Medi%20Ambient%2020211116HTML.html





Comissió de la Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 16 de novembre de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 47 minuts.
Presideix el diputat senyor Juan Ponce Guardiola.
Reunió número 19.

El senyor president:

Bon dia, senyories.

Comencem la comissió de hui, 16 de novembre de 2021.

Senyora secretària, tenim quòrum?

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora Mustafá.

El senyor president:

Passem al punt 1: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Tenen vostés en les seues carpetes l'acta de la reunió dels dies 14 de setembre i 14 d'octubre de 2021.

Alguna cosa a dir, a modificar, a comentar?
Si no hi ha res, l'aprovem per assentiment.
Queda aprovada.

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració de la Proposició de llei per a la prevenció de residus, transició ecològica i foment de l'economia circular a la Comunitat Valenciana (RE número 29.
406)

El senyor president:

I passem al punt 2, que és finalitzar la fase de compareixences de participació ciutadana del procediment d'elaboració de la Proposició de llei per a la prevenció de residus, transició ecològica i foment de l'economia circular a la Comunitat Valenciana.

Tenim la compareixença del senyor Salvador Montañana Sanz, que entrarà de seguida.
(Pausa)

Compareixença del senyor Salvador Montañana Sanz

El senyor president:

Reprenem la comissió amb la compareixença del senyor Salvador Montañana Sanz, a títol particular, alcalde de Guadassuar i president del Consorci Ribera i Valldigna.

Com vosté sap, té huit minuts per a fer una primera intervenció, després els grups parlaran dos minuts cadascú i després tindrà al voltant de sis minuts per a intentar contestar als grups.

I sense més, li ficaré el temps.
Done-li al micròfon i ja, quan vullga.

El senyor Montañana Sanz:

Hola, molt bon dia.

Moltes gràcies a aquesta comissió per haver acceptat la meua compareixença i, així, poder aportar la meua humil opinió sobre aquesta proposta de llei de prevenció dels residus i transició ecològica i economia circular.
Opinió basada només en la meua experiència personal com a ciutadà complidor de la selecció en origen dels residus domiciliaris que a ma casa produïm i l'experiència professional que em donen els sis anys que porte a l'alcaldia de Guadassuar, lloc on està la planta de tractament del consorci, i a la presidència del Consorci Ribera i Valldigna -CRiV- del Pla zonal de residus 5, àrea de gestió V4.

Totes les meues opinions les expresse ací públicament perquè crec que és el moment i el lloc adient.
Una oportunitat per a intentar millorar una part quotidiana de la nostra vida que normalment passa desapercebuda per anònima i, en general, molesta.

És la meua primera vegada a les Corts i potser em troben un poc neguitós.
Supose que és habitual per a vostés.
Per això han redactat la meua explicació, per anar directament a les coses que interessen, no dubtar i no repetir-me, perquè el temps és limitat, cosa que també agraïsc.
Tindran una còpia d'aquest document perquè el puguen contrastar tranquil·lament.

L'experiència pràctica dels sis anys de president del CRiV i d'alcalde de Guadassuar justifica el deure i l'atreviment d'estar ací i tan sols m'ajustaré al món de la recollida i el tractament de residus domiciliaris.
Les altres parts industrials no les conec amb profunditat i, si les cites, serà només a títol anecdòtic.

En general, la proposta és positiva i té molt bones intencions.
Però, entrant ja en matèria, el títol segon, sobre instruments organitzatius i recursos, a l'article sisé, dins de les funcions de l'Agència Valenciana de Residus, parla de la construcció o l'explotació d'instal·lacions públiques supramunicipals de gestió de residus directament.
Pot afectar els consorcis establerts?
Caldria aclarir-ho.

Respecte del finançament amb la creació dels fons ambientals de residus i economia circular i la seua dotació pressupostària, tinc els meus dubtes i m'agradaria que s'aprofundira en el tema.

I en l'article seté, els cànons autonòmics d'abocament i incineració recaptats per l'Agència Tributària Valenciana, si n'hi haguera també d'estatals, com es coordinarien?
Crec que s'hauria de preveure explícitament.

Al títol tercer, amb les mesures de prevenció, segons l'article 10, és necessari un servei local d'educació ambiental amb dotació de línia pressupostària de la Generalitat valenciana o aportacions econòmiques de diputació a municipis o mancomunitats.
No es nomenem els consorcis.
No s'haurien de quedar fora, a banda que l'Administració local, des del meu punt de vista, no disposa dels recursos econòmics ni capacitat administrativa necessària.
Crec que no pot suportar la contractació econòmicament, ni l'Administració pública de l'estat permetria als ajuntaments aquest augment de plantilla.
D'això tenim experiència.

Respecte de l'obsolescència programada i la reutilització al títol quart, crec que l'obsolescència programada ha de ser prohibida, com diu l'article 13 -per a mi es un parany al consum-, i s'hauria de poder regular la retirada dels productes per conéixer la seua vida útil i comparar els diferents fabricants.
S'hauria de dotar els ecoparcs per a eixe control.
També, als gestors de RAEE.

I amb açò arribem al títol cinqué, recollida selectiva de residus no industrials.
El seu capítol de la fracció orgànica, a l'article 19, en els quatre primers apartats sols es parla de recollida, però ¿i l'aplicació de l'esmena orgànica produïda?
¿La utilització en el mateix entorn que la genera?
¿Les limitacions d'ús en cas d'estar fora d'especificació?
¿I quines són les característiques acceptables?
Caldria completar aquest article considerant, per exemple, qüestions pràctiques de bioestabilitzats amb qualitat demostrada analíticament que pateixen competència deslleial de materials que no acomplixen les especificacions, ni de prop, i venen incentivades des d'altres autonomies.

Al cinquè apartat es diu que, a banda de les estructures de compostatge dels consorcis, les administracions públiques autonòmiques i locals han de promoure i donar suport a noves plantes de compostatge de fracció orgànica selectiva en nuclis poblacionals de menys de 6.
000 habitants, o encara que fora de 5.
000.
No hauríem de parlar de capacitat de tractament més que de població i que acomplixen l'autorització ambiental integrada o figura que els corresponga.
¿I si ja hi ha plantes més grans existents als consorcis amb obligació dels municipis adherits i, per tant, amb responsabilitat econòmica?

Almenys, aquest apartat diu que s'ha d'adequar als períodes d'amortització de les plantes de tractament existents, però, de fet, ja s'ha sembrat el dubte en poblacions menudes, que posaran en conflicte innecessari el consorci corresponent.
I açò s'hauria de deixar molt clar, explicar possibles conseqüències econòmiques greus.

Respecte a l'article 20, sobre la implantació de sistemes de recollida selectiva porta a porta de fracció orgànica o sistema de contenidors tancats electrònicament segons grandària del municipi, ve a incidir que els pobles de menys de 6.
000 habitants, o encara que foren 5.
000, s'implante a tota la població; entre 6.
000 i 10.
000 habitants, un servei del 50 %, i entre 10.
000 i 30.
000, al 25 % de la població, almenys.
Mentre que els superiors a 30.
000, un sistema de pesatge dinàmic efectiu dels contenidors.

El que sí que és cert, i podríem corroborar amb les empreses del sector, és que la recollida selectiva porta a porta, inclosa l'orgànica, triplica com a mínim el cost actual.
Així, quan més menut és el nucli urbà, aquesta llei és més restrictiva i resultarà més cara a la seua implantació als qui més dificultat tenen.
En canvi, sí que podrien canviar-ho de manera progressiva al tall que augmente la formació ambiental, informació, sensibilització i conscienciació de la ciutadania que podria promoure la conselleria amb campanyes per tots els mitjans de comunicació i a tot el territori.

La pretensió de la llei pot ser ambiciosa, però no ens devem recolzar que és compliment d'allò establert en les directives europees, perquè no és del tot cert.
Hi ha obligacions, però també la directiva marc de residus europea contempla excepcions.
La impossibilitat econòmica n'és una d'elles i les alternatives que igualen o milloren els resultats també, entre d'altres.

Reconeixent els bons resultats que en general presenta la recollida porta a porta, considere que altres opcions no s'han de descartar de forma taxativa.
Exemples hi ha de municipis que amb un treball de cara a la ciutadania d'informació, sensibilització i conscienciació en matèria de recollida selectiva han igualat o millorat resultats mantenint sistemes d'illes de contenidors amb gestió completa de recollida i tractament.

Cada municipi ha de tindre en compte les seues particularitats per a triar el model de recollida selectiva de residus domèstics que millor s'adapten als seus ciutadans.
No imposar un únic model.

Està clar que el millor sistema de recollida selectiva de matèria orgànica i d'altres és el porta a porta.
Per eficiència, per conscienciació és la millor separació.
Però hem d'incidir més en la informació a la ciutadania i és millor fer-ho sense obligar.
Crec que encara no és el moment i és d'impossible compliment a curt o mitjà termini -uns municipis ho tindran i altres no-; dificultat per complir amb el calendari i horari setmanal si no pots estar a casa, i més, les segones vivendes.
Tal vegada seria millor deixar la redacció d'aquest article de forma més fidel a com està en la directiva europea.

En el títol dotzé, depòsit en l'abocador, seria (inintel·ligible) … fer un quadre sinòptic, en què diu que a partir de l'1 de gener de 2025 al País Valencià hauria de ser del 28 % el màxim de residus i a la Unió Europea amb valorització energètica del 45 %.
A partir de gener de 2030, el 20 % al País Valencià, i a la Unió Europea, del 40 %, continuant en valorització energètica per a Europa.
I al 2035, el 10 % per a nosaltres i el 35 % per a la Unió Europea; 10 %, més un 25 % en valorització energètica.
Objectius gairebé impossibles d'assolir si no es pot utilitzar la valorització energètica que Europa reconeix.
Les alternatives són més bé utòpiques, de moment.

El títol tretzé, mesures i incentius econòmiques, fia la majoria del finançament a ajudes europees, estatals i autonòmiques; també, a l'aprofitament de la reutilització en sistemes de reciclatge d'envasos i reutilització en ecoparcs, i aniran destinades també al foment de recollides selectives.
No sé si és massa fiar.

Per últim, entre les disposicions addicionals, la setena, sobre consorcis i plans zonals amb l'aplicació del principi de millor tècnica ambiental disponible, em crida molt l'atenció que en el seu primer apartat diu: «Amb la finalitat de donar compliment al principi de millor tècnica ambiental disponible, els projectes de gestió de residus aprovats o que s'hagen d'aprovar poden modificar els plans zonals quan el seu propòsit siga adaptar-se a les determinacions de la normativa valenciana, estatal, europea».

Al meu modest entendre, cal tindre en compte les repercussions que aquest fet pot causar, tant en el cas que més d'un consorci compartisca pla zonal -per exemple, el cas del consorci que represente- com especialment en les relacions contractuals adquirides pels consorcis.
Aquesta disposició s'hauria de quedar més clara.

Crec que els concessionaris tindran molt a dir al respecte d'això, perquè no sols demanarien una compensació per les inversions fetes, sinó també pel lucre cessant que estimen oportú.
Qui es faria càrrec de la indemnització si un jutge els dona la raó?

I fins ací.
Sent haver-me passat.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montañana.

És el torn de les seues senyories, començant per la senyora Serna, diputada no adscrita.
Quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Señor Montañana, bon dia y muchas gracias por su explicación.

Sí me gustaría…, ha dicho usted que el sistema de recogida puerta a puerta no le parece adecuado en municipios pequeños por el coste que puede implicar.
No sé si lo he entendido bien.

La mayor parte de pueblos en la Ribera Alta que están adheridos al sistema de recogida puerta a puerta son municipios pequeños: Alfarp, Antella, Llombai… Yo soy yo de Llombai, no vivo allí ahora, pero sí le puedo decir que desde que se implantó este sistema de recogida de residuos…, en un principio, al ser una cosa novedosa, pues sí que la gente estaba como un poco pensando «no sé esto si va a resultar», pero sí le puedo decir que las personas del municipio ahora mismo están muy satisfechas y muy contentas con ese sistema.
Incluso personas mayores y…, bueno, mayores, pues personas mayores de ochenta años, que eran quizá un poco las que más temor tenían a ver si lo entendían, porque se repartían muchos folletos con colores, los calendarios, pues a ver si se aclaraban.
Y realmente lo tienen muy sencillo, muy fácil, porque está muy claro los días que se saca cada tipo de residuo y, simplemente, es sacarlo a la puerta de casa y ya está.
El pueblo está limpio y ya le digo que la gente en el pueblo está muy satisfecha.

Luego, el pueblo vecino, que es Catadau, que es prácticamente igual de pequeño que Llombai, sí ha elegido otro tipo de recogida, pues, el sistema de los contenedores cerrados.

Entonces, lo que quería es que me diese usted su valoración real a estos sistemas de recogida porque, bueno, en su pueblo, en Guadassuar, no sé si llegaran a seis mil habitantes, creo que estaban un poco por debajo, buen, cinco mil y pico, me parece, no sé, porque los datos creo que eran del 2019 y no los sé seguro.
Si considera que para un municipio como el suyo este sistema es complejo, si no le parece adecuado, o simplemente la razón principal es la de los recursos económicos porque bueno, en Castellón, en la provincia de Castellón, creo que el primer pueblo más o menos mediano que sí que adoptó este sistema de recogida fue les Alqueries, y parece ser que también les funciona bien, creo que son cuatro mil y pico habitantes, por ahí.
Bueno, pues su valoración al respecto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Serna.

Del sector d'Unides Podem, senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia.

Moltes gràcies per la seua compareixença, per preparar un document, i, per a una altra vegada, ja que és la primera vegada que ve vosté ací, si ens el facilita abans ens permetrà, perquè a la velocitat a la que ha anant llegint-lo era complicat seguir tot el contingut, que és molt dens, però li estem molt agraïts perquè podem comptar amb el text per a fer esmenes, en cas que les valoren positivament.

La pregunta que jo veig és que, després el que els científics i les científiques titllen d'un fracàs el que és la cimera de Glasgow perquè els governs…, la classe política no està actuant de manera conseqüent amb la situació dramàtica que està vivint el planeta, ¿vosté creu que no obligar a canviar radicalment el sistema de recollida de residus va en el sentit de complir amb la nostra obligació com a classe política per a aconseguir que la societat valenciana, i espanyola, i europea, aconseguisca rebaixar 1,5 graus centígrads que era l'objectiu que teníem abans, i ara, evidentment, no anem a arribar.

La qüestió…, li ho pregunte perquè és evident que el que hem fet fins ara no funciona, és evident que el sistema capitalista, tal com l'hem plantejat fins ara, de consumir i consumir més productes, ens ha abocat al desastre.
Com acabem amb això?
Esta és una pregunta per saber que si no obliguem, la voluntarietat…, ¿vosté està convençut que funciona amb els recursos que tenim a disposició per a educar, sensibilitzar i informar, com vosté deia, que són limitats?

I l'altra pregunta és: ¿vosté pensa que el model de funcionament de l'Agència Catalana de Residus en què es premia l'actuació dels ajuntaments que ho fan bé, que aconseguixen arribar als objectius, i no es premia als ajuntaments que ho fan malament, és un model en el que hem de mirar-nos, és un espill en el que hem de mirar-nos?
¿Pensa que eixa gestió, precisament, aconseguir impostos dels ajuntaments que ho fan bé i revertir en eixos ajuntaments pot ajudar en la bona gestió i, al mateix temps, en eixa educació, en eixa millora de l'educació i la sensibilització a la informació de la ciutadania?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.

Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Hola, buenos días.

Señor Montañana, quiero agradecerle su intervención y la claridad de los conceptos que nos ha expuesto.

Entiendo, por lo que nos ha dicho, que la norma está obligando a las administraciones locales con una serie de cosas que deben hacer; sin embargo, entiende que no le aporta los recursos económicos suficientes para llevar a cabo estas obligaciones, estos trabajos que tendrían que hacer ustedes.
Un poco, la verdad es que me ha quedado esa preocupación; si los pequeños municipios van a poder poner en práctica esta ley, usted tiene una magnífica experiencia con el tema del consorcio, aparte de su municipio y, bueno, pues sí que creo que es importante que nos arroje luz sobre este tema.

¿Qué más hemos visto?
Sí, el tema de los plazos.
Me ha parecido entender que considera que los plazos no son suficientes o son irreales para poner en práctica las medidas a las que le obligaría la ley, y, especialmente, pues entiendo también, claro, si no hay un ajuste presupuestario para echarles una mano.

Quería preguntarle si la norma la considera entonces que es realista, en cuanto a la totalidad de los residuos urbanos, de los residuos que se generan en los municipios, y si cree que todos los agentes implicados en la gestión y la generación de los residuos se ven reflejados en esta ley en general.

En fin, eso, en definitiva, si considera que esta proposición de ley es de fácil cumplimiento para los ayuntamientos y para las mancomunidades, o cómo lo vamos a tener que hacer, si habría que matizar determinadas cosas, o, no sé, con los reglamentos o con las modificaciones que todavía estamos a tiempo de hacer.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Aguirre.

És el torn del grup Ciudadanos.

Senyor Del Pozo, quan vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor Montañana, por su comparecencia hoy aquí.
Me sumo, en este caso, a la petición que ha hecho la compañera de Podemos, a ver si nos puede trasladar toda la información que ha mencionado en su exposición porque nos parece de mucho interés, o, incluso, si van a presentar alguna enmienda, o qué van a realizar.
Pero, a nosotros sí que nos interesaría esa información porque creemos que es muy interesante y muy ilustrativa, dada la experiencia y de dónde procede.

A nosotros nos preocupa, y queremos preguntarle, si a usted le parece que es una normativa fácil de interpretar, que si en este caso, pues, todos los agentes implicados van a entender esa norma y van a saber cuáles son sus derechos y sus obligaciones, y si cree que a lo mejor sería necesario en este caso establecer unas mejores definiciones de determinados conceptos.

Por otro lado, de lo que ha mencionado de su exposición, si no he entendido mal, pues, creo que usted plantea que los ayuntamientos no van a tener capacidad económica para cumplir con la ley, no sé si he entendido mal pero me gustaría que lo especificara porque desde Ciudadanos nos preocupa mucho eso, nos preocupa que todas las administraciones públicas valencianas puedan cumplir esta ley, y me refiero a ayuntamientos, diputaciones, e incluso a la propia Generalitat.
Si realmente, al final, el aparato administrativo valenciano va a poder cumplir con esta ley.

Y, por último, pues me gustaría preguntarle si su ayuntamiento, si ustedes ya han estudiado el tema y saben qué consecuencias económicas y qué consecuencias ambientales puede tener la aplicación de esta ley en su municipio.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

És el torn del Grup Parlamentari Compromís.

Senyora Ferrer, quan vullga.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Montañana, per la seua compareixença ací, per les seues aportacions en relació amb aquesta proposició de llei.

Feia algunes preguntes quan vosté plantejava si hi ha una duplicació entre el cànon de residus abocador o que puguen anar a la coincineració, etcètera, entre l'autonòmic i l'estatal.
L'autonòmic, com sap, es va aprovar ja en la llei de pressupostos d'acompanyament de 2020, en 2020, per a 2021, i dir-li que no pot haver-hi duplicitat perquè el cànon estatal serà un tribut cedit, és a dir, el que manarà i el que s'haurà de pagar serà el cànon estatal perquè és legislació bàsica.
Això, per una banda.

Per una altra banda, respecte a les ajudes per a viabilitzar l'aplicació de la llei, a vore, ja estan arribant fons europeus adreçats justetament a millorar eixa recollida selectiva, a millorar la gestió de residus i a propiciar l'economia circular, amb la qual cosa crec que tenim l'oportunitat de donar un pas endavant després de dècades, doncs, en les quals no es va abordar ni la conscienciació, ni molt menys la gestió amb unes experiències de gestió que després resulta que ixen en els tribunals d'una manera molt vergonyosa.

I, en tercer lloc, evidentment, els terminis s'han d'adaptar, sobretot s'han d'adaptar a la normativa estatal, i també hem de ser conscients que hem d'avançar cap a un pagament vinculat a la generació.
I, en aquest sentit, els sistemes de recollida selectiva han de ser el més individualitzat possible per a poder fer efectiu eixe principi que també és de justícia.

Se m'ha acabat el temps, en tot cas, dir-li que anem a analitzar les seues aportacions, que considerem molt valuoses, i a millorar el contingut d'aquesta llei perquè siga efectiva.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Ferrer.

És el torn del grup Popular.

Quan vullga, senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Muchísimas gracias por su comparecencia, por explicar su experiencia como alcalde y como presidente del consorcio.
Está hablando de una situación en la que sí que cuenta con una infraestructura de gestión de residuos, que además es la única, se podría decir, que en los últimos años ha sido modificada y ha tenido una mejora en la línea de la de Algimia, y, claro, eso es algo positivo que valorar y que tener en cuenta.

A ver, aquí se ha puesto -digamos- en cuestión el tema de la gestión de residuos industriales por parte de los ecoparques, que usted ha citado, porque, bueno, aquí se ha dicho que eso va a ser imposible, no viable y muy complicado.
Me gustaría saber, que incidirá más en esa cuestión.

Aquí también se ha dicho, es que, claro, siendo la última, pero a mí me gustaría incidir en la situación de los municipios respecto de esta ley, si la van a poder cumplir, qué coste va a tener el poder cumplirla o no, qué van a tener que hacer para cumplirla, o sea, aquí ya se ha visto incluso que para cumplir con el PIR, debido también a la pandemia, ha sido muy complicado y está siendo muy complicado cumplir con los plazos.
Entonces, ¿son realistas estos plazos que se están poniendo?
¿Es una ley que pasa de ser tan ambiciosa a no poder cumplirse?
, porque si no se puede cumplir, realmente no sirve.
O sea, queremos una ley que se pueda aplicar y que pueda servir precisamente para conseguir el objetivo de contaminar menos, de reciclar más y, sobre todo, supongo que compartirá conmigo el vertido 0, el que al final vayamos a un vertido 0 en vertedero.

Me gustaría saber su opinión al respecto, si esta ley usted piensa que, independientemente de que queda muy bonito todo lo que pone, ¿es realista?
, o sea, ¿se va a poder aplicar?

Nada más.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Díaz.

I per a concloure, el grup Socialista, el senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Molt bon dia.

Gràcies, senyor Montañana, per la seua presència.

I, en primer lloc, també reforçar la idea que vosté ha llançat, en primer lloc, de sentir-se com a practicant de selecció en origen.
Per tant, entenem que vosté també compartix que és fonamental la selecció en origen.

Ha qüestionat el tema, perquè després, bé, ha anat posant sobre la taula qüestions que considera que estan sense resoldre's; s'ha dit del tema de la possibilitat, o de la problemàtica que podria ser, com ja s'ha comentat per part de la companya de Compromís, de la doble imposició, i, a més, li recorde, o vull ressaltar una cosa que contínuament als compareixents els hem recordat, i és que aquesta norma vindrà acompassada de l'estatal, el que passa és que teníem necessitem d'avançar-nos en els temps i d'anar fent el projecte, bé, en este cas, la proposició de llei.

Per tant, volem que vaja acompassada, probablement alguns dels dubtes que vosté planteja, o li sorgixen, possiblement amb la redacció de la normativa bàsica estiguen resolts perquè, evidentment, haurem d'emmotlar-nos a allò.

Quan al tema de l'educació ambiental, que per a nosaltres és un pilar fonamental, la pràctica ja ens està dient que les administracions, en este cas supramunicipals, com puguen ser les diputacions, ja estan implantant-lo.
Evidentment, els pobles menuts, els municipis xicotets no poden assolir eixe cost, i ho tenim claríssim, i per això també es demana i s'especifica que vindrà de la mà de institucions públiques, com puguen ser les diputacions, les mancomunitats o la pròpia Generalitat.

Un altre aspecte que també considerem fonamental és el tema de l'Agència Valenciana de Residus.
Evidentment fa falta i fa falta amb fons, perquè, bé, ací han portat com a exemple l'agència catalana i està a anys lluny de nosaltres i creem que és necessari també per això.

No me queda més temps.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I ara el senyor Montañana intentarà contestar a les qüestions plantejades per les seues senyories.

Quan vullga.

El senyor Montañana Sanz:

He comptat més de quinze preguntes, serà complicat contestar a tot.
Però bé.

En primer lloc, la senyora Serna.
El porta a porta jo no dic que no siga adequat, no he dit que no siga adequat.
Sí que és adequat, és una de les formes, el que he dit és que hi ha d'altres formes que poden ser vàlides.

La majoria de pobles en la Ribera tampoc, són 9 pobles de 51, i són dels més menuts, llevat de Carcaixent, però que porta un altre sistema completament diferent.
Potser vàlid, potser vàlid, no estem en contra, però altres pobles, són els pobles els que ho han demanar i han d'estar conscienciats.

M'ha preguntat vosté per Guadassuar.
Guadassuar té pràcticament 6.
000 habitants, 5.
983 en l'últim cens, i jo trobe que la millor opció per a Guadassuar seria d'illes de contenerització.
I parle que l'experiència d'haver anat al País Basc, que se considera pioner, o inclús en Catalunya, una mancomunitat en què se fa la recollida i el tractament de 31 pobles, entre els 5 primers, que sumen el 84 % de separació, hi ha entre els 5 primers un de recollida porta a porta, els altres no.
Entre els últims tenen no arriba al 64 %, entre els 5 últims també hi ha 2 del porta a porta.
Vull dir que des del meu punt de vista no és el sistema, és la conscienciació.
I en això crec que li he contestat.

A la senyora Beatriu, s'ha d'obligar a complir, s'ha d'obligar a complir.
Però no diguem la manera de com s'ha de complir.
Vull dir, crec que és molt vàlid que si el porta a porta és el millor, segur que és el de millor qualitat, ho compartisc.
En l'orgànica és selectiva en origen, però, bé, hi ha altres maneres que poden ser efectives, com acabe de comentar ara mateix.
Sí que compliríem.
I des d'ací els emplace, per si volen vore-ho, ha dit la senyora Díaz que la nostra planta és l'única que en els últims sis anys s'ha posat en marxa.
I això és veritat.
La nostra planta hui en dia separa el 60 %, per tant, tots els pobles ja fan el 60 %, al qual caldria afegir tot el que separa Ecoembes, tot allò que separa Ecovidre i altres separacions en origen que ja se fan.
Podríem estar molt propet del 75 o el 80 %.
Els convide a tots els presents i als qui vullguen de les Corts que vinguen a la nostra planta.
I no dic que no s'haja que conscienciar que siga el porta a porta, però deixem que siguen els pobles els que ens ho demanen als que estem en la gestió.
Sé que és el millor, sé que és el millor, i sé que, des de la meua conscienciació, jo intente contagiar la gent, però no és una realitat, la gent no està conscienciada i hem de fer molt d'esforç en eixe aspecte.
Ahí crec que hem d'incidir.

I, dit això, si nosaltres tenim un model que està funcionant, i poden vindre a vore'l i des d'allí ho entendrien molt millor, perquè, no és perquè ho diga jo, algunes persones de vostés han estat allí, i és una planta espectacular en tots els aspectes, no es de creure fins i tot allò el neta que està i l'aprofitament, i sols tractem, sols tractem la resta, i la separació és un índex que millorarà en algunes aportacions -sento molt que estic passant-me molt.

El model català.
No el conec del tot, no el conec del tot.
Sé que n'hi haurà casos d'èxit i entenc que n'hi haurà casos que no.
El porta a porta en alguns llocs funciona, en altres no.
Me ve al cap una notícia dels últims temps, que en Barcelona ho han desestimat.
Sols és una notícia de diari, no puc contrastar més això.

Al senyor Luis Aguirre.
Recursos econòmics a municipis.
I allò dels terminis reals ja ho he contestat.
Sí que poden ser reals en el moment que la gent s'ho crega i funcione.
Crec que ho diria a la millor, com m'ha dit també Graciela, que el que hem dit dels barems comparant el País Valencià en la Unió Europea, jo faig més incís en què eixos percentatges en la Unió Europea inclouen la valorització energètica, mal dita, des del meu punt de vista, incineració.
La valorització energètica està en totes les ciutats europees, al centre de les ciutats, sí es complix la llei, que eixa ha sigut la dificultat que hem tingut en este país, que les lleis no s'han complit per dècades, i la nostra planta és una d'elles.
La nostra planta va començar fa 32 anys i fa només 5 anys que s'ha canviat.
El que vam aconseguir en aquella planta experimental és que se deixà de tirar fem al riu, i això ja era prou, però va portar molts problemes.
Esta planta és moderna i eficient, com hem dit.

Recursos econòmics a municipis.
Jo no sóc partidari que siga via subvenció, ha de ser que el municipi ho puga assolir.
Ara, en este moment, si triplica la recollida que tenim ara en este moment, difícilment es pot assolir.
Però sí que es pot assolir si un poble està decidit que eixa és la millor manera que se faça.
No renuncie al porta a porta, no renuncie, però han de fer que la gent ho vullga.
Igual que ho fem alguns i ho inculquem des de tots els punts de vista, cal ser realistes almenys que serà de molt difícil compliment.

Les esmenes que m'havia dit el senyor Eduardo Del Pozo.
Les esmenes haurà que decidir, jo estic ací a títol personal, no m'ha encomanat del Consorci que vinga, sinó que com alcalde i president del consorci el que jo conec crec que devia aportar-ho.
L'assemblea decidirà, tal vegada proposem unes esmenes en la línia del que hem anat aportant, i, si l'assemblea vol, eixes esmenes s'aportaran.

La llei fàcil d'interpretar en la part de recollida, sí, perquè se centra… la recollida de fem municipal domiciliari representa a dures penes el 8 % de totes, i sin embargo la llei sí que incidix molt en açò.
Hi ha una resta del 90 % que són industrials que escapa als meus desitjos i possibilitats.
Sí que és fàcil d'interpretar la part nostra.
La capacitat econòmica, ja ho havia dit, i el de Guadassuar també.

Graciela, és ambiciós, clar que sí.
Jo també vull que ho siga el complir amb els percentatges que demana la Unió Europea.
La nostra planta ja complix en les del País Valencià fins a 2025 i ja complix en les d'Europa fins a 2030.
I per això torne a incidir que val la pena que vinguen a vore-ho, perquè si nosaltres complim, no s'ha de complir a nivell de municipi, quan hi ha un ens supramunicipal que complix, tots els pobles que estan adherits ja complixen.
Si a més tenim la part dels gestors, com Ecoembes i Ecovidre, i podem incidir en moltes més coses.
Per exemple, no es parla del tèxtil i representa un 10 % del que entra per la resta en pes, en la resta de cada dia.
Hauríem de, no sé, jo plantejava ja entitats de caire social que ho fan molt bé i donen un bon tractament a la recollida selectiva en origen.
I els ecoparcs serien un bon lloc per a portar-ho, i estem disposats.

També, pel que havia preguntat la senyora Díaz dels ecoparcs.
Bé, una idea un poc romàntica, la reutilització en ecoparcs, encara que puga semblar-ho de romàntica, en compte d'una zona per a oferir a la ciutadania la reutilització de materials lliurats als ecoparcs, com resa l'apartat a, el que provocaria un amuntegament difícil de gestionar als recintes esmentats, siguen del tipus que siguen o del que siga, seria per què no es podria comprovar el compliment que els aparells tingueren una vida i donar-los o agafar-los per a tornar-los a tirar una altre dia no tindria sentit.
El que sí que proposaria és propiciar aportacions de mobles i aparells electrònics o elèctrics de la ciutadania en dies puntuals senyalats per fer mercadets, rastres, barataments en alguns ecoparcs o plantes.
En el nostre ja ho havíem plantejat.
És a dir, que un dia a la setmana, un dia cada quinze dies, que la gent poguera vindre a oferir els seus aparells i que fera un trueque tal qual.
Pot ser d'una idea tonta, però seria tal vegada una complicació molt gran per als ecoparcs que es fera d'esta manera.

Com he dit, una de les qüestions per rebaixar en molt el que ha d'anar a l'abocador, el del tèxtil seria molt important, i ja estem fent passos en eixe sentit.
I els SSR que són els residus d'hidrocarburs, que són film, suros blancs i este tipus de coses, no està permés d'incinerar o ha de vindre amb autoritzacions molt concretes de la conselleria.
És una part que al final és un hidrocarbur i crec que les cimenteres podrien ser una bona alternativa.
Però això a complir el que vinga per la llei, però si no cremen això, han de cremar altres hidrocarburs.
És en sinceritat el que pense.

I jo crec que és una llei positiva.
Crec que sí que es pot complir la part industrial, la part dels gestors, la part dels plàstics d'un sol ús, per suposat que sí, això s'ha de complir, és evident, i la gent en això sí que està preparada per a poder-ho fer.
Els plats, les palletes, els gots, tot això hauria de desaparéixer del mapa perquè és evident que no funciona.

I totes les borses de fem haurien de ser compostables ja.
Perquè una cosa és que siguen biodegradables, fins el plàstic ho van fer en 500 o 1.
000 anys, el que no és compostable, no és compostable, hem de buscar material compostables.

Disculpen si m'he deixat a algú, però ja m'he pose un poc nerviós perquè m'he excedit moltíssim, moltíssim.
I sí que de veritat els emplace, bé, perdó, al senyor Francisco Gil que no li he dit res.
M'ha dit que està d'acord en tot el que he dit i, si anava a dir alguna cosa, s'ha quedat en el tinter, quan vullga, en qualsevol moment, estic a la seua disposició.
I si he deixat de dir alguna cosa, me disculpen, però crec que ja excedeix del tot la meua possibilitat.

El senyor president:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies, senyor Montañana, molt completa la seua exposició.

I bé, parem trenta segons per acomiadar el senyor Montañana.
I sí que els demanaria que em digueren, ara farem un repasset de quins han d'anar a les comissions que es constituïxen en qüestió d'una hora u hora i mitja.

El senyor Montañana Sanz:

Disculpen.
N'hi ha una qüestió que sí volia, que és una encomana per a vostés.
Els demanaria que feren una esmena, tenim una orgànica, un compost d'altíssima qualitat, de més del 99 % de qualitat.
Complim tots els… Hem fet unes naus per a compostatge que voldria que veieren, que han costat més de 12 milions d'euros, per complir amb la normativa que fins ara hi havia.
I segueix considerant-se residu després d'haver passat per una higienització fins a 75 graus durant tres-quatre setmanes mínim, fins a sis setmanes.
S'hauria de demanar des d'estes Corts una esmena a la llei estatal, perquè sé que ve inclús d'Europa, però que els residus orgànics, si estan ben tractats i complixen totes les especificacions, haurien de llevar-li la categoria de residu i que es convertira en esmena orgànica, sempre que complisca unes determinades condicions, perquè estime que un procés físic-químic de higienització fins al 75Âº graus durant tant de temps transforma el que fins a eixe moment és un residu.

I l'altra esmena, perquè a més en la nostra agricultura ja estem fent una experiència en quilòmetre zero, estem traient ara unes cinc centes tones, i anem a continuar perquè ha sigut un èxit de convocatòria per als llauradors, perquè fa falta.

I l'altra cosa que demanaria és que com complim en els percentatges que demana la Unió Europea, que demana el País Valencià, que el cànon, l'impost que va a posar-se des de l'estat, contemplara que qui complix…, s'ha parlat ací que qui complix s'hauria de vore beneficiat.
En este cas, pareix que la llei estatal va perquè siga per a tots igual.
Entenc, entenc que els que complim i volem seguir complint, tenim coses en projecte… Fa només un any que es va acabar la planta i es va posar en marxa l'1 de novembre de 2016; cinc anys de funcionament, ara està acabada i han passat de tindre un 80 % de rebuig a un 40 % de rebuig en només cinc anys.
I ara ens queden projectes més grans.

Allò de la recollida porta a porta o una altra manera serà un incís relativament curt o xicotet respecte de les coses que, en gros, es poden fer, com el tèxtil o el CSR que poden entre els dos representar més del 15 %, reduir el rebuig que fem en un 15 % o 20 %.

El senyor president:

Molt bé.

Doncs, moltes gràcies.

Quedaran en el llibre de sessions les seues aportacions d'última hora també.

I, bé, el que dèiem.
Ara els demanaria que vostés em digueren quants aniran a cadascuna de les quatre comissions, per a fer una estimació de com podem organitzar la resta de la comissió.

Bé, en principi, en la comissió de Gloria n'estem quatre.
En la de discapacitat, tenim alguna persona ací?
No.
Després, ve la citrícola…, quòrum.
I la del calcer, en la del calcer no tenim ningú tampoc.

Bé, doncs, jo crec que no tenim més remei que parar a les dotze i mitja i tornar després de la…, quan es faça la de… que seran les tretze hores deu minuts, aproximadament.
Tal com acabe, venim corrent i intentem continuar i acabar la sessió de hui.

No sé si tenim i si han pogut… i, si podem, en el temps eixe mort del mig, acabar de pactar, doncs, estaria molt bé.
(Veus)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre una tarifa elèctrica especial reduïda per a les explotacions de regadiu, comunitats de regants i societats agràries de transformació per la situació de causada per la COVID-19, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 17.
221, BOCV número 79)

El senyor president:

Senyories, hem de reprendre la comissió.

Estem parlant que, a la millor, el que procedix és que encara hi ha un parell de grups que no tenen clara la seua posició en este punt.
Podríem iniciar, encara que si hi ha finalment un acord, serien dos minuts, de menor a major, el que proposaríem.
Si les seues senyories volen, podíem començar pels dos grups, el que ha proposat la PNL i el que ha proposat l'esmena i, després, la resta de grups, de menor a major.
I, després, arribarem a una votació en qualsevol cas, perquè hem de fer el debat i hem de prosseguir la comissió.

Aleshores, volen tots tres minuts, per exemple?
(Algú diu: «O menos») O menys.
Dos minuts?
(Algú diu: «No») No, tres minuts.
D'acord?
Val, val.
No, no, perquè la votació no està clara encara…

Aleshores, el que proposem des de la mesa és que començarà el senyor Císcar, després la senyora Ferrer i després la resta de grups, de menor a major, i després votem.
D'acord?

El senyor Císcar, quan vullga, té la paraula per temps de tres minuts.

El senyor Císcar Bolufer:

Moltes gràcies, senyor president.

Esta iniciativa la presentamos en abril del año pasado en plena primera ola de la pandemia, en una situación de confinamiento y se presentó entonces para reclamar algo que nos parece muy justo, que es una reducción en los costes de producción de nuestros agricultores y nuestros regantes.
Pero en aquel momento también se presentó para llamar la atención sobre la impagable labor de nuestros agricultores en ese momento de confinamiento que seguían produciendo y distribuyendo sus alimentos, labor que tanto se valoró en esos momentos.

Claro, lo que no podíamos sospechar entonces es que hoy un sector que todos sabemos que tiene los márgenes de beneficio muy, muy reducidos se encontrara con unos precios de la luz… -como todos los sectores, pero estamos hablando de agricultura- con unos precios de la luz que para sus explotaciones han tenido incrementos las tarifas eléctricas de hasta un 270 %.

Si a ello le sumamos que no solo es un incremento de la tarifa eléctrica, sino que las materias primas también han subido, pues los fertilizantes se calcula que entre el 200 % y el 300 %; los abonos, un 150 %; el gasóleo agrícola, un 70 %; las semillas, un 30 %; los piensos, un 25 %; los plásticos que se utilizan en agricultura, un 40 %; la maquinaria agrícola, sobre un 20 %, y vamos sumando, insisto, ellos, por la estructura de su proceso de producción y por las circunstancias que todos conocemos, no tienen mucho margen de maniobra en cargar esos incrementos a los precios de venta, se convendrá que la situación es prácticamente insostenible.

Si por esta vía se les puede ayudar a reducir esos costes de producción, es por ello que se ha planteado esa enmienda, que entendemos que es perfectamente asumible por todos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Císcar.

Ara el grup Compromís ha presentat una esmena que defensarà la senyora Ferrer.
Quan vullga, senyora Ferrer.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, president.

La proposta inicial del grup Popular parlava que s'aplicara una tarifa elèctrica especial reduïda al sector agrari.
Això, per activa i per passiva, no és viable des del punt de vista normatiu per les normes de competència ja a nivell europeu.

El que sí que es pot plantejar és el compliment d'una disposició final quadragèsima cinquena de la llei de pressupostos aprovada en l'estat per a l'any 2021, en la qual hi ha el compromís de desenvolupar reglamentàriament una modalitat de contracte d'accés per a regadiu que contemple la possibilitat de disposar de dos potències diferents al llarg de 12 anys…, -perdó- al llarg de 12 mesos en funció de les necessitats de subministrament d'esta activitat, qüestió que ja estava prevista en la llei de 2013 del sector elèctric, mitjançant la modificació que es va operar amb la Llei 1/2018, de mesures urgents contra la sequera.

També aquesta disposició final planteja que el govern presentarà un pla de foment de l'eficiència energètica en les explotacions agràries.
Això, en les qüestions vinculades amb les inversions per a millorar l'eficiència energètica, l'autoconsum, a subministrar-se amb fons renovables per als usos de regadiu és una qüestió sobre la qual tant la conselleria d'agricultura com el mateix ministeri i la Seiasa estan treballant activament i a través també dels fons europeus, amb la qual cosa és un tema sobre el qual s'està avançant.

I la tercera qüestió que incorpora aquesta disposició final quadragèsima quinta és garantir l'accés a la informació mitjançant una auditoria de costos de la indústria del subministrament elèctric per a donar transparència a tot el mercat elèctric.

Aquestes qüestions són reivindicacions també dels sindicats agraris.
Va fer bandera d'això la unió d'unions en la tramitació de la llei de pressupostos de l'any passat.
Em sembla que aquesta mesura de reglamentació de la contractació de l'electricitat és positiva i va en la línia que cada usuari pague per allò que utilitza.

Per tant, és una mesura que permet racionalitzar eixos costes, juntament amb les mesures que ja s'estan posant en marxa per part del ministeri d'agricultura i per part de la conselleria d'agricultura de millora de l'eficiència energètica, hídrica i, també, amb la incorporació de l'autoconsum i, per tant, considerem que va a favor del sector agrari.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

I, ara, com hem comentat, parlaran els grups, de menor a major, començant per la diputada no adscrita la senyora Serna per un temps màxim, que no és necessari gastar, de tres minuts.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

El senyor president:

De res.

La senyora Serna Rosell:

Como decía el señor Císcar, el problema que tienen los agricultores no solamente es el incremento del precio de la electricidad, sino de todas estas cosas que también ha enumerado él: fertilizantes, semillas, plásticos, incluso también el precio de la mano de obra.

Claro, todo este sobrecoste para los agricultores afecta a las rentas de las personas productoras, también afecta a la competitividad de las explotaciones y también que los agricultores disponen de menos recursos para invertirlos en la optimización o la renovación de sus explotaciones.
Desde luego, es algo completamente inaceptable que los costes sean superiores a las ganancias.

Yo, que conozco mucho zonas agrícolas de la Comunidad Valenciana, pues es realmente muy triste ver campos y campos abandonados, porque muchas veces cuando el agricultor va a pasar las cuentas resulta que debe dinero en lugar de recibir algunos beneficios.
De modo que cualquier medida que vaya encaminada a mejorar estas condiciones, desde luego, yo la apoyaré.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

És el torn del grup Unides Podem.
Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Davant d'esta PNL, agraïm l'esmena presentada per la diputada Ferrer que ha permés acotar de manera molt més clara per què hauríem de recolzar la PNL proposada pel Partit Popular, donat que el Partit Popular, al 2013, ja quan va fer la revisió dels peatges d'accés a l'energia elèctrica, va introduir un increment en la tarifa del terme de potència que va afectar molt l'agricultura de regadiu… i, aleshores, la Federació Nacional de Comunitats de Regants va sol·licitar mesures per a pal·liar la situació.
És cert que en 2014 varen aportar un paquet de mesures per a compensar este efecte.
Però diguem que hi ha un precedent important.

Aleshores, que el partit que va provocar un desastre en termes d'aplicació de les tarifes elèctriques al regadiu ara vinga d'adalil i defensor del regadiu… És cert que la situació ha canviat també perquè han canviat les tarifes elèctriques recentment i està afectant moltíssim l'agricultura de regadiu.
Però el que vull dir és que, com sempre, en política cal veure el que hem fet també precedentment i no sols el que volem fer quan estem en l'oposició.

Per això deia que l'acotació de la diputada Ferrer… emmarcant esta proposta en l'aprovació de la llei de pressupostos de 2021, que ja incloïa aquesta mesura, no pot fer-nos més que recolzar-la.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.
Quan vullga, senyor Aguirre.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Buenos días.

Muchas gracias, señor Císcar, por traer estos problemas reales a las Cortes Valencianas y, también, a la señora Ferrer por tratar de ayudar a resolverlo.

Ya en 2008 la desaparición de la tarifa especial de riego agrícola provocó que los costes de suministro eléctrico en las comunidades y SAT de regantes se duplicaran.
Después tuvimos el importante salto de 2013.
Y lo de este año ya, que es…, vamos, impresionante.
Como todos ustedes saben, las tarifas especiales de riego agrícola garantizaban entonces unos precios regulados para el suministro de energía a comunidades y SAT, que pasaron a tener que contratar la electricidad en el mercado liberalizado a precios muy superiores.

Las diferentes asociaciones agrarias están exigiendo medidas excepcionales ante la campaña agraria más cara de la historia.
Y es que las explotaciones de regadío o las comunidades de regantes y SAT vienen sufriendo desde hace muchos años incrementos que no pueden asumir en las facturas eléctricas que reducen la competitividad del regadío y suponen un agravio con respecto a otros países, asfixiando aún más a los agricultores.
Por ello, exigen medidas excepcionales de apoyo que amortigüen las continuas subidas de los costes de producción y que conviertan la actual campaña en la más cara de la historia.

Asaja ha realizado un estudio para conocer el incremento real de los costes de producción durante el último año y determinar las consecuencias que tiene en el rendimiento de explotaciones agrarias.
Este informe nos da unos datos que nos ha facilitado el señor Císcar y que reflejan que se han encarecido costes fundamentales de la energía.
Y, sin embargo, se ha visto acrecentado además con la con el incremento de los costes salariales, la subida del salario mínimo interprofesional, que ha subido un 30 % en los últimos tres años, además de las subidas de las cotizaciones a la seguridad social.

Todo ello afecta a la rentabilidad de las explotaciones agrarias, porque lo único que no sube son los precios en origen, que no varían desde hace 20 años.
Y es que los regantes continúan modernizando sus explotaciones con el fin de ahorrar agua, incrementar la eficacia del riego y hasta modernizar, y esto siempre supone un incremento de su factura eléctrica.
Por eso, desde Vox pedimos la supresión de los impuestos que pesan sobre la factura de la luz y que fueron establecidos por los sucesivos gobiernos del bipartidismo, que asumieron los costes del desarrollo de las energías renovables, costes que continúan pagando los españoles con la factura más cara de la historia.

Si pensamos que este sector es vital y estratégico y que, a pesar de las dificultades, está siempre dando la talla y que durante la pandemia, a pesar de todas las dificultades, nos han garantizado el alimento, saliendo a trabajar y abasteciendo los mercados de alimentos necesarios, debemos procurarle soluciones como la que se propone en esta PNL.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

És el torn del grup Ciudadanos.
Senyor Del Pozo.

El senyor Del Pozo Querol:

Muchas gracias, señor presidente.

Y agradecer también en este caso al señor Císcar y a la señora Ferrer que hayan llegado a un acuerdo transaccional, porque es un acuerdo que consideramos que es muy beneficioso para nuestros agricultores, porque desde Ciudadanos creemos que esa propuesta hacia el Gobierno de España hacia una aprobación de la tarifa eléctrica especial reducida en explotaciones de regadío favorece a nuestros agricultores en unos momentos tan duros como los que estamos viviendo.

Es muy necesario que tanto desde el Gobierno de España como desde la Generalitat se haga todo lo posible para ayudar a nuestros agricultores a tener un precio competitivo de sus productos, y más ahora cuando el precio de la luz está por las nubes.

Nuestros agricultores tienen que luchar todos los días en un mercado donde hay una competencia espectacular a nivel mundial; pero, no solamente eso, sino que tienen que soportar como a ellos se les imponen unas duras condiciones de exportación que a otros productos que llegan a Europa, pues, bien, no se les aplica.
El resultado, pues que actualmente muchas de nuestras naranjas tiradas en el suelo en los campos o abandonadas en los naranjos.
Y por eso, nuestros agricultores ya se han manifestado en numerosas ocasiones pidiendo la dimisión de la consellera, Mireia Mollà, pero no solo porque no se les ayuda desde las administraciones para ser más competitivos, sino porque no se les protege, no se les protege contra las plagas.
Y encima, ahora, el Gobierno de España quiere quitar del trasvase del Tajo-Segura a nuestros agricultores.

Desde Ciudadanos creemos que es necesario reconocer la labor que realizan nuestros agricultores en el campo valenciano, quienes trabajan duramente día tras día para proporcionarnos alimentos de calidad.
Y aquí la crisis social ocasionada por la COVID-19 nos ha enseñado la importancia que tiene tener un fuerte sector agrario, la importancia de tener cerca alimentos de calidad.
Por eso, las administraciones públicas españolas tienen que apoyar a nuestros agricultores para ser competitivos en las explotaciones agrarias y la aplicación de una tarifa eléctrica reducida para el regadío.
Es una buena medida, y más cuando estamos hablando de que el precio de la luz está por las nubes.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor del Pozo.

Per concloure, parlarà el grup socialista, el senyor Calvo, quan vullga.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Císcar, pienso que ni la iniciativa original ni la enmienda es la única medida que va a mejorar las condiciones de los agricultores y agricultoras, si nos basamos únicamente en esa medida, que hay que entenderla como una medida complementaria porque, si no, es un arma de doble filo; nos enfrentaríamos a una disyuntiva entre un abaratamiento del precio o una reducción del consumo, y creo que tanto la hoja de ruta del gobierno, como del Seiasa, como de la conselleria lo tiene claro, la hoja de ruta principal es reducir el consumo al máximo.
Y le enseño algunos titulares de algunas noticias bastante recientes.

«Las obras de modernización del regadío de Llíria reducirán la emisión de CO2 mil toneladas al año y generarán un ahorro energético de 2.
600 megavatios hora».
«Agricultura invierte 5,5 millones en la modernización de 1.
500 hectáreas de regadío en la Ribera para ahorrar más de tres hectómetros cúbicos de agua al año».
A eso me refiero, a que es más importante la reducción del consumo que a un abaratamiento del precio.
Y si hablamos de la hoja de ruta del Seiasa, las obras previstas van encaminadas también a modernizar más de cien mil hectáreas de regadío.
Son obras complementarias al ministerio, como sabe, a las que ya realiza de forma continuada y, en definitiva, se va a acometer la mayor inversión pública en regadíos sostenibles de las últimas décadas.

Es cierto que la subida de los costes de producción y de la energía perjudica a todos los sectores que tratan de trasladar esa circunstancia a sus clientes y no perder la competitividad y evitar el trabajar a pérdidas, pero insisto en que es peligroso basarnos únicamente en esa medida porque la búsqueda de tarifas subvencionadas podrían consolidar situaciones -creemos- insostenibles.
Hasta las propias organizaciones agrarias apelan a que se efectúen campañas informativas entre todas las comunidades de regantes para que puedan adherirse a este paquete tan cuantioso de ayudas que se está generando, porque el futuro es una reducción de ese consumo -insisto-, esa modernización de todo el sistema de regadío.
La clave está, sin duda, en las inversiones destinadas a la modernización de sistemas que reduzcan el consumo de agua, incorporen energías renovables con el objeto de reducirlo.
Y en ese aspecto el gobierno ha establecido una serie de importantes actuaciones para modernizar de forma incuestionable la red de riegos.

Para que se haga una idea, señor Císcar, constituye el capítulo de mayor inversión de la parte del plan de recuperación que gestiona el ministerio de agricultura, con cerca de seiscientos millones de euros.
No consiste en abaratar el precio únicamente, sino en reducir el gasto de agua de la única forma posible, es decir, mejorando su eficiencia.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor Calvo.

I ja finalitzat el debat, vol fer una rèplica?

El senyor Císcar Bolufer:

Tampoco es una réplica, és capítol d'agraïments.

El senyor president:

Algú més voldrà dir alguna cosa?

El senyor Císcar Bolufer:

Depén del que diga jo.

El senyor president:

Bé, si és agraïment no és rèplica.

Un agraïment, un agraïment.

El senyor Císcar Bolufer:

Molt ràpid, molt ràpid, no perdam temps.

Yo solo quiero… (Veus)

El senyor president:

A veure, hem ordenat este debat perquè no sabíem si hi havia quòrum o no, i hem acordat fer les intervencions del grup que han proposat i han fet l'esmena, i després la resta.
En principi, no hi ha rèpliques.
Jo crec que és millor deixar-ho així perquè si obrim un torn de rèpliques, doncs, hem de fer-ho per a tots.

Però, senyor Císcar, diga vosté el que vullga…

El senyor Císcar Bolufer:

Volia agrair al Grup Parlamentari Compromís i a la diputada, senyora Ferrer, la presentació de l'esmena, que ha servit per a esta transaccional i perquè s'aprove per unanimitat, perquè, a més, és veritat que hi ha una norma que, per cert, per cert, eixa norma és a iniciativa, és un fet objectiu, d'una esmena que va presentar el Partit Popular i que es va acceptar en el Senat…

El senyor president:

Senyor Císcar… (Veus)

El senyor Císcar Bolufer:

Val, val, que no conste, que no conste.

Agrair a Compromís…

El senyor president:

Els companys de la cambra no afegiran res més després de la intervenció del senyor Calvo.

El senyor Císcar Bolufer:

I esperar que eixe compliment d'eixa disposició que es va aprovar en els pressupostos, en el termini de sis mesos que ja no existix, doncs, s'aprove el més prompte possible.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
D'acord.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Senyor president, deixe'm fer per favor un aclariment.

Aquesta disposició final, que es va incorporar en els pressupostos generals de l'estat, és una iniciativa que va portar Unión de Uniones al Congrés dels Diputats i Diputades on es va aprovar; la presentaren diversos grups parlamentaris, i crec que el reconeixement en tot cas a qui se li ha de fer és als sindicats agraris per la seua proposta constructiva.

Per tant, moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

En qualsevol cas, a vore, per favor, senyories, hem acordat que el debat s'havia acabat quan ha finalitzat el representant del Partit Socialista perquè, si no, era obrir un torn de rèpliques.

Els agraïments queden reflectits, jo no sé si quan quede la gravació esclatarà o no, però sí que demane jo, com a president, que al Diari de Sessions no conste més que la intervenció del senyor Calvo i la votació que anem a fer ara mateix.

Vots a favor de la proposició no de llei amb l'esmena incorporada?
Unanimitat.
Perfecte.

Proposició no de llei sobre el suport a un port d'Alacant sostenible, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 25.
883, BOCV número 132)

El senyor president:

Bé, passem al següent punt en què també hi ha acord -pareix- per unanimitat.
És una proposició…, bé, llegiré, un segonet, és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el suport a un port d'Alacant sostenible, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, a la que no hi ha unanimitat.

Bé, si les seues senyories volen, pel tema d'agilitzar i les circumstàncies especials de hui, doncs, podem fer el mateix.
(Veus) ¿No es necesario?

Moltes gràcies als serveis de la cambra per les seues funcions.

Ara, sí, passem a votació de la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el suport a un port d'Alacant sostenible, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, amb el text transaccional després de l'esmena presentada pel Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
12.
Vots en contra?
1.
D'acord.
Bé.

Fem el debat de menor a major, hem quedat, no?

Molt bé, doncs, quan vullga la senyora Serna.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Bueno, hace tres años ya se hizo una propuesta de declaración institucional conjunta que firmaron todos los grupos políticos en el pleno del Ayuntamiento de Alicante y, bueno, pues una propuesta con relación a esta macroplanta de almacenamiento y distribución de combustibles fósiles que se pretendía implantar en el puerto de Alicante.

Yo creo que esta decisión, lo que refleja esta PNL, pues sí que, en fin, va de lo que piensa también la ciudadanía, ha habido movimientos ciudadanos a favor de esta situación y, bueno, también el sentir de todos los partidos políticos que en ese momento estaban en el Ayuntamiento de Alicante; más aún cuando hace unos veintiséis años ya se trasladaron unos depósitos que había de Campsa, en el puerto, y entonces la autoridad portuaria, el ayuntamiento, la Generalitat, y el Gobierno de España, firmaron un convenio en el que se comprometían a que en el futuro no debía haber instalaciones de almacenamiento y distribución de productos petrolíferos en el puerto de Alicante.

Con lo cual, con esto creo que mi voto queda explicado, y así, pues, lo dejo aquí.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Ara, és el torn del grup Unides Podem.

Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

El grup parlamentari al que represente, i així mateix els meus companys en el consistori a Alacant, hem manifestat, des que vàrem conéixer este projecte, el nostre rebuig absolut, i és per això que recolzem esta iniciativa.

De la mateixa manera, hem recolzat, sobretot, totes les manifestacions i iniciatives que han estat liderades per la ciutadania, a les que volem agrair profundament eixa capacitat de reacció i de posar-nos la classe política en el nostre lloc, i d'entendre quines són les prioritats reals de la societat front a amenaces reals del medi ambient com aquest.

El port d'Alacant és una amenaça per a la salut de les persones, no sols per la planta de macrocombustibles, sinó també per la descàrrega de granels, i per això insistim que eixa ciutadania activa i que ens posa front a l'espill, al que de veres la classe política ens hem de mirar per a tutelar i anticipar-nos als problemes greus de salut que patix la societat, és la nostra guia.

Per això, la meua companya Estefania Blanes va presentar ja una pregunta oral ací, en les Corts, dirigida al conseller Arcadi perquè plantejava precisament la qüestió que la conselleria d'urbanisme també havia de jugar un paper en l'ordenació del port i les seues activitats; el PSOE, a més, és responsable del ministeri…, responsable dels ports, i, bé, sabem que els ports són una activitat que pot entrar en conflicte amb les ciutats en les que residixen.

Per això, el títol d'aquesta iniciativa en què parla d'un port d'Alacant sostenible, doncs, li donem la benvinguda perquè trobem que esta és la qüestió: com aconseguim que els nostres ports siguen un espai d'activitat econòmica, sostenible, realment sostenible, i no una agressió contínua al medi ambient?

Per això, el nostre recolzament a la iniciativa i el nostre rebuig frontal a plantes com aquesta que posen en perill la salut però també la salut de la ciutadania, però també, evidentment, amenacen el medi ambient i contribuïxen al canvi climàtic de manera greu.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.

Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Gracias, presidente.

Bueno, en esta iniciativa que nos trae Compromís lo que estamos debatiendo de fondo es si una posible situación de riesgo, como es la instalación en el puerto de Alicante de unos depósitos para almacenar combustible es motivo suficiente para impedir su instalación.
En este sentido, y para evitar posibles riesgos de accidentes, la normativa española exige a las empresas, especialmente a las que se dedican al almacenamiento y distribución de combustibles, una serie de requisitos y protocolos con unos altos estándares de seguridad.

A este respecto, y según recogen diferentes medios de comunicación, el proyecto impulsado por Terminales Marítimas del Sureste para construir con la empresa XC Business seis depósitos de carburante en una parcela de 14.
500 metros cuadrados en la terminal de mercancías del puerto de Alicante, con una inversión de 6 millones de euros, pese a contar con la oposición vecinal, recibió el visto bueno de la Autoridad Portuaria de Alicante en julio de 2019, argumentando que un informe de la Abogacía del Estado aseguraba que la petición de TMS se ajustaba a derecho, ya que la actividad que desarrollaría no sería peligrosa si se establecen las medidas de seguridad que ya existen con las gasolineras.
El acuerdo que autorizaba la instalación de los depósitos, adoptado en 2019, se produjo después de la evaluación de cerca de 1.
300 alegaciones presentadas durante la fase de exposición al público.
Entre ellas, se admitieron dos sugerencias por las que se resolvió impulsar la elaboración de un estudio de integración paisajística y de un plan interior marítimo.
El resto de objeciones quedaron desestimadas tras los análisis técnicos.

Desde Vox pensamos que es necesario escuchar a las asociaciones de vecinos y tener la sensibilidad suficiente para atender aquellas inquietudes que afectan a su calidad de vida, seguridad y a su trabajo, pero también consideramos esencial cumplir con esas necesidades que se respete siempre la legalidad vigente.
Confiamos en este sentido en la normativa española que regula este tipo de actividades.

Ahora bien, lo que no compartimos es sucumbir a la dialéctica de la nueva religión del cambio climático, aquella que promueven ricos que viajan en jets privados.
Hoy en día basta con invocar las palabras emergencia climática, sensibilidad ambiental, transición ecológica, y parece que debe seguirlas moscas a la miel, como si el que las pronuncia, por el mero hecho de hacerlo, tuviera la superioridad moral incuestionable.
Lo que pasa es que a estas alturas a cada uno se le conoce por lo que hace y no tanto por lo que dice, por muy bien que suene.
La izquierda radical tiene la costumbre de proponer iniciativas lastre, que son aquellas que, aunque están bien adornadas de palabrerías, si se llevan a cabo suelen suponer una desgracia para la economía y el empleo de los valencianos.
Lo vemos con la negativa de la ampliación del puerto de Valencia o cuando el Ayuntamiento de Alicante rechazó la declaración institucional de las descargas de graneles en los muelles del puerto.

No engañen ni utilicen a la gente.
Ustedes realmente no buscan el bienestar de las familias, sino anteponer su agenda ideológica.
Y por eso se centran más en la cuestión climática que en las de seguridad.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Aguirre.

És el torn del grup Ciudadanos.
Quan vullga, senyor Del Pozo.

El senyor Del Pozo Querol:

Gracias, señor presidente.

Agradecer en este caso a Compromís que hoy haya traído a esta comisión una de las reivindicaciones de los alicantinos que conocemos perfectamente.

Como ustedes saben, desde la pasada legislatura todos los grupos políticos con representación en el Ayuntamiento de Alicante estamos de acuerdo, a través de diferentes iniciativas, en mostrar nuestro rechazo unánime al proyecto de instalaciones de almacenamiento y distribución de combustibles que pretende ubicarse en el muelle 19 del puerto de Alicante.
De hecho, es tal el compromiso de Ciudadanos que ediles de mi formación política en el Ayuntamiento de Alicante, en la pasada legislatura, ya mostraron ese rechazo frontal a este proyecto y fueron personalmente al puerto a presentar alegaciones.
Es sorprendente como la autoridad portuaria ha dejado de estar de acuerdo en una cuestión donde había una unanimidad entre las administraciones y también entre la sociedad civil.
Es una pena que la autoridad portuaria decidiera no cumplir con ese convenio que firmó en el año 1995 por el Ayuntamiento de Alicante, el ministerio, la autoridad portuaria y la Generalitat para que se diera traslado de la planta almacenamiento y distribución de combustibles que existía por aquel entonces.
Estaba claro que las instituciones públicas firmantes se comprometían a que no hubiera instalaciones de almacenamiento y distribución de productos altamente inflamables en el citado puerto de cara al futuro.
Pero aquí la autoridad portuaria pues parece que quiere romper ese consenso.

Por cierto, hay que mencionar que el presidente de la autoridad portuaria de Alicante, pues ha sido elegido por ustedes y por sus socios del Botànic, así como más miembros del consejo de administración, con lo que creemos que ustedes, señorías de Compromís y sus socios del Botànic, pues son quienes deberían dar en este caso explicaciones a la ciudadanía de la conducta de la autoridad portuaria.

Es que no tiene sentido que sitúen un proyecto con macrodepósitos de combustibles en un lugar tan cercano a un núcleo poblacional, con los riesgos que ello conlleva; pero no solamente por el riesgo que pueda conllevar hacia la población alicantina, sino también con los riesgos que puede llevar hacia el medio ambiente.
Ya se lo dijimos en este caso a la señora Garcín cuando vino a la Comisión de Peticiones de las Corts y volvemos hoy a decirlo, Ciudadanos apoya las reivindicaciones de los vecinos de Alicante en contra de la instalación destinada al almacenaje y distribución de combustibles en el muelle 19 del puerto de Alicante.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

És el torn del Grup Compromís.
Té la paraula la senyora Rodríguez, quan vullga.

La senyora Rodríguez Armigen:

Muy bien.
Gracias, presidente.

Agradecer a todos los grupos que han votado a favor, y no ha sido por unanimidad, como hubiera querido la plataforma, pero yo a estas alturas la verdad es que pongo en duda todo lo positivo que puede tener la unanimidad en esta Cámara

Queremos hechos.
Así de contundente se expresaba Sol Garcín Romeu, representante de la Plataforma por un puerto sostenible, cuando compareció hace poco más de un año en la Comisión de Peticiones de esta Cámara.
Desde Compromís, como no podía ser de otra forma, y como hemos defendido siempre, hemos recogido esa petición de los vecinos de Alicante y asumimos el compromiso de traer a debate hoy para su aprobación está esta propuesta.
Una propuesta, por otro lado, que es coherente con todo el trabajo que Compromís ha estado haciendo en línea con la defensa de la salud de las personas y el derecho a un medio ambiente seguro y sano.

Seguro que también recuerdan otras iniciativas, como la construcción de la famosa nave para los graneles, que tuvo muchos detractores en su momento, y que hoy es una realidad.

En cuanto a la proposición no de ley que hoy aprobamos se trata de dar un paso más para que el puerto de Alicante sea un entorno seguro en el que se pueda trabajar y convivir.
Y digo convivir porque quizá sea ese verbo el que mejor define la particular situación del puerto de Alicante.
Puerto de Alicante es un puerto urbano, como decían otros compañeros, con una cercanía, con una gran cercanía al núcleo poblacional.
El puerto está a menos de 800 metros de barrios del centro y el sur de la ciudad.
Sorprende también la cercanía de varios de varios centros educativos, como el Mare Nostrum, a 70 metros, o el Babel, apenas a 25.
También el puerto linda con dos desaladoras que abastecen la propia ciudad de Alicante, Elche y Santa Pola y, además, es un puerto que se localiza en el borde del área marina protegida por la Unión Europea, el LIC de Tabarca de la Red Natura 2000, con 14.
000 hectáreas de espacio natural protegido.

También, como Sol decía en su comparecencia, la actividad del puerto debe ser compatible con el disfrute de las playas alicantinas, como la de San Gabriel, que actualmente ya están cerradas al baño por la mala calidad de sus aguas.

En definitiva, esta propuesta recoge la petición de las vecinas que hacían referencia al convenio que se firmó en 1995 por el Ayuntamiento de Alicante, la autoridad portuaria, el entonces Ministerio de Industria y Energía y la propia Generalitat, en la que se trasladaba, se decía la evidencia del cambio climático y la situación del puerto, la cercanía que tenía con la población, como argumentos principales para trasladar la planta de almacenamiento y destrucción que existía en su momento y que se quitó.
Por lo tanto, 25 años después es de justicia que una votación como ésta, que debería haber sido por unanimidad, repito, pero, bueno, al final creo que es de justicia para los alicantinos y alicantinas aprobar una PNL como ésta.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Rodríguez.

És el torn del Grup Popular.
Quan vullga, senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Bueno, pues precisamente por eso de queremos hechos, que es lo que nos piden desde las asociaciones vecinales, hemos querido introducir algo más a esta iniciativa que en principio era un acuerdo de estas Cortes, pero que no incluía aquello que es necesario para garantizar que esos usos, esa utilización de los espacios portuarios, sea otra distinta a la que se está debatiendo aquí, y por eso incluíamos ese punto que creemos que es fundamental, porque después de tantos años es verdad que no se ha hecho todavía, que ese es el cambio, esa modificación, del Plan de utilización de espacios portuarios y Plan especial del puerto de Alicante.

Dicho esto, quería también incidir mucho en por qué apoyamos esto.
Al final es un respeto a la autonomía local, que lo que ha decidido y lo que quieren impulsar y hacer es una industria tecnológica.
Se está trabajando de manera coordinada y de manera conjunta, tanto con la autoridad portuaria como con la Generalitat, para que Alicante sea un centro potente de industria tecnológica y utilizar los espacios portuarios para ello.
Y si lo que se pretende es eso, no tiene cabida este otro uso, que además también, conforme a ese convenio de 1995, que indicaba que en el futuro no se deberían de instalar, no debería de haber instalaciones de almacenamiento y distribución de productos petrolíferos, pues precisamente, conforme a ese convenio que se ha citado aquí anteriormente y por el impulso que están dando las administraciones actuantes y afectadas en la ciudad de Alicante respecto del puerto de Alicante, de potenciar esa industria tecnológica, consideramos y creemos que este apoyo a la ciudadanía de Alicante, a lo que ellos piensan, a que la situación del puerto de Alicante dentro prácticamente de la ciudad y a la posibilidad de esos otros, esas otras actividades que pueden poner en valor mucho más a la ciudad de Alicante, pues llegar a este acuerdo y poder encauzarlo en el sentido de que sí que hace falta ese cambio, esa modificación del plan de utilización de espacios portuarios, porque sin esa modificación es verdad que cabe la legalidad de que lleguen a implantarse o por lo menos se alargue mucho en el tiempo la implantación de este, de este tipo de instalaciones.
Y por eso creemos que es fundamental esos hechos y esa modificación del Plan de utilización de espacios portuarios del puerto de Alicante.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

I per concloure, té la paraula la senyora Martín, per part del Grup Parlamentari Socialista.
Quan vullga.

La senyora Martín Pérez:

Gracias, presidente.

Por supuesto que daremos apoyo a esta resolución porque desde mi grupo coincidimos con usted en que estamos ante un momento clave para nuestras infraestructuras de interés general, como son, en este caso, los puertos del Estado, y que ellos deben adecuarse a los Objetivos de desarrollo sostenible y, concretamente, a la agenda 2030.

Nos encontramos inmersos en plena transición ecológica, y también afecta, como no podía ser menos, a nuestros puertos.
En este sentido tenemos trabajando ya, desde la Estrategia española de lucha contra el cambio climático y recientemente la Ley de cambio climático y transición energética.
Ambas afectan tanto a los puertos como al transporte marítimo y que en ellos se producen.

Por otro lado, aparte de ello, también tenemos que tener en cuenta el impacto social, es decir, las ciudades con puerto tienen que abordar su futuro de forma dialogada entre todas las partes, entre las diferentes administraciones locales, entre los diferentes órganos de participación ciudadana y, por supuesto, con los propios entes portuarios.

Llegados a este punto, el rechazo a este tipo de instalaciones a las que se refiere en este PNL es unánime, así lo fue en la corporación municipal de Alicante que, como ya saben, se pronunció de forma contraria a estas instalaciones.

Y es que, señorías, es cierto Alicante tiene que poder abordar de forma consensuada el modelo de puerto que quiere para su ciudad, pues los proyectos de estas grandes infraestructuras tienen que combinar la competitividad económica con la sostenibilidad, señorías, porque no está reñido ser sostenibles con ser competitivos y con el desarrollo económico.
Ese es el reto que tenemos nosotros como sociedad actualmente, conseguir conjugar estas dos variantes.

Y en esta línea, recientemente van actuaciones como la presentada por el presidente Puig hace pocas fechas, el que se presentó la segunda fase del Parque del mar, que aportará a Alicante 55.
000 metros cuadrados de zonas verdes situados entre la Casa del Mediterráneo y el apeadero de San Gabriel.
Por ello, señoría, nos parece una muy buena iniciativa y la apoyaremos desde mi grupo.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Martín.

I bé, acabat este punt, suspenem la comissió fins les 13 hores, 10 minuts, que serà quan més o menys acabe la constitució de la comissió del sector citrícola.
(Remors) 13:10 reprendrem la comissió.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 53 minuts)

(Es reprén la reunió a les 13 hores i 35 minuts)

Proposició no de llei sobre mesures de suport per a salvar el poblat marítim de la Torre de la Sal a Cabanes (Castelló), presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 36.
546, BOCV número 172)

El senyor president:

Després de la constitució de les altres comissions, passem al punt cinqué: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre mesures de suport per a salvar al poblat marítim de Torre la Sal, a Cabanes, Castelló, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos.

Aquesta PNL té tres esmenes: dos del grup Socialista, una del grup Popular.
Ha arribat a aquesta taula, a aquesta mesa, una transaccional en la qual estan d'acord els grups proposant i esmenants i pareix que hi ha unanimitat.
En qualsevol cas, procedim a la votació i, després, faríem un torn de posicionament de cada grup de dos, tres minuts; no sé si han pactat el (veus)…, tres minuts, perfecte.

Bé, passem a la votació.
Vots a favor de la transaccional?
Unanimitat.
Molt bé.

I bé, doncs, comencem per la diputada no adscrita, la senyora Serna.
Quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Bien, esta PNL, pues, desde luego, la enmienda transaccional que se ha incorporado pienso que complementa muy bien lo que era la PNL original del grupo Ciudadanos y, bueno, además, porque también incorpora lo que proponía el grupo parlamentario del Partido Popular de que la solución a este tipo de problemas…, porque, claro, el de Torre la Sal no es el único, en la Comunidad Valenciana existen otros poblados en estas condiciones.
Entonces, esa modificación de la Ley de costas podría ser lo que realmente fuera la medida más adecuada para proteger este tipo de poblados.

Bueno, Torre la Sal es un poblado que en su origen era pesquero, pues tiene más de cien años de antigüedad y cuatro generaciones han pasado por allí.
En su momento, pues, la costa, lo que era la playa, estaba más lejos y, bueno, pues, claro, en principio, todas estas casas son legales, están en terrenos privados, tienen sus certificados de propiedad.

Y, bueno, en realidad ya la PNL, pues, la hubiera aprobado, pero, con esta enmienda que se ha añadido, esta enmienda transaccional, pienso que se mejora muchísimo y que la complementa mucho.

Desde luego, pues el voto, como ya le hemos dicho, es a favor y esa es mi explicación.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

És el torn del Grup Unides Podem.
Senyora Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Sí, gràcies, president.

Bé, gràcies als grups que han arribat a un acord en aquesta transaccional que ens presenten i en la qual hem donat suport a les demandes dels habitants de Torre la Sal i als propietaris de les cases, que, naturalment, es troben molt preocupats enfront de l'amenaça que el ministeri va fer fa uns mesos, però que cal recordar que aquesta història té ja quaranta-cinc anys, que no és una cosa que ara.
És evident que això no soluciona el problema de la preocupació dels habitants, però sí que el ministeri té una problemàtica en este tros de costa, com la té en molts altres llocs de la costa valenciana i de la costa mediterrània, que fa quaranta-cinc anys era deguda a unes raons i hui en dia són encara molt més greus estes raons i és que és claríssim que hi ha un fenomen de pujada del nivell del mar Mediterrani en tot arreu i dels oceans en el planeta, degut al canvi climàtic, amb la qual cosa l'amenaça real d'aquesta població i d'altres està ahí.

El fet que aquesta iniciativa el que proposa, sobretot, és que s'establisca un diàleg, que és molt necessari, entre la població, l'ajuntament i el ministeri estem, evidentment, com no podia ser d'una altra manera, més que a favor.
I també entenem que cal trobar una forma de protecció per al que és el nostre patrimoni cultural, en particular per a Torre la Sal.

Aleshores, nosaltres hem volgut recolzar esta iniciativa, però volem posar l'accent en la situació conflictiva que es patix, no sols en este indret tan conegut i bonic, m'atrevisc a dir, de la costa de Castelló, sinó que, per desgràcia, es repetix en molts altres llocs.
I la pregunta que ens posem, ens fem, com a classe política, és quin és el nostre deure enfront d'una situació que, a llarg termini i a mitjà termini, per desgràcia, es veu amenaçada pel que és la realitat de la natura.
Amb la qual cosa, bé, volem recolzar amb esta iniciativa les demandes de les famílies que habiten estes cases, però, al mateix temps, recordar les obligacions de la classe política i de l'administració central enfront de protegir també la costa i les poblacions que les hi habiten.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

És el torn del grup Vox.
Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Buenos días.

Muchas gracias, presidente.

Gracias también a los grupos proponentes y que han enmendado la iniciativa.

Consideramos que nos trae un problema ya repetido en diferentes lugares de nuestro litoral.
Efectivamente, algo falla.
Hay que buscar una solución, a nivel nacional, para este tipo de peculiares poblados de todo el litoral mediterráneo español.
Estamos hablando de construcciones anteriores, además, a la Ley de costas; construcciones consolidadas, con un paseo marítimo construido por el ministerio en su día, edificaciones que se encontraban ya contempladas en el Plan general de ordenación urbana de 1983 como suelo urbano.

En fin, en este poblado existen muchas primeras residencias y alguna segunda residencia.
Entendemos que las administraciones públicas, en cualquier caso, deben facilitar el acceso a la vivienda.
No se puede echar a personas que viven en sus casas y, en cualquier caso, habría que ofrecerles una indemnización suficiente para adquirir otra vivienda.
Pero, vamos, aquí el problema es otro, es la conservación también de este peculiar poblado.

En definitiva, no podemos hacer como si nunca hubiera sido urbano.
Sus propietarios no han cometido ninguna irregularidad.
Si, de acuerdo con la Ley de costas, podría no mantenerse la propiedad, quizá habría que plantearse modificar esta ley y no necesariamente debe suponer la demolición de las edificaciones, pudiéndose incluso proteger con alguna de las figuras que aquí se plantean.

Es necesario escuchar a los vecinos, permitirles poder defender sus intereses.
Nunca han cometido una ilegalidad.
Estas edificaciones fueron construidas legalmente y, luego, reconocidas y avaladas.
Si lo que pretendemos con esta iniciativa es provocar el diálogo, proteger de alguna manera este peculiar poblado, adelante.
Hemos visto en varias ocasiones como la Ley de costas genera problemas que se deberían considerar.

Desde el Grupo Parlamentario Vox, apoyamos esta iniciativa.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

És el temps del grup Ciudadanos.
Quan vullga, senyor…

El senyor Del Pozo Querol:

Sí.
Muchas gracias, señor presidente.

Desde Ciudadanos, desde el Grupo Parlamentario Ciudadanos quisimos proponer una serie de medidas para salvar, en este caso, apoyar al poblado marítimo de Torre la Sal, en Cabanes, Castellón.
Y hoy estamos aquí, en esta cámara, debatiendo sobre ello.
Y estamos contentos de haber llegado a un acuerdo, tanto con el Partido Popular como con el Partido Socialista, en establecer una serie de medidas para ayudar al poblado marítimo de Torre la Sal y también contentos y agradecer al resto de grupos parlamentarios el apoyo, el apoyo unánime hacia el pueblo de Torre la Sal, de Cabanes, Castellón.

Y, ¿por qué presentamos esas medidas?
Pues, a raíz de la comunicación del ministerio, en donde quería cometer una barbaridad y es el quedarse con estas casas, con las casas de Torre la Sal, sin pagar ni un duro a sus propietarios y, encima, haciéndoles pagar el derrumbe.
Una auténtica barbaridad.

Pero, después, otra barbaridad que cometió el ministerio es otorgándoles un mínimo plazo de alegaciones y, encima, sin proporcionarles la información requerida, que a día de hoy continúan sin contar con la información completa de este expediente que ya lleva muchos años tramitándose.
Por eso, hemos pedido que se les proporcione a los vecinos de Torre la Sal toda la información necesaria para tener una buena defensa de cara a la administración estatal.

Como también nos parece una barbaridad que, en este caso, el estado se base en unos deslindes, tanto de los años setenta como de los años noventa, que no fueron formalmente aprobados como correspondía, con órdenes ministeriales aprobadas y así como sus publicaciones en los diarios o boletines oficiales.

Como también nos parece increíble que, cuando en los años noventa, en este caso, el estado le construyó un paseo marítimo a este núcleo urbano, pues, no acepten que ese paseo marítimo realmente la gran mayoría de ocasiones se considera ya que establece un deslinde entre lo privado y el dominio público marítimo-terrestre.

Pero también nos parece una barbaridad que el estado no tenga en cuenta el registro de la propiedad.
Todos estos propietarios tienen escrituras públicas e inscritas en el registro de la propiedad sin ninguna afección que indique que haya anotaciones a favor del estado.
Es decir, estamos hablando de viviendas privadas y no de concesiones públicas.

Y nos parece también que no se tenga en cuenta que el Ayuntamiento de Cabanes siempre ha reconocido estas viviendas como privadas, siempre.
Hay propietarios que tienen recibos de impuestos desde los años cincuenta, han pagado impuestos desde siempre.

Y, luego, también nos parece que, cuando en los años ochenta el Ayuntamiento de Cabanes subastó la segunda línea de playa de Torre la Sal, pues, se debe de tener en cuenta que el propio ayuntamiento ya subastó esos terrenos para que los vecinos de Torre la Sal, Cabanes, construyeran esas casas y el estado tampoco no tiene en cuenta ese hecho.

Por tanto, quiero mencionar que es muy importante que protejamos estas viviendas, que son patrimonio cultural valenciano, que representan las viviendas del Mediterráneo.
Y, desde aquí, quiero mandar todo nuestro apoyo a los vecinos de Torre la Sal, que estamos con vosotros, por la legalidad de las viviendas, porque son vuestras y no del estado, y porque se reconozca que vuestras viviendas forman parte del patrimonio cultural valenciano y, por tanto, tienen que tener una especial protección por tratarse de casas típicas mediterráneas.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor del Pozo.

És el torn del grup Compromís.
Senyora Ferrer, quan vullga.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, president.

Bé, des del nostre grup parlamentari hem donat suport a aquesta iniciativa en la seua redacció transaccional.
Entenem que és una qüestió de justícia que les persones afectades siguen escoltades per l'administració, que siguen tingudes en compte i que l'aplicació de la llei es faça d'una manera proporcionada per a, realment, ser eficaç.

Ací es dona una situació en què es veu una certa inseguretat jurídica.
El contingut d'aquesta iniciativa, que hui hem aprovat, està molt en la línia de la declaració institucional que en el seu moment va aprovar la diputació de Castelló i també que es torna a posar sobre la taula el problema del nostre litoral, de les zones amb urbanització consolidada des de fa molts anys en el nostre litoral, que presenten una vulnerabilitat davant els efectes del canvi climàtic.
I això també una qüestió que està sobre la taula, que ja en la cartografia que fa pocs mesos va mostrar la Generalitat Valenciana, la cartografia d'afecció del litoral com a conseqüència del canvi climàtic, mostra eixa gran vulnerabilitat i que considerem que aquestes qüestions s'han d'abordar des del diàleg, amb sensibilitat, tant pel que representa com a patrimoni de les persones físiques que viuen en aquestes cases com també en relació amb què significa des del punt de vista del paisatge.

Per tant, no podem fer una altra cosa que donar suport a aquesta iniciativa, que va en la línia de buscar solucions, d'acompanyar la resolució o la gestió d'aquesta situació i que és un exemple que segurament també pot ser objecte d'una comissió que acabem de constituir fa uns minuts de prevenció de riscos derivats dels forts temporals, una comissió d'estudi ací, a les Corts, que segurament haurà d'abordar situacions que es multipliquen al llarg del nostre territori, com la que afecta a Torre la Sal.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

És el torn del grup Popular.
Quan vullga, senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

A propuesta del Partido Popular, del grupo municipal Popular en Cabanes, aprobaron por unanimidad manifestar el apoyo de dicho ayuntamiento a cualquier proposición de ley que se formulara en las Cortes Generales para modificar la vigente Ley 22/1988, del 28 de julio, de costas, dirigida a reconocer las particularidades de núcleos urbanos costeros como el de Torre de la Sal y permitir su pervivencia fuera del ámbito del dominio público marítimo terrestre.

En aras precisamente a eso, a que conocemos la situación tanto de Torre de la Sal como de otros municipios que se encuentran en una situación similar, pero manteniendo, no como en otras ocasiones que hemos querido hablar de un tema concreto y otros grupos parlamentarios han decidido que ese tema en concreto, y también hablando de costa, trajimos un tema de Tavernes de la Valldigna y se dijo que eso se tenía que aplicar a todos, en este caso nosotros sí que hemos respetado que fuera sobre Torre de la Sal y, así, hemos llegado al acuerdo.

Quería agradecer el trabajo hecho por dos senadores del Partido Popular, Salomé Pradas y Vicente Martínez, también Óscar Clavell, diputado en el Congreso, también Marta Barrachina, presidenta provincial del PP, que se han reunido en numerosas ocasiones con los vecinos de Torre de la Sal y que les acompañaron en las manifestaciones que hubieron en las que se decía: «España no es una democracia si usurpa la propiedad privada», «Gobierno de España, abuso de poder», «No al derribo de Torre de la Sal», «Torre de la Sal no está en venta», «Quinta generación -haciendo alusión a que ya son cinco generaciones las que llevan viviendo allí-, no a la demolición», «Ministra Ribera, ¿te quitamos tu casa?
, ¿por qué quieres derribar la nuestra?
», «De Torre de la Sal no nos sacarán», «La propiedad privada es sagrada», «No al deslinde ilegal de Torre de la Sal», «Amenazar, acosar y derribar, ¿eso es democracia?
»

Con todas estas frases se manifestaban los vecinos precisamente porque están hartos de vivir en una incertidumbre y no saber qué va a pasar con sus viviendas, con su vida.
Y precisamente por eso celebro el acuerdo al que hemos llegado, porque es verdad que, teniendo una base que todos apoyamos, la realidad es que sin una modificación, incluso con una figura de protección que venga por parte de la Generalitat o por parte de la Administración local, del propio ayuntamiento sobre Torre de la Sal, es verdad que sin una modificación de la ley de costas, no vamos a solucionar el problema, y es necesaria esa modificación de la ley de costas.

En el Senado se ha planteado por parte del Partido Popular una propuesta que esperemos salga adelante y que, al fin y al cabo, sí que se modifique la ley de costas en el sentido de proteger este tipo de núcleos de población y, en concreto, hablamos aquí de Torre de la Sal en Cabanes, Castellón.
Y celebro que hayamos llegado a ese acuerdo y esperemos que se solucione lo antes posible.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

Per a concloure té la paraula el senyor Gil, del Grup Socialista.
Quan vullga.

El senyor Gil García:

Moltes gràcies, senyor president.

Diguem-ne que el l'episodi d'aquesta PNL té els seus inicis justament quan també nosaltres vam presentar fa cinc o sis mesos una altra que pretenia també certa protecció al poblat.
El que passa és que la proposició de llei que ha donat peu a arribar a un acord estava desfasada ja en el moment procedimental.

Però el que el que voldria destacar és que, en primer lloc, les Corts, i per unanimitat, ens posem al costat del poble de Cabanes i del seu poblat de Torre de la Sal, com ha fet el propi ajuntament, com ha fet la Diputació de Castelló, i sabem que açò no soluciona el problema de tota la costa, però sí que era un problema candent, un problema de hui per hui i consideràvem que ens devíem posicionar en aquesta opció.

Sí que és veritat també, i no vaig a retraure quin ha sigut el procés històric, però sí que hi ha algo que voldria destacar des de la perspectiva urbanística, que sí que és estrany que en este expedient l'Ajuntament de Cabanes en l'any 1989 va aprovar un pla general d'ordenació urbana i en eixa comissió de l'antic MOPU estava present, com havia de ser, l'advocacia de l'estat i no van impugnar el fet de tindre el pla general d'ordenació urbana quan se considerava eixe poblat en suelo urbano.

Per tant, és algo que jo crec que l'estat ha de resoldre, perquè ahí no va estar a l'alçada de les circumstàncies, en el sentit que si participa en una comissió territorial en la qual està aprovant-se algo que consideren que no és regular, haurien d'haver-se posicionat en aquell moment.

En conseqüència, els veïns, els propietaris d'aquelles vivendes considerem que no deuríem passar per esta incertesa i, per tant, d'ahí la possibilitat de constituir eixa taula d'informació negociada entre ajuntament, veïns i el propi ministeri.

Quant a la protecció de les cases per part de la Generalitat, hem fet un redactat que s'adequa a la realitat, diguem-ne, legal, en el sentit que si propiciàvem que la Generalitat haguera de prendre una decisió quant a la protecció cultural o urbanística és més complicat si no se fa després d'algo que haja fet prèviament l'Ajuntament de Cabanes.

Aleshores, entenc que aquesta redacció obri la porta que l'Ajuntament de Cabanes prenga una decisió al respecte i que després la pròpia Generalitat, amb la paraula del president, com va fer palés en el propi poblat de Cabanes, prenga una decisió favorable als veïns de Torre de la Sal.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gil.

Hem acabat este punt.

El senyor president:

Passaríem al següent.

Des de la mesa fem una xicoteta…, una proposta de canvi de l'ordre del dia, només en el sentit que com tenim dos pronunciaments al final, i normalment no es fa debat als pronunciaments, proposaria fer la votació d'eixos dos punts i després passar a l'últim que ens queda, que pareix que també hi ha acord.
(Veus) El pronunciament.
Hi ha dos pronunciaments.
(Veus)

Repito, ningún inconveniente por hacer esa pequeña alteración del orden del día.

Pasamos a la votación de los dos pronunciamientos en los que no va a haber intervenciones, como es habitual, y ya está.

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença del senyor Carlos Ferris Gil, president de la Federació d'Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana (FEMECV), per a exposar els estudis sobre l'impacte socioeconòmic dels esports de muntanya, com també els estudis sobre la regulació i l'ordenació consensuada dels esports de muntanya en espais naturals i rurals, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 37.
511)

El senyor president:

El punt 7 és el pronunciament de la comissió sobre la compareixença del senyor Carlos Ferris Gil, president de la Federació d'Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana, per a exposar els estudis sobre l'impacte socioeconòmic dels esports de muntanya, com també els estudis sobre la regulació i ordenació consensuada dels esports de muntanya en espais naturals i rurals, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
Unanimitat.
Perfecte.

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença del comissionat del pla Vega Renhace del Consell, senyor Antonio Alonso, per a informar de l'estat de les actuacions dutes a terme com també del grau de compliment dels objectius i projectes adscrits al pla Vega Renhace a la comarca del Baix Segura, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 40.
934, amb correcció d'errades RE número 41.
187)

El senyor president:

El punt 8 és el pronunciament de la comissió sobre la compareixença del comissionat del pla Vega Renhace del Consell, senyor Antonio Alonso, per a informar de l'estat de les actuacions dutes a terme com també del grau de compliment dels objectius i projectes adscrits al pla Vega Renhace a la comarca del Baix Segura, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
Vots a favor de la proposta?
Unanimitat.
Molt bé.

Proposició no de llei sobre la modificació dels cabals establits com a mínims al riu Millars, aigües avall de la presa de Cirat, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 40.
651, BOCV número 190)

El senyor president:

I ara sí, passaríem al punt 6, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la modificació dels cabals establits com a mínims al riu Millars, aigües avall de la presa de Cirat, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Aquest punt té esmena del grup Popular.
I hi ha presentada en esta mesa una transaccional al respecte?
Ah!
No, val.
(Algú diu: «Es de adición») Com és una esmena d'addició i va ser incorporada la proposta original, els portaveus han decidit fer un debat, un posicionament dels grups només.
Per tant, votarem la proposta amb l'esmena addicionada i després farem un posicionament de menor a major.
Vots a favor de la proposta?
Unanimitat.
Perfecte.

I passem al posicionament dels diferents grups.

Té la paraula la senyora Serna.
Quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Estábamos hablando de que se pretendía modificar este caudal ecológico a partir de lo que es la presa de Cirat, con lo que ya, más o menos, quedaba claro que esto iba a afectar muy gravemente a la zona de los municipios que forman parte de la Mancomunidad del Alto Mijares.

Estamos hablando de una mancomunidad que consta de ocho municipios.
El mayor de ellos, Montanejos, tiene poco más de quinientos habitantes y el resto de poblaciones no tienen más de trescientos.

Estamos hablando de zonas de la Comunidad Valenciana que, si no tienen unos medios de subsistencia adecuados, pueden estar condenados a desaparecer.

Por eso que se haya aprobado esta medida por unanimidad me parece una cosa muy, muy, muy razonable y que agradezco, porque es realmente la zona de…, imagino que los diputados aquí presentes conocerán la zona, pues Montanejos es quizá el pueblo más conocido, pero otros muchos, como son Arañuel o Cirat, dependen básicamente del turismo.

Con esta modificación que se pretendía de los caudales ecológicos, muchas de las zonas de baño prácticamente desaparecerían, además de que se modificaría la calidad del agua.
Se hablaba de una bajada de la temperatura que podría ser de hasta 13 grados.
Y precisamente eso para la zona de Montanejos, que es la que tiene las aguas termales, sería acabar con este municipio.
En esta zona de Montanejos uno puede ir a bañarse incluso en el mes de diciembre.
Uno se puede bañar en el río perfectamente.

Así que me parece muy bien que se haya aprobado esta medida, esta PNL con la enmienda del grupo Popular incorporada y nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

És el temps del grup Vox, senyor Aguirre.
(Algú diu: «No»)

Ah!
Unides Podem.
Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Agraïm al Grup Socialista per portar esta iniciativa ampliada amb una esmena d'addició pel grup Popular i portar la preocupació de la població de tota una comarca, jo diria, de l'Alt Palància en què una part important de l'economia passa al voltant del riu Millars i, en particular, de les platges i la font en Montanejos.

Aleshores, sabem, som conscients que els cabals mínims establits ara mateix deixen a Montanejos una configuració de platges del riu molt diferent a la que tenia i amenaça de manera fortíssima eixa economia local que és representada pel turisme i que no sols perjudica Montanejos, com deia, sinó la gent de la zona, de tota la comarca que treballa allí.

És cert que tant el municipi com la població estan queixant-se des de fa prou de temps pel plantejament de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer i que estan demanant una consideració especial, perquè en una zona com aquesta, en la qual hi ha poques oportunitats de treball molta de la gent de Caudiel, de Jérica i, fins i tot, de Mora de Rubielos que van a treballar a Montanejos veuen amenaçades els seus ingressos pel turisme.
Per no parlar de la saturació de la gent en les platges, perquè si desapareixen, també hi haurà un problema perquè la gent s'acumularà en altres llocs.

Volem agrair també a alguns col·lectius com la Fundació Nova Cultura de l'Aigua que varen organitzar a Cirat en el mes de setembre un taller didàctic i una trobada participativa, AEMS-Ríos con Vida, Centro Ibérico de Restauració Fluvial i la Fundació Nova Cultura de l'Aigua, que estan preocupant-se, que estan mobilitzant la població, no sols perquè és el futur econòmic de la comarca, sinó també el futur ecològic d'un sistema fluvial com és el riu Mijares, que és un riu que també viu una situació d'amenaça per la realitat del canvi climàtic en què vivim i amb la qual cosa, doncs, la mobilització social sempre ens ajuda, com dic sempre, a veure la lluna darrere del dit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

Ara, sí, és el temps del grup Vox.

Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Gracias a los proponentes, porque realmente esta es una iniciativa que nos hace visitar el interior de la Comunidad Valenciana en unas zonas donde el turismo de interior es prácticamente lo único que les queda, y precisamente la fijación de caudales ecológicos podría tener repercusiones muy negativas sobre ese turismo de interior.

El problema es que la fijación de los caudales ecológicos se hace con un método fijado en una instrucción, la de planificación hidrológica, que fija una horquilla amplia para la determinación de estos caudales; pero, en las sucesivas revisiones de los planes que se hacen cada seis años no se comprueba si los caudales ecológicos fijados han tenido o no un efecto real sobre el medio ambiente, de forma que se fija con una instrucción pero no se tiene en cuenta el efecto real sobre el medio.

Desde Vox entendemos que se hace necesario una revisión en el método del cálculo de los caudales ecológicos que permita compatibilizar la protección ambiental con las necesidades económicas y sociales de las personas que viven en la zona.
Y es que, efectivamente, la fijación de un caudal ecológico en Cirat afecta a la playa de Montanejos.

En esta iniciativa, por una parte, parece que da a entender que la Confederación Hidrográfica del Júcar está de acuerdo y, luego, a la vez, solicita después que la tengan en cuenta en las conclusiones; pero, bueno, entendemos que la Confederación Hidrográfica del Júcar vería con muy buenos ojos esta iniciativa.
Pero ¿cómo hacemos posible esta iniciativa con las exigencias de la instrucción de la planificación hidrológica?
Este es el problema, pero la solución es cuestión de cambiar de instrucción o de interpretarla.

Desde el grupo parlamentario Vox vamos a apoyar esta iniciativa, la hemos apoyado y estamos por la labor de apoyar el turismo de interior, especialmente cuando en zonas como esta se hace bien, y prácticamente es lo único que les queda.

Sí queremos poner de manifiesto la falta de sensibilidad social de quien propone ese caudal ecológico resaltando que, de hecho, el tramo de la presa de Cirat está fuertemente modificado por el hombre y procede darle un tratamiento especial para permitir la actividad económica y social para que, con el mantenimiento de los medios de vida de la zona, se consiga frenar el despoblamiento interior de Castellón.
Además, la calidad del agua de Montanejos es excelente, y tradicionalmente la Confederación Hidrográfica del Júcar ha explotado el embalse de Arenós para no afectar a la Fuente de los Baños en coordinación con la explotación por parte de Iberdrola del salto de Cirat.
¿Por qué cambiar algo que funciona, permite que la gente viva y disfrute de un entorno natural magnífico?

La España rural, señorías, necesita medidas que garanticen la persistencia y el crecimiento de un modo de vida crucial para la nación.
Es de vital importancia defender el mundo rural y sus tradiciones, lo que también pasa por la conservación y restauración de los bienes culturales y ecológicos, que lo son de todos los españoles.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

És el torn del grup Ciudadanos.

Senyor del Pozo, quan vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, senyor president.

Vull agrair al senyor Gil, representant del Grup Parlamentari Socialista, la presentació d'aquesta iniciativa, i també agrair l'esmena de la senyora Díaz, del Partit Popular.

El senyor Gil i jo compartim província i sabem perfectament de les seues necessitats, i en aquesta ocasió el recolzament a aquesta iniciativa és molt necessari per a la província de Castelló perquè està en joc el nostre interior.
Qui de la província de Castelló no ha pujat a Montanejos per a banyar-se a la Font dels Banys?
Vosté, senyor Gil, sap que això és una senya d'identitat per a tots els castellonencs, i pensar que mai tornarem a banyar-nos en el riu Millars doncs seria un fet molt dur; es perdria part de la nostra història, es perdria un recurs econòmic importantíssim per al nostre turisme rural, un recurs que lluita contra la despoblació en la província de Castelló.
A més, cal tindre en compte els possibles efectes negatius que es podrien ocasionar en el medi ambient en el territori de l'Alt Millars.
I tot açò perquè es vol incrementar per tres el cabal ecològic de les aigües de baix de la presa de Cirat.

Em resulta increïble que es vullga pujar aquest cabal ecològic quan no és necessari, quan els informes tècnics no avalen aquesta decisió.
Està clar que parlem d'una decisió política per part del Govern d'Espanya que en aquests moments ostenten vostés, Partit Socialista i Podem, sorprenentment els mateixos partits que governen també a la Comunitat Valenciana; però no és l'única decisió per part del Govern d'Espanya en matèria d'aigua que maltracta els valencians, també hem de patir la reducció del transvasament Tajo-Segura.

Miren, senyories del Botànic, reclamen als seus partits a Madrid que deixen d'aplicar les ideologies a les polítiques d'aigua, sols apliquen criteris tècnics en les seues decisions.
En Ciutadans tenim clar que l'aigua és un bé que pertany a tots els espanyols, i entre tots hem de ser solidaris en repartir aquest recurs tan important.
Sempre, sempre s'han de prendre decisions sota criteris tècnics, no per capritxos polítics.

Per això, en aquesta ocasió estem a la província de Castelló, estem amb la comarca de l'Alt Millars, defendrem sempre una reducció del cabal ecològic per criteris tècnics, però no una reducció sense justificació que pot tindre unes conseqüències molt negatives per a la comarca de l'Alt Millars i, per tant, per a la província de Castelló.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

És el torn del grup Compromís.

Senyora Ferrer, quan vullga.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies, president.

Bé, nosaltres ens hem posicionat a favor d'aquesta iniciativa perquè entenem que cal tindre en consideració que estem parlant d'una massa d'aigua molt modificada.
Producte d'eixa modificació feta fa ja molt de temps es pot gaudir d'eixa zona de bany, Fuente de los Baños, que dona lloc a una situació, a un ecosistema d'alt valor en el qual, a més a més, hi ha una sèrie d'usos vinculats que entenem que s'han de poder compatibilitzar amb la millora de la situació ecològica del riu en tot el seu recorregut.
Per tant, considerem que és una situació excepcional.

La normativa de planificació hidrològica permet tractar les excepcions de manera excepcional, una vegada corroborada la situació, i crec que en eixa línia és en la qual se plantegen tant aquesta iniciativa que aprovem hui en les Corts, com les al·legacions que ha fet l'Ajuntament de Montanejos, com la declaració institucional de la Diputació de Castelló, que està en preparació per part dels quatre grups.
Tant Compromís, Partit Socialista, Partit Popular i Ciutadans van en eixa línia de compatibilitzar la preservació d'aquesta zona de de banys termals amb la millora de la situació ecològica de tot el riu Millars des del seu naixement fins a la seua desembocadura.

Per tant, considerem que en tractar-se d'una situació excepcional, d'eixa manera ha de considerar-se dins de la planificació hidrològica, i a espai amb la planificació hidrològica!
, amb el Pla hidrològic de conca, per a tindre eixa sensibilitat territorial amb aquesta situació concreta que permeta continuar gaudint d'aquesta zona de bany, zona protegida de bany, com de la mateixa millora en el seu conjunt del riu Millars.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

Ara, el sector del grup Popular.

Senyora Díaz, quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Y gracias, señor Gil, por admitir nuestra enmienda a su propuesta, que está claro que viene porque el alcalde de Montanejos está muy preocupado inicialmente, ¿no?
Luego, claro, la repercusión que tiene esta decisión ya no solo en la provincia de Castellón, sino en toda la Comunidad Valenciana, es importante porque no solo se van a bañar ahí los vecinos de la provincia de Castellón, también los de Alicante, hasta allí llegamos, y, claro, tiene su repercusión.
Pero es que hablar de caudales ecológicos de los ríos de España no es tema baladí, es importante y es una cuestión que puede llegar, incluso acabar con trasvases que son fundamentales, puede llegar a acabar con huertas, puede llegar a acabar con ecoturismos, con una economía rural, puede llegar a imposibilitar la viabilidad y existencia de municipios rurales, como es el caso que nos ocupa, y por eso hay que ir siempre con cautela con este tema, hay que ir conociendo todo el territorio, cosa que parece que aquí falla cuando se pone sobre la mesa una norma o una forma de aumentar los caudales ecológicos de manera generalizada.
Las consecuencias pueden ser muy graves, y me alegra ver que el Partido Socialista viene aquí con una propuesta en ese sentido de que los caudales ecológicos, y que además apoya Podemos y Compromís, en el sentido de que los caudales ecológicos, el aumento de los caudales ecológicos no siempre es positivo, es que puede llegar hasta acabar con nuestra biodiversidad y ser contraproducente, medioambientalmente hablando.

Por eso, bueno, diciendo que estábamos de acuerdo con todo lo que se dice en la propuesta, sí que queríamos añadir que, dado que para conocer ese territorio se da la posibilidad siempre, por parte de las administraciones que llevan a cabo los trámites, de una información pública para presentar esas alegaciones, ahora estamos en plazo de presentar alegaciones y lo lógico no es solo decir: vamos a trasladar o instar al Consell a que traslade todas estas consecuencias o estos acuerdos que se tengan con el ayuntamiento, o con la diputación, sino, vamos a hacerlo de una manera formal, hay que presentar alegaciones, hay que presentar alegaciones al plan hidrológico, a la propuesta del Plan Hidrológico del Júcar, para que el Consell, el Gobierno de España las tenga en consideración y las acepte, y esos caudales ecológicos que finalmente se lleguen a aprobar no dañen la estabilidad, la conservación de la Fuente de los Baños, entre otras cosas.

¡Ojalá!
pasará también en otras circunstancias y se tuviese también en consideración lo perjudicial que puede llegar a ser el aumento de caudales ecológicos, por ejemplo, en el sur de la Comunidad Valenciana, en la provincia de Alicante.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Díaz.

I, per a concloure, senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Permítanme, en primer lugar, que les traslade la felicitación por parte del alcalde y del Ayuntamiento de Montanejos que le he trasladado el resultado de la votación y que, como pueden imaginarse, pues, bueno, está absolutamente complacido.
Varias consideraciones.

También les agradezco a todos los partidos políticos, independientemente de las puyas o puyazos que alguno no se ahorra nunca en decir, el apoyo a esta iniciativa.
Les voy a poner en contexto, ya se ha dicho algo al respecto.
Me van a permitir, también, que lo traslade desde lo más íntimo porque soy de allí, no del mismo Montanejos pero de la comarca del Alto Mijares.

3.
857 habitantes, 647 kilómetros cuadrados, es decir, una densidad inferior a seis habitantes por kilómetro cuadrado, hacen de esta comarca la más despoblada, excepto el Rincón de Ademuz, de toda la Comunitat Valenciana.
Por tanto, era un tema crucial.

750 camas regladas.
Es el municipio de interior de la Comunitat Valenciana con más plazas hoteleras y, por tanto, ni que decir tiene que pende de un hilo precisamente que se alterara esta imagen, esta imagen que la promociona la Diputación de Castellón, el Patronat de Turisme, Comunitat Valenciana, en las ferias internacionales.
La Fuente de los Baños es emblemática y conocida por sus propiedades desde 1863.

Y una cosa que también no se ha tenido en consideración con respecto a los caudales.
Se plantea la solución aguas abajo de la presa de Vallat, es decir, el tramo que se quiere que no se modifique precisamente es el que transcurre desde la presa de Cirat a la presa de Vallat.
A partir de ahí, evidentemente, el curso medio del Mijares perfectamente puede asumir un caudal mayor, ¿por dónde?
, pues precisamente por toda la arquitectura, por toda la estructura hidroeléctrica que tiene el Mijares.
El Mijares, les recuerdo que tiene siete centrales hidroeléctricas en la provincia de Castellón, y, por tanto, está dotado de canales que pueden perfectamente derivar y volver al curso natural el agua de ese caudal que se pretende llegue hasta el mar entre Almassora y Borriana.

Y yo ya casi, para finalizar, sí que hay algo que creo que también nos debe de reafirmar en que hemos hecho lo correcto, cuando les citó que en el esquema de temas importantes la propia Confederación Hidrográfica, en el anejo al proyecto de planificación, indica que el incremento de este caudal mínimo podría producir una afección a la zona de baños, situada a menos de tres kilómetros aguas abajo del embalse de Arenós, por lo que una alternativa consistiría en aportar caudales adicionales aguas abajo de este tramo a través de la infraestructura de Iberdrola.
Por lo tanto, yo creo que se pueden compatibilizar los intereses medioambientales y sobre todo también para esa zona los intereses económicos.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Doncs moltíssimes gràcies a totes i a tots.
Hem culminat l'ordre del dia i alcem la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 21 minuts)