Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió Especial d'Estudi sobre la
Seguretat Ciutadana a la Comunitat Valenciana.
Comença la
reunió a les 10 hores i  30 minuts.
Presideix la
Il·lustre Diputada Senyora Asunción Quinzá Alegre.
Reunió número 3.

Propostes presentades pels grups parlamentaris

La senyora vicepresidenta:

Vamos a comenzar la
comisión.
Voy a sustituir, yo en este caso, a la presidenta, que ha
justificado su ausencia.
Antes que nada, vamos a proceder, señor
secretario, a ver si hay quórum.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
l'existència de quòrum)

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señor
secretario.

Bueno, ya saben sus señorías que tienen
dentro de las carpetas las dos últimas actas, el acta de la
constitución de la comisión y la de la última
reunión.
¿Se aprueban?
Por asentimiento.

La senyora vicepresidenta:

El siguiente punto del orden del día, como
saben sus señorías, es: «Debate y aprobación de
las propuestas presentadas por los grupos parlamentarios».

¿Para qué pide la palabra, señor
Ribó?

El senyor Ribó i Canut:

Sí, senyora presidenta, era comunicar-li que el
nostre grup, almenys, no ha tingut cap comunicació en el sentit
d'intentar fer un pla de treball consensuat, intentar proposar un pla
de treball en conjunt.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Eso no es una cuestión de procedimiento,
señor Ribó.

El senyor Ribó i Canut:

Sí, sí, sí, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta:

Bueno, esta presidenta entiende que eso no es una
cuestión de procedimiento que se contemple en el reglamento.
Entonces, si ha tenido usted conocimiento o no, igual que si ha llamado
usted a otros grupos, creo que no es objeto del debate de esta
comisión.

Si les parece, el procedimiento será el que se
ha utilizado en otras ocasiones para comisiones similares, comisiones de
estudio, y sería una intervención del grupo menor al mayor
por un tiempo máximo de 15 minutos.
Este turno sería tanto
para defensa de su propuesta como para fijación de posición
respecto de las propuestas de los otros grupos parlamentarios.
Luego,
existirán los correspondientes turnos de réplica.

¿Para qué pide la palabra, señor
Ribó?

El senyor Ribó i Canut:

Per una qüestió de procediment, senyora
presidenta.

La senyora vicepresidenta:

Quina és la qüestió de procediment?

El senyor Ribó i Canut:

Mire vosté, propose que abans de
començar aquest torn de paraules es faça un descans i els
representants dels tres grups parlamentaris intenten consensuar una
proposta de treball conjunt, de la mateixa manera que s'ha fet en la
immensa majoria de creacions de comissions i de plans de treball a
què he assistit en els últims dotze anys, només amb
una excepció.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gracias, señor Ribó.

Ante la petición del portavoz del Grupo
Parlamentario Esquerra Unida, ¿algo que alegar los portavoces del
resto de los grupos?

¿De acuerdo, Grupo Socialista?

¿De acuerdo, Grupo Popular?

Bueno, pues, señorías, entonces hacemos
un receso de tiempo estimado.
.
.
¿Qué estimamos?
¿15
minutos?
Bueno, pues, receso de 10, 15 minutos.

(Se suspén la reunió a les 10 hores i 55
minuts)

(Es reprén la reunió 11 hores i 7 minuts)

La senyora vicepresidenta:

Señorías, si les parece, vamos a
continuar con la comisión.
Por lo que veo no ha existido acuerdo.

Entonces, vamos a comenzar con el turno de defensa de
la propuesta de fijación de posición respecto de las
propuestas de los otros grupos parlamentarios.

Tiene la palabra el señor Ribó.

El senyor Ribó i Canut:

Bon dia.

En primer lloc, lamentar que no es puga assolir un
acord perquè pensem que açò indica clarament el
significat que se li vol donar per part d'algun grup a aquesta
comissió d'estudi que, segurament, seria millor denominar-la
comissió especial d'estudi i propaganda sobre la seguretat o
sobre un determinat concepte de seguretat.
El temps ens dirà si
realment anem a estudiar els problemes de la seguretat o anem a escoltar
una sèrie de cançonetes, arguments, que ja estan ficats tots
blanc sobre negre i en colors en algun tipus de vídeo.
Tenim la
sensació que, en definitiva, tornarem a ser actors d'alguna
forma d'aquest vídeo.

Però, bé, anem a plantejar el tema
perquè des del punt de vista del nostre grup parlamentari, Esquerra
Unida-Els Verds, el tema de la seguretat em sembla un tema important.
Home!
, tan important com que som l'únic grup que ha presentat
en aquestes Corts una proposició de llei per a crear la policia
autonòmica valenciana, cosa que no ha fet ni el partit del govern ni
el Partit Socialista.

Per tant, evidentment, pensem que és un tema
fonamental i pensem que és un tema que d'alguna forma
s'hauria d'abordar des d'una perspectiva valenciana.

La seguretat, en primer lloc, és un dret
constitucional, és un dret que en els últims anys s'ha
repartit entre les tres grans instàncies de l'Estat: la
instància estatal, l'autonòmica i la municipal.
Pensem
que en este moment, efectivament, el Consell el que hauria de fer és
impulsar els mecanismes per a treballar en seguretat.
Segurament se parla
molt de seguretat, però se treballa molt poc en seguretat.

Home!
, jo he de referir-me ara a un article de
l'estatut, l'article 55.
Vull recordar que parla de la
creació de la policia autonòmica valenciana amb
competències molt més amples d'aquelles que tenia abans
-i vull recordar-ho-, competències en protecció
de béns i persones, manteniment de la seguretat pública, a
més de la vigilància i protecció d'edificis i
instal·lacions que ja es tenia abans.

Per tant, quan parlen de seguretat estem parlant
d'una competència, evidentment amb restriccions perquè
n'hi ha elements de seguretat que també són dels
ajuntaments i n'hi ha elements de seguretat que són de tipus
estatal, però d'una competència que està en
l'Estatut d'autonomia, que s'ha de desenvolupar, que
s'hauria de desenvolupar i que la majoria, per no dir totes les
comunitats autònomes que tenen aquesta competència, estan
desenvolupant, si no ho han fet ja, i, fins i tot, algunes comunitats que
no tenen esta competència estan desenvolupant aquesta
competència de seguretat a través de determinats mecanismes
mitjançant la policia local.
Cal dir que hi ha comunitats
autònomes -em referisc en este cas concret a les Illes
Balears- que parlen de la creació d'una policia
autonòmica com una eina fonamental per a millorar la seguretat del
seu territori -i qui governa en les Illes Balears tot el món
el coneix.

El problema que nosaltres els plantegem ací
és que es parla molt d'inseguretat, però sempre, i
tenim la sospita que açò va a ser una de les columnes
vertebrals d'aquesta comissió, sempre tirant-li el mort a
Madrid, sense voler assumir les competències que són
fonamentals segons l'Estatut.
El president del Consell ha reiterat
moltes vegades que no pensa desenvolupar ni sol·licitar la
competència de creació de la policia autonòmica que
està en l'estatut.
No entenem el motiu, sobretot quan aquesta
competència s'està desenvolupament, per exemple, en
estos moments en Galícia i en Andalusia, la creació de
policies autonòmiques i quan és una possibilitat
que.
.
.

Nosaltres pensem que no voler assumir la
responsabilitat d'una cosa tan important com la seguretat és
un error gravíssim, que no es pot encobrir creant o fent crear una
comissió d'estudis sobre la seguretat ni es poden cobrir dient
que els problemes vénen de Madrid.
Els problemes creixents de
seguretat que ocorren en el nostre territori no s'arreglen
només amb més unitats de forces de seguretat estatals, o,
l'altre vessant, que va créixer molt -i seria
interessant estudiar en els anys que governava el Partit Popular a nivell
estatal- amb la contracció d'empreses de seguretat
privada.

La seguretat valenciana, estem convençuts que
necessita mecanismes de planificació pròpia, que estan en
l'estatut perquè aquesta seguretat es desenvolupe en
condicions molt diferents d'altres territoris espanyols.
La nostra
geografia, el nostre urbanisme en zones costaneres molt dispers, els
elevats graus de màfies organitzades i molts altres aspectes
necessiten una planificació específica.

Nosaltres aquí sí que hem de parlar
d'un tema que em sembla important.
Ha hagut una instància
estatal que en els últims anys ha fet un esforç important en
recursos humans, i aquesta instància han estat els ajuntaments.
La
policia municipal és la que més ha crescut en els
últims anys en recursos.
Evidentment no ha crescut la policia
autonòmica perquè no existeix.
Però, la policia
municipal necessita una policia amb què poder-se articular, amb
què poder transmetre informació, amb què poder fer
economies d'escala en alguns casos, que és la policia
autonòmica que no existeix.

En estos moments nosaltres ens atreviríem a
afirmar que la principal carència de seguretat en la nostra
comunitat no és la manca de recursos humans, que és un tema a
estudiar, sinó que és la manca d'una
planificació adequada perquè aquestos recursos moltes vegades
estan escampats, estan desconnectats, tenen poca o nul·la
connexió entre sí i sense una planificació adequada
als interessos valencians de seguretat.

Nosaltres, per tant, hem plantejat el treball
d'aquesta comissió des d'una idea que em sembla
bàsica: la d'assumir les competències de la
Generalitat.
Perquè, em sembla que no es pot plantejar qualsevol
planificació de seguretat ni qualsevol estudi de seguretat intentant
obviar -com sembla que s'està intentant obviar-
que som responsables de la seguretat valenciana i que el màxim
responsable, evidentment, és el president de la Generalitat, i que
si no assumeix aquesta responsabilitat es converteix en el màxim
irresponsable en el tema de seguretat.

Per tant, nosaltres ens hem plantejat, en principi,
conéixer com funciona la policia autonòmica.

I ja passant a propostes, doncs, plantegem que
compareguen els responsables de seguretat de les tres comunitats
autònomes que en estos moments tenen policia autonòmica, que
és el cas de Navarra, que és el cas de Catalunya, que
és el cas del País Basc.
En segon lloc, els responsables de
seguretat, en cas que en la Comunitat Valenciana es puga dir com a tal que
tenen la possibilitat estatutària, que és el cas, a
més, de la nostra comunitat, el cas d'Andalusia i de
Galícia.
I, per últim, em sembla important destacar
també que seria interessant conéixer com intenten resoldre
els problemes de seguretat comunitats autònomes que no tenen la
possibilitat de tenir policia autonòmica perquè el seu
estatut no els ho diu i que, malgrat això, estan creant, a
través de la policia local, unitats totalment comparables a la
policia autonòmica, com és el cas de la comunitat de Madrid o
com és el cas de la comunitat de Múrcia.
També que ens
expliquen, naturalment, en les Illes Balears quins són els motius
pels quals volen crear aquesta policia autonòmica.
És
possible que com són de la mateixa formació política
siga més fàcil d'entendre per part dels dirigents en
estos moments del Consell.

Hem demanat també sol·licituds de
documentació.
Aquí, hem pogut veure que formalment n'hi
ha sol·licituds de documentació comparables.
Per exemple,
nosaltres demanem la relació anual de membres de la Guàrdia
Civil que estan destinats en la Comunitat Valenciana.
El que passa
és que no ho demanem des de l'any 2004 fins ara, perquè
em sembla senzillament que és important fer un estudi global, no
solament dels últims anys.
Sembla que a alguna formació
política l'única cosa que li interessa és
conéixer l'evolució dels membres de la Guàrdia
Civil, de la policia nacional, etcètera, només des del 2004
fins ara.
Tenen vergonya -per dir-ho d'una altra manera-
de veure com evolucionarien les gràfiques, en cas que
coneguérem com han canviat els membres i com han disminuït els
membres de la policia nacional i de la Guàrdia Civil en aquells anys
famosos en els quals governà en Madrid un senyor que es deia
José María Aznar.
Perquè tenen vergonya
d'aquestes dades no volen que coneguem les dades.

A nosaltres ens sembla important ressaltar que
demanem, no des de 1996, sinó des de l'any 1990, seria
interessant conéixer tres governs diferents a nivell d'Estat,
veure com han evolucionat, concretament els membres d'aquestos
cossos, perquè, en definitiva, en estos moments sobre ells estan els
elements de seguretat més importants.

Em sembla important també, perquè hem
vist dades, del nombre de membres, tant de la Guàrdia Civil com de
la policia nacional, però més important en el cas de la
Guàrdia Civil, de membres que han estat de baixa per períodes
significatius.
Açò sí que és important
conéixer-ho.
També conéixer-ho en perspectiva i no en
els últims anys només perquè, segurament, aixina no es
pot conéixer adequadament com funcionen les coses.
I, evidentment,
nosaltres ho demanem també des de 1990.

Ens interessa també, i pensem que és
molt important conéixer-ho, com han evolucionat els membres de la
policia local valenciana -jo estic segur que açò seria
fàcil d'aconseguir en la Conselleria de Justícia i
Administracions Públiques- des de 1990 fins a
l'actualitat.
Nosaltres fiquem una hipòtesi davant.
Aquest
nombre ha crescut d'una forma molt important, la més important
de totes.
Però, seria interessant veure, per exemple, en els
municipis menors de 5.
000 habitants, de 5.
000 a 50.
000, i els municipis de
les ciutats majors de 50.
000 habitants, com ha evolucionat la policia
local, per a conéixer un poc els temes de seguretat.

I, evidentment, ens interessa conéixer
també l'evolució de la delinqüència en la
Comunitat Valenciana, desglossada com està, també des de 1990
fins a l'actualitat.
La de la nostra comunitat, la d'Espanya i
la de la resta de comunitats autònomes, perquè entenem que
aixina tindríem una perspectiva del que ha passat amb la seguretat
en este país per a intentar establir mecanismes i per a intentar
establir propostes que ara, el futur govern.
.
.
, per a millorar aquest tema.

Però, evidentment, acabe amb el que deia: no es
pot parlar de seguretat sense assumir les competències que al nostre
estatut donen seguretat.
És un sarcasme voler parlar de seguretat i
no voler plantejar-se seriosament abordar els mecanismes i les
competències que ens dóna l'estatut en seguretat.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Tiene la palabra el señor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

M'agradaria començar la meua
intervenció fent una afirmació, i és que la seguretat
és un dret, és un dret de tots els valencians i és un
dret de tots els espanyols, i que garantir la seguretat és garantir
la llibertat.
Per tant, els socialistes entenem que la seguretat té
d'estar garantida pels poders públics, té d'estar
garantida i els poders públics tenen de treballar perquè
realment hi hasca seguretat i, per tant, que hi hasca llibertat, com a
essència de la democràcia.

Al contrari de tot els que puguera paréixer,
des d'opcions d'esquerres com la nostra s'ha treballat
molt el tema de la seguretat des del vessant de la seguretat
pública, de garantir la seguretat per part dels poders
públics, com s'ha apuntat últimament en alguns
documents, una seguretat pública gratuïta per a tots, que
garantixca almenys la llibertat.

El Grup Socialista ve a esta comissió, i vull
que vaja per davant, amb tota la intenció que pugam compartir entre
tots els grups parlamentaris quina és la situació de la
seguretat, quines són les causes que generen la inseguretat
ciutadana, com es pot previndre i què podem fer per a evitar que es
puga produir el delicte com a conseqüència de determinades
situacions.

Nosaltres creguem que no es pot abordar el tema de la
seguretat ciutadana simplement parlant de nombre d'efectius,
perquè això seria parlar quan ja ha ocorregut el delicte,
sinó que hem de parlar de les causes que el generen, hem de parlar
dels focus de marginalitat, hem de parlar de l'acció dels
poders públics per a previndre la delinqüència, per a
previndre la marginalitat, per a previndre l'exclusió social,
que moltes vegades porta a la delinqüència.

Eixa és una part, efectivament, eixa és
una part, la part dels poders públics per a previndre
mitjançant accions públiques que possibiliten la
integració, no l'exclusió, la inserció de molta
gent que no té capacitat i no té possibilitats i que acaben
abocats a la marginalitat.

L'altre apartat és el tema de la
prevenció dels mitjans dels cossos i forces de seguretat de
l'Estat.
És evident que un bon desplegament, que una bona
distribució, que bons programes de prevenció de la
delinqüència a tots els seus nivells també prevenen el
delicte.
I això també ens agradaria que poguérem
estudiar-ho.

I, finalment, evident d'una forma clara
també, la repressió del delictes una vegada comés.
Eixes tres àrees són les que a nosaltres, com a Grup
Parlamentari Socialista, ens agradaria abordar en esta comissió, i
des d'una perspectiva multidisciplinària, per a vore les
causes, vores les accions dels poders públics i, per tant, poder fer
una anàlisi seriosa, rigorosa i detallada dels elements que componen
el fenomen de la inseguretat ciutadana i el fenomen de la
delinqüència en les distintes escales que patim a la nostra
comunitat.

Per tant, si som capaços d'abordar-ho des
d'una perspectiva de serietat i d'intentar traure les millores
conclusions per a tots, perquè ens done l'oportunitat de poder
tindre almenys el que serien els principis bàsics conformats en un
consens amb els grups parlamentaris, nosaltres ens donaríem per
satisfets.

Ara bé, si el que es pretén és el
contrari, si el que es pretén és fer seguidisme i
continuació d'una campanya estratègica determinada, o
simplement el tirar-li responsabilitats al contrari, siga el que siga, al
contrari permanentment, i no voler assumir-ne cap, de les responsabilitats
que a tots, com a ciutadans, com a polítics i com a representants
públics ens pertoca en esta matèria i en moltes altres, la
veritat és que estarem fent un flac favor als ciutadans no
aconseguint els objectius que almenys jo he expressat en la primera part.

Nosaltres anem a col·laborar i anem a posar tot
el millor que pugam, tot el que tingam damunt de la taula, per a aconseguir
que sigam capaços de fixar objectius, de fixar principis consensuats
per a actuar en prevenció, per a actuar en la no-exclusió i
per a actuar en la repressió del delicte a tots els nivells.

Esperem que els grups parlamentaris, i sobretot el
grup majoritari estiga a l'altura de les circumstàncies
d'esta mà estesa que des del Grup Parlamentari Socialista li
fem en estos moments, perquè siguen capaços
d'abordar-ho des d'eixa perspectiva.
Si al final, o al
principi, l'única cosa que es pretén, com hem pogut ja
demostrar fa una estona, quan intentàvem negociar una cosa que
és lògica, i és que per a conéixer dades fa
falta tindre perspectiva històrica.
.
.
-això seria
allò normal-, si el que es pretén és un pas
més en estratègia permanent de desgast, com diuen alguns
periòdics avui, de centrar una campanya electoral fent-se
víctima de Zapatero, mosatros, desgraciadament, no anem a ajudar i
no anem a col·laborar en eixa estratègia, no anem a fer-ho.

Creguem que el tema de la seguretat ciutadana
és un tema suficientment seriós i important com perquè
representants públics estiguen a l'altura de les
circumstàncies.
Nosaltres no veníem ací a
començar a tirar-mos dades a la cara, a intentar que cada u
s'emporte el gat a l'aigua o almenys que ens passen el
corró, com moltes vegades passa per part del grup majoritari.
No, no
veníem ací a això.
Tampoc anem a deixar-mos que eixes
coses passen, perquè anem a parlar de coses serioses, i anem a
parlar de prevenció, d'exclusió, de marginalitat, de
com treballar això, de com previndre el delicte, de com atacar i
reprimir el delicte.

I, a la vegada, també ens agradaria estudiar
els distints tipus de delicte que s'estan produint ací, a la
nostra comunitat, i a la resta de l'Estat espanyol, des de la
violència de gènere al delicte de menors, que es
produïxen.
.
.
, tot tipus, totes les tipologies des d'una
perspectiva rigorosa i científica que ens done llum i almenys ens
done possibilitats de poder avançar en conclusions i en resolucions.

L'altre apartat és, efectivament, el tema
de la responsabilitat de les administracions públiques.
Nosaltres,
dins d'este estat autonòmic, dins d'esta estructura
territorial de l'estat, que està composta per ajuntaments, per
comunitats autònomes i per l'estat, creguem que el tema de la
seguretat ciutadana cal abordar-lo de forma conjunta.
No pot ser el tema de
la seguretat ciutadana un element de confrontació permanent,
d'alarmisme permanent de cara a que els veïns recelen uns dels
altres i recelen de les administracions que els governen.
Crec que el tema
de la seguretat ciutadana ens afecta a tots i, en eixe sentit, en compte de
confrontació volem advocar per la cooperació i per la
col·laboració i per la coresponsabilitat en el treball en
matèria de seguretat ciutadana.

Hi han fórmules, fórmules que estan
recollides, efectivament, com dia abans Joan Ribó, que estan
expressades en el mateix estatut d'autonomia, que han sigut signades
pel mateix president de la Generalitat i que cal posar en marxa i que cal
desenvolupar per a assumir la coresponsabilitat en matèria de
seguretat ciutadana.
Està el tema de la policia autonòmica;
també hi han altres elements, està el tema de la
formació de la policia local, de l'anàlisi del treball
de la policia local, de la possibilitat que entre tots acordem que es puga
suggerir una modificació de la llei de forces i cossos de seguretat
de l'Estat per a distribuir majors competències en
matèria de seguretat tant a la policia autonòmica com a les
policies locals.
Hi ha multitud d'accions que podem fer conjuntament
i de mutu acord i consensuat, sempre i quan sigam capaços de
treballar en una mateixa línia i no d'utilitzar el tema de la
seguretat ciutadana com una arma de confrontació política
permanent entre uns i altres.
Eixa no és la nostra idea, reitere i
repetixc.

En este sentit, hem presentat un programa de treball
que considerem ajustat.
Volem conéixer la situació.
Els
barris d'acció preferent, els focus de
delinqüència més o se saben quins són.
Cal
previndre i cal treballar.
Demanem informes a les conselleries, demanem
informes als ajuntaments, demanem també el que és la
distribució dels efectius, demanem així mateix, des
d'una perspectiva de l'any 1995, l'evolució dels
efectius així com la participació dels ciutadans en
col·laboració també amb les delegacions del govern.

I a la vegada, també demanem una sèrie
de compareixences d'aquells que han segut els màxims
responsables de la seguretat ciutadana a la nostra comunitat, tots aquells
que han segut delegats del govern.
Creguem que és convenient que
expressen la seua experiència ací, públicament, i ens
expliquen què és el que varen fer, com veïen el problema
de la seguretat ciutadana i què es podria treballar per a millorar
esta situació; així com també als treballadors de la
seguretat ciutadana i a experts penalistes, membres de les universitats,
que ens poden aportar llum i claredat sobre el fenomen de la
delinqüència, la seua prevenció, el seu atac, el seu
treball, respecte a la possibilitat de la seua disminució.

Jo crec que a ningú se'ns escapa que el
tema de la seguretat ciutadana és un tema complex.
És un tema
complex que el Grup Socialista està dispost a abordar amb serietat
i, a més, posant tota la voluntat possible perquè les
conclusions d'esta comissió siguen les adequades.
Siguen les
adequades i siguen compartides amb el màxim consens.
En este sentit,
i amb esta intenció i amb esta voluntat, demanem a la resta dels
grups parlamentaris ací presents, en esta comissió, que
acordem l'aprovació no sols del mateix pla de treball que
presenta el Grup Socialista, sinó compartint totes les pretensions
que la resta de grups puguen plantejar i que siguen distintes a les que el
Grup Socialista planteja.

Jo crec que mai res és contradictori en
política.
En política tot és contradicció pura
i dura, tot és contradicció, diversitat, tot és
opinions distintes, però no per això tenen de ser ni pitjors
ni millors, sinó que jo estaria per aprovar i perquè
acordàrem de comú, entre tots els grups, totes les
pretensions expressades en els plens de treball, siguen acceptades i siguen
posades en marxa en el mecanisme, perquè totes van a ser
enriquidores, enriquidores del que té de conformar les conclusions i
les resolucions d'esta comissió.

Excloure propostes en funció
d'interessos, en funció del que ja es vol que siguen les
conclusions, en funció de com es vol portar el funcionament de la
comissió i en funció d'estratègies, considerem
que no va a cap lloc.
I a més dic que si es produïxen
exclusions de les pretensions de coneixement que podem fer els grups
parlamentaris, l'únic que va a produir realment, realment, va
ser fer-mos perdre molt de temps a la gent que volem estar ací, en
esta comissió, per a treballar amb serietat.
Pot fer-mos perdre molt
de temps, perquè no va a servir-mos per a molt si s'imposen
criteris per dalt dels altres, si s'imposen documents en contra
d'altres, si s'imposen compareixents en contra d'altres.
L'únic que va a produir-mos és fer-mos perdre el temps
desgraciadament.
Alguns editorials dels mitjans de comunicació,
algunes portades en referència a aquell que guanye les votacions per
a fer no sé què, per a fer no sé què.
Però si realment s'imposen per majories els criteris i no
s'assumix que tot és important, i que tot és bo i que
el coneixement aprofundix en la intel·ligència, si al final
no es compartixen eixos criteris, definitivament, aplicant la
democràcia que tots acceptem i tots avalem, com no pot ser
d'altra forma, mos faran perdre el temps a molta gent i jo crec que
el temps és or perquè puguem parlar i puguem establir
solucions que amb total seguretat els ciutadans ens podran agrair en el
futur.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Por el Grupo Parlamentario
Popular tiene la palabra la señora Pedrosa.

La senyora Pedrosa Roldán:

Muy bien.
Muchísimas
gracias, señora presidenta.

Señorías.

Intervengo en turno de defensa de la propuesta del
plan de trabajo presentada por el Grupo Parlamentario Popular, y voy a
aprovechar al mismo tiempo para fijar la posición respecto de las
propuestas presentadas por los demás grupos parlamentarios.

Decirle al señor Such que también es
voluntad del Partido Popular el consenso, pero no entendemos por consenso
lo mismo que entienden ustedes.
Nosotros entendemos por consenso que cada
cual ceda algo en favor de las teorías de los demás.
Por eso
hemos dicho que aceptamos la petición de los documentos que ustedes
defienden, pero circunscritos a la presente legislatura, que es la
competente para estudiar esta comisión.

Para ustedes consenso es hacer lo que ustedes quieran,
y por eso quieren que le aceptemos íntegramente como lo plantean.
Cedamos todos, eso es el consenso, señor Such.
Ustedes cedan en las
fechas, trasladándolo a la presente legislatura, y nosotros
aceptaremos esa propuesta.

Decirle también al señor Ribó que
no puede haber acuerdo con el señor Ribó porque todo lo que
plantea en cuanto a comparecencia son cargos con responsabilidades en otras
comunidades.

En cuanto a la documentación, señor
Ribó, todos o casi todos los documentos que ustedes han presentado
se refieren desde el año 1990 hasta el día de hoy.
Muchos de
ellos son interesantes y compartimos la necesidad de disponer de ellos,
pero, como ya le hemos explicado también al señor Such, desde
el año 2004, máxime aceptaríamos desde el año
2003.
Para que coincida -como bien acabo de decir- en esta
legislatura, que es para la que se ha creado la comisión de estudio
y para la única etapa que tenemos competencia.

Voy a entrar a plantear el plan de trabajo propuesto
por mi grupo, la solicitud de documentación.

Consideramos importante para el buen funcionamiento de
esta comisión, que a través del presidente de Les Corts se
solicite al Ministerio de Interior una serie de informes que creemos pueden
ser importantes para el trabajo que pretendemos desarrollar.
Y digo esto
con verdadero escepticismo, ya que tenemos fundadas dudas de que el
ministerio esté dispuesto a colaborar con estas Cortes y con esta
comisión.
Y no digo esto de forma gratuita, ya que esta duda se
fundamenta en el proceder muy reciente de otro ministerio, del gobierno
socialista de España, el Ministerio del Medio Ambiente, que ha
despreciado colaborar con esta institución, que es la primera
institución de la Generalitat y la que ostenta la
representación directa del pueblo valenciano.
Me estoy refiriendo,
señorías, al Ministerio de Medio Ambiente, al frente del cual
está la señora Narbona.
Y lo hago a propósito de que
el pasado mes de mayo otra comisión de estas Cortes, también
especial de estudio, en este caso de la sequía, mediante
votación democrática y mayoritaria acordó solicitar de
dicho ministerio una serie de documentos que la comisión
consideró sumamente importantes para poder desarrollar sus trabajos.

Ahora, después de seis meses de dicho acuerdo,
aún no se ha recibido ni un solo papel, ni tan siquiera noticia
alguna al respecto.
Pues bien, en este caso solicitamos, como ustedes
habrán podido comprobar con nuestra propuesta del plan de trabajo,
seis documentos o informes al Ministerio de Interior.
Estos informes son
los referidos a datos estadísticos de la evolución anual de
los delitos de bandas armadas y robos violentos, así como de robos
al sector agrario y ganadero y otros contra la propiedad privada de todo
tipo de establecimientos.

Considero que este punto se justifica por sí
mismo por la escalada de robos que en los dos últimos años
está sufriendo la Comunidad Valenciana, tanto en asalto a domicilios
privados como en establecimientos comerciales y hoteleros de todo tipo.

Ya ven que tampoco nos olvidamos del sector agrario y
ganadero, e incluso del transporte público.
De sobra es conocido que
nuestra comunidad está soportando el índice más
elevado de atracos, muy por encima de la media nacional.
También
queremos solicitar del ministerio la remisión de informes sobre las
plantillas de la Guardia Civil y policía nacional destinada en
nuestra comunidad desde el año 2004 a fecha de hoy, así como
un inventario de las casas cuartel existentes en nuestro territorio, al
igual que comisarías de policía, así como su estado e
indicación de la plantilla de cada una de ellas.

Dato que consideramos importante también es el
concerniente a la previsión que puede existir de construcción
de nuevas casas cuartel de la Guardia Civil y creación de nuevas
comisarías en nuestra comunidad, especificando, en su caso, el
aumento de las respectivas plantillas y qué partidas presupuestarias
dan cobertura económica a ello.

El presidente de la Generalitat, Francisco Camps, en
reiteradas ocasiones ha solicitado al Gobierno de la nación el
envío de 2.
000 guardias civiles a la Comunidad Valenciana y ha
ofrecido la construcción de las casas cuartel que sean necesarias
para dar cobijo y destino a su solicitud de aumento de las plantillas.

Es triste para los valencianos y para las valencianas
que el Gobierno de la nación no solamente no ha atendido la
petición del presidente Camps, sino que ni tan siquiera se ha
dignado a contestar.
Creo que el ofrecimiento del presidente de
«mándeme usted los guardias civiles, que yo le haré los
cuarteles» es algo que se escapa al procedimiento que se aplica en
otras comunidades en las que se aumentan las plantillas y el Gobierno de la
nación tiene que soportar también las
construcciones.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señorías, por
favor.

La senyora Pedrosa Roldán:

Esta actitud de
máxima colaboración del presidente Camps con el Gobierno de
España, que es quien tiene la obligación de resolvernos el
problema, demuestra el grado de sensibilidad que tiene con tantas
valencianas y valencianos que se sienten indefensos ante la grave oleada de
atracos y robos que vienen soportando.

Igualmente solicitamos información sobre los
convenios firmados con la Generalitat para actuaciones en nuestra
comunidad.

También solicitamos documentación a la
Conselleria de Justicia, Interior y Administraciones Públicas sobre
la evolución de las llamadas al teléfono de emergencia 112,
referidas a la seguridad ciudadana, así como de las actuaciones de
la unidad adscrita.

En cuanto a las comparecencias,
señorías, en primer lugar solicitamos la comparecencia de
alcaldes de aquellas poblaciones en las que la escalada de robos han sido
más importantes.
Pretendemos que los alcaldes informen a esta
comisión de la situación que están soportando y de las
medidas que demandan de la administración.

Quiero destacar.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Por favor,
señorías, silencio.

La senyora Pedrosa Roldán:

Quiero destacar, y no es
porque sea mi ciudad, la oleada de atracos a chalets que se está
produciendo en la ciudad de Elda, especialmente en las zonas denominadas La
Jaud y avenida del Mediterráneo, donde ya es habitual que los
particulares tengan que contratar servicios de seguridad privada e incluso
que patrullen ellos mismos por la noche dicha zona.

Por eso pedimos la comparecencia del alcalde, que, por
cierto, también tiene un bungaló en esa zona, en la zona que
sufre más asaltos.
(Veus)

También solicitamos la comparecencia de los
presidentes de las asociaciones de vecinos de La Jaud y avenida del
Mediterráneo para que nos informen sobre la grave situación
que están padeciendo y tratar entre todos de conseguir el apoyo
necesario.

Las comparecencias que solicitamos de los
representantes de la Unió de Llauradors y de Ava se debe a los robos
que está soportando el sector agrario y ganadero.

También figuran en nuestra relación de
comparecientes representantes de las federaciones de comerciantes,
hoteleros, joyeros, taxistas y otros colectivos que están sufriendo
robos con asiduidad.

Quiero destacar especialmente que, al igual que las
asociaciones de vecinos de La Jaud y de la avenida del Mediterráneo
en Elda, que están teniendo un comportamiento cívico y
solidario ejemplar, también en la Vega Baja la Asociación de
Vecinos Colaborando Orihuela-Costa, con su presidente Mr.
Christopher Poole
a la cabeza, están actuando en colaboración con las fuerzas
de seguridad y policía local.
Por eso queremos que comparezcan los
presidentes de estas tres asociaciones.

Por último, también solicitamos la
comparecencia como responsables de la seguridad ciudadana de los
subdelegados del Gobierno en Castellón, Valencia y Alicante,
así como del delegado del Gobierno de España en la Comunidad
Valenciana.

Solicitamos también en nuestra propuesta que,
una vez finalizadas las comparecencias, se nombre una ponencia de igual
composición que las que se crean para informar los proyectos
legislativos que se encarguen de elaborar el dictamen que, una vez aprobado
en comisión, se ha elevado al pleno de Les Corts.

En cuanto al calendario, nuestra propuesta establece
que las comparencias deban sustanciarse antes del 31 de enero de 2007, de
acuerdo con el calendario que apruebe la mesa de la comisión.
Aquí quiero hacer una observación, ya que por error de
transcripción en la propuesta figura «de acuerdo con el
calendario que apruebe la comisión», y debe decir «de
acuerdo con el calendario que apruebe la mesa de la comisión».
Por lo tanto, ruego que se corrija ya que tan solo se debe a un error.

Y con el fin.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Disculpe, señora
Pedrosa, al primer punto del apartado 4, en calendario, ¿no?

La senyora Pedrosa Roldán:

Sí.
Donde pone
«de acuerdo con el calendario que apruebe la comisión»,
debe decir «de acuerdo con el calendario que apruebe la mesa de la
comisión».

Bien, y con el fin de que se pueda cumplir el mandato
del pleno de Les Corts, establecemos también que la comisión
deberá concluir sus trabajos antes del 15 de febrero, con el fin de
que el pleno pueda debatir y votar el dictamen dentro de la presente
legislatura.

Esto es lo que quería manifestar en defensa y
justificación de nuestra propuesta de plan de trabajo.

Muchísimas gracias.

La senyora vicepresidenta:

Muchas gracias a usted,
señora Pedrosa.

Vamos a pasar al turno de réplicas.
Tiene la
palabra el señor Ribó.

El senyor Ribó i Canut:

Bé, jo crec que hi ha poquetes coses a dir,
d'alguna manera perquè ho havíem llegit.
I jo vull
ressaltar sobretot, jo vull ressaltar sobretot com en la proposta, i a
l'hora de parlar de plans de treball, com en la proposta del Partit
Popular no hi ha cap referència a una responsabilitat
estatutària.
En cap moment es parla de la possibilitat que la
Comunitat Valenciana assumisca competència en seguretat.
I vull
ressaltar que açò està a l'Estatut
d'autonomia i que, per tant, algú està limitant
l'Estatut d'autonomia.

Dóna la sensació que l'únic
que li interessa a aquest govern és fer cases, encara que tinguen
forma de quarter de la Guàrdia Civil, perquè la resta no
interessa en absolut.

I el nostre grup almenys vol ressaltar que el
més important per a millorar la seguretat d'aquesta comunitat
no és el fer cases quarter de la Guàrdia Civil, casernes de
la Guàrdia Civil, sinó el més important és
articular la seguretat, com diu l'article que ja he comentat abans,
l'article 55 de l'Estatut d'autonomia.

El segon element que volem ressaltar i perquè
jo he mencionat abans, perquè està escrit, jo crec que al
Partit Popular li dóna vergonya veure com evolucionen les dades de
seguretat de l'Estat els anys que ell governava a l'Estat
espanyol; perquè si analitzara aquestes dades veuria com baixa el
percentatge de producte interior brut per exemple dedicat a seguretat; com
baixa el nombre d'efectius de la Guàrdia Civil, de la policia
armada.
.
.
, de la policia nacional, perdó.

I, curiosament, quan hem estat parlant abans,
nosaltres volíem donar dades, i ho he mencionat, des de l'any
1990 perquè ens interessava també conéixer què
s'havia fet en l'anterior govern del Partit Socialista en
seguretat, què s'havia fet en el govern del senyor Aznar en
seguretat i què s'estava fent ara, per intentar tenir una
perspectiva llunyana.

Quan estudiem una cosa no hi ha cap element en el
reglament que ens diga que està circumscrit que només es pot
estudiar el dia que es va crear la present legislatura.
Des de quan?
Les
comissions d'estudi no estan tancades, en absolut, que es puguen
estudiar relacions anteriors.
En absolut.
No ho diu enlloc el reglament.
No
ho diu enlloc.
I volem insistir en açò.
L'únic
que limita aquestes dades és la vergonya que té el Partit
Popular de veure que està parlant de seguretat i que, per una banda,
no vol assumir les seues responsabilitats que li dóna
l'estatut i, per altra, que els elements d'inseguretat estan
provocats en part per les carències que hi van haver en el seu
moment quant a efectius, tant de la Guàrdia Civil com de la policia
nacional a la nostra comunitat.
Qui va baixar el nombre de membres i de
recursos humans a la Comunitat Valenciana va ser qui va governar en
l'Estat, el senyor José María Aznar, i s'ha de
dir amb absoluta claredat.
I aquí, l'única cosa que
s'està intentant fer és un mecanisme
d'ocultació d'una sèrie de carències que
es tenien; durant aquests anys es van dedicar els recursos a altres coses i
avui estem veient com els nivells d'inseguretat són elevats en
la Comunitat Valenciana -això no ho nega ningú-,
però aquests nivells d'inseguretat són elevats
perquè no es van gestionar adequadament en el seu moment aquests
temes.

Nosaltres volem lamentar, per acabar, que aquesta
comissió, repetixc, serà més de propaganda que
d'estudi, perquè estudiar sembla que es vol estudiar poc,
totes les dades, d'alguna forma estan ja damunt de la taula.
I volem
lamentar que, d'alguna manera, el tema de la seguretat es convertixca
en una eina de propaganda.
Perquè, en definitiva, està
cridada a convertir-se en açò, en una eina de propaganda i no
en un mecanisme d'intentar resoldre realment els problemes.
És
lamentable que una cosa tan important com la seguretat ciutadana es
convertixca en una eixa de confrontació electoral, i nosaltres ho
lamentem.

Estarem en esta comissió, però sempre
deixant molt clar quines són les responsabilitats de tots i,
sobretot, deixant molt clar la gran irresponsabilitat del Govern
Valencià en el tema de la seguretat, no voler assumir les seues
competències.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gracias a usted, señor Ribó.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra el
señor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La veritat és que venia este matí
pensant que podíem fer alguna cosa interessant, senyora Pedrosa,
venia pensant que podíem fer alguna cosa interessant en
açò, (veus) no, de deveres, molt.
.
.
, i a més, amb total normalitat.
Però m'he equivocat.
He fet en la meua intervenció dos
apreciacions: una i una altra; i desgraciadament m'he trobat en el
seu discurs, que ja el tenia preparat, que era l'altra, i és
seguir más de lo mismo, la víctima .
.
.
(ininte­l·ligible) d'este govern enfront de Zapatero, que els ministres
de Zapatero i Zapatero tenen la culpa de tot.
M'he trobat amb
això, más de lo mismo, i com és más de lo
mismo, almenys ha segut vosté clareta i,
per tant, nosaltres ja sabem el que hi ha, ja no mos puguem enganyar de si
ací podem traure alguna cosa de profit o no, de si val la pena ser
seriosos i rigorosos i esforçar-mos en el treball o no, i quina
és la situació que vostés ja han posat de premissa.
I
és: llenya al mono, Zapatero té la culpa de tot i mosatros som els millors i
no en sabem res.
Molt bé, això està clar i això
m'agradaria que ho deixaren clar.

Ara bé, vaig a dir-li una cosa, senyora
Pedrosa.
Mire, no crega que per dir que es farà del 2004 a ara no
van a saber-se les coses, no ho crega.
Perquè els informes oficials
diguen del 2004 fins ara que vostés van a demanar,
¡això d'abans no va a saber-se!
Jo crec que és un
error com una casa.
Per tant, si va a saber-se, per què no ho
accepten?

Mire, les tenim.
.
.
¡Però si estan
penjades en la pàgina web del ministeri les dades, (veus) les dades estan penjades en la pàgina web!
És que no cal
més.
L'evolució de les inversions en matèria de
seguretat ciutadana des de l'any 1996 fins ara, té un
baixó, en l'última època del senyor Aznar,
¡tot de baixó, les inversions en matèria de seguretat!
¡Estan clares, si és que les dades estan.
.
.
!
No cal.
Que
volien tindre-les en document oficial per part del ministeri, molt
bé.
Però estan.

Per tant, vostés intenten ací dir que
sols es pot estudiar des del 2004 fins ara, quan no és certa una
cosa: li he oferit que no des del 1995, anem a fer-ho des del 2000, una
perspectiva de sis anys.
Vosté me diu de baixar al 2003,
també baixa poquet.
I no vullc regatejar, perquè és
que dóna exactament igual que vostés diguen 2004, 2003,
perquè les dades se saben i se coneixen, i són tan tossudes,
que per molt que vullguen evitar que ací públicament se
puguen expressar, no ho podran evitar, i això, en eixe sentit,
dóna igual.
(Veus)

Jo, de deveres crec que.
.
.
No sé si al final
van a acceptar-mos alguna compareixença de les nostres, espere que
sí.
No sé si al final van a acceptar-mos alguns documents
dels que nosaltres demanem, espere que sí.
Però de la seua
intervenció deduïxc que, efectivament, estan preocupats per una
cosa, evidentment: vostés volen portar ací a
comparéixer gent perquè ens explique com els han atracat,
¡com els han atracat!
, no per a previndre eixe atracament, no per a
saber les causes que han portat a fer això.
Vostés volen que
vinguen ací la gent i que diga, «varen ser dos encaputxats que
mos van entrar» i que van fer no sé què.
.
.
i ja
està.
¿I què resolem amb això realment, si no
treballem en el que és la prevenció, en la detecció
del problema, en quines són les accions dels poders públics
que poden acabar amb eixe problema?

Si al final anem a quedar-mos només amb el
taxista que l'han atracat o la persona que estava en sa casa i li han
entrat i mos contarà ací com li ha ocorregut, que serà
molt interessant.
.
.
La veritat, jo crec que al final poden vostés
fer d'això, fer d'esta comissió, doncs el
vídeo electoral de la mateixa manera que han fet vostés en el
vídeo este famós, que espere que mos el passe també en
esta comissió, i aixina podrem vore les imatges de Colòmbia i
de l'època d'Aznar, que seran, efectivament, molt
interessants (veus) perquè
tots els valencians i valencianes puguen conéixer-ho.

Jo espere, finalment, que algun dia impere el sentit
comú, que algun dia impere un poc la normalitat política en
estes Corts i que dels treballs pugam traure alguna cosa que servixca a la
gent.
Per desgràcia, el que jo puc ja preveure que poden treballar
va a ser més propaganda, va a ser més «Zapatero
té la culpa de tot».
.
.
Bé, eixa és la seua
estratègia, no és la nostra.
Mosatros volem treballar per
intentar donar solucions als problemes i no sols per conéixer el
problema quan ja és, no?
, o quan ja ha passat.

I sí que li dic una cosa, i els demanem que ho
tinguen en compte: nosaltres hem demanat la compareixença del senyor
Cotino, que va ser director general de la policia.
Crec que és un
home amb una experiència important, mos podrà dir moltes
coses respecte a la seua època com a director general.
I hem demanat
també la compareixença del senyor González Cepeda, com
a delegat del govern, i del senyor Francisco Camps, també.
El senyor
Francisco Camps va tindre la responsabilitat de delegat del govern en esta
comunitat quan el moment de les màfies organitzades era el
més alt de tota la comunitat que ha existit i, quant a nivell de
delinqüència, segons les dades oficials que tenim, era el
més elevat.
En este sentit, esperem que vostés tinguen
l'amabilitat que estes compareixences es puguen portar, perquè
de les experiències dels delegats del govern també podrem
deprendre alguna cosa, i no sols el que vénen o els que estan
actualment, que nosaltres també estem molt contents i satisfets (veus) que l'actual
delegat del govern i els subdelegats també puguen comparéixer
en esta comissió.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Gracias a usted, señor Such.

Por el Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra
la senyora Pedrosa.

La senyora Pedrosa Roldán:

Muchísimas gracias, presidenta.

Lamento, señor Such, que usted se vaya no
conforme de esta comisión, porque sí que le puedo garantizar
que el Partido Popular lo que quiere es como usted, trabajar, que haya
trasparencia.
.
.
(Veus) No, me refiero que usted se vaya de una forma.
.
.
(El diputat Maluenda Verdú diu: «Con la
experiencia que tenemos.
.
.
»; veus)
Señor Such, que no le quede la menor duda de que el Partido
Popular.
.
.
(Veus) Por
favor, que el Partido Popular.
.
.
(Veus)

Bueno, señora presidenta,
¿continúo o.
.
.
?

La senyora vicepresidenta:

Continúe, señora Pedrosa.
(Veus)

La senyora Pedrosa Roldán:

Señor Such, lo siento si a usted no le ha
gustado nuestra forma de trabajar, es la forma del Partido Popular.
Yo creo
que ustedes trabajan a su forma, el «rodillo» que usted ha
utilizado antes es el sinónimo de Partido Socialista, no lo aplique
usted al Partido Popular, porque el Partido Popular
«jamás» trabaja con rodillo.
Ya le digo que es
sinónimo de Partido Socialista.
(Veus)

El Partido Popular trabaja con trasparencia y con
claridad y lo vamos a seguir haciendo, porque así lo han dicho los
ciudadanos, porque nos quieren en el gobierno para seguir haciendo lo que
estamos haciendo.
Por lo tanto, lo vamos a seguir haciendo, le guste a
usted o no le guste, señor Such.

Quiero decirle al señor Ribó que no le
puedo aceptar.
.
.
, (una diputada diu:
«Nada») en cuanto a las
comparecencias, no puede haber acuerdo, porque todo lo que plantea en
cuanto a comparecencias son cargos con responsabilidades en otras
comunidades, como ya le he dicho anteriormente.
En la documentación,
todos o casi todos los documentos que usted solicita se refieren al
año 1990 hasta el día de hoy, y muchos de ellos, como ya le
he dicho, son interesantes, pero.
.
.
, compartimos la necesidad de que
disponen de ellos, pero desde el 2004 o hasta el 2003, en todo caso.

Al Partido Socialista decirle que la
documentación, el punto número 1, sí estamos de
acuerdo (veus); el
número 2, le pedimos que modifiquen la fecha al 2004 o a esta
legislatura, y le votaremos a favor; en el punto número 3, no
estamos de acuerdo porque no forma parte del cometido de esta
comisión; el punto número 4 (veus), no es necesario, porque ya está subsanado en el
punto 1, que ya se lo vamos a votar a favor; el punto 5, 6, 7 y 10, le digo
lo mismo que en punto 2: cambie usted la fecha y le será aceptada;
el punto número 11, el Consell no tiene competencias en la
creación de unidades específicas contra el crimen, eso es
competencia exclusiva del estado.
(Veus) Elimine usted la referencia al Consell y votaremos a
favor.

Decirle también, punto número 12,
sí, estamos de acuerdo y se la vamos a aceptar; el punto 14, estamos
de acuerdo y va a ser aceptada; 13,15 y 16, nos parece bien, pero le vuelvo
a repetir lo mismo: cambie usted la fecha a 2004.

En cuanto a las comparecencias, el punto 1, 2 y 3, no
estamos de acuerdo, ya que lo que pretenden estudiar (el diputat Such Botella diu: «¿Al senyor Camps
no?
»).
.
.
Mire usted, lo que ustedes
pretenden estudiar es el espíritu de la creación de esta
comisión de esta legislatura, no de legislaturas anteriores.
(Veus) Punto 5, 6, 7, 6 y 9,
estamos de acuerdo y vamos a pedir votación separada, son el
delegado y el subdelegado del gobierno, nosotros también lo hemos
pedido.
(Veus)
Están pedidos, lo estoy diciendo, señor Such, no se ponga
nervioso, que le estoy diciendo que también lo hemos pedido.
(Veus)

El punto número 9, nos parece muy bien y vamos
a votar que sí; 16, 17 y 18, también nos parece adecuado y
vamos a votar afirmativamente su comparecencia.
Y el resto de
comparecencias, no pueden ser aceptadas.
(Veus)

El calendario que proponemos, no compartimos las
fechas que ustedes proponen, ya que aunque aparentemente puede parecer
similar al nuestro, en el fondo no es así.
(Veus) No nos da seguridad de que pueda
concluirse antes de que finalice la legislatura, ya que están
supeditando las sesiones de comparecencias al análisis de la
documentación, ¿y quién nos va a garantizar
cuándo va a remitir el Ministerio de Interior la
documentación solicitada?
(Veus) Ni tan siquiera nos podemos garantizar que, aunque sea
tarde, se va enviar.

Por lo tanto, señor Such, señor
Ribó, esto es lo que nosotros vamos a proponer (veus), esto es lo que hay,
efectivamente, (veus)
y también quería hacerle y recordarle al señor Such y
al señor Ribó, que no hay que olvidar, y quiero remarcarlo,
que el problema de la seguridad ciudadana es de competencia estatal, es
competencia del gobierno de la nación, es competencia de
Rodríguez Zapatero, el presidente de todos y cada uno de los
españoles, como anteriormente lo era de José María
Aznar.
(Veus) En
estos momentos es de Rodríguez Zapatero.
(Veus)

Es una obligación de estas Cortes analizar todo
aquello que influya en el desarrollo de nuestra comunidad, pero no hay que
olvidar que el responsable directo de atajar este problema creciente, como
le acabo de decir, es el gobierno central, con una política de
actualización tanto en el aspecto de plantillas, como en el de
infraestructuras, como en el de legislación.
La seguridad ciudadana,
sin duda, alguna, va a continuar siendo uno de los principales apuntes que
el Gobierno Valenciano tiene en su agenda de prioridades.
(Veus) Estas cortes deben intentar
analizar todos los problemas que afectan a los valencianos y,
lamentablemente, (veus) el de la seguridad es uno de ellos.
(Veus) La obligación del gobierno central es conseguir
que la delincuencia no sea una preocupación para los ciudadanos,
pero su actuación se encuentra totalmente paralizada.

Y decirle, señor Such, que usted también
ha hablado de José María Aznar.
Yo le puedo decir que no se
puede hacer dejación de funciones y acusar a los gobiernos
anteriores de la situación que hay en la actualidad.
Tal vez
tendrían que tomar nota de algunas iniciativas que puso en marcha el
señor José María Aznar, (veus) que si se puso manos a la obra en esta materia.
.
.
(Veus) Y le voy a recordar.
.
.
Sí, señora le voy a recordar, (veus) ¿o nos tenemos que olvidar de quién puso en
marcha la policía de proximidad (veus; un
diputat diu: «Ui!
») y quién
se encargó de eliminar-la, señor Such?
: su partido (Protestes) ¿Y quiere
que le recuerde quién elaboró el actual catálogo.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Señorías, por favor, silencio.
Y,
señora Pedrosa, vaya terminando.

La senyora Pedrosa Roldán:

.
.
.
de plantillas, que es el actual -voy
terminando, presidenta- documento de trabajo del ministerio?
Señor Such, no hagan dejaciones de funciones, póngase a
trabajar, olvídese de.
.
.
(Veus; una
diputada diu: «¡Olvídese de Aznar») Señor Such.
.
.
No, no, «olvídese de
Aznar» no, señora.
Usted acaba de hablar de vídeos y
tal.
Ustedes también tienen vídeos, ¿o tengo que
recordarles el vídeo que ustedes sacaban con perros, con
dóberman y toda la historia?

La senyora vicepresidenta:

Señora Pedrosa, ha concluido su tiempo.

Señorías, si les parece, a instancias
del letrado, me dice que antes de proceder a la votación, hagamos un
pequeño receso para.
.
.
(Veus; el diputat
Maluenda Verdú diu: «Que se grabe, que se grabe») Si están en condiciones los grupos, vale.

El senyor Maluenda Verdú:

Estamos en condiciones de pedir votación
separada.
(La presidenta diu:
«Perfecto»)

La primera propuesta supongo que va a ser.
.
.
, se va a
votar la de Esquerra Unida, ¿verdad?

La senyora vicepresidenta:

Sí, la votación será,
efectivamente, en el mismo.
.
.
(Veus) Señor Maluenda, la votación será
en el mismo turno en el que han intervenido, de menor a mayor.

El senyor Maluenda Verdú:

Correcto.
Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, entonces, nosotros
pediríamos desglosar del documento del señor Ribó lo
concerniente a las seis peticiones de documentos que hace, si el
señor Ribó acepta modificar la fecha a 2004, todo lo
más a 2003.
En ese supuesto pediríamos la votación
separada porque votaríamos favorablemente.

El senyor Ribó i Canut:

Señora presidenta, pues va a ser que no.
Si no
se puede pedir la documentación aquí, la pediremos donde se
pueda pedir.

Gracias.

El senyor Maluenda Verdú:

En este caso, señora
presidenta, con respecto al señor Ribó no tenemos nosotros
inconveniente en que se vote todo el documento conjuntamente.

Con respecto ahora del documento del Grupo
Socialista.
.
.

La senyora vicepresidenta:

Espere, espere,
señor Maluenda, ya que no tienen inconveniente, vamos a proceder a
la votación del plan de trabajo de Esquerra Unida.
¿Alguna
petición de votación separada por parte del Grupo Socialista
respecto a este plan de trabajo?

Pues, si les parece, pasamos a la votación del
plan de trabajo presentado por Esquerra Unida.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Pues por 9 votos en contra y 7 a favor queda
rechazada.

Ahora vamos a votar el plan de trabajo del Partido
Socialista.
¿Alguna petición?

El senyor Maluenda Verdú:

Sí, señora
presidenta.

En la primera parte del plan de trabajo, que es el
calendario, podemos votarlo todo junto.
Bueno, este calendario recoge actos
que ya ha celebrado la comisión; suponemos que lo que quieren
someter a votación son los restantes.
No tenemos inconveniente, por
tanto, en votar uno, dos, tres, los cuatro restantes; los dos primeros han
sido ya substanciados por la comisión y no es propuesta del Grupo
Socialista, sino acuerdo de la propia comisión.
Eso en cuanto a
fechas, a calendario, que es la primera parte que figura en la propuesta.

Después, en cuanto a documentación,
pedimos que se vote separadamente el punto 1, 12 y 14.

1, 12 y 14.
Pero pedimos también separadamente
el punto 2, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 13, 15 y 16, en el supuesto de que acepten
realizar la modificación de la fecha que hemos propuesto.

El senyor Such Botella:

Senyora presidenta.

Nosaltres creem que no es pot estudiar en un poc de
perspectiva històrica en ninguna dada ni en ningun tema centrat en
els dos últims anys.
Creem que no va a ser possible això,
perquè això seria posar-mos una bena als ulls i no volem.
Per
això els documents, efectivament, podran ser discutits en esta
comissió de totes formes.

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, señor
Such.

No acepta su propuesta, señor Maluenda.
(Pausa)

El senyor Maluenda Verdú:

Sí, perdó,
senyora presidenta.
El 5, el 6, el 7, el 8, el 9, el 16, el 17 i el 18, que
són els concernents al delegat del govern, al subdelegats en les
tres províncies, al representant d'una associació, el
senyor.
.
.
com li diuen?
, a vore.
.
.
El senyor Caballer, José
Antonio Caballer, president de la Confederació d'Associacions
de Veïns de València.
I el 16, 17 i 18, que és el
 senyor José González Cussac, catedràtic de Dret
Penal de la Universitat Jaume I; senyor Juan Carlos Carbonell,
catedràtic de Dret Penal i vicerector de la Universitat de
València, i la senyora Carmen Juanatell, professora de Dret Penal de
la Universitat d'Alacant i responsable dels títols propis
Criminologia, Seguretat Pública i Detectius Privats.
Eixa és
la separació que demanem.

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, señor
Maluenda.

Entonces.
.
.
(Una
diputada diu: «Hay un error, es Juan Antonio Caballero»)

El senyor Maluenda Verdú:

Pues lo rectificamos:
«Juan Antonio Caballero».
Pues lo rectificamos aquí y ya
lo votamos sabiendo cómo se llama con exactitud.

La senyora vicepresidenta:

¿Alguna
petición por parte del Grupo de Esquerra Unida respecto a la
votación?

Pues, si les parece, vamos a votar en primer lugar el
plan de trabajo, los 4 días restantes, como bien ha comentado el
señor Maluenda, porque el resto era acuerdo de la comisión.
Y
respecto de la solicitud de documentación el punto 1, 12 y 14, y
comparecencias la número 5, 6, 7, 8, 9, 16, 17 y 18.

El senyor Maluenda Verdú:

Sí, senyora
presidenta, però no tot en la mateixa votació.
Jo he demanat
el calendari, que no se vote la totalitat perquè són coses
que ja s'han produït.
O siga, que jo el que vull és que
en el calendari se vote només les quatre últimes dades, com
la seua senyoria ha dit, però separadament de la resta de votacions.

Si vol, votem primer el que és calendari, i
després el que són documentacions i després el que
són compareixences, i aixina no hi ha cap dubte.

La senyora vicepresidenta:

Perfecto, señor
Maluenda.
Pues entonces vamos a proceder a la votación.

Así, en primer lugar, los cuatro días
del plan de trabajo.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Por 9
votos en contra y 7 a favor queda rechazada.

Respecto a la solicitud de documentación, vamos
a votar primero el documento 1, el 12 y el 14.
¿Votos a favor?
Por
unanimidad es aceptada esta documentación.

El resto de la documentación.
¿Votos a
favor?
¿Votos en contra?
Por 9 votos en contra y 7 a favor queda
rechazada.

Las comparecencias, vamos a votar en primer lugar, si
les parece, la 5, 6, 7, 8, 9, 16, 17 y 18.
¿Votos a favor?
Por
unanimidad.

El resto de las comparecencias.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Por 9 votos en contra y 7 a favor quedan
rechazadas.

Ahora vamos a pasar a la votación del plan de
trabajo del Grupo Parlamentario Popular.
¿Alguna petición de
votación separada?
Si no hay petición de votación
separada, vamos a votar en conjunto el plan de trabajo.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyora presidenta.

Si votem en conjunt el pla de treball que es tinga en
compte que hi ha compareixences coincidents que ja hem votat favorablement.
No estem demanant que compareguen dos voltes, que quede ben clar, encara
que siga obvi; però és que estaríem a la millor
incorrent en algun error que tercers no entendrien.
Vull deixar
constància que en el pla de treball del Partit Popular se vota tot
excepte aquelles compareixences que ja hem votat favorablement i que estan
aprovades per la comissió.

La senyora vicepresidenta:

Muy bien, queda
entendido, señor Maluenda.

Procedamos a la votación.
¿Votos a
favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Por 9 votos a favor y
7 abstenciones.

Pues no habiendo más puntos del orden del
día, se levanta la sesión.

(S'alça la sessió a les 12 hores i
10 minuts)