Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 12 de febrer de 2004.
Comença la sessió a les 10 hores i 38 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 20.
Segona reunió.**

 

 

***Proposta de creació d'una Comissió Permanent no Legislativa de Polítiques de Joventut, sol·licitada pel Grup Parlamen-tari Socialista (RE número 2.
195 i 2.
437, BOCV número 10)***

 

**El senyor president:**

 

Bon dia, il·lustres diputades, il·lustres diputats.

La presidència accepta l'oferta de les Corts i declara obert el període de sessions.

Primer punto del orden del día: Propuesta de creación de una comisión permanente no legislativa de políticas de juventud, solicitada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el diputado don Eduardo Vicente.
Por favor.
*(Remors)*

Por favor, señores.
Don Eduardo.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

 

Buenos días.

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Proponemos a este Pleno la creación de una comisión permanente no legislativa relativa a las políticas de juventud que desarrolla la Generalitat Valenciana, una comisión a nuestro juicio necesaria, necesaria por varias razones.

En primer lugar, para acercar de una manera específica, y con un debate concreto, los problemas que aquejan a los jóvenes valencianos y trasladarlos así a nuestras instituciones de autogobierno.

Una comisión también que sirviera para que, por lo menos los grupos de la oposición que lo han hecho en innumerables ocasiones y que en innumerables ocasiones han contado con la negativa del grupo mayoritario, del Grupo Popular, trajera a esta Cámara la presencia de personas relevantes que, en el ámbito de la participación juvenil, están realizando todo de tipo de actividad y están manifestando su compromiso diario con la mejora de las condiciones de vida de la gente joven de esta comunidad.

Una comisión también, señoras y señores diputados, que sirviera para dignificar el papel de la juventud como colectivo social hoy en día.
Porque, evidentemente, a lo largo de estos años de gobierno del Partido Popular se ha apreciado que siempre que los jóvenes han protagonizado la protesta contra las acciones de gobierno del Partido Popular, cuando protestaban contra la Ley orgánica de universidades esos eran los que no estudiaban y constituían un lío en la calle, y en otras ocasiones han sido prácticamente los vagos y maleantes de esta sociedad por hacer "botellón".

Por lo tanto, era necesario también que cada vez que tuviéramos ocasión, frente a lo que plantea el Partido Popu-lar y su gobierno, que sitúa a la gente joven como, no sé, una especie de colectivo que, desde luego, no les baila el agua.
.
.
y, por lo tanto, se ven vilipendiados por los venablos que permanentemente ustedes les lanzan, señores del Partido Popular, cuando contestan sus acciones de gobierno.

Una comisión que sirva para abordar los problemas reales de los jóvenes de este país, problemas derivados de la temporalidad en el empleo, donde, según dice el propio Ins-tituto Nacional de Empleo, más del 90% de los contratos a jóvenes que se efectúan en esta comunidad son temporales.
Más del 90%.

Una realidad también de dificultades enormes en el acceso a la vivienda por parte de la población joven.
No hace falta subrayar que cualquier entidad autorizada en esta materia habla permanentemente del enorme esfuerzo que tiene que hacer la gente joven en este país para soportar el gasto en materia de vivienda.
Y precisamente cuando se habla de fomentar medios alternativos, es decir, fomentar el alquiler como medio de acceso a la vivienda más asequible, ustedes, en este último debate presupuestario, suprimen 200.
000 euros de las ayudas que habían previstas al alquiler para jóvenes en esta comunidad.

También una comisión que aborde realmente los problemas derivados de lo que tiene que ver con el ámbito educativo, con la educación, en definitiva, con la inversión en capital humano que tiene que hacer esta comunidad.
Si en el año 1996 el señor Aznar decía que esta era la mejor generación de jóvenes, la más preparada, algo tiene que haber pasado en los años de gobierno del PP para que la ministra Del Castillo diga que es la generación que más fracaso escolar presenta.
Algo ha pasado en estos años de gobierno para que los que eran los más preparados sean los que más fracasan en los estudios.
Hay que decir que la Generalitat Valen-ciana no concede, no acepta ni el 15% de las solicitudes que se efectúan de becas en nuestras universidades, aquellas que son para financiar los gastos de matrícula.

Pero toda comisión parlamentaria también se constituye, señorías, para fiscalizar precisamente, y en este caso, los instrumentos que ejecutan la política de juventud, para conocer, entre otras cosas, el anuncio que hizo la consellera de Bienestar Social en esta tribuna sobre la modificación de la Ley de participación juvenil.
Y en estos casos, cuando ustedes anuncian una modificación de una ley, es el dicho aquel de "virgencita que me quede como estoy", porque realmente haciendo uso implacable de su mayoría absoluta, el diálogo, el consenso y estas cosas no van realmente con ustedes.

Los instrumentos que pasaban hasta el momento, que supiéramos, por la ejecución del Pla Jove, por la ejecución del Plan de Juventud, el plan director de juventud de la política de la Generalitat.
Plan que, por otro lado, los propios directores generales encargados de su ejecución dicen que no cononocen ni las medidas concretas cuando les preguntamos en este Parlamento por ellas.
No hay compromisos presupuestarios, y aquello que se escribe en el Pla Jove y que ha sido fruto del interés de las entidades juveniles por decirles a ustedes: "estas son las prioridades", realmente ejercicio presupuestario tras ejercicio no se ve reflejado.
Al final, el Pla Jove, lo que era el documento director de la política de juventud como documento, ustedes lo usan menos que el código ético que ustedes, señores del PP, promulgan.
*(Remors)*

El Ivaj, en estos primeros compases de legislatura, no ha hecho políticamente nada más, más allá de la campaña de esquí, la campaña de esquí de invierno.
Hay que agradecer, en todo caso, que no se les haya ocurrido hacerla en julio.
Pero no se ha hecho nada más desde este organismo autónomo por mejorar no solamente la coordinación institucional para la ejecución del Pla Jove, y a cada ejercicio presupuestario que pasa, se despega de toda aquella actividad, de todo aquel programa que le resulta incómodo, como por ejemplo el caso del certamen Cinema Jove.
Un presupuesto que va a menos año tras año y ha dejado prácticamente al Ivaj como un organismo inerte.

Al menos cuando ustedes tenían que compartir el gobierno con Unión Valenciana, se preocupaban de que el socio nacido del pacto del pollo estuviera bien cuidado y el Ivaj tuvo más presupuesto que nunca.
No lo gastó adecuadamente, pero al menos, al menos, había alcanzado lo que considerábamos que tenía que ser, que año tras año este organismo autónomo tuviera más presupuestos y más capacidad.
De eso también queremos hablar en esa comisión de juventud, a la que, por cierto, me parece que ustedes se van a negar para su constitución.

Por primera vez, y aprovecho además que está la consellera De Miguel, desde el año 1989, en el que se constituye el organismo autónomo Institut Valencià de la Joventut, van a suprimir ustedes la representación que los grupos parlamentarios de esta Cámara habían tenido en el consell rector, es decir, el organismo encargado de dirigir la política de juventud de la Generalitat, porque no hay otro y porque en este consell rector se sentaban todos los departamentos del Gobierno Valenciano encargados de hacer algo en materia de juventud.

Pues bien, como les digo, por primera vez, desde la constitución de ese organismo, ustedes van a suprimir la representación parlamentaria que había en ese consejo rector.
Que hay que decir que tampoco se reunía y que, por lo tanto, ustedes lo reunían cuando les venía en gana, que más bien era nunca.
Y, por primera vez, los grupos parlamentario no se podrán sentar.
Por lo tanto, si a la no presencia de los grupos parlamentarios en el consell sector se suma ahora su negativa a constituir esta comisión de juventud, no hay un solo espacio institucional donde específicamente podamos hablar los grupos parlamentarios, que han sido elegidos para tal fin, de los problemas que aquejan a la juventud valenciana.

Era, como digo, el único espacio institucional que existía.
Y seguramente, y aprovecho que está la consellera De Miguel, sí que le quiero llamar la atención y hacerle ver, porque ella es quien tiene que firmar el decreto de esos nombramientos, que no permita la enésima payasada autoritaria en política de juventud y en la relación que está teniendo su director general con los grupos parlamentarios, con las entidades juveniles de este país, no permita cometer la enésima barbaridad para impedir simplemente que nos podamos sentar en una mesa con departamentos del Gobierno Valenciano, asociaciones juveniles, Gobierno y oposición a hablar de los problemas que realmente aquejan a la juventud de este país.

Por lo tanto, señores del PP, consumarán ustedes en esa estrategia permanente de idiotizar a esta sociedad, a que no haya debate, a que no haya aportación por parte de los grupos parlamentarios de cuestiones, como les he subrayado, importantes y que pensábamos que eran lo suficientemente serias para que hubiera un espacio específico de discusión en esta Cámara.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Vicente.

Tiene la palabra, para ejercer el derecho de turno en contra, la diputada señora Verónica Marcos.

 

**La senyora Marcos Puig:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Vicente, se nota que usted se quedó con las ganas de debatir en esta tribuna el presupuesto del Ivaj.
Eso tocaba en diciembre.
*(Protestes)* 

Señor Vicente, cuando concluyó la Junta de Síndicos, en la que su grupo propuso la creación de una comisión permanente no legislativa de políticas de juventud, y se me informó de esta propuesta del Partido Socialista, sinceramente no daba crédito.
No me podía creer que el partido que dio la espalda a los jóvenes que querían elaborar un plan que contemplaba políticas en las que se integraban iniciativas de todas las entidades juveniles de la Comunidad Valenciana, ese partido que huyó de la elaboración de un plan consensuado con representantes de todas las asociaciones juveniles, ese partido que hizo oídos sordos de todo lo que tenían que decir los jóvenes de esta comunidad, ese partido proponía crear una comisión de políticas de juventud.
En fin, señorías, entenderán ustedes que me sorprendiera.

Bien, señor Vicente, yo creo que sería dar un paso atrás si hoy decidiéramos crear una comisión de políticas de juventud en estas Cortes, y sería una paso atrás porque no podemos encasillar las necesidades de los jóvenes valencianos.
Los jóvenes valencianos se preocupan por todas y cada una de las cuestiones que se tratan en el resto de las comisiones.
Estarán sus señorías conmigo si digo que elaboramos políticas en materia de sanidad.
Cuando elaboramos este tipo de políticas, estamos pensando en todos los valencianos y las valencianas, sin excluir a nadie.
¿O es que el Partido Socia-lista no piensa en las personas entre 15 y 35 años cuando elabora sus programas en materia de sanidad o en materia de agricultura, por ejemplo?
O cuando hablan ustedes de políticas de igualdad, ¿a quién quieren ustedes beneficiar?
A las mujeres, evidentemente.
Piensen ustedes un momento conmigo.
¿Tiene edad el término mujer?
¿Soy yo menos mujer que la señora Segarra o la señora De Miguel por ser un poco más joven, haber nacido antes?
Yo no lo creo.

Mire, señor Vicente, creo que tanto a sus votantes como a los míos les interesa tener una formación de calidad, una vivienda digna, un empleo estable.
Quieren, en definitiva, poder elegir, poder elegir entre quedarse en casa o independizarse, formar una familia o no, trabajar o seguir estudiando.
Y poder elegir, en definitiva, es calidad de vida.
Y la calidad de vida de los jóvenes valencianos no es crear una comisión de políticas de juventud.
La calidad de vida se consigue con políticas jóvenes, políticas jóvenes en materia de sanidad, políticas jóvenes en infraestructuras, políticas jóvenes en materia de vivienda.
Y ¿por qué no, señorías, por qué no políticas jóvenes para las personas mayores?
Y cuando hablamos de políticas jóvenes, hablamos de políticas que se renuevan, de políticas novedosas, hablamos de alternativa, alternativa que ustedes no plantean solo con crear una comisión que llamemos comisión permanente y no legislativa de políticas de juventud.

Yo creo, señor Vicente, que tanto a ese lado de la cámara como a este, deberíamos apostar por estas políticas jóvenes en todos los ámbitos, políticas transversales, e intentar que la juventud valenciana se sienta identificada con todas y cada una de las cuestiones que se debaten en estas Cortes, tanto en comisión como en esta tribuna.
Por eso, mi grupo parlamentario no ve necesario, al contrario, consideramos que sería retroceder, dar un paso atrás, el crear una comisión permanente no legislativa de políticas de juventud.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene el uso de la palabra el señor Eduardo Vicente, para hacer uso del turno de réplica.

 

**El senyor Vicente Navarro:**

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Únicamente para, pues, entrar en alguno de los argumentos que ha expuesto la señora Marcos para justificar una decisión difícilmente, yo creo, justificable.

Pero, bien, en definitiva, decirle que con el Pla Jove de la Generalitat no ha pasado más que lo que nosotros dijimos cuando después de seis años sin pegar brote, señores del PP, y de no redactar el Pla Jove de la Generalitat, hay que decirlo, que ustedes llevan gobernando desde el año 1995 y ¡hasta el año 2001 no aprobaron el Pla Jove de la Generali-tat!
, hay que decirlo todo.
Ya decíamos en ese momento.
.
.
, y nos desvinculamos precisamente por lo que está pasando ahora, porque el Pla Jove no se está cumpliendo, no hay un solo departamento de la Generalitat que pueda decir que ha ejecutado el Pla Jove en su totalidad.
Y el documento era 2001-2005, pues, ya se tienen que dar ustedes prisita para poder completarlo.

Porque, además, como le decía en mi anterior intervención, hay directores generales de este gobierno y consellerias que cuando uno les pregunta por aspectos concretos del Pla Jove, dicen que no tienen idea de qué es lo que les estamos preguntando.
Cuando nosotros le preguntábamos al señor conseller de Educación cuándo pensaba constituir el Consejo Interuniversitario Valenciano de Estudiantes, que lleva existiendo mucho tiempo y que la Generalitat jamás lo había reconocido como interlocutor ante la administración, el señor conseller de Educación contesta que no tiene noticia de qué es eso, y eso es una medida concreta que había en el Pla Jove, como otras tantas, como todo lo que tenía que estar en el Pla Jove suponíamos que tenía que tener una inyección presupuestaria en el presupuesto.
Pues, miren, ustedes, señores del PP, suprimieron, del pasado presupuesto de 2004, 200.
000 euros destinados a las ayudas al alquiler.
¡Ustedes!
, y digo "ustedes", señores del grupo parlamentario, porque mediante una enmienda restaron no solo de las ayudas a alquiler, del Programa de constitución de empresas jóvenes, del Festival Internacional de Benicàssim y de una serie de partidas que ustedes se dedicaron a laminar.
¿Para qué?
, para sufragar el gasto corriente del certamen Cinema Jove.

¡No supriman!
, ¡no cambien del Ivaj!
, ¡no trasladen los recursos económicos!
, aumenten también Cinema Jove y lo que haga falta, pero ustedes, señores del Grupo Popular presentaron una enmienda para laminar el poquito incremento que le presupuesto del Ivaj había tenido o se preveía que iba a tener para 2004.

El problema no es este, el problema parte.
.
.
, señora Marcos, no es crear una comisión de juventud o no.
Solicitamos crear una comisión de juventud porque ustedes, a cada ocasión que tienen, recortan las posibilidades de debatir sobre estos temas, totalmente, y no se esfuerzan, y cada una de las ocasiones que les hemos planteado "hay que crear espacios donde se encuentren las entidades juveniles, los grupos políticos y el gobierno para discutir de estos asuntos", se han negado en redondo.

Es curioso que, ahora, en este viaje, después de cuatro años de mayoría absoluta del Partido Popular, con otro conseller, con otro director general, pero, al fin y al cabo con el mismo carné, bueno, ahora se plantee la negativa a que los grupos parlamentarios estén presentes en el Consejo Rector.
¿Qué finalidad tiene suprimir de ese organismo que se encarga precisamente de fiscalizar y dirigir.
.
.
?
, aunque ya el señor Blasco, también aquí presente, hizo una interesante faena para no pasar por el Consejo Rector ni los presupuestos, ni la memoria de actividades, que no se presenta, la última es del año 1995, y no ha habido memoria del Instituto Valenciano de la Juventud, ni se ha planteado ante el Consejo Rector, ni sabemos cuál es la ejecución real de los problemas que realiza el Instituto Valenciano de la Juventud.

"Si teníamos un problema, pues, ya lo hemos solucionado".
Si la oposición nos reclama fiscalizar el Instituto Valenciano de la Juventud y decir que en tiempo y forma, antes que llegar a este parlamento se plantee el presupuesto del Ivaj ante el Consejo Rector del mismo, se cambia la ley, se cambia el reglamento por decreto, y lo que era un problema, ya lo hemos solucionado.

Y en estos momentos, en estos momentos, en el Consell Rector del Ivaj, por reglamento ya no hay que dar cuentas ¡de nada!
, y para más inri se suprime la presencia de los grupos políticos en el mismo.
Lo que faltaba.
Y ustedes, en estos momentos se están negando a la constitución de una comisión parlamentaria, que entre otras muchas funciones tiene precisamente esa, la de fiscalizar aquello que hace o deja de hacer el Instituto Valenciano de la Juventud y todos aquellos que están encargados de hacer política de juventud en esta comunidad y que, por supuesto, no hacen.

Por lo tanto, señora Marcos, yo le pediría, en todo caso, que reflexionaran acerca de su voto en contra, que facilitaran que en esta cámara igual que hay una comisión de la mujer dignifiquemos el papel político de la juventud como agente social y planteemos en esta cámara una discusión específica sobre aquello que preocupa y ocupa a los jóvenes de esta comunidad, que en absoluto tiene que ver con lo que les ocupa a ustedes.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

Gracias, señor Vicente.

Por favor, tiene la palabra la señora Marcos.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Gracias, señor president.

Señor Vicente, no sé cómo se atreve a hacer demagogia en esta tribuna sobre el Pla Jove *(protestes)* y a intentar decirnos cómo debe ejecutarse.
Si fue el primero en levantarse y en dar la espalda al resto de entidades juveniles *(veus)*, ¡usted no estuvo en ese plan!
, ¿cómo se atreve a hablar de él?
No lo entiendo, señor Vicente.
Me alegra si usted se lo ha leído, me alegra que hoy se lo haya leído, o ayer, hace poquito, supongo, porque en los presupuestos tampoco se lo había leído usted, señor Vicente.

Bien, espacios donde el Gobierno, donde las entidades, puedan tener una relación: Consejo de la Juventud de la Comunidad Valenciana, señor Vicente, actúa como correa de transmisión entre las asociaciones juveniles de la comunidad y el Gobierno, es un consejo en el que tienen voz y voto todas y cada una de las entidades, un órgano de participación juvenil en el que se debaten cuestiones de interés general para todos los jóvenes valencianos.

Yo creo, señor Vicente, que este Consejo tiene una labor muy importante que debe realizar con responsabilidad, velando por los intereses de todos los jóvenes valencianos; un órgano que no debe estar politizado, menos mal, señor Vicente, menos mal que ya no está presidido por una entidad juvenil política, porque hasta hace poquito lo presidían ustedes, *(veus)* y he recibido muchísimas quejas de todas la entidades sociales de la monopolización de este Consejo, señor Vicente.
Tomaban ustedes las decisiones sin consultar a nadie, a nadie.

Y, bien, hablan ustedes de cómo gestiona el Ivaj, de qué tipo de programas, sí podemos hablar de programas del Ivaj, no como antes, que no sé si el señor Joan Ignasi Pla nos podría decir uno, uno de los pocos programas, o de los ningún programa que realizaba el Ivaj cuando él estaba de secretario general.

Bien, no nos enseñen ustedes en esta tribuna políticas de juventud o políticas jóvenes, señor Vicente.
Huyeron del Pla Jove, huyeron en el Ivaj de realizar ningún tipo de programa, porque no había ningún tipo de programa, y encima ustedes dejaron un agujero negro en las arcas del Instituto Valenciano de la Juventud, *(veus)* solamente se dedicaban ustedes a montar saraos importantes, saraos importantes, señor Vicente, nada más.

Y bien, memoria de actividades del Ivaj, señor Vicente, como creo que usted últimamente se dedica a leer mucho de las políticas del Partido Popular como es el Pla Jove, puede usted consultarlo en la página web *(un diputat fa un comentari sense micròfon)*, puede usted consultarlo si quiere.

Nada más y muchas gracias, señorías.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Marcos.

Por favor, bien, ahora procedemos a la votación y después tendrá.
.
.
*(Veus)* Perdón, señores, un poco de calma.

Ahora vamos a proceder a la votación y posteriormente tendrá derecho el grupo político que no ha ejercido ni enmienda ni intervención a la explicación del voto.

Procedemos a la votación.
Comienza la votación.
Resul-tado de la votación: 33 votos a favor, 42 votos en contra.

Tiene la palabra para explicación de voto el señor Cardona en representación de la Entesa.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Simplement demanava la paraula per fixar posició, perquè considere que probablement vaig a fer algunes afirmacions, doncs, que també m'haguera agradat entrar en el debat amb el Partit Popular, i pense que el debat sempre enriquix el coneixement de les postures de les diverses organitzacions polítiques.

En aquest cas nosaltres considerem que molt de parlar de rellevància de les polítiques de la joventut, un discurs, per exemple, parlant de transversalitat i que les polítiques de joventut queden justificades en la política general que pot fer el Partit Popular, però nosaltres pensem que això només és una excusa per a justificar una política inconnexa que no té una realitat, que no té una concreció de cara als joves, que és, moltes vegades, un tipus de política molt virtual i molt propagandística, però que no s'adreça realment a la realitat que la joventut té.

Nosaltres, quan sentim parlar de la joventut, veem moltes voltes que s'utilitzen tòpics, que s'actua a impulsos socials.
.
.
, recordem quan se va ficar tan de moda parlar del *botelló* i dels jóvens, els escàndols que muntaven, tot eixe tipus de qüestions, quan es parla dels jóvens, el que s'ha comentat abans, que eren els més instruïts o eren els que més fracàs escolar, tot això, tot són tòpics, la joventut és una realitat molt complexa, que és evident que té molts de problemes i molt globals i és evident que n'hi ha aspectes que deuen ser afectats per la política general del Govern, però també té una especificitat molt concreta.

Les persones jóvens, hui en dia, tenen una grandíssima dificultat en el trànsit a l'edat adulta.
Quan es parla que una persona és jove des dels quinze als trenta-cinc anys, és perquè n'hi han unes gravíssimes dificultats per a independitzar-se i perquè durant tota esta edat, fins als trenta-cinc anys i inclús més se'l considera jove perquè no té possibilitat d'accedir als dos béns principals que necessita un jove per a fer una vida autònoma i independent, eixos dos béns són la vivenda i l'altre bé és el tema de la inserció laboral.

Nosaltres no estem detectant una política de vivenda correcta que benefície a la joventut ni estem detectant tampoc que la inserció laboral es treballe i s'elabore perquè aquestes persones tinguen un accés al mercat de treball raonable.

Nosaltres no comprenem com la política del Partit Popular respecte als jóvens es basa en una cosa que es diu salari jove, que en lloc de fomentar l'estabilitat en el treball el que fa és que fomenta precisament la precarietat.
El salari jove no garantix una estabilitat laboral sinó al contrari, li diu al jove que l'única manera que té d'entrar en el mercat laboral és si permet unes condicions laborals realment terribles, que mai, mai suposen que esta persona podrà continuar treballant en eixe espai.

Nosaltres, a més, pensem que als jóvens se'ls diu que se'ls escolta, que tenen molta paraula, però nosaltres en la realitat no ho veiem.
No veiem que se potencie l'associacionisme juvenil.
No veem que els òrgans de participació dels jóvens siguen òrgans reconeguts pel poder polític.
I no són reconeguts ni se potencia l'associació perquè al Partit Popular no li agraden les associacions que no els resulten afins.
Només li pareixen bé aquelles associacions que tenen la seua ideologia, que són dependents, que són clients del mateix Partit Popular.
Per tant, no són apreciats els òrgans de participació i el Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana no és en absolut apreciat ni reconegut.

I quan es parla del Pla jove, que nosaltres, per exemple, els jóvens d'Esquerra Unida sí que van intervindre per a elaborar-lo, però no veiem que s'estiga portant a terme.
I, a més, ens preocupa molt unes últimes afirmacions del Partit Popular dient que el PP és el que ha presentat el Pla jove, perquè si el PP considera que el Pla jove és seu, què feen totes les altres organitzacions col·laborant per a elaborar-lo?
A vore si resulta que al final el Partit Socialista tenia raó al no participar en un pla que per una part se l'apropia un únic partit i, per una altra part, no el posa en marxa ni li posa recursos perquè realment funcione.

Per tant, nosaltres, davant d'esta proposta d'una comissió permanent no legislativa de polítiques de joventut, nosaltres volem que se fera esta comissió.
Per això hem votat a favor, evidentment.
Nosaltres pensem que és necessària per a poder escoltar experts i els mateixos jóvens, perquè els experts i els mateixos jóvens pogueren fer propostes perquè la política de joventut responguera realment a la problemàtica que realment s'està donant.
Voldríem també que fóra un lloc de control del govern i voldríem que fóra un lloc perquè els grups polítics pogueren presentar propostes perquè la política fóra realment consensuada entre les organitzacions que realment estem intentant col·laborar perquè la política en el País Valencià realment responga a les necessitats i a les qüestions que la joventut i tota la societat necessitem.

Per això hem votat a favor i considerem que no són positives les negatives a la constitució d'estes comissions que nosaltres pensem que són rellevants i importants per a la participació de tota la societat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Se da un descanso de unos 15 o 20 minutos para bajar la hipoglucemia.

 

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 11 minuts)* 

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 48 minuts)*

 

 

 

 

 

 

 

 

 

 

***Compareixença del conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, per a informar sobre l'execució del Pla d'Acció Territorial de Castelló (Patecas), sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE números 1.
822 i 2.
876)***

 

 

**El senyor president:**

 

Punto siguiente del orden del día: compareixença del conseller de Territori i Habitatge per a informar sobre l'execució del Pla d'acció territorial de Castelló, Patecas, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista, registro de entrada número 1.
822 y 2.
876.

Té la paraula l'honorable senyor conseller, senyor Rafael Blasco.

 

**El conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, especialment als dos diputats que han presentat esta compareixença, o que han sol·licitat esta compareixença.

Com saben vostés, el Pla d'acció territorial de l'entorn de Castelló sorgix de la necessitat de planificar l'entorn de Castelló per a aconseguir un model territorial de futur que garantisca la sostenibilitat i la vertebració, i reafirme la seua posició en l'àmbit més dinàmic del Mediterrani occidental.

En este pla pretenem crear un nucli urbà sòlid i competitiu que siga capaç d'alliberar el nord de la comunitat connectant el sistema de ciutats valencià amb els àmbits de major desenrotllament europeu.

Els municipis que integren l'àmbit estricte del pla són l'Alcora, Almassora, les Alqueries, Benicàssim, Betxí, Borriol, Burriana, Castelló de la Plana, Nules, Onda, Sant Joan de Moró, la Vilavella i Vila-real.

S'ha definit també un altre àmbit ampliat que inclou les àrees limítrofs i d'influència que participen o condicionen els processos territorials de l'entorn, i s'estén cap a un triangle de municipis integrat, pel nord, per la Vall d'Alba, Cabanes i Vilafamés, que cada vegada més complixen les expectatives de sòl que demana la indústria castellonenca i, pel sud, la Vall d'Uixó, que exercix un important paper d'articulació amb els espais productius del nord de la província.

També formen part de l'àmbit ampliat els municipis litorals d'Oropesa, Cabanes i Torreblanca, que disposen d'una important oferta residencial i terciària, com també altres de segona línia com Bell-lloc i Vilanova d'Alcolea, que tindran repercussions directes.

Per tant, el Pla d'actuació territorial de Castelló ha de generar un nou model territorial des d'una visió supramunicipal fent compatibles els valors del medi ambient amb el desenrotllament socioeconòmic i urbanístic i, per això, és clau que hi haja unes bones relacions entre els distints municipis afectats que potencien la cohesió i l'equilibri territorial.

Este model de futur proposa potenciar les comunicacions est-oest, i litoral-interior, afavorir l'accessibilitat, reduir els desequilibris, jerarquitzar les xarxes viàries i que el transport públic assumisca un major protagonisme enfront del privat; estructurar els teixits urbans des de la coordinació del planejament, recuperar els nuclis històrics, harmonitzar els desenrotllaments residencials, crear zones de transició amb l'espai agrícola i millorar la imatge urbana, entre altres.

A més, senyories, d'establixen propostes ambientals com la creació del corredor de Millars, la conservació dels espais de major valor paisatgístic, la recuperació dels espais naturals o un pla d'identificació de l'espai citrícola i els distints elements que el configuren.

Quant a infraestructures, se preveuen les viàries, les ferroviàries, el port de Castelló i el futur aeroport.
I pel que fa a les propostes urbanístiques, el model es definix en tres objectius generals: la vertebració i l'equilibri territorial; la coherència de futurs desenrotllaments a nivell supranacional, i l'optimització dels recursos orientada cap a un desenrotllament més sostenible.

D'esta forma es contempla la ciutat lineal de la indústria ceràmica, la conurbació Castelló-Almassora-Vila-real, un model sostenible del litoral, o la millora de la imatge urbana dels diferents municipis.

Este ambiciós projecte requerix un consens generalitzat per a poder portar-lo a la pràctica, i els puc assegurar que des d'esta perspectiva i en eixa direcció estem treballant des de la Conselleria de Territori i Habitatge.

Seguint esta mateixa línia, en maig del 2003, una vegada acabada la redacció tècnica es va enviar un exemplar del Pla d'acció territorial de l'entorn de Castelló a tots els ajuntaments i a les institucions afectades.
El document que es va remetre va ser denominat Document per al consens ja que en ell preteníem demanar aportacions i suggeriments que contribuïren a millorar-lo.
Este document es va enviar als ajuntaments següents: l'Alcora, Almassora, les Alqueries, Benicàssim, Bell-lloc, Betxí, Borriol, Borriana, Cabanes, Castelló de la Plana, Nules, Onda, Orpesa, la Pobla Tornesa, Sant Joan de Moró, la Vall d'Alba, Vilafamés, Vilanova d'Alcolea, la Vilavella, Vila-real i la Vall d'Uixó.

També es va remetre al delegat territorial del Govern Valencià a Castelló, als presidents de la diputació provincial, de la Confederació Empresarial, del Port i de l'Associació d'Empresaris Ceràmics.

Fins a este moment, només ha efectuat aportacions l'Ajuntament de la Vall d'Uixó, de les quals ja s'ha emés un informe i han segut contestades les al·legacions que presentaven.

El referit document per al consens és un avanç del Pla d'acció territorial i com a tal té tots els documents que li són propis: una memòria, els plànols, els programes d'actuació i la normativa.
És a dir, es tracta d'un pla tècnicament formalitzat ja, que està disposat per a la tramitació.
I tot això, sense perjudici de les modificacions que es puguen introduir com a conseqüència de les aportacions realitzades o qualsevol altra que s'acorde enviar.

La tramitació que requerix este Pla d'acció territorial de l'entorn de Castelló és, una vegada acabat el document, la següent: informació pública per termini de dos mesos, al·legacions, informe de les al·legacions, aprovació provisional pel conseller i la remissió al Govern Valencià per a la seua aprovació definitiva.
D'esta forma, estimem que en un termini raonable poden vore's efectuades totes estes actuacions en un termini que estiga entre huit o nou mesos.

Durant la redacció tècnica ­i això és important també assenyalar-ho­, es va culminar tot este procés en la formalització d'este Document per al consens que ja va ser conseqüència d'una sèrie de reunions, concretament quatre reunions formals de treball, en les quals estaven presents els ajuntaments i les institucions implicades, i representants de l'anterior conselleria baix la directa supervisió del conseller, dels directors generals i dels mateixos tècnics.

A més, l'equip d'assistència tècnica que ha formulat este pla, va mantindre entrevistes individualitzades amb representants de totes les institucions i els va enviar un qüestionari que ha segut formalitzat i que va a generar, dins de les aportacions que han segut necessàries plantejar, el nivell de consens que nosaltres estem ultimant per a procedir a l'aprovació definitiva d'este pla.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

En nom del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la il·lustre diputada Mercedes Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories, senyor conseller.

Després d'escoltar la seua intervenció, una intervenció breu, molt breu ­concretament han sigut sis minuts de compareixença­, una intervenció que ha segut breu i que podia haver segut també intensa, però no, no ha segut intensa perquè, com diuen en el meu poble, de forment, ni un gram.

El Pla d'acció territorial per a l'entorn de Castelló va ser una de les propostes estrella del programa electoral del Partit Popular en l'any 1999.
Allí, en el programa electoral anunciaven un Pla d'acció territorial que anava a donar solució a tots i cadascun dels problemes que tenia Castelló en matèria de comunicació per carreteres, de transport per ferrocarril, tant per a mercaderies com per a viatgers, anava a assegurar una protecció del litoral, anava a assegurar el desenvolupament industrial de la província de Castelló, en el 1999, la qual cosa vol dir que almenys reconeixien que de 1995 a 1999 no havien fet absolutament res en eixe sentit.

A principis del 2001 s'adjudica la redacció del Patecas; a mitat del 2002, pareix ser que s'aprova, s'aprova definitivament el Patecas, encara que després d'escoltar-lo veig que està molt lluny encara d'aprovar-se.
Ha parlat de nou mesos, doncs, això vol dir una legislatura, perquè ho entengam tots.
Per suposat, des de l'any 1999, el Partit Popular havia fet tota una venda mediàtica, setmana sí, setmana també del Patecas, que és la tònica habitual cada vegada que se'ls passa pel cap fer o no fer alguna cosa.
S'activa la maquinària de propaganda electoral popular, tot per a aparentar que s'està fent alguna cosa on realment no s'està fent absolutament res.

En el 2002, com li dia, s'aprova el Patecas.
Senyor conseller, jo no sé si ha vist este document ­a la millor, com no l'ha fet vosté, ni tan sols l'ha mirat­, però açò és el Pla d'acció territorial que se presenta en l'any 2002.
Mire, *(la diputada li ensenya un document al conseller)* és un document amb molta foto, molt poca lletra i molt.
.
.
el mateix.
Doncs sabrà que n'hi han moltes fotos, poca lletra i menys números.
Bé, estan numerats els fulls, les pàgines estan numerades, però és l'únic número que n'hi ha en tot el document.

Bé, una legislatura sencera, de 1999 al 2003, per a estudiar i esbrinar els problemes de la província de Castelló?
Mosatros entenem que una legislatura és una miqueta massa, que per a això no fan falta huit anys; que més valia que hagueren estudiat menys i que hagueren executat més, que és, precisament, el que no han fet.

Sincerament, senyor conseller, jo esperava que hui, ací, vosté m'haguera parlat de projectes concrets, d'actuacions concretes, de calendari i, sobretot, de pressupostos.
La veritat és que esperava que me traguera de dubtes el conseller García Antón, perquè jo havia demanat la compareixença del conseller d'Infraestructures, simplement perquè el Patecas havia començat en la seua conselleria, perquè el Patecas, bàsicament, s'havia presentat com un pla de millora de les comunicacions de Castelló però veig que no.
Bé, veig que tampoc està el conseller.
No ho sé, una de dos, o és que està completament d'acord al cent per cent en el que vosté està fent i té vosté la seua total confiança o a la millor és tot el contrari, a la millor és que no està d'acord i no ha volgut ni vindre.
Que, per cert, veig buits en el Grup Parlamentari Popular, serà el mateix, o estan completament d'acord o estan completament en desacord.

Senyor conseller, en qualsevol cas, vostés no compten en assumir més de la meitat de l'antiga Coput.
A més, desautoritzen la tasca realitzada per l'anterior conseller amb menys o menys fortuna, però, en qualsevol cas la tasca realitzada per un company seu, senyor conseller, un company de govern.
I ve ací, ve ací i ens diu, primer, que pareix ser que vosté va a fer el seu propi àlbum de fotos, perquè açò és un àlbum de fotos, que va a fer el seu propi àlbum de fotos.
I està 5 minuts i 33 segons per a dir que estan pensant en ampliar l'àmbit d'actuació del Patecas.
Però què actuacions?
Què actuacions, senyor conseller?
I ve ací i ens diu que va a realitzar més consultes per a recaptar més informació.
Més informació?
És que ja ficats el que poden fer és anar un per un a tots els ciutadans de Castelló i pregunte'ls, pregunte'ls, a la millor acaben abans i tot, a la millor inclús acaben abans.

Senyor conseller, a estes alçaries jo crec que són de sobra conegudes què actuacions necessita la província de Castelló.
El que passa és que a vostés pareix ser que no els preocupa o, com diria una companya meua del grup parlamentari, "ni les ocupa ni les preocupa".

Senyor conseller, ara, a més, hem de pagar tots els ciutadans de Castelló un repartiment de competències entre conselleries i una disparitat de criteris entre consellers del mateix govern que, bo, tampoc tindria per què afectar açò al Pla d'acció territorial.
Però és que resulta que afecta perquè pareix que açò, la disparitat de criteris i el repartiment de competències, van a retardar encara més l'execució del Patecas.

I en estos moments, en l'any 2004, els ciutadans de Castelló continuen esperant, primera, un Pla d'ordenació del litoral, que l'expresident Zaplana va prometre ja fa sis anys.
I els ciutadans de Castelló estan encara esperant actuacions en la Nacional 340, un eix viari que té una densitat de trànsit que triplica diàriament la capacitat d'esta via.
I els ciutadans de Castelló estan esperant que acaben l'autovia de la Plana, que hui per hui, després de vuit anys, han executat trenta quilòmetres, han executat menys de la meitat, d'Almenara a la Pobla, perquè per suposats de la Pobla a Sant Rafael "ni se sabe ni se espera"*.*

Els ciutadans de Castelló estan en el 2004 esperant encara mesures concretes per a millorar la competitivitat de la indústria taulellera.
I els ciutadans de Castelló estan esperant encara el tramvia.
Fa anys que la conselleria, l'antiga conselleria d'Obres Públiques, està prometent un tramvia per a l'àrea de Castelló, ho va ficar en el programa electoral, ha votat en contra de totes i cadascuna de les iniciatives que ha presentat l'oposició en eixe sentit, perquè deien que estaven "en ello".
Clar, "es que siempre están en ello", però és que no arriben mai, no arriben mai, senyor conseller.

Veig, observant-lo, pels gestos, que dóna la impressió que estic completament equivocada en el que estic dient.
Res m'agradaria més, res m'agradaria més que estar completament equivocada.
I espere que en eixe sentit, en el seu segon torn, en el torn de rèplica, em traga de l'error.
I li demanaria, per favor, que no em faça una intervenció digna de 1995 sinó de 2004, perquè el que ha dit ara el podia haver dit en 1995.
La qual cosa vol dir que ara estem igual, no, igual no, pitjor.
I, aleshores, espere que ara quan isca en el seu segon torn em diga, primera, quan es va a aprovar definitivament el Pla d'acció territorial.
Perquè si vosté diu d'ací nou mesos, això vol dir que passarà una altra legislatura, la qual cosa vol dir que passaran dotze anys per a saber quin són els problemes de Castelló.
M'agradaria també que em diguera què actuacions concretes es van a fer en matèria de sistemes de transports, d'ordenació del territori, de desenrotllament industrial i de protecció del medi ambient.
I, per favor, li agrairia que esta informació em la donara, a poder ser, amb terminis i amb diners.
Vosté dirà, senyor conseller.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

En representació del Grup Parlamentari Entesa, té la paraula el senyor Ramon Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats, senyores diputades.

Senyor conseller, abans hem parlat del Pla jove, d'una absoluta inaplicació i absolutament uns papers ahí virtuals.
Després parlarem del Patricova i ja vorem el que significarà en la realitat de l'actuació en el nostre territori.
I ara parlem del Patecas, el Pla territorial d'ordenació de l'entorn de Castelló, que és simplement virtual i inexistent.
I així, parlant de tots els plans que han promés, han dit que faran totes les conselleries de la Generalitat, podríem passar-nos tota la legislatura.

Nosaltres, el Grup d'Esquerra Unida-Els Verds, Entesa, considera molt important el que poguera haver una ordenació del territori.
A nosaltres ens sembla que un govern que s'estime ha d'intervindre en l'ordenació del territori, perquè és la base material on es van produint la resta de les activitats.
A més, en el cas de Castelló, nosaltres pesem que l'ordenació del territori és bàsica, perquè allò és un terreny absolutament desordenat.
Allí s'està produint un creixement que podríem dir que és cancerígen.
Estan apareixent activitats, infrastructures i estructures en qualsevol lloc i de qualsevol manera, sense cap tipus de línia, directriu, que ens oriente, sense cap anàlisi de quin recursos es disposa, sense cap estudi real de cap on va aquest territori.
L'únic que vosté ens diu és que simplement vostés abasten mitja província i en eixa mitja província estan fent estudis per a després, d'ací uns anys, fer meravelles quan ja estarà tot absolutament destruït i desaparegut.

Bé, de l'antiga Llei d'ordenació del territori, dic antiga perquè ve de 1990, en 1996 ja les Corts van dir que es corregira, que intentaren fer-ne una nova, i pareix ser que un dia d'estos entrarà ací a les Corts.
Però cada vegada l'ordenació del territori, cada vegada és més dèbil, cada vegada és menys ambiciosa i cada vegada actua en menys llocs.

Nosaltres per a buscar el Patecas vam tindre dificultats, en l'edifici de l'antiga Coput no sabien res d'ell, res absolutament.
Però és que a més, en el buscador de la Generalitat no hi ha res, en el buscador de la Generalitat vosté posa Patecas i no hi ha res; en la web de la conselleria, de ninguna de les conselleries, eixia res la setmana passada.
Per tant, el Patecas és un pla inexistent que simplement s'utilitza com a pura propaganda per a dir que s'estan fent coses, però és absolutament fals.

Nosaltres pensem que calia fer una moratòria en cert tipus de construccions en la zona de Castelló, precisament per a evitar eixa metàstasi que està passant allí d'una total degradació.
Res de res.

Nosaltres pensem que la planificació era necessària per a què la gent sapiguera a què a atenir-se per a tindre una garantia jurídica, per a saber també quins tipus de desenvolupament poden haver en alguns llocs.
També per estabilitat, per a saber a què ens podem atenir i també per a saber quines propostes es poden fer per a què eixes previsions de futur siguen positives i correctes.

Nosaltres no hem vist en cap demanda del Patecas, quan s'han demanat estudis d'algun professional de la Jaume I, quan s'ha plantejat als ajuntaments algun tipus d'aportació, mai hi ha cap tipus de criteri de com s'anirà a fer eixe pla.
No hi ha cap direcció per a la participació, és a dir, no hi ha de cap manera cap tipus de fòrum, cap tipus d'espai, ni cap tipus de directriu que marque quines bases és van a mamprendre per a què el Patecas assolisca realment els seus objectius.

I quan vosté, senyor conseller, se'ns fica a parlar de potenciar comunicacions, recuperar nuclis històrics, millorar la imatge urbana, fer el corredor del Millars, la recuperació d'espais naturals.
.
.
açò, senyor conseller, fa riure, perquè de cap manera, de cap manera hi ha cap comunicació pública de què s'estiga intentant fer això.
El que està passant allí, el que està passant allí és: "mireu, mentre no es faça cap *(inintel·ligible)* d'ordenació del territori i no estiga el Patecas doneu-se pressa i feu el que vulgau, apressa, ràpid; compreu terrenys, especuleu, construïu on no es pot, tireu els residus d'aigua al primer barranc que trobeu".
Això és el que està passant en aquella zona.

Per tant, senyor conseller, el més gran fracàs en la planificació i en l'elaboració de qualsevol instrument d'ordenació del territori en Castelló, un fracàs total i absolut.
La inexistència de cap instrument d'ordenació.
No hi ha res.
I la inexistència de cap criteri, no hi ha cap criteri tècnic, ni cap criteri polític que estiga ficat sobre la taula per a ordenar el territori.
Inexistència de participació ciutadana, inexistència de participació institucional, inexistència de cap proposta tècnica coherent sobre la que poder fer aportacions i canvis.
No pense que la cosa vaja a millorar.
El Patecas està mort i simplement tots els tràmits que vostés han fet no porten a cap lloc, excepte a què vosté puga vindre aquí i dir que d'ací prompte ho acabaran.
Però no porten a cap lloc, no té cap tipus d'efecte pràctic i simplement el que estan fent vostés és si s'estan gastant diners, pocs, se'ls estan gastant malament.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyor Cardona, per favor, el temps ja fa una miqueta que se li ha acabat, si és tan amable.

**El senyor Cardona i Pla:**

S'estan gastant diners malament i simplement no estan, realment, actuant com un govern que s'estime almenys en la província de Castelló.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Gràcies, senyor Cardona.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, per part del Grup Popular siga benvingut hui ací a esta que és sa casa.

En primer lloc, volíem dir que ja era hora que un govern, un govern de la Generalitat, abordara, i a més amb un caràcter i amb un rigor de llei, problemes que són d'antany, que vénen d'antany, i que afecten a pilars bàsics de la nostra societat, la nostra societat valenciana.

Cal dir que veiem amb molt bons ulls eixa valentia, perquè vore l'urbanisme des d'una política o des d'una òptica supramunicipal implica, implica i implicarà, com no, que conflictes històrics entre els límits intermuncipals vagen polint-se.
I, sobretot, sobretot, que darrere eixe diagnòstic, perquè eixe diagnòstic ja està fet, d'un anàlisis o el fruit d'un estudi es puga abordar amb un caràcter rigorós, amb un caràcter científic el que són problemes d'esta naturalesa.

Hi ha altres que creuen o diuen, mesclant un poquet xurres amb merines, que no s'estan executant infrastructures, en fi, una sèrie de qüestions que res tenen a vore amb açò.
El Patecas, nosaltres veiem una bona ferramenta per a, darrere eixa diagnosi, darrere eixe anàlisi rigorós de la nostra realitat, gastant el Patecas, arribar a un futur que nosaltres volem i que desitgem per a la nostra Comunitat.

Bé, en eixe document que alguns s'atreveixen a qualificar d'inexistent, que evidentment jo puc donar fe que existeix, perquè des del seu naixement i des que es va concebre en una altra dimensió política, quan tenia responsabilitats com alcalde de l'Alcora, ha estat present amb ell, li puc dir a eixos que diuen que no existeix, que existeix, que tenen propostes urbanístiques rigoroses, valentes, que a més tracten d'abordar-les amb caràcter de llei, que ja era hora, perquè realment ens fa falta.
I amb eixa valentia, que evidentment tenen eixes infrastructures, almenys amb un disseny inicial, en un projecte que està obert a suggerències i, per suposat, com no, en la tant abandonada, per altres diguérem governs o dels governs, jo no sé molt bé el que eren, que el medi ambient simplement era una cosa que senzillament no existia.

Per això, conjugar eixos tres elements, vore'ls damunt des d'una col·lectiva, des d'una visualitat global, per a què no cadascú se solucione els seus problemes i els problemes de tots queden sempre sense resoldre, això senzillament cal aplaudir-lo.
I per això volem aplaudir-lo, però també volem dir que això, que és complex, val la pena.
I volem animar-lo també perquè seguisca dia a dia tractant d'avançar en este procés, perquè eixe procés, lògicament, a la província de Castelló, llargament abandonada d'infrastructures, ens vindrà bé.

Però és que a més és un pla, i l'antítesi al pla és la desplanificació.
Per tant, jo em pregunte, què hi havia abans?
Abans n'hi havia desplanificació.
Desplanificació és improvisació.
Les improvisacions en temes urbanístics, en temes d'infrastructures i en temes mediambientals duen al desastre.

També som conscients que vostés estan fent un esforç molt gran perquè n'hi ha grans desequilibris, i que això fa que hagen de redoblar esforços i que hagen de fer, com no?
, unes operacions de cirurgia per a dur-ho tot al lloc.
Evidentment això duu temps.
N'hi ha qui ha parlat, n'hi ha altres persones que opinen que això és virtual perquè duu molt de temps en tràmit.

També cal dir que mosatros apreciem eixa labor que està fent perquè estem en una cosa inèdita, una cosa que no hi ha cap comparativa que es puga mesurar.
Per tant, el factor temps, com és una cosa inèdita, és una apreciació subjectiva que entenem que altres fan, no sabem molt bé per què, però que mosatros apostem, valorem i a més li agraïm moltíssim, en nom del Partit Popular i en nom de la societat de Castelló, que seguisca per eixe camí.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Tomás.

Per a contestar, té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Vull agrair al representant del Grup Parlamentari Popular la seua comprensió per la intervenció inicial meua.
I al mateix temps dir-li que també vaig a prendre en consideració algunes de les reflexions que ell ha fet, per a intentar complir algunes de les coses que jo crec que ens porta ací.
I és que potser porta un cert retard l'aprovació d'este pla, i anem a posar en marxa tots els mecanismes possibles per a què açò es puga resoldre el més ràpidament possible.

Després, al representant del Grup Parlamentari de Esquerra Unida-Els Verds, dir-li que jo crec que ha desaprofitat vosté una oportunitat per a intentar informar-se almenys en què consistix este pla.
I jo crec que això, la veritat, ja és greu que vosté vinga ací sense saber de què estem parlant.
Però el que és pitjor és que vosté, a més, manifeste ací qüestions que expressen una absoluta desinformació, no vull ja jutjar-ho d'una altra forma.

O siga, que vosté parle de la falta de participació, quan ací se'ls ha explicat que portem un procés que és el que està explicant una certa lentitud a l'hora d'aprovar este pla, perquè és un pla de consens en tots els ajuntaments, que començà estant només en dos ajuntaments, en estos moments n'hi ha ja tretze, els hem dit que hem fet vàries reunions entre els equips de direcció de la conselleria, en els ajuntaments i en les institucions; li hem donat ací una relació de les institucions en les que hem estat parlant; li hem dit les suggerències, les aportacions i les al·legacions que hem recollit, i vosté torna a dir ací que açò està fent-se sense ningun tipus de participació, expressa no sols una ignorància sobre el contingut del pla del que estem parlant, sinó a més jo crec un menyspreu a una actitud de diàleg d'este govern, i no sols d'este govern, sinó de les institucions municipals i dels agents econòmics i socials que estan treballant en el tema eixe.

Aleshores, com que vosté no ha entrat en ninguna cosa del contingut, la veritat és que no val la pena insistir molt en eixe tema.
Jo li agrairia, senyor Cardona, que la propera vegada que hàgem de parlar d'estes coses, parlem d'algunes coses més concretes i no d'afirmacions de caràcter general que ens desvien clarament de l'atenció del tema que ens reunix ací.

I a la senyora Sanchordi dir-li també que jo no crec que vosté estiga equivocada, jo crec que vosté expressa una preocupació sincera per una qüestió que afecta a un territori que vosté coneix bé, i que el que vosté desitjaria és que açò es poguera complir i es poguera fer.
Jo crec que en respecte al compromís d'este govern de traure endavant este pla, i a més traure-ho en el termini que jo li he dit, no tinga vosté ningun dubte que això es complirà.

Alertar-la a vosté que quan parla de què si açò ho complim abans d'un any, vosté ha dit que haurem esgotat una altra legislatura.
Jo crec que han de mentalitzar-se que estem començant una legislatura.
Tenim encara quasi tres anys i escaig pel mig per a esgotar esta legislatura; és a dir, que esta legislatura no s'acaba d'ací un any.
No s'acaba en el Patecas quan l'aprovem en nou mesos o en un any.
Esta legislatura mos quedarà després encara dos anys i escaig per a què això siga.
.
.
per a què puguem continuar ací debatent.
És a dir, que ací tenim per a temps per a debatre coses i vore el grau de compliment o no.

Després, jo crec que sobre les apreciacions concretes sobre el pla, jo crec que no hem pogut suscitar ninguna qüestió que ens permeta entrar en el contingut tècnic.
Si vosté, senyora Sanchordi, s'ha fixat exclusivament en el meu temps que jo he dedicat a açò, a fer-mos una manifestació del refranyer popular, que jo el conec tan bé com vosté, igual que en el seu poble se diu que "de forment ni un gra", també es diu que "allò bo, si és breu, doblement bo".
Aleshores, sis minuts, no se preocupe vosté que si en sis minuts u diu el que ha de dir, u complix perfectament.

I després a nosaltres, a mi personalment, i jo crec que al Grup Parlamentari Popular, ens ve estupend que vostés estiguen en eixa fixació de si els escons estan plens o estan buits.
De si n'hi ha discrepàncies o no hi ha discrepàncies.
Jo crec que miren vostés al seu voltant quan parlen d'estes coses, i no sé en quin espill estan vostés mirant-se, però en fi.
A nosaltres ens ve molt bé que vostés se dediquen a estes coses en compte d'aprofitar les oportunitats per a debatre alternatives concretes, fer propostes, com se correspondria a una oposició, que millore l'acció del govern.
I que a la millor puguen inclús ser valorades més enllà d'interpretar els gests, els refranyer, etcètera, etcètera.

Com que no han entrat vostés en el tema del contingut, jo vull dir-los una cosa que també deuen saber vostés; és a dir, no anem ací més retardats que van en ningun altre lloc.
En l'any 1984 se començà esta mateixa problemàtica de l'aprovació dels plans, per exemple a Catalunya.
Només se n'ha aprovat un des de l'any 1984 fins ara.
El Pla de les comarques de l'Ebre.
I a Andalusia, que saben vostés que és un territori que deuen de conéixer vostés prou bé, que té una extensió i una problemàtica molt més complexa que la que tenim en esta comunitat, des d'eixe mateix any, eh, estem parlant des de l'any 1984 fins ara, només s'ha aprovat un pla, el de Granada.
Ni un més.

En esta comunitat hem pogut aprovar sis plans sectorials: el Pla d'acció territorial del comerç; el Pla d'acció territorial de prevenció de riscs d'inundació de la Comunitat Valenciana, Patricova; el Pla integral de residus; el Pla de carreteres; el Pla de sanejament; el Pla eòlic, que són alguns plans inclús pioners a nivell nacional, i estem a punt de finalitzar el Pla forestal, i en fase de redacció està el Pla de prevenció de sismes i el Pla de desenrotllament rural i el Pla del litoral.

Vull dir-los que en esta comunitat no és que vulguem traure pit i dir que estem millor que en altres llocs, no tenim una imatge tan catastrofista com alguns.
.
.
Eixir ací a dir que a Castelló cadascú fa el que li dóna la gana és d'una ignorància tan supina, de saber que este país és un estat de dret.
I on inclús les competències municipals, les autonòmiques i les estatals, estan avalades per una quantitat de lleis, de normes jurídiques que són d'obligat compliment, i que açò no és el *oeste salvaje* on cadascú fa el que li dóna la gana; és a dir, o siga, i si algú la fa, n'hi ha mecanismes legals per a intentar comparéixer davant qui siga, normalment les instàncies judicials i resoldre-ho.

Per tant, jo crec que eixes visions no acompanyen a un debat seré, a intentar millorar les polítiques públiques que s'impulsen des del govern, i a intentar inclús que des del govern puguem arreplegar algunes propostes perquè eixa és la nostra voluntat encaminades a millorar.

Per acabar, independentment del torn que al final a la millor podem tornar a intervindre, este pla s'aprovarà abans d'un any.
Este pla contempla una oportunitat única per a què totes estes sensibilitats que vostés demostren, i que volen expressar, tinga l'adequat tractament en una àrea tan important com a la que va referent este pla.

I és clar, este pla no és un pla del govern només.
És un pla que està fent-se consensuadament, com els he dit, en els ajuntaments implicats, que han anat inclús incorporant-se al procés de consens, de diàleg i de construcció d'este pla, i d'institucions i d'agents econòmics i socials que estan participant des del primer dia.

Precisament eixa ampla participació és el que ha fet que este pla haja dilatat en el temps la seua aprovació, perquè obliga a què per la seua transcendència i per la seua importància hàgem d'estar recollint, arreplegant, la major part de les propostes.
Perquè el que volem és que siga al final un pla de tota esta zona, independentment del color o del compromís polític o ideològic de cada una de les institucions que el componen.
Per tant, el pla en la seua fase inicial s'ha fet com tocava.
Estem fent-ho sobre la base del màxim diàleg i aconseguint el màxim consens.
És que entre altres coses n'hi ha un document que es diu "Document de consens" perquè l'han aprovat tots els organismes que han participat, més de quinze.
Pel que no estem parlant ací d'entelèquies.
N'hi ha un document, perquè és que açò és considerar la falta d'intel·ligència que tenen els municipis i els ajuntaments.
Si n'hi ha un document de consens que és a més el que vostés ensenyen, eixe document és el resultat de les aportacions de totes estes institucions que porten ahí treballant tems i temps.

Per tant, estem parlant d'una cosa que estem fent en cooperació i en col·laboració en els agents econòmics, socials i institucionals implicats.
I, és clar, el compromís d'este govern és traure-ho en un termini raonable, perquè no s'excloga a ningú d'eixe tipus de proposta que al final redunde en benefici del territori en el que va.
I en això també agrair, perquè jo crec que esta és una preocupació, que és normal que vostés compartisquen que el ritme haja de ser major.
I jo, és clar, em compromet a intentar agilitar-ho al màxim, però sempre buscant les màximes aportacions i el màxim consens de tots els que han de participar.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a rèplica té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Socialista, la senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller.

Vosté mos demana un vot de confiança.
Que creguem en la seua paraula, en el seu compromís.
Però és que estem escarmentats, de vosté i de la resta.
Però és que no mos podem fiar.
Si l'experiència mos diu que vostés s'aventuren a dir terminis, a dir dates, i no complixen.
Com espera que ens fiem?
Doncs anem a esperar vore.
Però "mucho nos tememos" que la cosa no serà aixina.

Vosté diu que ha parlat sis minuts però que allò important és allò de "lo breve si bueno".
Però és que, si m'ha escoltat quan he començat abans, li he dit que ha sigut una compareixença breu, que podia haver sigut intensa però que no ho ha sigut perquè no ha dit absolutament res.
Perquè vosté ha fet poc més que una mini classe de geografia de la província de Castelló, d'una part de la província, i poc més.
I declaracions d'intencions, i "declaraciones de voluntad", i poc més, senyor conseller.

Perquè si vosté vol que debatem el contingut del Patecas, primer done-li un contingut i aleshores debatrem, perquè si no estem debatent "de lo humano y de lo divino", i fem el que hem de fer que és criticar eixa falta de contingut i eixe retard en el temps.
I això és l'única cosa que hui ací podem fer des d'esta trona després d'escoltar, torne a repetir, sis minuts per a parlar dels problemes de quasi tota la província de Castelló i damunt per a no dir res.

Bo, ha hagut un moment que m'ha esglaiat, senyor conseller, perquè jo abans parlava que no començara en l'any 1995.
Però quan vosté ha parlat de 1984.
.
.
jo dic, mare meua, anem més darrere.
Però clar, en l'any 1984, jo dic, què dirà?
Perquè, clar, què parlarà, com a oposició, com a govern?
Clar, com vosté sempre ha estat en el govern.
Clar.
M'he preocupat, me preocupe.
I després de moment diu: "no, Catalunya".
I dic, Catalunya?
Catalunya?
Jo dic, ja no sé per on van els tirs.
I no, era per a dir "mal de muchos consuelo de tontos".
És que a Catalunya han tardat més temps.
És que a Andalusia han tardat més temps.
Val.
Això és un debat sobre el contingut, senyor conseller?
Això és un debat sobre el contingut del Patecas?
Doncs anem bé, anem molt molt bé.

A vore, "no solo de planes vive el hombre".
Vosté m'ha parlat ací de set, huit, catorze, trenta-dos, me dóna igual, plans que ha fet el Partit Popular.
N'ha fet més.
Se n'ha deixat uns quants.
Se n'ha deixat uns quants parlant de totes les conselleries.
Però "claro es que no solo de planes vive el hombre", senyor conseller, és que ara després parlarem del Patricova i el debat no se n'anirà molt del d'ara, no se n'anirà molt.
Processos oberts en l'any 1995-1996 i que encara estan fent presentacions oficials als mitjans de comunicació, senyor conseller.

És que en matèria de carreteres la sort que ha tingut el govern del Partit Popular és que quan van arribar el segon Pla de carreteres estava "recién sacado del horno".
Perquè si l'hagueren hagut de fer vostés, passaria com en la resta.
Estarien encara cridant per telèfon i fent consultes.
Fent consultes, ampliant el termini d'aprovació i "poco más"; o siga, que menys mal que almenys van heretar una sèrie de planificacions que han fet, que facen alguna cosa.
En retard i mal, però alguna cosa han fet.

Mire, vosté ha parlat que si mosatros estàvem insultant a la intel·ligència de les institucions i dels municipis als quals s'ha consultat.
Sí que s'ha consultat, és veritat.
S'ha consultat tant fins el punt, i han passat tants anys, que el pla este no és que estiga.
.
.
el company ha dit mort.
Mort no sé però cremat i socarrat està.
Perquè al final han sigut vostés els que han aconseguit cansar i insultar a molts alcaldes del Partit Popular, del Partit Socialista, del Bloc, d'Esquerra Unida.
I han aconseguit cansar-los fins a cert punt que en estos moments el Patecas se'l creu molt poca gent.
Se'l creu molt poca gent, perquè a la vista està, no ha fet pràcticament res.

I vosté en la seua intervenció no m'ha demostrat el contrari.
Té una altra oportunitat.
Però dubte que ho faça perquè realment no té arguments.
Perquè el Patecas no té un contingut.
Si d'ací a nou mesos, com vosté diu, està aprovat l'estudi, jo sé el que passarà: que quan li parlarem d'execució vosté me dirà que és que el Patecas no és un pla d'actuacions, és un "documento de estudio".
Ja vorem.
D'ací nou mesos, senyor conseller, espere que tornem a debatre, i que debatrem alguna cosa més que classes de geografia i voluntat d'estudiar.
A vore si estudien, però un dia d'estos fan l'examen i l'aproven.
I tant de bo fóra amb nota, pel bé de tots.

Moltes gràcies.
*(Alguns aplaudiments)* 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

En representació del Grup de l'Entesa té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor conseller.

Conforme ha dit molt bé l'il·lustre diputat de Partit Popular, el contrari de *planificació* és *no-planificació* o *desplanificació*.
I en este moment no tenim cap instrument de planificació, i per tant, el que hi ha és el que hi ha, és a dir, un absolut desastre i un desgavell i una desordenació i una desplanificació.
Això és el que hi ha.

Vosté ens diu: "Ah!
, però no us preocupeu que el Patecas va avançant a ritme "lento pero seguro", i quan el tindrem ja tot estarà resolt".
Senyor conseller, jo seguixc insistint que el Patecas és un document que probablement ha deixat de tindre utilitat fa molts anys.
Ha tardat massa.
No han pres ninguna mesura limitadora durant estos temps.
Per a planificar una cosa, per a saber com està una cosa, a vegades cal parar-se a pensar, cal introduir alguna limitació, per a qui siga, però dir: "Ai, això no es pot fer, espereu una miqueta a saber com està la cosa".
Però no ho han fet.
Per tant, el Patecas, en el temps que ha passat, ha perdut vigència, ha perdut vigor.
I si açò, senyor conseller, si esta intervenció servix perquè ara se fiquen les piles i traguen algun document d'ací uns mesos, almenys podrem llegir-lo i vore.

Perquè quan vosté parla de continguts i diu que no analitzem els continguts, etcètera, senyor conseller, és que este document no ordena res.
Què diu respecte l'ús dels recursos?
Fica algun tipus de limitació?
Diu quins recursos realment tenim, posseïm en esta terra o siguen fàcilment accessibles?
Ho diu?
Parlem de la connexió de tramvia, un transport que siga plataforma exclusiva en tota la zona de la Plana, afectada pel Patecas, clarament afectada?
N'hi ha un estudi que diu per a on pot anar?
, de quin estil pot ser?
, per què?
Mire, en el pla d'infraestructures recentment presentat, que se suposa que haurà agarrat alguna cosa del Patecas ­si tantes coses han fet.
.
.
­, s'analitza i diuen que n'hi hauran 20 quilòmetres de tramvia l'any 2010, l'any 2010, 20 quilòmetres de tramvia.
A vore.
.
.
, ixen a tres quilòmetres per any.
Això és la planificació que ens vénen a prometre?
Això és el que n'hi haurà?

Mire, ninguna oficina tècnica real per a arreplegar al·legacions, ningun lloc on realment saber on adreçar-se per a presentar idees i suggeriments, ningun equip de treball formalment constituït encarregat de portar avant el Patecas, ningun concurs d'idees, ninguna presentació de propostes pública.
Això no és participació.
Si vol camuflar quatre o cinc reunions de treball amb persones diferents com un procés de participació, allà vosté, però no és real.
Un procés de participació implica debat, implica discussió, implica plantejament a la societat de les diverses alternatives.
És el que fan quan van a desenvolupar l'entorn d'Amsterdam, és el que fan quan han anat a desenvolupar aspectes urbans de grans ciutats, és el que fan quan s'han fet estudis sobre com vertebrar conurbacions reals.
Nosaltres estem insistint des de fa anys en la necessitat d'interpretar la Plana Baixa i la Plana Alta com una zona urbana que deuria tindre serveis comuns i serveis planificats.
No s'ha avançat ni un gram.
Per tant, de cap manera podem dir que el Patecas siga realment un element que estiga funcionant.
No està funcionant.

Quan a vosté, senyor conseller, li vam plantejar la necessitat d'una moratòria.
.
.
que clar que afectava determinades activitats!
, perquè és que n'hi havien empresaris i gent que s'estava tirant a fer verdaderes barbaritats, calien moratòries.
Calia una moratòria en la costa, calien diverses detencions, parar-se a pensar, i vostés no ho van fer.
I nosaltres pensem que ahí allò que vostés van fer va ser reaccionar a pressions d'eixos mateixos empresaris, o cedir a pressions dels virreis territorials que tenen vostés repartits per ahí, i en este cas el senyor Fabra també té molta influència en el fet que determinades moratòries que s'hagueren hagut d'introduir en la zona de Castelló no s'introduïren.

Senyor conseller, està la Llei d'ordenació del territori a punt d'entrar.
Ara d'ací no res debatrem sobre la Llei del patrimoni cultural.
Estan fent lleis que permeten destrossar els nostres patrimonis físics, el nostre territori, permeten destrossar el nostre patrimoni cultural, permeten destrossar el nostre patrimoni ambiental.
Si vosté me diu que el Patecas inclou la recuperació de les zones humides, de les zones naturals, com vosté ha dit abans, jo no entenc per què eixa insistència a destruir totes les zones humides de la zona de Castelló que no estan específicament protegides.

Negue que vostés estiguen actuant d'acord amb els més mínims principis dels que vosté m'haja anomenat.
No estan fent ni una sola actuació per a complir els objectius agradables, bonics, fàcilment expressables que vosté m'ha comentat.
L'únic que estan fent és un desgavell en l'ordenació del territori en la zona de Castelló.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per a respondre, té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

També molt breument, per a tornar-los a repetir.
Jo crec que el fet que vostés insistixquen en eixe discurs absolutament catastrofista els retrata perfectament i expressa el seu aïllament des del punt de vista social i polític, que no té ninguna repercussió.
Jo ho lamente molt, perquè vostés tenen una dignitat com a representants del poble que devien d'utilitzar amb més modèstia, amb més responsabilitat, algunes de les afirmacions.

Estar fent vosté una descripció, senyor diputat del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-els Verds, de Castelló en eixos termes, la veritat és que.
.
.
Vosté sap que està parlant, està vosté parlant de la regió, una de les regions més pròsperes d'Europa?
Una regió que té pràcticament plena ocupació, que està per damunt de la mitjana europea en creixement econòmic, que té una de les concentracions industrials més modernes que n'hi han en tota Europa, que té un flux de turisme que ve d'altres llocs, i no precisament perquè açò siga un desgavell, sinó perquè té una qualitat de vida i un benestar social que no troba en ninguna part d'Europa.
Pareix mentira que vostés parlen en eixe tipus de coses i se limiten a fer afirmacions i referències a vegades personals de mal gust que no se corresponen amb res.

Clar, això explica després la representació que vostés troben, i és que, clar, no coincidixen per a res les posicions que vostés estan esgrimint ací amb allò que socialment està assumit, i no perquè la gent siga *tonta* sinó perquè és més intel·ligent a vegades que alguns que diuen que representen la gent.
Home, per favor!
Que això de Castelló ho coneguem, és a dir, que no és que està a l'altra part del món, com per a fer eixa descripció que és un insult a la intel·ligència dels ciutadans i de les organitzacions que estan participant en açò.
Pareix mentira parlar aixina.

I vosté, senyora Sanchordi, jo crec que vosté parla moltes vegades i fa algunes afirmacions que estaria bé que coneguera millor la història.
Primer, la del seu partit, i després, algunes històries internes.
No.
Doncs, jo li les explicaré, perquè és una llàstima que li haja de corregir jo des d'ací algunes afirmacions que expressen que vosté és molt atrevida en alguns juís i que certament ho utilitzen una vegada més per a "escurrir el bulto" a l'hora d'entrar en els temes fonamentals.
Jo li he dit l'any 1984 perquè vosté ha de saber, senyora Sanchordi, que és a partir d'eixe moment quan en este país n'hi ha una ordenació del territori que fa possible que es desenrotllen els plans territorials.
I li ho he dit perquè inclús en una comunitat com l'andalusa, on el govern té el mateix signe des d'eixe any, només han fet un pla, i ací en portem sis i vosté encara diu que n'hem fet algun més, per tant, encara n'hem fet algun més.
Això és un exemple.

I després, l'única referència que ha fet vosté és a allò del Pla de carreteres.
Devia informar-se de qui va fer eixe Pla de carreteres, per a vore què es va quedar de l'altra etapa.

Gràcies.

 

 

***Compareixença del conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, per a explicar les mesures que ha desenvolupat el Consell, des de l'aprovació del Patricova, per a evitar els riscs d'inundacions a la nostra comunitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 2.
072)***

 

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Bé, finalitzat el debat del punt número 14, anem a passar al punt número 15: compareixença del conseller de Territori i Habitatge per a explicar les mesures que ha desenvolupat el Consell des de l'aprovació del Patricova per a evitar el risc d'inundacions a la nostra comunitat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-els Verds, Esquerra Valenciana: l'Entesa.

En primer lloc, té la paraula el senyor conseller de Territori i Habitatge, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

En primer lloc, vullc indicar que en la nostra comunitat hi ha dos plans per a previndre les inundacions, els dos realitzats d'una manera coordinada.
Un d'ells és el Pla d'emergències davant les inundacions, que és elaborat per la Direcció General d'Interior des del punt de vista de la protecció civil.
L'altre, el que denominem Patricova, és un instrument d'ordenació del territori que pretén reduir l'impacte actual de les inundacions i evitar l'impacte futur.

El Pla d'actuació territorial de prevenció del risc d'inundacions de la Comunitat Valenciana delimita 278 zones d'inundació, que abracen 1.
255 quilòmetres quadrats, quantitat que representa un 5,4% del territori valencià.

L'impacte actual de les inundacions correspon en un 79% a usos urbans i en un 21% a usos agrícoles.
L'impacte futur, si s'arribara a desplegar, és a dir, a urbanitzar i edificar tot el sòl urbanitzable inundable previst en els plans en els plans municipals, s'incrementaria en un 55% respecte de l'impacte urbà actual.
Dels 541 municipis de la Comunitat Valen-ciana, 393 tenen alguna classe de sòl afectat per algun risc.

Després del càlcul de l'impacte es dissenyen les actuacions per a actuar, i les mesures previstes són de tres tipus: estructurals, de restauració hidrològicoforestal i en matèria d'ordenació urbanística territorial.
Les dos primeres conformen el programa d'actuacions del pla, i la tercera constituïx la seua normativa.

L'objectiu bàsic del Patricova és aconseguir la màxima reducció possible de l'impacte per tal de reconduir-lo fins a nivells acceptables, però assumint la impossibilitat d'eliminar-los totalment a causa de raons geomorfològiques, socioeconòmiques i ambientals.

Les actuacions estructurals tenen un caràcter correctiu i estan encaminades a resoldre els problemes actuals.
El pla proposa 153 actuacions, que comporten una inversió que supera els 870 milions d'euros, i està previst que aconseguixquen una reducció del 40% de l'impacte actual.

Les actuacions de restauració hidrològicoforestal contribuïxen a disminuir el risc, i aporten uns beneficis afegits ja que reduïxen l'erosió i milloren el medi ambient.
Es proposen 64 actuacions de restauració, amb un cost global de 600 milions d'euros, i aconseguixen una reducció del 4% de l'impacte actual.

No obstant això, amb les 16 actuacions de prioritat alta, que tenen un cost de 13 milions d'euros, s'aconseguix reduir la mitat de l'impacte, és a dir, un 2%, amb l'aplicació d'estes mesures.
D'ací la importància que es dóna en el programa al fet de prioritzar les actuacions atenent criteris de rendibilitat de la inversió perquè el pla siga viable, és a dir, aquelles que a menor cost produïxen una major reducció de l'impacte.

Les actuacions urbanístiques territorials són de caràcter preventiu i es dirigixen a impedir l'impacte futur de les inundacions.
En conjunt són les que conformen la normativa del pla que regula les condicions d'ús del sòl i d'edificació en les zones inundables.
La normativa és el que diferencia el Patricova del que seria un simple programa d'obres d'infraestructura.

Una altra característica de les mesures urbanístiques territorials és que tenen un cost econòmic nul, i això és possible perquè es plantegen com a normes d'obligat acompliment per als ajuntaments en escometre la revisió o modificació del seu planejament, ja que no comporten desclassificacions de sòl automàtiques, fet que podria generar indemnitzacions.

Entre els aspectes més destacables de la normativa es troben que el planejament en cap cas pot representar un increment significatiu del risc d'inundació, que el sòl no urbanitzable inundable no pot ser objecte de reclassificació excepte en els municipis d'elevat risc d'inundació, i que el sòl urbanitzable inundable sense programa aprovat ha de ser objecte d'un estudi d'inundabilitat específic amb caràcter previ a la seua programació.
També s'establixen unes condicions d'adequació de les edificacions, de les infraestructures i de l'ús del sòl al costat dels llits fluvials.

La definició de municipi d'elevat risc d'inundació recollida en la normativa es fa per a donar resposta a una sèrie de municipis, principalment els situats en les planes d'inundació del Xúquer i del Segura, que en la pràctica totalitat i inclús en la totalitat estan afectats pel risc.

Atés que amb caràcter general es prohibixen les reclassificacions del sòl no urbanitzable inundable, en ells qualsevol expectativa de creixement se voria impossibilitada.

Els municipis d'elevat risc d'inundació són aquells en els quals almenys les dos terceres parts del seu terme municipal estan afectades per este risc, i aquells altres que encara que no complixen esta condició tenen fortes limitacions per a orientar el seu desenrotllament cap a zones no inundables per raons morfològiques.
Esta situació cal entendre-la com a transitòria, i si podem excloure aquells municipis que després de la realització d'una actuació estructural s'haja eliminat en tot o en part del risc.

En el desenrotllament del Patricova, senyoria, estan implicades no sols la Conselleria de Territori i Habitatge, des del punt de vista de l'ordenació del territori, com vosté molt bé sap, sinó també la Conselleria d'Infraestructures i Transports, des de les competències de l'execució d'obres de defensa, i a més les confederacions hidrogràfiques del Xúquer i del Segura.

Des de l'aprovació del Patricova, el 28 de gener de 2003, i publicat en el *Diari Oficial* de 30 de gener de 2003, l'actuació de la conselleria s'ha centrat en l'aplicació de la seua normativa.
En particular, s'ha actuat en dos línies.
La primera, a donar resposta a consultes formulades, i la segona, quant a la tramitació, informe i aprovació dels estudis d'inundabilitat per a la concreció del risc associat a les actuacions urbanístiques.

Quant a la tramitació, l'informe i l'aprovació d'estudis d'inundabilitat, s'han presentat trenta-set estudis, dels quals trenta s'han resolt i set estan pendents de resoldre, ja que falta l'informe preceptiu i determinant de l'organisme de la conca.
Dels trenta estudis resolts, vint-i-tres ho han sigut favorablement, tres desfavorablement, i quatre s'han tornat a l'ajuntament per a demanar més informació, complementar l'estudi o assumir compromisos, o perquè no correspon la seua tramitació en afectar al sòl urbà.
Dels set estudis pendents, d'un disposem de l'informe de la Confederació Hidrogràfica i sis encara no.

Els estudis d'inundabilitat resolts favorablement solen incorporar condicions, mesures correctores, algunes d'estes previstes en el mateix estudi i altres que estan imposades en la mateixa aprovació.
Entre estes, puc destacar-los les següents: la realització de determinades obres de defensa a càrrec de l'actuació, introduir modificacions en l'ordenació detallada del sector per a situar les zones verdes a la vora del llit fluvial, imposar condicions d'adequació a les edificacions, eliminar el risc en els viaris principals i determinades parcel·les de dotacions, el fet que les conseqüències de l'actuació no afecte a tercers, la comprovació de les condicions de drenatge i abocament.

I considere que, a pesar de totes estes qüestions, vostés saben perfectament que no estem lliures en este territori nostre d'inundacions, però que el risc a partir d'estes mesures és un risc que se disminuïx d'una forma jo pense que notable i que, sense dubte, hui en dia ja els resultats que donen és que produïx efectes menys catastròfics, menys desgraciats que fa alguns anys, sense anar més lluny.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

En representació del Grup de l'Entesa, té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyor conseller, el Patricova, a diferència del Patecas, és un document que ja està fet.
Però també pot servir un poc d'experiència.
Vosté sap el que ha tardat en aprovar-se el Patricova?
Des de l'any 1995-1996 que el conseller, senyor Cartagena, va començar a anunciar-lo ací, fins al dia 28 de gener de l'any 2003.
O siga, s'ha tardat massa temps en un territori que és un territori excel·lent, per si val eixa paraula, a efectes d'inundacions.
Si hi ha un territori on el tema de les inundacions fa mal de veritat és el nostre.
S'ha tardat massa en eixe aspecte a desenvolupar un document tan important.

Podríem dir que ni el govern anterior del Partit Socialista, del que vosté formava part, es va preocupar en excés del tema, ni el govern del Partit Popular, del que també vosté forma part en estos moments, s'ha preocupat en excés en el tema, no?
I això ha coincidit en el temps amb una situació molt curiosa: el nivell tan impressionant d'edificació que hem tingut al nostre país.
Vosté sap millor que qualsevol, això és un estudi de la seua conselleria, que en estos deu anys últims s'ha augmentat un 60% el sòl urbanitzat.
Tenim una mitjana a nivell de la Comunitat Valenciana del 5%.
A la província d'Alacant el 8,7%.
S'han urbanitzat 44.
074 hectàrees més en este període.
I vosté sap també que gran part d'esta edificació s'ha fet en zones de la costa, zones molt sensibles a efectes d'inundació.

Per tant, nosaltres constatem ací que ha faltat eixa voluntat política d'anar a resoldre un problema, probablement perquè hi havia altre tipus d'interessos davant, o siga, hi havia una pressió molt forta cap a la urbanització, cap a l'edificació indiscriminada en determinades zones.
I, mentrestant, el govern, el d'ans i el d'ara, anava deixant passar el temps.
Perquè jo considere que s'ha perdut un temps absolutament irrecuperable en aquestos moments i que agreuja d'una manera molt sensible el problema a resoldre.

Nosaltres hem reivindicat el tema del Patricova en multitud d'ocasions al senyor García Antón, que és el que fins ara.
.
.
Jo inclús pensava que vindria ell al tema aquest perquè és un tema que sempre ha dut este conseller.
No passa absolutament res.
Intervenen vostés dos.
També està el de Justícia, que també va fer unes declaracions i motivà que nosaltres demanàrem també que vinguera per a vore què estava passant amb aquesta qüestió.
Però sí que ens preocupa, per una banda, eixa dispersió de competències; tot el món parla, tot el món fa presentacions, tot el món fa promeses quant a actuacions.
Però després, a l'hora de la realitat, tarden massa.
Documents tan importants com, per exemple, la Llei d'ordenació del territori, una llei que també va fer vosté en el seu moment i que imagine que ara desfarà i farà nova també vosté, és una llei que no va valdre per les raons que ara no toca entrar, entraré quant toque el debat de la llei, no valgué per a resoldre problemes en este aspecte, i molt mos temem que tampoc vaja a valdre la que vosté acaba de presentar, perquè, entre altres coses, ja s'elimina alguna qüestió que era important, el tema de la moratòria en la costa i algunes limitacions que ja eren suaus les que se plantejaven, però pareix que en esta que se presenta ara inclús això pot ser eliminat.

I vosté sap també que molta de la construcció que s'està fent suposa una destrucció, valga en este cas la paràbola.
O siga, una destrucció amb caràcter irreversible.
O siga, això no té solució, al contrari, obliga a prendre mesures, obliga a prendre decisions que no sempre són fàcils, que són costoses i que, en molts casos, ni tant sols se poden prendre.

Vosté estarà d'acord també, perquè ho diu la memòria del document, que més de 400.
000 persones de la nostra comunitat viuen en aquestos moments en zones de risc.
Això vol dir que més del 10% de la població valenciana està afectada directament per eixa situació.
Hi ha 259 municipis que tenen previst en aquestos moments edificar en zones inundables, 259, més del 50% del total de municipis que tenim a la nostra comunitat.
135 d'ells tenen un nivell de risc alt o mitjà, 47 municipis tenen un nivell alt i 18 són de màxim risc, com vosté ha fet alguna referència certa, doncs, el tema del Baix Segura, el tema del Vinalopó, Xúquer i algunes zones de Castelló.

La memòria del Patricova parla d'unes inversions necessàries per a resoldre, digam, el màxim possible, perquè, efectivament, al cent per cent serà impossible, però resoldre en un percentatge important.
Parla d'unes inversions entre estat i comunitat autònoma d'uns 247.
000 milions de pessetes, de les antigues pessetes, de les quals 130.
000 són de prioritat alta, quasi totes elles estructurals.
L'anterior conseller González Cepeda parlava en setembre de l'any 2000 que en un termini de huit anys ­després el conseller García Antón pujà la cosa a deu anys, no sé si vosté manté allò dels deu anys, torna a huit o passa a dotze o quinze, no ho sé, això en tot cas seria interessant també saber-ho­ deia que per a executar el 60% del pla, el pla més prioritari, a raó d'una inversió que es comprometia ahí de 15.
000 milions de pessetes de l'època per any.
Estem en l'any 2004 i pareix que no se va molt per eixa línia.

A nosaltres ens interessaria molt conéixer, vosté ha fet alguna referència molt xicoteta, però ens interessaria molt conéixer la resposta a algunes qüestions.
Per exemple, quants plans generals d'ordenació urbana que afecten a sòl inundable s'han modificat?
Perquè hi ha declaracions del senyor García Antón dient que, si arribava el moment, la conselleria es comprometia a modificar eixos plans, inclús hi ha declaracions dient de reubicar determinats sectors de població que estigueren molt directament afectats per eixa perillositat.

Una altra seria quant de sòl urbanitzable no desenvolupat s'ha desclassificat.
Perquè vosté ha fet referència a una xifra que ve en la memòria i és certa.
Si tot es desenvolupara ­i se suposa que eixe és l'objectiu, si en els plans generals que tenim en aquestos moments hi ha sòl per a permetre un determinat creixement, se suposa que més tard o més prompte es farà­ el risc augmenta en un 55%, i això ve en la memòria.
Si tots som conscients que eixa és la situació.
.
.
Home!
, si estem parlant de sòl urbanitzable no programat, crec que valdria la pena fer un esforç d'intentar desclassificar bona part d'eixe sòl, perquè, pel contrari, estem consentint, consentint, que un problema greu s'agreuge.
I ahí el tema d'indemnitzacions, home!
, no sé fins a quin punt.
Estem parlant de sòl que no s'ha desenvolupat urbanísticament encara a pesar d'estar qualificat.

Per exemple, el tema de les famosos preses valencianes.
Disposen ja dels plans d'emergència?
Perquè ja sa-bem que és un tema que depén més d'una altra conselleria, però també de retruc ens afecta a nosaltres.
O repetirem casos com el del Pantà de Maria Cristina?
Perquè, clar, vosté ha acabat fent una referència un poc aixina quasi ja apuntant-se el punt, és a dir: "home!
, les coses ja no són com eren".
Home!
, és cert i es també, si se vol, una desgràcia, que hem tingut uns anys en els quals la pluja no acompanya massa, però això no vol dir que siga un èxit, o siga, no vol dir que no s'han produït inundacions, i aixina i tot en el 2000-2001 hi ha hagut algun episodi greu en eixe sentit.
Però és que el tema, per sort, no hem tingut eixos períodes que en altres anys sí que han passat i que ens ha ocasionat seriosos problemes.

La memòria també parla, la de l'any 2000, que se plantegen 36 actuacions hidrològiques forestals.
Tots sabem la importància a efectes de prevenció que té això.
I això sí que és un tema que ara i abans afecta directament a la seua conselleria, amb unes inversions d'al voltant de 26.
000 milions de pessetes, de les antigues pessetes.
Què s'ha fet en eixe sentit?
Perquè ens pareix preocupant, molt més preocupant quan hem comprovat que el 35% de les inversions en aquesta matèria en la seua conselleria per a l'any 2003 s'han tornat.
O siga, en una modificació pressupostària d'eixes famoses que se fan, a vosté li han sobrat eixos diners, li han sobrat per no dir-li que li ha furtat algun company de gabinet, en això vosté ja s'apanyarà, però ha desaparegut.
Del 35% estem parlant, estem parlant que de 3.
200.
000 euros, 1.
007.
000 ha desaparegut.
Vosté no ha sigut capaç d'utilitzar eixos diners que tenia per a eixa tasca tan important a tots els efectes de restauració hidrològicoforestal.
I vosté ara planteja 3.
400.
000, que no sabem com quedaran, vists els antecedents que hi ha en eixa matèria.

Si anem a la Conselleria d'Infrastructures, els percentatges d'augment en el programa 712, que seria el més prop, digam, a la matèria que estem estudiant, estan tenint uns augments anuals de l'1,15%.
A eixos nivells ens pareix molt preocupant.

El Partit Popular en l'any 1995, quan va arribar al govern, feia una promesa molt important, fantàstica: anaven a reforestar 160.
000 hectàrees.
Era una xifra increïble, tan increïble que era falsa.
Quan acabà la legislatura vostés mateixos reconeixien que se n'havien reforestat 16.
000.
Quants se diuen ara mateix en esta matèria, de veritat, no d'això que a voltes discutíem amb l'anterior conseller, que passava una avioneta, deixava caure per ahí un poquet, arribaven alguns animalets, se'ls menjaven i això ja se comptabilitzava com a terreny reforestat i este tipus de coses.

Per exemple, què s'ha fet amb el domini públic hidràulic a l'hora de la defensa d'eixes canalitzacions de rius, de barrancs, que estan sent ocupats, il·legalment o legalment, inclús per construccions, i que tots sabem el problema que això suposa?
Què suposen, per exemple, infrastructures previstes com el tema Ave en comarques com la Ribera o, especialment, en comarques com el Baix Segura, que hem tingut problemes seriosos d'inundació i no estaven fetes?
Què suposa eixa nova infrastructura amb la barrera que això crea?
Vosté compartix ­ho dic perquè l'altre conseller sí que ho defenia­ la proposta de canalització dura que planteja el Patricova de més de 30 canalitzacions de rius i de barrancs amb formigó?
Perquè això crec que no és la millor mesura de protegir ni eixes canalitzacions ni el tema del factor d'inundabilitat.
Ens agradaria saber si això està aixina o no.
Què passa amb terminats embassaments bàsics?
I nosaltres no estem molt d'acord amb moltes de les propostes del Patricova, però amb embassaments destinats a la laminació, o siga, a la reducció de la intensitat de les avingudes, creem que són necessaris, com el tema del Marquesat , Montesa, Sellent.
.
.

 

**La senyora vicepresident primera:**

 

Senyor Oltra, per favor, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
etcètera, etcètera.
Què passa amb això?
Ahir o despús-ahir el president de la Confederació Hidrogràfica reconeixia que sí, que és important, però que no se sap quan se farà.

Podríem parlar del Pla integral, del tema del Segura, del Xúquer com està.
.
.
Massa retard en tot eixe tipus de coses, senyor conseller.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

En representació del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller.

Jo, en primer lloc, li he de dir que, malgrat la importància que té el Patricova pel que fa a la seguretat de les persones i també a la seguretat dels béns, pense que malgrat això han perdut vostés una oportunitat importantíssima de prioritzar les actuacions i sobretot donar-los contingut pressupostari a estes inversions.

En conseqüència, ha passat molt de temps des de la primera vegada i s'ha perdut la credibilitat en les mateixes actuacions i en el mateix pla.
En primer lloc, jo pense que han perdut vostés esta oportunitat i, per tant, han perdut la credibilitat, perquè han passat ja quasi huit anys des que es va aprovar inicialment aquí, a les Corts, per part de tots els grups polítics, de mandatar el Govern l'elaboració del Patricova com un pla d'acció territorial per a previndre el risc de les inundacions.

Que jo recorde, ja l'he vist presentar quatre vegades: el 1998, el senyor Cartagena ho presentava aquí; el 2000, l'actual conseller d'Infraestructures el tornava a presentar; el 2001, el senyor García Antón el tornava a presentar com a definitiu i començava el període d'al·legacions; i, finalment, el 2003, s'aprovava.
Huit anys, pense, en definitiva, que s'ha fet massa parafernàlia mediàtica per a encobrir el que jo penso que és una manca d'actuacions, i, sobretot, la inexistència de consignació pressupostària suficient per a dur-lo a terme.

Però és que, en segon lloc, pense que tampoc és un pla creïble, perquè, mire, de les cent i escaig actuacions estructurals i, a banda, les actuacions en matèria de reforestació o restauració hidrològica forestal, a penes s'ha fet res.
Mire, a data d'avui els incompliments del Patricova segueixen situant ­li poso com exemple la meua província­ la província de Castelló, juntament amb la mateixa desembocadura del Xúquer, com una de les àrees més vulnerables i més deixades de la Comunitat Valenciana.
El senyor García Antón dia en febrer del 2002 que "tenemos en marcha el encauzamiento del barranco de Fraga en Castellón", en la pàgina 4.
056 del *Diari*.
És fals!
, és rotundament fals!
No s'ha fet res en este tema.

Tampoc s'ha fet res en la marjaleria del Grau de Castelló!
Des del 1991 que està pendent el pla especial.
Tampoc s'ha fet res en el riu Belcaire!
, jo li recorde que es desbordà l'any 2000 al seu pas per Moncofa.
Tampoc s'ha fet res en la rambla d'Alcalà!
, i li recorde de nou que fa molt poquet, a penes fa tres mesos, després de fortes pluges torrencials, s'inundà tota l'àrea d'Alcalà, Alcossebre, Santa Magdalena, Peníscola, Benicarló, etcètera.
Solament Alcalà, la taxació de mals puja a 63 milions d'euros en finques particulars i a 5 milions d'euros en infraestructures públiques.

Això li podria dir de multitud d'exemples, però me queden únicament dos minuts.
Per cert, vosté sap quant ha invertit la Confederació Hidrogràfica del Xúquer els darrers tres anys a la província de Castelló?
No ho dic jo, ho diu el mateix comissari d'aigües de la Confederació: 30.
000 euros, 5 milions de pessetes, únicament en els darrers tres anys.
Això, senyor Blasco, és vergonyós.

I, en tercer lloc, pense que tampoc és un pla creïble, perquè vostés no han aprofitat l'oportunitat d'anar agafats de la mà, la Conselleria de Territori i Habitatge amb la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques.
Mire, jo tinc clar que Territori i Habitatge porta, en el tema del Patricova, l'ordenació del territori, i la Conselleria de Justícia el tema, diríem, de protecció civil.
Mire, jo li recorde que quan aprovàrem el Patricova, al gener del 2003, aprovàrem paral·lelament també un pla especial enfront del risc d'inundacions, una espècie de pla d'emergències coordinat per la Conselleria de Justícia i que estableix tota una sèrie de pautes d'actuació en situacions d'emergència.
Doncs, bé, si el Patricova ha estat un engany, aquest pla encara ho ha estat més.
S'han limitat a carregar tota la responsabilitat als alcaldes, quan la responsabilitat o bona part d'esta responsabilitat és de la seua conselleria, són vostés els que autoritzen els plans generals d'ordenació urbana, els plans parcials, els informes d'impacte ambiental, les declaracions d'interés comunitari, etcètera, etcètera.
S'han limitat a advertir als ajuntaments que col·laboren amb plans d'actuació municipal.
.
.
Estic segur que bona part d'ells encara no els tenen redactat, sap vosté que ho ha d'aprovar la corporació i posteriorment ho homologuen vostés a través de la comissió de protecció civil de la comunitat.

Però, per últim, i és una declaració seua, s'han limitat a trucar per telèfon o a alertar per fax de situacions d'alerta!
Mire, vosté dia fa molt poquet, i amb això finalitze, que si els ciutadans volen evitar les pluges torrencials el que han de fer és allunyar-se dels barrancs, resguardar els objectes de valor i conservar els sòls mantenint la massa vegetal.
Això, això és el Patricova, un autèntic *bluf* mediàtic en el qual no han estat capaç ni de donar la consignació pressupostària concreta ni de planificar les urgències d'estes infraestructures, que són imprescindibles per a tota la Comunitat Valenciana.

Després seguirem debatent, gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Gràcies, senyor Sanmartín.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

Señora presidenta.

Señores diputados.

Señor conseller.

Es para mí una satisfacción el poder hoy intervenir para fijar la postura del Grupo Popular en esta interpelación en un tema como las inundaciones.

Las inundaciones en los países mediterráneos son uno de los riesgos naturales que afectan a los ciudadanos, a los sistemas de ciudades, a la calidad de vida, más im-portantes.
Están basados fundamentalmente en nuestra climatología especial, de todos conocida, y de nuestra orografía y de la propia distribución de nuestros ciudadanos en el territorio.

En esto, en este riesgo tan importante para nuestros ciudadanos, como en prácticamente todos los aspectos fundamentales que afectan a los valencianos, los gobiernos valencianos del Partido Popular siempre han adoptado una postura de una visión global frente a esos problemas, frente a actuaciones anteriores puntuales, sin criterio y fijadas un poco en el día a día político.
Pues, el gobierno del Partido Popular, en eso, en el tema del saneamiento, en el tema de las carreteras, en los planes ambientales, como, por ejemplo, la Red Natura, catálogo de zonas húmedas, en los temas de energía como en el Plan eólico, el propio Patricova, hablando de riesgo de inundación; en los temas escolares con el mapa escolar.
.
.
, hemos fijado criterios globales para toda la comunidad y hemos enfocado los problemas con carácter global desde el punto de vista del análisis, de las inversiones y trabajando con todas las administraciones con competencia.

Por tanto, el Patricova, yo creo que es un modelo de plan y es un modelo de una política global, de una política decidida y valiente.
En este caso concreto, como ya ha explicado el conseller muy bien, habla de los riesgos y marca restricciones muy claras para los desarrollos urbanísticos y también marca, prioriza las infraestructuras que hay que hacer y, además, vincula a todas las administraciones.

Yo creo que es una decisión muy valiente, porque cuando no se conoce un problema o se conoce de forma puntual, que es lo que pasaba cuando gobernaba el Partido Socialista, pues todo lo que se hacía parecía bien, pero cuando sabemos, gracias al Patricova, como decía el señor Oltra o el señor Sanmartín, que tenemos 278 zonas de inundación.
.
.
Es la primera vez que lo sabemos, y recuerdo cuando presentábamos con el conseller Cartagena, y en ese momento, yo, como director general o subsecretario del organismo precisamente responsable de la definición de estos documentos, cómo trabajábamos con la Universidad Politécnica con total libertad de criterio precisamente para definir esos 393 municipios que tienen problemas de inundación, ese 5,4% del territorio valenciano, o esas 278 zonas identificadas perfectamente en el plan con sus niveles de riesgo, precisamente para vincular a todas las administraciones públicas en resolver los problemas que, parte, eran existentes en las ciudades ya construidas y hay que solucionar, y parte para señalar medidas de futuro que impidan que esos problemas que ahora tenemos se reproduzcan en nuevos desarrollos.

Yo quiero decir que este plan, que ha merecido distinciones a nivel nacional del Ministerio de Medio Ambiente y que es un referente metodológico en otras comunidades, tienen efectividad real desde el año 1998, porque esa cartografía de inundabilidad, por publicación de una orden del Gobierno Valenciano, era vinculante para la redacción de planes generales y para las actuaciones urbanísticas en nuestra comunidad.

Por lo tanto, desde el primer momento, este plan ha ido trabajando para que se impidiesen esos desarrollos urbanísticos que podían perjudicar o podían tener problemas por una inundación.
Pero este plan también ha exigido, cuando se habla del tiempo o de lo que ha durado, una concertación muy importante, porque este riesgo natural que hay, ya he dicho las zonas tan amplias a las que afecta de nuestra comunidad, pues afecta.
.
.
, en el tema de inundación tienen competencias los ayuntamientos, el Estado a través del Ministerio de Medio Ambiente, a través del Ministerio de Fomento, todos los organismos con competencias territoriales, desde carreteras.
.
.
Una carretera puede incrementar el riesgo de inundación si no se identifica adecuadamente un problema, que, ahora, gracias al Patricova, se puede identificar, unas vías del tren, determinadas infraestructuras como colegios, que hemos heredado de gobiernos anteriores que están claramente en zonas inundables, hasta algún departamento de dirección de emergencias está situado hoy en día, construido en las épocas anteriores, en zonas totalmente inundables.
Quie-re decir que cuando hay una inundación, precisamente aquellos que tienen que dirigir las evacuaciones están aislados.
Y eso ya no puede pasar, porque tenemos el Patricova.

Señores de la oposición, yo esperaba hoy que ustedes celebrasen esas actuaciones del Gobierno Valenciano y, evidentemente, solicitásemos, y en eso yo me apunto, al conseller que intensifique precisamente ese diálogo, esa presión ­entre comillas­ con los distintos organismos como ayuntamientos, confederaciones, ministerios para que, precisamente, todos aceleremos la construcción de esas infraestructuras.
Pero que es un modelo de plan que ustedes lo utilizan como referencia, y que como en distintos ámbitos de la política valenciana es un modelo a seguir, yo por eso felicito al conseller y al Gobierno y espero también, pues bueno, que se reconozca por la oposición este trabajo, que es muy importante.

Muchas gracias, señora presidenta.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Modrego.

Per a contestar, té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Vaig a intentar contestar algunes de les coses que s'han plantejat ací amb l'única voluntat d'intentar aclarir-ne algunes i, inclús, si no queden algunes clares, doncs, continuar treballant per a donar la màxima informació i, sobretot, la màxima transparència, en una sèrie d'actuacions que estan fetes, no?

Jo crec que algunes d'elles amb la intervenció de l'il·lustre diputat del Grup Parlamentari Popular Fernando Modrego, jo crec que amb major coneiximent de causa que jo en algunes coses de les que hui he explicat ací, crec que ha quedat molt clara quines és la posició, quines són les actuacions i quin és el resultat d'un treball que s'estava fent.

Però voldria aclarir algunes qüestions de les que s'han dit ací, alguna inclús prèvia al senyor Sanmartín: agrair-li que en la seua intervenció no haja fet vosté la mateixa al·lusió que ha fet la seua companya de grup, Sanchordi, a propòsit dels buits que n'hi en els escons, perquè ni ella s'ha quedat a escoltar-lo a vosté, cosa que vol dir que la primera afirmació que ha fet sobre els buits que n'hi havien en els escons, a la vista del panorama, la veritat és que això expressa el nivell del debat i la profunditat dels conceptes i dels temes que ens porta ací.

La primera cosa és quan vostés parlen dels retards.
El Patricova va ser aprovat, com molt bé s'ha assenyalat, el 28 de gener del 2003, és a dir, que és el 2004 el primer exercici pressupostari en què es pot reflectir les actuacions de les quals venim parlant.
Jo pense que podem fer valoracions sobre eixa etapa abans o després, i estar eixes valoracions profundament recolzades en criteris polítics a l'hora de fer-les, però jo pense que el que és important, com molt bé s'ha assenyalat, és que arranquem fa exactament un any i anem a veure com se pot anar plasmant eixe tipus d'actuacions de forma concreta.

Després, jo crec que és convenient també aclarir algunes confusions que se poden, al voltant del Patricova, generar, perquè una cosa és el Patricova i després podem veure.
.
.
, me dóna la impressió que a vegades se transformen algunes confusions per interpretar altres plans que també existixen, per exemple el pla de prevenció de la Ribera està actualment en redacció i és una responsabilitat de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, i això, com vostés saben, depén del Ministeri de Medi Ambient, no és una responsabilitat de la Conselleria ni de la Generalitat.

Tampoc es pot confondre el Patricova amb els plans municipals d'emergència, que no són plans de prevenció sinó d'emergència i que són de competència estrictament municipal.

Jo tinc interés en explicar-los quines són les línies fonamentals que sí són competència de la Conselleria de Territori i Habitatge, i encara que els he dit abans una completa informació, però encara els afegiré dos eixos d'actuacions que estan dins de les nostres competències: actuacions de correcció hidrològica forestals i les actuacions de caràcter urbanístic o territorials, a les quals s'ha fet referència, fonamentalment les primeres.

Respecte de les primeres, la restauració hidrologicoforestal queda emmarcada dins de les mesures per a la disminució de la magnitud de l'impacte per a disminució del risc.
En general, dins d'este grup, es troben aquelles actuacions que perseguixen la reducció del cabals afluents per la disminució de l'escorriment generat, com també la reducció de sòlids en suspensió, i que té una total relació amb la pèrdua de sòl com a conseqüència de l'erosió hídrica, com vosté molt bé assenyalava, i això comprén actuacions de reforestació i també actuacions de correcció hidrotècnica, dics, parapets, etcètera.

I en este sentit, hi ha ­vullc assenyalar-li-ho­ 39 projectes de la Conselleria de Territori i Habitatge, 6 de la Confederació Hidrològica del Xúquer i 2 projectes de la Direcció General de Conservació de la Natura, del Ministeri de Medi Ambient.
Tots ells han d'enquadrar-se dins de les actuacions que es definixen en el Patricova.

El conjunt de tots estos projectes que els acabe de dir constituïxen un total de 12.
650 hectàrees i una inversió superior als 36 milions d'euros.
Del total dels projectes que acabe de mencionar, vull precisar que s'han finalitzat 1.
595 hectàrees, amb una inversió de més de 2.
300.
00 euros, i estan en fase d'execució 2.
299 hectàrees, amb una inversió superior a 11 milions d'euros.
I tenim programada la tramitació de projectes de repoblació de 8.
756 hectàrees, amb una previsió superior a 22 milions d'euros en els pròxims tres anys.

Tots estos projectes estan inclosos dins del compromís de la repoblació forestal de 40.
000 hectàrees, 40.
000 hectàrees que seran una de les principals, la seua repoblació, una de les principals garanties per a evitar estos riscs d'inundació dels quals parlàvem.

En segon lloc, i pel que fa a les actuacions de caràcter urbanístic territorials, les comissions territorials d'urbanisme, en la seua labor de tutela i preparació de les resolucions per a l'aprovació dels plans generals municipals, apliquen ja els criteris establits en el Patricova, a fi d'evitar el màxim de riscs d'inundacions en futurs desenrotllaments urbans.
És a dir, que la forma en què s'aproven els plans generals d'ordenació urbana, que és la forma en competència municipal i després la tutela autonòmica, es fan ja d'acord amb les previsions que estan contemplades en este pla.

I els diré que des de l'entrada en vigor d'este pla, en este moment ja s'han adoptat mesures preventives per a pal·liar el risc d'inundació en 400 hectàrees.
Perquè la seua.
.
.
perquè es faça una idea vosté: açò implica que si haguérem d'emprendre infraestructures per a protegir estes zones de risc, estaríem parlant d'un estalvi de més de 7 milions d'euros.
És a dir, que dins de les actuacions urbanístiques territorials, ja es contemplen, a l'hora d'aprovar els plans generals d'ordenació urbana.
.
.
en estos moments ja hem actuat sobre 400 hectàrees en l'aprovació d'estos plans generals.

També ­perquè vosté ha fet referència, i val la pena també valorar algunes dades sobre eixe particular­ l'aprovació del Catàleg de Zones Humides ha comportat la protecció de 45.
000 hectàrees d'estos ecosistemes tan importants, que, com vosté sap, protegim en estos moments el doble que Andalusia i el triple que Catalunya.
Això també és una forma de protegir, a través d'esta protecció de 45.
000 hectàrees, els ecosistemes que estan en estes zones humides.
D'estes 45.
000 hectàrees, 38.
000 tenen un paper significatiu com a receptors de cabals d'avinguda, que, de no protegir-los, agreujaria d'una forma clara els riscs d'inundacions en la Comunitat Valenciana.
I perquè es fem també una idea del que són capaços estes zones humides de representar, estes zones humides són capaces d'absorbir 400 hectòmetres cúbics, que és l'equivalent a una avinguda extraordinària del riu Xúquer superior a 4.
500 metres cúbics per segon.

Bé, tot açò expressa que estem estalviant en infraestructures una sèrie d'inversions com a conseqüència del compliment d'algunes de les actuacions que es posen d'acord amb el Patricova.
I això es pot fer només en les actuacions que es desprenen del mateix pla, com també del seguiment diari que estem fent de l'aprovació dels plans generals d'ordenació urbana, i sobretot fent-ho amb el màxim de racionalitat o amb el màxim de responsabilitat, perquè, com molt bé també s'ha assenyalat, ací no mos hem de sorprendre que estem en un territori inundable.
Però això no mos ha de portar a dramatitzar-ho.
Tampoc estem ací exempts que un dia hi haja un terratrèmol.
I això no vol dir que no es prenguen mesures, i de vegades algunes d'estes.
.
.
quan passen estes desgràcies, superen qualsevol tipus de mesures de prevenció.
Que no sols passa ací, passa inclús en els països més desenrotllats, on inclús poden tindre més avançades algunes normes d'ordenació del territori o de planificació territorial.

Jo pense que tot açò són elements que estan contribuint a poc a poc a aconseguir una major racionalitat i que allò important seria.
.
.
que exigim el màxim compliment; que es complisca amb la màxima transparència estes normatives d'obligat compliment, que accelerem no sols els compliments per part de l'administració autonòmica, sinó també moltes vegades que des dels municipis es facilite tota la labor amb la màxima celeritat perquè estiguen establertes estes regles.
I, sobretot, que al final, a poc a poc, anem prenent mesures que vagen encaminades a anar reduint un risc que ens acompanyarà en la història de la nostra societat, però que allò important és que cada volta tinguen el menor impacte sobre les persones que vivim ací.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra el señor Oltra para el turno de réplica.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Home!
, jo crec, senyor conseller, que vosté té clar que la posició nostra és intentar afavorir la reducció al màxim del nivell de risc, sabent que és difícil perquè estem parlant d'un territori, en bona mesura, construït i habitat.
O siga, que eixe objectiu jo crec que és un objectiu legítim i que ens haguera agradat trobar molta més, diguem, coincidència en el diagnòstic i en les solucions que planteja el document.

Jo supose, jo supose, perquè el contrari seria molt difícil d'explicar, que a partir de l'aprovació del Patricova vostés en la conselleria estan aplicant alhora els dictàmens dels documents urbanístics que arriben allí.
Això faltava!

Però, clar, si tots coneixem, i la mateixa memòria ho diu, que ja solament comptant els plans que estan aprovats abans del Patricova, que es té ja una previsió de creixement que va a multiplicar el nivell de risc, que estem parlant de sòl que està previst però no s'ha desenvolupat urbanísticament, no hi ha documents.
.
.
O siga, està certament aprovat en un pla general, però res més.
Home!
, crec que valdria la pena parar-se un poc a pensar si plantejar a eixe ajuntament, a eixe pla general en concret, una desclassificació de sòl del que tinga més risc.
O anem a deixar, perquè és un pla anterior al Patricova, que es desenvolupe i ja després anirem mosatros a aplicar mesures de protecció del que s'ha fet?
Això em pareix una qüestió temerària.

O siga, jo crec que val la pena, igual que s'ha fet en altres casos, plantejar-mos i vore què està passant ahí i evitar una situació de risc de la qual som coneixedors.
És que seríem còmplices en eixe tema, amb independència que l'ajuntament siga d'un color o que siga d'un altre.
Estem parlant d'un tema de futur i un tema de tots nosaltres.

Clar, vosté diu: "És que el retard.
.
.
" Però és que en el cas que estem plantejant, este retard, que jo crec que ha sigut excessivament significatiu, ha ocasionat que siguen ja irreversibles moltes de les situacions, perquè han coincidit, vulguem o no, zones inundables.
Moltes d'elles estan al costat de la costa, són zones goloses, goloses per a l'especulació i per a l'urbanisme.
I això, en este país nostre, té difícil escapatòria.
O siga, quan es veu un caramel d'eixe tipus, algun llest arriba i l'aprofita.
I, clar, ara que tenim el problema que tenim, agreujat en estos deu anys, s'ha crescut d'una manera impressionant, i ara tenim el problema encara molt més difícil que el teníem quan es va començar a parlar del tema del Patricova.

Jo agraïsc algunes dades que ha donat vosté ara, que en la primera intervenció no havia donat, del tema de mesures de restauració hidrològica i forestal, etcètera, etcètera.
Però vosté estarà d'acord, primera, es troben encara molt lluny de la seua promesa electoral.
Bé, en l'any 1995 no sé si estava allí vosté.
Però, vaja, molt lluny de la promesa electoral del Partit Popular.
Inclús es troba molt lluny de les mateixes previsions del Patricova.
Ni tan sols arriben a eixes.

I he de dir també que estes previsions són fetes amb una mancança d'informació seriosa.
Jo tinc ací una de les fulles de la memòria del Patricova que diu: "La classificació del mapa de riscs s'ha realitzat en sis nivells, el que determina una precisió excessivament baixa".
Això està per escrit ahí.
"La classificació d'usos del sòl no és suficientment detallada, el que impedix major precisió en l'estimació de la vulnerabilitat".
Això està ahí per escrit.
"La localització d'equipaments de tipus puntual no és completa".
Està ahí.
"En tot cas, la incidència de les inundacions en els elements puntuals no ha estat avaluada per falta de precisió topogràfica".
Això continua, no vaig a llegir-ho, eh?
O siga, que açò és el que ha tingut el premi extraordinari eixe a què es feia referència del ministeri, que, bé, estava l'ambaixador este que tenim ara de la Comunitat Valenciana en les Illes Balears.
Això és el que s'ha premiat.
Home!
, jo crec que és millor que res, però d'ahí que siga una cosa determinant i una cosa ja seriosa i amb rigor, crec que li falta prou, eh?
I nosaltres no podem estar a eixe nivell, confiant que el que hi ha ací ja és suficient.
Crec que no, crec que no és suficient.

Igual que no és suficient, per exemple, el Catàleg de Zones Humides que ha tardat en excés i que ha tingut retalls significatius en moltes zones, zones on ara mateix hi ha un perill evident d'urbanització.
Què està passant, per exemple, en zones com la desembocadura, en Altea, del riu Algar, per exemple?
No sé si haurà ja dictaminat la seua conselleria però hi ha un projecte d'una gran urbanització ahí.
És una zona que té totes les característiques d'inundabilitat, de zona humida.
Per exemple, Aiguamarga està com està, la marjal de Castelló està com està, la marjal de Tavernes, de Xeresa, etcètera, etcètera, estan com estan.
Hi ha un pressió molt forta de voler edificar ahí.
Unes zones estan protegides en el catàleg però, clar, quan un veu el que estan fent vostés a nivell de la Llei de patrimoni cultural valencià que el que era patrimoni, el que era declarat protegible, basta que es modifique la llei perquè deixe d'estar protegible.
.
.
!
La veritat és que ara mateix zones humides que estiguen en el catàleg, no ens dóna cap garantia que això va a continuar així.
Fins a quan?
Si a la millor el Benacantil o el Teatre Romà resulta que, a la millor se fan modificacions per a facilitar determinades.
.
.
, o el Cabanyal, per a determinades coses.
Ens pareix una qüestió delicada.

Per tant, nosaltres pensem que el Patricova incorpora una part positiva, i l'hem defensat; una altra que no ens pareix gens bona, l'aposta que vosté no ha contestat, si compartix el criteri del seu company de gabinet, enginyer de camins, de la duresa, del formigó.
Jo crec que això és un error que pot tindre conseqüències fatals en determinats barrancs en esta zona, que poden afectar inclús l'Albufera.
Vosté compartix eixa proposta de resoldre els problemes a base de formigonar determinades canalitzacions importants?
Jo crec que és un error.
Pregunte als tècnics, inclús probablement als seus, els de la mateixa conselleria.
Crec que és un error i que pot tindre conseqüències fatals.

Li demanem, això sí, que siga més contundent a l'hora no solament de defensar el document aprovat, sinó d'intentar recuperar o evitar mals que tenim damunt de la taula, que vénen de molt de darrere, però que estan ahí i que si no els parem ara, els edificaran.
I si els edifiquen, probablement ni tan sols amb la millor voluntat del món podrem reparar el mal que van a fer.
I jo crec que vosté sap de què estem parlant.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamen-tario Socialista, el señor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, president.

Senyor conseller, evidentment ja sap que no me caracteritze per ser una persona amb diagnòstics catastrofistes o radicals al respecte.
Jo he fet una anàlisi del Patricova partint de que té coses, bastants coses correctament plantejades.
Pense que parteix d'una cartografia de delimitació correcta ­ho dic com a geògraf­, i és la base per a després fer les actuacions.
Pense inclús que es detecten correctament determinats problemes, però el problema és que a partir d'aquí pense que també, de vegades, aposten per solucions que en lloc de solucionar, agreugen encara més el problema.

Per exemple, el tema per a agafar el que comentava el representant de l'Entesa, la qüestió de massa formigó.
Evidentment que el Grup Parlamentari Socialista no pot dir a cap lloc, i sobretot a cap lloc del litoral amb desembocadures, que estem en contra de la canalització o de les canalitzacions dels barrancs.
No podem dir-ho perquè no som ecologistes.
En el sentit que no som ecologistes que pensem que és compatible el desenvolupament de determinades infraestructures amb el respecte al ecosistema, siga fluvial o siga ripari.

Però, a partir d'aquí, el que sí que plantegem és que se n'han passat un poc, se n'han passat un poc massa, massa formigó.
I massa formigó en el sentit que el mateix Patricova, el mateix pla reconeix, reconeix i adverteix que certes actuacions, certes actuacions tenen riscs, riscs tremendament perillosos, per massa formigó, per massa canalització.
Concretament el Patricova diu: "La propagació de l'aigua augmentarà molt la velocitat, disminuirà la retenció, la filtració de la mateixa aigua i, sobretot, afectarà determinats ecosistemes.
" Vosté mire les fitxes d'actuació, que estan perfectament delimitades, i vorà com en un percentatge molt elevat s'afecta l'ecosistema fluvial i ripari.

Per tant, amb cura, jo dic que detecten correctament el problema, és cert, però a vegades determinades solucions el que fan és agreujar encara més la situació inicial o de punt de partida.

En segon lloc, jo pense que hauria d'haver anat lligat un pla tan important com el Patricova, amb el tema de la regeneració de marjals.
No em parle vosté del catàleg de zones humides.
Tots sabem el que és el catàleg de zones humides.
El catàleg de zones humides és un document de bones intencions, de bones intencions, gràcies al qual, d'acord, es protegeix estes àrees.
Però res més, no introdueix cap tipus d'actuació al respecte.
I pense que haguera d'hagut d'anar lligat, però sobretot pel tema de determinades zones costeres.

Mire, jo sempre li parle un poc de Castelló, perquè és el que més conec.
El pla mateix passa per alt aspectes importantíssims.
Jo li pose com a exemple Torreblanca, Orpesa, Benicàssim, Peníscola.
Què fem amb els passeig marítims?
Ens trobem que són zones de marjal importants que per l'obstrucció que s'ha provocat al llarg del temps ­no dic que ha fet vosté l'obstrucció­, des dels anys seixanta, sobretot, des del *boom* turístic, han quedat obstaculitzats els drenatges, però sobretot, part d'ells per la pròpia construcció dels passeigs marítims.
I ens trobem que en que ploga molt poquet, molt poquet, tota la zona està inundada ja, molt poquet, molt poquet.
Aleshores, jo pense que el Patricova haguera hagut d'agafar amb lupa aquestes zones concretes i de forma monogràfica per a fer actuacions concretes i monogràfiques, col·laborant amb els ajuntaments o amb qui vosté crega oportú.
És un aspecte que no l'hem tingut en compte.

També dir-li, assenyalar, que, malgrat la importància del pla, vosté és el responsable que haja perdut determinada credibilitat.
Ha perdut credibilitat, ja li dic, perquè s'ha dilatat en el temps.
Des de 1996 fins ara voltejant la perdiu, per la manca de prioritzacions en actuacions, en actuacions i sobretot en consignació pressupostària.
Si és que ho tenien de meravella!
Si són vostés mateixa qui en el Patricova posen el nivell de perillositat.
Bo, en base a això, prioritzem les actuacions i les consignacions pressupostàries.
I que els alcaldes sàpiguen que, encara que tardaren cinc anys, d'aquí cinc anys saben que aquell tema es podrà solucionar.

I, per últim, una qüestió ­acabo estos cinc segons­, la qüestió dels plans d'emergència en les preses.
Les preses sap vosté que a la Comunitat Valenciana no hi ha cap, absolutament ni una, que tinga un pla d'emergència previst.
Pense que també s'haguera hagut d'incorporar al pla.
Acabo dient-li que cartografia de delimitació correcta, detecten inclús correctament els problemes, però pense que a partir d'aquí, a partir d'aquí, hi ha tota una sèrie de qüestions negatives que fan perdre la credibilitat al pla en qüestió.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra el señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

També molt breument per a indicar-los als senyors diputats que, bé, jo vull agrair-los el que vostés hagen considerat que una part d'este pla té aspectes significativament positius i que són aportacions encaminades a complir l'objectiu pel que es fa este pla.
Després vostés expressen lògicament, dins de la seua lògica, la desconfiança a l'hora que es puga aplicar o no es puga aplicar el tema.
Jo crec que han de tindre confiança, perquè este govern vol aplicar això amb la màxima transparència, amb la màxima capacitat de decisió.
I, tanmateix, si ho hem implementat en un programa o en un pla ambiciós, tanmateix, anem a anar complint, com totes les accions de govern, en unes coses amb més encert i en altres amb menys encert, però tanmateix eixa és la idea.

En qualsevol dels casos a vostés no se'ls ha d'escapar que estem parlant del primer i únic pla de prevenció de risc que hi ha a Espanya.
La qual cosa vol dir que a més si ha sigut de la mà del govern del Partit Popular, és alguna cosa que caldrà posar en el seu haver, perquè poden dir vostés que ve amb retràs.
Però, bo, també és casualitat que siga l'únic govern de tota Espanya que siga capaç de posar en funcionament un pla d'estes característiques.
I, tanmateix, els premis cadascú els pot interpretar com vulga.
Però, bé, quan a un pla d'estes característiques una institució com el Ministeri de Medi Ambient li dóna un premi nacional, hem d'agarrar-lo, en principi, com una cosa positiva.
No se sol premiar, excepte en alguns jurats trucats, alguns premis, que no és el cas d'ací.

I, després, vostés han de tindre l'absoluta seguretat, perquè jo se la puc donar, que nosaltres volem que la planificació territorial i l'ordenació del territori en esta comunitat nostra es faça dins d'un model de desenrotllament sostenible que, sense posar en perill el progrés econòmic que hem tingut i tenim en esta comunitat, es faça compatible amb la preservació i en la conservació dels nostres recursos naturals.

Eixe objectiu, que des del punt de vista teòric el comparteixen vostés i el compartim nosaltres, del que és tracta és de vore a l'hora d'aplicar.
Perquè per a persones que coneixen tan bé la província de Castelló, com el senyor Sanmartín, jo crec que ha de conèixer la pressió que estem tenim inclús fins d'alguns alcaldes del mateix signe polític que, tanmateix, no volen esperar-se a vore el que diu el catàleg de zones humides i que diàriament estan dient de construir milers de vivendes en zones que no és que siguen inundables és que estan dins el catàleg de zones humides.
I jo tinc molts escrits d'esta categoria que expressen que estes persones, que tenen una representació demogràfica inequívoca, m'imagine que no estan burlant-se d'alguna de les coses que vostés diuen ací, sinó que estan pensant en el futur i en el progrés del seu poble i, al mateix temps, no caure en cap posició maximalista o fonamentalista que els posara inclús a ells mateixos en perill.

Però jo crec que tot açò són motivacions i és la voluntat de fer les coses cada vegada millor.
L'avantatge que tenim és que en estos moments tenim un pla que, com molt bé, s'ha assenyalat, té aspectes importants, qualitatius, que són aportacions noves, que per primera vegada tenim un diagnòstic per a saber quina és la nostra situació.
Això ens ha de portar que cadascú, dins de la seua responsabilitat, cada vegada tinga una execució i una aplicació que vaja pensant, sobretot, en els interessos dels ciutadans i no en interessos especulatius o de cap altre tipus.

Jo crec que eixe és un objectiu que compartim i al llarg d'esta legislatura jo crec que anem a tindre oportunitat de veure on encertem i on no encertem.
On no encertem intentarem corregir, si és que no fem les coses bé, i, tanmateix, si les fem bé, la veritat és que esperarem també a què això se'ns diga d'eixa forma.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Se suspende la sesión, que se reanudará el próximo martes a las diez y media con el orden del día que estaba previsto para el día de ayer.

Ahora les ruego a los miembros de la Mesa que nos acerquemos un momento, que vamos a celebrar una Mesa.

 

 

 

*(S'alça la sessió a les 13 hores i 37 minuts)*