

La conselleria tiene capacidad plena para gestionar y establecer los programas y las líneas que ellos prefieran, con lo cual quizá nos estamos inmiscuyendo en la capacidad de gestionar su presupuesto de la conselleria, pero ya digo que nosotros, como diputados, estamos en nuestra posibilidad de hacer propuestas y aportaciones a la conselleria, siempre que creamos que va a mejorar las posibilidades de la economía valenciana.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Hernández.

Para fijar posición, en nombre del Grupo Popular, el señor Casanova.

El senyor Casanova Claramonte:

Moltes gràcies, senyor president.

Mosatros voldríem aprovar açò, de veritat que voldríem aprovar açò, perquè eixe remordiment de consciència que tenen per no haver-ho portat als pressupostos, per tot el que se va queixar el sector.
.
.
Després el conseller va dir que no, que era al revés, que això, a l'haver aprovat això per error, el que fea era detraure diners, que ell pensava… És a dir, unes pel·lícules que…, bé, que va a ser difícil d'explicar.

I sí que voldríem aprovar-ho, de veritat.
I per això, abans de donar un sí definitiu, sí que m'agradaria que este embrollo que han muntat en els numerets, que mos els ho expliquen.

Primer, van presentar una esmena… O siga, primer parlen de 4.
350.
000, que al dividir per tres, ix 1.
450.
000 per a cada un dels sectors, per a igualar-lo amb els mateixos números que les esmenes aprovades per error -i insistisc, per error- en el debat de pressupostos per a la resta de sectors.

Per cert, tinc de recordar-li al senyor de Podemos que sí que se van plantejar esmenes per a altres sectors, per a la ceràmica… És a dir, les del Partit Popular… El que passa és que eixes ni les mireu.
(Veus) Sí, per a un muntó d'elles.

Bé.
En qualsevol cas, el primer raonament que me faig al vore l'esmena esta…, o siga, la proposta, i després l'esmena, són 4.
350.
000, que primer en una esmena non nata del Partit Socialista, ho llevava de la línia S8086, que és una reindustrialització del Camp de Morvedre, que va ser una transaccional aprovada per tots els grups.
.
.
I ara no, ara és -ja no ho diuen-.
.
.
.
, ara és del programa pressupostari on estan totes les línies.

I, per tant, deixem en l'aire que siga la conselleria la que puga perfectament canviar la voluntat inclús del ple, perquè, clar, li deixem les mans obertes en esta proposta perquè eixos 4.
350.
000 se lleven d'altres línies que estan incloses dins el programa de política industrial.

Jo, sincerament, crec que pels seus problemes de… Evidentment, primer presenten allò del Camp de Morvedre, que no podia ser, perquè si no, lògicament, s'haguera anat en contra d'una decisió aprovada per tots en una transaccional, però ara ho deixen suficientment obert perquè puga tornar-se a fer exactament el mateix, però ja no a soles allò del Camp de Morvedre, sinó dels sectors als quals el ple va votar a favor a proposta de Ciudadanos.
És a dir, jo, simplement, crec que açò no…, açò no és de recibo, les coses no se fan aixina.

Per un altre costat, 4.
350.
000, si restem al revés totes les esmenes que se van destinar a sectors concrets i a la reindustrialització del Camp de Morvedre, no queden 4.
350.
0000, de la partida ix…, de la partida recolzament als sectors industrials.

Per tant, açò és un…, bé, ja que van ficar la pota, i errors en podem fer tots…, però les coses no se poden fer aixina.
O siga, ací el que s'ha de fer és dir: Â«Volem que se canvie d'esta partida a esta partida, d'una manera inequívoca.
Â» ¿Per què?
Perquè si no, deixem en mans de qui tinga de decidir, en contra a la millor… En contra, no, no tindrà més remei que decidir d'una manera diferent al que s'aprove ací, perquè és impossible aprovar-ho tal com està, sense que vaja en contra de les coses que s'han aprovat.

Jo, sincerament, crec que açò…, no sé si dir que ho retiren o què, però voler quedar bé en estos sectors ara, me pareix que no té molt de sentit, no té molt de sentit.
Evidentment, no serem mosatros els que mos posicionem en contra, però sí que voldríem que se'ns aclarisca com van a fer-se les operacions comptables i pressupostàries per a dotar eixos 4.
350.
000 euros conforme se fa en el pressupost -dónde sube, dónde baja-, que és la mecànica pressupostària que crec que se deu seguir en l'elaboració del pressupost i també en les esmenes corresponents.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

Senyor García, per a rèplica.

El senyor Garcia i Tomàs:

Moltes gràcies, president.

Bé.
Primer, agrair tant a Podem, que ha dit ja que votaria a favor de la PNL… Jo vull també agrair la voluntat també que ha tingut el Partit Socialista per a al final arribar a un acord en l'esmena.
I vull quedar-me en la part positiva i en la part que realment s'està debatent en esta PNL, sense entrar en si les coses no se fan aixina o se fan d'una altra manera, perquè a vegades el Partit Popular, pareix que quan no s'actua com ells diuen o com ells volen, està tot malament i és un embolic (rient) i ja no pot ser.

Al final, el fruit d'eixes tres esmenes…, o l'esmena al final que hui se presenta, i és la que…, que ho ha vullgut deixar clar des del moment que es crea la definitiva, ha segut el fruit de negociar, que jo també és una cosa que crec que és molt positiva.
I que entre els grups negociem per a arribar a un acord, doncs per això estem ací.
I al final, és sumar voluntats i majories…

El retraure's coses d'errors i per què hem arribat ací i per què un se sent mal amb uns sectors i en uns altres, perquè ara uns només…, el senyors de Ciudadanos, només recolzaven uns sectors i en açò damunt és una esmena que s'aprova erròniament per part de Podem i… Doncs, bé, aixina podríem estar fent-nos retrets durant tota la comissió, però no avançaríem, no avançaríem.

I al final, de la PNL original a la que presentem ací, doncs nosaltres també pensem que ha millorat substancialment, sobretot perquè probablement és una PNL més realista, que sobretot i en les últimes notícies que nos arriben de Madrid en el senyor Montoro, quant el tema que…, en les retallades o en la hipotètica intervenció que ja han dit de La Generalitat, de la nostra comunitat, doncs seran també ells qui diran d'on retallen.
És a dir, que a la millor, probablement, ací ve directament Montoro i diu que açò se'n va tot fora, perquè no és necessari…

I, per tant, al final, el que se tracta és de deixar un programa d'ajudes a sectors que de la manera que se va quedar finalment en el pressupost de La Generalitat quedaven fora.
Vosté mateix també ha dit que el Partit Popular va presentar també esmenes concretes en el tema de la ceràmica.
Per tant, ací també estarien incloses, i va en la línia que vostés volen.
Per tant, no entenem un poc ací que ara ho qüestionen -li torne a dir.

¿Les formes, que en pogueren ser altres?
Doncs sí, correcte.
Com totes les coses, depén de qui les fa, poden ser d'una manera, o una altra, però ací al final la realitat és la que ens trobem ací avui en esta comissió, i és en la qual debatem.

El tema és que volem que vaja endavant una línia d'1,45 milions d'euros a estos sectors que se van quedar fora, que la primera idea del Consell era que hi haguera una política global per a tots, però de la manera que ja n'hi ha per a un sector sí i per a altres, no, doncs nosaltres entenem que això s'ha de rectificar, i és el que fem en esta PNL presentada per Compromís.

I que sí el que vostés volen un poc que li diguem nosaltres com ho ha de fer, nosaltres entenem que li donem llibertat, perquè ja que la voluntat de, de…, en este cas, del conseller Climent i de la conselleria és açò solucionar-lo, li donem la llibertat perquè siga la mateixa conselleria la que diga d'on aniran esta quantitat econòmica per a estos sectors.
I ampliem el termini per a fer-lo més realista, que siga en el exercicis pressupostaris de 2016 i 2017.
Eixe és un poc l'enfocament final que crec que se li havia de donar.

Quant a l'esmena inicial, que, com vosté ja ha dit, també pensàvem que… directament de llevar-lo del pla de reindustrialització del Camp de Morvedre, que havia sigut una transaccional de tots els partits, no era… (Veus) Clar, correctament.
I al final, també no era tampoc la voluntat mostrada pel Partit Socialista, perquè per això va rectificar l'esmena, i després s'ha arribat a esta esmena.
I, per tant, doncs un poc esta és la voluntat.

I torne a dir el que se vota.
El que vota és un pla de 4,35 milions d'euros a estos tres sectors, que van quedar exclosos, pel que siga, però van quedar exclosos, i en açò els incloem.
Pensem que és positiu, que és positiu que també intentàrem entre tots els grups tirar-lo cap endavant, i és el que demanem per part de, de…, en este cas, de Compromís i del Partit Socialista.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Un moment, que el senyor Torres ha demanat per a rèplica.
Després li done la paraula a vosté.

Senyor Torres, quan vullga.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Bé.
Jo entenc que és difícil d'admetre, però la qüestió és que votant a favor d'aquestes esmenes, el que va passar en el debat de pressupostos era que es deixava fora el sector de la ceràmica, el calçat i el metall.
I votant hui en contra a estes esmenes, es deixa fora també al sector de la ceràmica, el calçat i el metall.
I això és important que la gent ho sàpiga.

I no diga que no, perquè de totes les esmenes de Ciudadanos que tinc ací, en ninguna es recolza ningun altre sector.
(Veus) N'hi han 900.
000… ¡Ah!
, bé, no sabia que havien fet (veus) els pressupostos conjuntament.
Quan es presenten les esmenes d'un, no saben…

El senyor vicepresident:

Un moment, senyor Torres.
Li pare el temps, li pare el temps, un moment.

Els demane, per favor, que no dialoguen entre vostés, perquè com el micro no ho capta, no queda arreplegat.
Vosté, si ho considera, senyor Woodward, tindrà…, té dret a rèplica també.
Després li done a vosté…

Pot continuar, senyor Torres.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Però, bé, la qüestió és que Ciudadanos tindrà d'explicar per què només ens interessava el tèxtil, la joguina, el marbre i el moble, i no dubtar res en deixar fora altres sectors.
I a més, en unes quantitats fixes de 1.
450 milions, que imagine que amb tota la sensatesa que abanderen, imagine que degué fer uns estudis i es van quadrar els números d'eixa manera.

Però, bé, la qüestió és que els únics plans d'actuació en matèria d'indústria que varen presentar a part eren nou-cents mil euros que, a més, els llevaven als sindicats per la part que els toca de la llei de participació institucional, que era una part que no podien llevar.
I la resta, doncs, sí: comerç exterior, beques, ajuda al desenvolupament, energia.
.
.
; però res per a la ceràmica, el calçat i el metall.

O siga, votant a favor en el debat de pressupostos, es van deixar fora aquests sectors, i això és important que aquests sectors també ho sàpiguen; i votant hui en contra, si no solucionen aquesta situació que es va donar, degut a l'error que cometeren al votar a favor d'aquestes esmenes, es deixarien una altra vegada aquests sectors.
I jo crec que no és just que per a tot l'any 2016 tingam aquests sectors sense cap ajuda i que la política industrial no arribe als sectors de la ceràmica, el calçat i el metall.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Torres.

Entenc que el senyor Woodward vol replicar.
Per un temps de quatre minuts, quan vosté vullga.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
No.
Solo, brevemente, volver a decir que echar la culpa de los errores a otros partidos me parece un poco extraño.
Pero, bueno, debe ser la forma de enmendar los errores propios.

No voy a entrar en el tema de si nosotros hemos propuesto para un sector o no unos incrementos.
Ahí están los presupuestos, lo que se aprobó.
Y es lo mismo que ha dicho mi compañero del Partido Popular; yo no entiendo por qué no pueden sacar las partidas de la partida que yo he dicho en mi intervención primera.

Y, luego, también hace un poco de…, no quiero decir risa, pero decir que es un programa para el año 2016-2017, y solo dan 4.
300.
000 euros a tres sectores.
Estamos hablando que serían dos millones ciento y pico, más menos, este año, incluso menos, de los sectores que ustedes están diciendo que nosotros hemos ayudado o no ayudado.

Entonces, yo creo que hubieran sido, como salía en la primera propuesta de la proposición de ley…, o si hubieran dicho que saliera de la partida que quedaba de industrial, de la número que he dicho antes, (soroll de papers) ¿se la digo?
¿Se la vuelvo a decir, por si lo quisieran hacer?
La S5782000, que tiene 3.
600.
000 euros y que, de ahí, tranquilamente, podrían decir que van a los sectores de la cerámica, del calzado; e incluso tendría mucho más dinero del que ustedes proponiendo para este año, porque lo están dividiendo en dos años.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Woodward.

Tiene la palabra, en este caso para réplica, el señor Casanova.

Cuando quiera.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí.
A vore, jo és que o no m'explique.
.
.
, igual, en el constipat que porte, no estic jo especialment lúcido en les explicacions.

Jo el que he dit ací és una qüestió de caixó.
I és: si suma els sectors als quals se van assignar les partides pressupostàries en el pressupost, una vegada se va votar -error o no error, se van aprovar-, més la del Camp de Morvedre, més els 4.
350.
000, la partida que n'hi ha en la línia de ayudas a sectores industriales no n'hi ha prou.
Això és el que li estic diguent.
És una qüestió de sumar, res més, no estic qüestionant res més.

I el que he demanat és, ¿i d'on eixiran estos 4.
350.
000?
Perquè ja no eixiran d'eixa borsa que creava el pressupost, sinó que hauran d'agafar-ho d'altres línies del programa de política industrial.
¿I de quines?
A no ser que se lleve o bé de les aprovades en el ple.
.
.
, que se'n van aprovar dos.
Se va aprovar una transaccional, reitere, per 2.
680.
000 euros, si no recorde mal.
Ahí està la senyora García, que va participar en la negociació, la portava el meu company, per més coneixedor de la zona, encara que l'esmena era.
.
.
Mosatros havíem presentat una esmena, crec que eren tres milions en l'esmena nostra.
Per tant, els números no ixen.

Simplement estic dient: no suma.
I quan se fa un pressupost hay que sumar lo mismo que restar; això és el primer que t'ensenyen quan vens ací, a esta casa, i els qui hem estat en un ajuntament molts anys també ho sabem.
Els números han de quadrar-se, ingresos con gastos; o, en el cas d'esmenes, lo que suma con lo que resta, amb el que baixa.

Per tant, no estic parlant de més històries.
O siga, jo no estic dient: si no se fan les coses com ells diu, com vosté diu, ja no mos agrada.
No, estic dient, estic aportant una situació que se va a trobar qui tinga que passar açò al pressupost de dir: Â«I ara, ¿d'on lleve?
Â», d'on vullga.
No sé si serà el senyor Montoro o qui serà, però, qui siga, no serà el que ha decidit estes ajudes que som en el ple els que les vam votar a favor, punto -per error o no error, se van votar.
.
.
; alguns no van votar per error, altres sí, ¿val?
-, i ací, quan s'aprove açò.

Per cert, mosatros anem a votar a favor, no anem a votar en contra.
Però està clar que estos números no ixen.
Simplement els dic que les coses no se poden fer aixina, entenc jo, eh?
, simplement.

I quant a allò de l'1,45.
Doncs, són 1,45 milions per cada un dels sectors, que és igual que els altres sectors.
És dir, ací s'està qüestionant per què Ciudadanos va posar 1.
450.
000 euros per a cada sector, però ara se posa 1.
450.
000, supose que en els mateixos estudis que va fer Ciudadanos per a decidir els 1.
450.
000, els mateixos, ningun, val?
, ningun, conforme mosatros tampoc vam fer ningun estudi per a decidir quines quantitats assignàvem als sectors.
¿O és que se fa un estudi per a cada sector?
¿O és que les esmenes les fan aixina?
Doncs, m'hauran d'ensenyar eixos estudis, perquè jo no els he vist mai, val?

I, després ja, i per a acabar, jo no vull entrar més en això de l'error.
¿Se va aprovar?
, se va aprovar i punt.
Allí mateixa, en el ple, crec que va ser el senyor Torres qui va dir: Â«Que m'he enganyat, que m'he enganyat.
Â» Bé, t'has enganyat, doncs, mala sort.
Però ara el que hem de fer és, en pla positiu, que eixes ajudes als sectors productius siguen de veritat i isquen els números i quadren, si no.
.
.

Per cert, estem en abril, acabant abril.
Les ajudes, que jo sàpia, no se n'ha convocat ni una.
Portem ja quatre mesos, eh?
Eixa és l'altra part operativa.
Que d'ací no res estem al final de l'estiu, eh?
Ajudes no n'ha eixit ni una encara, d'este ni de ningun altre.
Per tant, bé, doncs, eixes.
.
.

Per cert, mosatros anem a votar a favor, a pesar que qui haja de decidir ja mos explicarà d'on lleva perquè açò quadre.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies.

Acabat el debat, anem a passar a la votació.
Vots a favor?
Doncs, n'hi ha unanimitat.

Moltíssimes gràcies pel seu treball, pel to de les intervencions.
I s'alça la sessió.

Gràcies.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 51 minuts)