Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para3 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 3 de març de 2009.
Comença la reunió a les 10 hores i 2 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 14/II.

Compareixences sol·licitades, a petició pròpia, per tots els membres del Consell per a donar compte de les activitats
realitzades, respectivament, en l’àmbit de les seues conselleries.
Compareixença de la consellera de Cultura i Esport, senyora Trinidad María Miró Mira

El senyor president:

Es reprén la sessió.

Tenim a la consellera de Cultura i Esport, que li donem la benvinguda a esta
comissió.
És la primera ocasió en què l’honorable senyora consellera compareix en la comissió que coordina les institucions de La Generalitat.
Dia que li donem la
benvinguda, la invitem a que estes situacions de compareixença en esta comissió per part de membres del Consell, que la competència no està radicada precisament en esta comissió, siga una cosa que se puga produir també en un futur, perquè estem encantats de tindre-la ací, volem que se senca a gust, volem que s’expresse amb la llibertat que acostuma a expressar-se.

Tinga la completa seguretat que la col·laboració d’esta comissió sempre la té garantida, perquè al llarg de totes les compareixences cada grup s’ha expressat amb el màxim respecte a totes les persones, han plantejat les preguntes que han cregut
convenient, i, per part del Consell s’ha contestat, també, en la forma adequada.

Per tant, repetisc, benvinguda a esta comissió i té la paraula.
Quan vullga, pot començar, honorable senyora.

La senyora consellera de Cultura i Esport:

Moltes gràcies, senyor president de la comissió.

Bon dia a tots.

La veritat és que un plaer estar ací amb tots vostés perquè estem representant a tot el poble, a la Comunitat Valenciana.
Per a mi és una satisfacció estar ací, una vegada més, encara que siga en una altra comissió, no en la meua, la de Cultura i Esport, per a donar compte del que és i el que està sent la meua gestió al front d’esta magnífica conselleria.

Comparezco esta mañana a petición propia para darles cuenta de la actividad que desde la Conselleria de Cultura
y Deporte estamos llevando a cabo, con la intención que tenemos todos los que formamos parte de ella, de seguir sirviendo a los
intereses de todos los valencianos y ofrecerles una oferta cultural y deportiva
del más alto nivel.

Comparezco –repito- a petición propia porque tengo un gran interés en que ustedes, y por extensión, todos los valencianos, conozcan periódicamente la gestión que estamos realizando.
Un trabajo que está pensado y organizado para los ciudadanos, para las personas, para todos y cada
uno de los valencianos que confían en que este gobierno les ofrezca una variedad de posibilidades que les
permitan acceder a la cultura y al deporte de una manera fácil y al alcance de todos.
Hace apenas un año y medio, estas Cortes, aprobaron por unanimidad que el año 2008 fuera declarado como Any Jaume I.

Me gusta empezar por aquí el balance de mi gestión porque ha sido un modelo en un doble sentido.
Por una parte, hemos conseguido
que la sociedad de toda la comunidad se haya volcado con esta magna conmemoración ya que las cifras son apabullantes.
A pesar de que aún no han concluido todas las actividades, casi 600.
000 personas han participado en las actividades programas.
Y, por otra parte, no
quiero dejar de recalcar que estas actividades se han organizado directamente
por la Fundación Jaume II el Just, que ha realizado un importante esfuerzo para gestionar de
forma directa cada uno de estos eventos, y así conseguir un importante ahorro económico al no tener que recurrir a ninguna empresa externa para la coordinación del mencionado Any Jaume I.

Es evidente que la oferta cultural de esta conselleria despierta más interés que nunca.
La asistencia a los museos dependientes de la Generalitat
valenciana ha vuelto a ser espectacular.
Por un lado, el IVAM ha conseguido
batir su récord con 630.
000 visitantes en 2008.
Además, más de 260.
000 personas han podido disfrutar de todas las exposiciones que ha
organizado el consorcio de museos, en especial las desarrolladas en el Museo de
Bellas Artes San Pío V y en el centro de El Carmen.
Precisamente estas dos instalaciones museísticas muestran –si me permiten recordarlo– las dos formas de tratar las infraestructuras culturales que existen en esta
comunidad: por un lado, el gobierno del presidente Camps, del Partido Popular,
va a invertir en rehabilitar y acondicionar el centro de El Carmen con más de cuatro millones de euros; por el contrario, el gobierno socialista, el
gobierno de Zapatero, tiene abandonado a su suerte el Museo de Bellas Artes San
Pío V.

Las obras se retrasan, los presupuestos no llegan y los únicos perjudicados somos todos y cada uno de los valencianos.
Al igual que en la
política de precios, en la que también hay diferentes formas de gestionar, la de los socialistas, que han aumentado
el precio de las entradas a todos los museos de titularidad estatal, en plena época de crisis, repito, en plena época de crisis, y la de este gobierno autonómico que o mantiene los precios o ni siquiera cobra por entradas, en el caso del
centro de El Carmen o el San Pío V.

El Palau de les Arts es otro de los ejemplos palpables de que la buena gestión, los buenos profesionales y la apuesta económica adecuada son las bases donde asentar un proyecto de éxito.
El Palau de les Arts nació con mucha fuerza, y año tras año continúa asentándose tanto en la calidad de la programación como en la asistencia de espectadores.
A lo largo de la temporada 2007-2008 se
programaron un total de 10 producciones y se ha conseguido que a lo largo de
una temporada más de 80.
000 personas acudieran a alguna de las óperas, conciertos o recitales programados.
En esa dirección de crecimiento, el Palau de les Arts puso en marcha el I Festival del
Mediterrani.
Y no solo eso, sino que el recinto también ha sido sede de proyectos educativos en los que los alumnos se convierten en
los protagonistas del proceso del aprendizaje.

A todo esto, hay que añadirle la exitosa gira que la orquesta de la Comunidad Valenciana realizó durante el pasado mes de septiembre, en la que actuó en ocho municipios de las tres provincias de nuestras comunidad y en la que más de 7.
000 personas pudieron contemplar en vivo una de las mejores orquestas que
existen en el mundo.

Acercar nuestras producciones, nuestros músicos a los municipios valencianos fue una de nuestras promesas y está siendo uno de nuestros grandes cumplimientos.

Otro de los ejes sobre los que ha girado nuestra oferta cultural, nuestra gestión, esfuerzos humanos y económicos, ha sido hacia los sectores del teatro y de la danza.
La Conselleria de
Cultura i Esport, a través de Teatres de la Generalitat, ha programado un total de 25 producciones de
teatro y danza a lo largo de 2008, con especial atención a dos festivales de primer nivel nacional, como son Sagunt a Escena y Dansa
València.

Esta constante actividad rica en cantidad y en calidad ha provocado que más de 100.
000 personas en toda la comunidad hayan pisado nuestros teatros durante
el pasado año.
Y la excelencia de las producciones teatrales y de danza ha hecho que giren
por los más importantes auditorios españoles y del resto del mundo, e, incluso, hemos logrado un hito: La bella durmiente se convirtió en la primera producción propia de danza que se exporta a otro país, en concreto, al teatro Verdi de Florencia.

Todo ello, junto a una ambiciosa línea de subvención de empresas de teatro, o circo, de danza, o compañías concertadas, completan un panorama teatral puntero en España.
A esto, aún cabe añadir la reapertura del teatro Rialto, renovado y mejorado, que ya sirve para la
promoción y exhibición de producciones propias.

La gestión de la Dirección General del Libro, Archivos y Bibliotecas también ha estado marcada por un objetivo diáfano: extender la cultura del libro a lo largo y ancho de la Comunidad
Valenciana.
Por ese motivo se puso en marcha una nueva línea para comprar colecciones bibliográficas publicadas por editoriales valencianas que, junto a la línea ya existente, completaban una aportación de 1.
200.
000 euros destinados a la adquisición de libros para las bibliotecas y centros de lectura de la comunidad.
Los fondos públicos también han servido para apoyar a empresas editoriales  valencianas y para colaborar con una infinidad de ayuntamientos en el
mantenimiento de sus bibliotecas.

Nuestra gestión en esta materia está siendo, endentemos, modélica.
Las campañas de animación a la lectura, entre otras, permite compartir experiencias con escritores de
primera magnitud, y nuestra gestión en la conservación, organización y mantenimiento de todos los fondos documentales que poseemos ha provocado que
distintas personas físicas y entidades, como el Colegio Imperial de Niños Huérfanos de San Vicente, el músico Luis Sánchez o el arquitecto Luis Gay Ramos –por poner algunos ejemplos– hayan decido donar a La Generalitat más de 10.
000 documentos entre libros, monografías, publicaciones periódicas, postales y fotografías.

El ámbito archivístico también ha recibido una importante modernización en los últimos meses.
Además de destacar la puesta en marcha del portal de Blasco Ibáñez, donde se puede consultar toda la bibliografía del gran autor valenciano, durante el 2008 se han digitalizado un total de
328.
623 imágenes de los archivos del Reino de Valenciano, archivo provincial de Alicante,
de Castellón, de Orihuela y archivo de La Generalitat, archivos históricos que están realizando una ardua labor con un doble objetivo: mejorar las condiciones de
conservación de toda esta documentación histórica y permitir un cómodo acceso de los historiadores a ella.

Tengo que decir también, dentro de este tema, que hoy mismo, después de esta comparecencia, voy a presentar también un nuevo portal, el portal de Ausiàs March, porque hoy es el día que se celebra el 550 aniversario de su fallecimiento.

Lástima que no todas las instituciones lo entiendan así.
El Ministerio de Defensa con premeditación y nocturnidad se llevó a Madrid todos los documentos relacionados con la guerra civil que permanecían en las distintas sedes territoriales de la Comunidad Valenciana.
Y lo
hicieron de una forma chapucera y tercermundista, con cajas apiladas en una
furgoneta que no reunía las condiciones necesarias para su traslado.
Fue una burla para todos los
valencianos y una falta de respeto hacia la labor que se está realizando en estos archivos históricos.
Toda la sociedad civil, política y científica ha apoyado la devolución inmediata de estos documentos.
Bueno, todos no, porque el Partido Socialista
del País Valencià ha mantenido un vergonzoso silencio situando en un escalafón superior su pleitesía a Zapatero con respecto a los intereses de los valencianos.

La provincia de Castellón también ha experimentado una importante revitalización cultural con la consolidación del proyecto de Castellón Cultural.
Durante el pasado año, las cinco infraestructuras de este pentágono mágico que conforma Castellón Cultural han ofrecido 500 espectáculos de la más diversa índole: conciertos, conferencias, talleres, obras teatrales, exposiciones,
congresos, etcétera, hasta conseguir una afluencia de 225.
000 personas.
Cifras que ya de por sí justifican la existencia de un proyecto que no ha de caer en la
autocomplacencia, sino que ha de renovarse continuamente a favor de los
castellonenses.

Por supuesto, también quiero referirme al incuestionable apoyo que el Instituto Valenciano de la Música está realizando a todas las personas y entidades que, de una forma u otra, trabajan
en pro de la música valenciana.
A través de importantes convenios que superan el millón de euros, se ayuda tanto a las sociedades musicales como a los coros y a las
federaciones de folklore de la comunidad, un apoyo que se une al desarrollo de
la Xarxa Musical Valenciana, a través de la cual se han ofrecido un total 675 conciertos, a lo largo y ancho –como decía– de la Comunidad Valenciana.

El Instituto de Cinematografía Ricardo Muñoz Suay también ha dado un paso al frente en la modernización de sus instalaciones con el objetivo de mejorar las condiciones de trabajo y
ofrecer una mayor calidad en el servicio de todos los ciudadanos.
En estos
meses se ha inaugurado tanto una nueva videoteca como la sala de proyecciones
Luis García Berlanga en el teatro Rialto.

El patrimonio cultural valenciano ha recibido en 2009 un fortísimo impulso en materia presupuestaria, casi un 14% más que en 2007, así como de organización.
Hemos puesto en marcha la rehabilitación de la casa Juan Gil-Albert en Alcoy, así como será inminente el inicio de obras en la de Miguel Hernández.
Estamos restaurando el santuario de la Virgen de la Balma en Zorita de
Maestrazgo.
Hemos creado el Museo de la Imprenta y de las Artes Gráficas.
Vamos a acometer la rehabilitación del centro de El Carmen y estamos restaurando las pinturas murales del Colegio
del Patriarca de Valencia.
Estas son algunas de las actuaciones más representativas o más destacas.

En las manos del gobierno del presidente Camps, el patrimonio cultural está ampliamente protegido.

En 2008, se realizaron diecisiete nuevas declaraciones de bienes de interés cultural y se hicieron otras diecisiete complementaciones de bienes ya
declarados como BIC.

Además, y siempre con la intención de poner en valor nuestros bienes materiales e inmateriales, La Generalitat
presentó ante la Unesco la candidatura del Tribunal de las Aguas de Valencia para que lo
convierta en patrimonio de la humanidad.

Algunas otras entidades han colaborado con la dirección general en la preservación del patrimonio histórico de nuestra comunidad, como pueda ser el Ivacor.
Ha restaurado, durante
2008, un total de 1.
566 obras, entre ellas enseñas tan importantes como la Senyera o el Oriol, bandera emblemática de la ciudad de Orihuela.
Para ello, ha inaugurado en 2008 su sede
principal en el complejo socioeducativo de Penyeta Roja en Castellón.

Del mismo modo, la fundación de La Luz de las Imágenes ha puesto en marcha dos campañas expositivas en estos años: «Lux Mundi», que clausuró ahora hace un año en la ciudad de Xàtiva y que registró una afluencia de 575.
000 visitantes; y «Espais de llum», a la que les invito a acudir, que se celebra en las localidades de Castellón, Villarreal y Burriana y que ha rehabilitado tres edificios emblemáticos y 172 obras de arte.
Tengo que decir que, en apenas dos meses, ya ha
recibido la visita de 80.
000 personas, lo que de nuevo –y perdonen que sea reiterativa– confirma nuestros dos grandes objetivos: recuperación del patrimonio y su disfrute por parte de todos los valencianos.

La aportación de la Ley 10/2008, del pasado tres de julio, del Real Monasterio de Santa María de la Valldigna, ha sido otro de los hitos que está marcando esta primera parte de la legislatura.
La mencionada ley no sólo cumple el mandato estatutario de regular por ley esta sede espiritual e histórica para todos los valencianos, no sólo establece los mecanismos necesarios para poner en valor el patrimonio
cultural que representa, sino que también permite que miles de valencianos y de fuera de nuestras tierras visiten este
emblemático monasterio, lo aprecien y puedan disfrutar con sus paredes y su historia.

Durante 2008 casi 70.
000 personas visitaron este centro histórico del sentimiento valenciano y nuestra apuesta por revitalizar la Valldigna
ha sido clara.
Hemos realizado, hemos finalizado las obras de restauración del refectorio, del locutorio, con una inversión de 1,6 millones de euros.
Se ha restaurado la capilla de santa María de Gracia y, con el objetivo de introducir las nuevas tecnologías en las visitas guiadas, se ha puesto en marcha un sistema interactivo pionero
de visitantes I4, que es –como decía– pionero en toda España.
Nos lo está copiando más de un museo.

Señorías, es la Conselleria de Cultura la que está invirtiendo en la recuperación del patrimonio valenciano.

Siento decirles que el gobierno central nos ha olvidado, siendo nuestra
comunidad la que menos dinero recibe de los presupuestos generales del estado
para restaurar patrimonio en 2008.
Esto ya lo dije en mi comparecencia en
cuanto a los presupuestos.

Lo mismo se puede decir de las infraestructuras culturales.
Si en estos
momentos hay 121 edificios culturales en construcción en la comunidad, no es sino por el compromiso que los distintos ayuntamientos
asumieron con sus conciudadanos y por la apuesta de La Generalitat por una
amplia red de bibliotecas, auditorios, teatros, centros culturales o museos que
acerquen más, si cabe, la cultura a los ciudadanos.
Cultura y personas, dos ejes sobre los
que gira toda nuestra estrategia política.

Señorías, les he hecho un breve resumen de toda nuestra actividad cultural.
Creemos que caminamos por una buena dirección y otros organismos así lo refrendan.
Por ejemplo, el Palau de les Arts ha recibido el premio Unicef
2008, en la categoría cultura a favor de la infancia, por la generosa y desinteresada participación en la realización del concierto extraordinario del mar.
La Generalitat recibió uno de los premios Europa Nostra 2008 por la restauración del puente medieval sobre el río de las Truchas de la Pobla de Bellestar.
El Ivacor recibió el premio AR&PA 2008 de intervención en la patrimonio histórico para la Generalitat valenciana por el proyecto descubrimiento y restauración de las pinturas renacentistas de la capilla mayor de la catedral de Valencia.

Y la muestra del Espai d’Art Contemporani de Castelló, sobre el compositor norteamericano John Cage, ha sido seleccionada entre las
cinco mejores del país en 2008 por los prestigiosos premios Notodo 2009, junto a muestras de espacio
del nivel del Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía de Madrid.

En materia deportiva, hemos avanzado en las tres etapas básicas de la vida de cualquier deportista: su preparación como deportista de base, su plenitud como deportista profesional o de élite y el momento tan importante como es su retirada.

Los juegos escolares de la Comunidad Valenciana han iniciado su XXVII edición durante el presente curso escolar, una competición en la que participan casi 100.
000 deportistas de las distintas disciplinas que
conforman esta relevante apuesta por el deporte de base de la Comunidad
Valenciana; una apuesta que se ve refrendada por la puesta en marcha del tercer
plan de infraestructuras deportivas que, por toda la comunidad, está subvencionando obras de carácter deportivo en 239 municipios, es decir, casi uno de cada dos municipios de
la comunidad cuenta con una ayuda autonómica para poder construir una piscina, un pabellón, un campo de césped artificial, un trinquete.
.
.
por poner algunos ejemplos.

Es un ambicioso plan de infraestructuras que, una vez más, no cuenta con el apoyo estatal, cuando instalaciones deportivas de otras
comunidades reciben auténticas millonadas para su actualización o construcción.
Veamos el caso último de Cataluña, donde están recibiendo auténticas barbaridades de dinero y aquí, en la Comunidad Valenciana, continuamos con la misma sequía de siempre.

Los grandes eventos deportivos son otro de los pilares de nuestra política deportiva porque, además de ser un instrumento magnífico de proyección internacional de nuestras ciudades, de nuestra comunidad, ha supuesto la
creación de 84.
178 puestos de trabajo, y todo esto con una inversión que representa tan sólo el 0,001% del presupuesto total de La Generalitat.

Que la Comunidad Valenciana sea epicentro del deporte mundial es importante
para nuestro futuro, para nuestra economía y para nuestros jóvenes deportistas también, que tienen muy cerca un espejo en el que mirarse.
Ocho millones de personas
siguiendo en vivo estos eventos deportivos e infinidad de telespectadores en
todo el mundo son cifras que nos invitan a pensar que estamos en el buen
camino.

Otras, otras de nuestras piezas angulares en materia deportiva son el
seguimiento adecuado de todos los programas de tecnificación; las ayudas a los clubes deportivos de élite no profesionales; la creación del Consell Assessor de l’Esport; o las ayudas a deportistas olímpicos y paralímpicos a través de la fundación Proesport, que este gobierno ha igualado, en contra de lo que el gobierno de
Zapatero hace, discriminando al colectivo de deportistas paralímpicos.

También conviene destacar el reciente acuerdo firmado por la Conselleria de Cultura y
Deporte con la fundación Adecco.
Con este programa denominado «El partido de tu vida», se facilitará al ex deportista iniciar una nueva trayectoria laboral, con lo que se consigue
apoyar a los deportistas en uno de los momentos más complicados de su trayectoria.
Hay que decir que esta firma, este convenio con
la fundación Adecco ha sido también modélico y ya lo están copiando, incluso el propio estado.

En cuanto al circuito de la Comunidad Valenciana Ricardo Tormo, los datos
siguen demostrando que su labor es excepcional, tanto en el deporte del motor
de élite como en la formación.
El circuito de Cheste es ya un referente mundial, no sólo por acoger, año tras año, los campeonatos más prestigiosos del calendario internacional de las competiciones del motor –como por ejemplo el mundial de motociclismo–, sino también lo demuestra el que 4.
363.
233 aficionados se hayan dado cita en sus
instalaciones hasta la fecha.
La celebración del décimo aniversario del gran premio de motociclismo el pasado mes de octubre
certifica la consolidación del proyecto.

En cuanto a su vertiente como impulsor del deporte base, el circuito de la
Comunidad Valenciana Ricardo Tormo otorgará un total de 38 becas y semibecas a otros tantos jóvenes pilotos para participar en la temporada 2009 de la Cuna de campeones
Bancaja.
Este campeonato de promoción de jóvenes talentos, que lleva en funcionamiento desde 1999, es el mayor de los que
se celebran en España y cada año forman a más de 60 nuevos pilotos.
Hay que decir que de este campeonato han salido ya
pilotos que participan en el campeonato del mundo de motociclismo, como es el
caso de Héctor Barberá, Héctor Faubel, Sergio Gadea o Nico Terol.

Señorías, toda esta actividad que les he relatado en esta primera intervención, se ha llevado a cabo desde la más absoluta transparencia.
Por ese motivo, les voy a ofrecer los datos sobre las
contrataciones realizadas por la Conselleria de Cultura y Deporte durante el año 2008, incluso antes de que estos datos lleguen a la Sindicatura de Cuentas.

En 2008 la Conselleria de Cultura y Deporte tramitó 548 expedientes por un importe global de 6.
257.
880 euros.
De esta cantidad,
2.
645.
415 euros corresponden a expedientes adjudicados a través de un concurso público, lo que equivale a un 42,27%, mientras que 1.
683.
924,42 euros fueron
adjudicados por el procedimiento negociado, con el porcentaje del 26,91 del
total, lo cual supone un 69,18%.

Estos datos confirman, de una forma evidente, que nuestra gestión está caracterizada por la transparencia y la libre concurrencia, ya que siete de
cada diez euros que contratamos lo hacemos de una manera abierta y sometida a
la concurrencia de varias empresas, un dato muy por encima de lo que ocurría en las épocas de los distintos gobiernos socialistas.

Estos datos se incrementan todavía más cuando hablamos del capítulo VI de inversiones, a través del cual se incoaron expedientes por valor de 3.
891.
168 euros, de los cuales
el 83,46% fue o por procedimiento negociado o por concurso público.

Eso, señorías, es la gestión de una administración moderna y eficiente que busca las empresas más adecuadas para cada contratación y que no utiliza el dedo para asignar contratos a discreción, como pasaba antes del año 1995.

Señorías, la energía que nos mueve es la ilusión por servir a todos los ciudadanos, por facilitarles al máximo la cultura y el deporte, programando actividades de calidad y colaborando
en la construcción de las infraestructuras necesarias, unas infraestructuras que además, con el gobierno del presidente Camps, están viviendo su época de mayor actividad, con los mejores datos de asistencia de público –datos históricos–.
Trabajamos para conseguir, con un presupuesto, hoy, limitado por las
circunstancias económicas que nos envuelven, llegar al mayor número posible de personas.

Cada visitante de nuestros museos, cada espectador de nuestras obras teatrales,
artísticas, cada asistente a nuestros eventos, es una razón más para seguir en nuestro camino, del que no nos desviarán aquéllos que basan su estrategia política en la crispación continua y las acusaciones gratuitas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyora consellera.

Ara, per a fixar posicions, per a fer observacions o formular alguna pregunta,
intervindran els grups parlamentaris de menor a major.

En primer lloc, correspon a la senyora Albiol, en representació de l’Agrupació de Diputats No Adscrits.

Té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies, bon dia.

Mire, senyora consellera, jo no sé si l’han enganyat o s’ha enganyat vosté mateixa, però li he de dir que l’objectiu d’aquestes compareixences –segons va anunciar el senyor Camps– no eren fer publicitat enganyosa i propaganda sobre la seua conselleria.
L’objectiu era fer un exercici de transparència, de donar ací els contractes, o informar sobre els contractes fets des de la seua conselleria
amb empreses relacionades amb la trama corrupta que investiga el jutge Baltasar
Garzón.

Crec que s’ha equivocat totalment amb l’objectiu d’aquesta compareixença.
S’ha convertit el que devia ser un exercici de transparència, de democràcia, de donar informació, s’ha convertit –com li dic– en un exercici de fer publicitat enganyosa, perquè no ens ha donat ni un nom de les empreses amb què han contractat, ni un nom!
, que és en realitat al que havia de vindre vosté ací.
I li he de recordar que vosté és hereva d’allò bo i d’allò dolent dels seus i de les seues antecessores.

I, per tant, vosté, avui, ací, al que hauria d’haver vingut és a donar-nos tota la informació sobre, per exemple, el contracte de la presentació del projecte de la Ciutat de la Música a Benicàssim, a setembre de 2006, fet per l’empresa Orange Market, que és del que veníem a parlar.
I vosté hauria d’haver dit també ací en quins termes es va contractar amb l’empresa Orange Market l’organització del dècim aniversari de Castelló Cultural.

Este era l’objectiu d’aquesta comissió, que vosté ens presentara per què es va contractar amb Orange Market aquests dos esdeveniments, si n’hi ha més esdeveniments organitzats per empreses relacionades amb aquesta trama.
Volem
saber el perquè es va contractar amb aquesta empresa, en quins termes, què oferíem les altres empreses, etcètera, etcètera.
Volíem saber quines empreses organitzen aquestos grans esdeveniments culturals i
esportius dels que vosté estava parlant.
Per a tot açò és per al que venim, no perquè es fera una propaganda del que ha sigut la seva conselleria.

I, per tant, jo espere que en la seva rèplica ens explique la contractació d’Orange Market per a la presentació de la Ciutat de la Música a Benicàssim, a setembre de 2006, i la contractació amb Orange Market de l’organització del dècim aniversari de Castelló Cultural en 2007.
Perquè, encara que no fóra vosté la consellera, li dic que vosté ha d’assumir també les responsabilitats de la seua conselleria anys enrere i donar avui ací les explicacions que calga.

I, després, al final ens ha donat unes xifres.
A mi també m’agradaria saber per què n’hi ha més d’un milió d’euros que ni ha passat per concurs públic ni per negociar absolutament res.
Com s’ha fet i com s’han produït eixes contractacions que no han sigut contractacions fetes amb concurs públic ni negociat?

Això és per al que veníem, perquè vosté ens donara informació dels contractes, no del nombre d’assistents a l’IVAM, en realitat.
Però, bé.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Representant al Grup Compromís, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, vull començar fent-li una pregunta: el president ens ha enganyat a tots?
O, simplement és que vosté no obeïx el que diu el president i fa el que vol?
Una de les dos, una de les dos.
Perquè ací venim, després d’una declaració molt clara del president de La Generalitat, per una finalitat molt concreta, i és aclarir que l’actual govern valencià no té cap problema en explicar totes les contractacions que hi hagen en una trama d’investigació, en este moment, que afecta unes empreses determinades.

Per tant, li ho recordaré al final, però pense que la pregunta que he de fer és, primera: hi ha contractes amb aquestes empreses?
Sembla ser que sí que n’hi ha.
Si n’hi ha, pot explicar exactament com s’han fet i que està tot clar?
Perquè la finalitat és esta.
Així ens ho van dir.

Per tant, jo comence ahí.
Vosté ens ha explicat ací una sèrie de coses que podem començar a discutir –i li reiteraré, perquè, clar, com vostés també reiteren el que he dit en altres compareixences–, i és que, quan vulga o quan li anem reclamant, podem fer una anàlisi de la seua actuació a través dels diferents temes.
Però, lògicament, jo el que vullc és que ens aclarisca això, que era la finalitat per la qual s’ha fet esta compareixença, que vosté diu que és a petició pròpia, lògicament a petició pròpia després d’un anunci del president de La Generalitat, i, bé, entraré també un poquet en el contingut d’algunes de les coses que vosté ha dit, perquè també ha dit que esta la feia perquè tots coneguérem periòdicament la gestió que se fa des de la seua conselleria.
Per tant, a mi em pareix bé això, encara que l’inici no és eixe.

I, per tant, la pregunta: és que això ho farem periòdicament?
Vosté periòdicament va a demanar a partir d’ara, doncs, cada.
.
.
–no sé el temps que ha passat–, si demanarà periòdicament una compareixença perquè coneguérem quin és l’estat de la seua gestió, que a mi no em pareix malament, encara que dic que no és l’objectiu principal d’esta o que haguera hagut de ser, continuant amb allò que va dir el president de La Generalitat, que pense que no hauria de caure mai
en sac buit, sinó que hauria de ser tingut en compte, primer que ningú pels seus consellers, perquè si no dóna la imatge que ací fa cadascú el que li dóna la gana.
Per tant, la pregunta és: vosté pensa fer açò?
Estaria bé, estaria bé.
Li ho aprovaré que ho faça a petició pròpia i vinga a donar compte, però que vinga a donar compte sabem tots a què venim.

Mire, hi ha coses que, al marge de no estar en este tema no puc defugir, perquè coincidisc.
El fet de com s’emporten els documents de la guerra civil de Castelló és «xapussera», tercermundista, és una burla a tot el poble valencià i una falta de respecte.
Però, consellera, exactament igual que el que mantinguen a Salamanca tota la resta
de documentació aprovada per vostés –perquè no fan res perquè torne–, sol·licitada també per tota la societat civil nostra, que està depositada en caixes –i vostés ho saben perquè van anar a microfilmar i van vore els problemes que n’hi havia– d’una manera ignominiosa.
I el patró és el mateix.
El trage és exactament el mateix, el trage exactament el mateix.
I ahí no veig jo actuacions ni declaracions d’eixa mena.

Ha parlat vosté molt dels llocs de treball que s’originen, del Castelló Cultural… Dic este, però, molt bé, és que ha parlat específicament de llocs de treball allí.
Jo li pregunte si fan referència eixos a l’oferta privada d’ocupació que el senyor Fabra fa als seus amics per allí.
No, no, li ho pregunte perquè està assumit i li ho pregunte clarament, perquè ha parlat de llocs de treball que se fan a Castelló Cultural.
I jo li pregunte si eixos llocs de treball, molts d’ells, pertanyen a eixa oferta privada, no pública, d’ocupació que fa el senyor Fabra i que reconeix haver-la feta.

Hi ha una referència, perquè vosté ens parla de tota la protecció del patrimoni cultural.
Jo li vull fer una pregunta també, perquè ha parlat de la restauració de les pintures renaixentistes de la catedral de València –magnífica, per cert–, però, curiosament, que abans d’eixa restauració s’entrava lliurement a la catedral i avui s’entra pagant.
Sí, no, no.
La pregunta: els diners eren públics?
I servixen perquè després es faça pagar entrada?
O eixos diners que se paguen van a la conselleria?
Crec que no.
Però, bé, si és així, doncs.
.
.

Aleshores, jo pense que això és un error majúscul, que fem la restauració amb diners públics i, després, una vegada feta, servisca perquè allò que se podia vore sense pagar, s’ha de vore pagant.
Per tant, li diria que ha dit d’entrar en el tema, doncs entrarem en el tema.

Reitere.
Jo venia ací per altres coses.
He volgut fer dos o tres observacions perquè les conteste avui, o en el moment que siga oportú, però pense que és important això, igual que el tema, i el més important –reitere– és el tema de les contractacions, i, sobretot, aquelles que afecten certes
empreses.

La informació que ens han donat de contractació, perdona, senyora consellera, però no ens ha aclarit res.
I vosté ho sap.
Vull dir, tant de concurs públic com procediment negociat, dos milions, un milió, tres milions per l’altre costat.
Bé, la pregunta era molt exacta…

El senyor president:

Senyor Pañella, pregue que acabe.

El senyor Pañella Alcàcer:

Perdó, senyor…

Hi ha algunes de les empreses que consta en el cas Gürtel, de l’explicació esta?
I, si n’hi ha, amb quines condicions?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Representant el Grup Parlamentari Socialista, la senyora Noguera té la paraula.

La senyora Noguera Montagud:

Gracias, señor presidente.

Señora consellera, usted sí sabe a qué ha venido aquí.
Usted lo sabe.
Pero, usted no ha pedido la comparecencia a petición propia.
Usted ha sido obligada, como el resto de los miembros del gobierno,
por el presidente Camps a solicitar estas comparecencias y a poner la cara por él.
Y así se va ganando tiempo.

Y este teatro, en el que usted participa y que tan solo es un personaje
secundario, ni siquiera ha participado usted en la decisión de cómo hacerlo.
Probablemente, el montaje de esto se decidió en Presidencia, con miembros que no eran del gobierno, a lo mejor estaba el señor De la Rosa, a lo mejor estaba la señora Barberá, y, a lo mejor, había algún abogado afín a Presidencia, pero usted no.

Ahora, usted se ha prestado conscientemente a venir aquí a tomarnos el pelo a todos, a tomarlo a los medios de comunicación y de paso, y por extensión, a tomarlo a los valencianos.
Y no ha tenido ningún empacho.
Porque lo que el presidente Camps ha hecho ha sido sacar a su
cuadrilla a torear, cuando quien tenía que haber dado explicaciones es él.
Él es quien está bajo sospecha y quien ha puesto en sospecha al gobierno valenciano.
Él es quien aparece en la investigación.
Él es quien, seguramente, llamó al sastre varias veces, se ve que porque no le iba bien la sisa del traje.
Él es quien debería de dar explicaciones en nombre de todos ustedes porque, entre otras cosas,
muchas de las decisiones que usted no me quiere decir, y de las acciones que
ustedes toman, las ha autorizado él, el presidente Camps.

No venía usted aquí a ofrecer gestión, tenía que haber ofrecido honestidad, señora consellera, honestidad.
Y usted se va en estos momentos a su despacho sin que se pueda
pasar el algodón por la gestión de las distintas fundaciones que usted ha venido aquí a traernos.
Se puede ser responsable por acción o por complicidad.
En este caso usted es por lo segundo, por pura complicidad.

Como decía la señora Albiol, si usted hubiera querido venir aquí a demostrar que no ocultan nada, que no hay nada y que no hay nada bajo
sospecha, hubiera puesto encima de la mesa el contrato que está siendo investigado también por la Audiencia Nacional, que le afecta a su conselleria, el del décimo aniversario, por ejemplo, de Castelló Cultural.
Por cierto, este contrato ¿cómo se ha hecho?
¿Se ha adjudicado a dedo o ha sido con concurrencia de tres empresas que
pertenecen las tres al mismo socio?
¿Cómo se ha hecho?
¿Cuál de las dos vías han escogido ustedes?
Porque no era tampoco la más económica, ¿no?
¿Me puede decir usted cómo ha hecho esas gestiones?
Viene aquí y me hace un repaso de todas las fundaciones y lo magníficas que han sido.
Pues, hay muchas cosas que jamás usted me ha querido contestar, podía haberlas explicado hoy.

Jaume I.
Año Jaume I y Fundación Jaume II.
Sus interioridades.
Yo le pregunté una vez: ¿por qué se despidió al gerente en medio de gritos y amenazas?
¿Qué se hizo por parte de esa fundación para tener tanta deuda?
¿Cuáles eran aquellos encargos que el ex director de la fundación Vicente Burgos, íntimo amigo del presidente Camps, decía que el señor Camps le obligaba a asumir, y que no eran de su competencia?

Me habla usted del IVAM.
Cuando quieren utilizan la sindicatura y, cuando no,
no le gusta.
Suele ser normalmente una manipulación claramente intencionada.
Pero, dice la sindicatura que hay problemas de
claridad con las contrataciones.
Dice textualmente, y le cito: «No resulta fácil el seguimiento contable del IVAM, y, además, no se ha facilitado nunca el inventario de las obras del IVAM.
¿Por qué?
¿Lo tiene usted?
Porque yo jamás lo he conseguido, señora
consellera, y se lo pedí.
¿Qué pasa, que no todo el inventario está en el IVAM y por eso cuesta tanto?

Me habla usted del Palau de les Arts y de lo magnífico que es el Palau de les Arts.
¿Le parece tan magnífico cuando la Sindicatura de Cuentas denuncia irregularidades, por ejemplo, en
incumplimientos en presupuestos aprobados fuera de plazo?
¿En contrataciones vulnerando la Ley de contratos?
¿En que no hay publicidad en las licitaciones?
¿En que se adjudica directamente?
O, ¿en que, por ejemplo, la propia directora –y le leo textualmente– «aprueba sus gastos sin supervisarlos nadie y, además, sin contrato previo»?
¿Qué ha hecho usted con eso cuando aparece una partida de detalle, sin desglose, que
la sindicatura dice que no puede comprobar, de gastos de más de 800.
000 euros en viajes, en viajes?
O, por ejemplo, una partida de gastos
menores, que la sindicatura dice que no ha podido saber cuáles son los gastos menores de más de 500.
000 euros ¿Usted qué ha hecho?
¿Ha investigado?
¿Ha sancionado?
¿Ha despedido?
¿O ha mirado hacia otro lado?

Claro, resulta muy complicado decirle al presidente Camps, (so per interferència d’un mòbil) que es quien tuvo el capricho de colocar allí a la directora del palau, que es que su amiga está haciendo mala gestión, como es muy difícil despedir a la cuñada del presidente.
Yo la entiendo, señora consellera.
Pero usted vino aquí y ha venido aquí a traer honestidad, no justamente a no tener que contestar.

Si quería contestar, lo que podía hacer es efectivamente hablarme de las fundaciones, como tantas veces le he
preguntado… ¿Medio minuto me queda?
–Señor presidente, es que me tiene que avisar del tiempo, porque no veo el reloj–.
Muchas veces le he preguntado, y hay preguntas que jamás me ha querido contestar, diciendo que vulneran, vulneran la confidencialidad.
¿Quiénes trabajan en las fundaciones?
¿Cómo se les contrata?
¿Cómo puede un valenciano que tenga un buen currículum ser director gerente o directivo –termino ya presidente– de una de las fundaciones?
¿Cómo se presenta si no es enchufado del Partido Popular?
¿Cómo consigue una empresa de las que se le adjudican a dedo, que no sea amiga del
Partido Popular, conseguir concurrir en esos concursos?
¿Puede usted decirme qué pasa en cada una des las interioridades de la fundación, aparte de las exposiciones que hacen?
(Remors) ¿Puedo tener yo la relación de organigramas con salarios y cargos?
Porque le recuerdo que es dinero público.

Eso es lo que yo esperaba, señora consellera.
Nada más.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Noguera.

Per a contestar a les seues senyories té la paraula la.
.
.
(Veus) Perdó, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la seua portaveu de cultura, senyora Alicia de Miguel.

La senyora De Miguel García:

Muchas gracias, señora consellera.

Felicitarla por su exhaustiva presentación y, por supuesto, ha hecho lo que había anunciado, es decir, dar cuenta de las actividades realizadas en el ámbito de la conselleria que usted dirige, tal y como… carta que dirigió a la Mesa de las Cortes cuando solicitó su comparecencia.
Por lo tanto, señoría, yo creo que ha cumplido más que de sobra la tarea que tenía usted encomendada de dar cuenta con transparencia de las actividades
realizadas a las Corts Valencianes, y la felicito, señoría, y la felicitamos desde el Grupo Parlamentario Popular por ello.

Mire usted, yo creo que vale la pena hacer una reflexión en la que intentemos poner un poco de orden en los acontecimientos que estamos
viviendo en estos últimos tiempos en la Comunidad Valenciana.
Y a mí me gustaría puntualizar lo siguiente: en primer lugar, hay que tener en cuenta que se ha
demostrado la transparencia con la que trabaja La Generalitat y, desde luego,
la conselleria que usted dirige, no solo con los datos que usted ha aportado, que también, sino avalados con los informes de la Sindicatura de Cuentas, que señalan con toda claridad que en ninguno de los ejercicios fiscalizados se ha
detectado situación alguna en la que se pueda suponer que se ha incurrido en algún supuesto de responsabilidad contable.

¡Claro, si la Sindicatura de Cuentas ya, en fin, no nos parece suficientemente
creíble o se pone en duda la tarea de esta institución o del sistema, pues, claro, entonces ya, apaga y vámonos!

En segundo lugar, yo creo que también hay que tener en cuenta que hoy en día existe un mayor número de contratos que hace unos años y que las cuentas de La Generalitat son fiscalizadas de una forma mucho más exhaustiva que antes, o que antes del año 1995, porque el abanico de contrataciones que la ley permite es mucho más amplio, e –insisto– no se ha encontrado ningún supuesto de irregularidad contable.
Por lo tanto, me parece que esto no es una
administración opaca, sino todo lo contrario, es una administración limpia y transparente.

Me gustaría hacer una tercera consideración, señoras y señores diputados.
A mí me parece que todos aquí estamos acuerdo, desde luego, el Grupo Parlamentario Popular lo está y el partido que sustenta y que apoya el Grupo Parlamentario Popular,
indudablemente, está también de acuerdo que la calidad y transparencia es algo imprescindible a la hora de
ejercitar la actividad pública, y todos la defendemos y la ejercemos desde el Grupo Popular, desde el
Partido Popular y desde el gobierno.
Estamos también de acuerdo en que es también imprescindible el control absoluto y riguroso de los fondos públicos, y no solo estamos de acuerdo, lo defendemos y lo ejercemos.
Estamos
también absolutamente de acuerdo y creemos firmemente que la tarea de la oposición es pedir cuentas y controlar al gobierno.
(So per interferència d’un mòbil) ¡Faltaría más!

Pero esto, que es lo que hay que hacer y que, por lo tanto, es correcto per se
y es la misma esencia de la democracia, no debe ser utilizado, señoras y señores diputados, como lo es, desgraciadamente en demasiadas ocasiones, de forma
torticera, difundiendo acusaciones que no están basadas en hechos probados, sino en la imaginación, en la fabulación, en la maquinación e incluso en la invención de más de uno y más de unos, en acusaciones, señoras y señores diputados, gratuitas que responden única y exclusivamente a opiniones o a titulares lanzados en distintos medios de
comunicación, pero que no existe probado, absolutamente, nada.

Y, por lo tanto, yo creo que aquí hay que hacer una reflexión, porque los ciudadanos y las ciudadanas se merecen que actuemos de una manera
transparente y que actuemos de una manera clara y que seamos cuidadosos con
estos temas.
Y, señoras y señores diputados, tengamos un poquito de sentido común a la hora de dar por hecho hechos que no están más  que en la cabeza de algunos y que, desde luego, no están de ninguna forma probados.
Y me parece también que hay que hacer una reflexión, otra reflexión.
(Veus) ¡Hombre!
, no vale, no vale distintas varas de medir, que estamos aquí no viendo la viga en el ojo de algunos y mirando la paja en el ojo ajeno.
Señorías, un poquito de reflexión, que últimos acontecimientos probados, probados hacen que tengamos todos que tener
sentido común y responsabilidad a la hora de ejercer, el gobierno su función y la oposición la suya.

Por otra parte, señoras y señores diputados, y como última reflexión, agotando los últimos segundos que me quedan, me parece que el gobierno valenciano y que la
Conselleria de Cultura hace lo que tiene que hacer, utilizando nuevos modelos
de gestión que están evidentemente permitidos en la ley de la administración pública, y que suponen nuevas herramientas y nuevos instrumentos para dar solución a los nuevos problemas y a los nuevos retos que tenemos en el siglo XXI
puestos encima de la mesa.

Ustedes están, desde mi punto de vista, anquilosados en un pasado, con una forma de entender
la gestión que no tiene nada que ver con la respuesta adecuada, evidentemente,
transparente y, evidentemente, desde todos los puntos de vista, como tiene que
ser, a la ciudadanía frente a nuevos retos que garantizan un futuro mejor.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora De Miguel

Ara sí, per a contestar a les seues senyories, té la paraula l’honorable senyora consellera.

La senyora consellera de Cultura i Esport:

Moltes gràcies de nou, president.

Jo vullguera, en primer lloc, agrair a la senyora De Miguel el seu recolzament
a tota la meua compareixença, com a representant del Grupo Popular, i el vore que.
.
.
bé, la important labor que està fent este govern, que està portant cap endavant, sobretot en la conselleria que m’ocupa, la Conselleria de Cultura i Esport.
També vullc agrair el to amb què, tant la senyora Albiol com el senyor Pañella, es dirigixen a mi per a demanar les coses, amb total cordialitat i com
pense jo que deuen portar-se ací les persones.

Però he de dir-los als tres grups de l’oposició que jo vinc ací perquè he vullgut vindre, perquè ho he demanat, i he vingut a parlar de la meua gestió i d’altres coses.
En la meua primera compareixença ja els he explicat, bé, els he avançat el que encara no té la Sindicatura de Comptes de l’any 2008, i jo ja els he avançat estes dades.
Per tant, crec que en este sentit està demostrant-se la transparència que vostés demanen.

N’hi han coses, senyor Pañella, que pense que no és el moment de parlar-les, i que no tinc cap problema de.
.
.
bé, de parlar del que he estat parlant dels arxius i altres coses, perquè tenim temps de sobra per a parlar en qualsevol altre moment.
Li agraïsc també la seua sensibilitat pel que m’he referit jo quant als arxius en la primera part de la compareixença, i de deveres que no tinc cap problema de parlar d’això i de tot el que vostés vullguen i de vindre ací les voltes que faja falta a parlar de la gestió d’esta conselleria, tantes voltes com vullguen.
No tinc cap problema.
El que no
vullc és perdre el temps.
O siga, jo vinc ací a parlar amb tots vostés per a traslladar a la ciutadania tot allò que als ciutadans els interessa, que és per al que estem, per a treballar per a tots els ciutadans.

Dit tot açò, ja dirigint-me a la senyora Noguera, quiero repetirle lo mismo que he dicho, que a mí no me obliga nadie a venir, nadie, he venido porque creo que tenía que venir a comparecer y a explicar todo esto que estoy explicándoles.

Lo que debe usted es de ordenar sus discursos, porque a usted lo que yo le
contesto no le gusta.
Pero resulta que la semana pasada usted me hace unas
preguntas, y después se va por los cerros de Úbeda y pregunta otras cosas que nada tenían que ver con esas preguntas, y quiere que le conteste cosas que nada tienen
que ver con la pregunta que usted me formula.
Y me refiero cuando me preguntaba
usted sobre la Fundación de las Artes Escénicas, y yo le contesto sobre las artes escénicas y usted, pues, bueno, se enfada porque no le contesto cosas que no tienen
nada que ver la Fundación de las Artes Escénicas.
Entonces, yo le pediría, por favor, que centre su discurso, porque es que así podremos contrastar mejor nuestras opiniones.

Usted dice que esto es un montaje.
Mire, el circo y los montajes los están montando ustedes.
Usted dice que tiene que venir aquí a comparecer el presidente Camps.
El presidente Camps viene todas las semanas a
someterse al control en las Cortes.
¡Todas las semanas!
Y ahí le preguntan ustedes todo lo que quieren.
Lo que pasa es que todo esto viene
debido a que ustedes tienen una fijación con el presidente de La Generalitat, Francisco Camps, por un pecado que ha
cometido, y ha sido ganar dos veces seguidas las elecciones por una mayoría totalmente arrolladora, y eso es lo que a ustedes les preocupa, y quieren
malmeter para desgastar al presidente Camps.
Y eso, este gobierno no lo va a
consentir, y vamos a estar defendiéndolo, porque es un hombre honrado, es un hombre transparente y es el mejor
presidente que pueda tener una comunidad.
Por lo tanto, con eso ya le he
contestado yo a lo del presidente Camps.
Y el gobierno, que estamos con el
presidente Camps, estamos aquí dando la cara y dando explicaciones de todo aquello que hace falta que sepan
los ciudadanos, y con la cara bien alta y con toda la transparencia del mundo.

Me habla de que en las fundaciones yo he tenido con ciertas personas gritos y
amenazas.
Eso es totalmente falso, y demuéstrelo.
Totalmente falso.
Yo no soy persona ni que amenace a nadie ni que grite.
Yo creo que tengo un carácter bastante tolerante, y si a veces me ve así es porque, ¡hombre!
, tampoco estoy boba.
(Rialles) Es decir, que al final una pues también tiene que contestar en un tono para que no se le suban a la parra.
(Veus)

Me dice que hay personas con unos currículums importantísimos que podrían estar en las fundaciones.
Pues mire, voy a hacer referencia a la persona con
la cual usted también tiene fijación, que tiene un currículum excelente y totalmente adecuado para estar en la Fundación de las Artes Escénicas, excelente y con un currículum adecuado para estar donde está, y con un trabajo totalmente transparente y honrado.
Y sobre ese tema no tengo
nada más que contestarles.

Y a partir de ahora voy a seguir con el tema que hoy nos ocupa, porque yo
pensaba que hoy debatiríamos sobre la gestión que esta conselleria está realizando en los últimos meses, y que ustedes darían su punto de vista en aspectos, como los ha podido decir o aportar el señor Pañella, que puedan mejorar o que se puedan potenciar.
Y a la vista está, después de escuchar las intervenciones de algún grupo, especialmente, señora Noguera, me sabe mal apuntarla otra vez a usted, que aquí no ha venido a hablar ni de gestión, ni de cultura, ni de deporte, que es lo que –vuelvo a repetir– a los ciudadanos valencianos les preocupa.
No les interesan los debates
culturales, ya se lo dije la semana pasada, los rehuyen y acuden siempre al
argumento anecdótico y de mal gusto, que creen que les va a dar un titular periodístico.
Esa es su táctica.
Aquí ustedes han venido a arrojar sombras de duda sobre el trabajo que, día a día, de forma responsable, está llevando a nuestro gobierno autonómico, y esto no se puede permitir.

No admito que se siembre ni la más mínima sospecha sobre la gestión que se está llevando a cabo desde la Conselleria de Cultura y Deporte ni en ninguno de los
organismos que de ella dependen.
Desde que el Partido Popular gobierna La
Generalitat son infinitamente mayores los controles sobre las cuentas públicas que se ejercen.
De hecho, el informe de la Sindicatura de Cuentas señala con total claridad que desde  1995, es decir, desde que gobierna el Partido Popular, no se han detectado situaciones de responsabilidad contable, ninguna, ninguna.
Somos el gobierno autonómico que más rápidamente ofrecemos las cuentas para que los organismos competentes las revisen
y las aprueben.
El gobierno autonómico que más rápidamente, de toda España, ofrece las cuentas a la sindicatura para que las pueda revisar y aprobar.
Mientras que otros gobiernos autonómicos aún están presentando las cuentas de 2005, la Generalitat valenciana no sólo ha pasado la fiscalización de las cuentas de 2007, sino que además ya hemos ofrecido, como en mi primera intervención aquí, en esta comisión, en la de Coordinación, y a petición propia, los datos sobre las contrataciones realizadas en 2008.
¿Es eso transparencia o no es transparencia, señorías?

Si hablamos de contratación tengo que decirles que tienen todas las de perder, porque los informes y las
fiscalizaciones que a día de hoy se realizan en las cuentas de la Generalitat valenciana son mucho más exhaustivas que las que se producían desde el año…, anteriormente al año 1994.

Hay un abanico más amplio de contrataciones, es verdad que la ley de contratos, también de contrataciones ha cambiado, y todos los modelos pasan por las manos de la
Sindicatura de Cuentas que, dicho sea de paso, no ha detectado ningún supuesto de irregularidad contable.
Y le recuerdo que desde que el fiscal del
Tribunal de Cuentas está analizando los informes del síndic, ha archivado todas las diligencias que se han abierto.
Por lo que creo que no
somos precisamente una administración opaca, sino todo lo contrario, transparente y limpia de cualquier sospecha.

¿Quieren que hablemos de contratos?
Pues muy bien.
Miren, la cuenta general de La
Generalitat del año 2007 recoge 49 contratos formalizados por la Conselleria de Cultura y Deporte,
como Conselleria de Cultura y Deporte.
Pues bien, el volumen económico de la contratación adjudicada por concurso ascendió a 4,5 millones de euros, el 64% del importe total de la contratación.
En el resto de contratos se utilizó el método de procedimiento negociado o la contratación de emergencia.
Estas contrataciones tuvieron una reducción respecto del presupuesto de licitación del 8,7%.

Analicemos, por el contrario, el año 1994, último de los ejercicios completos en los que gobernó el Partido Socialista del País Valencià.
De los 87 expedientes de contratación, y estoy hablando de Cultura, de los 87 expedientes de contratación de inversiones reales fiscalizadas por la Sindicatura de Comptes,
correspondientes, ya digo, al departamento de Cultura, se empleó la contratación directa de 83 casos.
Es decir, un 95,4% del total, quedando el concurso como
sistema de adjudicación en únicamente cuatro supuestos.
Además en tres contratos adjudicados sin licitación se superó el límite máximo de contratación directa, fijado en 50 millones de las antiguas pesetas, como consecuencia de
modificados y obras complementarias, es decir, adjudicaban obras por un precio
y después venían los modificados y las obras complementarias, sobrepasando en 50 millones de
pesetas todas estas adjudicaciones.

En cuanto a la adjudicación, a la contratación de bienes y servicios, es decir, de préstamos de servicios, el informe todavía es más elocuente.
De 88 expedientes fiscalizados, 85 fueron adjudicados directamente,
y en sólo tres se utilizó el concurso.
Es decir, el 97% de los contratos fueron adjudicados a dedo, y en
Cultura incluso por encima del resto de las consellerias.
¿Creen ustedes que estos datos son como para que ahora nos estén dando lecciones de cómo se tiene que contratar?
Sus métodos estaban alejados de la transparencia, la libre concurrencia y la
publicidad.
Los nuestros, todo lo contrario.

Esa es la realidad, le duela a quien le duela.
Y la Sindicatura de Cuentas lo
ha reflejado muy claramente en los sucesivos ejercicios.

Señorías, el problema que tienen muchos políticos es que han pasado toda su vida en la oposición y no tienen la más remota idea de lo que es gestionar el día a día de una parcela de gobierno, ni en un ayuntamiento, ni en La Generalitat ni en
ningún sitio, ni tan siquiera dentro de los órganos de su propio partido, algo que la señora Noguera ha querido conseguir en muchas ocasiones y que le tengo que decir
que, por ejemplo, cuando usted iba como cabeza de lista en la época del ayuntamiento, encabezando la lista para las elecciones municipales,
pues fueron los peores resultados del Partido Socialista en la historia de
Valencia.
Entonces, no puede venir aquí a darnos lecciones de nada, porque usted ha estado toda la vida en la oposición.
Y no puede estar metiéndose con la gestión de un gobierno que hemos estado durante muchos años gestionando y desde la base, cosa de la cual me siento muy orgullosa, desde
la base, desde un ayuntamiento, desde el día a día, mirando a los ciudadanos a la cara, preguntándoles qué necesitan.
Eso es lo que quieren los ciudadanos.
Y gestionando bien el dinero público…

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora consellera de Cultura i Esport:

…y con total transparencia.

Cuando se tiene experiencia, cuando se tiene experiencia se intenta sacar el máximo provecho a los recursos de los que disponemos.
Como le he dicho en mi
primera intervención, la situación económica ha llevado a presupuestos más austeros, pero aún así estamos desplegando una actividad que nunca ha tenido la Conselleria de
Cultura, que nunca ha tenido esta comunidad.
Esa es la realidad que hoy
perciben los valencianos y a ellos nos vamos a seguir dedicando.

Usted me habla de las fundaciones.
Mire, yo puedo decirle que de las
fundaciones, pues mire, hemos estado hablando y continuaremos hablando todas
las veces que quiera.
Pero he comparecido en el pleno de las Cortes y en la
comisión para responder diversas preguntas sobre las fundaciones dependientes de la conselleria.
El 19 de junio de 2008 comparecí en la Comisión de Educación y Cultura para hablar de la Fundación de las Artes Contemporáneas.
He respondido respuestas orales sobre la Fundación de la Luz de las Imágenes, la Fundación de las Artes Escénicas, y tengo que decirle que estoy totalmente orgullosa del trabajo que están realizando estas fundaciones.
Y creo que, cuando usted quiera, volvemos a
hablar de las fundaciones, pero, por favor, de las fundaciones.
Venga usted con
el discurso claro, con lo que quiere preguntar, y yo le responderé a aquello que usted quiere preguntar.

No mezcle, como tantas veces lo hace, las churras con las merinas, porque si no aquí nos volvemos locos, perdemos el tiempo, y yo creo que estas cosas a los
ciudadanos no les gusta.
Los ciudadanos quieren que estemos trabajando día a día y a pie de calle para ayudarles.

Para venir a dar lecciones de ética política, de austeridad, de honradez hay que tener el aval de una gestión como la que desde 1995 está realizando el Partido Popular, y que nos ha valido la confianza reiterada de la
gran mayoría de los valencianos en cada convocatoria electoral.
Repito, ese ha sido el
pecado de nuestro presidente.
Resulta cuanto menos repugnante intentar sacar rédito político de acusaciones sin fundamento y falsedades que ustedes mismos se encargan
de extender.

Señorías, lamento que la mayor parte de sus intervenciones no hayan versado sobre la
actividad que lleva a cabo esta conselleria ni hayan aportado ideas en su mayoría para mejorarlas.
Se han ceñido a un guión establecido que les obliga a decir que las cuentas son turbias y acudir a
argumentos anecdóticos que están cogidos en pinzas.

Permítanme un consejo, aunque posiblemente no sea quien para aconsejar, pero un
humilde consejo: no sigan por este camino que no les lleva a nada, no les
conduce a nada.
Reflexionen y realicen una oposición hablando de los temas que les preocupa a los valencianos, que a nosotros, al
menos, les digo que esto nos ha ido bien.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora consellera.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Senyora consellera, avui ni venim a parlar ací ni de gestió, ni de cultura ni d’esport, venim a parlar de corrupció o de transparència.
I la veritat és que jo no puc saber quin dels dos conceptes defineix la gestió de la seua conselleria.
No puc saber si les contractacions que fan són transparents o no ho són.
I no puc saber si s’ajusten o no a la llei.

Primer, perquè mai ens donen la documentació quan la demanem.
Perquè les respostes que ens donen per escrit a les nostres preguntes són un cachondeo.
Perquè les preguntes orals que li fem a vosté en comissió o en plenari semblen.
.
.
, les seues respostes semblen una burla a la ciutadania
i a la democràcia.
I perquè són vostés uns mags en l’art de manipular i ocultar la informació.
I això d’avui és una mostra més, sense cap dubte.

I sap el que passa quan una conselleria no dóna informació?
A mi el que em sembla és que tenen alguna cosa a amagar, perquè si no serien transparents i vindrien ací a donar la informació.
No a parlar de les mil no sé quantes activitats que ha fet la seua conselleria.
Volem la informació sobre els contractes.
Com es contracta amb les empreses i com es contracta el
personal.

I mire, li he preguntat per dos contractes en concret: el de la presentació de la Ciutat de la Música a Benicàssim i el l’organització del desé aniversari de Castelló Cultural, que sembla que els dos esdeveniments van ser organitzats per l’empresa Orange Market, que es una de les que està sent investigada en aquesta trama corrupta.
I vosté no ha sigut capaç de contestar-me ni una paraula, ni per què s’ha contactat amb aquesta empresa, ni on estan els contractes.
Jo esperava que
els duguera hui aquests contractes, perquè esperava que vosté vinguera ací a parlar del que s’ha de parlar.

Ho ha dit.
«Jo ací vindré a parlar del que siga, no tinc cap problema en ser transparent, en donar
informació.
» Doncs jo vull eixos dos contractes i vull que vosté ens explique el perquè s’han fet eixos dos contractes en aquella època.
Perquè ací sembla que canviem de conseller i ací ja ningú es fa responsable de tota la gestió anterior.
Ah!
és que vosté només ha parlat de l’any 2008.
Doncs jo vull saber què va passar al setembre de 2006 amb Orange Market i en el 2007 també amb Orange Market.
Vull saber-ho.

I mire, senyora consellera, jo, evidentment, no dubte que es contracta personal
en la seua conselleria segons els mèrits de cadascú, sobretot quan veiem qui està contractat, per exemple, en Castelló Cultural, el senyor Gimeno, ¡exalcalde de Castelló!
, o el seu assessor diguem-ne cultural, per dir alguna cosa, el senyor conegut
com Joseti.
Evidentment que es fa per mèrits, però no per mèrit de currículum.
Són altres mèrits els que vostés tenen en compte a l’hora de contractar el personal.
No sabem molt bé de quin tipus.
Jo supose que Fabra sí que ens ho podria explicar.

Li repetisc, vull que ens diga com es contracta i sobretot vull que es parle
dels contractes de la presentació de la Ciutat de la Música i del desé aniversari de Castelló Cultural, perquè això és perquè veníem ací, la resta és propaganda i és una cortina de fum perquè no es parle del que ara, en estos moments, li interessa a la ciutadania del País Valencià, i és que els consellers i conselleres d’aquest govern valencià són o no transparents, i sense dubte avui s’ha demostrat que no ho són.

El senyor president:

Gràcies, senyora Albiol.

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, jo li agraïsc també el to amb què se m’ha dirigit, és a dir, el to cordial.
I entre altres coses perquè, i l’havia utilitzat jo, perquè a l’hora tots sabem que les exposicions tenen com a mínim eixes dos parts, una part és l’argumental, el raonament, i per altra part està el to.
Jo no venia ací a crispar, sinó a demanar aclariments.

I, per tant, he utilitzat un to que era.
.
.
, que considerava que era l’apropiat per a este moment, i vosté m’ha contestat amb el mateix.
El que passa és que jo confie més en l’argumentació.
I jo crec que vosté ha tingut un problema d’argumentació.

Ha començat dient-me que la compareixença seua era voluntària, que pensava vosté parlar-me de la gestió avui, que eixa era la seua idea.
I jo li he fet unes quantes preguntes que se
referien a la gestió, i m’ha dit: «No és el moment de parlar d’això.
» Textualment, jo crec que l’inconscient l’ha traït.
A eixes preguntes que se referien a la gestió, vosté m’ha contestat «no és el moment de parlar-ne».
I jo li he contestat ja en aquell moment: totalment d’acord.

Avui estem realment, tots sabem que estem ací per a parlar d’altres coses que no és la gestió.
D’altres coses.
I ho sabem, inclús vosté, perquè m’ho ha dit.
Eixa contradicció mos traduïx que efectivament la finalitat de la compareixença hui havia de ser-ne una altra, és una altra.
I ja entre en eixe tema.

Vosté diu que no consenteix sospites.
Em sembla molt bé, seria molt greu que les consentira, però la forma per a no consentir-les és parlar clar.
Jo li he fet preguntes molt clares, també en allò referent.
.
.
Jo pense que avui si havien algunes contractes –que els hi ha– amb empreses d’estes que estan baix sospita, i no dic a la conselleria, les empreses estan baix
sospita, la forma d’aclarir-ho era portar ahí tota la documentació.
Miren vostés, senyors diputats, senyores diputats, ací tenen vostés tota esta explicació i, si en volen més, ahí ho tenen.
Ací està a disposició de tot el món els expedients de contractació amb estes empreses perquè vostés vegen que no n’hi ha res».
Eixa és la forma d’aclarir que no hi hagen sospites.

Perquè, clar, tot el que vosté em parla després dels contractes són dades quantitatives, no qualitatives, que se n’han fet tants.
.
.
No, si això no vol dir res.
Me fa referència als informes de la Sindicatura de Comptes –perdone–, però és que tots sabem què són els informes de la Sindicatura de Comptes, i no vull dir que no siguen
correctes.
El que estic dient és que la sindicatura, en tot cas, revisa els expedients.
.
.
Però, per exemple, per exemple, el que no va a revisar la Sindicatura de Comptes és si en un expedient d’un procediment negociat sense publicitat.
.
.
, el que mira és si existixen tres empreses, no si hi ha una connexió entre les empreses, per exemple, que són coses que estan denunciades, i no dic en la conselleria sinó en uns altres.
I això.
.
.

Per tant, parlar en termes genèrics de nous instruments de gestió.
.
.
Mire, els nous instruments de gestió que sabem per la premsa, a través de l’informe de Garzón, serien l’amiguisme i el frau de llei.
Bé, nous, no ho sé, nous, no ho sé si són, però els instruments de gestió que es parlen ahí són estos.
I, per tant, en el mateix to, però crec que l‘error, l‘error que vostés estan fent en este moment és precisament no aclarir-mos totes estes coses, no parlar amb claredat.
Perquè eixa transparència no se dóna amb paraules, se dóna amb fets, se dóna amb fets.

I, per tant, a mi no em pot dir, igual que vosté diu que no consentix sospites.
.
.
Escolte, vosté no me pot dir que si mosatros fem acusacions no basades amb fets provats.
Primera, perquè, almenys per la part que ens correspon, no fem acusacions, fem preguntes,
demanem aclariments.
I segona, perquè les acusacions se fan amb fets sempre no provats.
El que ve quan se proven els
fets és una sentència a través d’un judici.
Les acusacions són prèvies.

Però que, en tot cas, jo intente –i si li n’he fet alguna, li demane disculpes per la part que em correspon–.
.
.
, perquè no vull fer acusacions, vull fer preguntes, vull demanar explicacions, perquè eixa és la tasca com a membre de l’oposició i pense portar-la a terme.
Eixa és la meua situació.

Per tant, consellera, li seguisc demanant claredat en l’explicació de tot allò.
I la pregunta (inintel·ligible) .
.
.
¿hi han més contractes fets amb aquestes empreses?
Si n’hi han, traga’ls.
Si no hi ha res a amagar, se trauen a la llum, s’expliquen i tal, perquè si no, el muntatge.
.
.
Mire, la màxima sospita que pot aparéixer apareix del muntatge que vostés han fet.
I quan dic «vostés», me referisc ara al govern en conjunt.
Dir el president una cosa i vindre ací a fer-ne una altra, dóna.
.
.
No, jo no dic a vosté.
Perquè sí que és veritat, i tenen raó, quan me diuen que la convocatòria diu això, efectivament, però no és l’anunci que va fer el president.
Hi ha una contradicció que ningú vol explicar i, per tant, eixe és el punt flac de cara que nosaltres considerem que no hi ha res a amagar.
Se va
dir una cosa, se’n fa una altra.
Conseqüència: no se vol donar llum això.
I sense acusar, però jo crec que vostés estan obligats ací a donar llum i claredat a tots estos temes.

El senyor president:

Gràcies, senyora Pañella.

Senyora Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Gracias, señor presidente.

Mire, señora consellera, su comparecencia no solo es que no ha explicado nada, sino que tampoco ha
legalizado nada.
A mí no me corresponde analizar los pecados del presidente, como usted decía.
Supongo que para esto tiene confesor.
Mi obligación, y la de mi grupo parlamentario, es analizar su gestión, si es buena, si es eficaz y si es honesta.

Y en este caso, ustedes, en estos momentos, no tienen el aval de la honestidad,
y eso es lo que tenía que haber traído aquí y haber puesto encima de la mesa.
Y no soy yo la que pone las sospechas, para
nada.
Las sospechas las ha puesto el presidente Camps encima de la mesa.
Él es el que las ha generado, él es el que debería explicar y decir con certeza que, efectivamente, no hay nada.

Usted sabía a lo que venía aquí, señora consellera.
No venía usted.
.
.
usted lo sabía.
Usted no pedía la comparecencia.
.
.
o no le han obligado a pedir una comparecencia para hablar
de gestión o de acción.
No nos engañe.
Sobre todo, no nos tome por tontos, que ya creo que es lo último que le falta a usted por hacer.
Usted sabía a lo que venía, usted venía a hacer una trinchera, como el resto del gobierno valenciano, para intentar
que así el presidente esté detrás de un muro, lo más lejos posible, para que así no se le pueda alcanzar.
Ustedes han venido aquí a hacer esa trinchera.

Y ¿sabe lo que me parece más indigno?
Lo más indigno ha sido la utilización que usted ha hecho de su cargo público como consellera para esa labor, haber venido aquí a poner en medio su uso público del cargo como consellera de todos los valencianos en nombre.
.
.
al servicio y a los pies de su presidente,
el presidente de su partido, del señor Camps, que es en estos momentos el que está siendo investigado.

En el ejercicio de maniqueísmo y de camuflaje que ha hecho ese gobierno, ha perdido en estos momentos lo
que a mí me parece más importante y que ha establecido la diferencia entre lo que usted hoy ha
demostrado aquí y el resto de esta cámara.
Han perdido la decencia y el respeto por el cargo público, señora consellera.
La utilización que usted ha hecho de ese cargo, ha hecho que perdiera la decencia y el
respeto.

Y decía el Partido Popular: «La felicito por la tarea que tenía encomendada.
» Efectivamente, era la tarea que le habían encomendado, y supongo que hasta escrito, con la segunda réplica incluida, de Presidencia, para que así no se saltara ningún guión, para que dijera, efectivamente, lo que tenían que decir cada uno de los consellers, con las mismas consignas, con las mismas comparaciones, con los mismos pasos.

Pues puede ir usted ahora mismo a Presidencia y decirle al presidente: «Presidente, esté contento porque he cumplido.
No he pisado ningún charco, he hecho, efectivamente, la tarea que me habían encomendado.
No he hablado de nada problemático.
No he mencionado la Ciudad de las Lenguas, ni esa Fundación de Artes Contemporáneas que está por ahí, que nadie sabe a qué se dedica.
Ni he hablado de tu cuñada, ni tampoco de los problemas de la Sindicatura de Cuentas, ni he hablado de
los viajes en
Concorde, ni de los coches de lujo, ni de los gastos diversos que no se pueden
justificar.
No te preocupes, presidente, que la trinchera ya está hecha.
» Pues puede ir usted, señora consellera, y que la feliciten por ello, pero, desde luego, hoy me parece, como le digo,
que ha perdido el respeto ante los valencianos.

Eso sí, como me ha dado la oportunidad, en esas aras a la transparencia, que puedo
preguntar, voy a ver si mis preguntas ya le gustan.
Esta es la relación de empresas de las que yo le he solicitado por escrito información de si su conselleria ha contratado alguna cuestión, la conselleria o alguna de las fundaciones.
Tiene ya todas las preguntas registradas en
registro.
Supongo y espero que las contestarán.

Segunda cuestión.
Voy a solicitarle, como otras veces, aunque nunca ha sido aceptado, pero esta
vez espero que sí, la comparecencia de los responsables de cada una de las fundaciones, para que
podamos tener un tête-à-tête y un encuentro y puedan utilizar estos micrófonos de las salas de comisiones, que para eso se les paga con cargo y dinero público y para eso ustedes los contratan a dedo, entre otras cuestiones.

Y les voy a solicitar, como tantas otras veces, una vez más, los organigramas con los salarios y relaciones laborales contractuales de
cada una de las personas que trabajan en las fundaciones, porque así ustedes lo ponen encima de la mesa y no hay ninguna dudad, ¿verdad, señora consellera?
Vamos a empezar el ejercicio de honestidad y de transparencia.

Muchas gracias y que el presidente Camps la felicite, porque yo hoy no puedo
hacerlo.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Noguera.

Per a finalitzar ja la compareixença i per temps de cinc minuts, té la paraula la honorable senyora consellera.

La senyora consellera de Cultura i Esport:

Muchas gracias de nuevo, presidente.
(Veus)

Mire, señora Noguera, la gestión del presidente Camps es buena, eficaz y honesta, se lo aseguro, se lo aseguro.
Y no está escondido el presidente en ningún extraño ni venimos aquí a taparle nada.
El presidente está trabajando todos los días a pie de calle y al lado de todos los ciudadanos, como debe ser un buen
presidente de una comunidad.

Y yo no tengo ningún charco que pisar, se lo aseguro, ninguno.
Usted es la que quiere sembrar esas
dudas y querer que me meta en charco, pero es que no hay ningún charco donde pisar.
Usted ve donde no hay.

Yo durante esta comparecencia he intentado que quedaran las cosas claras, con
dos ideas fundamentales: por una parte, mostrar un amplio cuadro de la gestión que está llevando a cabo la Conselleria de Cultura y Deporte, tal y como se solicitaba
aquí a la Mesa de las Cortes: «donar compte de les activitats realitzades en l’àmbit d’esta conselleria».
(Veus) O, ¿es que lo sé malinterpretar también?
Yo creo que no.
Vengo a lo que pone aquí.
Y que tiene como elemento central la altísima cifra de visitantes que están pudiendo disfrutar de nuestros espectáculos teatrales, operísticos, musicales, de nuestras exposiciones, de nuestras actividades literarias
o de nuestros eventos deportivos y culturales.
Cifras que también reflejan la gran cantidad de ayuntamientos que encuentran la mano tendida de
La Generalitat para construir nuevas infraestructuras deportivas, auditorios,
bibliotecas, centros culturales.
.
.
Municipios que ven cómo su patrimonio histórico se actualiza, se pone en valor, gracias al apoyo de esta
conselleria.

Para contarles todo esto he solicitado esta comparecencia, y también, lógicamente, para reiterar que nuestra gestión, la del Partido Popular, es la más transparente y fiscalizada desde que se creó la Generalitat valenciana, que no le quepa ni la menor duda.

Reitero que toda nuestra gestión está controlada por organismos oficiales, como la Sindicatura de Cuentas, que no ha
reflejado ningún tipo de irregularidad desde que el Partido Popular llegó al gobierno autonómico en 1995.

Les hemos ofrecido información totalmente actualizada para que vean que vamos de cara, que no tenemos nada
que ocultar, que trabajamos para los ciudadanos, para todos los habitantes de
la Comunidad Valenciana, que reiteradamente nos muestran su confianza para que
continuemos ofreciendo lo mejor de cada uno de nuestros departamentos.
A las
preguntas que ustedes me hacen, yo les remito sobre todas estas empresas a las
que ustedes han hecho referencia.
.
.
les tengo que decir que remito a la
contestación que ayer dio el vicepresidente segundo, que va a contestar a todas estas
preguntas.

Hoy hemos venido a hablar de lo que a los ciudadanos les importa en cuanto a
materia de cultura y deporte y no a montar ningún circo.
Miren, a los ciudadanos no les gustan estas batallas.
Los ciudadanos
quieren que los políticos estén trabajando todos los santos días, y para eso nos votan.
Y por eso estamos aquí, el gobierno del Partido Popular, trabajando en aquello que nos han pedido los
ciudadanos.
Y ustedes deben de hacer también una oposición limpia, transparente y honesta, y a no venir a meter cizaña, porque a los ciudadanos eso, les aseguro, que no les gusta.

Y, en fin, me remito a los informes de la Sindicatura de Cuentas y también, si quieren, al registro de fundaciones.
Saben que allí pueden ver todo aquello que quieran.
Y las preguntas que ustedes hagan, como
siempre, se les contestará.

Y, antes de finalizar, querría agradecer la presencia en esta comisión, a la que he venido, repito, a petición propia, a explicar cuál está siendo nuestro trabajo y su resultado, agradezco todas las intervenciones de
los grupos políticos, tanto las que concurren con nuestro criterio como aquellas que desde la
discrepancia exponen sus argumentos con serenidad, aunque no tengamos la misma
visión de las cosas.

Pero también les digo que seguiré sin aceptar la forma de actuar de aquellos que utilizan las intervenciones como
una moral política a ras de suelo.
Continuaremos hablando siempre de cultura y de deporte y de
gestión.
Ante una mentira, una programación; ante una insidia, una inversión; ante una acusación demagógica, un balance.
No vamos a caer en el juego de la provocación, porque ese es el juego, señores, que muchos están ensayando también durante años y años en la oposición.
Nosotros, mientras tanto, seguiremos gobernando y gestionando al servicio de
la cultura y el deporte de todos los ciudadanos.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera, per la seua presència i per la seua informació.

Senyories, la comissió se suspén, que continuarà a partir de la una, concretament quan acabe la Junta de Portaveus, amb la
compareixença prevista del conseller de Sanitat.

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 28 minuts)

(Es reprén la reunió a les 13 hores i 10 minuts)

Compareixences sol·licitades, a petició pròpia, per tots els membres del Consell per a donar compte de les activitats
realitzades, respectivament, en l’àmbit de les seues conselleries.
Compareixença del conseller de Sanitat, senyor Manuel Cervera Taulet

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
és nou en esta comissió, és la primera volta que.
.
.
, encara que ha comparegut moltes voltes tant en ple
com en comissió, és la primera ocasió en què compareix en la comissió que coordina les institucions de La Generalitat.
Per a mosatros és un plaer i una satisfacció tindre’l ací.
Pensem i estem convençuts que la seua informació serà molt il·lustrativa per a les senyories, perquè puguen, en segon torn, formular preguntes o fer observacions.

Per tant, benvingut, esta es sa casa, senca’s a gust, i pot començar quan vullga.

Té la paraula, senyor conseller.

El senyor conseller de Sanitat:

Molt bé, moltes gràcies, president.

Senyors i senyores diputats.

Señorías, comparezco hoy, ante esta cámara, a petición propia, para dar cuenta de la gestión que ha venido realizando el Consell en el ámbito de la sanidad pública durante la presente legislatura.
Dicha gestión ha estado marcada en todo momento por una serie de principios que considero básicos en la vida pública de un país.
Transparencia y liderazgo son algunos de esos principios en los que siempre
he creído y que, en mi opinión, definen a la perfección la acción de todo gobierno presidido por don Francisco Camps.

Esos principios, que han marcado el devenir político del actual gobierno y de otros que lo han precedido, han permitido las últimas legislaturas ganar en las urnas la confianza de la ciudadanía.
(Veus) Si hoy, en la relación entre la administración pública y el ciudadano es de mayor confianza, es debido, en gran medida, a que la
sociedad valenciana ha visto tras las decisiones políticas del Consell un inequívoco trasfondo de responsabilidad política de interés público y de comportamiento ético.

Toda mi vida he procurado actuar con trasparencia en mi quehacer diario, y esa
filosofía de trabajo he procurado imprimirla también a la organización que yo dirijo.
Siempre he considerado fundamental la labor de gobierno en la
gestión del presupuesto que le corresponde ejecutar.
En este sentido, debo recordar
que la Conselleria de Sanitat gestiona el 40% del presupuesto total de La
Generalitat, es decir, 5.
660 millones de euros, siendo la comunidad autónoma que más esfuerzo realiza en materia presupuestaria de sanidad, y que un 58,2% de la
contratación se ha promovido desde la institución que yo dirijo.

Desde esta perspectiva, siempre he respetado la labor de la oposición en su ejercicio diario de control de la acción de gobierno a través de la actividad parlamentaria.
Dicha actividad de control, que creo no debe
confundirse con la de auditoría, (veus) es la que define el papel básico de la oposición, de ahí mi total respeto por ella.
Desde que asumí mi responsabilidad como conseller, siempre he estado dispuesto a informar, como no puede ser de otra forma, a
esta cámara de la actividad desarrollada por la conselleria que yo, dirijo.
Las 1.
573 preguntas escritas tramitadas, 8 comparecencias, 6
interpelaciones, 20 preguntas orales ante este pleno y 18 ante la Comissió de Sanitat, las 37 proposiciones no de ley o las 13 solicitudes de documentación, dejan traslucir nuestra voluntad de realizar una gestión trasparente.

Esa voluntad también puede entreverse a través de las 159 iniciativas promovidas en esa cámara y que se han centrado en aspectos como la contratación administrativa, concertación o externalización de servicios.
Esos contratos, señorías, han sido fiscalizados a nivel interno o externo por organismos como la
intervención general de La Generalitat o la Sindicatura de Cuentas, que han avalado con sus
análisis la labor que ha realizado la Conselleria de Sanitat en esta materia.

Señoras y señores diputados, los responsables de la sanidad valenciana tenemos planteado uno
de los mayores retos que puede asumir un servidor público en este país, es el reto de responder y solucionar todas las demandas que una sociedad dinámica, moderna y cambiante como la nuestra plantea cada día.
Entre otros factores cambiantes, se encuentra el aumento progresivo de la
población.
Nuestra comunidad se sitúa como la cuarta que más ha visto crecer su población en término relativos en la última década, por detrás de Baleares, Murcia y Canarias.
Mientras que la media de crecimiento del 1999
al 2008 se sitúa en un 14,8, como en
(inintel·ligible) .
.
.
comunidades antes mencionadas, crecimos por encima del 21%, incrementos que,
por desgracia, no ha tenido presente el estado todavía en su reparto anual de la financiación sanitaria.

Les recuerdo que en el actual modelo de financiación se tomó como referencia para el reparto financiero por comunidades la población de 1999, que se situó en 4.
066.
000 habitantes.
Hoy, el INE cifra esa población en 5.
029.
601 habitantes, es decir, un millón más, población que no está contemplada en el reparto de financiación y que supone un déficit de 1.
150 millones a aproximadamente el 2009, déficit que en años anteriores ha supuesto cifras similares.

Este desfase entre población protegida que financia el estado a través de los presupuestos generales y población realmente asistida en nuestra red asistencial, y que ha sido confirmada por
expertos del grupo de trabajo de gasto sanitario del Consejo de Política Fiscal y Financiera, está condicionando gravemente la sostenibilidad del sistema sanitario público valenciano y, mientras tanto, el gobierno de Rodríguez Zapatero sigue sin dar señales sobre el nuevo modelo de financiación autonómica.
Este es el auténtico reto con el que cada día nos enfrentamos los responsables sanitarios de este país: ni más ni menos que buscar el necesario equilibrio entre modernización y sostenibilidad financiera, y este también es el reto que asumió el presidente Camps hace aproximadamente seis años.

El Consell nunca ha cejado en su apuesta por una sanidad de calidad, por una
sanidad innovadora y cercana al ciudadano, y lo ha hecho desde la conciencia de
que nuestros recursos financieros eran limitados y que, por tanto, su
desarrollo ha implicado un enorme esfuerzo para las arcas públicas valencianas.
Hoy, sin embargo, me orgullece afirmar ante sus señorías que los frutos de su esfuerzo colectivo son cada días más palpables.
Es cierto que quedan muchos objetivos por alcanzar, pero creo que
nadie a estas alturas puede dudar que el trabajo realizado de cara a sentar las
bases de un sistema sanitario moderno y de futuro es tangible y muy positivo.

Para demostrárselo a sus señorías, en los próximos minutos me propongo exponerles el grado de cumplimiento de todos los
objetivos que programó el Consell en materia sanitaria en el arranque de esta legislatura.
Comenzaré este repaso enumerando las actuaciones en materia de infraestructuras que la conselleria ha llevado en los últimos dieciocho meses.

Como bien saben sus señorías, en marzo del 2005 pusimos en marcha el programa de mejora de
infraestructuras «Construyendo salud», jamás promovido antes por un gobierno de La Generalitat.
Bajo la denominación de «Construyendo salud» (inintel·ligible) .
.
.
ha planificado hasta el mes de marzo de 2009 un total de 336 actuaciones que
benefician directamente a 211 municipios valencianos, e indirectamente a toda
la comunidad.
Estas actuaciones, traducidas a términos presupuestarios, equivalen a 1.
410 millones de euros.
Este enorme
esfuerzo presupuestario nos ha permitido poner en funcionamiento la anterior
legislatura el hospital de clónicos Padre Jofré y el del Torrevieja, 18 y 51 millones de euros, respectivamente.

Por lo que respecta a la presente legislatura, la inversión programada ha permitido poner en funcionamiento el Hospital Complementario
Alto Palancia de Segorbe y el Hospital de La Marina Alta de Denia, 200.
000 y 57
millones de euros.
Además, en pocas semanas entrará también en funcionamiento el nuevo hospital de agudos de Manises de 55 millones de
euros.
Además, señorías, hoy tenemos en proceso de ejecución otros cinco centros hospitalarios, además del de Manises, citado anteriormente, se hayan muy avanzadas las obras del
hospital de Elche-Crevillente, La Safor-Gandía, Llíria y la nueva Fe, todos ellos terminados entre 2010 y 2011.
De este último centro, sin duda el más emblemático de todo el programa de infraestructuras, debo anunciar que ya se ha
alcanzado el 68% de ejecución, lo que supone que se han ejecutado más de 146 millones de los 216 millones que estaban previstos.
De seguir cumpliéndose los plazos, está previsto que para finales del 2009 esté la ejecución al 90%.

El nuevo centro va a contar con 1.
000 camas de hospitalización en habitaciones individuales, 35 quirófanos, 114 puntos de urgencias y 104 equipos de alta tecnología.
Todos los días se atenderá en ese hospital a más de cuatro mil valencianos.

Por tanto, señoras y señores diputados, hablamos de que al final de la presente legislatura estarán funcionando 7 nuevos centros hospitalarios: Segorbe, Denia, Manises, la Safor,
Elx-Crevillent, Llíria y La Fe.
Es la mayor apuesta hospitalaria nunca hecha en la historia de la
sanidad valenciana.

En verano de 2009 se habrá iniciado la licitación del concurso de redacción del proyecto del hospital de Ontinyent, 25 millones de euros, y estará en licitación para adjudicar la concesión de Torrente y de Benidorm, 50 y 30 millones de euros, respectivamente.
Y por
lo que respecta al nuevo hospital de Vall d’Uxó, 20 millones de euros, a final de año estará en licitación la redacción del proyecto.

Por otro lado, este verano estará operativo tras su reconversión como hospital de atención de pacientes crónicos y de larga estancia, el hospital de Denia, y, al final de la legislatura,
el antiguo hospital militar de Mislata.

Por lo que respecta a las ampliaciones de los hospitales, he de indicar que
durante el mes de mayo de 2008 pusimos en marcha el nuevo edificio de salud
mental, oncología y docencia del hospital de Elx, así como la primera fase de la ampliación del Hospital de La Plana de Vila-real.
Tenemos en marcha el bloque quirúrgico del hospital de Alcoy, la ampliación de crónicos de La Magdalena, las obras del (inintel·ligible) .
.
.
hospital de día de Sagunto y la ampliación y reforma de la farmacia y las urgencias del Doctor Peset.

Este mismo año 2009, está prevista la culminación de la segunda fase de ampliación de La Plana y las ampliaciones de Vinaroz, Magdalena, Elda, San Vicente del
Raspeig, La Vila y la unidad integral ambulatoria especializada del Hospital
General de Elx, que albergará tres nuevos hospitales de día.
Con todas estas infraestructuras en marcha, el número de camas públicas en la red sanitaria se situará en las 12.
890 camas.

En este punto de mi intervención, quiero recordar a sus señorías que en mi primera comparecencia ante esta cámara anuncié el compromiso de crear nuevos centros sanitarios integrados que dieran
cobertura de especialistas a todos los municipios de más de veinte mil habitantes.
El objetivo último era consensuar e integrar la atención especializada y primaria en esas poblaciones.
En esta importante faceta de
atención ambulatoria, quiero destacar que en el mes de junio de 2007, de los 58
municipios de más de veinte mil habitantes, 27 ya tenían especialista; hoy son 37, diez más los municipios que los tienen.
Además, estamos actuando en infraestructuras en 8 municipios más.

Destacar en 2008 la puesta en funcionamiento el centro complementario de
especialidades de Catarroja y el inicio de las obras del CSI de Benicarló y Burriana.
Hace quince días pusimos en marcha el CSI del Grao de Castellón.
También hemos previsto la remodelación de las antiguas consultas del Hospital de La Pedrera de Denia para su
reconversión en CSI, la de Almassora y el centro de salud de Oliva para convertirlo en
centro sanitario integrado.

Junto a estas reconversiones integrales, la conselleria ha orientado también sus esfuerzos a introducir consultas en (inintel·ligible) .
.
.
especialidades en Onda, Vall d’Uxó, Alboraya, Campello, Mutxamel, Alicante-Santísima Faz, Monóvar, Novelda y Santa Pola.
Cuando acabe la legislatura, todos los municipios de
más de veinte mil habitantes albergarán especialistas, medida que afectará directamente a más de tres millones de ciudadanos de la Comunidad Valenciana.

Ciñéndome ahora a la no menos importante vertiente de atención primaria, quiero destacar las construcciones previstas en «Construyendo salud», que ya son 226.
Eso supone que más de 189 municipios van a ver mejorar sus infraestructuras en centro de salud.
Desde el 2007, la actividad en esta materia ha sido muy intensa.
Hoy hemos
puesto ya en marcha 16 nuevos centros, San Isidro, Monte Vedat, Albalat dels
Sorells, Paterna-La Cañada, Valencia-Malvarrosa, Caudete-Las Fuentes, Cullera-El Raval, Llanera de
Ranes, Alborache, Real de Gandía, Torres-Torres, Simat de Valldigna, Granja de Rocamora, Murla, Alfafar, Barri
d’Orba i Orihuela-Ravaloche.

También se han culminado 9 obras de ampliación y, asimismo, se ha iniciado la construcción de nuevos centros de atención primaria, concretamente, Puerto de Sagunto II, Almenara, Alcàsser, Benicalap (inintel·ligible) .
.
.
, Valencia-Orriols, València-Nou Moles, Sax, Font de la Figuera y Vallada.

Por lo que respecta a previsiones de futuro, ya este mismo mes de marzo tenemos
previsto poner en marcha este mismo (inintel·ligible) .
.
.
7 nuevas infraestructuras: Figueroles, Xeresa, Cinctorres, Altea, La Cala
de La Vila, así como los centros de salud de Vilafranca del Cid y Castellón-Fernando el Católico.
(Veus) A medida que avance 2009, pondremos en marcha 10 nuevos centros de salud:
Villarreal III, Almenara, Vall d’Alba, Puerto de Sagunto II, Camporrobles, Jalón, Alicante-Campoamor, Elche-Altet, Ludiente y Torre Endoménech.

Asimismo, terminaremos otras cinco ampliaciones y reformas e iniciaremos las
obras en otros cuatro centros de atención primaria: Paterna-Campamento, Alicante-Benalúa, Rojales y Pilar de la Horadada.
Acometeremos también otras ampliaciones y abordaremos de manera inmediata la redacción del proyecto de construcción de ocho nuevos centros de salud.
En concreto, Vinaroz II, Peñíscola, Castellón-Hermanos Vilafaña, Benimaclet II, Benicalap Sur II, Orihuela, Alicante-Garbinet y Benidorm-Els
Tolls.

Al final de la presente legislatura, quiero anunciar que habremos puesto en
funcionamiento 28 nuevos centros de salud y 14 ampliaciones, convirtiéndose así en la mayor apuesta por acercar la atención primaria al ciudadanos que ha realizado nunca un gobierno autonómico.

Señoras y señores, en recursos humanos, por lo que respecta al personal sanitario, la política de la conselleria va a seguir centrada en sus inquietudes y necesidades.
En este sentido, debo
indicar que vamos seguir invirtiendo nuestros esfuerzos en la mejora de sus
condiciones de trabajo, en la disminución de la interinidad, en la actualización de los procesos de selección y provisión de puestos de trabajo, estableciendo nuevos acuerdos retributivos y
complementando con carrera y desarrollo profesional.

La primera de las facetas en las que hemos volcado nuestro esfuerzo ha sido
mejorar la estabilidad laboral.
Señorías, desde junio de 2007 y hasta la fecha hemos (inintel·ligible) .
.
.
3.
000 acúmulo de tareas, y este año se culminarán 1.
500 más.
Total, 4.
500 dotadas presupuestariamente que van a contribuir a reducir
notablemente la temporalidad de nuestra sanidad.

Por otro lado, como medida de fidelización laboral, hemos impulsado dos ofertas de empleo, 2005-2007, que suponen un
total de 5.
515 plazas.
Esta última OPE sitúa a la comunidad como la que mayor oferta pública de empleo ha destinado para la consolidación de puestos de trabajo en todo el territorio nacional.
Debo señalar que estas dos ofertas tendrán su continuidad en 2009, siendo la única comunidad autónoma que respetará el compromiso de ofertar una oferta pública de empleo cada dos años.

Esta medida denota sentido de responsabilidad por parte del Consell y marca una
clara diferencia en cuanto a criterio político, si comparamos su actitud con la del Gobierno de España, que acaba de anunciar hace cuatro días una reducción del 45% de la oferta de empleo público del 2009 para todo el país.

Otra de las vertientes en que el Consell sigue centrando su interés es en las retribuciones del personal sanitario, un aspecto en el que hemos
incidido notablemente desde el 2004.
Sirva como ejemplo que las retribuciones
de todas las categorías profesionales han aumentado entre el 50 y el 70% entre el 2003 y el 2008.
Gracias a estas mejoras hoy podemos decir, por ejemplo, que los facultativos
especialistas que trabajan en nuestra red están entre los mejor retribuidos de España tanto por hora de guardia ordinaria, hora de festivo, carrera y productividad.
(Veus)

Por otra parte, me gustaría destacar la firma el pasado 13 de enero del pacto institucional para la
continuidad de los acuerdos suscritos con los profesionales de la sanidad.
Dicho pacto, firmado en presencia del president, encierra como objeto la mejora continua de las condiciones laborales y sociales
de los profesionales del sistema de salud, ha contado con el respaldo unánime de todos los sindicatos presentes en la mesa sectorial de sanidad y es un
ejemplo más de clima de diálogo y consenso que logramos con los agentes sociales.

Para finalizar este breve repaso por iniciativas políticas promovidas por el Consell en recursos humanos, quisiera tener otros cuatro
acuerdos suscritos en el 2008: el primero, conseguir un empleo público de calidad, estabilidad de empleo y reducción de la temporalidad; el segundo, de abril, nuevas remuneraciones aplicables
para determinadas actividades de extracción y trasplante de órganos; el tercero de mayo, un nuevo programa de autoconcertación para reducción de lista de espera quirúrgica en nuestro sistema sanitario, y, por último, el acuerdo para garantizar los trienios a los trabajadores interinos.

Es digna, además, la creación de ese observatorio sobre formación especializada que permitirá saber en cada momento las deficiencias en especialistas que hará falta en la comunidad y el resto del territorio.

Gracias a las cantidades que cada año presupuesta el Consell en materia de personal sanitario hemos podido aumentar
la plantilla hasta alcanzar un… 57.
000 profesionales frente a los 44.
000 que trabajaban en el 2003.

Permítame que a continuación centre mis comentarios en la labor desplegada en la asistencia sanitaria.
Y
empezando por la atención primaria, resaltar que seguimos trabajando en las líneas estratégicas de mejora en la atención primaria, trabajando con las sociedades científicas y los colegios profesionales.
En estas iniciativas cabría destacar medidas concretas de nueva importancia, como desburocratizar la
atención primaria, darle un papel a la enfermería que se merece en la atención sanitaria, y la autogestión en los centros de salud.
Para lograrlo estamos trabajando en los siguientes
frentes: en la desburocratización, los justificantes de asistencia por parte de admisión, la prescripción electrónica a medicamentos, la gestión de incapacidades y la cumplimentación de recetas por parte de asistencia especializada, son ejemplos que han
conseguido disminuir el tiempo a tareas burocráticas un 20%, que se destina a la asistencia puramente sanitaria y a los
pacientes.

Hemos reforzado el papel de la enfermería creando una consulta de enfermería a demanda, en la que la enfermera participa directa y activamente en la atención sanitaria de los pacientes.

Por último, otras medidas a destacar es la oferta de nuevas prestaciones en salud
bucodental, que permitirá la ampliación de la cobertura a niños de siete y ocho años en los que se les revisará anualmente, también tratar caries, obturaciones, así como malformaciones, traumatismos y endodoncias en caso de enfermedad.

Para finalizar este breve repaso a la atención primaria, me gustaría decir que además hemos cumplido con el incremento del 0,5% en presupuesto para la atención primaria, y ya son el 30% del programa de atención sanitaria de más de mil millones de euros.

Estas medidas, señorías, están ayudando a mejorar la imagen que percibe el ciudadano a la atención que se despensa en este tipo de centro.

Respecto a la atención especializada, tengo que hacer especial mención también al plan de garantía de no demora, que continua dando resultados satisfactorios.
En diciembre de
2006, la lista de espera de más noventa días es de 2.
039 pacientes, lo que suponen, con una demora media de 45 días, 23 días menos que la media nacional.
Asimismo, puedo decirles también que a día de hoy el registro central de lista espera a nivel quirúrgico ya es una realidad en todos hospitales, estando previsto que esté operativo a final del ejercicio de 2009 para consultas y exploraciones.
Así tendremos un conocimiento real de la lista de espera en todos los ámbitos.

Y, señorías, aprovechando las estadísticas que ya genera este registro, aprovecho para anunciar que a partir de… antes de que acabe el mes de marzo, cualquier ciudadano de esta comunidad podrá consultar los datos oficiales sobre la lista de espera, como lo hacen algunas
otras comunidades autónomas.
Con estas dos medidas damos un gran paso en nuestro empeño por seguir siendo una de las comunidades autónomas que más eficientemente gestiona la lista de espera y, además, damos un ejemplo de transparencia en la asistencia sanitaria todos los días.

Seguimos trabajando en el plan de choque, y seguimos trabajando en la actividad
hospitalaria.
(Veus) Todas estas medidas tienen un reflejo en la actividad quirúrgica que durante el último año ha aumentado un 9,4%, pasando de 309.
000 a 338.
000 intervenciones.
También seguimos trabajando en otras medidas de gestión como las alternativas a la hospitalización convencional.
En este sentido, hemos puesto en marcha la UHD de Vinaroz y
hemos ampliado la de Elda y pronto la de La Vila.
Cuando culmine la homologación de las UHD de Torrevieja y Alcira, habremos alcanzado el cien por cien de
departamentos con UHD.

Respecto a la cirugía mayor sin ingreso, decir que hemos pasado del 46,61% a más del 49%.
Somos la segunda comunidad autónoma que más ha aumentado su actividad de cirugía sin ingreso, siendo la comunidad autónoma que más índice de (inintel·ligible) .
.
.
.
con lo que esto supone de optimización de costes y mejora de la calidad de asistencia.
Porque el ciudadano quiere que
lo operen y pasar el postoperatorio en casa.
(Remors)

Todos estos recursos suponen alrededor de 2.
080 camas funcionales no
hospitalarias en la Comunidad Valenciana.
Somos líderes reconocidos en hospitalización domiciliaria, y podemos decir que en la Comunidad Valenciana la UHD es el
primer hospital.
La estancia media, como ya demostró Robert Fetter, de la Universidad de Yale, al construir el sistema GRD, es el
mejor indicador de costes hospitalarios.
Para un mismo proceso, menor estancia
media es sinónimo de menor coste y, por tanto, mayor eficiencia, con el valor añadido de menor riesgo para el paciente y mayor calidad y confort.
Esto forma
parte del abecé en la gestión sanitaria.

Según la estadística de la morbilidad hospitalaria del BLZ 8499, presentado el 2009, la
estancia media de la Comunidad Valenciana es de 5,9 días, la más baja de España.
Señoras y señores diputados, esta cifra es la que mejor refleja el grado de eficiencia
alcanzado por nuestra red hospitalaria.

Por otra parte, estamos haciendo también un especial hincapié en la mejora de la eficiencia y calidad de los servicios clínicos.
En este aspecto me gustaría hacer referencia al plan de mejora de urgencias hospitalarias que afecta ya a
ocho hospitales.
Hemos implantado además en todos ellos el triage Manchester que permite rápidamente diagnosticar qué enfermo es grave y qué enfermo no es grave.

También estamos trabajando en el código Ictus y, también, no menos significativa es la actividad trasplantadora.
En este sentido, La Fe
sigue ocupando un lugar preeminente tras la realización, en mayo de 2008, del primer trasplante celular hepático de hoy.
(Remors) La Fe es el único hospital en España acreditado para cualquier tipo de trasplante de tejido y órgano, y está a la cabeza de hospitales españoles en trasplantes de hígado y corazón.
También quiero destacar la labor desplegada por el Hospital General de Alicante como
haber superado 1.
000 trasplantes de riñón y ser el primer hospital público en trasplante de córnea.
Y recuerdo que somos la cuarta comunidad autónoma en número de donantes de órganos.

Respecto a salud mental, señorías, durante el segundo semestre del 2007 y todo el año 2008 hemos trabajado intensamente los criterios de estrategia nacional de
salud mental que trabajan todas las comunidades autónomas.
Hemos creado cuatro nuevas unidades de salud mental.
Hemos creado dos
nuevos hospitales de día.
Estamos trabajando intensamente en el proceso de integración del personal adscrito a las diputaciones provinciales y que trabajan en el ámbito de la salud mental.
Por lo que respecta a Valencia, en 2008, 245
profesionales pasan a depender orgánica y funcionalmente a la Conselleria de Sanitat, y en el 2007 se puso un
proceso similar en la Diputación Provincial de Alicante.

Señorías, tenemos previsto continuar con el proceso de incorporación de la atención de salud mental a la cartera de servicios de la UHD, y ya lo hemos cumplido en
La Fe, General de Castellón, Sagunto, Clínico y San Juan, y lo abordaremos próximamente en tres nuevos centros.

En cuanto a las unidades de hospitalización psiquiátrica, está prevista la (inintel·ligible) … de nuevas camas destinadas a pacientes con problemas psiquiátricos en Vall d’Uixó, el Arnau, Torrent i Elda.
En el antiguo Hospital Militar de Mislata se va a
habilitar una unidad de hospitalización de media estancia y hospital de día, y hemos impulsado además la Fundación de Salud Mental en la Comunidad Valenciana, que ya está recogida en los presupuestos de 2009.
Y, próximamente,  presentaremos el protocolo de actuación para ingreso involuntario en unidades de psiquiatría y el documento de coordinación entre bienestar social y Conselleria de Sanitat.

Por último, quisiera detenerme en el tema de las camas destinadas a la atención de este tipo de paciente.
En este sentido tenemos previsto que al final de la
presente legislatura estén operativas un total de 447 camas de hospitalización psiquiátrica.
Cuando termine esta legislatura, la red sanitaria contará con 145 camas de hospitalización psiquiátrica nuevas, siete nuevas unidades de salud mental, una unidad de salud mental
infantil y adolescente, dos UCA y ampliaremos en tres UHD las destinadas a
enfermos mentales.
Además, asimismo implantaremos un programa de formación exclusiva para profesionales de salud mental en la EVES.

Señoras y señores diputados, en materia de conciertos quiero destacar el mantenimiento de los
conciertos suscritos en materia de oncología por el IVO, así como con el resto de centros.
También tenemos previsto mantener el plan de choque en los mismos términos para disminuir la lista de espera quirúrgica.
De él puedo decir que en los dos últimos años casi 60.
000 ciudadanos que estaban esperando ser intervenidos se han acogido
a este programa.
(Veus)

En otro orden de cosas, se ha prestado una especial atención a la asistencia de la población infantil.
En este sentido, tres nuevos programas han visto la luz: televigilancia de niños ventilodependientes, asistencia psicológica y terapia de intervención temprana para niños en el marco autista y asistencia mediante terapia de rehabilitación para niños con parálisis cerebral.

Hoy en día y a tenor del gasto que realizamos en materia de conciertos y que se sitúan en torno al 4,8% del presupuesto, nos situamos muy por detrás de Cataluña, que dedica un 48,3% de su presupuesto a la concertación, y a la par de otras comunidades autónomas.
Aunque en comunidades autónomas como Andalucía, Castilla-La Mancha y Aragón su horquilla de concertación se sitúa por encima de la nuestra.

También en materia de conciertos merece especial atención la mejora en parques de vehículos de atención a urgencias y emergencias, siendo hoy una de las comunidades autónomas con mejor tasa por habitante y con una de las redes más extensa.
Hoy puedo destacar después del importante incremento en vehículos sanitarios de urgencia que todos los municipios de nuestra comunidad
disponen ya del servicio de transporte sanitario urgente.
Además, a estos recursos terrestres se van a añadir otros de tipo aéreo.
Recordar el helicóptero medicalizado que se ha puesto en marcha en la provincia de Castellón y los dos próximos en Alicante y Valencia antes de que acabe la legislatura.

Por último y para cerrar mi análisis de mejoras introducidas en el ámbito de asistencia, hablaré de la alta tecnología.
Señorías, mediante un concurso público centralizado se han contratado por un montante de 6,4 millones de euros
tres TAC de 64 cortes, dos TAC de 16, una sala de hemodinámica, una gammacámara, cinco telemandos, cuatro salas digitales, cinco ecógrafos Doppler, doce ecocardiógrafos y tres mamógrafos.
Además está previsto cuatro nuevos TAC, dos angiógrafos y una hemodinámica.

En la actualidad, la tasa de TAC y resonancia por 100.
000 habitantes nos sitúa los cuartos a nivel nacional.
En otro orden de cosas también quiero reseñar el nuevo concurso de resonancias.
De él puedo afirmar que va a contribuir a una reducción sustancial de nuestra facturación anual, pues estimamos que se situará en torno al 10%, sin que ello venga derivado de una disminución del número de exploraciones.
El principal valor añadido al nuevo contrato, trabajado directamente con la Sociedad Valenciana de
Radiología, estriba, por un lado, el mayor control de catálogo de prestaciones y, por otro lado, el hecho de que el precio de la
resonancia realizada dentro de uno de nuestros hospitales se va a situar en
torno a 125 euros, lo que nos coloca como una de las cuatro comunidades autónomas con menor precio en este tipo de técnica exploratoria.

Señorías, los sistemas de información ya no son consideramos un mero elemento auxiliar de asistencia y gestión sanitaria, sino un componente que afecta al núcleo de actividad, sin el cual no se puede concebir una asistencia sanitaria de
calidad, segura y eficiente.
En tiempos de crisis el papel de los sistemas de
información como elementos de mejorar la eficiencia es crucial, y así lo reconocen las grandes organizaciones que aumentan su inversión en sistema de información, porque así se permite conocer lo que pasa, poderlo medir y mejorar.

La Conselleria de Sanitat está dedicando un esfuerzo muy importante para implantar y consolidar el uso de las
TIC.
Esa es la estrategia bien definida que se apoya en la planificación y coordinación de todos los proyectos a través del área de informática.
Así, durante el 2007 al 2009, hemos invertido más 120 millones de euros en proyectos de esta índole, y para ello hemos contratado a 86 empresas del sector informático.

Pues bien, fruto de este esfuerzo la Conselleria de Sanitat tiene un liderazgo
reconocido en el ámbito nacional en lo que se refiere a implantación de sistemas de información.
Y este reconocimiento puede contrastarse con hechos demostrables.
Premio
nacional de informática al 2004 en la categoría de entidad pública, concedido por la Sociedad Española de Informática de la Salud –SEIS–.
Primera comunidad en disposición de iniciar el pilotaje del proyecto de historia clínica digital del sistema nacional de salud.
Prueba de ello es que el 25 de
febrero pasado el ministro de Sanidad y Consumo anunció el inicio de un proyecto por el que las comunidades autónomas de Valencia y Baleares, las dos que cuentan con un sistema basado en
(inintel·ligible) … y desarrollado, van a intercambiar propiedades del sistema valenciano de salud
datos clínicos del paciente.
Sin olvidar  destacar que somos la tercera comunidad que ha implantado la receta electrónica.

Señorías, nuestra comunidad cuenta hoy en día según los técnicos de todas las comunidades autónomas con el mejor modelo de gestión de historia clínica electrónica de todo el sistema nacional.
Y señorías, el hospital La Fe, gracias a este alto grado de desarrollo tecnológico, se convertirá desde su inicio en un hospital sin papeles.

Otro aspecto básico de la política sanitaria es el referente a la salud pública, es decir, a políticas orientadas hacia la prevención de la enfermedad y promoción de la salud.
En el marco de la ley de salud pública, promulgada en 2005, pusimos en marcha el 25 de noviembre el Centro
Superior de Investigación en Salud Pública, cuyas líneas de trabajo conocen y lo convierten en referencia internacional.
Las
actividades del centro son, entre otras, vacunas, epidemiología molecular, Centro Nacional de Genómica Bacteriana, farmacoepidemiología, seguridad alimentaria, riesgos ambientales y biológicos.
Asimismo seguimos trabajando en la creación de la agencia valenciana de seguridad alimentaria.

En el campo de la inmunización hemos introducido en 2008 la vacuna contra el virus del papiloma humano como
todo el territorio nacional y estamos trabajando en el sistema valenciano de
información sobre riesgos ambientales, con el fin que nos permita parametrizar el impacto que provocan factores ambientales sobre nuestra salud.
Así como también estamos elaborando el borrador de la ley de promoción de la salud, única en nuestro país, que nos va a permitir elevar el nivel de salud de la población en cada departamento, a través de la promoción de la misma, tanto individual como colectivamente.

Señorías, vigilar la salud de la población valenciana son los principales cometidos de la salud pública.
En ese sentido, por la Conselleria de Sanitat se ha realizado un gran
esfuerzo con el desarrollo del sistema de vigilancia epidemiológica.
Somos la única administración sanitaria de Europa que a través de la red de vigilancia epidemiológica ha seguido diariamente… los laboratorios informen a los hospitales públicos y los hospitales a los laboratorios.
De esta forma, se entiende que sea
la que más brotes y situaciones de riesgo ha detectado como, por ejemplo, la hepatitis en
las tellinas y la salmonelosis en los pollos.

A nivel de planificación también quiero destacar a sus señorías que ninguna otra comunidad de este país tiene en marcha planes específicos para hacer frente a contingencias tan prevalentes como la osteoporosis, la
enfermedad cardiovascular o el cáncer.

En investigación, señorías, la conselleria en los dos últimos años ha invertido más de 57 millones dedicados al fomento de la investigación sanitaria y biomédica.
A esta cantidad habrá que añadir 23,5 millones en los que las fundaciones de investigación de los distintos hospitales han sido capaces de ingresar, que gestionan la
actividad investigadora en dichos hospitales y que han permitido promocionar la
investigación en este ámbito con una clara aplicabilidad sanitaria.

En el año 2009 sumaremos a toda esta actividad la fundación de investigación sanitaria y biomédica, recién constituida, y destinaremos 23,5 millones de euros para el centro de salud pública y para el Centro de Investigación Príncipe Felipe.

Señorías, en lo que llevamos de legislatura hemos dedicado un total de 81 millones de
euros con un incremento del 61% para investigación.
Gracias a ese esfuerzo somos una de las cuatro comunidades con más producción científica de nuestro país.
Todo este esfuerzo recibirá un nuevo empuje con el anteproyecto de ley de promoción y fomento de la investigación y los estudios para la salud, que ya ha iniciado su tramitación y que permitirá impulsar una investigación de calidad contrastada, orientada a la resolución de problemas en el ámbito sanitario y en beneficio de la salud y la calidad de vida de los
ciudadanos, y contribuirá a la generación de conocimiento y valor añadido en la actividad económica y bienestar.

Somos la primera comunidad que está desarrollando un modelo hospitalario universitario que permite la integración plena a los estudiantes de nuestras facultades de medicina.
Así conseguimos más plazas de formación de estudiantes y más plazas de formación de especialistas.

En la actualidad, el libro blanco que estamos trabajando impone reformas
sustanciales en los planes de estudio para que los hospitales estén preparados.
Abordar la formación universitaria de nuestros facultativos es un reto fundamental en un momento
como el actual, y por ello aumentaremos las plazas formativas en nuestra
facultad de medicina hasta duplicar las plazas en el 2012.

Podemos exigir al gobierno de la nación un mayor compromiso en este tema, ya que nosotros estamos haciendo nuestros
deberes.

Señorías, en materia de política farmacéutica uno de los proyectos más innovadores a nivel tecnológico que está desarrollando la Conselleria de Sanidad es la receta electrónica, que no solamente ahorrará 2 millones de euros en papel, sino que además va a permitir evitar stock en las casas, identificar a los pacientes, interpretar las prescripciones y
controlar lo que cada ciudadano de la Comunidad Valenciana consume.
En Castellón está implantado al cien por cien.
En Valencia ha empezado la implantación.
Y esperamos que en Alicante empiece en marzo para que así, a finales de 2009, esté implantada en todo el territorio de la Comunidad Valenciana.

La Conselleria de Sanidad mantiene hace años una firme política de control del gasto farmacéutico, buscando el equilibrio entre coste y eficacia.
Entre las medidas
adoptadas para mejorar ese control quiero destacar las más importantes: receta electrónica, guía interactiva para profesionales, incentivación al uso de genéricos e incentivación a los profesionales que gestionen el mejor medicamento al mejor precio.

(Inintel·ligible) … de estas medidas ya tenemos datos que reflejan el cambio de tendencia.
Hemos
cerrado el 2008 en el puesto 9 de menor incremento de gasto farmacéutico, cuando en el ejercicio estábamos en el puesto 16.
Hemos conseguido, por tanto, contener el gasto y
acercarnos así a la media nacional que se sitúa en el 6,87.

Y, señorías, aunque no es más que un dato aislado, con cifras del mes de enero, hemos sido la cuarta
comunidad con menor crecimiento en gasto farmacéutico, con un aumento del 1,4 con respecto al 2 de la media nacional.

En materia de drogadicción, queda recogido el Plan estratégico de drogopendencias y trastornos adictivos 2006-2010, cuya misión se centra en disminuir la vulnerabilidad de esta sociedad.

En el área de prevención se trabaja intensamente en el ámbito escolar, familiar, comunitario y laboral.
Con el objetivo de mejorar la
accesibilidad a la información sobre el uso y abuso de sustancias a los jóvenes, durante el 2008 hemos puesto en marcha los quioscos de salud para
prevenir los riesgos derivados del consumo en las zonas de ocio.
Hemos
aumentado las UCAS, y además hemos también las unidades de deshabituación residencial.

Por último, quiero destacar que en todos los departamentos de salud de la comunidad
se ha estudiado la necesidad de nuevos recursos, y como ejemplo es el nuevo de
centro de día de Alcira, cuya apertura es inmediata, y a lo largo del año también la de Ontinyent.

Señorías, en materia de política de atención al paciente nuestro deseo es que el plan Excelencia, heredero del Plan de
humanización de la asistencia sanitaria, se convierta también en otro revulsivo a nivel de gestión y planificación sanitaria.
Con esta intención vamos a seguir trabajando en la mejora de la accesibilidad del paciente a los
servicios.

Y respecto a eso, el programa «Sanidad 24 horas» recoge ya, a fecha de 24 de febrero de 2009, un total de 2.
278.
059 citadas por
Internet; también 14.
000 citas por «Portal vocal» y 71.
000 citas a través de «Punt salut».

Por otro lado, para hacer más presente la relevancia de la calidad asistencial, se está procediendo al rediseño de un plan corporativo de seguridad de la asistencia, que consiste en una
estrategia a medio plazo de unificación y evaluación de todo lo referente a seguridad clínica del paciente.

Señoras y señores diputados, para concluir, La Generalitat comparte con más de cinco millones de valencianos sus mismas preocupaciones: el paro, la
situación económica y de manera muy especial su salud.
Esta escala de inquietudes e intereses
tiene un reflejo inmediato en las encuestas de opinión donde se trasluce de forma inequívoca y reiterada su preocupación por la calidad de los servicios sanitarios.

La última de estas encuestas ha sido la del barómetro sanitario del CIS, de julio de 2008, donde ha quedado reflejado que la
Comunidad Valenciana está entre las diez comunidades que mejor valoran el funcionamiento de la sanidad.
De hecho, la puntúa con un 6,36 sobre 10, por encima de la media nacional.
Además, está entre las ocho comunidades autónomas que valoran mejor la sanidad pública frente a la privada, ya que el 58,7 de los valencianos prefiere utilizar
la sanidad pública a la privada ante una enfermedad grave, muy por encima de la media
nacional.
Esta preferencia, según el CIS, es aún mayor a la hora de elegir los servicios sanitarios públicos de atención primaria, que son preferidos por el 63,8 de los valencianos, frente a una
media nacional de 61,7.
Y lo más importante, según el CIS, entre las cuatro principales comunidades autónomas por población, somos la más valorada.

El Consell es consciente de este interés, de ahí que está realizando un enorme esfuerzo de inversión y de gestión con el fin de mejorar todos los servicios públicos, incluidos el sanitario.
El éxito de esta empresa colectiva depende de muchas personas que trabajan para La
Generalitat, entre ellas nos encontramos los políticos, los gestores y los funcionarios.

Para conseguir todos los objetivos pasados, presentes y futuros es fundamental
el diálogo con todos los grupos políticos representados en esta cámara.
Una prueba de ello es la aprobación de cuatro textos legales durante la presente legislatura.
Aprobación que ha obtenido el apoyo unánime en algunos casos y en otros una amplia mayoría.

Señorías, creo que esta comparecencia es un reflejo muy ajustado y realista al intenso
trabajo que ha realizado la Conselleria de Sanitat en este año y que, tras este año y ocho meses que ha transcurrido la legislatura, es cierto que aún resta mucho trabajo por hacer, pero permítanme que muestre mi satisfacción por el alto grado que hemos alcanzado en el cumplimiento de los objetivos
programáticos.
Todo ello basado en la transparencia y el rigor, los dos principios que
han inspirado y van a seguir inspirando el desarrollo de todo nuestro proyecto
político.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor conseller.

Per a fixar posició els grups parlamentaris, si hi ha alguna observació o formular alguna pregunta, és el torn de les intervencions.

En primer lloc, la diputada de l’Agrupació de Diputats No Adscrits, la senyora Albiol té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Senyor conseller, bé, si no fóra perquè ja duem diverses compareixences entre ahir i avui, presenciar el lamentable
espectacle que vostés estan donant ací, doncs bé, pensaria que vosté s’ha enganyat de carpeta i ha agafat el discurs que no tocava.
Però bé, està clar que no, que vosté ha vingut ací a fer com la resta i el que li han manat.
Ha convertit el que havia de ser un
exercici de transparència, de democràcia, en una burla als diputats i les diputades de l’oposició, però també en una burla a la ciutadania.

Vosté se suposa que havia de comparéixer ací, o almenys això va dir Camps, per tal de demostrar que la gestió del Consell és honesta.
Fer-ho com no han sigut capaços de fer-ho, com no han sigut capaços de demostrar que no hi ha contractacions irregulars o amb empreses implicades
en trames corruptes.
.
.
Només podem pensar que tenen alguna cosa a amagar.
Perquè si no jo no entenc per què no han vingut ací a fer el que havien dit que farien, i és a explicar i a donar papers i informació d‘amb qui contracta la conselleria, i com contracta, i per què contracta i amb quines empreses.

Vostés anuncien açò, però vénen ací i no ho fan.
Què és?
Perquè no poden fer-ho o perquè no hi ha transparència?
O perquè realment sí que s’han produït contractacions irregulars amb empreses implicades amb trames corruptes?
Si no, hagueren vingut ací i hagueren donat la informació que és per al que havien de vindre.

Però jo no vaig a participar en la perversió de la finalitat d’aquesta compareixença i vaig a preguntar pels contractes de la Conselleria de Sanitat, que és al que veníem, almenys nosaltres.

I vosté sap que des de l’any 2000, moment en què va aplegar el senyor Castellano a la Conselleria de Sanitat, s’han estat fent una sèrie de contractes que ens preocupen.
I a nosaltres ens preocupen perquè no sabem si es poden emmarcar dins de la política de transparència i honestedat que vostés diuen practicar.

Com li he dit abans a la consellera de Cultura, vosté és hereu també del que han fet anteriors consellers en la seua conselleria.
I vosté és el responsable de donar avui la informació sobre tota la història de la seua conselleria mentre ha governat el Partit Popular.

I volem saber el com i el per què dels contractes de la Conselleria de Sanitat amb l’empresa Construcciones Taroncher y Asociados, empresa de José Miguel Pérez Taroncher, que és, segons pareix, íntim amic del conseller Castellano, exconseller de Sanitat.

I per això li ho pregunte a vosté, perquè vosté ara mateix té la responsabilitat de donar llum sobre la Conselleria de Sanitat.

Es van fer contractes amb aquesta empresa durant el període 2000-2003 per un valor de 430.
000 euros, la construcció d’uns laboratoris en La Fe, les reformes també a La Fe, la construcció del Centre de Salut de Riba-roja?
En el 2005 es va fer la reforma del quiròfan de La Fe, millorar el centre de salut de Trinitat-València, de Manises, de Bunyol, entre d’altres, amb aquesta empresa?
Contractacions amb aquesta empresa de l’amic, pareix ser, de Castellano.

Ha dut vosté eixos contractes?
Va a explicar-nos alguna cosa d’estos contractes?
Explicarà com es van fer?
O vosté ha vingut ací a una altra cosa?
Jo creia que havia vingut a donar llum sobre aquests tipus de
contractacions que estan en sospita, que no sabem si han sigut transparents,
que no sabem si han sigut.
.
.

El senyor president:

Senyora Albiol, pregue concloga.

La senyora Albiol Guzmán:

.
.
.
honestes i que no sabem si s’han fet d’una manera legal.

I, la veritat, estic en este to perquè estic molt cansada d’aquesta presa de pèl.

El senyor president:

Moltes gràcies.

En representació del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Ahir per la vesprada ja vaig decidir passar de la indignació a la hilaritat perquè, efectivament, estar aguantat ací, a no ser que l’estratègia ara del govern Camps siga matar l’oposició d’avorriment, doncs estar aguantant el que estem aguantant des d’ahir ja té perendengues.

Aleshores, jo li vull preguntar.
Primer: vosté estava el 19 de febrer?
Perquè els mitjans de comunicació van dir que estaven tots els consellers quan el senyor Camps va dir que
compareixerien tots els consellers per a «en las comisiones de sus respectivas áreas, para informar de todas las adjudicaciones realizadas por sus departamentos
y despejar cualquier atisbo de duda sobre la legalidad de las mismas».

Vosté estava quan el president Camps va dir que «explicarán con tranquilidad, transparencia y sentido de la lealtad y la responsabilidad
todo aquello que pregunten los miembros de la oposición»?
 Estava vosté ahí el dia 19?

Si estava vosté allí el dia 19, per què el mateix dia 19 vosté firma la sol·licitud de compareixença davant d’esta comissió i posa que és per a parlar dels treballs realitzats en l’àmbit de la seua competència, que a més la prerrogativa que li dóna a vosté a parlar sense temps ja me dirà què vol que fem.
Vosté ve ací a parlar dels donants d’òrgans, de la salmonel·losi en els pollastres.
Ahir parlaven de la hibridació de la guatla japonesa en el torn del vicepresident segon.
Doncs jo no tinc
temps per a parlar de la salmonel·losi ni de la hibridació de la guatla, m’entén?
I a més ni ganes tinc tampoc.

Jo vull que vostés complisquen amb allò que es va comprometre el president Camps.
I és vindre ací a «despejar cualquier atisbo de duda sobre la legalidad de las adjudicaciones y
contrataciones» de les seues conselleries, que estan investigades ara mateix algunes d’elles per la trama que està investigant el jutge Garzón en l’Audiència Nacional.

Vosté és conscient que açò no és la Comissió de Sanitat?
Que estem en la Comissió de Coordinació perquè precisament si no hi haguera una sumari obert, unes diligències prèvies en l’Audiència Nacional no estaríem ací?

Vosté creu que jo he vingut ací a parlar de «La Fe sin papeles».
Però si l’única cosa  que hi ha sense papers és esta comissió i este govern que no mos dóna els papers que demanem!

Jo no he vingut ací a parlar de «La Fe, hospital sin papeles».
Jo el que vull és que me donen vostés els papers.
Ni tant sols vull que me compte vosté els contractes amb les empreses que ja tenen imputats que han sigut dirigents,
administradors, etcètera, i que estan alguns d’ells ja en presó preventiva.

Per tant, jo el que vull saber és si han contractat vostés amb algunes d’estes empreses que estan sent investigades i que alguns dels seus dirigents,
administradors, etcètera, ja estan imputats?
Vull saber això.
Però no només vull que vosté m’ho compte i la resta de consellers, perquè jo tinc una intel·ligència mitjana, suficient per a interpretar els papers que li he demanat.
Jo el
que vull és que vosté i la resta del govern valencià mos done a nosaltres la documentació que hem demanat i la informació que demanem, i que no ens contesten amb evasives, que no me parle vosté de la intervenció general, perquè ha seguit vosté perfectament el guió que estan seguint tots els consellers.
És el desavantatge de ser un grup xicotet, que u se menja moltes compareixences
i, per tant, sap el que diuen els altres.

Per tant, vosté seguix el guió perfectament.
Però jo li vaig a plantejar, mire vosté.
En el pressupost, en el global, hi ha 1.
627 milions d’euros que estan en les següents partides: despeses diverses, treballs realitzats per altres empreses,
assistències tècniques amb i sense objectius.
Val?

D’eixos 1.
600 euros, des del 2006 a 2009, nosaltres, el nostre grup, no ha
aconseguit saber on han anat a parar eixos diners.
I sabem que part d’eixos diners han anat a parar a empreses que estan ara mateixa sent investigades
en l’Audiència Nacional.

La seua conselleria des de l’any 2006 fins l’any 2009, en gastos diverses, ha crescut un 317%, un 317%, és la partida pitjorment fiscalitzable.
Això vol dir, per exemple, que una direcció general com la d’assistència sanitària té 162 milions d’euros en gastos diversos; gastos diversos que són després d’haver pagat arrendaments d’edificis, arrendaments de maquinària, arrendaments de mobiliari, arrendaments d’equips, edificis i altres construccions, maquinària, instal·lació, utillatge, mobiliari, béns, material d’oficina, subministres, comunicacions, primes d‘assegurances, tributs.
.
.
Tot això ja està pagat, i en gastos diversos vostés tenen del 2006 al 2009 només en la Direcció General d’Assistència Sanitària 162 milions d’euros, que amb això se pot fer molt.

I ahí estan els forats negres pels quals nosaltres preguntem.
I cada vegada que vostés no contesten, cada vegada que vostés no posen a la nostra disposició la documentació, i efectivament no som auditors, som molt més importants, som diputats, representants de la sobirania popular i tenim com a
funció el control del govern, i com a dret, no només com a funció, com a dret fonamental.
Article 23 de la Constitució.

Cada vegada que vostés no ens donen la documentació, cada vegada que vostés se burlen de nosaltres diguent que açò ja ho han dit a la Sindicatura de Comptes, quan vosté sap que, per exemple, els contractes menors només és un 2% el que pot vore la Sindicatura de Comptes o la intervenció, vostés estan burlant-se de la democràcia.

I, sincerament, sincerament, a mi em sembla que són vostés irresponsables, perquè, a més, el que estan és contribuint a eixe dubte i a eixa sospita cada vegada més gran, perquè cada vegada que vostés donen un no per resposta o un silenci per resposta, a mi i als ciutadans
valencians i valencianes ens entren més dubtes de la seua gestió.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyor Subías, en representació del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Gracias, señor presidente.

Mire, yo desde ayer que escuché otras comparecencias he decidido por salud personal no enfadarme también, por lo tanto, no me voy a enfadar.
Simplemente, usted ha cumplido con su guión, con el guión que le han dicho que tiene que cumplir.
Ha decidido comparecer para decir lo
que quiera y no a lo que se había comprometido el presidente Camps.
Y me daba la impresión que estábamos asistiendo a una comparecencia, la última comparecencia de la legislatura, como si fuera a haber elecciones dentro
de poco, ¿eh?
, aquí en la comunidad.
Esa impresión me daba.

Ha hecho usted un repaso de los objetivos, lo ha cumplido… Pero da la impresión de que para esto no estábamos hoy aquí, aunque usted, evidentemente, ha dicho lo que ha querido y tiene todo su
derecho.
Yo creía que les había entrado una crisis de transparencia.
Pero no… Mire, la transparencia y la información debía ser una norma lógicamente, y usted creo que lo ha dicho a lo largo de lo que ha comentado, una
norma de comportamiento.

Pero la realidad es que con su comparecencia, como con otras, estamos volviendo
a la falta de transparencia, a no facilitar datos, y da la impresión de que lo que estaban realizando se correspondía con un reconocimiento de sentido de la culpabilidad.
Pero no.
No.
Es difícil de explicar si no… ¿Por qué ahora se les ocurre hacer esta comparecencia?
Van a decir: «¿Ven como sí que somos transparentes?
» ¿Es que antes no lo eran, señor 
conseller?
Yo creo que no.
Pero bueno, da la impresión de que así lo aceptan por otra parte con este tipo de comparecencias.

Yo le quisiera recordar que el señor Camps dijo que venían aquí «a explicar con tranquilidad, con transparencia y con sentido de la lealtad y de
la responsabilidad todo aquello que ustedes pregunten.
» Bueno, pues yo le voy a empezar a hacer preguntas, porque efectivamente no
somos auditores, pero somos parlamentarios y, por lo tanto, tenemos todo el
derecho, y así lo vamos a hacer, de controlar al gobierno.

La primera pregunta que le hago es: ¿ha realizado su conselleria o cualquiera de los organismos que dependen de usted algún tipo de contrato con las empresas siguientes, que después si me permite le entregaré?
En caso de que fuera así, si ha realizado algún contrato, le solicitamos copia completa del expediente de contratación de cada uno de los contratos celebrados, incluyendo los documentos relativos a
la ejecución.
Posteriormente esperemos que nos den un tiempo para poder estudiarlos, y si
hubiere lugar, y si hubiere lugar, pues ustedes posteriormente tendrían que venir aquí también a dar las explicaciones pertinentes.

En segundo lugar, solicito los expedientes de contratación de cada uno de los contratos celebrados y adjudicados a la empresa
Concesionarios Taroncher y Asociados entre los años 2000 a 2009, incluyendo los documentos relativos a la ejecución de los mismos.
Yo he hecho una revisión por encima, de lo que he podido, y en unos años, un millón y medio de euros aproximadamente en adjudicaciones, todos en el departamento
7, lo que yo he visto.
No sé si hay más, menos evidentemente no, pero puede haber más.

En el expediente de contratación del hospital de Liria, se los solicito, y los documentos relativos a la
ejecución de los mismos, así, qué empresas concurrieron, condiciones y ofertas que realizaron, modificaciones que
han tenido ustedes desde el comienzo de la obra hasta ahora y, ¿cuándo va a finalizar este hospital, señor conseller?

El síndic de Comptes en el análisis que hace sobre el hospital de Elche-Crevillente, que es semejante al que
hizo sobre el hospital de Manises, bueno, decía, en cualquier caso, que uno debía estar finalizado el 1 de enero de 2009 y el otro el 1 de febrero de 2009.
Ni
uno ni otro.
Pero, en cualquier caso, dice, por ejemplo, que «la redacción del contrato permite diversas interpretaciones, lo que amplía la discrecionalidad, que no se justifica el precio per cápita, que se ha excedido el plazo establecido para la formalización del contrato, que las obras no se iniciaron en la fecha prevista, que no
consta en el expediente la acreditación de solvencia técnica y económica del adjudicatario».
 Y yo le pregunto si todo esto le parece a usted normal… que es la forma lógica de actuar.

Otra pregunta: ¿cuántos son los contratos realizados por el servicio de aprovisionamiento de la
Conselleria de Sanidad?
Porque da la casualidad de que no han comunicado
ninguno durante el año 2007.
Ninguno.
Lo dice el síndic de Comptes, y por lo tanto, no ha podido realizar los análisis correspondientes.

Sigo, a ustedes les gusta hablar de los problemas de los ciudadanos, y yo estoy
de acuerdo, y yo estoy de acuerdo, ¿eh?
Y yo estoy de acuerdo.
Mire, yo creo que la sanidad tiene problemas
estructurales, problemas funcionales y –usted lo ha dicho– problemas de sostenibilidad, problemas de sostenibilidad.
Por eso, solicito
aclaración de los aproximadamente 4.
000 millones de euros de gastos comprometidos para
los próximos años por la Conselleria de Sanidad, y que, evidentemente, yo creo que ponen en
riesgo al sistema de futuro.

Segundo, solicito aclaración sobre la situación actual de las obligaciones no reconocidas.
Ustedes han hecho un reconocimiento… que han aplazado ochocientos y pico millones de euros hasta el año 2015.
Pero, ¿qué pasa con lo que queda?

Tercero, ¿cuántas sentencias ha tenido la Conselleria de Sanidad por las que se les ha
obligado a pagar la deuda correspondiente con intereses de demora?
Y, ¿qué cantidad ha supuesto en intereses de demora?
Según el informe del síndic hay unos 57 millones de euros que han tenido que pagar de intereses, solo de
demora, en el año 2007.
Y todo esto, evidentemente, pone en riesgo el sistema, señor conseller, como ya hablaremos en la segunda intervención.

Y, finalmente, solicito los expedientes de contratación de cada uno de los contratos celebrados y adjudicados a la empresa Antares y
los documentos relativos a la ejecución de los mismos.

Señor conseller, yo lamento la intervención que ha tenido, no… porque he apuntado además muchos de los datos que usted ha dado.
Pero yo creo que salvo que vayan a
convocar elecciones próximamente, esta no era la intervención.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Subías.

Correspon ara, en representació del Grup Parlamentari Popular, la intervenció de la portaveu en sanitat senyora Esther Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Gracias, señor presidente.

Honorable conseller, si leemos el orden del día, la comparecencia, el punto de usted dice: «Comparecencia del conseller, el honorable conseller de Sanidad para dar cuenta de las actividades realizadas en el ámbito de su conselleria, solicitada a petición propia.
» Luego, no entiendo a qué vienen estas críticas.

El Grupo Parlamentario Popular que da soporte al gobierno del presidente Camps
le agradece y le felicita por su comparecencia, porque es una comparecencia con
un doble objetivo, que es, por una parte, dar cuenta a los ilustres diputados
de esta cámara de toda la acción de gobierno de esta conselleria, pero también para que los ciudadanos reconozcan y conozcan de primera mano el buen hacer de
este gobierno.

Ha hecho usted una comparecencia extensa, clarificadora, a través de la cual hemos afianzado una vez más nuestra confianza y respeto por la magnífica gestión que está realizando al frente de la Conselleria de Sanidad.
Respeto que se ha ganado, día tras día, año tras año, y que junto con los magníficos profesionales con los que contamos, nos coloca como una comunidad pionera
en trasplantes hepáticos, de corazón, en trasplantes de sangre de cordón umbilical.
Además, contamos con unos hospitales que están dotados con una magnífica tecnología, que nos ha permitido hacer la tercera intervención a corazón abierto… la tercera intervención a corazón abierto de todo el mundo a una niña recién nacida de menos de un kilo y medio de peso.

Gastamos cerca de 16 millones de euros diarios para atender a nuestros
ciudadanos.
Usted nos ha descrito en muchas ocasiones los millones de actos
sanitarios que hacemos.
Tenemos la ratio de transporte sanitario mejor de toda
España.
Tenemos las listas de espera más bajas de toda España.
Además no lo dice usted ni nosotros, lo dice el ministro de Sanidad, que no es
sospechoso de que nos haga ningún favor.

Estamos en una comunidad donde la sanidad constituye un pilar básico reforzado por el incremento presupuestario año tras año.
Un crecimiento que sin duda alguna sería mucho mayor si el Gobierno de España, el que preside el señor Rodríguez –llamado ZP en campaña electoral– reconociese que somos un millón más de personas, lo que supondría que nos debería dar 1.
150 millones más cada año.
Pero el sectarismo político que muestra hacia esta comunidad nos lleva a una situación tan insólita como la de no querer reconocer a uno de cada cinco ciudadanos que vivimos
en esta comunidad.

Su gestión es impecable y así lo han dicho los organismos competentes.
No nos basta que lo diga la oposición, sino que lo ha dicho la… (veus) –perdón, no, no, no.
nada–,

El senyor president:

¿Está en disposición de continuar?

La senyora Franco Aliaga:

…así lo han dicho los organismos competentes.
Por tanto, seguimos felicitándole porque su gestión, una vez más, es impecable.

Nos consta ese esfuerzo presupuestario, porque a lo largo de estos años de gobierno, en el programa «Construyendo salud» 211 municipios son receptores de esa buena gestión.
Tenemos dos hospitales nuevos en funcionamiento desde el año pasado; cinco, con un total de siete van a ser puestos en funcionamiento a lo
largo de esta legislatura, y todo eso y mucho más lo estamos haciendo sin la ayuda del gobierno del señor Rodríguez Zapatero.
Es curioso porque los hombres y mujeres de esta comunidad sí que tenemos que pagar impuestos, pero no podemos recibir a cambio el dinero que
nos corresponde.

Gracias a esa excelente gestión que ha realizado usted a lo largo de esta legislatura tenemos una estabilidad
laboral de nada más y nada menos que 57.
000 profesionales, reconocida y avalada por los sindicatos
mayoritarios que están en esta comunidad; han conseguido disminuir los tiempos de espera, las tareas
dedicadas a la burocracia de los profesionales para poder atender mucho mejor a
nuestros profesionales y a nuestros pacientes.
Su excelente gestión ha logrado que la estancia en hospitalización sea la más baja de España, lo que refleja la eficacia con la que trabajan los profesionales de nuestros
hospitales.
Todos los municipios disponen de un servicio de transporte
sanitario urgente, disponemos de un helicóptero medicalizado –como usted nos ha dicho– en Castellón…

El senyor president:

Ruego vaya concluyendo, señora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

.
.
.
y lo tendremos en el resto de las capitales de provincia.

Señor conseller, nosotros a trabajar y a cumplir con los ciudadanos, dando siempre una atención sanitaria cada día mejor, con una gestión transparente y eficaz y que nos siga manteniendo en el ranquin de las mejores
comunidades de España.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Franco.

¿Necesita atención?

La senyora Franco Aliaga:

No, gracias.

El senyor president:

¿Está bien?
¿Seguro?

La senyora Franco Aliaga:

Sí, estoy bien.

El senyor president:

¿Continuamos?

Para contestar… (Veus)

¿Podemos suspender unos minutitos?

La senyora Franco Aliaga:

No, no, por favor.
No.
(Remors)

El senyor president:

Tiene la palabra el señor conseller para contestar a su señoría.

El senyor conseller de Sanitat:

Gracias, presidente.

Nos acompaña mi secretario autonómico que es especialista en medicina intensiva, y seguro, no hace falta… que si lo reclama la diputada, estará encantado de actuar.
(Remors) Que venga siempre el secretario autonómico, tiene que trabajar.

Gracias, presidente.

Señores diputados, yo, como dice la convocatoria he venido a dar cuenta de las actividades realizadas
en el ámbito de nuestra conselleria, y eso es lo que estoy haciendo.
No he acabado de hacer, pero estoy haciendo.

Y agradecer, como siempre, las intervenciones de todos los diputados, aunque no
puedo estar, en absoluto, de acuerdo con que me haya burlado de la diputada
Albiol, yo no me burlo de nadie absolutamente.
En el día a día, cuando estamos en otro ámbito podemos pasarlo bien, pero yo no me burlo de nadie si estamos trabajando,
ni intento aburrir a la diputada Mollà.
Entre otras cosas, porque estamos hablando muy serio… (veus) –Oltra, perdón– entre otras cosas porque estamos hablando de temas muy serios, y yo no he venido
ha hablar de pollastres.
Yo he venido a hablar de cosas muy serias como es… he nombrado creo que, aproximadamente, a más de cien municipios en toda mi intervención, y estoy convencido de que los ciudadanos de los más de los 300 municipios afectados por las infraestructuras sanitarias, seguro
que no se aburren.

Y no me considero un irresponsable, porque tratamos de trabajar todos los días con la máxima transparencia y el máximo rigor, que es lo que hace que en el día a día crea que no soy un irresponsable.

Y al señor Subías, pues, aunque no se enfade en réplica, en su intervención, decirle que yo no he venido aquí a hablar de objetivos o así, sino he hablado de políticas sanitarias muy importantes y en muchas de ellas convirtiendo la Comunidad
Valenciana en referencia.
Pero, pero, y siguiendo con la información que hemos ido dando, me gustaría enseñarles una serie de datos que creo que son bastante ilustrativos.

En primer lugar, quiero decirles, y aquí está el diagrama, la política de contratación y distribución por tipología de la Conselleria de Sanidad en los últimos años 2003 al 2008.
La primera barra es la total de contratación; la barra de color rojo son los concursos públicos; la barra de color amarillo son los negociados; y la barra pequeña de color azul claro, son los contratos menores.

En el 2008, del total de adjudicaciones y contrataciones, el 96,5% se ha hecho
por concurso público, el 1,5% se ha hecho en negociado, y solo el 2,80% se ha hecho en menores.
Si ustedes encuentran una consejería de sanidad en todo el territorio nacional que tenga una adjudicación por contratación pública, negociados y menores con esta distribución, me lo hacen llegar, porque no hay ninguna consejería de sanidad en todo el territorio nacional que tenga entre concurso y
negociados el 97,20% de la contratación.

Decirle, además, que ese 2,80% de menores se distribuyen en los más de mil centros sanitarios, que cada uno tiene sus urgencias en
infraestructuras y en contratación de suministros, y que hacen, por eso digo, de esta consejería, la consejería que menos actuaciones tiene de estas características.

Me gustaría también decirles que de las 1.
125 adjudicaciones realizadas entre el 2003 y el 2008,
1.
125 adjudicaciones, decirle.
.
.
(Veus) Perdón, de la 1.
125 adjudicaciones realizadas entre el 2003 y el 2008, se han
presentado recursos planteados a adjudicaciones en 13, un 1,5%, y solamente 2,
el 0,17%, se han estimado en parte, de 1.
125 adjudicaciones en cinco años.
Eso creo que es trasparencia y rigor.

Los informes de la Sindicatura de Cuentas del 2004 al 2007 dicen que
justificando las obligaciones no reconocidas, dice que eso se debe al
envejecimiento de la población, a la creciente demanda de servicios sanitarios y al fuerte incremento de la
población superior (inintel·ligible) .
.
.
financiación recibida, y eso lo repite todos los años.
Y en todos los años.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Senyories se suspén la sessió per dos minuts.
(Veus) Jo crec que devem de suspendre, per respecte a ella devem.
.
.
¿Eh?
Perdone, senyor conseller que li haja interromput la seua (inoïble) .
.
.
(Veus)

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, afortunadament, la senyora Franco està molt ben atesa, com des d’un principi ho ha estat, gràcies a totes les persones que des de la seua professionalitat l’han atés immediatament.
I reprenem la comissió.

Pot continuar, senyor conseller, i disculpe la interrupció.

El senyor conseller de Sanitat:

Bueno, pues, gracias, presidente.

Como decía, creo que somos la consejería de sanidad que más contratación hace por concurso público con diferencia, y creo que el 97,50% con concurso público o negociado es la cifra más alta alcanzada nunca por una consejería de sanidad en todo el territorio de transferencias de la sanidad a las autonomías.

Decía también que de las 1.
125 adjudicaciones, solamente el 0,17%, 2, se han estimado en
parte.
Por lo tanto, de 1.
125 el 0,17%.
Eso significa trasparencia y significa
rigor.
Decirles también.
.
.
, la Sindicatura de Cuentas, ahí nos hemos quedado.
La Sindicatura de Cuentas, todos los años desde 2004, al final, en las recomendaciones que formula no hace nunca mención a la subsanación de irregularidades contables, en ninguno de los años, en ninguno de los años.
Sí que es cierto.
.
.
, y aquí les presento.
.
.
, les voy a leer, unas líneas del último informe de la Sindicatura de Cuentas en el año 1994, el último año de gobierno socialista.
.
.
(Veus) Como observaciones, no, es que es importante que lo entiendan, lo que dice la
Sindicatura de Cuentas el año 1994.
.
.
El año 1996 del año 1994, y está hablando del Servicio Valenciano de Salud, que era el que tenía las competencias en la conselleria de la asistencia sanitaria, la gestión del servicio sanitario.
Dice el síndico de Cuentas sobre la fiscalización del año 1994: «Como observaciones generales cabe realizar las siguientes».
.
.
(Veus) Es muy difícil.
.
.
Perdón.
.
.
Bueno, dice: «El volumen de las compras que se instrumentan mediante la realización de concursos públicos en relación a las compras totales, es muy bajo, sobre todo en lo relativo a compras de
materiales para consumo y reposición.
» «El volumen de las compras que se instrumentan mediante la realización de concursos públicos –en el año 1994– es muy bajo con respecto a las compras totales.
» Y dice también el síndico respecto al informe del Servicio Valenciano de Salud del año 1994: «Es un hecho relativamente frecuente la no fiscalización previa de gastos de suministros o prestación de servicios que superan el importe de un millón de pesetas establecido por la legislación», que en aquella época era el valor que tenía el contrato menor.
Por lo tanto, este tipo de indicaciones del síndico de Cuentas nunca lo ha hecho a la Conselleria de Sanidad des el año 1995.

También les quiero hablar de la central de compras.
La central de compras de bienes y
servicios de la Conselleria de Sanidad, que es pionera, del año 1996, ha permitido seleccionar el producto (inintel·ligible) .
.
.
subasta (inintel·ligible) entre calidad y proveedor.
Es decir, nosotros, por la central de compras, cada
doce meses presentamos a los proveedores que tienen calidad, ofertan el mejor
precio y nosotros nos quedamos con el mejor precio de la adjudicación, y asignamos exclusivamente así, por subasta.
(Veus) Eso ha conseguido durante el 2007 y el 2008 un ahorro del 44% en vacunas
antigripales, un ahorro del 53% en DIU, un ahorro del 38% en cepillos dentales,
un ahorro una media del 65% en 150 medicamentos por principio activo, así también como un ahorro de entre el 30 y el 20% en material quirúrgico y de suturas.
En total, la central de compras, que ha hecho una compra de
318 millones en los últimos dos años, ha tenido un ahorro aproximado del 20%, del 20,57%.
También esto es trasparencia en la gestión, y rigor.

En infraestructuras, decirles que desde junio del 2007 hasta enero actual, se
han tramitado 270 expedientes, que han provocado 169 adjudicatarios distintos,
169.
En las obras, desde el 2003 al 2008, ha habido 151 adjudicaciones con un
valor de 460 millones de euros, y se han adjudicado a 50 empresas de construcción distintas.
Les tengo que decir que hace unos años, en la época de vacas gordas, cuando se presentaba un concurso de una obra, se
presentaba una o dos empresas y ahora se presentan entre.
.
.
(veus) –vacas gordas– (veus)  no, entre 15 y 30 empresas, y ahora se presentan hasta 40 empresas en cada
concurso.
Como le digo, 169 adjudicatarios distintos, y, en obras, 50
adjudicatarios distintos.

El ahorro que se ha producido en la Conselleria de Sanitat adjudicando y
valorando el 50% de la puntuación por la cantidad económica que en cada oferta se produce, ha sido un ahorro de más de ochenta y dos millones de euros en estos cinco años.
Y decirle también, sobre el ahorro, que el metro de la nueva Fe, el metro cuadrado de la nueva
Fe construido, nos supone 1.
192 euros por metro cuadrado construido en la nueva
Fe; y el de Gandía, 1.
010 por metro cuadrado.
En Girona, el metro cuadrado supone 1.
693 euros por
metro cuadrado; en Huelva, 1.
463; el de Granada, el hospital nuevo de Granada,
estoy hablando de los últimos hospitales, 1.
508; y el de Villarrobledo, 1.
329 euros por metro cuadrado.
Un diferencia entre lo que nos cuesta a nosotros el metro cuadrado y otras
comunidades autónomas en hospitales nuevos de más de trescientos euros el metro cuadrado.

En informática, se han adjudicado a 85 empresas de informática los últimos concursos, 85 empresas de informática, y la baja económica y el ahorro económico que ha supuesto ir.
.
.
, valorar la opción económica como un factor muy importante, ha supuesto un ahorro de más de veintidós millones de euros, 85 empresas informáticas distintas.
En consultoría, 42 empresas del año 2006 al 2008, prácticamente todas, todas las empresas de consultoría, han trabajado, y decirles, en consultoría, que de cada 20.
000 euros que gastamos en sanidad, apenas un euro se destina a
consultoría.
Esta cantidad es muchísimo más inferior a comunidades autónomas de gobiernos de tinte similar al suyo.
Por tanto, les ruego que les
pregunten a esos gobiernos lo que gastan en consultoría y me confirmarán lo que gastamos nosotros.

Hablando de adjudicatarios y proveedores, decirles que entre 2007 y 2008, en la
época que yo soy conseller, se han sacado 523 expedientes de adjudicación, y el número de adjudicatarios que en estos momentos han supuesto los 523 expedientes,
son 925 adjudicatarios.

En resumen, en estos momentos, en la Conselleria de Sanidad hay 5.
585
proveedores, ¡5.
585!
Los habituales ascienden a la cantidad de 1.
148.
Y esta última hoja, lo que quiero decirles es que, si ustedes creen que el conseller de Sanidad tiene que dedicarse a vigilar cada uno de los 5.
585 proveedores; si
creen ustedes que el conseller tiene que vigilar.
.
.
, a dar cada día.
.
.
, a dar explicaciones sobre cada uno de lo 5.
585 proveedores, que es lo que
ustedes intentan que yo haga, como conseller de Sanidad, como conseller, y de forma respetable, efectivamente, pero si ustedes intentan que yo dé explicaciones cada día de cada papel que mueve cada uno de lo 5.
585 proveedores que trabajan con la
Conselleria de Sanidad, evitarían ustedes, que a lo mejor es su intención, el que me dedicara a lo que realmente corresponde a un conseller de Sanidad, que es dedicar a gestionar la sanidad de los más de cinco millones de valencianos.

Creo que, después de la información que les acabo de dar, junto con la información que les he dado antes, se reflejan dos hechos muy significativos.
La primera
es que día a día convertimos a nuestra sanidad en una referencia a nivel nacional, y así, a pesar de los pesares para ustedes, lo confirman las encuestas de satisfacción, no solamente las que hace la Conselleria de Sanidad, sino también las que hace el CIS, que creo que es un centro de investigación que es sociológico y que es independiente del gobierno valenciano.

Y, en segundo lugar, eso que ha aburrido a alguna de sus señorías y que no es más que el esfuerzo del día a día de 57.
000 trabajadores y de los que gestionamos la sanidad, incluidos también ustedes, que tratan también de mejorar a su manera la sanidad valenciana, han convertido la sanidad
valenciana en la referencia en infraestructuras, en aprovisionamiento, en
asistencia sanitaria, en calidad de servicios, etcétera, etcétera, etcétera.

Pero fundamentalmente, la segunda parte de mi intervención, la que acabo de hacer en la réplica, la información que les he dado también, lo que demuestra es el rigor y la transparencia del día a día.

El conseller de Sanidad no se dedica a otra cosa que a gestionar sanidad y sus técnicos, sus funcionarios y las personas responsable de ello son los que cada día hacen las contrataciones que hace que esta maquinaria tan grande, que esta
empresa tan grande funcione como funciona.

Nunca antes en la historia –y ese se puede demostrar– había habido tal transparencia a la hora de adjudicar contrataciones por concurso público, nunca antes, ni en esta comunidad, ni en esta comunidad, ni en otra
comunidad autónoma.
Ni nunca antes también, había comprobado yo, gracias a esta comparecencia, que 5.
585 son los proveedores que
trabajan en nuestra comunidad.

Los criterios que utilizamos para adjudicar son exclusivamente la calidad y la
oferta económica y eso ha permitido el ahorro tan importante, que también se lo he dicho.
Y así vamos a seguir trabajando.
Así vamos a seguir trabajando.

Las peticiones de información que ustedes han hecho, si se ajustan a lo que establece el Reglamento de las
Cortes, serán atendidas como siempre y las preguntas, si se presentan por escrito, serán calificadas por la mesa y después publicadas y después contestadas, como he hecho con las más de 1.
500 preguntas por escrito y las que quedan por contestar, porque creo que
en las últimas semanas han entrado otras cuantas –1.
000 más, me parece–, que es mi obligación y como no puede ser de otra manera, efectivamente.

Y nada más.
Espero que esta segunda intervención no haya supuesto una nueva burla, un nuevo aburrimiento, una nueva
irresponsabilidad o que haya seguido un guión para hablar de objetivos porque las elecciones son mañana por la mañana.
(Rialles)

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Doncs sí.
Sí ha sigut una nova burla, però jo tinc clar que allò de la presa de pèl, la burla, tot açò, bé, són coses que van amb el càrrec i ho duc prou bé.

No és una qüestió personal.
El problema és que cada volta que venen vostés ací a fer el paripé i a burlar-se dels diputats i diputades de l’oposició, del que no s’adonen és que el que estan fent és burlar-se d’aquesta cambra, d’aquesta institució, de la democràcia i de la ciutadania del País Valencià.
No és una qüestió personal.

A mi, m’és igual que vosté se burle de mi.
El que em preocupa és que es burle de la democràcia.
Però sap què?
Els ha eixit a tot el tir per la culata, perquè estan causant l’efecte contrari.
Perquè quan un anuncia que compareixerà per a ser transparent, per a parlar d’honestedat, per a exposar tots els contractes, per a contestar a totes les
preguntes de l’oposició, i resulta que el que ve ací, en comptes de a donar llum, és a fer propaganda, es crea l’efecte totalment contrari.
El que estan fent és sembrar més dubtes, molts més.

Per exemple, sembra molts dubtes quan jo li pregunte exactament per les
contractacions de la Conselleria de Sanitat amb Construcciones Taroncher, l’empresa de l’amic o del suposat amic de Castellano –o amic; amic amic– i vosté no contesta.
Quan jo li pregunte concretament per açò i vosté no contesta, el que està fent és sembrar més dubtes.
Per què no contesta?
Per què no defensa la gestió de Castellano al front de la Conselleria de Sanitat?
Per què no vol?
Per què no pot?

Si tot fóra net, vosté contestaria, haguera dut ací els contractes, explicaria els criteris pels quals es va adjudicar a aquesta
empresa, i llest!
 Però si jo li pregunte per una cosa i vosté no em contesta, el que està fent és sembrar el dubte.

I li ho torne a preguntar.
Per què, com, quan, de quina manera, amb quins criteris se va contractar amb aquesta
empresa?
I espere que a la segona em conteste, perquè si no, li ho dic seriosament, vostés van anunciar que compareixerien ací per a donar llum, per a donar fe de la seua transparència i la seua honestedat i estan fent tot el contrari.
Estan fent tot el
contrari.
Estan demostrant que continuen sent un Consell obscur, opac i que no
dóna la informació.

Per tant, espere que me conteste ja per estes contractacions i que me les done.
Si li les demanem per escrit, que mos les done per escrit, perquè això sí és democràcia i és transparència i honestedat.
L’altre és el paripé que estan fent, que jo, la veritat, si fóra per mi deixarien de vindre immediatament ja a estes comissions, perquè ja està bé que mos prenguen el pèl.

I açò, la propaganda, la burla i tot açò, que ho aguanten els del seu partit, perquè jo crec que la resta no hauríem d’aguantar-ho.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

La presidència vol recordar-li que la seua senyoria, en esta comissió, està amb caràcter voluntari.
No pertany a esta.
Vosté és molt lliure de pensar i de fer el que crega convenient.
Sempre ho respectarem.

Senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

M’encanta el president glossari que tenim, que glossa totes les intervencions.
Enhorabona, perquè la veritat és que és d’allò més estimulant d’esta comissió.

Senyor conseller, és evident que vosté sabia a què venia a parlar.
Per això du la rèplica també preparada, veritat?
El que passa és que no mos parla del que nosaltres volem sentir.

Jo, de totes maneres, li diré una cosa i és que sí que voldria que, en acabar, me contestara en la següent rèplica si està.
.
.
Perquè esta pregunta sí que és molt senzilla: si estava vosté el dia que el senyor Camps va anunciar les compareixences aquestes i si vosté estava i va sentir el que va dir el senyor Camps, que s’anava a explicar amb tranquil·litat, transparència, sentit de la lleialtat i responsabilitat el que nosaltres preguntàrem?
Si vosté estava eixe dia i sentia això, per què convocà, sol·licità esta compareixença sota el títol «per donar compte de les activitats realitzades en l’àmbit d’esta conselleria»?

M’agradaria saber-ho.
Simplement per saber-ho.
Curiositat, perquè tampoc és que siga molt rellevant, però és curiositat.

Vosté seguix amb el mateix discurs i quan nosaltres plantegem que açò és una presa de pèl, vosté.
.
.
done’s compte del següent.
Clar que són temes seriosos els que vosté parla!
, però és que açò no és la Comissió de Sanitat.
Esta comissió s’ha convocat perquè se va anunciar, arran del fet que s’havia fet públic que una de les persones investigades era el president Camps, se va
comprometre a fer estes compareixences.
Però això no és la Comissió de Sanitat i per això no tocava tot el que vosté ens ha dit en la primera intervenció.

I per això, quan jo he dit si és que tenen com a estratègia matar d’avorriment l’oposició, perquè eixe mateix discurs, en alguns dels casos.
.
.
hi ha hagut discursos calcats,
calcats, que són constatables en el Diari de Sessions, de compareixences anteriors o de la compareixença d’inici de legislatura i, per tant, és al que me referisc.

Evidentment, vosté parla de temes seriosos, però no era del que tocava parla.
I quan un parla de temes seriosos per a eludir el
que tocava parlar, aleshores, aleshores, està convertint en no seriosa esta comissió.
Està convertint en una presa de pèl, l’oposició, el que hauria de ser esta comissió i estes sessions.
Això és al que ens estem referint.

Quan vosté, a més, en la segona intervenció, me parla de les adjudicacions realitzades, que la majoria en subhasta.
.
.
Home
clar, perquè la llei ho diu, perquè vostés tindran menys contractes menors, perquè per la seua conselleria, els montos que se contracten són sempre, normalment, més grans.

Però en qualsevol cas, mire vosté.
Com se fa açò?
Una adjudicació: se presentes tres empreses amb el mateix administrador –és que ja ha passat; si és que ja està en els mitjans de comunicació–, tres empreses amb el mateix administrador de l’empresa, s’adjudica i punto y pelota.

Quan nosaltres li diem que volem la documentació és, no perquè necessàriament jo dubte de la seua paraula.
Jo no dubte de la seua paraula, però vosté podrà entendre que jo, a banda de la seua paraula, vulga els papers.

Vosté me conta ací els percentatges, per subhasta, per negociats, els contractes menors.
.
.
Me
sembla molt bé.
Jo ho vull vore en papers.

Quan jo li dic els gastos diversos, per què –conteste’m, per favor–, per què han incrementat en un 317%, des de l’any 2006 a l’any 2009, la partida de gastos diversos?
Per què, quan és la partida menys fiscalitzable?

Què és el que se paga en gastos diversos, per exemple, en una direcció general com assistència sanitària, on s’han gastat 162.
.
.
s’han pressupostat, almenys, 162 milions des de 2006 fins a 2009?
162 milions d’euros, en què se gasten?
Però si eixa partida, quan s’ha pagat tot el que abans he dit, tots els arrendaments, tots els
subministraments, eixa partida, segons l’ordre de conselleria de 2001, és per a pagar «atención protocolaria, publicidad, propaganda, gastos por litigios, reuniones,
conferencias, celebración de actos y cursos, actividades culturales, deportivas y lúdicas», en què se gasten els diners?

Quan jo demane la documentació, quan jo pregunte en què s’han gastat esta partida 227, la seua conselleria no me contesta.
Me remet a la
Sindicatura de Comptes i me diu que s’ha gastat en eixos termes i m‘anomena l’ordre de 2001.
Per què no me contesten?

Per què no me diuen «esta empresa s’ha endut tants diners i esta tants diners, en este concepte, per esta qüestió, en este temps, en esta data i aixina va ser l’adjudicació per este mitjà de contractació»?
Per què no me contesten?

I jo, el que vull en esta comissió és que vosté me done la seua paraula que me va a contestar de les coses que, reglamentàriament.
.
.
l’altra part del guió.
Faltava eixa part del guió: «Si s’atén al reglament, les contestarem».
No és de veres.
S’atenen al reglament i vostés no contesten, perquè contesten o coses que sabem o coses que no hem preguntat, en qualsevol cas, inútil per a nosaltres.

I per tant, permeta’m que nosaltres, com a oposició, en este cas el Grup Compromís, faça les preguntes que creu oportú, li agraden a vosté o no li agraden, li incomoden a vosté o al senyor president o no li incomoden.

Però per què no ens contesten?
Per què no donen explicacions d’esta pujada del 317%?
Estem parlant d’una despesa global, entre gastos diversos, treballs realitzats i assistències, de 1.
700 milions d’euros, que és quasi el doble del que vostés demanen a Madrid amb el dèficit sanitari.
Per favor, explique’m des del 2006 al 2009.
Explique’m això.

Comprometa’s a donar els papers.
Diga’ns si s’ha contractat des de la seua conselleria amb les empreses que estan sent
investigades pel jutge Garzón, que és el que volem saber.

I no me done més estadístiques i me faça d’intèrpret, perquè jo –com li he dit abans– sóc capaç.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
sóc capaç d’interpretar la documentació que jo li demane, si és que vosté té a bé i té l’amabilitat de donar-me-la.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Subías, per a rèplica.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Señor conseller, la verdad es que estos días uno termina quedando anonadado por lo que está ocurriendo aquí, en estas comparecencias; comparecencias, además que –como le he dicho– las han solicitado ustedes.

Pero la pregunta siguiente es para qué las han solicitado.
¿Para qué?
Porque no tiene nada que ver lo que ustedes están diciendo aquí con la causa y la razón que generan estas comparecencias.

Sí, ya sé que hay un papel donde dice que ustedes.
.
.
Pero hay otro.
.
.
Pero es que igual
ustedes están haciendo lo que les da la gana y no lo que les dice el señor Camps.
Puede ser, porque el señor Camps les digo que venían a explicar, con tranquilidad, con transparencia, con sentido de lealtad y de
la responsabilidad, todo aquello que ustedes quisieran preguntar.
Y yo no
presupongo cuando hago una pregunta; simplemente pregunto y, por lo tanto,
espero una respuesta o verbal o por escrito.

Y en la anterior intervención, he hecho una serie de preguntas que, como quedan recogidas, espero que usted,
si no hoy, si no hoy, me las conteste, posteriormente puesto que así lo he hecho en esta comisión, independientemente de que le entregaré un listado –como ya le he anunciado– de empresas para que usted, igualmente, me lo conteste.

Porque ustedes, las respuestas que dan, responden.
.
.
Sí, sí, yo, las preguntas que he hecho por escrito, hasta ahora me las han respondido.
¿Qué me han respondido?
Lo que han querido porque, claro, lo que responden, muchas
veces no tiene nada que ver con lo que se pregunta o son cosas abstractas.

¿Cuántos profesionales hay en tal departamento de no sé qué de cada tal?
Y en lugar de decir «tantos facultativos, tantos de enfermería, tantos de no sé qué», dicen ustedes «1.
327».
Y yo digo: Hombre, muchas gracias.
Es usted muy amable en la respuesta, pero,
en fin.
.
.

Mire, yo le comentaba otra cosa que a mí me preocupa hablando de los problemas de los ciudadanos y a usted parece ser
que también.
De hecho, usted, al final de su intervención, ha hablado de que le preocupa el paro, la situación económica y la salud.

Pues mire, yo no sé si usted es consciente de que la deuda que tienen y el no pagar las
obligaciones que no tienen reconocidas, está suponiendo problemas para muchas empresas de esta comunidad, y problemas que
están llevando a mucha gente el paro.
¿Cuántas personas habrán llevado ustedes al paro como consecuencia de la deuda, como consecuencia de
que no pagan?

Miren, nace la plataforma antimorosidad aquí, en la comunidad.
Hoy, dice esto: «Nace la plataforma antimorosidad».

Señor conseller, estas cosas hay que.
.
.
Después me responderá.
No se preocupe.
Estoy seguro de que lo va a hacer.
O no me responda.
También estaría acostumbrado.

Señor conseller, me dice «intereses de demora».
En el año 2007, 57 millones de euros y eso es mala gestión, porque eso quiere decir que las deudas, ustedes no las están pagando, que las han metido en los cajones y que las tienen que pagar cuando
una empresa les ha llevado al juzgado y entonces la tienen que pagar.
Sólo el año 2007, 57 millones de euros y eso tiene sus consecuencias.

Pero es que le podía decir.
.
.
Ustedes hablan: «La gestión que hemos realizado.
.
.
».
Pues miren, yo recuerdo, en estos momentos, la concesión, un concurso donde dieron ustedes, adjudicaron –no siendo usted conseller– la cafetería del hospital La Fe a una empresa, y una vez adjudicada a esa empresa, resulta
que no se la dan a esa empresa, sino que una vez adjudicada, hacen que siga la
empresa que estaba.
Y, ¿sabe lo que ocurre unos años más tarde?
Que tienen que pagar ustedes 360.
000 euros de indemnización a esa empresa.
¿Qué le parece esa gestión?
Magnífica, ¿verdad?

¿O qué me tiene que comentar de otras cosas que le he preguntado tantas veces, de la
factura del laboratorio que ustedes llevaron para la inauguración del centro de investigaciones de salud pública y que al día siguiente vuelven a llevar ustedes al sitio donde estaba, y todo era para
hacerse una foto?
Señor conseller, yo creo que esto no es serio.

O, como le he dicho tantas veces, los conciertos de hemodiálisis, que de repente pasan de 48 a 64 millones de euros de un año para otro.
¿Qué pasa, que han aumentado todo eso los pacientes de insuficiencia renal?

En fin, yo, señor conseller, le entregaré después este listado y espero que me conteste, si no hoy, a lo que le he preguntado:
sobre el hospital de Liria, sobre el informe que hace el síndic de Comptes sobre el hospital de Elche-Crevillente y el hospital de Manises.
¿Por qué no comunicaron ningún contrato por el servicio de aprovisionamiento?
Que nos explique por qué esos más de 4.
000 millones de euros de gastos comprometidos para los próximos años por la Conselleria de Sanidad, porque eso está poniendo en riesgo el sistema, señor conseller.

Y fíjese, le he dicho ya, es la tercera o cuarta vez que se lo digo, nosotros
estamos dispuestos a colaborar.
Se lo he dicho, se lo dije en la cámara, lo dije el otro día en comisión y se lo vuelvo a repetir.
Pero para que colaboremos hay dos, evidentemente
tiene que haber dos situaciones: una, que ustedes quieran que se colabore, y
dos, que digan la verdad.
Porque si ustedes no dicen la verdad es imposible
colaborar.
Si no sabemos la deuda, si no sabemos lo que están… Claro, si parten ustedes de la base, «no tenemos listas de espera», por ejemplo.
«Lo que dice Madrid».
No, no, Madrid dice lo que tienen ustedes, no es que no tengan lista de
espera, que son de las comunidades con más bajas que tenemos… No, Madrid dice lo que usted dice, señor
conseller, porque hace poco salía aquí un señor que dice «el cáncer también tiene lista de espera» –y no enseño la foto–.
Pero no es eso.
Hace poco me llamaban del departamento 1 donde las listas de
espera son superiores a un año.

Y mire, le voy a poner finalmente un ejemplo de cuál es su forma, la forma de actuar de ustedes también en Sanidad.
Juramento ante Fabra: 150 funcionarios jurando, 150 funcionarios
jurando que entran como funcionarios…

El senyor president:

Senyor Subías, concloga.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

¿Esta es una forma de actuar?
Por favor, espero que nos responda a algo, si no hoy, por escrito.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Per a finalitzar la compareixença i per temps màxim de cinc minuts té la paraula l’honorable senyor conseller.

El senyor conseller de Sanitat:

Gracias, presidente.

A mí me da la sensación de que respondemos lo que ustedes no quieren oír en la respuesta, y así es imposible responder y acertar en la respuesta.

Respondemos todo lo que ustedes preguntan (remors) –pero si es una comparecencia traumática–, respondemos todo lo que ustedes preguntan.
Y lo seguiremos haciendo porque es
nuestra obligación.
Y estoy convencido, y me extrañaría lo contrario, decir que esa respuesta les va a satisfacer.

Decirle a la señora.
.
.
, a la diputada Mollà, Oltra, perdón, (remors) échenme la culpa de todo el movimiento éste que es así.
Decirle que le contestaremos también a las preguntas que usted ha hecho y las últimas que ha hecho, lo que pasa que a veces, cuando se utilizan las cifras,
pues vale todo, y es que «qué se gastan ustedes».
Pues en los últimos 80 millones de este capítulo, que usted ha mencionado, 70 del año pasado fueron exclusivamente a pagar la operación de deuda de ese año.
Por lo tanto, si usted lo pregunta por escrito, también lo tendrá.

Decirle al señor Subías que.
.
.
, decirle al señor Subías que habla usted de decir la verdad, me habla usted de decir la verdad, y me
saca una página de proveedores que están pasando la situación, como todos los proveedores nacionales, pregúnteles a los proveedores de suministros de la Ford, por ejemplo, de
cualquier.
.
.
, de Citroën, de cualquier empresa pública o privada nacional o extranjera.
¡Y decirme usted que le diga la verdad!
¿Y usted no repara en los mil millones de euros que cada año no nos financian adecuadamente la sanidad?
¡Pero qué barbaridad es esa!
¿Cómo quiere que usted y yo nos pongamos de acuerdo en tema de trabajo si usted
oculta a la cámara que el problema fundamental de financiación de la sanidad son los mil millones de euros que la Comunidad Valenciana lleva
ya cuatro o cinco años reclamando y que seguimos sin ver?
 Y usted eso lo obvia.
Eso usted lo obvia.

Y habla usted de las facturas en el cajón.
Efectivamente que hay facturas en el cajón, por los mil millones de euros que estamos sin financiar.
¿Y usted dice que dice la verdad?
¿Pero de qué verdad me está hablando usted?
¿De qué verdad me está hablando usted?
Ni de la suya me está hablando.
Porque seguramente cada salida usted pensará, pues bueno, pues ya hará la cuenta esta vez el conseller de turno.

Me parece que hacemos un ejercicio de transparencia en lo que es la política de contratación que no hace ninguna consejería de ninguna comunidad autónoma.

Me voy a ceñir a nuestro gobierno de nuestra comunidad autónoma, porque si me ciñera a otras seguramente le daría la información que usted me está requiriendo.
Pero yo voy a centrarme en lo mío.
Somos la comunidad más transparente.
Y pregúntele a sus compañeros de partido en otras comunidades autónomas.
(Remors) Y yo he venido a hacer aquí lo que he dicho al principio: hablar de las actividades realizadas en el ámbito de la conselleria.

Ustedes están en el lío.
Ustedes estoy convencido de que, después del fin de semana, se habrán llevado la gran decepción que en Galicia hayamos sacado mayoría absoluta el Partido Popular.
Que en el País Vasco seamos la llave de la gobernabilidad del Partido Socialista.
Y ustedes
pensaban que este lío pues iba a generar pues dispersión de votos, desazón, abstención.
Y está generando la política contraria.
Pero como eso no es la sanidad ni lo que le preocupa a usted y a
mí, me ceñiré a acabar lo que iba a decirle.

Señoría, a lo largo de esta (inintel·ligible) .
.
.
comparecencia he dado todo tipo de explicaciones sobre la gestión a lo largo de estos veinte meses de legislatura que hemos realizado en la
gestión sanitaria.
No puede calificarse de otra que de transparencia rigurosa.

Les recuerdo las 159 iniciativas parlamentarias promovidas por esta cámara para hablar de contrataciones, concertaciones, concesiones y servicios
externalizados.
También les recuerdo 6 comparecencias, 3 interpelaciones sobre política general, 18 preguntas orales en pleno y comisión.

Señorías, tienen todos los informes de fiscalización que son los más extensos, informe de ejecución presupuestaria de cada ejercicio, auditoría de empresas públicas, informe de sindicatura.
Pero, si a pesar de todo tienen alguna duda
sobre algo en particular, diga sobre qué expediente concreto, por el conducto reglamentario.

Y me consta que el vicepresidente segundo del Consell, el conseller de Economía, Hacienda y Empleo, Gerardo Camps, también canalizará las respuestas a sus preguntas y a las solicitudes que formulen sobre estas
cuestiones.

A todos estos temas se les ha dado cumplida respuesta, como no podía ser de otra forma, señorías.
En el futuro pretendemos seguir la misma pauta.
(Veus)

El objeto de esta comparecencia es dar s conocer las actuaciones llevadas a
cabo por la conselleria, y con ese tenor fue aprobada en la Junta de Portavoces.

Señorías, mientras que este gobierno trabaja todos los días a favor del ciudadano, preocupándose de responder a sus necesidades e inquietudes, la oposición se limita a urdir una burda estrategia encaminada a obtener un rédito político de las polémicas generadas en la prensa.

Parece evidente a estas alturas que la oposición, a falta de ideas, intenta recuperar la parcela política perdida o nunca alcanzada creando líos mediáticos con la intención de perjudicar la gestión que está realizando el Consell.
(Remors)

Al parecer, su preocupación diaria se centra en crear un clima de crispación y duda dando pábulo o generando todo de rumor, olvidándose de un detalle que mencioné al arranque de esta comparecencia.
El gobierno del presidente Camps ha ganado
ante la ciudadanía la batalla de la credibilidad.
Y, legislatura tras legislatura, ese alto grado
de credibilidad se ve reflejado en las encuestas y en las elecciones.

Sus señorías conocen perfectamente que las contrataciones públicas están sometidas a controles muy exhaustivos.
A través de estos mecanismos de control, ya sean políticos, internos o externos, nunca se han encontrado responsabilidades contables.
Por tanto, los principios de transparencia, publicidad y concurrencia que
definen la política de contratación administrativa de la conselleria ha quedado siempre acreditada, ejercicio tras ejercicio, como hoy acabo de
demostrar, tanto por los informes de auditoría del síndico de Cuentas como los informes de control interno ante la dirección general que fiscaliza los gastos de los expedientes administrativos mediante
su intervención previa, como también a posteriori.

El senyor president:

Senyor conseller, li pregue vaja acabant.

El senyor conseller de Sanitat:

Vale, gracias.

Para finalizar mi intervención, quiero trasladar a sus señorías un mensaje conciliador.
Mi deseo de cara al futuro es extender la mano a la
oposición y trabajar juntos en favor de la sanidad.
Un gesto que ya ha revertido en la
formulación de cuatro normas legales.
Como bien saben, tenemos problemas que acucian a
nuestra sanidad, problemas como la falta de financiación, y nuestro mensaje reivindicativo al gobierno de la nación.
Esta unión va a permitir también hacer frente a la situación de crisis por la que atravesamos.
.
.

El senyor president:

Pregue.
.
.

El senyor conseller de Sanitat:

.
.
.
una situación en la que hoy se encuentran 3,5 millones de españoles en paro.
Este gobierno trabaja a favor de estos ciudadanos y queremos que
la oposición trabaje por esa misma línea.
Creo que vale la pena trabajar por la Comunidad Valenciana y también por la sanidad.

Gracias.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.
(Remors)

Senyories, senyories, la comissió no ha finalitzat.
(Rialles) Pregue que se senten.
Bé.
(Veus)

Bé, la Direcció General de Relacions amb Les Corts i la Secretaria del Consell ha remés a la presidència d’esta comissió un escrit que diu:

«En relación con la intervención de la consellera de Industria, Comercio e Innovación en la Comisión de Coordinación, Organización y Régimen de las Instituciones de La Generalitat, le informo que prevé que la convalecencia de su enfermedad se prolongue durante al menos cuarenta y
ocho horas.
»

En conseqüència, la mesa de la comissió ha adoptat l’acord següent:

«La Mesa de la Comissió de Coordinació, Organización i Règim de las Instituciones de La Generalitat ha tingut coneixement, a través de l’escrit registre d’entrada número 32.
356, de la indisposició de l’honorable senyora consellera d’Indústria, Comerç i Innovació, que li impedix comparéixer hui davant d’esta comissió.

»Com a conseqüència d’això, la mesa de la comissió ha acordat ordenar les compareixences amb les següents modificacions:

»La consellera d’Indústria, Comerç i Innovació, que tenia prevista la compareixença hui, a les quatre i mitja, compareixerà el proper dia divendres a la mateixa hora.

»El conseller d’Immigració i Ciutadania, que tenia prevista la compareixença per al proper divendres a les quatre i mitja, se retarda a les sis de la
vesprada.

»També, la mesa de la comissió ha acordat donar trasllat del present acord a la Junta de Portaveus dels grups
parlamentaris i a l’Agrupació dels Diputats No Adscrits per al seu coneixement i efectes oportuns.
»

Senyories, se suspén la sessió fins les sis de la vesprada, en la qual se procedirà a la compareixença de la Conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació.

Res més i moltes gràcies.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 50 minuts)

(Es reprén la reunió a les 18 hores i 1 minut)

El senyor president:

Senyories, bona vesprada.

Es reprén la sessió.

Compareixences sol·licitades, a petició pròpia, per tots els membres del Consell per a donar compte de les activitats
realitzades, respectivament, en l’àmbit de les seues conselleries.
Compareixença de la consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina Hernández Miñana

El senyor president:

En primer lloc, volem donar-li la benvinguda a l’honorable consellera d’Agricultura.
És la primera ocasió en què compareix davant esta comissió, la Comissió de Coordinació de les Institucions de La Generalitat.
És per a mosatros un plaer que vosté estiga ací.

I, bé, volem que, com de costum, s’expresse amb tota llibertat, com és propi d’un parlament com són les Corts Valencianes, en què la democràcia, la transparència i la llibertat de totes les senyories permet dir, dintre del respecte, el
que cada u crega convenient.

Per tant, benvinguda, i té la paraula.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació:

Moltes gràcies, president.
Estic segura que serà aixina.

Bé.
Gràcies.

Bona vesprada, senyories.

L’article 18 del nostre Estatut d’autonomia ens dóna la guia per a l’objectiu fonamental d’esta conselleria.
Diu: «Des del reconeixement social i cultural del sector agrari valencià i de la seua important labor en l’activitat productiva, en el manteniment del paisatge, del territori, del medi
ambient, de la cultura, de les tradicions i costums més definitòries de la identitat valenciana, La Generalitat adoptarà les mesures polítiques, fiscals, jurídiques i legislatives que garantisquen els drets d’este sector, el seu desenrotllament i protecció, així com la dels llauradors i ramaders».

Complir amb este mandat i complir-ho amb transparència, responsabilitat i compromís, com és característica d’este govern, com és característica del Consell, és important sempre en qualsevol moment, però és especialment important en esta conjuntura, en una conjuntura com l’actual en què estem travessant una greu crisi econòmica.
Crisi que encara que hem vist vindre amb anticipació i hem posat en marxa de manera immediata mesures per a fer-li front, està fomentant-se de forma intensa i dura en molts dels nostres sectors socials.

Per això, intensifiquem les nostres accions a favor de la nostra gent, del nostre
sector, per a fer front als problemes reals, als que ens importen, per a poder
donar solucions als temes que realment mos preocupen a tots i que preocupen els
nostres sectors.

Per això, vull parlar-los en esta primera compareixença meua davant esta Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions, del que estem fent en este moment en esta conselleria
per a aconseguir estos objectius.

I vull parlar-los també de com estem fent-ho.
I el com és clar –i els ho avance ja–: transversalitat, transparència, eficàcia, consens i planificació.
Transversalitat treballant en equip amb totes les conselleries,
transversalitat en l’acció de govern, en benefici de la racionalització i l’optimització del gasto, en accions horitzontals que mos beneficien a tots.

Transparència en la gestió i execució del pressupost, que és en cada exercici fiscalitzat pels qui tenen precisament encomanada esta missió: la Sindicatura de Comptes, sense que mai se’ns haja posat de manifest la menor ombra de sospita o dubte.
I a més, ho fem ràpidament.
Som l’única administració de comunitat autònoma que té fiscalitzat ja en este moment l’exercici 2007, i de les poques, si no l’única, que s’imposa a si mateixa un doble sistema de fiscalització per a les empreses públiques.

Com dia, per tant, transparència en la gestió i execució del nostre pressupost.
Un pressupost que ascendix enguany, en este exercici
2009, un pressupost ordinari de 366 milions d’euros, un pressupost consolidat de 550,7 milions d’euros.

I tot això en convocatòries, resolucions, que donen claredat i simplicitat a la nostra gestió i, per supost, amb la seua corresponent publicació en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.

Eficàcia.
Eficàcia en l’assignació de recursos públics.
Un pressupost, com vam dir en el seu moment, auster i contingut,
especialment en alguns capítols, com són els gastos.
En personal hem crescut únicament un 1,5%, i en la compra de béns i gastos de funcionament ja vàrem informar en el seu moment que havien disminuït un 20,8%.

Per tant, pressupost auster i contenció clara del gasto, sense afectar l’eficiència en la nostra gestió, sinó més al contrari, i com tindrem ocasió de comentar, amb una gestió àgil i eficaç.

Consens amb tot el sector per a atendre les seues demandes i programar
conjuntament amb ells les actuacions que hem de dur a terme per a dissenyar polítiques agràries que el sector demanda, com hem fet al llarg de tota la companya citrícola en este any i com hem fet també en la creació de la comissió del cooperativisme agrari valencià, decret que es va publicar el passat 24 de febrer.

I planificació, planificació per a establir les mesures de caràcter estructural que requerix el nostre sector.
Entre elles, podem destacar la
reconversió varietal o els plans directors, dos dels quals ja hem presentat públicament, amb mesures que donaran, sense cap dubte, fruit a mitjà i llarg termini, sense oblidar, per supost, mesures que, de caràcter conjuntural per la seua urgència, requerixen una intervenció immediata per part de l’administració.
Podem ficar exemples d’este any, com seria el tema de mínims en pesca, la moratòria dels crèdits ICO que estem estudiant en este moment o els préstecs bonificats als ramaders, que van tindre una acollida important, 140
beneficiaris, i que per a este any 2008 ja tenim una dotació de 103.
664 euros.

Estos han sigut i són els criteris que guien el plantejament d’actuació d’esta conselleria des que ens vàrem fer càrrec d’ella.
Insistisc, són d’obligat compliment en el moment de crisi actual.
Sempre és important tindre una gestió àgil i a la vegada austera, però en este moment és fonamental mantindre estos criteris.

I com dia, fer-ho amb la intenció, amb l’objectiu de tot el govern de promoure la creació de llocs de treball, el creixement, l’increment de la renda dels agricultors, dels ramaders, dels pescadors, i
recolzant a les nostres empreses agroalimentàries perquè aconseguisquen competir en un mercat global a través de la innovació, la formació i la internacionalització.

Bé.
La nostra actuació per a atendre tots estos reptes que ens planteja l’actual conjuntura la basem en quatre pilars fonamentals, que ja hem tingut ocasió de comentar en alguna ocasió i que se sustenten en l’estructura orgànica de la conselleria.

El primer dels pilars, com hem dit en altres ocasions, és la innovació, el desenrotllament tecnològic, la incorporació d’innovació i la transferència de tecnologia.
És esta una de les apostes estratègiques de la conselleria, i continuarà sent-ho en els pròxims anys.

La investigació, el desenrotllament i la innovació, aixina, i és fonamental, com l’establiment de fórmules de transferència de tecnologia, són objectius prioritaris per a mosatros, perquè són elements claus per a millorar la competitivitat de qualsevol sector, però en l’agroalimentari especialment, creem que és on més poden forçar un element diferenciador.

L‘R+D+I es convertix en factor essencial per a diversificar l’oferta dels nostres productes, millorar la seua qualitat, aixina com contribuir
a millorar els marges comercials i, en definitiva, la rendibilitat del sector,
reduint costos de producció i incorporant valor afegit als nostres productes.

Per això, enfront de l’austeritat d’algunes partides, com ja hem comentat fa un moment, precisament els pressupostos
d’esta conselleria per a investigació, innovació i aplicació de tecnologia han crescut en este exercici un 5,1%, i superen els 53,5 milions
d’euros.
Igual que ha crescut el pressupost corresponent a l’Institut Valencià d’Investigacions Agràries en un 12,8%, fomentant projectes d’investigació en l’IVIA.

I també en esta línea, a més de mantindre el foment d’estos projectes, anem a donar un impuls molt important a la construcció de nous centres tecnològics, amb la idea fonamental de contribuir al pla de transferència de tecnologia que ens hem donat.
I continuarem recolzant esta transferència de resultats d’investigació a empreses i a cooperatives, com díem en el seu moment, amb un suport de 5,4 milions d’euros.

Un altre capítol important en allò relatiu al manteniment de la qualitat de les nostres produccions és la lluita contra les plagues.
En este cas, l’esforç s’està centrant en la lluita biològica per al control de plagues i malalties que limiten, com dia, la qualitat de
la nostra producció.

Les actuacions que fiquem en marxa en matèria d’investigació al llarg de 2009 se sustenten, fonamentalment, en els projectes d’investigació que tradicionalment desenrotlla l’IVIA, i que són necessaris per al futur del món de la investigació i que són la base del reconeixement al nostre treball científic.

Però, a més, hem posat en marxa, per primera volta en l’IVIA, projectes d’investigació que tenen un caràcter integral per a cada un dels cultius o produccions que considerem rellevants
en la nostra comunitat.

L’objectiu d’estos és centrar la investigació en problemes que específicament preocupen a tota la cadena de valor de un producte agrari concret, des
de la fase de cultiu en camp fins a la seua industrialització i comercialització.

Per a la seua consecució, hem analitzat amb els representants de la cadena de cada un d’estos productes i els proposem la firma d’un acord de col·laboració amb ells que mos permeta fer el treball d’investigació, d’experimentació, d’intentar la industrialització dels productes i millorar la seua comercialització.
I fer-ho tot açò comptant amb els tècnics de l’IVIA, amb els tècnics de transferència tecnològica i, per supost, amb el sector, que cofinança una part del treball, però la part fonamental l’assumix, tant en recursos científics, en recursos materials, com en recursos econòmics, l’IVIA.

Els programes que ja s’han iniciat corresponen al caqui, que, es més, no sols s’ha iniciat, sinó que ja està firmat l’acord amb el sector.
Per tant, ja hem pogut avaluar la problemàtica, hem definit les línies de treball i s’ha iniciat ja la investigació.
En este moment estan abordant-se qüestions relatives a la sanitat del material vegetal, la fertilització, el reg, la conservació postcollita, que en este moment és fonamental per aconseguir allargar el seu període de comercialització i les possibilitats d’industrialització del producte.

Doncs bé, este mateix model s’està treballant ja amb el sector de la magrana i amb el sector de la carxofa i la
tomaca, i quan arribem a un acord o tingam el pla totalment elaborat, esperem
firmar també amb ells un acord que mos permeta desenrotllar-lo plenament.

Diríem que este és un exemple d’aplicació real de resultats d’investigació al nostre sector.

I, finalment, en matèria d’investigació, jo crec que hem posat en marxa un projecte absolutament rellevant per a la
comercialització dels nostres productes.
Es tracta del projecte Zero.
El seu objectiu és respondre al problema que se’ns planteja des de dos punts de vista: des de l’actual demanda dels consumidors.
.
.
La tendència del consum en este moment és buscar productes lliures de residus, però, a més, també hem de respondre a legislacions, a noves legislacions, cada volta més restrictives en la utilització de productes químics en l’agricultura.

Mosatros som absolutament conscients que és impossible mantindre una agricultura competitiva sense la utilització de productes de síntesi química.
No obstant, estem desenrotllant este projecte perquè també som absolutament conscients, i estem segurs, que ja hi ha coneixements, pràctiques de cultiu de lluita biològica, mètodes biotècnics, que mos permetran aplicar protocols que continguen tots estos
coneixements i mos permetran obtindre productes que arriben als mercats
europeus sense ningun residu de ninguna matèria activa.

Per tant, és un projecte que intensifiquem en este moment.
L’hem ficat en marxa fa poc de temps i l’intensifiquem en este moment amb la convicció que és de futur per a les nostres produccions.
I per a este exercici ja té una dotació econòmica de 2.
424.
000 euros.

Però hi ha altres projectes tecnològics, que són d’experimentació, d’aplicació ja real de resultats a camp per a poder transferir-los després a llauradors i que els desenrotllem amb tots els interlocutors, fonamentalment
amb cooperatives.
En este exercici 2009, 180.
000 euros destinats a este tipus
de projectes.

I parlant de coneixements i parlant de transferència de tecnologia, pla de formació.
Un ambiciós pla de formació absolutament essencial per aconseguir eixa transferència de coneixements al món que els utilitza.
En este exercici hem introduït alguns canvis en el pla tradicional de formació de l’Institut Valencià d’Investigacions Agràries.
I el pla, finalment, farà referència a cursos d’incorporació de joves, en 10 cursos previstos; 25 cursos relacionats amb formació de treballadors; 56 jornades dedicades a analitzar la problemàtica especial d’algun cultiu en concret; 96 cursos de formació contínua en aspectes tecnològics; i 77 cursos de manipuladors de plaguicides i de complement de coneixement
de la legislació relativa a seguretat alimentària i seguretat en el treball.
Per tant, estem parlant d’un pla de formació que ascendix a 400.
000 euros, ambiciós i adequat a la realitat del camp.

Con dia, diferents activitats en matèria d’R+D+I que se concreten o acaben de tancar-se en una línia de dos milions d’euros, de la qual el 80% gestionen les cooperatives, que se fan càrrec d’acabar d’experimentar cadascuna d’estes línies d’investigació bàsica en camps propis d’experimentació.

En definitiva, les activitats que estem desenrotllant en esta conselleria, en
este àmbit, les podríem agrupar en: activitats d’investigació aplicada a la resolució de problemes tecnològics i que han afectat ja 79 empreses; activitats d’investigació i experimentació per a la reducció de fitosanitaris, utilitzats en agricultura tradicional, amb el qual ja estem
treballant en 16 empreses; activitats de transferència de tecnologia basades en jornades, a la qual han assistit 1.
018 persones; i
activitats de formació, en este cas de divulgació de coneixements, adreçades a llauradors i a indústries agroalimentàries, amb les quals s’han realitzat 260 activitats i han assistit 5.
054 persones.

El segon pilar d’interés en esta conselleria, en el nostre àmbit d’actuació, el primer R+D+I; el segon és el relacionat amb la producció.
I en este exercici tenim dos línies absolutament bàsiques en el nostre treball: el Pla de reconversió varietal i el pagament únic, acompanyats, sense cap dubte, per polítiques tradicionals de producció agrària, com són la política de regadius i la política de cultiu en comú, per a modernitzar i incorporar noves tecnologies al sector primari, però, sobretot, acompanyat per una política que és bàsica i essencial, i –diríem– la més demanada per tots els nostres llauradors, que és la que té relació amb les assegurances agràries.

I vull destacar que en esta matèria és amb la qual el nostre treball incidix de forma més directa i més benèfica sobre la renda del productor.
I, per això, un esforç tan especial.
I, per això, l’exigència de ser eficaços en la gestió.
I les xifres, jo crec que diuen el treball que està fent.
En 2008 i en estos dos primers mesos de 2009 s’han publicat 31 ordres, 51 resolucions i 1 decret.
Tenim tres decrets ja en
tramitació, que suposa un recolzament a 378.
663 beneficiaris directes, 212 ajuntaments i
37 comunitats de regants.

Pel que fa a la reconversió varietal, s’ha treballat en dos ordres d’ajuda: la primera d’elles, tradicional, és la que afecta al sanejament de les plantacions de cítrics afectades pel virus de la tristesa, que ha tingut 217 beneficiaris; i, la
segona, que és la línia realment de reestructuració varietal, una línia que s’ha ficat en marxa en este exercici, i que, com hem dit tantes voltes, és una antiga demanda del sector, que s’ha ficat en un pressupost per part d’esta conselleria de cinc milions d’euros, s’acabà el termini l’1 de març, i, en este moment, ja han pogut comptabilitzar 2.
776 sol·licituds que afectaran aproximadament a 6.
100 hectàrees per a la reconversió citrícola.

Jo crec que és un projecte ambiciós, un projecte que és una aspiració, però un projecte que ha trobat la resposta i que a mig i a llarg termini suposarà una vertadera reestructuració del nostre sector.

I en relació al règim de pagament únic, dir que –com tots vostés saben– la incorporació de fruites i hortalisses a este règim se va fer per primera volta en l’exercici passat.
I açò va suposar un volum de 117.
000 nous expedients, 117.
000 nous expedients a
gestionar per esta conselleria, el que implica un esforç d’organització, de gestió interna i de –no sé si dir– d’intel·ligència
organitzacional aplicada a la contenció de la despesa.
En un moment en què s’estan reduint les despeses i en un moment en què el personal no s’incrementa, 117.
000 expedients nous en la gestió d’esta conselleria.
Jo crec que és una dada que parla per si soles i en uns moments podrem remarcar exactament
per què la importància d’estos expedients.

També podem afirmar en este moment que la part important dels pagaments s’ha realitzat tota en el mes de desembre.
En el mes de febrer, l’import de tot allò pagat ascendia ja a 35 milions d’euros que beneficien directament 40.
495 agricultors i ramaders.
Això suposa un execució en el mateix exercici de més del 90%.
Però si a este pagament únic afegim les ajudes directes, que són les primes a ramaders, les ajudes a l’oliveral, a l’arròs i als cereals, s’han pagat fins a este moment a 79.
470 llauradors i ramaders, i s’ha pagat un import de 50.
110.
478 euros.
Açò suposa un 91% del total de pagaments per a esta campanya.

Jo crec que estem parlant de dades absolutament importants i rellevants.
117.
000 expedients, el 90% pagat, quan parlem de pagament únic en desembre i el 91% pagat quan estem parlant d’ajudes directes, està parlant que en un moment de contenció de la despesa d’un extraordinari, d’un extraordinari  esforç d’organització, d’un extraordinari esforç de tot l’equip tècnic i de tots els recursos humans de la conselleria i d’un extraordinari –crec– esforç en instruments que permeten dotar-nos d’estes possibilitats.

Jo crec que, a més, tots els nostres beneficiaris puguen rebre els diners en el moment que
correspon, que és ara, i en un moment de crisi, com el que estem travessant, és important, no sols per al sector agrícola, sinó per a tota la nostra economia, perquè suposa donar liquiditat i donar la possibilitat que s’aborde amb millors condicions de treball la nova campanya i els nous projectes.

Però, com dia, a més del pla de reconversió varietal i el règim de pagament únic on la gestió de les ajudes directes ja tradicionals en la conselleria i que ja tenien un
volum d’expedients molt important, hem seguit treballant impulsant el cultiu i l’explotació en comú.
En l’any 2008, a través de dos ordres d’ajuda, publicades i resoltes en l’exercici, que han beneficiat 36 entitats i 1.
500 agricultors, que han suposat
aproximadament quatre milions d’euros destinats a estos.

I en este exercici 2009, que estem començant, un pressupost de 7.
845.
000 euros, en les dos ordres que ja estan
publicades.
Així mateix, en la nostra aposta per millorar la renda agrària dels llauradors i ramaders, tenim plantejada la línia d’impuls de polítiques –com dia abans– d’assegurances agràries.
Si n’hi ha alguna línia, si n’hi ha alguna possibilitat de millorar les condicions de les rendes dels
llauradors, sense cap dubte, i alguna línia valorada, és precisament esta, la que ens permet millorar les cobertures de les seus
assegurances.

Per a esta línia comptem, en esta convocatòria, amb 24 milions d’euros.
En ella se subvencionen –com tots vostés saben– les primes corresponents a les pòlisses subscrites pels llauradors  i els ramaders de tota la comunitat.
I, a més, en esta línia, enguany, hem incrementat en un 10% la subvenció per a la contribució d’assegurances agràries.
I l’hem incrementada perquè –com ja hem tingut ocasió de plantejar en resposta a alguna pregunta parlamentària– Enesa, que és l’entitat de l’estat a qui li correspon desenrotllar esta política, ha disminuït en un 9,3% el seu suport pressupostari en relació al 2008.

Esta disminució en l’acord pressupostari d’Enesa al suport d’assegurances agràries, suposava un sobrecost per als nostres llauradors, en relació al 2008, de més de set milions d’euros.
Com tots vostés recordaran, nosaltres se vam comprometre a incrementar la nostra ajuda, la
nostra aportació per a compensar esta disminució de l’aportació del govern.
I així ho hem fet apujant en un 10% la col·laboració, les subvencions, per part d’esta conselleria.

Jo crec que parlar, precisament, de les polítiques d’assegurances agràries sí que seria un tema ben important i ben rellevant per a la nostra activitat
parlamentària i per a poder aconseguir que l’estat mantinga les línies pressupostàries que van directament a la renda dels llauradors, com estan demanant i com
estem fent des de la comunitat autònoma.

En relació a l’apartat d’estructures agràries –com sempre comentem– fem referència a dos estructures fonamentals, les de caràcter hídric i els camins rurals.
I, com no podia ser d’una altra manera, seguim impulsant mesures que ajuden a superar el dèficit hídric estructural de la nostra comunitat.
I esta continua sent una de les nostres
actuacions prioritàries.
I ho farem modernitzant els nostres sistemes de reg, incrementant la
superfície de reg localitzat i en la implementació de mecanismes per a l’estalvi, per a l’ús eficient de l’aigua.
En esta línia, enguany hem destinat 22 milions d’euros, que suposa un increment del 2% respecte a la mateixa línia en l’exercici anterior.

Continuem recolzant els ajuntaments, a través d’una inversió directa per part de la mateixa conselleria o a través d’una convocatòria pública d’ajudes que permeta als ajuntaments arreglar els camins agrícoles de titularitat municipal, fonamental en el desenrotllament agrícola, i que permeta millorar la seguretat vial en el medi rural.

Una altra línia d’ajudes, que també hem tingut ocasió de parlar en altres ocasions, és la que s’emmarca en el Programa de desenrotllament rural, que té un marc d’actuació de 2007 a 2013, i que en este exercici pressupostari disposa de 13 milions d’euros.

Per altra part, el desenrotllament i millora de la ramaderia.
S’està treballant en el Pla director de millora de les infraestructures i transferència de tecnologia per a la millora de la competitivitat de les explotacions,
explotacions que estan patint en estos moments de crisi econòmica un increment considerable de costos de producció.
Ja hem comentat abans que en estes circumstàncies, a voltes, a més de l’activitat planificada i de l’activitat de caràcter estructural que desenrotllem a mig i llarg termini, també hem de prendre mesures urgents, mesures de caràcter conjuntural, i enguany ho han fet en l’exercici 2008 precisament per al sector ramader.
I tornarem a repetir estes
mesures en l’exercici 2009.
I, precisament, també, per fer front a esta conjuntura complicada, s’ha incrementat el pressupost en esta línia en un 4,6% ascendint a 30 milions d’euros.

Les activitats fonamentals que sustenten l’acció en el món de la ramaderia estarien relacionades amb activitats d’investigació aplicada a la resolució de problemes tecnològics relacionats amb l’avaluació de subproductes per a l’alimentació animal, caracterització de races i línies genètiques.
Este treball ha beneficiat 14 empreses.

Activitats relacionades amb la transferència de tecnologia basada en la realització de jornades –com dia abans– igual que per al sector vegetal, per al sector de la transferència de tecnologia en sanitat animal, s’han realitzat tres jornades a les quals han assistit 113 persones.
I activitats
de formació, conforme estàvem parlant adés, també per al sector vegetal, en este cas per a tot allò relacionat amb la ramaderia, aplicar tècniques de reproducció i alimentació, s’han realitzat 14 activitats de formació, per les quals han passat 437 persones.

I l’impuls a l’activitat tecnològica sectorial.
Ja hem parlat altres voltes d’activitats tan rellevants que realitzen Ceatel i (inintel·ligible) .
.
.
, centres que agrupen les associacions de ramaders, vaquí, oví, caprí i lleter, i a tots els industrials que transformen i fabriquen un producte
primari procedent de la nostra cabanya ramadera.
S’han beneficiat d’estes accions 793 explotacions ramaderes i 45 indústries de transformació.

En relació a la millora de les infraestructures ramaderes, d’utilització comuna per a les diferents ramaderies, podem parlar, en relació a infraestructures hídriques, de la construcció d’una bassa d’abastiment d’aigua en el municipi d’Albocàsser, amb un pressupost de 663.
000 euros, i que beneficia 75 explotacions
ramaderes.
En relació a les infraestructures d’accés, hem millorat accessos, camins rurals, fonamentalment, a explotacions per una
inversió de 2.
600.
000 euros, i se n’han beneficiat 85 explotacions ramaderes.
En relació a les infraestructures que milloren la bioseguretat, s’estan redactant ja els plans de les obres i els projectes d’execució.
I quant a les infraestructures de caràcter energètic, electrificació rural, fonamentalment, d’explotacions ramaderes, s’han invertit 490.
127 euros que han afectat 60 masies i explotacions ramaderes en
el municipi de la Serra d’en Garceran.
Estem parlant de 59 empreses, 1.
343 persones físiques i 225 explotacions ramaderes.

Finalment, en este apartat vull destacar, perquè també hem parlat del consens i de la planificació, la ficada en marxa del Consell Assessor de Ramaderia de la Comunitat
Valenciana, el decret de creació el qual se va publicar el passat 13 de gener, per tant, és un òrgan de recent creació, i volem que siga un òrgan a on s’arrepleguen les inquietuds, les necessitats del sector i a on se dissenyen, com
a base de la nostra política, via consens i planificació, les actuacions més adequades per a la millora de la seua competitivitat.

Estem parlant dels dos primers pilars, R+D+I i producció agrària.
El tercer pilar és la industrialització del nostre sector primari, afecta tota la transformació de les produccions agràries i afecta les empreses agroalimentàries.

És una indústria esta creadora de riquea que incorpora, com díem adés, valor afegit a la producció, i que contribuïx de forma essencial a la creació d’ocupació, especialment en el medi rural.
I això també és un important en un moment de crisi com l’actual.
Per això, en esta conjuntura econòmica una indústria pot exercir de pol d’atracció per a inversions procedents d’altres activitats que estan patint en este moment algun procés de recessió.
Per això, des de la conselleria, des de La Generalitat, apostem per processos d’industrialització que estiren del sector primari, que servixquen de motor al sector primari.
I
per a això fiquem en marxa una política activa en relació a empreses i microempreses i, per descomptat, a cooperatives agroalimentàries.

Per tot això, des de la conselleria es dóna suport a esta indústria a través d’ajudes, com dies adés, d’órdens publicades en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana que tenen com a objecte millorar i racionalitzar les activitats de transformació i comercialització, donant suport a les inversions de les indústries i al desenrotllament de les microempreses.
S’han recolzat d’esta manera projectes que corresponen a 231 empreses en l’exercici 2008: s’assignaren 17 milions i ja se n’han pagat 12; per a l’exercici 2009 està previst destinar-hi 25.
248.
391 euros.
A més, per a indústries pesqueres, també fonamental la industrialització, l’aplicació de processos industrials al món de la pesca: 11 empreses, amb 2,5 milions d’euros, s’han beneficiat d’estes ajudes.

I, com dia, suport a indústries, a microempreses i a cooperatives agràries, que també incloguen.
.
.
, incorporen processos d’industrialització.
En 2008, 3,8 milions d’euros han beneficiat 46 cooperatives, però, a més, 1,2 milions d’euros han anat destinats a bonificar interessos de préstecs, dels quals s’han beneficiat 26 cooperatives.
S’acompanya esta política activa de suport a les empreses industrials i a les cooperatives, amb una
nova línia d’ajudes que dóna suport a les microempreses.
Se tracta de xicotetes empreses, quasi totes
elles de caràcter artesanal, elaboren productes pràcticament artesanals en el sector agroalimentari, que tingueren una nova línia de suport per a elles en el 2008 i que tingué una acollida important, se’n beneficiaren 35 empreses amb un import de 700.
000 euros.
I este any hem
duplicat el suport amb 1.
500.
000 euros, ordre que ja ha segut publicada i ja ha
finalitzat el seu període de sol·licituds.
Per tant, en breu podrà ser avaluada i comunicat el suport a tots els empresaris.

Igualment, en l’any 2008 se varen aprovar ajudes financeres per valor de 37.
138.
538 euros a 126
programes operatius.
I en 2009 n’hi ha aprovada una ajuda financera de 39 milions d’euros per a 121 programes operatius.
Som el 25% de tots els programes operatius
de l’estat espanyol.
Són, realment, ajudes rellevants per al nostre sector.

En l’àmbit del desenrotllament rural, el Consell té també com a objectiu estratègic i fonamental la revitalització de les comarques d’interior, el manteniment del territori i aconseguir que programes de promoció de l’ocupació, de millora de les infraestructures i de preservació del paisatge rural aconseguixquen fixar la població en estes comarques.
De tots és sabut que en moments de crisi com l’actual, el medi rural requerix mecanismes que contribuïsquen a fer-hi més sostenible la vida i, per això, el programa Ruralter, que és l’estratègia regional de suport als territoris rurals.
Començàrem a ficar en marxa esta estratègia amb una ordre per a seleccionar el grups d’acció local.
Se seleccionaren els huit grups previstos a través d’esta ordre.
A finals del 2008 s’aprovaren també les bases per a les ajudes de Ruralter-Paisatge i Ruralter-Dinamització.

En 2008, la convocatòria corresponent a Ruralter-Leader, que a més de bases tingué convocatòria oberta, va donar suport, ha donat suport, ha aprovat 367 projectes amb 15
milions d’euros.
I per a l’exercici 2009, 31 milions d’euros, que esperem que tinga la mateixa acollida en el nombre de projectes sol·licitats.

I, bé, el quart pilar de la nostra actuació és la comercialització.
Objectiu: estar presents en els mercats internacionals, obrir nous mercats i
incorporar noves produccions a l’exportació.
Els productes agroalimentaris valencians són cada volta més apreciats pels consumidor i la seua demanda, tant en mercats nacionals com
internacionals, és important.
Per això, des d’esta conselleria se continua potenciant el seu posicionament com a productes de
qualitat, com a productes d’excel·lència, amb l’objectiu de millorar la competitivitat del sector i aconseguir la seua
internacionalització, no només des del punt de vista de producte, sinó des del punt de vista de sector.
Augmentar les nostres exportacions com a base
del desenrotllament econòmic, mantenint el principal potencia productiu d’esta comunitat, és un objectiu tant en quantitat com en qualitat.

Un altre objectiu és el suport a la presentació, o una forma d’anar aconseguint estos objectius és el suport dels nostres productes, de les nostres empreses en totes aquelles
fires o manifestacions comercials, tant de caràcter internacional com d’important caràcter nacional.
Per això, la conselleria assistix, en este exercici 2009, a huit fires amb pavelló propi, amb pavelló de caràcter autonòmic, tres d’elles de caràcter internacional, Fruit Logística, Biofach i Anuga, i, la resta, de caràcter nacional, com son Gourmet, Agriteco, Euroagro, Restalimed, Alical i
(inintel·ligible) .
.
.
.
Per primera vegada, la comunitat ha assistit a la fira més important en relació al producte ecològic que se celebra a Europa, per tant, a qualsevol mercat del món, que és Biofach, en Alemanya.

Hem iniciat també un programa de divulgació dels beneficis saludables del consum dels nostres productes, en especial dels cítrics, tant en fresc com transformat, amb accions de repartiment de fruita
fresca en esdeveniments esportius, en esdeveniments de caràcter cultura i en col·leges.
D’este programa s’estan beneficiant 75.
000 xiquets, 20.
000 esportistes i més de 150.
000 persones en fires, però allò important és traslladar els beneficis, com dia, saludables del seu consum i incorporar als
seus hàbits de consum l’hàbit del consum tant fresc com transformat dels nostres cítrics.

També vull destacar l’impuls i la coordinació d’esdeveniments internacionals que, sense ser pròpiament fires o manifestacions comercials, sí que tenen una gran transcendència en els nostres sectors, en dos sectors del nostre món agroalimentari, en el sector del vi i en el sector dels peribles, les hortícoles.
Són dos esdeveniments com el concurs mundial de Brussel·les de vi i el Congrés Internacional de Freshfel, que se celebraran ací, en València, en el pròxim més d’abril.
Això suposa que tots els prescriptors i tots els experts tant de caràcter tècnic com de caràcter científic com de caràcter comercial d’estos dos mons se van a donar cita ací, en València, en el mes d’abril.

I, per una altra part, en el marc de la promoció i divulgació dels nostres productes agroalimentaris a través de la dieta mediterrània, del concepte de dieta mediterrània, esta conselleria firma huit convenis de col·laboració amb altres tantes institucions de la nostra comunitat, que mos permeta fer esta
tasca de difusió, de divulgació de coneiximent del producte agroalimentari en els diferents sectors, en les
diferents franges de població, no només de la nostra comunitat, sinó també d’altres comunitats, com dia fa un moment, per a aconseguir que incorporen hàbits de consum en què estiguen presents els nostres productes agroalimentaris.

Pel que fa a l’impuls de les figures de qualitat que, com tots vostés saben, és eix fonamental en la política d’esta conselleria, perquè la desenrotllen els consells reguladors, que són estructures verdaderament importants per a la vertebració dels nostres sectors, especialment els sectors tradicionals, però també ho són per a la promoció genèrica dels nostres productes, dels productes de la comunitat.
En este marc, se
prestarà una especial atenció al foment de la qualitat agroalimentària a través de les marques de qualitat, de les indicacions geogràfiques protegides i les denominacions d’origen, que reconeixen l’excel·lència dels nostres productes.

Precisament en estos moments s’acaba de crear la marca de qualitat Olis de la Comunitat Valenciana, que se
presentarà en breu a la premsa especialitzada, però que ja està treballant en forma d’un nou consell regulador de l’oli de la comunitat i que tant de bo arribara a emparar les 70.
000 hectàrees de producció distribuïdes en les tres províncies.
La tasca fonamental és el control de la qualitat, la vertebració del sector i el disseny d’una estratègia conjunta única de promoció de l’oli de qualitat de la comunitat.

En este any 2009 ja s’han convocat les ordres que emparen totes les ajudes relacionades amb la
qualitat dels productes i en la promoció dels productes de qualitat.
Esperem que arriben a 300 beneficiaris.
I tenen un
import de 4,5 milions d’euros.

Hi ha dos ordres noves, dos línies que hem considerat important afegir al treball que ja s’estava fent.
Una llei és per a la millora de la comercialització en països tercers, que ja ha acabat el termini de sol·licitud, i hem rebut 110 sol·licituds.
I una altra ordre, que és la que afecta tots els consells reguladors.
És una ordre que substituïx les tradicionals ajudes nominatives.
Per tant, s’ha convertit una ajuda nominativa en convocatòria pública d’ajudes, i mosatros creguem que açò garantix un panorama homogeni per a totes les figures de qualitat i mos dóna possibilitats de treballar de forma homogènia en un període de cinc anys.
Per tant, creguem que és vertaderament un avanç en la gestió d’ajudes per a tots els consells reguladors.
Però a més és una aposta de la conselleria per la defensa de la qualitat i de la marca com a
elements de competitivitat dels nostres productes.

En resum, més de quatre-centes empreses i cooperatives, a més de tots els consells reguladors i marques de qualitat de la Comunitat
Valenciana se beneficiaran d’estes quatre ordres en este exercici 2009.

En relació a actuacions de caràcter sectorial, hem posat en marxa ja dos plans estratègics: el de ramaderia i el de pesca.
No vaig a exposar-los en este moment, perquè ja s’han presentat públicament, (remors) i en alguna.
.
.
No tinc inconvenient, puc vindre un altre dia i els ho explique.
O siga, (remors) estaria encantada perquè crec que són realment dos plans excepcionals i dos plans que, donat que s’han pactat amb el sector, van a tindre un impacte important, però no crec que siga.
.
.
, no tenia pensat incloure’ls en la compareixença de hui.

Dia que, al marge d’estos dos plans de caràcter sectorial, que no vaig a exposar, sí que m’agradaria entrar, en relació al Pla de pesca i a l’ordenació i millora de la producció pesquera, en alguns elements que considere essencials de les actuacions que du
endavant esta conselleria.
Perquè mos han permés concedir ajudes al sector per imports importants.
A 553 beneficiaris,
17.
349.
417 euros, per a actuacions tals com parades biològiques, modernitzacions de barcos i equipament de ports, i per a la paralització definitiva de l’activitat.

En convenis amb les confraries per dalt dels 800.
000 euros.
En formació, per dalt de 200.
000 euros que arriba a 1.
420 beneficiaris.
Per a seguiment biològic d’esculls i reserves marines, crec que element essencial, per dalt de 88.
000
euros.
Estem parlant de més de 18 milions d’euros d’ajudes directes al món de la pesca, sense comptar la política d’aplicació de l’IFOP, l’instrument financer d’orientació i pesca, que ha afectat 1.
271 beneficiaris, amb un import de 121 milions d’euros per a tot el període, en este cas, fins al 2008.

Per a este any 2009 hi ha cinc línies d’ajudes per un import de 23.
817.
500 euros, a través d’una ordre que es va publicar ja el 2 de febrer i que té per objectiu recolzar, donar suport a la paralització temporal de la pesca, els repartiments dels fons FEP i totes aquelles mesures
de caràcter socioeconòmic i de formació, com acabe de citar, per al sector.

I m’agradaria comentar amb un poc més de detall una de les mesures que és més rellevant per al sector, que és la de la paralització temporal de les activitats pesqueres.
I que a més crec que no sols és rellevant per al sector.
En alguna ocasió hem tingut.
.
.
, en alguna altra volta hem tingut ocasió de comentar este tema, i jo crec que les parades biològiques realment són importants per al sector, però sobretot són importants per als qui gaudim del paisatge, en este cas, del paisatge marítim, i és important per al manteniment dels recursos marins.
No seria possible fer-ho
sense eixes parades biològiques.
I jo crec que tots hem estat d’acord en alguna altra ocasió que pot ser a costa dels mariners, dels pescadors o dels patrons estes parades
biològiques, que requerien un esforç important de l’administració i que requerixen eixe esforç en forma de dotació pressupostària.

I ací podríem dir exactament el mateix que hem parlat per a les assegurances agràries.
No pot ser que isca un reglament que autoritze l’increment d’estes parades biològiques i no isca una dotació pressupostària en el mateix moment que permeta abordar-la en estes condicions.

Sent això aixina, esta administració ha incrementat de 2,6 milions d’euros a 6,9 milions d’euros esta dotació per a poder fer front directament en estes parades biològiques i que, com dia abans, no siguen a costa dels nostres mariners.
Se tracta
d’una ajuda suplementària molt important, que donarà emparament a estes parades temporals de la nostra flota pesquera i que, com he
dit en altres ocasions, m’agradaria que fora d’estos temes dels que parlàrem i que foren estos temes els que tots junts reclamàrem al govern central perquè finançara i se fera càrrec de no sols traure un reglament que obligue a la parada, sinó que dote pressupostàriament i faça possible i faça viable per als mariners eixa parada biològica.

Bé, però a més d’esta acció, altres accions: conveni amb les confraries per un import en este exercici d’1.
163.
000 euros; la construcció d’un escull en Peníscola per import d’1,5 milions d’euros.
I continuant amb la campanya de promoció «Peixcològic, la mar de natural» que, com he dit abans, no anava a comentar, forma part del Pla director de
pesca.

Com també forma part d’este pla director, que anem a ficar ja en marxa, la creació d’un centre d’investigació pesquera per un import de 545.
000 euros, i els convenis amb ajuntaments.
Per
primera volta anem a col·laborar amb els ajuntaments que tenen confraries perquè se facen, siguen un interlocutor més en la comercialització i en la difusió i divulgació del valor del peix del nostre litoral.

També hem creat en el pressupost de 2009 una partida econòmica de 350.
000 euros per a bonificar interessos de préstec de totes les inversions d’empreses pesqueres.
Es tracta d’una nova línia d’ajudes per a subvencionar, com dia, els interessos d’aquells préstecs que han contractat les empreses d’este sector amb la finalitat de pal·liar l’increment dels costos de producció que en estos moments estan patint totes les empreses.

Anem a convocar també l’ordre d’ajudes per al cessament anticipat de l’activitat del sector.
I, finalment, estem estudiant ficar en marxa una línea d’assegurances per a este sector que no tenen en estos moments.
Mesures totes
elles tendents a ajudar el món de la pesca, els pescadors, els mariners i els armadors en uns moments tan
complicats i en uns moments en què requerixen tot l’esforç d’esta administració, però tot l’esforç per a resoldre, per a solucionar els seus problemes reals.

I bé, hem comentat ja diverses voltes, he comentat que estem en una situació molt complicada.
En esta situació tan complicada el Consell, la Generalitat valenciana, a través de les conselleries que tenen competències en els sectors productius, ha ficat en marxa un pla especial de suport als
sectors productius.
335 milions d’euros, dels quals 102 milions d’euros vénen al sector agroalimentari valencià.
102 milions d’euros que s’estan treballant i s’estan instrumentant en consens en tot el sector.
102 milions d’euros que se van a distribuir en dos línies de caràcter horitzontal que afecten totes les activitats agropecuàries de la nostra comunitat, una d’elles és l’activitat sostenible i la promoció, com estàvem parlant abans.
I després reforçaran cadascun els plans directors: 10 milions d’euros en ramaderia, 12 a pesca, 22 a indústries agroalimentàries i 29 a l’activitat agrària pròpiament dita.

Per tant, estem parlant d’activitats que consensuades en el sector, que treballades en el sector, que
demandades pel sector estem segurs que tindran un impacte important sobre la
seua economia i sobre la seua possibilitat de creixement.

Com he dit al principi, una activitat, la d’esta conselleria, que se desenrotlla des de la transparència i l’eficiència, des de la transversalitat, el consens i la planificació, i que té com a prioritat les persones, totes les persones d’este sector: els llauradors, els ramaders, els pescadors i també els empresaris de les nostres indústries, que tots ells són l’essència del nostre sector.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies a vosté, senyora consellera.

Ara intervindran els grups de menor a major per a fixar posició respecte de la seua intervenció, per a formular preguntes o fer alguna observació en este sentit.

En primer lloc, la senyora Albiol, en representació de l’Agrupació de Diputats No Adscrits, té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Bona vesprada, senyora consellera.

Bé, no vaig a dir-li que m’ha sorprés la seua intervenció, no vaig a dir-li que m’ha sorprés que en compte de vindre ací a donar informació sobre les contractacions de la seua conselleria haja fet un exercici de
propaganda.
I no m’ha sorprés perquè ja portem entre ahir i avui vuit compareixences.
Per a mi és la tercera del dia d’avui.
I, per tant, no m’ha sorprés perquè vosté ha seguit el mateix espectacle lamentable del seus antecessors en esta comissió, el mateix guió i fins i tot el mateix discurs.

Espere, i jo, mire, li ho demane ja per favor.
Si en la part final té exactament el mateix discurs que ens han llegit abans els vuit consellers que
han passat per ací, li demane per favor que no el llisca, val?
Perquè ja ens el sabem de memòria, perquè és el mateix.
Eixa per començar.
I crec que és el sentir de tots, eh?
, d’aquesta comissió.
(Remors) Ah, no?
Bé.
És que jo ja sentir vuit vegades el mateix discurs, doncs li demanaria que no ho
fera.
(Remors)

Però, bé, no m’ha sorprés, com veu no m’ha sorprés, però continue indignant-me.
La capacitat d’indignació meua és cada volta més gran.
No m’ha sorprés, com veu com no m’ha sorprés, però continua indignant-me, eh, (remors) la capacitat d’indignació meua és cada volta més gran.

I bé, jo ja sé que no servirà de res, perquè ja ho he dit també a tots els que han passat abans per ací, però li recorde que el president la Generalitat valenciana, Francesc Camps, va dir
que aquestes compareixences eren per a demostrar l’honestedat, la transparència amb què actuen les diferents conselleries, per donar la informació, per aclarir si hi ha contractes o adjudicacions amb empreses relacionades amb
la trama corrupta que investiga el jutge Baltasar Garzón.
Però vosté no ho ha fet.
Igual que no ho han fet els d’abans.
Jo no sé si és que el president ja ha perdut tota l’autoritat sobre els seus consellers o directament és que, després de fer l’anunci es van posar a mirar els contractes i es van donar compte que no es
podien ensenyar.

I, senyora consellera, anunciar transparència i després no fer-ho, únicament empitjora la seua imatge.
No podem dir que van a vindre ací a donar informació, a ser transparents, a ensenyar els contractes, a contestar a tot el que
preguntàvem, i després fer tot el contrari, fer un exercici novament d’opacitat.
Bé, doncs únicament els perjudica a vostés i el que fa és sembrar més dubtes dels que ja teníem.

I el que haguera sigut un exercici de transparència i democràcia per exemple, per part seua avui, haguera sigut explicar el per què la inspecció de treball ha obert un procés sancionador contra la conselleria i contra Vaersa, Tragsa i Tragsatec per
tindre treballadors treballant de manera irregular, fent tasques que no els
corresponen, per què ha d’actuar la conselleria com una empresa de treball temporal quan no ho és.
Això, per exemple, haguera sigut un exercici de transparència, explicar el per què d’aquestes contractacions de personal.
Haguera sigut un exercici de transparència explicar per què els fons europeus s’estan repartint només entre la seua conselleria i vuit alcaldes del Partit Popular, perquè això tampoc és transparència.
Això no és transparència el que està passant amb els fons europeus.

Però jo ja sé que vosté no se n’eixirà del guió.
Ara, després, parlarà del que va fer el Partit Socialista l’any 1994, segurament, perquè és el mateix guió que tenen tots.
I es continuarà negant la informació i no es contestarà absolutament a res, però jo li continuaré preguntant, eh?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

En nom del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, vull començar agraint-li sincerament i profundament la detalladíssima i extensíssima exposició que vosté mos ha fet.
(Remors) Molt interessant, però, com este matí ja m’ha reconegut la consellera de Cultura, no sé si m’ha reconegut o se li ha escapat, però bé, es reconéixer-ho explícitament o tàcitament d’una manera voluntària, «no és el moment de parlar d’això».
No és el moment de parlar d’això perquè, malgrat el que diu la convocatòria, tots sabem d’on ix açò.

Mire, nosaltres ens estem trobant ací.
.
.
, realment açò és una obra de teatre, una obra de teatre que la meua impressió, al marge del contingut de la seua exposició, que ja dic que és interessant i que pot propiciar el debat, una obra de teatre que no agrada a
ningú, jo diria a ningú dels espectadors.
Alguns l’aguanten millor perquè són socis de la producció i altres, lògicament, estem ací intentant traure trellat de tot açò, cosa que és prou difícil.
Prou difícil perquè el primer acte, després de la presentació, en esta obra de teatre s’ha baixat el teló, i l’obra de teatre transcorre tota darrere del teló, però darrere d’un teló molt opac, que és el contrari de la transparència.

La finalitat d’esta obra de teatre és tapar, és protegir, protegir el president, i jo creia que no fea falta després de sentir-lo.
Però bé, al final, me convenceran que sí fa falta protegir-lo.
Perquè pense que açò naix, esta compareixença, després d’unes notícies de possible –i dic possible i no vullc dir-ne més– corrupció que afecten membres del.
.
.
entre altres, que estan i, bé, hi han hagut dimissions d’alcaldes, hi ha hagut gent tancada, però que poden afectar membres del govern valencià, entre ells, el president.
I ell anuncia.
.
.
trau pit i anuncia que «anem a fer açò».

A mi em va paréixer –i ho dic sincerament– molt bé, perquè se donaria comptes de totes les contractacions i tot això que ha passat, que podia haver passat.
Si són legals, si són correctes.
.
.
(Veus) No, no, no, va dir el president que se donarien compte de totes estes
contractacions, i ara se fa un canvi.
Però venim ací, clar, però lògicament amb la utilització dels mitjans, resulta que avui vorem en Radiotelevisió Valenciana, en Canal 9 i en altres televisions –per cert, també afectades per tota esta trama– que el govern valencià, les diverses conselleries han vingut i han donat comptes de tot i no hi ha cap
factura de la qual parlar.

La meua opinió és que no ho sé, perquè seguisc igual.
I, per tant, si se promet transparència i després se baixa el teló, després de prometre la transparència, la sospita se fa més gran que la que podia haver abans.

I a mi m’agradaria que vosté explicara si això d’Orange Market.
.
.
Això d’Orange Market, que si ho preguntem a un llaurador d’estos que no han anat a Educació per a la Ciutadania, dirà: «Ui!
, doncs açò està molt bé, que la consellera treballe amb Orange Market –i no dic que ho haja fet–, perquè això és el mercat de la taronja i a nosaltres mos va molt bé.
»

Realment si ho preguntem a altres foscos personatges que segurament hagueren
suspés l’assignatura de ciutadania el seu concepte seria un altre molt diferent.
(Veus) I la idea és per a la consellera i voldria que aclarira, per a vosté què és Orange Market.
Si és una empresa amb la qual des de la seua conselleria s’ha contractat o és una empresa desconeguda per la seua conselleria, que és el que a nosaltres mos interessa.
I que crec que en la base era el que tocava
avui explicar.

I dic Orange Market com un exemple, clar, estem fent referència a totes i cada una de les empreses que apareixen en el cas Gürtel, en les empreses del cas Gürtel afectades de possibles casos de corrupció i –com li he dit– sobre les quals hi han alcaldes dimitits, persones ja en presó, eh?
I, bé, la pregunta és molt clara, i no vaig a absorbir mes temps, és que si no parlem del que per un principi se’ls fa vindre ací, crec que no val la pena parlar-ne.
(Veus)

¿Vosté en la seua conselleria hi ha hagut algun contacte?
.
.
.
i que hi haja un contacte, també entenc que no vol dir que eixe contacte siga.
.
.
(algú diu: «¿Contacte?
») contacte o contracte, siga ja de per si, simplement per ser esta empresa, siga
ja irregular.
Però la primera pregunta és si hi ha hagut contractes amb esta sèrie d’empreses i, segona, doncs mos explique que eixos contractes, a pesar de tot el
que va al voltant d’ahí, no hi ha cap irregularitat o, si la hi ha, voluntària o involuntària.
Bé, supose si és voluntària no eixiria ací.
(Rient) Però si hi ha una qüestió involuntària, doncs també s’explique.
Que jo pense que és el tema pel qual estem ací.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Pañella.

En representació del Grup Parlamentari Socialista, el senyor Lozano té la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, amb tota la ironia que sóc capaç de transmetre, li demane perdó perquè no he pres nota de tot el que vosté ha explicat.
És que me sembla, primer, que ja ho vàrem escoltar en pressupostos i, segon, que com el president me dóna després una hora i cinc minuts per a poder-li contestar m’agradaria aprofitar-los per a poder parlar d’altres coses.

Dit açò, senyora consellera, i sense perjudici de les informacions que vosté estiga interessada a facilitar a aquesta comissió, després de les limitacions que hem patit respecte a la necessària transparència en la gestió dels assumptes públics al llarg dels últims anys, i donat que el president Camps quan va anunciar la seua compareixença, va dir literalment: «Hem sol·licitat les compareixences personals per acudir a la comissió corresponent i explicar amb tranquil·litat, amb transparència i amb sentit de la lleialtat i de la responsabilitat tot allò que vostés pregunten.
»

En eixe sentit, el meu grup parlamentari està especialment interessat en obtindre la següent informació: ¿ha realitzat la seua conselleria o qualsevol dels organismes que depenen de vosté algun tipus de contracte amb les empreses següents: Parque Logístico Moltalvo, SL i 35 empreses més?
I que perquè constància ara després li passaré a la mesa la relació escrita de les empreses a les quals me referisc, (so per interferència d’un mòbil) i són les que –com vosté sap– estan siguent investigades per l’Audiència Nacional

Segon, en el cas que s’haja realitzat algun contracte amb alguna de les citades empreses, li sol·licitem còpia completa de l’expedient de contractació i de cada un dels contractes celebrats, incloent els documents relatius a la
seua execució.

Tercera, la convoquem a lliurar la citada documentació.
I, quarta, igualment la convoquem que assumisca el compromís d’acudir novament a aquesta comissió o a la que reglamentàriament procedisca per a donar explicacions sobre el contingut dels citats
contractes, una vegada que hàgem obtingut la documentació sol·licitada i hàgem pogut disposar de temps suficient per al seu estudi i comprovació.

Dit açò, senyora consellera, vosté no ha vingut ací a ser més transparent, ha vingut a allò de sempre, a fer-se propaganda i a justificar que no se creuen l’autogovern, i per fer, desenvolupen el discurs segons el guió que vostés ja tenen establert, i que és, primer, «estem on estem per culpa de Madrid.
» Primera forma d’admetre la incompetència del Consell per a governar, sobretot en matèria d’agricultura.
Perquè vosté sap millor que ningú que en política agrària Madrid envia els diners i les comunitats autònomes, per tant, vosté, té la facultat de distribuir eixos recursos com crega.
Lluny de tindre lleialtat
institucional, vostés manipulen les dades i distribuïxen els recursos com volen.

En el cas del Programa de desenvolupament rural, en el qual el 33% ve de la Unió Europea, el 43%, de l’estat, i el 23% el fica el Consell, internament vostés fan la distribució entre programes, però la xifra que trauen a la llum pública és la que vostés han decidit que siga la més baixa i, per tant, que done la sensació que la culpa la té Madrid, quan en el còmput final l’esforç més xicotet l’ha fet La Generalitat.

En el cas de les ajudes a la reconversió varietal, Madrid envia el 50%, vostés fiquen l’altre 50%, però són vostés, una vegada més, qui decidixen com se distribuïxen.
Cas de la llei de desenvolupament rural, Madrid enviarà els recursos, i vostés tenen la capacitat d’establir les zones que seran perceptores.
I ja parlarem d’este tema en el ple.

Segona part del guió, fan una llarga exposició, i la de hui, per descomptat, ha sigut més que llarga, del que suposadament han fet en estos últims anys.
I dic «suposadament», perquè si hagueren fet sols una part del que diuen, el sector no estaria en la situació de crisi permanent en la qual se troba des de fa ja molts anys.

Vosté, senyora consellera, me fa l’efecte que ha vingut ací a provocar, perquè, ¿com s’explica que en estos últims catorze anys hagen desaparegut més del 60% de llauradors i ramaders?
¿Com s’explica que si vostés hagueren fet tot el que diuen en desenvolupament rural 74 nuclis rurals hagen
desaparegut i 84 tinguen menys de cinc habitants?
¿Com s’explica que hi han comarques que tenen menys de 17 habitants per quilòmetre quadrat en la Comunitat Valenciana?
¿Com s’explica, senyora consellera, que les cinc pitjors campanyes en preus de cítrics de tota la història de la citricultura valenciana hagen estat governant vostés?

Senyora consellera, ¿com s’expliquen tantes deficiències estructurals: envelliment de la població agrària, incorporació de joves, jubilacions anticipades, atomització d’empreses, minifundisme, parcel·lació, etcètera?
De veritat, senyora consellera, ¿si vostés hagueren governat en matèria d’agricultura, com s’explica?

Vostés no han governat, vostés han desgovernat.
El Partit Popular no se creu ni l’agricultura ni res de res.
Hem tingut en els últims deu anys cinc consellers; cada un ha anat desfent el poquet que havia
començat a fer el d’abans.
La mitjana és més que eloqüent, senyora consellera, cada dos anys, un conseller, ix de mitjana.
Eixe és l’interés que té el Partit Popular.

En la segona part que tindré ocasió, per tindre cinc minuts més, li acabaré de dir el guió que vostés gasten.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Honorable senyora consellera, permeta, en primer lloc, que li agraïsca la compareixença per a donar compte de les activitats realitzades per la seua conselleria en l’àmbit de la seua responsabilitat, i que, a més, haja segut una compareixença a petició pròpia.
Perquè escoltant altres coses, un, doncs, al final no sap molt bé ací què és el que estem fent.
(Veus)

En tot cas, senyora consellera, jo vullc també, molt sincerament, agrair-li la seua sensibilitat, perquè ha vingut a esta comissió, que és un ple en xicotet de l’òrgan que representa a tots els valencians, a parlar del que els interessa als
valencians.
Realment al poble valencià, al ciutadà d‘a peu, a la gent del carrer, el que li interessa és que ací parlem dels seus problemes, de les seues dificultats, (veus) de les solucions a eixos problemes i a eixes dificultats.
Això és el que li preocupa a la gent.

És veritat que altres.
.
.
en altres sectors, i tal volta això de manera especial es done en l’àmbit polític, alguns estiguem preocupats per altres qüestions alienes al que és la preocupació real del carrer.
Jo vullc agrair-li això, que vosté ha vingut ací a parlar del que demana el carrer, a parlar del que preocupa a la gent, a
assentar les bases i a explicar les bases d’una acció que des de la seua conselleria estan portant a cap per a fer possible que els
nostres sectors valencians siguen uns sectors competitius.

Jo, per contra del que altres puguen afirmar, crec que és el moment de parlar d’açò, este és el moment de parlar d’açò i el lloc per a parlar d’açò.
Perquè és el moment de dificultats, d’una conjuntura econòmica que està castigant durament a la gent.
I el que no pot entendre el ciutadà és que els politics es dediquen a la baralla contínua, a estar totalment enfrontats a totes les hores, quan en realitat el que s’ha de fer és donar resposta a eixes preocupacions.

Done’s per satisfeta, senyora consellera, perquè, almenys, hi ha hagut un grup que pareix que sí que ha atés la seua exposició i ha vullgut contrarestar-la.
Jo crec que ha tingut un èxit, pel que tinc entés que s’ha produït en altres compareixences.
Però, en tot cas, crec que no s’ha pogut furtar eixa realitat del carrer i l‘ha traït el seu subconscient.

He de dir-li, senyora consellera, que les mesures que des de la Conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació s’estan portant a cap per a donar resposta i acord.
.
.
a més, una resposta d’acord amb la profunditat d’eixa crisi, per a posar en marxa accions que puguen fer que el sector tinga
liquiditat en un moment en el qual s’estan tancant totes les portes, crec que això és un bon exemple del que cal fer, –com li dia a l’inici de la meua intervenció– un bon exemple que vosté en la seua exposició ha plasmat ben clarament per mig d’eixe pla especial de recolzament al sector agroalimentari amb més de 102 milions injectats al sector, amb eixa preocupació que vosté ha mostrat respecte a una cosa que és tan sensible per al llaurador, com són les assegurances agràries.

Vostés han tingut una sensibilitat claríssima, incrementant un 10%, passant del 50% al 60%, més de 28 milions.
Ja mos agradaria als llauradors que eixa mateixa sensibilitat
la tingueren en l’àmbit del govern central, i que l’ICO fóra més sensible a les peticions que els han demandant des de la comunitat autònoma.

Vostés han donat un bon exemple també d’eixa moratòria que sol·liciten per als pagaments de crèdits de les gelades del 2005, que s’està negociant, però que encara no n’hi ha una resposta.
En definitiva, el meu grup, senyora consellera, vol remarcar
i evidenciar que vostés han estat realitzant un treball que s’ha vist claríssimament plasmat al llarg de la seua intervenció per a donar resposta a eixes preocupacions dels ciutadans, per a donar resposta
a eixa realitat del carrer, per a buscar solucions a eixos greus problemes, que
són els que estan llevant-li el dormir a molta gent en estos moments.

I per això, vostés s’han preocupat, entre altres coses, d’avançar pagaments més que mai, gràcies a una gestió més que eficient, més eficient que mai.
No cal oblidar –i jo vull recordar-ho hui ací també– que en el pressupost d’este any, els gastos de personal pràcticament han pujat al voltant de l’1,5% i que el capítol II ha abaixat.

He de dir-li, en este sentit, que per a fer el que vostés han fet, fa falta no a soles capacitat organitzativa –s’ha dit ací, fa falta capacitat organitzativa, ¿quin dubte cap?
–, fa falta intel·ligència, i l’han demostrada també que la tenen; fan falta ganes de treballar, i també han demostrat que tenen ganes de treballar i fa falta –una cosa que jo vull reconéixer públicament hui ací– un bon equip i una excel·lent consellera, com és vosté, i ha demostrat vosté al llarg d’estos últims mesos en el treball dia a dia, esforçant-se per donar resposta a tots els sectors: ramader, pesquer i agrícola.

El meu grup vol reconéixer-li explícitament esta qüestió.
I crec que vosté ha exposat l’eix vertebrador de tota la seua acció en eixos quatre pilars, que jo no vaig a reproduir.
Creem que és –i acabe– molt encertat, el més responsable i el que calia fer en estos moments.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Per a contestar a les seues senyories, té la paraula l’honorable senyora consellera d’Agricultora.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyories, per les seues intervencions, per les seues ironies en algun cas
i pel seu agraïment, senyor Giner, a l’exposició que acabem de realitzar.

Jo crec que és important participar en estes comissions, i crec que és molt important que vingam a fer allò que creem fermament que hem de fer.
I jo no me plantege en estos moments
ninguna altra cosa que no siga explicar quina és l’activitat de la conselleria que tinc l’honor de dirigir, que és la meua responsabilitat; l’activitat des del punt de vista de les accions que anem desenrotllant, des del
punt de vista de la gestió que estem fent i, sobretot, des del punt de vista dels objectius que ens hem
marcat, que no són altres que el benestar, com dia abans, de tots els qui conformen este sector.

Pensar que en estos moments no és moment de parlar de la crisi econòmica, o que no és moment de parlar d’aquelles activitats que tots hem d’estar ficant en marxa per a superar eixa crisis o de quines activitats hem d’estar ficant en marxa per a fer que pugam eixir de la crisi en les millors
condicions possibles, jo trobe que és un error.
No sols és moment de parlar d’estos temes, sinó que jo crec que tots tenim l’obligació de parlar d’estos temes.

I temes fonamentals en estos moments, hui, hui és un dia especialment important –el dijous també, també podem parlar d’açò– .
.
.
Però, hui, donat que la decisió de vindre ací és meua, donat que la decisió d’estar ací compartint esta sessió amb vostés és meua i donat que tinc la capacitat no sols de decidir, sinó de considerar què és allò important per al meu sector en estos moments.
.
.
 és meua, decidisc que el més important és parlar d’allò que el meu sector m’està dient que és important: quines són els accions, quines són les activitats, quines són les línees de treball, amb quins diners anem a fer tot això i com va a arribar tot això a tots els llauradors, a tots els ramaders, a tots els pescadors i a totes les
empreses de la nostra comunitat.

I és un moment per a parlar d’allò que vostés no estan fent, és un moment, per supost, per a parlar de les assegurances agràries.
¿Per què no parlem de les assegurances agràries?
¿Per què no?
Estem dient que si vostés ficaren el mateix que mosatros fiquem en assegurances agràries, els llauradors valencians tindrien la mateixa cobertura de riscos que han
tingut fins ara i que este any no la van a poder tindre perquè això no és aixina.
¿Per què no és moment per a parlar d’això?
¡Clar que és moment per a parlar d’això!

Com també és moment per a parlar de la moratòria que estem reclamant per als préstecs de l’ICO que es varen produir com a conseqüència de les gelades de l’any 2006.
I, senyor Giner, sí  hi ha resposta de l’ICO, i és que no.
Sí hi ha resposta de l’ICO, i és que no.
El que passa.
.
.
(Veus) No.
Encara no l’hem fet pública, perquè estem tractant.
.
.
estem continuant negociant, perquè mosatros sí que creem que se poden fer polítiques de forma conjunta i sí que creem que hem d’anar de la mà.
I aleshores, estem continuant negociant i estem continuant treballant perquè al final pensem que va a ser un sí, però de moment, per escrit, la resposta és no, de l’ICO, és no.
El compromís d’esta conselleria es sí, la resposta de l’ICO és no.

Bé, anem a tindre la confiança suficient que donada la situació i donada la transcendència del tema, i donat que jo crec que vostés van a col·laborar amb mosatros perquè açò no siga aixina, anirem tots de la mà, com l’altre dia vàrem dir,  presentarem una proposició no de llei i el ministeri mos atendrà com cal.

Per tant, jo crec que sí que és moment de parlar d’estos temes, perquè són els temes que, com dia vosté, senyor Giner, afecten la gent, són moments de dificultat.
I en estos moments de dificultat, els temes reals són els fons que van a arribar a cada u dels nostre interlocutors, els beneficis
reals que van a tindre per les polítiques que mosatros apliquem.
I estes són les polítiques reals que estem aplicant.

Com és moment de parlar del 102 milions d’euros que va a gestionar esta conselleria com a crèdit, com a pressupost extraordinari, per a este moment de dificultat i per a
este moment de crisi.
Pla en què no m’havia estés, perquè ja havia fet una exposició, com vosté irònicament havia dit, molt detallada i l’havia deixat per al final.

Però, clar, si vosté me diu que estic provocant i que no és el moment, jo li he dir al contrari: considere que això és una provocació perquè sí que és el moment.
I és el moment de dir 102 milions en crèdit extraordinari, distribuïts de forma molt prudent, molt sensata i en consens amb tot el sector.
Diners,
fons, amb els quals es va a fer exactament el que el sector requerix i
necessita en estos moments.

I a més, diners amb els quals es va a fer allò que mos estan demanant, i mos estan demanant plans de promoció i de foment del consum.
Efectivament, 14 milions d’euros destinats a eixes polítiques.

Mos estan demanat actuacions de caràcter horitzontal per a la sostenibilitat de l’activitat.
9 milions d’euros destinats a eixa activitat.

I mos estan demanant reforç del pla director de ramaderia, 10 milions d’euros, en temes tan importants com el tema de residus, en temes tan importants,
com ja hem parlat ací, d’infraestructures de bioseguretat.

Mos estan demanant intensificar el pla director de pesca, perquè, efectivament, ha sigut un pla ben rebut pel sector i molt treballat pel
sector.
18 milions d’euros per a intensificar les polítiques del pla director de pesca.
Com ja he dit fa un moment, era un pla a
diversos anys.
El centre d’investigació ja se va a fer este any, perquè estos fons mos van a permetre avançar-lo.

Però també hem parlat de les parades biològiques.
¿Tampoc és un moment de parlar de les parades biològiques?
¿Tampoc és moment de parlar.
.
.
la dotació pressupostària extraordinària que destina esta conselleria perquè els mariners, els pescadors i els armadors no carreguen amb el que suposa una
parada biològica, que és un benefici per a tota la societat?
¿Tampoc és moment de parlar d’això?
Jo crec que segurament si mosatros preguntem a un pescador, no tindrà un problema major que eixe, saber si anem a fer-nos càrrec de la parada biològica.
Els ho dic jo que parle tots els dies.
.
.
Dubte que vosté sàpia si això és aixina o no.
Els garantisc que eixa és la seua preocupació, no és una altra, que eixa és la seua preocupació.
I per això mosatros atenem eixa preocupació.

Però el mateix que li dia.
.
.
, 22 milions d’euros per al sector industrial per a intensificar les ajudes, per a arribar al
major nombre de beneficiaris, per a poder planificar polígons industrial.
Jo crec que és el moment de parlar per a les nostres indústries d’una planificació del nostre territori en matèria de polígons industrials.
¡Clar que és el moment de parlar d’això!
¡Clar que és el.
.
.
!

I en agricultura, 29 milions d’euros, de dotació pressupostària extraordinària, per al món de l’agricultura.
¿Com no va a ser moment de parlar d’això?
¡Clar que és el moment de parlar d’això!
¡I tant que és el moment de parlar d’això!
Perquè probablement a ningun llaurador li interessarà més saber com va a ser la seua renda en este any, si realment eixa pòlissa d’assegurances va a tindre la cobertura total o no la va a tindre, o si va a poder
accedir a ajudes determinades per falta o no de dotació pressupostària.
Este any no va a haver-hi ningun problema perquè va a haver-hi dotació pressupostària.

El mateix que a les cooperatives els interessarà saber si poden tindre alguna dotació per a gestionar les superfícies cultivables abandonades.
¡Clar que és d’interés parlar amb les cooperatives d’estos temes!

El mateix que és d’absolut interés parlar del projecte Zero, d’assegurar-se que anem a tindre produccions que puguen arribar a tota Europa.

Però a més, i estic d’acord amb vostés, és del mateix interés parlar d’estos temes, que arriben a tot el nostre sector, com assegurar que això se fa amb absoluta transparència.
Se fa amb absoluta transparència perquè s’aplica amb tot el rigor tota la normativa i tota la llei en matèria de contractació, sense ningun dubte, sense ningun dubte.
Però no perquè ho digam mosatros, ho diu la Sindicatura de Comptes.

Però és que, a més, jo no conec ningun document en què es qüestione eixe assumpte.
¡És no que no en conec ningun, és que no en conec ningun!
Per tant, no he de justificar ninguna posició.
És que no conec ningun document en què es qüestione ninguna contractació ni ningun aspecte d’estes característiques.

Per tant, clar que hi ha transparència, clar que hi ha legalitat en totes les nostres actuacions.
¿És important parlar d’això?
És important, és important, però molt més important és que vostés no sembre ningun dubte sobre bases que no són reals.
És molt important que la gent no pense que està passant el que no està passant, perquè no hi ha ningun document que acredite el contrari.
Per tant, no veig ninguna.
.
.
no veig per què han de sembrar dubtes sobre estos temes.

Senyora Albiol, dia vosté que havíem vingut ací a fer un exercici de propaganda.
No.
Hem vingut ací a fer un exercici de responsabilitat, de responsabilitat d’esta consellera amb el seu sector, que és qui li demana comptes i és davant el qui respon de responsabilitat per a explicar què és el que estem fent i com estem fent-ho.
De responsabilitat, de propaganda, res.
Per a fer propaganda.
.
.
altres coses.
(Veus) Ací un exercici de responsabilitat, de responsabilitat seriosa i rigorosa, de
responsabilitat seriosa i rigorosa.
(Veus)

Dia vosté que havia sentit huit vegades el mateix discurs.
Jo no he participat en huit
comissions d’estes.
És la primera comissió i m’aferre a la meua llibertat d’expressió per a vindre ací i explicar, donat que, a més, l’he sol·licitada jo, allò que considere oportú.
Aleshores, en l’ús exactament d’eixa atribució, he tingut el gust i el plaer d’explicar-li a vosté també què fa esta conselleria en matèria d’agricultura, pesca i alimentació.

I, és clar, el senyor Camps té tota l’autoritat.
.
.
té més autoritat que mai, mai ha estat tan fort com està en estos moments.
I el respecte i l’admiració d’esta consellera per la figura del senyor Camps és cada dia major.
Per tant, res a dir en relació a este comentari que vosté havia fet.

Per supost, contestar comentaris com el que ha fet en relació als fons de desenrotllament rural, no té més que realment conéixer els projectes que s’han recolzat, els projectes com s’estan gestionant i vore realment què és el que està passant.

Senyor Pañella, efectivament, l’exposició crec que ha sigut detallada i extensa.
I com acabe de dir, és que crec que era la meua labor hui ací, és el que volia fer, és el que he vingut a fer.
I, bé, espere que d’alguna manera, encara que molts d’estos aspectes ja havíem tingut ocasió de parlar-los i discutir-los, haja aconseguit transmetre-li alguna dada nova o
alguna idea nova entorn a què fa esta conselleria.

Però jo el que crec que no.
.
.
o, almenys, en relació amb mi no li accepte, és que estic participant en una obra de teatre.
No estic participant en ninguna
obra de teatre.
Com li acabe de dir a la senyora Albiol, estic ací perquè he demanat estar, perquè volia traslladar-los a tots vostés quina és la política d’esta conselleria.
I donat que a més ho he fet a gust i a plena satisfacció, no considere que estiga representant ninguna obra de teatre.
Ho he fet per
convicció i amb absoluta convicció de tot el que he dit.

I en relació als comentaris de si hi han o no qüestions d’algun tipus, li reitere: tot el que fa esta conselleria ho fa amb absolut rigor
en relació a la normativa i a la legislació vigent.
No hi ha ningun document que fique en dubte ninguna altra qüestió.
Per tant, treballem, jo crec que intensament, treballem amb il·lusió, creguem en açò que estem fent, creguem a més que estem en el que el sector està demandant, i a més ho fem amb absoluta transparència.

Senyor Lozano, no ha pres nota, però no feia falta perquè sap vosté que disposa en el Diari de Sessions de tota la intervenció.
Per tant, està a la seua disposició per a qualsevol consulta que tinguera a bé fer.
Però, en qualsevol cas, jo li la podia passar també.
O siga que no hi ha cap problema en este sentit.

Dir-li el mateix pràcticament que al seus companys, que no hi ha ninguna manipulació de ninguna dada, absolutament de ninguna dada de les que vosté ha fet referència.
Podem parlar del tema de les assegurances, del tema del Pla de
desenrotllament rural.
En relació amb les assegurances crec que ja ho he dit esta vesprada, però ho comentí l’altre dia, i vosté sap que és aixina, perquè a més ho diuen els pressupostos, mire que tampoc fa falta.
.
.
, sols fa falta
llegir-los i comparar-los en els de l’exercici anterior.
Però a més sols fa falta anar a fer una pòlissa.
I quan u entra al sistema.
.
.
No, no, no, és tan senzill com entrar al sistema i fer una pòlissa, immediatament ho comprova, que ha de pagar vosté este any i que havia de pagar l’any passat.
Immediatament comprova que el cost li ha pujat en una quantitat molt
considerable, que és la part proporcional que no paga el ministeri.
Això és el que estan comprovant tots els llauradors, perquè a més el sistema és molt àgil.
Entra, fica la clau i ja està, tot solucionat.
Ho veu al primer cop de vista.
Per tant, no faria falta ni que
anara a buscar els pressupostos.

En relació al PDR vosté sap perfectament que en este període marc el ministeri ha disminuït els seus fons per a la nostra comunitat en un 50%.
Però a més, la Unió Europea l’ha disminuït en un 70%, que són fons que decidix el ministeri.

Per tant, la diferència d’aportació a esta comunitat en este període marc en relació al període marc anterior és absolutament veritat, i per açò sí que faria falta anar als pressupostos.
I podem contrastar els pressupostos
perquè estan publicats en qualsevol guia.
Però és que a més (remors) pot vosté parlar-ho amb qualsevol company.
.
.

El senyor president:

Senyor Lozano.
.
.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació:

.
.
.
de vosté del ministeri, és que és una cosa que tenen tots assumit com van castigar a esta comunitat l’any 2007 quan prepararen el PDR.
És que és assumit per tots.
Tot el món té clar que esta comunitat, pel motiu que fóra, no anava a rebre els fons que venia rebent fins este moment.

Però és que a més no té més que anar quan va vore el pes d’esta comunitat en desenrotllament rural respecte a tots els altres repartiments
on se quedem.
Vull dir, és que són dades tan reals i tan significatives que jo crec que no val la pena discutir
sobre este tema.
Però parlar-ho tantes voltes com vosté considere necessari.

I en el que sí que li done la raó és que el Pla de reconversió varietal és cofinançat pel 50%.
Efectivament, des del primer dia és un pla pactat amb el ministeri, ho he dit sempre amb estes mateixes paraules.
Pactat i ells aporten el 50% i mosatros el 50% en relació al finançament dels llauradors per a fer la seua reestructuració.

I en relació a la Ley de desarrollo rural, que vosté també ha anomenat, crec que ahí no se referia tant a la manipulació de dades, o no ho ha entés bé, sinó a com va ser l’aplicació a partir d’ara quan se fique en vigor la llei.
Per tant, anirem discutint-ho i anirem.
.
.
Tant de bo anem de la mà perquè sempre, quan se treballa en conjunt, el beneficiat és el sector.
I mosatros sempre treballarem, com li he dit abans, perquè el beneficiat siga el nostre sector.

En relació al comentari que ha fet sobre la provocació, li reitere el que he dit al principi d’esta xicoteta intervenció.
Jo considere que provocar és dir-me a mi, que he demanat esta compareixença, que no és el moment de parlar de determinades coses.
És el moment de parlar del que necessita el nostre sector.
És el moment de parlar de què està passant en el món agrari valencià.
És el moment de parlar què hem de fer tots perquè la crisi afecte el menys possible a este sector.
I és el moment de parlar i de treballar i, si pot ser, de treballar tots junts per
a solucionar el problema del sector.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

La presidència vol manifestar que la seua senyoria ha de tindre la tranquil·litat que la garantia d’exercir els seus drets i la seua llibertat d’expressió està clarament recolzada, no solament per la mesa d’esta comissió, sinó per la mateixa institució, les Corts Valencianes, el parlament del nostre poble, i la seua llibertat a l’hora de manifestar en la seua compareixença aquelles qüestions que considere convenients, perquè ha sigut vosté, a petició pròpia, qui ha presentat un escrit on determina de quines qüestions vol parlar.
Però no solament és això, és que la mesa de la comissió, quan va rebre la seua petició, com la dels altres membres del Consell, ho va traslladar a la Junta de Síndics, que ho va aprovar per unanimitat, coneixent, conforme diu el punt segon
de l’ordre del dia d’esta comissió, per a què se compareixia i en quines condicions.

Per tant, la seua garantia era que els seus drets estan garantits com, alhora,
està garantit el dret de totes les senyories que configuren la comissió.

Bé, per a rèplica, té la paraula la senyora Albiol, en representació de l’Agrupació de Diputats No Adscrits.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, jo, a vore, si vosté diu que aquesta compareixença l’ha demanat vosté per a explicar les activitats de la conselleria i per a explicar la gestió, igual que (inintel·ligible) .
.
.
fer la resta de consellers, jo em pregunte per què.
Per què ara de repent els ha entrat a tots un atac irresistible i terrible de vindre ací a parlar de la seua gestió.
És una cosa que no s’ha fet mai.
De repent, a meitat legislatura, vindre a la Comissió de Coordinació a parlar ací de la gestió.
Què és?
Que de repent els ha baixat l’índex de popularitat i no se’ls ha ocorregut una altra cosa que vindre ací a tindre-mos tota la setmana sentit açò?

I una altra pregunta, si la qüestió era que vosté volia parlar de la seua gestió al front de la Conselleria d’Agricultura, per què no ha demanat la compareixença en la seua comissió?
Per què no han demanat cadascú la compareixença en la seua comissió?
(Remors) Vol que li ho diga?
Li ho diré.
Perquè no era per a açò, perquè quan es van anunciar les compareixences no eren per a açò, eren per a parlar de transparència i de corrupció.
Era per a parlar i perquè ens informaren de si hi havia contractes de les seues conselleries amb Orange
Market o amb altres empreses relacionades amb la trama corrupta.

Per això eren les compareixences.
Ara bé, que després han decidit no fer eixe exercici de transparència i honestedat, doncs bé.
Però no intente enganyar-nos, sinó haver demanat la compareixença en la seua comissió i no en esta.

I no ens diga que som nosaltres els que sembrem el dubte.
Si jo li pregunte si
hi ha contractes amb empreses relacionades amb la trama corrupta i vosté no contesta, qui està sembrant el dubte?
Jo o vosté?
Si jo li pregunte i li demane informació i vosté no la dóna, qui sembra el dubte?
Serà vosté!
Si els grups parlamentaris i l’oposició els estem fent preguntes, estem demanant contractes, estem demanant informació i vostés no l’ensenyen, no la donen i no vénen ací a explicar res, qui està sembrant el dubte, senyora consellera?
A mi em sembla que no sóc jo qui està sembrant el dubte.
Em sembla que és vosté.

I clar, si vostés diuen que van a vindre ací a demostrar la seua transparència i a demostrar la seua honestedat i en compte d’això es dediquen a fer el paripé i a fer l’espectacle que estan fent estos dies, qui sembra el dubte, senyora consellera?
És que em sembla que el dubte l’estan sembrant vostés mateixa tota l’estona, des del moment que van dir que venien ací a donar informació i no l’estan donant, i s’han dedicat a fer una altra cosa.
Informació sobre els contractes de la conselleria amb empreses relacionades amb la trama
corrupta.
Per això va dir el president Camps que venien vostés a comparéixer.
Ara bé, vosté diu que té tota l’autoritat, doncs em sembla que ningú li ha fet cas.

Res més.

El senyor president:

La presidència abans de donar pas a la següent rèplica, només per il·lustrar les seues senyories, vull llegir l’escrit que la senyora Maritina Hernández Miñana, consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació, va registrar en estes Corts.
Diu:

«D’acord amb allò establert en l’article 168 del Reglament de les Corts Valencianes, sol·licite comparéixer de manera immediata davant la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat per a donar compte de les activitats
realitzades en l’àmbit d’esta conselleria.
»

Així mateix, en el punt segon de la convocatòria d’esta comissió, ordre del dia que tenen les seues senyories, diu:

«Compareixences sol·licitades a petició pròpia per tots els membres del Consell per a donar compte de les activitats
realitzades respectivament en l’àmbit de les seues conselleries, registre d’entrada número 31.
026 al 31.
039.
»

Això diu l’ordre del dia i això diuen les peticions de compareixença.

Senyor Pañella, per a rèplica, té la paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Sabem llegir i la nostra comprensió lectora arriba fins ahí, arriba fins ahí.
No sé si és que vostés no volen entendre i no pose en dubte la capacitat, sinó no volen entendre allò que estem dient.

Mire, senyora consellera, li accepte que no siga teatre.
Però m’acceptarà vosté que és una rebel·lió en tota regla, perquè ningú fa el que vol que faça el president.
S’haurà de qüestionar este govern, perquè ningú fa el que el president ha dit públicament que han de fer.
I els que se li rebel·len són tots a una, tots els consellers i conselleres del seu govern.

Mire, és que és aixina.
El president diu una cosa i vostés en fan una altra.
Aixina de clar.
I si no repassen, repassen, eh?
, que li he dit que llegir sé i saben tots.
Repassen la intervenció del senyor president i vegen el que diu el senyor president a tota la cambra,
eh?
, i vegen el que fan vostés.
Si no és que dien: «No, és que això ho farem després».
Bé, que seria una sorpresa, perquè crec que el moment de fer-ho és ara.
Perquè ara és el moment, ara és el moment, perquè ho ha dit el president, no és perquè ho diga jo, és el president.
No, no, és el president.

I vosté diu que.
.
.
(Remors) Ell diu que és el moment de parlar.
Mire, jo li diré que pot ser no siga el moment de parlar de moltes de les coses que vosté ha dit, no perquè no siguen importants, no, perquè no és el moment de parlar en el mes de febrer de l’aturada biològica, consellera, en absolut, realment no.
Perquè, segons les seues promeses, este mes de febrer els mariners ja havien d’estar cobrant-la.
Per tant, el moment de parlar-ho no és ara, ara és el moment de cobrar-la.
No és el moment de parlar de l’ICO avui precisament, perquè fa quinze dies vam parlar i demà tornem al plenari i tornarem a parlar-ho.
O siga, no era necessari.
No és que no se puga parlar, és que no és necessari avui, estem duplicant.
(Remors)

Si cal parlar de l’escull artificial de Peníscola és perquè l’han tingut sis anys dormint ahí.
Després d’haver-lo adjudicat, després d’haver-lo adjudicat i no haver-lo realitzat, l’han tingut sis anys dormint en les estanteries de la conselleria i ara s’ha desempolsat; si no, no seria el moment de parlar, seria el moment de gaudir ja d’eixe escull ben acabat i que estarà fet.
Però, malauradament, això no és aixina.

Jo crec que no és el moment de parlar de la campanya citrícola.
No, no.
És el moment de valorar-la, perquè parlar s’havia d’haver parlat i programat abans d’esta campanya, que és una de les més negatives que ha sigut.

No és el moment de parlar del consens del sector específicament ara, perquè s’ha de parlar sempre del consens del sector.
Però a la millor és el moment d’haver atés les demandes, (inintel·ligible) .
.
.
la conformació de la llotja de preus i haver atés les demandes perquè la representació que hi haguera allí fóra la necessària, perquè després el que eixira d’ahí tinguera una validesa, i escoltar-los a ells en la forma d’arreplegar les dades per a configurar els preus, per a no tindre estes polèmiques que ha tingut vosté durant tota la campanya amb les organitzacions professionals agràries sobre els preus que han dit.

No seria el moment ara de parlar, per exemple vosté ho ha dit, d’un pla de retirada, del preu de retirada dels cítrics dels arbres, perquè seria el moment de fer-ho i pagar-ho en este moment ja.

No seria el moment de parlar ara del programa de modificació d’estructures de la propietat agrària, sinó seria el moment de començar a arreplegar algun fruit i valorar ja com està, perquè tot açò ha d’estar parlat.
O siga que, si mos agarrem a les paraules, vegen com les paraules
tenen sempre un doble sentit, i les agarrem i les poden crear com vullguen.

Vosté sap molt bé al que mos referíem quan dia que no és el moment.
Vosté ho sap molt bé, no perquè no siga important.
Clar que és important, consellera, clar que és important, i volem parlar i vosté sap que (inintel·ligible) .
.
.
té una cosa i que jo, jo i altres, ho dic, però hem portat a plenari i el portem, i anirem tractant els temes agraris.
Però açò respon, o pensàvem equivocadament pel que es veu que responia a la voluntat manifesta del
president en el plenari, de convocar per a donar comptes per unes circumstàncies específiques.

Potser hem sigut il·lusos, potser hem sigut il·lusos.
Jo diria que no pot ser, sinó és així, hem sigut il·lusos, ens hem cregut per una vegada que anaven a presumir de transparència a portar ací.
No hem fet, i ahí parle que com a mínim, no he fet cap acusació a ningú.
Van ser vostés els qui van dir que el portarien ací?
O va ser, i perdone la frase, vaig a intentar ser més exacte.
Va ser el president que digué que en comissió mos portarien tota la demostració que no hi hagut res.

I, per tant, jo li he fet una pregunta.
Si vosté me diu: «No, és que no hi ha res.
» Ho he intentat deduir, no ho ha dit exactament, perquè tot se fa (inintel·ligible) .
.
.
legalitat, sí.
Bé, això és el que volem, això és el que volem.
Li ho puc assegurar.
«No hi ha cap contractació obscura i tal.
» Bé, mos han donat l’explicació, però bé, pense que això no és necessari desqualificar la tasca de l’oposició com algunes vegades veiem, perquè pareix ser, pareix ser ací que l’oposició moltes vegades són vostés, l’oposició de l’oposició, perquè són els que mos fan preguntes, els que mos diuen.
.
.
, els que fan un mecanisme de
control a l’oposició.
I vostés són els responsables de governar i tirar endavant eixos projectes.

Per tant, jo no diré que no és el moment de parlar en el sentit que vosté ho dia, no, sempre és el moment de parlar d’estos temes.
Però, com veu, si agarrem les paraules literals, jo també li he demostrat que no és el moment de parlar, este moment era d’estes coses, de tindre ja realitats palpables i que són responsabilitat de l’executiu.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a rèplica, el senyor Lozano té la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyora consellera, vosté ve ací, doncs, al que ve.
Jo crec que ja els he dit a vostés per què ve ací.

Però, a mi m’agradaria seguir en el tema del guió, perquè vosté ha vingut ara a voluntat pròpia, porta el guió, i el guió ja el té preestablert.

La tercera part del guió.
.
.
, ens han contat –i vosté també– ens conta què pensen fer.
I en això, la veritat, senyora consellera, són únics.
En nous plans, nous dissenys de política agrària, noves formes d’organitzar la filosofia líder, en definitiva, de prometre diners que mai apleguen, com els 2.
000 milions d’euros que el senyor Cotino havia de dedicar addicionalment al desenvolupament
rural o a on estan els diners del pla Millorar per als cítrics i vinya.
Fins a tal punt que les organitzacions agràries, senyora consellera, ja no confien en vostés.
No se creuen els seus nous projectes.
I açò no és bo, açò no és bo per al sector.
Crega’s que no és bo.

Per últim, i amb eixe guió, i, en este cas, vénen a dir-mos que tenen una mala oposició, que va en contra dels interessos de la comunitat perquè volem conéixer en què se gasten els diners de tots els valencians, a pesar de tan transparent i bon
gestor que és el govern del president Camps.

Mire, senyora Maritina, de transparent res, i, de bons gestors, menys.
I li
vaig a donar algunes dades de la Sindicatura de Comptes.

Any 2006, contractes comunicats per la Conselleria d’Agricultura, 87, d’ells, per subhasta, 5; per concurs, 31; per procediment negociat, 51; d’emergència, cap.
Saben, senyories, quin és el sistema de contractació, el més opac de tots?
El procediment negociat.
Esta forma de contractar se recomana
que siga excepcional.
I d’estos, en 2006, la conselleria ha fet el 60%.

Si anem al 2007: expedients presentats 81; per procediment negociat, 56;
percentatge, al 69%; revisats per la Sindicatura de Comptes, 2, en 2006; i, 3,
en 2007.
En tots ells, en el 100% dels revisats, la sindicatura ha trobat
irregularitats en tots: expedients 32, de l’any 2006, insuficient justificació del procediment negociat; expedient 33, 2006, baixa temerària, «no se justifica suficientemente la emergencia al contrato»; expedient 31, de l’any 2007, procediment negociat, observació, inadequat tractament per urgència; expedient, 38, el replantejament de l’obra és anterior a l’aprovació del projecte; i, expedient 39, procediment negociat, és incompleta i incorrecta la documentació del contractista on s’acredita després de l’adjudicació.
Açò és el que diu la Sindicatura de Comptes.

I per a mostra real, li contaré, senyora consellera –perquè vosté, pel que es veu, encara no estava–, en 2005 va dimitir el director del pla Millorar perquè havia sigut contractat pel procediment negociat sense publicitat.
Parlant en
plata: a dit.
En la visita que personalment férem els diputats a la conselleria, comprovàrem que en l’expedient s’han votat els tràmits legals del procediment negociat sense publicitat.
Se va demostrar que a la
conselleria sí que havien tècnics que podien haver-ho fet igual i millor que l’empresa contractada.
Se va demostrar que esta empresa havia canviat nou dies
abans el seu objecte social per poder dir que ho podia fer.

Este procediment diu que s’han de justificar, per part de l’empresa, quins treballs han fet abans amb el mateix objectiu per tal de garantir
que ho podia fer.
I se va demostrar que a l’empresa no s’havia presentat cap treball anterior, cap.
I açò –li ho vam preguntar al senyor Cotino en seu parlamentària–, era «contractat segons la forma establida en la Llei de contractes de les
administracions públiques i altres normatives d’aplicació general».
El senyor va dimitir.

Per acabar, senyora consellera, i si de veritat volen ser transparents, de
veritat, anem a vore.
Jo vull ser positiu.
I vosté ho sap.
Açò és molt fàcil.
A més de fer-ho de forma legal, han de fer-ho de forma transparent.
I per a ser
transparent el que han de fer, en els processos d’adjudicació de les obres que liciten, es valorar i fer pública la puntuació tècnica obtinguda per cada empresa, i, després, realitzar l’obertura de l’oferta econòmica.
Dit d’una altra manera, si vostés obrin la plica econòmica, i, després, fan la valoració tècnica, el que fan és que tenen l’oportunitat d’ajustar la puntuació perquè puga eixir l’empresa que interessa.
S’ha donat el cas que l’empresa que ha quedat en lloc número catorze en la plica econòmica, en compensar-li la puntuació amb la tècnica, s’ha dut l’adjudicació.

És legal?
Sí.
És transparent?
Dóna que pensar, senyora consellera.
Tant de bo, de veritat li ho dic, esta
compareixença de vosté siga perquè d’ara endavant se facen les coses d’una altra manera.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Lozano.

Per a concloure esta compareixença, té la paraula l’honorable senyora consellera per temps de cinc minuts.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca i Alimentació:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

Ha fet vosté referència a alguns expedients –no recorde bé l’any– i ha parlat de les conseqüències.
Per tant, res a dir en relació a eixe tema.

Sí dir-li que mosatros en este moment, en l’exercici 2008, que és on estem, tenim 276 proveïdors, i, com bé coneixen, perquè igual que ha fet comentaris sobre eixos informes de la sindicatura, podrien
fer-los sobre els dels 2007.
I no sols en relació a eixos possibles expedients de contractacions –als que vostés fan referència–, sinó en relació a la totalitat, a la totalitat dels contractes d’esta conselleria, permeten-me que els diga que se gestionen i s’executen amb total transparència.
Jo estic d’acord amb vosté en què no sols ha de ser legal, sinó que, a més, ha de ser transparent.
I així és com estem fent-ho, amb rigor en l’aplicació de la legislació vigent.

Com els dia, el volum de contractacions afecta 276 proveïdors.
I com vostés coneixen, perquè els seus informes són públics –vosté acaba d’esmentar-ne alguns–, han sigut auditats per la Sindicatura de Comptes.
I l’últim informe de l’exercici 2007, que ja ha sigut auditat, tenim la sort d’estar en una comunitat autònoma que ja té auditat el 2007, que ha sigut auditat, ha sigut publicat i no deixa cap dubte
en relació amb l’activitat de contractació d’esta conselleria.

En este sentit, tal com indica textualment en l’apartat referent a l’anàlisi de la contractació, la Conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació ha complit plenament amb la seua obligació en relació al registre de contractes formalitzats i a l’anàlisi que s’ha fet d‘estos.

I en relació a l’aportació de documentació i a la possibilitat que vostés coneguen la documentació relacionada a aquells expedients que consideren d’interés, han sigut els grups parlamentaris ací representants els que han triat la via de la pregunta escrita, han triat eixa
via reglamentària per a conéixer les dades i els expedients.

Per tant, nosaltres, respectant eixe reglament de Les Corts, donarem l’oportuna resposta escrita, com no podia ser de cap altra manera.

Per tant, vostés ens han fet unes preguntes per a conéixer uns expedients i vostés tenen la resposta aplicant el mateix reglament per a fer les preguntes en
forma de resposta escrita.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies a vosté, senyora consellera, per la seua presència i per la seua informació.

Senyories, veig la cara d’alguna senyoria un poc cansada, però jo done ànims perquè ja hem superat l’equador, tants sols ens queden sis compareixences.

Per  tant, se suspén la sessió que continuarà el proper dijous 5 de març, a les quatre i mitja, amb la presència del conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge.

Senyories, fins al dijous, si Déu vol.

(Se suspén la reunió a les 19 hores i 55 minuts)