Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
.para1 {
text-align:center;
}
-->



Comissió de Coordinació,
Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat
realitzada el dia 28 de maig de 2009.
Comença la reunió a les
10 hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda
Verdú.
Reunió número 16.

Projecte de llei de creació del Col·legi
Oficial de Dietistes i Nutricionistes de la Comunitat Valenciana (BOC
número 156)

El senyor president:

Bon dia.

S'obri la sessió.

Pregue a la senyora secretària que comprove el
quòrum.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Comprovat el quòrum, senyories.
.
.
Sí, hi
ha alguna cosa?
(Veus)  En la carpeta tenen les seues senyories l'acta de
l'última reunió.
És el moment de la seua
aprovació o que facen aquella observació que creguen
pertinent; del contrari, entendrem que la donen per aprovada.
Doncs,
moltíssimes gràcies, per assentiment queda aprovada.

En compliment de l'acord de la mesa de la
comissió i atenent el que ja se'ls ha anunciat als portaveus
de la comissió, al senyor Ovejero, al senyor Camarasa, a la senyora
Mollà i a la senyora Marcos com a representant del Grup de Diputats
No Adscrits, la mesa proposa, a través de la presidència,
l'alteració de l'ordre del dia per a incloure com a
primer punt el debat del Projecte de llei de creació del
Col·legi Oficial de Dietistes i Nutricionistes de la Comunitat
Valenciana, com a segon punt seria.
.
.
, el primer punt ha sigut la lectura
de l'acta i, com a tercer, la designació de la persona de la
comissió que haja de presentar el dictamen davant el ple.

De la resta de punts que estaven previstos vore en la
sessió de hui, queden el punt 2, el punt 3, el punt 4 i el punt 5.

He de dir a les seues senyories que en la carpeta
tenen la notificació que el punt 3 ha sigut ajornat a petició
de l'Agrupació de Diputats No Adscrits, el punt 4 ha sigut
retirat pel Grup Parlamentari Popular perquè és coincident ja
amb una esmena aprovada en anteriors sessions i dels que quedaven pendents
per a la continuació com és el punt 6, la
compareixença sobre el tema de l'esfera armil·lar,
també ha sigut retirada pel Grup Parlamentari Socialista que era el
sol·licitant.

Per tant, procedim ara, senyories, a votar
l'aprovació de l'alteració de l'orde del
dia en el sentit -torne a dir- d'incloure com a punt
segon i punt tercer, el Projecte de llei de creació del
Col·legi Oficial de Dietistes i Nutricionistes i la
designació del membre de la comissió que haja de presentar el
dictamen davant del ple, respectivament.

Vots a favor de l'alteració de
l'ordre del dia?
Gràcies, per unanimitat, moltíssimes
gràcies.

El senyor president:

En este sentit, passem a debatre el Projecte de llei
de creació del Col·legi Oficial de Dietistes i Nutricionistes
de la Comunitat Valenciana, i les seues senyories tenen en la carpeta
l'ordenació d'esmenes que ha sigut publicada en el
bolletí oficial número 153, del 26.
.
.
, (veus) -sí, gracias-
del 26 de maig.

En primer lloc, a l'article 1 està
l'esmena número 1 del Grup Parlamentari Socialista.
Per a la
seua defensa té la paraula la senyora Huesca.
Quan vullga.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

Yo voy a hacer una defensa en global de todas las
enmiendas que hemos presentado.

Buenos días a todos.

Y con respecto al Proyecto de ley de creación
del Colegio Oficial de Dietistas y Nutricionistas de la Comunidad
Valenciana, el Grupo Parlamentario Socialista no va a oponerse a su
aprobación, tal y como ya anunciamos en el pleno.

Este proyecto data desde el año 2007, en el que
la asociación de dietistas y nutricionistas de la Comunidad
Valenciana, profesionales sanitarios con el nivel de diplomado en
nutrición humana y dietética, acordó en su asamblea
general extraordinaria de la asociación iniciar los trámites
para formular la petición de creación de su colegio oficial,
cumpliendo así el requisito de previa petición mayoritaria,
fehacientemente expresada de los profesionales interesados para que el
proyecto de ley se elabore.

Seguidos los trámites procesales oportunos y
con informes favorables de todos los órganos consultados llegamos a
este punto del debate.

El proyecto se estructura en una parte expositiva en
la que se describe la finalidad de la norma proyectada, una parte
dispositiva integrada por cinco artículos y una parte final
constituida por una disposición adicional en la que se regula la
excepción de la colegiación obligatoria referida a aquellos
profesionales que ejerzan su actividad en exclusiva para la
administración, una disposición transitoria en la que se
regula el proceso constituyente y una final.

En los cinco artículos del proyecto no hay nada
que llame la atención, estableciéndose en ellos la
creación del colegio oficial, su ámbito territorial,
personal, normativo e institucional, resultando igual que el resto de
proyectos de ley de creación de colegios profesionales aprobado por
estas Cortes.
Queda suficientemente acreditada la función social e
interés público para la creación del Colegio Oficial
de Dietistas y Nutricionistas de la Comunitat Valenciana.

En todos los proyectos de creación de colegios
oficiales o profesionales, el Grupo Parlamentario Socialista ha estado
estudiando y trabajando el texto con los colectivos afectados en cada caso.

Las enmiendas presentadas por mi grupo tienen un claro
objetivo, el de mejorar el proyecto de ley presentado para los intereses
del colectivo de dietistas y nutricionistas de nuestra comunidad.

La enmienda número 2 al artículo 1
agrega una coletilla que, aunque evidente, no aparece en la ley, por lo que
consideramos que mejora el sentido de la ley y sus objetivos al concretar
la sujeción a la ley de las instituciones del colegio.

La enmienda número 6 a la disposición
transitoria única, también evidente, por lo menos para
nosotros, pero no siempre para el grupo mayoritario de las Corts, es que
debe haber -y así obligaría la ley- una
composición en proporción equilibrada de ambos sexos en la
comisión gestora.

Por lo que respecta a la enmienda de la
Agrupación de Diputados y Diputadas No Adscritos,
respecto.
.
.

El senyor president:

Senyora Huesca, vosté està defensant les
esmenes del seu grup.
No se referisca a esmenes d'altres grups.

La senyora Huesca Rodríguez:

¡Ah!
Muy bien.

El senyor president:

Ja tindrà ocasió per fer-ho.

La senyora Huesca Rodríguez:

Muy bien.

El senyor president:

Pot continuar, perdone.

La senyora Huesca Rodríguez:

Vale, pues nada.

Por lo tanto, parece importante la creación de
dicho colegio porque beneficia la salud individual y colectiva, defiende
los intereses de la ciudadanía, ejerce un papel clave en la
prevención y tratamiento de las enfermedades, evita el intrusismo y
la multiplicación de aficionados, individuos u organizaciones con
praxis fuera del ámbito científico.

Repitiendo.
.
.
, por lo que he dicho anteriormente,
consideramos que las dos enmiendas en las que me he centrado en la defensa,
mejoran el texto de la ley.
Por lo tanto, pido su aprobación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté.

Torn en contra, senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Huesca.

Vamos a ver, yo le agradezco, en primer lugar, su
manifestación de que va a apoyar la ley, muchísimas gracias,
y en esa dinámica yo hubiera querido poderle aprobar alguna enmienda
que usted dice que mejora el texto, pero, lamentablemente, yo tengo que
manifestarle que no veo la mejora en el texto por ningún lado.

En primer lugar, pienso.
.
.
, usted ha retirado la
enmienda número 3 y, como consecuencia de ello, debería haber
también retirado la enmienda número 1, por cuanto lo que
usted pide es que si se aprueba la número 3, se enumeren los
párrafos, el 1 y el 2.
Si usted retira la enmienda número 3,
lógicamente, no tiene objeto mantener la número 1.

En cuanto a la enmienda número 2, pues es que
no entiendo la redacción que usted quiere añadir.
Porque
usted pretende añadir que hay (inintel·ligible) .
.
.
y el ejercicio de sus instituciones.
.
.
¿Qué son las instituciones de un colegio profesional?
Es que
no entiendo que.
.
.

Mire usted, la Real Academia Española es
clarita en sus.
.
.
Mire usted, en singular aún tendría
algún sentido, pero es que en plural aún tiene menos, menos
sentido.
Porque, mire usted, institución es establecimiento o fundación de algo; cosa
establecida o fundada; organismo que desempeña una función de
interés público.
Pero dígame usted dentro del colegio
qué son las instituciones del colegio.

Por lo tanto, por otra parte está usted
hablando de una redundancia.
¡Claro que tienen que actuar con arreglo
a la ley!
Por supuesto, todos estamos obligados a actuar con arreglo a la
ley y si no actuamos con arreglo a ley es ilegal y, por lo tanto, no
válido.
Entonces, redunda.

Y en cuanto a la.
.
.
a la disposición
adicional y transitoria única, pues, mire usted, usted solicita que
la comisión gestora que se tiene que constituir como consecuencia de
la creación del colegio, la comisión gestora que va
únicamente a establecer.
.
.
, a hacer la asamblea general del
colegio y a que se voten.
.
.
, el órgano directivo del colegio
que, por lo tanto, tiene una vida relativamente, relativamente corta, (inintel·ligible) .
.
.
 proporción equilibrada de ambos sexos.

En primer lugar, yo no estoy de acuerdo ni en el fondo
ni en la forma.
Mire, como le he dicho, se trata de una simple
comisión gestora de vida relativamente corta, pues termina su
mandato con la redacción y aprobación por la asamblea
constituyente de los estatutos definitivos y elección de los
miembros de los órganos colegiales de gobierno.
Apartado 2 de la
disposición transitoria.

Sería paradójico que exigiéramos
equilibrio entre uno y otro sexo, que no de ambos sexos, -eso
también se lo tengo que aclarar, lo que llamaba de la forma-
para una comisión gestora y no lo fuera así para los
órganos colegiales cuya regulación se hace a través de
la Ley 6/1997 de la Comunidad Valenciana y la Ley 2/1974 que es la
básica estatal.

Si su señoría desea que ello quedara
así regulado, debería modificarse en este sentido dichas
leyes básicas.
De esa manera, quedarían reguladas para que
los órganos directivos de los colegios tuvieran una
proporción equilibrada.

De otra forma, nos encontraríamos con un
colegio que contemplaría este equilibrio y, por el contrario, otros
muchos ya creados que no estarían obligados a ello, con lo cual se
produciría una.
.
.
una falta de -valga la
redundancia- de equilibrio.

Yendo todo ello al fondo de la cuestión,
nuestro grupo no está por exigir mediante leyes o decretos puestos
fijos a desempeñar por personas de uno u otro sexo, sino que
preferimos que todo el mundo disfrute de la libertad para acceder a cargos
de representación en todos los ámbitos, eso sí,
manteniendo políticas que favorezcan que todas ellas puedan disponer
de los medios y los derechos necesarios para acceder con plena libertad e
igualdad a los mismos.

En definitiva, es sabida nuestra tradicional
oposición a las cuotas para el acceso a cargos de
representación y en ella nos mantenemos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Demana la paraula?

La senyora Huesca Rodríguez:

Sí, para contestar.
.
.

El senyor president:

Per a rèplica al senyor Ferraro, té la
paraula.

La senyora Huesca Rodríguez:

Muy bien.

Yo, simplemente, responder que ya me esperaba que, en
cuanto a la enmienda en la que se solicita una composición en
proporción equilibrada de ambos sexos, se iban a oponer, por lo que
es su política en general.
.
.
, con respecto a la igualdad entre
mujeres y hombres.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Huesca.

Senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Gracias, señor presidente.

Yo lo que espero, señora Huesca, es que usted
retire la enmienda número 1, la número 1, porque no tiene
ningún sentido mantenerla.
Pero bueno, usted es dueña de su
enmienda y hará lo que estime procedente.

Y en cuanto a lo que usted ha manifestado sobre la
enmienda número.
.
.
número 2, eso es, pues bien,
sí, efectivamente, es la posición de mi grupo, que la ha
mantenido siempre, y lo vuelvo a repetir, nosotros estamos por la labor de
promocionar aquellas personas que estén en inferioridad para acceder
a los cargos, pero no por real decreto, sino hacer políticas activas
de manera que esta gente, que todo el mundo tenga los mismos derechos y
obligaciones.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Ferraro.

Bé, del grup d'esmenes defensades per la
senyora Huesca està viva la 1 i la 2.

Passem.
.
.
La 1, la 2.
No.
.
.
(veus) La 1 i la 2 quant a
l'article 1.
Per tant, anem a votar estes dos esmenes.
Vots a favor
d'estes dos esmenes?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
1 abstenció, 5 vots a favor i 8 en
contra.
Queden rebutjades estes dos esmenes.

Procedim ara a votar l'article 1.
Vots a favor
de l'article 1?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
8
vots a favor i 6 vots en contra.
Queda aprovat l'article 1.

A l'article 2 no hi ha esmenes presentades.
Vots
a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot en contra i
13 a favor.
Queda aprovat l'article 2.

A l'article 3 està l'esmena
número 4 de l'Agrupació de Diputats i Diputades No
Adscrits.
Per a la seua defensa té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

És una esmena que hem presentat per tal de
suprimir la col·legiació obligatòria, perquè
pensem que la col·legiació, l'associació deu ser
lliure i voluntària i mai obligatòria, com així
garanteix la Constitució espanyola al seu article 22 quan diu que el
dret d'associació lliure i voluntari i mai obligatori i
l'article 35 quan parla del dret al treball i a la lliure
elecció professional i d'ofici.

L'obligatorietat de col·legiar-se que
s'estableix a aquest Projecte de llei de creació del
Col·legi Professional de Dietistes i Nutricionistes és
contraria -pensem- al pluralisme, al lliure exercici de la
professió i limita les llibertats individuals pel fet d'haver
de col·legiar-se en un col·legi professional per a poder
treballar en una professió per a la qual ja tens el teu títol
acadèmic.

No estem d'acord que per a poder exercir una
professió per a la qual has estat estudiant molts anys, que tens un
títol que acredita la teua preparació, s'haja de pagar
una quota obligatòriament a una entitat de caràcter privat.

Bé, he de dir que no som contraris només
a l'obligatorietat de col·legiació dels dietistes i
nutricionistes, sinó que sempre hem estat en contra de la
col·legiació obligatòria i sempre hem mantingut la
mateixa posició.
Perquè a més pensem que la
col·legiació obligatòria, a més de tot el que
ja he dit, degut al seu cost econòmic, pot afectar la igualtat
d'oportunitats.

No volem que hi haja col·legis que delimiten
qui pot treballar i qui no.
Pensem que l'únic que pot
delimitar l'exercici d'una professió és estar en
possessió del títol acadèmic que ho permet, i no pagar
una quota a un col·legi professional.

No estem en contra que puguen haver associacions
professionals que puguen dinamitzar la professió, que siguen
fòrums de debat, el que siga, però no estem d'acord en
crear col·legis professionals per llei i menys encara que els
professionals hagen de col·legiar-se obligatòriament.

Per això pensem que s'hauria
d'eliminar almenys el punt este de la col·legiació
obligatòria.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Albiol.

Torn en contra, senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Gràcies, senyor
president.

Mire, senyora Albiol, jo.
.
.
, és un tema
redundant, no.
Vostés sempre vénen amb el mateix i jo he de
defendre el contrari, entre altres perquè, en primer lloc,
perquè li he de reiterar tot el que hem parlat sobre
col·legis professionals en l'esmena de totalitat d'este
col·legi i en altres col·legis anteriors.
És a dir,
que, bé, mire vosté, vosté està en contra de la
col·legiació obligatòria, però la llei, la
llei, tant la bàsica estatal, la 2/1974, com la 6/1997, que
és la Llei valenciana de consells i col·legis professionals,
marquen que ha de ser obligatòria la col·legiació.
Per
tant, si vosté no modifica eixes lleis, difícilment se pot
modificar la Llei de creació del Col·legi Professional de
Dietistes i Nutricionistes ni qualsevol altre col·legi.

Per tant, les seues directrius haurien d'anar
dirigides, valga la redundància, a modificar eixes lleis.
Però esta llei ha d'ajustar-se a la legalitat vigent.
I la
legalitat vigent és que és obligatòria la
col·legiació.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Ferraro.

Per a rèplica.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, simplement recordar-li, senyor Ferraro, que
donen la possibilitat que la col·legiació siga
obligatòria, no marquen que obligatòriament en la llei de
creació dels col·legis professionals haja de ser la
col·legiació obligatòria.
De fet, en aquestes Corts
hem aprovat col·legis professionals on la col·legiació
no és obligatòria.
La llei no obliga que siga
obligatòria.
Val?
La llei dóna la possibilitat que ho siga.
I
aquestes Corts, aquesta comissió, en este cas, decidix si ho
és o no ho és.
I vostés decidixen que ho siga.
Però la llei també dóna la possibilitat de crear
col·legis professionals on la col·legiació no siga
obligatòria.

El que passa és que vostés no volen,
perquè el que tracten és de tindre.
.
.
, bé, els
col·legis professionals que són una institució
arcaica, com ja hem repetit moltes voltes.

El senyor president:

Gràcies, senyora
Albiol.

Senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Molt breu, senyor
president.

Senyories.

Senyora Albiol, no és cert el que vosté
diu.
No és cert, i li ho vaig a demostrar.
Perquè això
ja isqué en el ple i no hi hagué oportunitat de parlar en
eixe moment, i jo li ho vaig ara a explicar.

Hi ha un col·legi, un, que se va aprovar
precisament fa un any aproximadament, un any aproximadament, que no fica en
la llei de creació d'eixe col·legi, no fica que siga
obligatòria la col·legiació, però els
col·legiats tenen obligació de col·legiar-se,
senyoria.
Per una raó molt senzilla, perquè la llei de la
Comunitat Valenciana obliga a la col·legiació.
I la llei de
creació d'eixe col·legi diu que s'ajusta a la
llei valenciana de col·legis professionals.

Per tant, estan obligats a col·legiar-se tots
els col·legiats d'eixa llei.
 Per tant, vosté
està utilitzant per a mi un sistema un poquet estrany per a defensar
la seua postura.
Però en esta cambra no s'ha aprovat ninguna
llei que no hi haja obligació de col·legiar-se.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Ferraro.

Finalitzat el debat de l'esmena número 4,
passem a votar l'esmena defensada per la senyora Albiol.
Vots a
favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
6 abstencions, 8 vots en contra i 1 vot a favor.
Queda
rebutjada.

Correspon ara debatre l'esmena número 5,
del Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Senyor president, jo demane
que se veja la número 5 i també la número 7, que
són les dos esmenes que té el Grup Parlamentari Popular.

Bé, en realitat la número 5 no
modifica.
.
.
, és de modificació però no modifica,
pràcticament el que fa és, d'alguna manera, centrar a
quins professionals se referix la llei, perquè dietistes hi ha
també que són tècnics dietistes que no són
diplomats en dietètica, i a més els tècnics en
dietètica tenen el seu col·legi professional dins del
Col·legi de Tècnics Superior Sanitaris.
Per tant, el que fa
és d'alguna manera marcar que se referix als diplomats en
nutrició i dietètica.

I la segona.
.
.
és clàssica ja nostra de
rectificació del valencià.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Ferraro.

Torn en contra, la senyora Mollà té
la.
.
.
Perdó, la presidència no ha recabat qui l'ha demanat primer.
Pot exercir-la la primera
persona que la demane, en este cas.
.
.
(veus) No obstant li agraïsc la seua actitud, i té
la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo crec que començaré pel
final.

Jo no entenc eixa obsessió perquè el
Partit Popular vullga rectificar el valencià, com s'ha dit
ací.
El valencià és el valencià i, per tant,
els termes estan molt concrets.
I no entenc que se vullga rectificar una
llengua que ja està més que establerta, no?
I conforme amb, amb, conforme està en la llei, és un terme en
valencià i és com tocaria per tal de fer formal
l'escrit propi d'aquesta llei.

De formes, entenem que el Partit Popular té
membres en les seves files que vénen a desprestigiar la formalitat
de la llengua, i fins i tot aquells professionals, que són els
professors dels col·legis públics i instituts valencians, on
se diu que s'ha de «rematar» aquell que parla, que parla
adequadament el valencià i que utilitza termes com gairebé i aleshores, doncs bé, no
sé si els diputats d'aquesta cambra també diran que
s'ha de «rematar» els diputats i diputades que utilitzem amb en el nostre parlament i
en els nostres escrits.
Això és una cosa que
s'haurà de mirar, fins i tot haurà de mirar-s'ho
en els jutjats, perquè com s'ha acceptat molt bé
aquests tipus de denúncies cap al president de la Diputació
de València per promoure una actitud violenta cap als professionals
d'aquesta comunitat.

El senyor president:

Senyora diputada,
atinga's a la qüestió.

La senyora Mollà Herrera:

Jo estic explicant.
.
.

El senyor president:

No, no, no està en
la qüestió.

La senyora Mollà Herrera:

A no?

El senyor president:

Està referint-se a
les dos esmenes que ha defensat el senyor Ferraro.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, sí, sí.
L'última.

El senyor president:

No té res a vore en
la seua última.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

A no?

El senyor president:

.
.
.
afirmació.
Pregue
s'atinga a la qüestió.

La senyora Mollà Herrera:

I l'altra esmena lògicament no
l'anem a defensar per ser coherents amb el que vam fer el ple de Les
Corts, en l'esmena a la totalitat, i també en el hem fet avui
votant a favor de la supressió d'aquest article.

Nosaltres entenem que, com se deia ací, si no
és necessari que aparega aquí aquesta obligatorietat,
què més li donarà al Partit Popular que aparega o no.
Jo crec que sí que importa que aparega, no?
Perquè si no la
votarien a favor l'esmena presentada d'eliminació
d'aquest punt, perquè no aportaria res nou.
Ja està,
com diu el senyor Ferraro, en una llei de rang superior, però no
és així.
I això ho sap el Partit Popular.
No és
així i, per tant, la llei de rang superior, com se diu aquí,
i que se suposa que ve a marcar tota l'obligatorietat dels
col·legis professionals, no obliga.
I això ho sap el Partit
Popular.

I a mi em costa entendre el posicionament dels grups
majoritaris en este sentit, quan el que se fa és coartar la
llibertat dels professionals que a dia d'avui estan exercint la seua
tasca en les millors condicions possibles sense el suport de
l'administració autonòmica, que va molt més
enllà de crear-los un col·legi professional, sinó de
donar-los suport polític i també econòmic.

Però, bé, en aquesta esmena el que se
pretén és coartar la llibertat d'estos professionals.
I, lògicament, no anem a recolzar que açò
succeïsca.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté.

Senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Sí, gràcies,
senyor president.

Mire, senyora Mollà, primer, jo crec que en el
tema del valencià vosté no dubtarà que cada grup pot
presentar les opcions que crega convenients.
(Veus) Mosatros creguem que està més ajustat al
lèxic valencià els termes que presentem, i a més
vosté pot llegir-se i mirar el Diccionari
Ortogràfic de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua i vorà que està arreplegat
ahí.
Per tant, si no és correcte, vaja vosté a
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i diga-li-ho.
Que sap
vosté que jo no estic a favor d'ella, però ho diu.
Aprovechando que el Pisuerga pasa por Valladolid.
¿Estamos o no?
Això per una banda.

Per altra banda, en el tema de la
col·legiació obligatòria, mire vosté, jo.
.
.
,
clar, i m'agradaria que vosté es llegira totes les
sentències de la jurisprudència que n'hi ha del
Tribunal Constitucional en el tema de la col·legiació
obligatòria.

Mire, la Constitució.
.
.
Els col·legis
professionals no són associacions, i això està
claríssim.
Se regulen per l'article 36 de la
Constitució, que és que se dirigix exclusivament als
col·legis professionals i fa reserva de llei.
Efectivament és
el legislador qui ha de determinar si és obligatori o no,
però el legislador ho ha determinat, senyoria, ho ha determinat.
.
.
La llei estatal article 3 -crec que és-, o punt 3
-i si vol li busque l'article-, ho diu
claríssimament que «es obligatorio para ejercer la
profesión».

Per tant, senyories, hem d'ajustar-se a la llei.
Si a vosté no li pareix bé, canvie la llei, intente canviar
la llei, si pot, i jo.
.
.
, mire vosté, si ho canvia, ens haurem
d'ajustar a la llei i ens ajustarem tots els col·legis
professionals.

Però està clar que la
jurisprudència ha dit claríssimament, mire vosté,
n'hi ha jurisprudència de llicenciats en educació
física, de metges, de veterinaris, d'interventors i secretaris
d'ajuntaments.
Mire, este cas és el cas contrari, no tindrien
obligació perquè són funcionaris al servici de
l'administració i el treball dels quals se dirigix a
l'administració.
¡Atenció!
No és el mateix
que els metges o veterinaris, etcètera.

Per tant, ahí el tribunal ho va fer
claríssimament eixes distincions.
Llisquen vostés les
sentències i apliquen-les, perquè si no canvia vosté
d'orige, d'orige, primer la Constitució,
lògicament, i després les lleis que la desenrotllen.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a
vosté, senyor Ferraro.

Passem a votar.
.
.

La senyora Huesca Rodríguez:

¡Ay, señor
presidente!
¿No puedo tener el turno.
.
.
?

El senyor president:

No.
.
.
, si en las
enmiendas.
.
.
, en los debates de las leyes, en el caso de las enmiendas,
como es el que nos ocupa, no existe fijación de posición, ni
tan siquiera explicación de voto.
Si su señoría quiere
hacer algún matiz, cuando finalicemos el debate de la ley no tengo
inconveniente en concederle un turno de explicación de voto y usted
podrá referirse a todo lo que concierne al debate que hemos
celebrado.
(La senyora Huesca Rodríguez
parla amb el micròfon desconnectat)

¿Perdón?
No, no, usted puede pedirme la
palabra para explicar el voto, y yo no tendré inconveniente en
concedérsela, y podrá hablar de lo que crea conveniente
referido a esta ley.
Enmiendas, no enmiendas, texto, lo que usted quiera.
Porque es que no cabe reglamentariamente concederle un turno de
fijación de posición, ni tan siquiera de explicación
de voto de las enmiendas.
Pero sí que cuando se ha votado una
sección o el conjunto de unos artículos sí.
O sea, que
al final se la podré conceder.

La senyora Huesca Rodríguez:

Es el turno para explicar el.
.
.
el.
.
.
Está en el turno en contra.

El senyor president:

No, se lo vuelvo a
explicar.

La senyora Huesca Rodríguez:

Vale, de acuerdo.

El senyor president:

¿Lo tiene claro?
De
acuerdo.
Después, si me la pide, con mucho gusto tendrá la
palabra.

Bé, com dia, senyories, passem a votar
l'esmena 5 i la 7.
He de dir a les seues senyories que encara que la
7 ha sigut ordenada l'última, a criteri de la
presidència hauria d'haver sigut la primera, faig el mea culpa, però se referia
a tot el text de la llei.
Per tant, votem l'esmena número 5 i
número 7, defensades pel senyor Ferraro.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a
favor, queden aprovades.

Procedim ara a votar l'article 3, amb la
incorporació de l'esmena 5 i 7.
Vots a favor de
l'article 3?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
8 vots a
favor i 7 en contra.
Queda aprovat l'article 3.

Al 4 i al 5 no hi ha esmenes presentades.
Si no tenen
inconvenient les seues senyories, podem votar-les conjuntament.
Vots a
favor de l'article 4 i 5?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot en contra i 14 a favor, queden aprovats.

Tampoc hi ha esmenes a la disposició addicional
única.
Vots a favor d'esta disposició?
Gràcies.
(Veus) Sí, vots a
favor de la disposició?
Gràcies.
Vots en contra?
1.
1 vot en
contra i 14 a favor.
Queda aprovada.

A la disposició transitòria
única, s'ha defensat ja per part de la senyora Huesca
l'esmena número 6.
Passem a votar l'esmena número
6.
Vots a favor de l'esmena número 6?
Gràcies.
Vots en
contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queda rebutjada
l'esmena número 6.

Votem, ara, la disposició transitòria
única.
Vots a favor de la disposició transitòria
única?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
8 vots a
favor i 7 en contra.
Queda aprovada.

Procedim a votar, ara, la disposició final
única.
Vots a favor de la disposició final única?
Gràcies.
En contra?
1 vot en contra i 14 a favor.
Queda aprovada.

Votem, ara, l'exposició de motius per a
incorporar-la com a preàmbul de la llei, si aixina ho estima el Ple
de Les Corts.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot en contra i 14 a favor.
Queda aprovada l'exposició de
motius.

Si alguna senyoria que no ha tingut oportunitat
d'intervindre en debats anteriors, vol demanar per a explicar el vot
concernent a aquella qüestió, no tenim ningun inconvenient.

Sí, senyora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Señoría, pido la palabra en nombre del
Grupo Parlamentario Socialista.

El senyor president:

La tiene concedida, señora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Muchas gracias.

Es por lo que respecta a las enmiendas presentadas por
el Grupo Parlamentario Popular, en las que nos hemos posicionado en contra.
Y la razón es porque la enmienda número 5, presentada al
artículo 3, de sustitución del punto 2 por el texto que ellos
presentan, nos parece una reiteración del texto de la ley, ya que el
propio texto de la ley, en el apartado que pretenden sustituir, dice
claramente que «la incorporación al colegio será en los
términos que se establece en el artículo 3.
2 de la Ley
2/1974, de 13 de febrero».

Lo único que incorpora el texto es la
indicación que en la Ley 44/2003, de 21 de noviembre, de
ordenación de las profesiones sanitarias, se refiere a la
profesión de dietistas y nutricionistas diplomados en
nutrición humana y dietética, requisito incluido ya en la
exposición de motivos de la presente ley.
Por lo que es una
reiteración innecesaria que en nada mejora ni aporta nada nuevo al
proyecto.

Y por lo que respecta a la enmienda número 7,
que también nos hemos posicionado en contra, referida a la
versión en valenciano a todo el texto de la ley, debemos oponernos
por lo ya expuesto en el debate de la anterior ley de creación del
colegio profesional aprobado por nuestras Cortes.
Nuestra posición
responde a que la misma contraviene la normativa de la Acadèmia
Valenciana de la Llengua, de obligado cumplimiento y aplicación para
todas las instituciones públicas y de nuestra comunitat, que en su Gramàtica normativa valenciana,
página 198, punto 26, apartado 2.
1, letra d, no admite la forma ab para la proposición
átona en,
debiéndose utilizar esta forma última en los registros
formales, amb o en.
Ya le he dicho que contraviene
la normativa valenciana de la llengua.

Muchas gracias, señor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Huesca.

Senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Señora Huesca.

En primer lugar, mire, en cuanto a la enmienda al
artículo 3, efectivamente puede resultar algo redundante.
Yo no le
digo a usted que no, pero es necesario ponerlo.
Le diré.
Porque en
el texto original pone que para el ejercicio de la profesión de
dietistas y nutricionistas y en la profesión de dietista
también existen técnicos en dietética.
Por lo tanto,
si ponemos «profesión de dietista» son todos, y
obligaría también a los técnicos, y los
técnicos tienen su propio colegio.

Por eso, hemos optado por hacer referencia a la ley de
los diplomados, «diplomados», que es la crea la Ley 44/2003,
para evitar una confusión y una mala interpretación de la
ley.
Punto, no hay más.

Y en cuanto al tema de la lengua.
Pues, mire usted,
léase usted el diccionario de la Academia Valenciana de la
Lengua.
.
.
Y que la enmienda no habla de ab, la enmienda es en.
Por tanto, léase usted.
.
.
, vaya usted a la
entrada en y
verá como pone «preposición, preposición, eh.
.
.
-esto, ¿qué más pone?
- preposición,
pronombre», etcétera.
Mírelo y verá.

Así es que, señoría, sí
que lo admite la Academia Valenciana de la Lengua.

Por lo tanto, nos mantenemos en nuestra
posición.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Finalitzat el debat.
.
.

Per a què vol la paraula la seu senyoria?

La seua senyoria sí que ha utilitzat el torn en
contra en eixes dos esmenes, per tant.
.
.
Està en el seu dret.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, el Grup Parlamentari Compromís,
lògicament, ha votat en contra de tots i cadascun dels articles que
se presenten en aquesta llei i les disposicions, lògicament, per ser
coherent amb l'esmena a la totalitat.

Nosaltres, ja en l'exposició que
férem en el ple els vam recordar, als consellers, que totes les
lleis que siguen competència de cadascú dels consellers que
vinguen a crear col·legis professionals de diverses matèries,
doncs, bé, en el moment que porte l'obligatorietat les votarem
en contra.
I això és un sentit general.

Els vam recordar que si volien la unanimitat i el
recolzament de tots en la cambra, que seria de bon gust que un govern
vullguera aconseguir la unanimitat en els seves accions, doncs, bé,
que rebutjara incloure aquesta obligatorietat.
Avui, hem perdut una
oportunitat per a poder, lògicament, obtindre aquesta unanimitat en
el sentit del vot d'esta creació del col·legi
professional perquè, com bé s'ha exposat ací,
era possible llevar del text aquesta obligatorietat.
I, en tot cas, si
és coherent l'argument que ha donat el Grup Parlamentari
Popular, llevant-ho s'aconseguiria el mateix, és a dir, que
fóra obligatori.

Per tant, té menys sentit el que s'ha
exposat avui ací.
És simplement perquè no és
coherent l'argument que s'ha donat i en posar ací
l'obligatorietat farà que en esta llei se faça
açò, no perquè hi haja una llei superior.

Sobre el tema de la llengua.
Nosaltres no anem a
recolzar totes estes coses traumàtiques que té el Partit
Popular per tal de vetar qualsevol comparació amb la llengua
catalana que, al final, és la frustració que té el
Grup Parlamentari Popular.
Clar que existix en.
Clar que existix en, lògicament, perquè quan tu dius «estic
en casa», no vas a dir «estic amb casa».
Existix en en el diccionari.
És que, quin absurd seria això!
Hauria vosté de
llegir-se el diccionari per a saber.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
que ha d'existir en.

És un absurd que se'ns diga que per
existir esta paraula s'ha de modificar el text quan.
.
.
,

El senyor president:

Li pregue que acabe.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
quan de forma normativa, també, amb és la paraula
adequada.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

-sí, acabe ja-.
.
.
i en una llei
hauria de parlar.
.
.

El senyor president:

No abuse de la benevolència de la
presidència.

La senyora Mollà Herrera:

Moltes gràcies, senyor president.

Ui, benevolent.
.
.

El senyor president:

Gràcies a vosté.

Sí, efectivament ho he sigut, perquè si
bé la seua senyoria té dret a explicar el vot, el reglament
establix que és de menor a major.
Havia d'haver-lo demanat
vosté abans que la senyora Huesca.

No obstant això, i el coneixement de la
presidència, he pensat que se devia només al desconeixement
de la seua senyoria del reglament.
I no tinc cap inconvenient en
concedir-se-la, però respecte el temps.

Gràcies.

Designació del membre de la comissió que
ha de presentar, davant del ple, el dictamen del Projecte de llei de
creació del Col·legi Oficial de Dietistes i Nutricionistes de
la Comunitat Valenciana

El senyor president:

Bé, finalitzat este punt, passem al tercer punt
que és: designació del membre de la comissió que
presente el dictamen davant el ple.

¿Propostes?

Senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, señor presidente.

Por parte del Grupo Popular, si acepta la secretaria
de la mesa, doña Rosario Catalá, la proponemos.

El senyor president:

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Lògicament, recolzarem aquesta proposta
perquè em sembla totalment la persona adequada per a presentar
davant el ple aquestes conclusions.

El senyor president:

Doncs, moltíssimes gràcies en nom de la
senyora secretària.
La mesa se congratula també enormement
que haja hagut unanimitat a l'hora d'elegir a un membre
d'esta mesa.

Senyories, els recorde que, en compliment
d'allò que establix el reglament, les seues senyories tindran
quaranta-huit hores per a mantindre aquelles esmenes que, havent sigut
defensades no s'hagen incorporat al dictamen, o la presentació
dels vots particulars que creguen convenient.
Este terme
finalitzarà, donat que el dissabte és inhàbil,
finalitzarà el dilluns al tancament del registre públic.
D'acord?

Proposició no de llei sobre la recepció
normalitzada i estable dels canals de TV3 i Canal 33 a la Comunitat
Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 33.
039, BOC número 139)

El senyor president:

Passem al quart punt de l'ordre del dia, que
és.
.
.
No, no, el quart, hem fet el primer, que era l'acta,
el segon que era la llei, i, el tercer, que era la designació.
El
nou quart, que és: presa en consideració de la
Proposició no de llei sobre la recepció normalitzada i
estable dels canals de TV3 i Canal 33 a la Comunitat Valenciana, presentada
pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Morera.
Quan vullga.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, vull felicitar els seguidors del club
de futbol Barcelona pel resultat i pel triplet.
Sé que en esta
comissió hi ha alguns seguidors, no el senyor Ferraro, tot i que
porta els colors blaugrana al cor, però els hem de felicitar i els
felicite perquè han fet un bon futbol i perquè el tema que
planteja ha de vore amb esta felicitació, que faig extensiva als
seguidors del club de futbol Barcelona, que al nostre país
n'hi ha molts.

El senyor Ferraro diu que és un club estranger.
Que conste en acta que es declara independentista.
(Remors) (Rient-se) Que conste en acta.

El senyor president:

Senyor Morera, no li interessa defensar.
.
.

El senyor Morera Català:

Sí, sí, a mi m'interessa,
però és que el senyor Ferraro ha dit que el club és un
club estranger.

El senyor president:

Bé, vosté, després, diga-li al
senyor Ferraro, quan acabe la comissió, el que crega convenient.
Però, ara, atinga's a la qüestió, si no,
hauré de retirar-li la paraula per respecte a la resta de senyories.

El senyor president:

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

Estava dient això, esta felicitació,
perquè crec que el moment és oportú i perquè ve
al cas del que anem a parlar ara.

Un club de futbol que té seguidors al nostre
país, com el València Club de Futbol té seguidors a
Barcelona, a Catalunya o a les Illes, i, per tant, considerem
oportú, considerem necessari, que s'adopten les solucions
perquè esta realitat se puga expressar de forma normal.

A més a més, tenint en compte que el
Partit Popular està fent una campanya que parla de
«Soluciones, ahora», doncs, jo crec que ha arribat el moment de
donar solució a un tema que no hauria de ser problemàtic,
sinó que s'hauria de buscar un marc de solució positiva
perquè els ciutadans valencians i valencianes pogueren tindre la
possibilitat de vore la televisió que vulguen, i els ciutadans de
Catalunya pogueren vore les nostres televisions.
He posat en la
proposició no de llei Canal 9, però, per què no, Punt
Dos, perquè és una televisió que parla en la llengua
que molts catalans poden entendre perfectíssimament.

Per altra banda, esta proposició no de llei
-i ara em referiré a ella amb detall- té com a
rerefons el que estem en estos moments parlant a nivell europeu.
Jo vull
recordar a les seues senyories que afrontem una campanya europea.
Per
desgràcia, Espanya, per culpa del franquisme i de la dictadura, no
va estar protagonista en el procés de constitució europea,
però crec que en estos moments, després d'uns quants
anys de democràcia, afortunadament guanyada i conquistada per tots
els demòcrates, hem de dir que Europa és un marc de
referència obligatori en la nostra vida política, social i de
valors.
I els de recordar les seues senyories que l'estat espanyol va
firmar, el govern central, per part de Felipe González, la Carta
europea de les llengües regionals o minoritàries, i que esta
firma, que es va fer el 5 de novembre de 1992, va ser ratifica pel
parlament espanyol l'1 d'agost de 2001, ratificada quan el
senyor Aznar era president del govern d'Espanya.

La ratificació d'esta carta, esta
important Carta europea de les llengües regionals o
minoritàries, tot i que el valencià no és una llengua
minoritària, perquè coincidiran amb mi que està a la
mateixa alçada que el suec, quant a dimensió, dimensió
de parlants; el suec, el finés, que el grec, fins i tot,
podríem dir que és superior a altres llengües oficials
de la Unió Europea en nombre de parlants, com és el
maltés, evidentment, com és el gaèlic, que
comença a ser llengua oficial de la Unió Europea, o com
és el danés.
Doncs, bé, la ratificació per part
del govern central del parlament espanyol, quan José María
Aznar era presidint del govern d'Espanya, obliga l'estat
espanyol i obliga les autoritats valencianes com a part d'eixe estat,
a la nostra autonomia l'obliga.
I l'obliga a fer una cosa molt
concreta, com diu l'article 11.
2 d'este important conveni
europeu, i és que «les parts es comprometen a garantir la
llibertat de recepció directa de les emissions de ràdio i
televisió en una llengua usada en una forma idèntica o
pròxima d'una llengua regional o minoritària».

Senyories, en una campanya europea en què el
Partit Popular utilitza l'expressió «soluciones
ahora» o «solucions ara», és el moment de donar
solució a un tema que preocupa, que afecta uns ciutadans que
simplement volen prémer el botó de sa casa i vore a
Barcelona, Canal 9 i Punt 2, o ací, a València, a Sueca o a
Elx, les televisions que els vinguen en gana, siga la TV3 siga Canal 33.

I dic això perquè ahir la
televisió autonòmica catalana, TV3, va fer un reportatge de
seguiment de la victòria d'un club de futbol, que segons el
senyor Ferraro no és espanyol.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyor Morera, no se fique amb el senyor
Ferraro.
Atinga's a la qüestió.

Comporte's, per favor.

Continue.

El senyor Morera Català:

No, no.

Bé, feren un seguiment d'una
magnífica victòria de la final de la Champions League, que
molts dels nostres ciutadans.
.
.
Prop de ma casa vaig escoltar una
sèrie de traques de seguidors d'eixe club de futbol.
Jo no ho
sóc.
Jo sóc del València, però m'alegre
que guanye el club de futbol Barcelona i m'alegre que molts
ciutadans, a casa nostra, hagen pogut vore no només la
retransmissió per Antena 3, que va fer una retransmissió molt
correcta, sinó la retransmissió posterior de la
victòria per part d'esta televisió, i eixe és el
tema que estem parlant.

És a dir, coincidiran amb mi.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor Morera Català:

Coincidiran amb mi que és un tema
d'absoluta actualitat i necessari.

En eixe sentit, crec que estem en la via de la
solució del problema perquè la proposició no de llei
que du el nostre grup parlamentari (veus), concretament la meua persona, fa referència a unes
decisions que s'han pres en el marc del Senat espanyol, en què
el Partit Popular ha aprovat el que ací hem portat a esta
proposició no de llei.

Han votat el seu vot favorable, perquè jo
entenc que ja estaven preparant la campanya electoral i deien que calien
les solucions ara.

Esta proposició no de llei ha estat votada
afirmativament, positivament, pel Grup Popular al Senat espanyol.

Seria -com ho podríem qualificar?
-
increïble, per dir una expressió suau, que el Partit Popular,
el Grup Popular de les Corts Valencianes no donara suport a una cosa que
han votat senadors valencians, senadors espanyols, al Senat espanyol.
Seria
del tot increïble i indicaria que no estan a l'altura de la seua
proposta electoral, el seu eslògan electoral.

Bé, d'alguna forma ahir tinguérem
la Comissió de Sanitat i el que va ser una promesa electoral
d'un col·lega nostre, el senyor Luís Díaz
Alperi, de construir, de propiciar, d'impulsar el tercer hospital
públic a la ciutat d'Alacant.
.
.

El senyor president:

Senyor Morera, a la qüestió.

El senyor Morera Català:

Bé, total, que el que plantege ací, el
que plantege ací no és res més que el que el Senat
d'Espanya, el Senat de les corts espanyoles, del parlament espanyol,
el Senat ha aprovat i he trobat oportú, -i tinc ací
l'acta, tinc ací l'acta- he trobat oportú
que siguen les Corts Valencianes les que vulguen afegir-se a eixa onada de
solucions, solucions ara, amb una doble línia.

La qüestió és tan senzilla com.
.
.
I
fixen-se el que estem demanant.
.
.
Estem demanant, a través
d'esta proposició no de llei, que el Govern d'Espanya,
que el govern del senyor Zapatero -i el senyor Zapatero, el seu
partit ha votat a favor- que es comprometa i que agilitze la
realització de la concessió del segon multiplex a les
autoritats autonòmiques valencianes.
Estem demanant això.

En el seu punt segon, «les Corts insten el
govern central a concedir el multiplex necessari per a
l'emissió dels canals TV3 i (inintel·ligible) .
.
.
a la Comunitat Valenciana».

Però no em quede en això, sinó
que el que afegisc en el punt tercer és que, com molt bé ha
dit, com molt bé ha dit.
.
.
i supose que vostés estaran
d'acord amb el vicepresident Rambla i que ho ha dit formalment en el
plenari de les Corts Valencianes: «En la mesura que el govern central
prenga les disposicions tècniques adequades i ens atorgue el segon
multiplex, nosaltres aplicarem immediatament el principi de reciprocitat
amb les autoritats autonòmiques catalanes i farem que les emissions
de Canal 9 i Punt Dos siguen normals», com, per cert, ja ho
són les de Canal 9 a Catalunya, senyories.
Canal 9 es pot
sintonitzar a Catalunya i crec que és bo per a una.
.
.
per a la
nostra televisió autonòmica, que passa per unes greus
dificultats econòmiques i d'índex
d'audiència.
Crec que és bo que Canal 9 puga ser vista
pels valencians o no valencians residents a Catalunya.
És bo i tant
de bo que Punt Dos puga vore's prompte.

I per altra banda, que TV3 i Canal 33 es puguen vore
amb tota normalitat, d'acord amb el que assenyala la Carta europea de
les llengües minoritàries, a casa nostra.

Solucions ara, senyories, solucions.

I fem el que han aprovat al Congrés dels
Diputats i procedim a solucionar un problema que té fàcil
solució, fàcil solució.

En definitiva, jo crec que la política,
senyories, està per a solucionar els problemes de la gent i no per a
crear-ne de nous; no per a crear conflictes ni enfrontaments innecessaris
ni crispacions.

Ara que hem tingut la gran sort de vore com el
president Montilla s'ha reunit amb el president Camps.
.
.
amb motiu
d'un partit de futbol?
D'acord, d'un partit de futbol que
va tindre València com a seu de la final de la Copa del Rei i que
sembla, pel que ens va dir ahir el conseller d'Obres
Públiques, el senyor Mario Flores, que van a treballar colze a colze
amb el govern català per a demanar al Govern d'Espanya que
projecte el corredor mediterrani com una infraestructura a tindre en
consideració en la xarxa europea de transports com a corredor
prioritari.

Per altra banda, el comissari està esperant que
el govern central ho plantege.

En eixe moment de desgel de les relacions entre
Catalunya i la nostra comunitat, el País Valencià, en eixe
moment en què sembla que estem deixant arrere tòpics i
friccions i falta d'entesa, falta de relació, és el
moment adequat per a que estes Corts Valencianes donen un passet més
en la bona direcció, en la direcció de les solucions, en la
solució de superar els conflictes, en la direcció
d'assumir les nostres responsabilitats, un pas en la direcció
d'apostar per Canal 9, per Punt Dos, perquè el mercat i la
presència de les nostres televisions en un mercat ample és
positiu per a les nostres televisions.

El món és un món obert.
Estem a
l'Europa sense fronteres.
Posar fronteres, ni que siguen televisives,
són les polítiques del segle XIX o XVIII.

L'Europa avança cap a la seua
unificació no només econòmica i monetària,
però també a altres àmbits, i posar fronteres on no
les hi ha és una autèntica aberració.

En eixe sentit, senyories, crec que estes Corts podem
sumar-se a eixa onada positiva que ja l'hem vista en diferents
propostes i resolucions, tant al Congrés dels Diputats com al Senat
espanyol i, en eixe sentit, seria bo que estes Corts Valencianes se sumaren
a eixa iniciativa, perquè el que estem reclamant és bo per
als interessos valencians, és bo per a la nostra televisió i
ens marca una línia de futur.
El contrari és tornar al
passat.

Jo estic convençut que tots els ací
presents volem mirar el futur amb optimisme, donar confiança i donar
seguretat i emmarcar-mos dins del que marca la Unió Europea i el que
mos està senyalant la raó i la possibilitat de millorar la
interconnectivitat i la reciprocitat entre les televisions que parlem una
mateixa llengua.
Nosaltres la denominem valencià; ells,
català, però d'acord amb la superació que
s'ha produït en el marc autonòmic amb
l'aparició de l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua, eixes antigues disputes estan superades i ara cal avançar
cap la millora, cap a les solucions, senyories.

Estic convençut que unànimement
aprovarem esta proposició no de llei.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Gràcies a vosté.

Per a fixar posició, en representació de
l'Agrupació de Diputats No Adscrits, la senyora Albiol
té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Per quant de temps?

Bé, sí.

Volia fixar breument la posició
d'Esquerra Unida respecte a aquesta qüestió.

Durant més de vint anys, Acció Cultural
del País Valencià ha fet arribar les emissions de TV3 al
País Valencià i açò ha permés una
important.
.
.
ha sigut un important instrument de normalització
lingüística i ha significat, a més, una àmplia
oferta informativa.

El que passa és que la negació per part
del Partit Popular de la unitat de la llengua, el fet de voler dividir la
nostra societat amb debats moltes voltes irreals que no s'estaven
produint en la ciutadania i no tolerar els mitjans de comunicació
que no poden ser controlats pel govern, va dur al tancament de repetidors
de TV3 a les comarques de l'Alacantí, de la Costera i de la
Ribera Alta, i la intenció també de tancar altres repetidors,
però que no s'ha portat endavant, així com un
càstig econòmic imposat a Acció Cultural del
País Valencià.

Jo crec que això cal recordar-ho, cal
denunciar-ho, però també cal solucionar-ho.

És un moment en què cada volta tenim
accés a més televisions en llengües diverses,
orientacions diverses, que cada volta podem vore més canals a les
nostres televisions.

La resposta d'un govern no pot ser mai ni la
censura d'un canal en particular ni res aixina, sinó
precisament tot el contrari.
S'ha de garantir a tota la ciutadania
l'accés a l'oferta més àmplia per a poder
tindre la pluralitat informativa que la nostra Constitució reclama
i, sobretot, la llibertat d'expressió.

Jo crec que han de ser els ciutadans i ciutadanes els
que trien quin canal volen vore, però mai un govern pot posar-se en
aquests tipus d'imposicions.

Per tant, jo crec que aquesta proposta és molt
adient, també tenint en compte el que ja ha dit el senyor Morera, la
Carta europea de llengües regionals o minoritàries subscrita
per l'estat espanyol.

Pensem que ja és hora que les administracions,
tant l'autonòmica com el govern central, que també
té molt a dir i aquesta proposició va sobretot encaminada a
això, han de solucionar aquest problema.

I bé, cal tindre en compte que som una
sèrie de territoris que compartim una mateixa llengua i aleshores,
el més interessant seria que tots poguérem gaudir de la
varietat de televisions autonòmiques.

A mi em sembla important que ací puguem vore
TV3 i Canal 33, però també que els catalans puguen veure
Canal 9 o Punt 2, però també que a les Illes Balears puguen
veure TV3 com Canal 9 i, per tant, pensant que açò seria el
millor per a la ciutadania, per a poder estar el millor informats possible
i per a poder gaudir de les televisions autonòmiques que fan a
altres zones de l'estat espanyol amb les que compartim llengua, jo
crec que és una proposició adient i que si, a més,
tenim en compte que ja s'ha aprovat en altres institucions
d'àmbit estatal, animar simplement que isca per unanimitat
avui aquesta proposta.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

En representació del Grup Parlamentari
Socialista, la senyora Espí té la paraula.

La senyora Espí de Navas:

Por parte del Grupo Socialista, desde luego,
manifestar nuestro apoyo a esta propuesta de resolución que, por
otro lado, estoy convencida de que va a salir aprobada por unanimidad en
esta comisión.

Y estoy convencida de ello porque, por un lado,
sería contradictorio con lo recientemente aprobado en el Senado y,
por otro lado, no tendría sentido que desde la responsabilidad
política y la seriedad a la hora de plantear cuál debe ser
nuestra posición, la posición de la Comunidad Valenciana con
respecto a España, pero también a Europa, no tiene sentido
ir, a día de hoy, a una discusión como esas.

Por tanto, voy a obviar temas anteriores que tienen
que ver con conflictos desafortunados, sin ir más lejos, al
año 2008, cuando finalmente se cierran los repetidores cuando ya
había un acuerdo, ya había un acuerdo con el.
.
.
bueno, con la
televisión catalana y televisión valenciana, de reciprocidad
y que prácticamente se fue al traste por la famosa sanción o
anunció de sanción de 300.
000 euros a Acció Cultural
en el caso que siguiera emitiendo, y el cierre de algunas de las emisoras.

Cuando ahora hemos visto recientemente que una
comunicación, o sea, de un enganche ilegal, por ejemplo, en un
repetidor de Canal 9 no había consecuencia administrativa y, sin
embargo, en este caso, sí; cosas que efectivamente nosotros estamos
dispuestos a dejar de debatir -no de denunciar si siguen
ocurriendo-, pero creo que el planteamiento que tenemos que hacernos
hoy es otro distinto.

Estamos hablando de que nuestra televisión,
también la valenciana, por el hecho de la reciprocidad, pase a tener
de una audiencia de 5 millones de ciudadanos valencianos -porque
reconocemos que somos 5 millones de ciudadanos valencianos- a tener
una audiencia real, una posibilidad de volumen de transmisión, de
opiniones y también de negocio, cultura a compartir, de más
de 13,5 millones de personas.
Y estamos hablando de las tres zonas en que
tenemos lenguas comunes, lenguas que entendemos.

Pero también estamos hablando de reafirmar esas
posiciones que el otro día, de alguna forma, entre el señor
Montilla y el presidente de La Generalitat, se visualizaban, no sólo
el tema del corredor mediterráneo que afortunadamente estamos de
acuerdo, pero es un tema que ya está en Europa.
Es decir, no
nació a partir de esa reunión y se está debatiendo de
acuerdo en coincidir.

Nosotros estaremos también y trabajaremos a
favor, porque esto avance, pero, desde luego, este corredor
mediterráneo no son solo las infraestructuras, no es solo el
entramado de vías, es también un entramado de encuentro entre
personas que tenemos muchas cosas en común y que tenemos que hacer
de lo que en momentos determinados ha generado crispación, virtud.
Estamos de acuerdo en temas tan importantes como la financiación, en
temas tan importantes como la eurorregión, y tenemos que pensar
también qué hacemos con una televisión nuestra, que
tendríamos que estar rompiéndonos los sesos, hablando de
forma más popular, para ver cómo vamos a ser capaces de
rentabilizarla, una televisión que está de forma permanente
creándonos unos déficits importantes a la Televisión
Valenciana, se nos abre un nuevo espacio si trabajamos desde la
racionalidad.

Hoy en día, con la TDT ya no es que no tenga
sentido poner fronteras.
Es que hoy en día, con la TDT y con la
capacidad que hay a través de la tecnología de avanzar en
poder ver los programas, sería lamentable que no haya sido la
negociación y el acuerdo, y también visualizado, lo que
impida que, de una vez por todas, y con el múltiplex, empecemos a
tener esa reciprocidad que, por una lado, exige o ha exigido en el
último año el gobierno valenciano, y, por otro lado,
jamás ha habido inconveniente por parte ni de la televisión
catalana ni del gobierno catalán.
(Veus)

Yo tampoco me resisto a, al final de esta
intervención, ya digo que, apoyando como estoy convencida que va a
apoyar el conjunto de la comisión, tampoco me resisto hoy a
felicitar al mejor equipo de fútbol que tenemos en este momento en
este país, no solo campeón de Europa, también de la
Copa del Rey y también de la liga.
Luego, es un equipo con una clara
connotación de que juega en territorio nacional, independientemente
de que tiene su propio espacio.

Darle la enhorabuena, en este caso, al Barça,
como lo haría si hubiera sido cualquier otro equipo.
En este caso es
al Barça, «Visca el Barça», «És
més que un club».
Nada más, señores.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Espí.
(Veus)

Senyories, si no hi ha més intervencions,
passem a votar la iniciativa defensada pel senyor Morera.

¿Vots a favor?
Gràcies.
(Veus) ¿Vots en
contra?
Gràcies.
Senyories, estem en votació, pregue silenci.
7 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

Pronunciament de la comissió sobre la
sol·licitud de compareixença del president de la societat
promotora de l'aeroport de Castelló (Aerocas) per a explicar
la viabilitat de l'aeroport després de la paralització
del projecte del parc temàtic Mundo Ilusión,
sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista i dos diputats de
l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits (RE
número 34.
445)

El senyor president:

Passem al punt 5: pronunciament de la comissió
sobre la sol·licitud de compareixença del president de la
societat promotora de l'aeroport de Castelló, Aerocas, per a
explicar la viabilitat de l'aeroport després de la
paralització del projecte del parc temàtic Mundo
Ilusión, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista i dos
diputades.
.
.
Bé, supose que en realitat és
sol·licitada per la dècima part dels membres d'esta
comissió, ¿eh?

Per tant, per a la seua defensa, té la paraula
la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies, president.

Molt bé, nosaltres volem que comparega
ací, en les Corts Valencianes, el president de la societat
pública promotora de l'aeroport de Castelló, Aerocas,
el president o el màxim responsable polític d'esta
societat, per tal que explique la viabilitat econòmica de
l'aeroport de Castelló després de la
paralització del parc temàtic Mundo Ilusión i altres
projectes que teníem en Castelló, ¿no?

De fet, l'excusa per a fer l'aeroport era
que anàvem a tindre un gran parc temàtic com era Mundo
Ilusión, que anàvem a tindre la Ciutat de les Llengües,
que s'anaven a construir milers de vivendes en molts PAI que estaven
projectats, que anàvem a tindre desenes de camps de golf i, per
tant, que anàvem a tindre una pluja de turisme que fea falta.
.
.
, per
al que fea falta tindre un aeroport a Castelló.

Tots aquestos projectes estan paralitzats.
Mundo
Ilusión es va paralitzar fa un poc més d'un mes, la
Ciutat de les Llengües porta paralitzada des del mateix moment en
què es va anunciar, perquè, de fet, no s'ha
avançat absolutament res en aquest projecte, els PAI també
estan paralitzats i els camps de golf, doncs, de moment sembla que no estan
tampoc per inaugurar-se, ¿no?

Per tant, tenint en compte açò, dubtem
en estos moments de la viabilitat econòmica de l'aeroport de
Castelló, perquè tots aquests projectes que eren
l'excusa per a fer-ho, doncs, en estos moments estan paralitzats, i
per això volem que vinga el president de la societat Aerocas a
comentar ací, per a donar explicacions en aquesta cambra de com
està la situació, de quina és la viabilitat
econòmica, de quin és el cost econòmic que pot suposar
açò per a les arques públiques i, bé, en
definitiva, per a explicar i perquè des de l'oposició
també pugam fer la nostra tasca de control, ¿no?

Cal recordar que la consultoria Mott MacDonald va
augurar que el primer any de funcionament de l'aeroport de
Castelló s'arribaria a una quota de viatgers de 600.
000 en un
any i un moviment de més de 5.
500 avions.
I, per això, quan
es va signar el contracte amb l'empresa privada que gestionarà
l'aeroport, doncs, bé, s'hi va incloure una
clàusula per la qual la societat pública Aerocas està
obligada a pagar 6 euros per cada viatger de menys dels previstos, de
600.
000, que no reba l'aeroport.
(Veus)

N'hi ha un estudi publicat en l'any 2007
per l'Institut de Ciències Ambientals de la Universitat de
Castella-la Manxa que indicava, tras d'analitzar diverses
qüestions, que en l'any 2006 Castelló, si haguera tingut
l'aeroport en funcionament, haguera tingut poc més de 110.
000
viatgers, que és una xifra molt llunyana als 600.
000 que va augurar
la consultoria Mott MacDonald, sobre la qual es va fer després la
clàusula, ¿no?

A més, si tenim en compte les dades
d'alguns miniaeroports que n'hi ha a l'estat espanyol,
doncs, també ens entren molts dubtes, ¿no?
L'aeroport
de León va registrar en els mesos de gener i febrer una mitjana de
252 passatgers en 6 vols; el de la Gomera, 43 passatgers al dia; en
Logronyo, 56 passatgers al dia, 6 vols diaris; en Albacete, la mitjana
és de 2 vols i 22 passatgers.
.
.
Que està clar que
l'aeroport de Castelló probablement tinga unes expectatives
més altes que aquestos miniaeroports, ¿no?
, però
tenint en compte tots els projectes que s'han paralitzat, jo no ho
sé, i per això vull que vinga ací el president de la
societat per a explicar-ho.

Cal tindre en compte que segons la clàusula que
es va firmar dels 600.
000 passatgers, que calia pagar 6 euros per cada un
de menys que no arribara a l'aeroport, doncs, bé, si
tinguérem em compte que les instal·lacions les utilitzaren
100.
000 passatgers a l'any, que és més o menys el que
dia l'Institut de Ciències Ambientals de la Universitat de
Castella-la Manxa en el seu informe, doncs, encara aixina La Generalitat
deuria abonar 3 milions d'euros a l'empresa privada per aquesta
clàusula que es va signar, ¿no?

Per tant, tenint en compte que Aerocas està
formada per la Generalitat valenciana i per la Diputació de
Castelló, doncs, açò pot suposar una sagnia terrible
per a les arques públiques en benefici d'una empresa privada,
¿no?

Davant d'aquesta situació en què
seran els valencians i valencianes els que paguen de la seua butxaca la
mala gestió i els capritxos del Partit Popular, pensem que hi ha
motius de sobra perquè el màxim responsable d'Aerocas
vinga ací a donar totes les explicacions que facen falta davant de
la cambra autonòmica, perquè nosaltres també pugam fer
les valoracions polítiques que pertoquen i pugam fer la nostra tasca
d'oposició i de control al govern, i sobretot també de
control del que són els diners públics, que no poden anar els
diners públics de tots els valencians i valencianes, en un moment de
crisi com el que estem patint actualment, a parar a les arques privades
d'una empresa perquè en un moment determinat, doncs,
bé, algú va decidir que si l'empresa no podia tindre
beneficis, seria la Generalitat valenciana la que li donara a guanyar estos
beneficis a costa de la resta de la ciutadania.

Per tant, això, simplement demanar que vinga
ací a comparéixer.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

La presidència vol recordar que se tracta
d'una iniciativa que no pertany a ningun grup parlamentari, tampoc a
l'Agrupació de Diputats No Adscrits, sinó a un nombre
determinat de diputats que, d'acord amb el reglament, han donat
suport a la iniciativa.

La senyora Albiol ha demanat el torn a favor, i ara
correspon el torn en contra, que l'exercix la senyora Quinzá.

Té la paraula.

La senyora Quinzá Alegre:

Gracias, señor presidente.

Sobre estas cuestiones ya ha tenido ocasión de
pronunciarse este grupo parlamentario en numerosas ocasiones, y, como no
podía ser de otra manera, el criterio es el mismo.
Estas Cortes
están aquí para controlar al gobierno, para controlar al
Consell, no a cualquier entidad.

En ese caso, lo que deben ustedes plantear es
solicitar la comparecencia de cualquier conseller, de cualquier secretario autonómico, y, por supuesto,
este grupo no solamente lo respaldará, sino que estoy absolutamente
convencida de que el Consell vendrá gustoso a dar las explicaciones
pertinentes que así consideren sus señorías.

Pero como no es esto lo que solicitan y, ya digo,
entendemos que este no es el foro adecuado, nuestro voto va a ser en
contra.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

Per a fixar posicions, els grups parlamentaris
només.
.
.
(Veus) Ah, perdó, té la paraula.
.
.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, gràcies.

No, simplement deixar constància que aquesta
és una nova mostra de la falta de transparència amb la qual
el Partit Popular vol fer la seua tasca a aquesta cambra.
Pensem que
és imprescindible que comparega el màxim responsable
d'Aerocas, que  també són responsables nomenats
per.
.
.
d'una manera.
.
.
pel govern, i, per tant,
l'oposició tenim dret que compareguen ací per a poder
fer la nostra tasca de control al govern, també de controls a les
empreses públiques i de control a aquestes societats i entitats
públiques, ¿no?

I sobretot perquè és una
qüestió molt greu el que passarà amb l'aeroport de
Castelló quan sigam tots i totes els que tingam de pagar eixa enorme
quantitat de diners a aquesta empresa privada, ¿no?
Per tant, pensem
que és una qüestió de salut democràtica que
ací l'oposició puga vindre i demanar les compareixences
de qui faça falta i la gent vinga ací i comparega,
perquè no estem parlant.
.
, no estem demanant la compareixença
d'un tècnic o d'un funcionari: estem demanant la
compareixença del màxim responsable d'Aerocas.

Res més.

El senyor president:

Gràcies, senyora Albiol.

Senyora Quinzá.

La senyora Quinzá Alegre:

Gracias, señor presidente.

Efectivamente, usted lo ha dicho, esto es para
controlar al gobierno, y el máximo responsable que usted está
diciendo, no forma parte del gobierno.
Solicite usted, en todo caso, la
comparecencia de cualquier miembro del Consell o del secretario
autonómico pertinente.

Y si está hablando de la falta de trasparencia,
bueno, pues, esto ya va de suyo, es el discurso unánime que tienen
ustedes, que siguen ahí, y, bueno, pues, los resultados son los que
son y ustedes sigan que con la demagogia y nosotros seguiremos trabajando.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Quinzá.

Per a fixar la posició del Grup
Compromís, la senyora Mollà te la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs, bé, nosaltres, la postura que mantenim
davant peticions de compareixences és sempre la mateixa.
Entenem que
quan se fa una petició d'estes és perquè els
diputats i diputades signants creuen que mitjançant estes
compareixences podran desenvolupar millor les seves tasques i el seus
encomanaments en aquesta cambra, per a fer un seguiment de les accions
d'un govern, i, potser, amb este compareixença, els ajude
justament en aquestes qüestions.

De fet, em sembla absurd que se vullga desviar el que
és la petició que comparega aquest president d'Aerocas,
deixant, ¿no?
, com a justificació que és el conseller
el que ha de donar explicacions.
Ací constantment estem davant de la
poca transparència dels consellers i conselleres, no es res nou que
vinguen ací a no donar explicacions.
Jo crec que no tenen voluntat
d'aclarir els dubtes de l'oposició i no pense que el
conseller competent, perquè demanem la seva compareixença,
ens vullga aclarir massa coses, perquè, ja dic, la dinàmica
és justament la contrària, donar menys transparència,
més opacitat, a les accions del govern, i que, lògicament,
des de l'àmbit polític hem vist d'exemple com no
podem traspassar esta frontera, este mur que el govern ha imposat,
¿no?
, (veus) pel
corró del Partit Popular.

Nosaltres, el tema de Mundo Ilusión, creguem
que no s'han donat les respostes que tocaven.
Entenem que malgrat que
ho han explicat d'una manera o d'una altra, el que passa
és que no ho tenen clar.
El Partit Popular no ho té clar,
segons qui parle del tema.
No sabem encara si es quedarà aquest
projecte en un calaix, (veus) que després es rescatarà d'algun amanera;
si directament es rebutjarà per sempre, perquè és
inviable totalment, i això ha sigut una cosa que hem argumentat
sempre.

És una cosa que segons qui mos conteste i qui
vinga a parlar del tema, qui faça les declaracions als mitjans de
comunicació, es contradiuen, encara que siguen del mateix color
polític, que vinguen dels representants del Partit Popular.
I
això és fruit dels interessos de cadascú,
perquè no miren pels interessos generals.
Ja dic, el projecte era
inviable des d'un començament, i només que el empecinamiento y la ignorancia,
com el del senyor Font de Mora, pot continuar amb un projecte que tothom
sabíem que era inviable.
Però, bé, encara no sabem
quin estat tindrà aquest projecte, perquè, clar, depenent de
qui diga, quin responsable del Partit Popular faça les declaracions,
ens diuen una cosa o una altra.

Jo entenc que això no és una cosa que
ens podrà explicar el president d'aquesta societat promotora
de l'aeroport, no ens podrà explicar si el projecte es
rescatarà del calaix o directament es tirarà a la brossa,
però sí que és de veres que ell podrà
d'alguna manera explicar les previsions que es tenien abans i les
previsions que pense jo que un bon president d'una societat promotora
d'un aeroport hauria de tindre a dia d'avui.
Haurà fet
les previsions anteriors i haurà fet ara les previsions, si
veritablement es creu la seva tasca.
Aquestes previsions són les que
podrà explicar, no tant el que deurien també explicar,
però això hauria de fer-ho, això sí, el
conseller, i no ho fa fet fins ara, exactament com se quedarà
definitivament el projecte de Mundo Ilusión.

Però, ja dic, és clara -i
això no se pot negar- la relació entre l'aeroport
i Mundo Ilusión, perquè si era clara abans, quan es va
justificar la construcció de l'aeroport, perquè Mundo
Ilusión anava a aportar-los suficient com perquè fóra
rendible, doncs bé, ara també es clara quan el projecte
s'ha paralitzat.

I nosaltres entenem que, ja dic, haurien de no
solament haver fet el preestudi de si anava a ser viable o no
l'aeroport amb Mundo Ilusión, i ara el postestudi, com
diríem, quan ja, almenys, el projecte, com a mínim,
està paralitzat.

A més, ja dic, si de veritat este home es creu
la seva tasca, haurà fet aquest estudi, no solament pel tema de
Mundo Ilusión, sinó, ja dic, per altres
característiques que s'escapen d'este projecte del
Partit Popular.
La crisi econòmica comportarà,
lògicament, que l'aeroport reduïsca la seva rendibilitat,
i jo crec que.
.
.
rendibilitat.
.
.
I este home, jo crec que ell serà
conscient d'algunes dades objectives que mos podrà aportar i
que aquesta cambra voldria saber, i jo crec que tothom hauríem
d'estar interessats en això.

La paralització dels PAI per la crisi
econòmica i la crisi urbanística -el tema ja s'ha
mencionat-, dels camps de golf, de la Ciudad de las Lenguas.
.
.
Vull
dir, hi ha moltíssimes característiques, a banda, a banda, ja
dic, de Mundo Ilusión, que fan que avui la província de
Castelló estiga immersa en una situació de crisi
importantíssima, molt més que en altres províncies.
I
a més, a més, que es puga deduir que l'aeroport es molt
més inviable que abans de la seva.
.
.
del seu començament com
a projecte.

I això -ja dic- és una de
les coses que a nosaltres ens agradaria saber, si s'ha fet un estudi,
tenint en compte ja les especificitats que s'estan vivint a dia
d'avui.
I, per tant, saber quant ens constarà als valencians i
valencianes -perquè, en definitiva, ho anem a pagar-,
quant ens constarà aquesta situació, i aquesta -ja
dic- situació de paralització de Mundo Ilusión,
paralització de molts projectes de PAI, paralització
d'altres projectes.
.
.
macroprojectes del Partit Popular,
situació de crisi econòmica que està comportant a la
província de Castelló a una situació molt
difícil.
.
.
Vull dir, tots eixos exponents quant ens constaran, per
culpa, per culpa d'una clàusula que el Partit Popular va
signar i que farà que, ja dic, quan no siga rendible aquest
aeroport, ho paguem els valencians i valencianes.

Aquestes coses se'ns hauran d'explicar.
I
jo crec que ell és el que s'encarregarà de tindre estes
dades objectives i el que millor sabrà exposar-nos-les, més
que el conseller.
I dubte molt que no tinga gust de vindre ací a Les
Corts a donar-nos totes les explicacions que facen falta i que demanem
l'oposició.

Tots estos, ja dic, arguments.
.
.
, no solament ja el
fet que sempre estem a favor que facilitem la tasca als diputats i
diputades d'aquesta cambra, perquè creem que actuen amb tot el
dret, i fins i tot emparats pel reglament d'aquestes Corts, ja no
solament amb això, amb eixa premissa bàsica que anem a
mantindre el Grup Parlamentari Compromís, sinó, ja dic, per
totes estes qüestions, que jo crec que són molt interessants
que vullguem saber i que vullguem preguntar a este senyor.
I que jo crec
que de bon  gust vindrà i no tindrà cap problema, no li
estarem fent una faena.

I això és el que argumentem, i per
això votarem a favor d'aquesta petició.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor Camarasa, en nom del Grup Parlamentari
Socialista, té la paraula.

El senyor Camarasa Albertos:

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a ver.
Compartimos la oportunidad de la
petición de comparecencia del presidente o del vicepresidente de
Aerocas.
Y, por lo tanto, les anuncio que vamos a votar a favor de su
presencia en esta comisión.

Pero antes de entrar en los detalles del porqué
y por qué creemos que debe estar presente en esta comisión,
quería referirme a una intervención de la representante del
Partido Popular, que decía que tienen que venir los responsables
políticos y que esos.
.
.
que pidiéramos responsables.

Señora Quinzá, es que coinciden.
Lamentablemente, en este caso, para su intervención, coinciden.
Si
se acerca usted al registro mercantil, verá que los vicepresidentes,
que no presidentes, de Aerocas son los señores Vicente Rambla y
Gerardo Camps -le sonarán-, cargos políticos que
coinciden con la representación en la empresa pública.
En
este caso.
.
.
No.
Lo digo porque hay veces que se nos pueden escapar ciertos
detalles, no con ninguna historia.

Y, sobre todo, porque habría variado, de
continuar esa línea que ponen ustedes en marcha, habría
variado lo que hasta ahora venían poniendo encima de la mesa como
criterio para oponerse sistemáticamente a las peticiones de
comparecencia.
Antes decían que no debían venir los
técnicos sino los políticos, y ahora, cuando se pide que
vengan los políticos, ustedes también se oponen.
O sea,
conclusión, ustedes no quieren que venga nadie a aclarar nada de
nada.

Sentado eso, creemos que es importante que los
representantes políticos, y accionariales de este empresa
pública vengan aquí porque necesitamos conocer, entre otras
cosas, la fecha de entrada en funcionamiento, la fecha de entrada en
funcionamiento del aeropuerto y, sobre todo, para conocer si se ha hecho
alguna adaptación, alguna adaptación del proyecto antiguo a
la nueva y, yo diría, dura realidad.
Una nueva y dura realidad que
está inspirada por la crisis económica, por un descenso
brutal del número de turistas en toda España, y
particularmente, y liderando el descenso, en la Comunidad Valenciana.
Y,
sobre todo, en los datos sobre los que se asentada el proyecto: decenas de
campos de golf que propalaba el señor Fabra, decenas de hoteles en
la zona afectada y de influencia y decenas de miles de apartamentos y
viviendas, que serían los que tenían que dar cauce y los que
motivaban la implantación de un aeropuerto de estas
características.

Y necesitamos saber también si ha habido alguna
revisión a la baja, si ha habido alguna revisión a la baja,
algún estudio del número de pasajeros que se fijaba en el
principio y, sobre todo, queremos saber el consiguiente impacto
económico que tendrá esa revisión de pasajeros a la
baja, si seguimos como estamos, sobre las cuentas públicas.
Si se ha
hecho ya alguna previsión, algún presupuesto, porque,
evidentemente, no sería lo mismo, estoy hablando de
hipótesis, tener que pagar no seis euros, que hay revisión ya
lo de los seis, son siete, porque eran seis más el IPC anual desde
el 2003.
Ya estaremos hablando de, como mínimo, siete desde el 2003.
Y cada año que pasa, como bien saben ustedes, hay un escenario
distinto del número de pasajeros.
El números de pasajeros.
.
.
,
el contrato de garantía que le han firmado ustedes a la
concesionaria les garantiza un número mayor, llueva, truene, haga
calor o frío, vengan o no venga.
Por eso, hay todavía gente
que quiso entrar en el accionariado.

Todo eso, señorías, y porque creo que a
todos nosotros nos interesa una gestión austera, eficiente y, sobre
todo, económica, que contribuya a dinamizar el tejido productivo, el
turístico y todo en la Comunidad Valenciana, es necesario que ahora
sepamos si se ha reformulado o se piensa reformular ese proyecto que
nació, como les decía, con todos esos datos de crecimiento
económico de una provincia, señorías, que,
lamentablemente, encabeza la destrucción de empleo en toda
España, además y por si fuera poco.
Una provincia en la que
han desaparecido, fundamentalmente, los gestores de crecimiento
económico en el terreno del ocio y de la construcción, que
eran los que le daban sentido a eso.

Necesitaríamos que viniera alguien y nos
explicase qué empresas han confirmado que operan desde y hasta el
aeropuerto.
Es importante.
Si se cumple la cuarta previsión de
inauguración, de que entre en servicio en el 2010, deberíamos
saber, ya digo, qué empresas han dicho que van a operar en el
aeropuerto y que van a llegar al aeropuerto.
Yo creo que nos lo merecemos
todos los valencianos.

Conocer, además, qué rutas ya
están confirmadas, tanto rutas interiores como las rutas exteriores,
tanto las regulares como las charter y las de bajo coste, las low cost.

Creo que deberíamos conocer el esfuerzo
financiero adicional que deberá realizar el Consell para mantener la
actividad de un aeropuerto previsiblemente afectado por una caída
brutal, como decía antes, de las expectativas de pasajeros.

Deberían explicarnos.
.
.
, yo creo que ustedes
también tendrán interés, y lo digo sinceramente, por
conocer cuáles han sido las causas por las que se han incumplido
sistemáticamente las previsiones confirmadas por el señor
Gerardo Camps, en una comparencia que hizo en la Comisión de Obras
Públicas, el 23 de mayo de 2006, de acabar las obras en el primer
semestre del 2008, primer semestre del 2008.
¡Ojo!
, dio ese dato
después de que ya estuviera autorizado el inicio de las obras.
No se
puede alegar que es que estaban paradas, ya conocía que comenzaban
las nuevas.

Deberíamos saber también, si les parece,
cuáles han sido los motivos por los que no se ha rescindido el
contrato a la concesionaria después del incumplimiento
sistemático y continuado, ya digo, de las cláusulas del
contrato.
Entre otras, que a una determinada fecha debería haber
tenido la financiación para iniciar el proyecto y no las
tenía.
Y decía el clausulado que era cláusula de
rescisión inmediata.
Sin embargo, previsiblemente porque no
había nadie más interesado en el aeropuerto, posiblemente el
gobierno decidió, a pesar de ese incumplimiento, darles facilidades
a estos señores.

Cuáles han sido los motivos, también.
.
.
por qué en un contrato de los denominados de riesgo y ventura, el
riesgo es para el Consell, para todos los valencianos, para todos los que
pagan impuestos, y la ventura -y la buena ventura, en este
caso- para la concesionaria.
Y les diré por qué.

Que nos expliquen por qué en una
construcción supuestamente privada, el 60% lo pone -es un
decir, y ahora explicaré por qué- la concesionaria, 90
millones, y el 40% lo pone el Consell vía la empresa pública
Aerocas, 60 millones de euros.
Y por qué la concesionaria no paga ni
el canon inicial -porque lo paga descontándolo del
préstamo que les da el propio Consell-, por qué no paga
el canon fijo -el canon que tiene que pagar es siempre que haya
beneficios- y un canon variable, que le limitan a un 5% de los
futuros beneficios del EBITDA.
Que expliquen por qué ese
tratamiento, a mi juicio, tan excesivamente favorable.

Y sería interesante que nos dijesen
también qué previsiones de pasajeros manejan para el
año 2010, qué cantidad hay presupuestada para hacer frente a
los compromisos adquiridos de pago por cada uno de los pasajeros
-¡ojo!
, por cada uno de los pasajeros que no lleguen no a
600.
000.
.
.
- en el año 2010, el número de pasajeros que
tiene un contrato de garantía.
O sea, que el Consell se compromete a
pagar por cada uno de los que no lleguen a 744.
000, 744.
000,
señorías, cada uno de los que no llegue, el Consell
vía empresa pública tendrá que pagar alrededor de 7
euros.
Qué previsiones presupuestarias tiene hechas para el
siguiente año.

Y aunque es un tema menor respecto al número de
pasajeros, que está cifrado en el contrato de garantía, les
diría también qué previsiones hay sobre los 22
millones de quilogramos de mercancías que estaban previstos y
estaban presupuestados para que el aeropuerto funcionase.

En resumen, señorías -y finalizo
mi intervención-, creo que es pertinente y creo que es
oportuno, creo que es necesaria la presencia de un responsable
político, que en este caso sí coincide con la
representación accionarial de esta empresa pública, para
hablarnos de la viabilidad, para hablarnos del futuro, de un aeropuerto que
en un principio tenía sentido y que seguramente, con las
readaptaciones y reformulaciones del número de pasajeros previsible
y el número de mercancías, pueda tener también un
futuro.

Lo que no estamos dispuestos a aguantar de ninguna
forma es a la ley del silencio, a lo no explicación, a que se diga
que todo andará, porque hay una inversión muy importante
comprometida por el gobierno de La Generalitat, y lo es peor, un contrato
de garantía sobre el número de pasajeros que se hizo en un
momento de crecimiento económico que nada en absoluto tiene que ver
con lo que desgraciadamente en este momento podemos aguantar.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Camarasa.

Senyora Quinzá, para.
.
.

La senyora Quinzá Alegre:

Por alusiones porque.
.
.

El senyor president:

No, no, alusiones, no.
(Veus)

La senyora Quinzá Alegre:

Para réplica.

El senyor president:

Para réplica al señor Camarasa, supongo.

La senyora Quinzá Alegre:

Sí, porque ha contradicho mis argumentos.

El senyor president:

Tiene la palabra.

La senyora Quinzá Alegre:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Camarasa, usted dice que no va a
estar dispuesto.
La que no estoy dispuesta soy yo, en este caso, en nombre
de mi grupo, a que intente confundir no sé a quién.

Nosotros siempre hemos tenido el mismo criterio.
Usted
dice que nosotros vamos cambiando de criterio; que si antes decíamos
que comparecían los técnicos, luego los políticos.
.
.
Eso no es cierto.

Siempre hemos mantenido y seguimos manteniendo que
esta cámara es para el control al Consell, control al gobierno y no
a las entidades.
Si usted ahora además dice que coinciden las
personas, todavía más a mi favor.

Sean rigurosos en sus peticiones y pidan que
comparezca el vicepresidente de turno que consideren o el conseller, porque ustedes no
están pidiendo eso, al margen de que las personas coincidan.

Por otro lado, ya le he dicho que nosotros siempre
hemos tenido el mismo criterio y que todas las cuestiones, -si de
verdad a usted le interesa el fondo- las cuestiones que plantea,
estoy absolutamente convencida de que pueden ser contestadas por la persona
del Consell que se ocupe de estos temas, por la persona oportuna.

Lo que pasa es que da la sensación de que a
ustedes, el fondo no le importa nada.
Ustedes, de verdad, no quieren saber
las respuestas a esas preguntas, porque probablemente, además, no
tenga absolutamente nada de escandaloso.

Ustedes, como siempre, van buscando el titular.
Ustedes buscan la ley del silencio.
«El PP se opone a que
comparezca.
»

No, sean ustedes rigurosos con esta cámara, con
estas Cortes, y pidan las cosas de manera que se puedan aceptar.

Porque, además, ustedes conocen el criterio de
este grupo y el criterio de esta cámara, que es el control al
Consell.

El senyor president:

Gracias, señora Quinzá.

Senyories, si no hi ha més intervencions,
passem a votar esta iniciativa.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en
contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queda rebutjada.

Senyories, substanciats els punts que estaven
previstos, comunique a les seues senyories, a efectes d'agenda, que
tinguen en compte que esta comissió es tornarà a reunir, si
Déu vol, el dia 18 de juny, el dia 18.
(Veus)

Perdone'm, senyora Mollà.
Siga
respectuosa amb la presidència i amb les creences dels altres, que
és un dret constitucional.
(Veus)

Li pregue.
.
.
Humor, hi ha moment que no cap
l'humor.

Volia dir, senyories, que la mesa de la
comissió se reunirà el proper dilluns per a establir
l'ordre del dia, però que tinguen en compte en la seua agenda
que el dia 18 de juny, si Déu vol, hi haurà Comissió
de Coordinació.

Res més.

S'alça la sessió.

(S'alça la sessió a les 12 hores i
15 minuts)