Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text19 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 16 de desembre de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 32 minuts.
Presideix el diputat senyor Josep Maria Pañella Alcàcer.
Reunió número 18.

Pregunta 353 a la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, que contesta el secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Vicente Riera Balbastre, sobre la subvenció per als productors de caqui, que formula el diputat senyor Josep Maria Pañella Alcàcer (GP Compromís) (RE número 62.
298, BOC número 251)

El senyor president:

En primer.
.
.
, el senyor secretari comprovarà que hi ha quòrum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Molt bé, senyories.

Doncs, passem al primer punt, que seria lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior -que vostés tenen tots ahí.

Si algú vol fer alguna observació al respecte.
.
.
No?
La donem aprovada per unanimitat.

Correcte.
Doncs, en este moment donem la benvinguda al senyor secretari autonòmic, qui va a contestar la pregunta oral.

He de dir també que, lògicament, el punt 3 i 4, que són dues compareixences sobre el mateix tema -una demanada pel Grup Compromís a la consellera d'Agricultura; i, la segona, a petició pròpia del senyor secretari autonòmic-, indubtablement estan acumulades perquè són el mateix tema.
I, per tant, anem a fer-les totes en un mateix punt.

Bé, doncs, senyories, en el seu permís jo abandone la presidència, ja que.
.
.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Sí, señor Pañella, cuando quiera tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyories.

Senyor secretari autonòmic.

La pregunta és: quins són els motius pels quals la conselleria encara no ha enviat les resolucions de
les ajudes que, al moment oportú, van presentar els productors de caqui afectats, per pal·liar els danys ocasionats pel fong Mycosphaerella nawae?

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señor Pañella.

Señor secretario, tiene usted la palabra.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Bé, cal dir que ja s'han enviat les resolucions, en data de 24 de novembre isqueren de la
conselleria.
Ja les tenen tots en el seu poder.

Però, bé, vaig a fer un poquet d'història i de recapitulació de tot el que ha passat en esta plaga, que va succeir l'any 2009, prop de la collita, perquè hi hagueren unes pluges en el mes d'octubre-novembre i feren que se desenrotllara un fong nou que havia vingut al
cultiu del caqui que, fins a eixe moment, pràcticament no havia manifestat esta malaltia.

Se presentà eixa malaltia d'eixe fong, que es diu Mycosphaerella nawae.
Era una cosa testimonial, que hi havia algun camp que s'embassava, que tenia esta malaltia.
Se ficaren a treballar els tècnics de l'IVIA, els tècnics que sabeu que tenim en La Generalitat -té uns centres d'investigacions agràries molt importants i molt ben desenrotllat i molt ben dotat en Montcada-.
Se ficaren a treballar i vegeren que, efectivament, l'embassament dels camps, provocat a l'octubre de 2009, va ocasionar l'explosió d'este fong que, com sabeu, totes les plagues que es donen per fongs doncs, tenen,
de vegades, desenrotllaments explosius.

Açò se donà en 27 municipis de la província de la Ribera, de la província de València.
I se tractava de previndre que a l'any vinent.
.
.
Perquè els danys per acumulació de pluges estan coberts per les assegurances agràries.
Però el que no està cobert per les assegurances agràries eren els danys al potencial productiu, al mal, a l'arbre, al tronc, a la fusta, i les infeccions per als anys vinents.

Aleshores, ens ficàrem a treballar.
Traguérem una ordre per a ajudar als dos tractaments que se devien fer per a evitar
que esta malaltia se propagara l'any vinent.
Traguérem una ordre que tenia una.
.
.
, el dia 25 de febrer de 2010.
I, després, ampliàrem els municipis, el dia 17 de març de 2010.
Donàrem un mes per a que se presentaren les sol·licituds.
I s'han resolt el dia 24 de novembre.

Hi han hagut 2.
810 sol·licituds sobre 2.
227 hectàrees.
I un import total de 999.
921 euros.
El límit màxim era de 700 euros per hectàrea, per a aquells que havien tingut assegurança; i 490 per aquells que no havien tingut.
I el màxim per beneficiari, 15.
000 euros o 10.
500.

La veritat és que açò era a més de les indemnitzacions que rebien els llauradors pel tema d'Agroseguros, pel tema d'assegurança de collita.
Perquè, la veritat, no se pot subvencionar collita.
En este cas, s'havia subvencionat els danys a l'estructura productiva, els danys als arbres, els danys a la terra, per a
soterrar les fulles i els fruits que havien caigut.

I la veritat és que el resultat d'esta subvenció ha sigut boníssim.
Perquè l'any vinent, que ha sigut enguany, la collita d'enguany ha sigut molt bona de qualitat i de quantitat.
I, per tant, no s'ha vist afectada per esta malaltia.

Cal dir que els servicis tècnics de l'IVIA, els investigadors de l'IVIA i l'ajuda esta -que ha costat 999.
000 euros-, doncs ha donat el resultat previst.
I no se pot dir que hi haja hagut retard,
perquè un tràmit de qualsevol subvenció sabeu que s'ha de presentar en Brussel·les i s'ha de presentar en tots els llocs.
I, des de l'any passat a este, doncs, un any per a tramitar i resoldre, no es pot dir que
haja hagut retard, en absolut.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señor secretario.

Señor Pañella, para la réplica.
Tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Senyor secretari, efectivament, la pregunta només va per la part final que vosté m'ha contestat.
Perquè la pregunta era del retard, lògicament.

Mire, sabíem -perquè s'anuncià, reiteradament- que hi havia un milió d'euros per a ajudes.
Vosté diu que se n'han pagat més de nou-cents noranta mil.
Per tant, considerem que eixe milió d'euros s'ha complit.
També sabíem que això és complement de l'Agroseguro, perquè hi havien unes quantitats diferents, aquells que tenen.
.
.
En principi, l'ordre contemplava quantitats diferents a aquelles que estaven assegurades o a
aquelles que no ho estaven.

Clar, diguem que em pareix un atreviment dir que el resultat boníssim de la collita d'este any és gràcies a la subvenció -i parlàvem de la subvenció-.
És gràcies a que les condicions han millorat, que, realment.
.
.
I no li pregunte pel
tractament, que ja va fer una compareixença la consellera, que jo mateixa vaig demanar per què explicara com estaven els estudis previs per a això.
I, sabent que tenien bon resultat, jo no la vaig retirar, ja que l'havia demanada.
I vaig mantindre-la, exactament, perquè donara explicació.
I va donar explicacions al respecte de les investigacions que havien fet i de
com anaven.

No, avui parlem de retard.
Avui parlem de retard i la suficiència dels crèdits.
Per tant, a vore, dir que un any no és retard, jo diria que sí.
Sí que és retard tal como ho han fet.
Perquè vostés, des de la conselleria, estan utilitzant, habitualment -vaig a ser més extens, de la Conselleria d'Agricultura, particularment, i des del Consell de La Generalitat, de manera més general-, estan utilitzant tots els subterfugis que tenen per a retardar les
subvencions, retardar les ajudes per allò, supose que tindran.
.
.
, no vaig a dir que tinguen mala voluntat respecte els
agricultors, lògicament, no la supose; però sí problemes econòmics interns que han de dilatar en el temps per a anar pagant.

Mire, vostés no van utilitzar els criteris d'avanç, sinó de retard.
Perquè l'excusa era que hi havien sol·licituds que contemplaven errors.
I, per tant, mentre no totes les sol·licituds estigueren correctament tramitades, amb totes les dades, no anaven a
donar eixida a les subvencions.
I això és un subterfugi.
Vosté no pot fer pagar, la conselleria -supose que quan parle per vosté no estic parlant personalment-, la Conselleria d'Agricultura el que no pot fer és fer pagar a un agricultor que ha fet totes les seues gestions ben fetes perquè un altre no les ha fet ben fetes.
I això són paraules que han eixit de la mateixa conselleria.

Per tant, en eixe aspecte, no és correcta la gestió que vostés han fet.
Un any.
Doncs, bé, si qualsevol de nosaltres estiguérem treballant i mos digueren: «No, vos pagarem el sou d'ací un any», tots sabríem què passaria.
Si nosaltres.
.
.
, passa això.
Per tant, l'enviar també a la Unió Europea, també és un argument que l'envia.
.
.
, desviar les responsabilitats cap als mecanismes de la Unió Europea, és un argument també que no ens convenç.
No ens convenç perquè s'utilitza excessivament i bé, és un pou sense fons que sempre va bé.

Mire, vostés podien haver fet.
.
.
És veritat que podien argumentar que necessitaven totes les sol·licituds perquè hi ha una quantitat limitada i, per tant, eixa quantitat s'havia de repartir dalt d'això.
Però també és veritat que si hi haguera voluntat hagueren pogut fer un avanç, un avanç d'estes ajudes a tots aquells que ja sabien que tenien dret a rebre-les, cosa que
no s'ha fet.

Per tant, com dir?
Quin és el motiu?
El retard suprem.
Avui parlarem, després -nosaltres tenim una proposició no de llei que parla d'altres aspectes-, parlem d'ajudes que no han arribat.
Parlem d'ajudes als apicultors que no han arribat.
I parlem de l'any 2007 i 2008.
Això és un altre tema.
Però parle perquè la política general de la Conselleria d'Agricultura no és la de dinamitzar les ajudes que hi han, sinó la de retardar-les al màxim.
I això qui ho paga és l'agricultor.

A part de la insuficiència, a part de la insuficiència de l'ajuda, el sector del caqui -i també sobre l'olivera- vostés van triar una ajuda d'un milió.
Les organitzacions professionals parlàvem que els mals estaven al voltant de cinquanta milions.
També me diu, és veritat, que també les assegurances hauran de donar, per un altre costat, aquells.
.
.
Però, en tot cas, també indica la falta de dedicació de la conselleria a este sector, davant un problema que també he de reconéixer-li que hi ha un problema que no és seu.
No és de la conselleria.
I jo intente, intente, no sé si ho aconseguisc -això ho diran les seues senyories i ho dirà també els nostres votants en el seu moment-, si aconseguisc ser just en les apreciacions.
I, efectivament, la culpa no la
tenen vostés, inicialment.
Perquè açò ve del descontrol de les importacions, del control fitosanitari de les
importacions, que no són competència de la conselleria, almenys en termes absoluts.
També és veritat que alguna cosa podrien fer.

Per tant, senyories.
.
.
, bé, se m'ha acabat el temps.
I crec que, de totes formes, el raonament està explicat -els punts bàsics del meu raonament.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por dos minutos que le restan, señor secretario, puede usted contestar.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Bé, jo li he de dir que.
.
.
, el primer, respecte al mal.
No han sigut cinquanta, ha
sigut un.
I, pràcticament, el caqui de la Ribera està quasi tot assegurat.
El número de llauradors que s'han assegurat l'últim any, en el 2009, s'havia multiplicat per tres -dels que s'havien assegurat en el 2008 i en el 2007-.
I, pràcticament, hi havia 99 milions de quilos assegurats, que és el 90% de la collita de caqui de la Ribera.
Per tant, pràcticament.
.
.
I Agroseguros paga dos milions i mig d'indemnitzacions en 2.
031 expedients.
Mosatros hem subvencionat 2.
629 expedients.
Pràcticament els hem solucionat tots, els mateixos que havien tingut problema de caqui.
Per tant, sí que s'havia subvencionat els que havien tingut mal, i sí que era suficient dotació el milió d'euros.

Respecte al retard, des que es presenta el mal i els investigadors de l'IVIA diuen que és un fong que, donades les condicions climàtiques, ha hagut l'explosió.
.
.
Sabeu que els fongs tenen dos tipus de reproducció: una d'un tipus sexual, una altra asexual; i una que és més ràpida, que és com si fóra una explosió, una altra que no és com si fóra una explosió.
Des que els tècnics de l'IVIA diuen quines coses i quines mesures cal fer per a recuperar el potencial
productiu, des que se fixa la quantitat de diners que cal donar, fins que se demana l'homologació en Brussel·les.
.
.
L'homologació en Brussel·les no pot ser mai per collita.
Ha de ser, sempre, per estructura, per a
recuperar la productivitat del camp i de la collita, però mai per
(inintel·ligible) .
.
.
.
Des que se presenta la malaltia fins que s'escriu l'ordre passen sis mesos.
Jo considere que ha sigut un temps més que.
.
.
, pensant que intervenen els investigadors, pense que és un temps superrapidíssim.

I, a més, se consensua els pobles que hi han en les cooperatives, en la federació de cooperatives, i se modifica l'ordre, precisament, per a donar lloc a més pobles encara.
Perquè hi havia sempre pobles que tenien i que podien tindre.

Sis mesos per a tot això, considere que no és una barbaritat.
Des del mes d'octubre -que se presenta la plaga- fins al mes febrer -que ja s'acaba i se presenta això-, no és barbaritat.

I, després, la gestió.
La gestió ha tardat també cinc o sis mesos.
Això ho du la gestió de rendes.
I la gestió de rendes fa 70.
000 expedients de subvencions de Brussel·les, a més d'estos 2.
000 que ha fet.
Per tant, tampoc se pot dir que, en tota eixa gestió que du eixa secció nostra de subvencions de Brussel·les, que facen 72.
000 expedients en sis mesos, no se pot dir que siga un
disbarat, sinó tot el contrari, és eficiència, treballem bé, treballem a punt i a hora.
I, bé, doncs sí, efectivament u no voldria.
.
.
Ja està?

El senyor vicepresident:

Sí, se le ha pasado el tiempo.
Termine su intervención.
.
.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

No, no, no.

Doncs, això.

El senyor vicepresident:

Pues, nada.

Muchas gracias, señor secretario.

Compareixença de la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, que fa el secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Vicente Riera Balbastre, per a informar sobre les eleccions als
consells reguladors de les denominacions d'origen, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 63.
241), acumulada a la sol·licitada pel secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació, a petició pròpia (RE número 66.
024)

El senyor vicepresident:

Bueno, señorías, entonces, tal como ha indicado el señor Pañella, el presidente, vamos a agrupar los puntos del orden del día 3 y 4.
Y, señor secretario, creo que usted ya conoce la mecánica, pero es bueno recordarlo, tiene usted para su comparecencia, para su
intervención, el tiempo que usted desee, un tiempo prudencial, pero el que usted desee.

Luego, por el grupo proponente de la solicitud de la comparecencia en su
momento tendrá diez minutos y cinco minutos cada uno del resto de los grupos presentes.
Usted
podrá contestar sin tiempo también.

Y luego ya volveremos a dar, si lo piden grupos, otros tres minutos para cada
uno, y usted entonces sí que tendrá ya cinco minutos para acabar.

Tiene ahora dos intervenciones sin tiempo.

Por lo tanto, cuando usted quiera, puede comenzar.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Bien, la comparecencia ésta es para informar de las gestiones acerca de las elecciones a los consejos
reguladores que hay en la Comunidad Valenciana.

Hay catorce consejos reguladores a los que se les convocaron para las
elecciones correspondientes de renovación de sus cargos directivos.

En cada consejo regulador hay varios censos: hay censo de industriales, hay
censo de agricultores asociados, hay censo de agricultores asociados que
pertenecen a cooperativas u otros que son independientes.
En fin, hay, como mínimo, cuatro o cinco censos por cada consejo regulador.
Y esos forman, los que
se eligen de cada censo, forman el pleno, que es, digamos, la asamblea general
que regula las funciones y el trabajo de cada consejo regulador.

Este año habíamos.
.
.
, en esta convocatoria tiene lugar cada cuatro años la renovación de los censos.
En este año, en esta convocatoria, habíamos retocado ligeramente los mecanismos que tenían, sobre todo acortando los plazos para el proceso electoral.
Está muy bien previsto en la orden del día 1 de.
.
.
, orden número 19 de 2010, en la que se regula todo este procedimiento electoral, está el plazo previsto a partir de una fecha determinada, el N+10, el N+2, el N+3.
y
sólo ha habido un cambio de criterio para los vocales de la administración.
Los vocales de la administración que había en cada consejo regulador, uno, o dos o varios vocales de la administración, pues, en este caso, la directora general nombrará en cada momento el vocal que quiera, que piense ella que debe de ir por razón del tema que se vaya a tratar en cada pleno del consejo regulador.

Hay que decir que en esta orden de convocatoria, y en las anteriores también, está prevista la formación de la junta electoral de cada consejo regulador.
Cada consejo regulador tenía una junta electoral, que es la que resuelve y la que proclama a los candidatos
y la que resuelve las impugnaciones, los recursos y los problemas que pueden
surgir en la interpretación de las normas, de los plazos y de las convocatorias que se presenten.

Las juntas electorales están formadas.
.
.
, en cada consejo regulador tiene una forma, porque consejos vínicos, de los vinos, los tres consejos reguladores de los vinos, y otros que no.
Pero, en resumen, las juntas electorales todas tienen un presidente, que suele
ser el director territorial de la Conselleria de Agricultura en la provincia
donde tiene lugar ese consejo regulador; un secretario, que es el secretario de
ese consejo regulador, es el secretario en funciones de ese consejo regulador,
y unos cuantos vocales, normalmente hay un vocal por cada organización agraria, por cada sindicato agrario representado en ese consejo regulador o
que en esa zona tiene actividad, en el caso de Alicante y Castellón pues los que están allí o los que están en Valencia.
Y también otro representante de las cooperativas y también otro representante de los industriales.
Es decir, hay una representación paritaria de todos los que intervienen luego en los censos que van a ser
elegidos.

Las juntas electorales funcionan por mayoría, y en este caso sólo han intervenido para tres veces, porque se han impugnado y se han hecho
recursos para tres de los censos de las elecciones.
Pensemos que son catorce
consejos reguladores, con cuatro o cinco censos cada consejo regulador, estábamos hablando de 50 o 60 elecciones.
Bueno, pues de esas 50 o 60 sólo ha habido tres que se han impugnado y las ha resuelto la junta electoral y
las ha resuelto conforme ellos han creído que debían de resolver.

Una de las impugnaciones ha sido para la uva de mesa del Vinalopó, porque hubo una impugnación de candidatos propuestos.
Otra impugnación ha sido por la elección del presidente del Comité de Agricultura Ecológica, que en la elección del presidente hubo una pequeña irregularidad porque alguien.
.
.
, una cooperativa.
.
.
, el representante de una cooperativa que no estaba autorizado para hacer no sé qué hizo cosas que no debía de hacer; y entonces la junta electoral consideró y se tuvo que volver a hacer la elección.
Y otra en el Consejo Regulador Utiel-Requena en el que no se le dio entrada a
una organización agraria porque no tenía representación en la zona, y lo han impugnado y no sé como estará, si va a seguir esa impugnación adelante o no.
Pero estaba claro en la reglamentación que tenía que tener representación para poder participar.

Los tres casos de impugnaciones se han resuelto conforme marca el reglamento y
las juntas electorales han resuelto por mayoría, y bien resuelto.
Y sólo hay que decir que en estas elecciones se han respetado los reglamentos, se
han respetado las disposiciones, ha habido total transparencia, total
democracia y respeto y escrupulosidad a las normas y a las cosas conforme había que hacer.

Y nada más.
Estoy dispuesto a lo que queráis preguntarme.

El senyor vicepresident:

Pues muchas gracias, señor secretario.

Por el Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella durante diez minutos, como usted sabe.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Intentarem adaptar-nos al màxim a eixos deu minuts.

Bé, indubtablement l'exposició que vosté ha fet és com hauria de ser.
El problema és que la imatge que se desprén de tot allò que ha passat, sobretot en dos dels que vosté ha parlat, la uva de mesa del Vinalopó i la del Comité d'Agricultura Ecològica, doncs les impressions que donen allò que ha transcendit i les al·legacions que s'han presentat no són d'això; més bé dóna això, més altres informacions la imatge de la manipulació i el mangoneo des de la mateixa Conselleria d'Agricultura per a obtindre uns resultats que siguen els que democràticament havien de ser.

I ho dic perquè comencen ja fent alguna modificació.
Per exemple, hi han recursos muntats i, efectivament, no sé si s'han resolt o se resoldran, però hi ha un recurs sobre l'ordre també 19/2010, que tenen dret a votar tots aquells inscrits abans de la seua
publicació.
I vostés en un acord de la junta electoral.
.
.
, bé, vostés, quan parle (inintel·ligible) .
.
.
, perdone, parle de l'organització.
.
.
, la junta electoral modifica eixes dates impedint el dret de vot de totes
aquelles persones que estaven inscrites en els consells reguladors des de l'1 d'octubre al 13 de juny.
Eixa és una de les qüestions.
En principi, la junta electoral, en teoria, no sé si pot anar en contra del que diu l'ordre 19/2010?
Jo entenc que no.
Jo entenc que no, i aixina se (inintel·ligible) .
.
.

Si vostés no hagueren intervingut en res, a la millor podíem dir, bé, doncs està el recurs.
Però és que vostés, vostés des de la conselleria intervenen.
Se permeten coses i s'hauria de dir que són, com a mínim, curioses, com, per exemple, que una papereta, en la qual conste una
persona, eh?
, conste també una persona que la suplirà si ix elegida.
Això és curiós, això és curiós.
Estem parlant de llistes tancades.
No estem parlant de persones que
representen institucions, sinó de llistes tancades per a elecció.
Podem donar els noms.
Podem donar els noms, eh?
Vull dir, per què?
Perquè la persona encarregada de substituir-la no estava inscrita -se veu que en eixos canvis d'inscripció no ho van tindre en compte- i no estava inscrita en el consell regulador i, per tant, no podia
presentar-se, segons vostés, que era
don Pedro Rubiera Marco, qui, casualment, se presentava la seua senyora i dia que si ella eixia
elegida estaria representada per.
.
.

Vosté s'imagina que nosaltres férem el mateix?
Me presente i dic, mire, si m'elegixen a Les Corts no vindré jo, vindrà un altre.
És molt curiós això, enormement curiós, de república bananera.
Ho sent, però és aixina.
Acceptar això és de república bananera.
Perquè mos ho posarien molt fàcil als diputats, posem una persona i després que vinga un altre, que vullga, no a substituir, sinó (inintel·ligible) .
.
.
en la mateixa papereta o en la publicitat de les eleccions.
Senyors, això fa riure.

I que vosté me diga que s'ha fet bé, encara és pitjor, això fa plorar.
El fet fa riure i que vosté ho ratifique fa plorar.
Això és aixina.
I no seria tan greu, no seria tan greu si no sapiguérem, si no sapiguérem, per exemple, nosaltres en el consell de.
.
.
, perdó, en el Comité d'Agricultura Ecològica, com han passat les coses?
, com han passat les coses?
Les tenim claríssimes.
Les pressions de la mateixa conselleria per a canviar el vot.

Però és que tenim l'acta de la votació, senyories.
I això, quan u veu una acta, després dels anys que portem mosatros, ho tenim clar.
Hi ha una persona que dimitix,
dimitix, però ja dimitix perquè algú l'havia pressionat perquè canviara el vot, i com no volia canviar el vot, en sentir-se pressionat,
dimitix.
I si fa falta direm noms.
Els direm, tranquil, que els direm, els noms de les persones que van actuar ahí, de la conselleria, els direm.

I dimitix per no estar sota pressió.
En la votació del senyor president hi ha empat, 5 a 5.
Hi havien dos candidats: un, el senyor
Sendra, alcalde del Partit Popular, alcalde de Planes, del Partit Popular.
Mire, ahí se repetix la votació, se torna a empatar, i el que fa el reglament, la sort, és aixina, podem estar d'acord o no, però és el que diu el reglament.
No ix el senyor Sendra.

Se presenten per a vicepresident, i tornar a presentar-se el senyor Sendra.
Passa el mateix, 5 a 5.
Dues vegades.
Vot i la sort diu que el senyor Sendra no ha estat.
Fins ahí ningú diu res.
I és a partir que se tanca l'acta, al final, quan se presenta una reclamació.
No ho entenc.
No ho entenc.
Però, clar, ho entenc si sé que el dia 15 de juliol hi ha una reunió en el despatx de Marta Valsangiacomo, el dia 15, en la qual està el secretari general d'AVA, el secretari general de Jóvenes Agricultores, que és a qui anaven a representar.

Sí senyor.
El dia 16, l'endemà, el dia 16, l'endemà, hi ha una visita a la cooperativa de la Canyada, i aquestos canvien el vot.
Indecent, això és indecent, perquè canvia el vot.
I, per tant, això se fa i se promou des de la mateixa conselleria.
I he dit el nom del despatx on estaven reunits.

Per tant, no és un error, és una preparació prèvia, des de la modificació del temps, per acceptar els inscrits en el cens dels consells reguladors.
Des
de la falsedat pública, perquè s'esgrimix que una persona, se vote una persona perquè hi estiga una altra, a més constant els dos noms en la papereta, que està impugnat.
En una papereta que havia d'haver quatre persones, n'hi havia cinc, perquè, clar, estava el substitut de la senyora.
Escolte, els matrimonis són de casa.
El matrimoni no és per a representació en els llocs elegits.
És que fa riure, senyoria, fa riure eixa situació.
És realment còmica.
Jo diria més: tragicòmica, perquè dóna la imatge de com funciona esta conselleria.
Una imatge lamentable que se
justifica en com?
En aconseguir els seus fins.
No, desgraciadament, no fins
destinats a la millora de l'agricultura, sinó simplement fins dedicats a perpetuar-se en el poder, aquells que estan i a
introduir en tots els mecanismes, no sé si de poder de decisió que puguen haver-hi, als seus, als seus representants, però no per la via de l'elecció, sinó de la manipulació i de la
(inintel·ligible) .
.
.
 Per què?
Com?
També ho sabem.
Com se parla en les cooperatives?
Amenaçant-les que se'ls retirarà les ajudes, amenaçant-les que se retiraran les ajudes.

Això ho sabem, això són els mecanismes que vostés, des de la Conselleria d'Agricultura estan fent.
Sabem les reunions que hi ha i vostés açò, indubtablement, no volen tampoc que hi haja unes eleccions lliures al camp,
per això no les estan produint.
Per què?
Perquè, lògicament, ahí ho tindrien més difícil la manipulació.
Tanmateix, els consells reguladors afecten les cooperatives i per això vostés actuen en elles d'una manera indecent, com és pressionant-les a través de les subvencions, que li he de recordar que no són diners de la conselleria, que són diners de tots els valencians i les valencianes, que gestiona la conselleria,
però que no són propietaris vostés.

Vostés ho han utilitzat per a dominar els consells reguladors o algun consell
regulador, particularment els que hem parlat, on han estat estes irregularitats manifestes.
I per tant, no crec
que ningú se conforme amb les explicacions que vosté ha donat, que donava la impressió que era un procés net i tal.

Mire, jo, al marge que acabe fent consideracions, efectivament consideracions polítiques, socials i crec que morals, també és veritat que he començat pels fets.
Les consideracions són meues i podrem coincidir o no.
Els fets estan ahí.
Els fets estan ahí.

És veritat que hi havia un, diguem-li, suplent per allò de l'afinitat matrimonial de la persona elegida en la papereta?
Perquè, clar, caldrà legislar sobre l'afinitat matrimonial.
No sé si ho he dit bé o no, però caldrà legislar la importància que tinga en la representació pública, caldrà fer-ho.
Però, és veritat això?
Se permet això?
Se valida això?
És que és molt gros.
Se valida això?
Són preguntes molt clares i espere que vosté conteste amb la realitat, perquè això ja ho tenim decidit.
I per tant, se validen eixes coses?

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra el señor Lozano, para fijar posición o formular las preguntas que considere oportunas.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyor Riera, benvingut de nou a esta comissió, sempre és un plaer tindre'l, i més, un conegut com vosté.

M'agradaria començar, perquè lògicament he de subscriure gran part de les paraules que ha dit el senyor Pañella, perquè són vox populi de situacions que van ocórrer, però el que trobe a faltar en este cas és la poca necessitat que vostés tindrien de fer estes coses, si és veritat que n'hi han.
.
.
, -si és veritat, no- si n'hi han, com vosté molt bé ha dit, 14 DO, i en elles només han havut incidència en tres, lògicament podrien estar ben pagats que la situació s'ha produït en el millor dels casos correctament.

Però clar, quan se veuen actituds en estes dos o tres denominacions d'origen, com pot ser el tema de la carxofa en Benicarló, que en un moment determinat, gràcies que sempre n'hi ha gent honesta i honrada que fica les coses al seu lloc, s'intentà que una altra organització agrària -que no s'havia presentat- s'incloguera en el cens.
Lògicament, no se va permetre, són rumors i són coses que se van dir que van ocórrer, però que lògicament no queden plasmades en ningun lloc.
Eixa tal vegada seria l'anècdota.

L'altra és la denominació d'origen del raïm de taula i l'altra, on s'han produït incidències jo diria que de caràcter polític -perquè vosté ha estat diguent les de caràcter més administratiu i que eixes ja se resoldran per les juntes locals-, la de l'agricultura ecològica, com bé dic.

Clar, al final fa l'efecte que el Partit Popular no s'acaba de conformar en tindre la majoria absoluta, que, com la té, jo crec que hauria d'estar molt orgullós, i supose que estan molt orgullosos de poder tindre les majories, tant en les
denominacions d'origen, o en eixe sector de la societat, perquè se suposa que majoritàriament també els han votat a vostés.

Però dit açò, mos fa l'efecte que açò ja forma part d'una forma de ser i actuar del Partit Popular.
I que començà amb la senyora Ramon-Llin, intentant canviar tot el que era, en els programes
Leader i Proder, la resolució de la Unió Europea per la qual canviava la composició dels GAL.
Lògicament, per una demanda que se va fer a la Unió Europea, se va haver de canviar eixa ordre per ficar les coses en el seu lloc i
que la democràcia, una altra vegada, entrara en el que era la filosofia perquè la gestió dels programes Leader i Proder se feren per la pròpia societat civil.

L'última, en la llei d'acompanyament, venia un canvi de la llei pel qual pot ser president d'una DO una persona que no haja segut ni elegida ni siga electora, la qual cosa
això ja és quasi, com dia el senyor Pañella, irreal o subreal.
És a dir, és una cosa increïble que en un sistema democràtic se puga proposar, i a més en una llei, que el president puga ser algú que no s'haja presentat.

Clar, i entremig ve la situació d'estos consells de denominació d'origen, concretament i el més espectacular el d'agricultura ecològica, on en la primera convocatòria que se fa per a traure al president s'empate a cinc, se tira la moneda a l'aire -com molt bé diu el reglament-, ix el president que pareixia que no els fea gràcia, automàticament se fan reunions en algunes cooperatives i a l'endemà apareix una nova convocatòria per a traure el president, i és quan ix, com bé s'ha dit ací, l'alcalde de Planes, que fea dos mesos que s'havia inscrit en la denominació d'origen.

Què estic intentant reflexionar?
Perquè jo no sé si preguntar o no, que -insistisc- vostés poden estar molt orgullosos de com se fan les coses, però sí que m'agradaria reflexionar, i fer-los reflexionar, i que li transmetera al Partit
Popular, i en este cas a la consellera, que açò té una fàcil solució, que estem senzillament dotze anys demanant que se facen eleccions al camp,
dotze anys que, mentres les altres comunitats autònomes van per la tercera, quarta o quinta, ací encara no s'ha fet mai.

Segona cosa que li demanem és que se respecten els resultats democràticament d'eixes eleccions, perquè això evitaria totes estes qüestions que l'únic que fan és empanyar un poc.
.
.
, que, com he dit abans, si de setze només n'hi han tres incidències, vostés podrien estar perfectament tranquils.

I finalment, jo li demanaria -i que li ho transmetera a la senyora consellera- que deixe d'implicar-se ella, inclús personalment, en eixa manipulació que fa de la societat civil, perquè serà l'única manera que guanyem la democràcia, guanye el conjunt de la societat i, al final, sigam una societat molt
millor del que érem abans.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Lozano.

Ahora tiene la palabra el Grupo Popular, el señor Ballester, para lo mismo, para fijar posición o hacerle alguna pregunta.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

De entrada, bienvenido, señor secretario.

Se va a llevar usted una impresión de esta comisión que no es la real.
Aquí hoy parece que los grandes prebostes, los grandes defensores de la agricultura
valenciana se sientan de aquí hacia allá.
Eso no es verdad.
Eso no es verdad, y usted lo sabe bien porque usted trabaja
en una conselleria que está implicada hasta el tuétano con todas y cada una de las asociaciones.
Y eso es lo que les molesta.

Les molesta -sabe usted- que se trabaja.
Les molesta que se tengan resueltas de forma rápida y ávida, rápida y ávida, todos los problemas o casi todos los problemas que atañen a los agricultores.
Les molesta, les molesta el que la mayoría de agricultores valencianos, la gran mayoría de los agricultores valencianos sepa dónde tienen el partido que los defiende a capa y espada.
Y les molesta, les
molesta y por eso tienen que ir a las anécdotas y emplear expresiones que, bueno, pueden estar equivocados, pero yo también puedo estar equivocado cuando les digo a ellos que la indecencia está de su lado, cuando no han estado en los sitios que tenían que estar para defender a esos agricultores y a esos labradores, que ahora
vienen aquí a ponerse la medallita.

Argumentos de barra de bar, señor secretario, argumentos de barra de bar para echarnos en cara que existe diálogo, que se le da participación, que nunca nadie en lo que es la historia democrática de esta comunidad se paseó tanto por tanta cooperativa y habló con tantos agricultores y con tantos regantes como la consellera que usted tiene la suerte -permítame que así se lo diga- de tener en su conselleria.

Parece increíble, parece increíble que por una motita de polvo alguien quiera hacer una montaña.
De existir la motita de polvo, porque yo estoy harto de oír aquí calumnias y calumnias en estas Cortes.
Que en sede parlamentaria cuando no se
tienen los arrestos, porque si yo soy partícipe y estoy convencido de que esas situaciones son así, hay una vía natural, ¿verdad que sí, señor secretario?
La vía natural sabemos todos cuál es.
Pero no se tienen los arrestos.

Y cuando se tienen los arrestos de emplear la demagogia aquí en una sede parlamentaria para criticar un trabajo ingente, productivo, como el
que ha hecho la consellera y como ha hecho su conselleria, usted se viene aquí, pues, a tirar una diana floreada.
«Oiga, los consejos.
.
.
, las DO.
.
.
, no sé qué, tal.
.
.
No es que fulano de tal se presentó su señora, porque a él no le dejaron inscribirse porque la junta electoral funcionó.
Y como no lo dejaron inscribirse al señor, pues, resulta que la señora estará dada de alta también en la sociedad o que será socia de la misma sociedad, pues, está inscrita la señora por aquellos trámites de tal.
Y, entonces, claro, la señora.
.
.
» Aquí ahora sacamos la anécdota, ese conejo.
.
.
, la chistera, la ponemos encima la mesa y decimos: «¡Se ha terminado la democracia!
¡Se ha hecho la oscuridad!
¡Aquí está la manipulación!
»

Si miro para el córner, si miro para el córner (veus) me pongo descompuesto.
Cuando hemos visto hace dos días, dos días, el peor acuerdo y más perjudicial para la agricultura valenciana, refrendado por los señores que gobiernan en Madrid.
Y vienen aquí a sacar un conejo de la chistera, que dice: «Oiga, mire usted la anécdota, que fulanito era fulanita y su mujer.
.
.
Y yo me voy a traer a mi mujer.
»

Pues, mire usted, a lo mejor algún diputado, si viniera su señora, estaría mejor representado que.
.
.
Es que, perdóneme, señor presidente.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Señor Lozano, no ha entrado directamente a por ustedes.
Está haciendo su defensa y su argumentación, ¿eh?
Si yo no lo hubiera cortado, usted lo sabe.

El senyor Ballester Costa:

Hasta el momento no he dicho ni uno de los insultos que he oído (inoïble) .
.
.
hasta el momento, y no me apriete.

El senyor vicepresident:

Diríjase al señor secretario, por favor.

El senyor Ballester Costa:

No, no, si he estado dirigiéndome a él todo el rato.

Señor secretario, mire usted, felicitarles, ¡felicitarles!
Felicitarles, porque un proceso democrático, aquí se reclama: «¡Háganse leyes!
» Cuando se hacen las leyes, les molestan.
«¡Háganse decretos que desarrollen las leyes!
» Y les molestan.
«Háganse elecciones.
» Se hacen las elecciones, ¡y les molestan!

¿Sabe lo que pasa?
Que son unos tristes, que son unos perdedores.
Cuando se
pierde de forma reiterada, pues, uno se pone triste, y esto es el conejito de
la chistera, la anécdota del no sé qué.
El señor Sendra, el alcalde de Planes, del PP, ¡oh!
¡El demonio!

Pues, mire usted, el PP, su conselleria, la consellera señora Maritina Hernández, la persona con más diálogo con las entidades, con las organizaciones agrarias, con el mayor servicio y
con la mayor presencia en todos y cada uno de los problemas que ha tenido el
campo, que han tenido los agricultores y los labradores de esta comunidad.

Muchas gracias, señor secretario, y trasmítale la enhorabuena de mi parte, incluido a su equipo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señor secretario, para contestar a todos los grupos tiene usted el tiempo que
considere oportuno.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Muchas gracias, presidente.

Yo tengo que volver a explicar un poquito eso de los censos.
14 consejos
reguladores, en cada consejo regulador hay varios censos.
Hay censos que son
individuales, de personas físicas individuales que tienen la representación de su propia persona; pero otros, que no, otros que son representantes de
agrupaciones, o de sociedades, o de bodegas, o cooperativas o tal.

En el caso de que sea uno persona física, pues, se representa a sí mismo y, por lo tanto, no tiene más explicación.
Pero en el caso de que represente a alguna sociedad, sí que el representante es el representante legal de la sociedad.
Bueno, es eso,
si la junta electoral ha considerado en un caso, o en otro, o en otro, que ese
señor representaba a una sociedad, pues representaba a una sociedad, o esa señora, o quien fuere.

Yo sé que la junta electoral ha resuelto y ha resuelto en un sentido.
Si alguien no
está de acuerdo con esa resolución de esa junta electoral, que además es representativa de todos los organismos, pues que siga sus procedimientos y
haga lo que tenga que hacer.
Eso respecto a uno de los censos que se ha
nombrado aquí.

Respecto a otra de las elecciones, hay que decir que desde nuestro punto de
vista la manipulación fue al revés.
El representante de una cooperativa iba a una elección de presidente con un mandato concreto de su junta rectora de su cooperativa.
Y
precisamente, por manipulación, se quedó en la puerta, no entró.
Entonces, bueno, cuando eso se vio, se dijo: «Oye, aquí no lo habéis hecho bien.
» Alguien impugnó, la junta resolvió y se ha respetado, como debe de ser, la democracia, los procedimientos y se han
hecho las cosas como se tienen que hacer.

La verdad es que el proceso electoral ha sido superlimpio.
Las organizaciones
están contentas con nuestro trabajo para estas elecciones.
No se puede decir que las
tres motitas de polvo hayan podido empañar ni ensuciar el trabajo de la conselleria, ni el trabajo de ningún director, ni el trabajo de ninguna directora.
Está claro que siempre hay algún descontento, que ha salido, que no ha salido, que ha dejado de salir.
.
.
Bueno, pues bien, y también ha salido otro que no ha salido, y otro que no sé qué, y otro que no sé cuántos.
Y esos se juntan, y hablan, y dicen, y no sé qué.
.
.
y al final resuelve el que tiene que resolver, que es la junta electoral de
cada consejo regulador.
Y si además no están de acuerdo con eso, tienen sus procedimientos legales.

Bien, yo solo tengo que decir que hemos tenido, estamos teniendo y tendremos
mucho diálogo, que participamos con todos los sectores, con todas denominaciones de
origen, con todas las organizaciones agrarias, con todas las cooperativas, con
todas las empresas, toda la conselleria.
Todo el equipo directivo de la conselleria está todos los días.
.
.
Hoy mismo estamos dos directores generales en Alicante.
Y, bueno, en fin,
estamos todos los días en todas partes.
Anoche nos tuvimos que repartir porque teníamos cuatro o cinco sitios donde acudir, anoche, anoche mismo.
Y eso se nota.

La verdad es que la gente, cuando vas a los sitios, y cuando estás en los pueblos, y cuando estás en las cooperativas, efectivamente, están contentos y satisfechos y nos dicen lo mismo que nos ha dicho usted.
Así que pensamos que el trabajo lo estamos haciendo bien.

Y volviendo a las elecciones, hemos respetado la ley, hemos respetado el
reglamento, lo hemos hecho bien.
Y si alguien está descontento, tiene sus recursos.

Así que no tengo más que decir.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor secretario.

Por el Bloc, el señor Pañella, por tres minutos, si quiere hacer alguna aclaración o pregunta.

El senyor Pañella Alcàcer

Sí.
Jo és que entenc el seu discurs, perquè no té altra eixida, perfectament.
No entenc altres discursos.
Avui sentit ací recordava una cançó italiana que comença dient: «Parole, parole, parole.
.
.
», i acaba dient: «Parole, parole, parole no troi.
» Ja no més, per favor!
Jo he parlat de fets.

I, clar, estic d'acord amb vosté que hi ha una fórmula.
.
.
, però és que ací no és el poder judicial.
Es que vostés s'equivoquen sempre del lloc on estan, és habitual.
Açò és el poder legislatiu que representa el poble.
I una altra tasca és la de control, la que estem fent, una compareixença és una tasca de control del govern.

I, per tant, ací los malos, els que no sabem on està el poble, els que no sabem el que vol el poble, diem fets i li preguntem a vosté pels fets.
Eixa pregunta és molt clara.
Escolte!
, ací tenia d'estar la consellera, perquè qui intervé és la consellera en persona i la senyora Marta Valsangiacomo -i done noms-, pressionant les cooperatives perquè canvien el seu vot.
A mi m'importa qui mane, a mi m'importa qui mane, sí, m'importa qui siga el president, el que vullguen el consell regulador, el que
vullguen els que estan allí.
Estic fent una denúncia claríssima de pressions perquè el president siga una persona del Partit Popular.
Riga's, riga's!
No són paraules.
I ací la denúncia és política i les explicacions i responsabilitats també.
Deixe que vaja judicialment per on li toca.
Eixe no és el meu camí.
Jo estic demanant-li explicacions, i estic parlant crec que claríssim, claríssim, i molt seriós.

Clar, total, tres motitas de pols.
.
.
Avui són tres motitas de pols.
L'altre dia era por unos trajes de nada.
 I aixina, aixina, contínuament, no té importància res.
L'oposició és molt mala quan denuncia i vostés són sants dels altars.
És que hauria de posar-los.
.
.
Vostés vénen amb l'halo.
.
.
, ja el porten ací.
Fets i explicacions.

Jo li demane explicacions.
I li he dit: el dia 15 de juliol, en el despatx de
Marta Valsangiacomo, també en presència de la consellera, hi ha una reunió per a arreglar, per a arreglar el que són estes eleccions.
(Veus) I ho he dit, i ho he dit.
Si vosté és conscient o no, no ho sé.
També és veritat que el seu nom, senyor secretari, el seu nom no apareix per cap lloc.
Aixina li ho dic, aixina li ho dic i ho reconec.
Però hi han noms que sí que apareixen, noms que sí que apareixen i que jo crec que això se mereix algunes explicacions.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

El señor Lozano.
¿No?
Pues entonces.
.
.
(Veus) Si usted quiere sí, pero podemos entrar en una polémica.
Lo digo porque.
.
.
Vale.

El senyor Ballester Costa:

Pues si entramos, me parece muy bien.

Porque yo quiero saber, que se diga aquí y que conste en acta, cuáles son las presiones que se recibieron, si son las mismas que ha dicho él por su boca, de retirarles las subvenciones a las cooperativas, cuando todo el
mundo sabemos que eso es imposible.

Quiero saber.
.
.
Eso lo ha dicho él aquí literalmente.
Y quiero que el juego de artificio que ha hecho, la demagogia
clara y.
.
.
, de esto, que diga, igual que ha dicho, ha nombrado el nombre de dos
personas, que a mí me parece que tienen.
.
.
, vamos, toda mi consideración, por supuesto, y creo la consideración de todos los agricultores valencianos, que diga exactamente cuáles son las presiones, si son verdad.
Porque por ahí, señor Pañella, a lo mejor está metiéndose en un camino que no tiene vuelta.

(El senyor Pañella Alcàcer parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor vicepresident:

No se ha dirigido a usted, señor Lozano.
Solamente a.
.
.
No se ha dirigido a usted.

Entonces, tiene.
.
.
, si quiere, por retirar o no retirar las palabras que está pidiendo el portavoz del Grupo Popular, o si quiere usted matizar, por un
minuto y se acaba la intervención, terminará el secretario autonómico.

El senyor Pañella Alcàcer:

Jo entenc que no m'ha demanat que les retire, sinó.
.
.
d'això.

El senyor vicepresident:

Yo he entendido que sí en el fuero interno, pero si usted no lo quiere entender así, haga lo que usted considere.

El senyor Pañella Alcàcer:

Jo he dit tot el que he dit, i totes les explicacions crec que estan donades.
Aleshores, jo no sóc qui té de donar explicacions.
Pense que és el senyor secretari autonòmic el qui ve ací a donar explicacions.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Pues, bueno, ahora, señor secretario, por cinco minutos tiene usted para ya acabar esta comparecencia.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Muy bien.

Yo lo que tengo que decir es que en esa reunión precisamente se manifestaron.
.
.
, en esa reunión que el dice que se manipuló, y que se dijo, y que se presionó y no sé qué, fue lo contrario.
Fue alguien que dijo: «Han arreglado que el señor ese no entrara a votar, cuando llevaba un mandato de su junta rectora y de su
cooperativa de que sí que tenía que votar así.
» Y el hombre se quedó en la puerta.
Entonces, los que no salieron protestaron.

Entonces, dijeron.
.
.
, la directora general dijo: «Pues que resuelva la junta electoral.
» La junta electoral resolvió y la junta electoral resolvió que se volviera a votar democráticamente, como toca.
Y allí acudieron todos a votar, con sus mandatos.
.
.
El que podía votar con su criterio propio, porque era agricultor individual, pues votaba
con su criterio propio; y el que acudía a votar porque representaba a una sociedad, pues venía con su mandato y con su apoderamiento de su sociedad, o de su empresa o de su
cooperativa.

En este caso, este señor, que decía el señor Pañella, venía con un mandato de su cooperativa, de la cooperativa de.
.
.
-quina cooperativa és?
La d'Alacant, sí, de.
.
.
-, bueno, una cooperativa.
.
.
(el senyor Pañella Alcàcer parla amb el micròfon desconnectat) de la Canyada.

L'home duia un mandat de la seua junta rectora i se quedà en la porta.
Després, a la segona votació, entrà, entrà perquè algú protestà i digueren: «Que se faça ben fet.
» No s'havia fet ben fet.
Quan se manipulà fou precisament abans de.
.
.
, en la primera, en la que vosté diu que no.
No en la segona.
En la segona, se votà reglamentàriament i democràticament.
La manipulació existí en la primera votació, en la que a l'home el deixaren en lo carrer, en la que a l'home el pressionaren perquè no entrara.

Diu que.
.
.
Vosté ha anomenat també que en la conselleria se gasten de forma sectària i per a pressionar les subvencions.
Jo li tinc de dir que no ho he vist mai.
Al revés: ni sectària ni per pressions.
I podríem dur una relació de les subvencions que hi han a uns pobles, a uns altres, depenent del color
polític; podríem dir les cooperatives que hi han d'un color o d'un altre; podríem dir moltíssimes coses.
Consells reguladors que hi han d'un color i d'un altre.
Això no s'ha fet mai en la conselleria d'agricultura, des de que jo estic allí.
I, és clar, també sé que abans tampoc.

Aixina que no tinc més a dir que les eleccions s'han fet ben fetes.
S'han respectat els reglaments, s'ha evitat que se manipularen els reglaments, quan hi ha hagut algun intent de
fer-ho, i les juntes electorals han funcionat democràticament.
Podem dir això de les cinquanta i poques eleccions.
Ha segut.
.
.
.
, més net impossible.
I la veritat és que jo voldria que sempre que se facen eleccions a qualsevol cosa en el camp
puguen ser tan netes i tan transparents i tan ben fetes com estes.

El senyor vicepresident:

Pues muy bien, señor secretario.
Le agradecemos su presencia en esta comparecencia a petición propia para informar de las elecciones de los consejos reguladores denominación de origen.
Y espero que los grupos de esta cámara hayan quedado satisfechos con sus explicaciones, que usted seguro que así lo ha intentado.

Señorías, por dos minutos, para que se retire el señor secretario, suspendemos la comisión.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa la presidència el president, senyor Josep Maria Pañella Alcàcer)

Proposició no de llei sobre l'adopció de mesures per al restabliment de l'activitat econòmica i l'ocupació a la comarca del Vinalopó com a conseqüència dels greus danys patits per la pèrdua de la collita de raïm, presentada per la diputada senyora Margarita Sanz Alonso, representat de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a aqueta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista (RE número 61.
717, BOC número 252)

El senyor president:

Senyories, reprenem la sessió, a partir del punt cinqué, que diu: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'adopció de mesures per al restabliment de l'activitat econòmica i l'ocupació en la comarca del Vinalopó com a conseqüència de greus danys patits per la pèrdua de la collita de raïm, presentada per la diputada Margarita Sanz, representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a aquesta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé.
Com les seues senyories sabran, durant el mes de maig va haver diversos dies,
tres dies o quatre, de molta pluja i molta pedra en la comarca del Vinalopó, sobretot en la comarca del Vinalopó Mitjà.

En tres dies pràcticament es van destruir per complet 25 milions de quilos de raïm de taula, fonamentalment va ser en les localitats de Novelda, Monfort, Aspe,
Agost, Monòver i la Romana, en el que és la denominada vall del raïm.

Així mateix, en una superfície de cultiu de 1.
500 hectàrees, tot el fruit i bona part dels sarments es van veure totalment arrasats per
la força i la reiteració de la pedra.

Les pèrdues econòmiques estan valorades entre uns 14 i 17 milions d'euros.

Les destrosses es van produir en una setmana, però la veritat és que les seues conseqüències estan perdurant molt de temps.

Quant a l'ocupació, la pèrdua va ser greu, perquè en el mes de juliol, que era quan hi havia d'embossar, després entre agost i desembre.
.
.
.
Perquè, clar, és una.
.
.
, açò és un producte agrícola de pura artesania.
I, clar, si no hi ha la matèria amb què treballar, després no n'hi ha eixos llocs de treball per a poder treballar-la.
I van ser, bé, milers de jornals els que es perderen amb aquesta destrossa que va fer la
pedra.

Nosaltres, des d'Esquerra Unida, tenim molt clar que l'administració pot actuar i també tenim molt clar que l'administració ha d'actuar en casos com aquests.

Nosaltres considerem necessaris dos tipus d'actuacions dirigides, per una part, a pal·liar les pèrdues de cooperatives i empreses agràries, i, per l'altra, a pal·liar els efectes col·laterals sobre l'ocupació davant la pèrdua de la collita patida, vaja, patida durant.
.
.
, durant eixos dies, ¿no?

I, a més, estem parlant d'una zona que ja està molt castigada econòmicament, ¿val?
, per l'atur, per la minva de l'activitat econòmica en altres sectors, ahí tenim el problema del marbre també, a Novelda.
.
.
Per tant, estem parlant d'una zona que ja està molt tocada econòmicament, la qual cosa, doncs, si ho tenim tot en compte, en el seu conjunt, fa
imprescindible la col·laboració de diverses administracions i.
.
.
, per tal de.
.
.
, bé, de posar les mesures necessàries per a revitalitzar econòmicament aquesta zona, ¿no?

Des d'Esquerra Unida hem fet una sèrie de propostes, com dic, en dos sentits.
Un és a curt termini, que ja deurien estar fetes i aprovades i tot, perquè ja han passat uns quants mesos.
.
.
La veritat és que ens agradaria que s'havera tractat abans, perquè ja han passat mesos, però, bé, la dinàmica de Les Corts és la que és i ho tractem ara i ja està, ¿no?
Però, com dic, unes eren a curt termini i, altres, són a mitjà i a llarg termini per a buscar solucions, propostes de millora per a l'agricultura, per a millorar l'economia de la zona, etcètera.

Llavors, bé, el conjunt de mesures que des d'Esquerra Unida pensem que caldria impulsar, són les que presentem en la proposta de resolució de la proposició no de llei, serien, per una part, garantir que puguen rescabalar-se les pèrdues directes mitjançant l'assegurança agrària combinada; després, consolidar la mesa de treball creada i convertir-la en permanent, per tal que
siga l'eix que articule mesures davant de la crisi del sector, que va més enllà de les pèrdues d'aquesta pedregada de què parlem, ¿val?

En realitat, del que estem parlant quan parlem que siga una mesa de treball
estable, el que parlem en realitat és que se constituïxca un fòrum, un tipus d'observatori de l'agricultura, ¿val?
, un fòrum en què estiguen representades totes les parts implicades, sindicats, administració, organitzacions agràries, ¿val?
, i al marge de les mesures que cal prendre de manera conjuntural, doncs,
que també, en aquest fòrum permanent, en aquest observatori, bé, doncs, servixca d'interlocutor entre els agricultors i l'administració per anar analitzant, per anar buscant i proposant mesures en l'activitat agrícola, ¿val?

Això, per una part.
Després també parlem en una de les mesures de la proposició no de llei d'adequar els pagaments d'impostos a les possibilitats de les empreses agràries després d'aquestes pèrdues, ¿val?
, amb exempcions per als pagaments de les cooperatives, en especial les de
Novelda i Monfort, que van ser les més afectades, (veus) i altres mesures per al conjunt d'empreses agràries; la negociació de moratòries i fraccionament en els pagaments de quotes de la Seguretat Social; crèdits preferents i d'altres bonificacions d'interessos en els crèdits de campanya; noves valoracions de les assegurances ajustades a les quanties
dels danys patits; i exempcions per al manteniment de l'activitat, com pot ser el de l'IBI rústic.

És a dir, tota una sèrie de mesures per a intentar, doncs, bé, pal·liar un poc els efectes de la pedregada; també la paralització del cobrament de les quotes de la SEIASA per a la modernització de regadius; també, per tal de pal·liar les conseqüències sobre l'atur, han d'estendre's les cobertures de desocupació mitjançant la recaptació de les autoritzacions pertinents per tal que les cobren aquells treballadors
que siguen acomiadats per raons objectives i manquen de suficient cotització, ¿val?
, açò per a pal·liar l'atur; i, després, la proposta que a nosaltres, des d'Esquerra Unida, ens sembla la més important de totes, ¿val?
És convertir aquesta crisi, aquesta pedregada, en una oportunitat, i escometre
plans de formació i d'ocupació.
Per tal d'aconseguir-ho, ¿què és el que proposem?
Proposem una partida, 2 milions d'euros, que pot generar més de cinc-cents llocs de feina, de treball, al camp mitjançant els plans d'ocupació de neteja i adequació dels entorns agraris i forestals, plans de formació per a joves i per a dones, com també una major dotació pressupostària per als projectes PAMER i Emcorp.

És a dir, esta per a nosaltres és la proposta estrela de la proposició no de llei, ¿val?
Serien eixos dos milions d'euros per a formació, per a termini d'ocupació, de neteja i l'adequació dels entorns agraris i forestals.
És la més important, com dic, perquè seria la que ajudaria a pal·liar atur, a dinamitzar l'economia de la zona, ¿val?
, i sobretot perquè va destinada a joves i a dones, que són els que més se van vore afectats també pel treball que donava el raïm posteriorment a la seua recollida.

Una altra de les propostes és que pensem que el Consell ha d'instar l'administració central que l'Institut de Crèdit Oficial, en la seua condició d'agència financera de l'estat, instrumente una línia de préstecs per un import de 3 milions d'euros, que pot ser ampliada pel Ministeri d'Economia d'acord amb l'avaluació dels danys i la demanda subsegüent fent ús de la mediació d'entitats financeres implantades al País Valencià, subscrivint també
(inintel·ligible) .
.
.
convenis de col·laboració, ¿val?

I, després, l'última de les mesures que plantegem és instar l'administració central que establesca una moratòria d'un any sense interés en el pagament de les cotitzacions de seguretat social, perquè les empreses i els treballadors per compte propi, siga el que siga el règim de seguretat social al qual estan adscrits, puguen sol·licita, puguen sol·licitar, prèvia justificació, els danys patits, ¿val?
.
.
.
, prèvia justificació dels danys patits, evidentment.

Són tota una sèrie, com dic, de mesures que proposem des d'Esquerra Unida, que no són només per a pal·liar el tema concret de la pedregada, sinó que volen anar un poquet més enllà, ¿val?
, perquè la situació, com dic, de la comarca, sobretot del Vinalopó Mitjà, en estos moments és molt dura econòmicament, ja dic, això del raïm s'ajunta amb això del marbre i, per tant, són tota una sèrie de mesures que nosaltres considerem que servirien per a dinamitzar la zona,
que pensem que són prou moderades, assumibles per tots els grups parlamentaris i que, per tant,
esperem que siguen ben acollides per tots i per totes i que la proposició no de llei puga eixir endavant.

Gràcies.

El senyor president:

(Veus) Disculpe, doncs.
Té vosté la paraula.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Efectivament, com bé ha dit la senyora Albiol, els titulars de les explotacions dedicades al cultiu
de raïm de taula, el raïm que pràcticament en totes les llars, quan ve cap d'any, doncs, allí el tenim, acompanyant-mos, varen sofrir els dies de l'1 al 3 de maig fortes pedregades, i això va acabar amb totes les expectatives d'un sector que s'ho juga tot en la campanya esta i que realment es mereix rebre compensacions,
perquè, com bé ha dit abans, els pobles del Vinalopó i, en especial, del Vinalopó Mitjà, és a dir, Agost, Albatera, Asp, Crevillent, Elche, Hondón de las Nieves, Monforte del Cid, Monóvar, Novelda, Orihuela i la Romana, viuen d'eixa renda que ja pràcticament.
.
.
, perquè pràcticament no tenen un altre cultiu, i, per desgràcia, estes pedregades, doncs, varen acabar amb més de vint-i-cinc milions de renda per als hòmens i dones d'eixe camp.

Ara bé, jo el que vullc insistir, i també jo crec que estes persones s'hagueren mereixcut un tracte molt més amable per part de la conselleria, que sí que no va tardar gens en anar a fer-se una foto, però que l'ordre ix publicada set mesos després i no inclou la magrana.
La magrana també és un sector importantíssim que va a més en eixa zona i que hui en dia es salva per l'exportació que tenen, la demanda d'exportació, perquè, si no, les ajudes que rep de la conselleria en estos moments són mínimes.
De fet, en esta ordre s'oblida un sector importantíssim com és la magrana per al Vinalopó.

Situacions com aquesta fan necessari, jo crec, establir ajudes immediates al
sector, no esperar-se tot el que temps que acabe de dir.
Una vegada més, jo crec que la conselleria, doncs, s'oblida de quines són les seues competències, ja que té les competències exclusives en agricultura, perquè les actuacions que tenien d'arribar amb celeritat, no sols a les cooperatives, a les empreses agràries, que n'hi han i molt, en eixa zona, però també tots els danys col·laterals sobre.
.
.
, que esta pedregada ha aportat sobre l'ocupació, en concret, d'un sector d'hòmens i dones per la pèrdua d'esta collita, doncs, no varen arribar.

Allí, l'atur va augmentar considerablement després que es produïren estos danys.
En juliol, com tots saben, es produïx el que és l'embossament i, després, des d'agost a desembre, el raïm no sols es cull, sinó que té també una posterior preparació en el que són els magatzems, i són mils de llocs de treballs els que allí es van perdre sense rebre cap resposta per part de la conselleria.

M'agrada molt la proposta econòmica que fan des del grup de no adscrits demanant més ajudes per a augmentar, en concret, els programa Emcorp i PAMER, que potser són una alternativa que n'hi haigga diversitat d'activitat en eixe sector que està centrat concretament en el que és el cultiu del raïm i de la magrana, i que potser seria una solució per a que estos hòmens, que al llarg de l'any veuen pocs jornals de cara al seu futur, pugueren tindre faena al llarg de
tota la temporada, no sols de juliol a desembre.

Per tant, les seues propostes, jo no passaré a valorar-les, perquè no tinc temps, una per una, però sí que li anuncie que anem a donar suport a la seua proposició no de llei, perquè pensem, i molt, en el sector agrari, pensem que el sector agrari depén molt del cel i que mira molt el cel, i si l'aprovació d'estes mesures ajuda a millorar, i pensem nosaltres, des del Grup Socialista,
perquè sempre estem treballant amb eixe esperit, que així ha de ser, doncs, li dic de nou que sí que anem a donar suport a les mesures que vosté presenta, mesures que a mi m'havera agradat que foren més destinades de cara al govern del Partit Popular, que és el que s'ha d'ocupar i preocupar pels problemes del camp valencià, però que si han de ser complementàries i el Govern d'Espanya en estos moments ha d'actuar perquè siga realitat i que eixes ajudes arriben, ja que qui té les competències no les està assumint amb la celeritat que toca, doncs, benvingudes siguen d'allí d'on vinguen.

Per tant, tot el suport del Grup Socialista.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

(El president intervé sense micròfon) Senyor Lorenzo, té vosté la paraula.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, la PNL que hoy se nos plantea aquí, que, indudablemente, atendiendo a que se han producido acontecimientos
posteriores, pues, podría tener este sentido en su día, y en realidad lo sigue teniendo ahora, porque es una dificultad que sufre el
campo de nuestra región, concretamente, dentro de los apartados que se han mencionado, pero bien es
cierto que, a este respecto, la Conselleria de Agricultura, Pesca y Alimentación, el día 6 de septiembre, concretamente, a las preguntas escritas que formuló el señor Torró, se le contestó en el sentido en el que gobierno valenciano, en su política agraria tiene como principal finalidad garantizar las rentas de los
agricultores y ganaderos de la Comunidad Valenciana, apostando por aumentar la
competitividad de las explotaciones y mejorar la calidad de sus producciones.

Para la consecución de este fin, la Conselleria de Agricultura de la Generalitat valenciana ha
articulado, entre otras, las siguientes medidas: las ayudas a las explotaciones
agrarias afectadas por las adversidades climáticas, además de dos líneas específicas para hacer frente a estas adversidades.
La conselleria ha destinado en los presupuestos del año 2010 una línea que asciende a 18.
430.
000 euros que va dirigida a incentivar la suscripción de seguros agrarios por parte de los agricultores, y, con este objetivo, la
CAPA ha realizado un importante esfuerzo que permitirá compensar las fuertes disminuciones del Gobierno de España en relación con las contrataciones de seguros agrarios que se han producido.

Esto ha supuesto que el gobierno de La Generalitat haya incrementado de forma
considerable en 2009 y 2010 un 10% la subvención para la contratación de seguros agrarios, frente a la bajado de más de 4,8 millones del Gobierno de España para este mismo capítulo.
De esta manera, las ayudas de la conselleria pueden llegar a cubrir hasta el 70% de las pólizas.

En el caso que nos ocupa, de acuerdo con los servicios técnicos de la Conselleria de Agricultura, la superficie de producción de uva de mesa afectada en la comarca ha sido de 3.
700 hectáreas.
El seguro agrario combinado de uva de mesa cubre los daños producidos por estas inclemencias, y en esta comarca la superficie asegurada
es de 3.
800 hectáreas, con un porcentaje medio de aseguramiento en términos de superficie que ronda el 72%.

La CAPA apoya año tras año la contratación de pólizas con una aportación en el plan de seguros de 2009 por un importe de 756.
468 euros para la uva de
mesa, concretamente, en el Medio Vinalopó.
A este importe hay que sumarle lo que ha inyectado Enesa, que supone una cifra
total de 1.
903.
112 euros, con lo que los agricultores se encuentran, a la hora
de contratar la póliza, que solo ha de cubrir un 35% del coste de este seguro.

En conclusión, las entidades aseguradoras integradas en Agroseguro prevén indemnizar a los agricultores productores de la uva de mesa afectados por este
granizo que se encuentran asegurados, según previsiones, por un importe que ronda los dieciséis millones de euros.

Por otra parte, la CAPA está realizando los estudios y las valoraciones técnicas necesarias para estimar si los daños en las estructuras vegetativas podrían afectar a los rendimientos futuros de estos productos.
Por si fuera así, la conselleria está trabajando en la elaboración de una posible resolución de ayudas para paliar los efectos de esta venta del producto.
Esta fue la
contestación.
Y en este momento, la CAPA es la única administración que ha hecho algo al respecto.
Y, precisamente, en el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana del día 16 de noviembre se publicó una resolución de ayudas en este sentido.
La resolución del 11 de noviembre de 2010 de la Conselleria de Agricultura, Pesca y
Alimentación por la que se establecen ayudas para paliar los daños producidos en determinados cultivos provocados por el pedrisco acaecido
durante los primeros días del mes de mayo del año 2010.

Dicho esto, el resto de puntos o bien no son competencia de esta administración, como el pago de impuestos y las cotizaciones a la seguridad social o la
dotación de los proyectos PAMER y Emcorp, que son programas de empleo municipal que
vienen y previenen del Servef.

Recuperar las pérdidas directas mediante el seguro agrario combinado.
El seguro agrario
combinado de uva de mesa cubre los daños producidos por estas inclemencias.
Desde el año 2009 Enesa, bajo su aportación a las subvenciones de las pólizas y consecuentemente el asegurado es el que debería de realizar el mayor esfuerzo para la contratación de sus pólizas, rebajo su aportación como medida en las diferentes líneas de seguro un 10%.
Para contrarrestar este recorte, la CAPA mantiene el
mismo porcentaje de apoyo a las pólizas de seguros agrarios, asumiendo la parte de Enesa rebajada por el
ministerio, siendo las comunidades autónomas la mayor propuesta destinada para este momento dentro de los seguros
agrarios.

Consolidar una mesa de trabajo con el objetivo de que se articulen medidas para
hacer frente a la crisis del sector más allá de las pérdidas de esta granizada.
La CAPA se reúne periódicamente haciendo esta función con las organizaciones agrarias con el fin de coordinar las acciones
necesarias en cada momento en el sector agroalimentario de la Comunidad
Valenciana, siendo dichas OPA las interlocutoras autorizadas para este fin.

Respecto a instar al Consell a que inste al gobierno, a su vez, central a que
aporte ayudas, decir que este hecho ya se ha producido con resultado nulo.
Se
ha remitido una carta y se han mantenido conversaciones con el subsecretario
del ministerio de Medio Ambiente, Medio Rural y Marino, don Santiago Menéndez, informando sobre las pérdidas en la producción como consecuencia de la lluvia y del granizo acontecidos y solicitando la
cofinanciación del 50% de las ayudas que se dispongan para salvar esta catástrofe ocurrida en los primeros días del mes de mayo.

Por parte del ministerio se dio respuesta el 14 de junio de este mismo año donde se expone que el ministerio es consciente de estos daños y que algunos de los municipios afectados por las heladas, en este caso dice
heladas, podrán acogerse a las medidas paliativas establecidas en la Ley 3/2010, de 10 de
marzo, al encontrarse dentro del ámbito territorial de aplicación de las mismas.
Dichas medidas abarcan desde reducciones fiscales y medidas
laborales y de seguridad social hasta actuaciones de restauración forestal y medioambiental, entre las que se incluyen restauraciones de
infraestructuras de uso general.

Por todo lo indicado, y por otro lado, además, reseñar que el ministerio no considera que haya existido pérdida de la calidad productiva de dicho cultivo.
Yo creo que se manifiesta
mediante esta explicación que la conselleria ha hecho el trabajo que le correspondía, que ha puesto todos los mecanismos al alcance de todas y cada una de las
distintas asociaciones, cooperativas y agricultores para poder paliar a la
mayor brevedad esta situación.
Y que la reciente resolución y convocatoria planteada ahora, en el mes de noviembre, es la que va a
garantizar y dar cobertura a las demandas que aquí se van pidiendo.

Muchas gracias.

El senyor president:

La senyora Albiol té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.

Ací tenim una comarca, la comarca del Vinalopó, que va ser molt tocada per la pedregada d'eixos primers dies de primers de maig i ací tenim també un Partit Popular que no vol assumir les seues responsabilitats, un Partit
Popular que no fa front a la situació.
Van ser 25 milions de quilos de raïm, van ser milers d'hectàrees arrasades i van ser milers de llocs de feina els que se van perdre per
aquesta pedregada.
Val?
I vosté l'únic que me diu és que la conselleria ja ha fet tot el que havia de fer, que és aprovar una ordre set mesos després, que la gent encara no ha cobrat res, set mesos després.

De fet, el 6 d'octubre de 2010, cinc mesos després de la pedregada, la Unión de Llauradors va haver de fer un comunicat de premsa denunciant que la
conselleria encara no havia complit amb la seua promesa.
La consellera ràpidament, el dia 7 de maig, va haver un ple de Consell i ràpidament va eixir allí a dir que hi hauria una línia d'ajudes, que s'avançarien eixes ajudes extraordinàries per a mitigar l'impacte econòmic causat per la pedregada.
I això va ser molt ràpida, eixir allí a fer-se la foto, anunciar les mesures i tot això.
El que passa és que després d'això van passar set mesos sense que es fera.
I, de fet, l'odre va eixir, com vosté ha dit, l'11 de novembre.

La Unió de Llauradors va dir que en octubre l'únic que s'havia fet des de la conselleria havia sigut repartir un producte fungicida per a
lluitar contra la podridura del raïm de taula.
És l'únic que havia fet la conselleria fins al mes d'octubre.
I ara en novembre ha tret l'ordre, però la gent encara no ha vist un duro.

Jo crec que les mesures que proposàvem des d'Esquerra Unida eren mesures, com he dit, que no eren només a curt termini, com les que pot estar proposant la conselleria, sinó que eren mesures que a més a mitjà i a llarg termini podrien ajudar a revitalitzar econòmicament i a dinamitzar econòmicament la comarca del Vinalopó que falta li fa, que falta li fa perquè no és només allò de la pedregada, perquè és a més, com deia també, el tema del marbre.

Nosaltres pensem que la mesura dels programes de formació i ocupació de PAMER i Emcorp no és només una competència municipal, val?
, perquè això està subvencionat des del Consell.
Per tant, jo crec que són mesures que eren perfectament aprovables, que se podria haver fet ací un esforç per part del Partit Popular per tal de millorar la situació de la comarca.
El que passa és que em sembla que el Partit Popular no té ningun interés que millore econòmicament aquesta zona.

I, per tant, simplement dir que des d'Esquerra Unida lamentem molt aquesta posició, com dic, les mesures algunes eren que podíem fer la conselleria, altres simplement eren d'instar l'estat central.
Jo ja sé de qui són les competències i de qui no, però també sé que aquesta Comissió d'Agricultura té la capacitat, i jo crec que ha de fer-ho, d'instar el Consell, d'instar l'estat central per a que es facen totes les actuacions que es puguen fer.
Per
tant, no és una qüestió de competències, perquè competències per d'açò sí que tenim des d'aquesta comissió.

I simplement lamentar que hàgem de comunicar a la gent del Vinalopó que per culpa del Partit Popular la situació de desastre econòmic que patix la comarca continuarà així molt mesos.
I agrair al Partit Socialista el recolzament a la proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Gracias, señor presidente.

Yo, en primer lugar, quisiera resaltar que ustedes cuando no están de acuerdo lo primero que me hacen es ir no sé dónde a explicarle a no sé quién lo que nosotros entendemos, aunque se haya hecho lo que se ha hecho y aquí se ha dicho.

Indudablemente usted viene a decir algo así como que no asumir la responsabilidad es porque no se acepte una PNL, que
nosotros entendemos que ya tiene la cobertura necesaria por medio de una
convocatoria, que acabo de leer expresamente, y que parece ser que no ha
querido oír.

Que usted habla también de que seis meses es una eternidad.
Pero, mire usted, yo creo que todos los
expedientes necesitan de unos trámites administrativos.
Ahí no es cuestión de inventarse una fórmula por la que llegar allí y empezar a entregar dinero sin base alguna.
Y todo tiene que regularse, creo
que debe ser así.

Pero es que comparto mucho menos el hecho de que entienda que la
responsabilidad solamente la tiene aquel que hace una propuesta.
Pues, mire
usted, yo creo que la responsabilidad la tiene aquel que hace una propuesta,
además la lleva a buen fin, y soluciona los problemas reales.
Y eso es lo que ha
hecho la conselleria: plantear esa solución a un problema real, no andar con demagogias.
Y esa foto a la que usted alude,
mire usted, fue a preocuparse de una zona para hacer una valoración que pocos políticos se dedican a ir a ver la zona en cuestión para luego determinar la valoración que se debe hacer sobre la misma.

Indudablemente, le vuelvo a repetir, son trámites los que hay que hacer para poder llegar a la conclusión final de establecer las ayudas necesarias y dar cobertura a toda la demanda de
toda esta zona, por mucho que usted vaya ahora a meterles un mitin
antidisturbios, que es como están acostumbrados a tener a esta gente allí.

Los responsables de actuar en beneficio de los agricultores son la agricultura,
en este caso es la consellera y la conselleria.
Y se han puesto todas y cada una de las herramientas precisas y necesarias
para garantizar que va a podérsele ofrecer la cobertura a las necesidades que tienen en este caso esta zona
concreta del medio Vinalopó en lo que respecta fundamentalmente a la uva.

Y hacer valoraciones y estudios, como le he dicho anteriormente, lleva un
procedimiento administrativo que, por poco que queramos, seis meses para
nosotros entendemos que es un tiempo no solamente prudencial sino creo que
record.
Y, por lo tanto, si se ha llegado al buen fin, que se ha llegado, usted
no puede llegar allí a explicar que como usted presentó hace siete meses una alternativa, que ahora no se le acepta, pues resulta ser
que no se ha hecho nada.
Mire usted, no engañemos a la gente, porque a la gente no hace falta ya que les engañemos.
Ellos ya hacen las valoraciones que hacen en el momento que se corresponde
y eso toca cuando toca.
Y no voy a entrar en ello, porque sabemos todos de qué se trata.

De cualquier forma, todo ha quedado dicho.
Y está claro que la conselleria ha actuado de forma eficaz y rápida para solucionar los verdaderos problemas de nuestros agricultores.

Muchas gracias.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

.
.
.
Vots a favor?
-repetisc- 5.
Vots en contra?
8.
(S'interromp la gravació)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

Proposició no de llei sobre el pagament dels endarreriments de les indemnitzacions
pendents dels anys 2007 i 2008, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 64.
499, BOC número 262)

El senyor vicepresident:

Pasamos al punto número seis que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el pago de los atrasos de las indemnizaciones pendientes de
los años 2007 y 2008, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Intentaré ser breu, perquè allò important d'esta proposta de resolució que presentem és l'acord, l'anàlisi és molt breu.
Tots sabem que com a conseqüència de la pinyolada se posen certes marques, certes distàncies, problemes d'emplaçament a tots els ruscs dels productors de mel.
Això comporta, lògicament, una minva d'ingressos que en l'any 2007 i 2008 estan consignats per la Conselleria d'Agricultura i que a data d'avui els productors de mel no han rebut.
No només això.
El fet és que posteriorment també l'any 2009 i l'any 2010, i ara podem dir el 2011, no se reflectix en els pressupostos les
partides necessàries per a compensar els apicultors per les pèrdues que s'originen com a conseqüència d'esta regulació que els impedix a ells estar en certs llocs, lògicament, per afavorir altres cultius o per a no perjudicar altres cultius o el
que s'anomena com la pinyolada.

És molt fàcil.
Hi ha dos punts.
La proposta és molt fàcil i molt senzilla: el primer punt és pagar el deute que tenen amb els apicultors; el segon punt és que en els pressupostos apareguen les mesures econòmiques, les partides, les línies econòmiques necessàries, ben dotades, per a poder seguir donant estes ajudes.

Els apicultors demanen, exigixen que se'ls pague el que se'ls deu.
Però al mateix temps també demanen que tinguen un tracte com a persones.
Quan dic això ho dic perquè deure'ls des de 2007 les ajudes que se'ls va prometre no és una fórmula millor per ajudar-los.
Per tant, també demanen que hi haja una investigació sanitària, també, sobretot perquè dic que avui hi ha altres problemes.
Damunt d'això, saben la disminució que tenen en estos moments els ruscs d'abelles.
I realment en este moment tampoc tenen ningú, crec que ningú, almenys jo no ho sé, i crec que els apicultors estan demanant que s'estudie també quines són les causes realment que estan produint esta disminució, perquè açò és una pèrdua de rendibilitat afegida als altres problemes.

Jo ja sé que seguint les meues intervencions, és norma d'esta conselleria el retard en els pagaments.
Les paraules diuen que no.
Els fets
ens diuen que sí.
No sé si ara, també, que des del 2007 no hagen rebut les ajudes, tindrà la culpa la Unió Europea.
Segurament tindrà la culpa la Unió Europea.
O si estàrem en alguna organització, que pogueren enviar-ho més lluny, segurament, també serien ells els culpables.

Però ací no es tracta ja de buscar culpables.
Es tracta, només, de complir amb les obligacions pròpies, amb els compromisos assumits.
I si vostés tenen en consideració els drets dels apicultors, votaran que sí per a pagar-los; com a mínim.
Com a mínim el punt 1, el punt que deia.
.
.
Escolte, se tracta que estem demanant que se'ls pague el que se'ls deu.
Lògicament, tots sabem les circumstàncies econòmiques del Consell actual, que no paga perquè no pot.
Però no en agricultura, ni en agricultura ni en res.
Els retards en els pagaments.
.
.
Ahir mateixa, estan denunciant les organitzacions professionals d'empresaris com està afectant-los els impagaments de les obres que estan executant per a La
Generalitat.
Ahir mateixa.
És a dir, la premsa és indiscreta i ho conta tot.

I, senyories, és que, jo sé que és difícil que raonem sobre una cosa que s'ha promés i que els toca donar-los.
Per tant, jo l'únic que els demane és que tinguem en compte la situació del sector per a afavorir-los al màxim possible, per a que els arriben les ajudes de 2007 i 2008.
I els demane també, lògicament, que siguen capaços de renovar-les per al present any.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella, por su brevedad.

Por el Grupo Socialista, para fijar posición, tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano Pastor:

Gràcies, president.

El sector apícola valencià porta, en els darrers vint anys, una gran quantitat de problemes acumulats que
fa que li hagen ocasionat la situació en la qual es troben actualment.
Començant per la varroa -com a una de les malalties que, en el seu moment, els va fer moltíssim dany-, el tema de la pinyolada, els preus internacionals en les importacions de mel
xinesa i un llarg etcètera han fet que eixa situació s'haja agreujat, com deia abans, en estos últims anys.

Dic açò perquè al final, en la proposta que fa Compromís, mos sembla -i de fet anem a recolzar-la-, mos sembla que és raonable.
Perquè no solucionarà els problemes, és evident que no va a solucionar els greus problemes, però sí que ajudaria que, almenys, la situació en la qual es troben se relaxara o, almenys, fóra menys dura del que és.

Per tant, senyor Pañella, que sàpia que el Grup Socialista va a votar a favor.
Perquè entenem de justícia que puguen tindre recursos necessaris per a fer front a la situació que tenen.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias a usted, señor Lozano.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Gràcies, president.

Senyors diputats.

Bon dia.

Senyor Pañella, si raonar podem raonar el que vosté vullga.
A més, esta comissió, precisament, és de les que més raonem.
I la majoria de vegades, mos ficaríem moltes vegades d'acord si cedírem un poquet.

Jo acabaria prompte perquè o els han enganyat a vostés o m'han enganyat a mi.
Pagar, està pagat.
I en pressupostos, n'hi han ajudes.
Per tant, no vaig a.
.
.
, vaig a insistir un poquet perquè, si no, s'acaba de seguida.

L'argumentació que vosté planteja en la seua PNL, doncs, jo crec que està, en algunes premisses, errònia.
Li dic: fins l'any 2008 es publicaren decrets que declaraven d'aplicació les mesures contemplades amb caràcter general -per eixe Decret 29/2002, del 26 de febrer, del Consell-, eixes mesures per a limitar la pol·linització creuada entre plantacions de cítrics.
Fins eixe mateix any, el 2008, es convocaren ajudes indemnitzatòries que preveia la norma esta.
Per tant, eixes ordres d'ajudes convocades per la conselleria han sigut resoltes i pagades fins la data
actual.
Pagades, aixina de claret.
Més clar, aigua.

A partir de 2009, sí que és de deveres que no se torna a recórrer a la publicació de cap decret, sinó que es queda publicat un acord de Consell en què s'admet la permanència de ruscos en determinades zones.
I, a més, este acord no resulta d'aplicació si existix un consentiment lícit, dels propietaris de les finques de cítrics, ubicades en un radi d'un quilòmetre de l'assentament.
Per tant, fins ahí, crec que deixa un poquet aclarida la primera part.

Però, concretant en les qüestions a què fa referència la seua PNL -i, repetisc, en la primera qüestió planteja que fa referència al pagament dels endarreriments d'eixes indemnitzacions pendents del 2007 i 2008, ja ho he assenyalat i, a més, la informació està ací, no hi ha cap endarreriment pendent de pagament-, totes les ajudes corresponents a eixes anualitats van ser convocades, resoltes
i pagades en les dates previstes.

I, després, respecte al segon apartat o segon punt, on demana que en els pressupostos de
2011 se previnguen ajudes, eixa sol·licitud de crear en els pressupostos, eixa partida nova per a compensar el
minvament dels ingressos dels apicultors, cal assenyalar també que, en estos moments, el sector apícola de la Comunitat Valenciana compta en unes línees d'ajuda molt importants i que li resumisc molt breument.
En una que n'hi ha del 5 de novembre, doncs, està per a la millora de les condicions de producció i comercialització de la mel en la Comunitat Valenciana.
A més, en eixa, el termini va acabar ahir, perquè es va publicar el 15 de novembre.
Per tant, va acabar ahir.

Després, n'hi ha una resolució, també, de l'1 de desembre, de l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, per a ajudes a l'apicultura, per a la millora de la biodiversitat.
També publicada recentment, el 10 de desembre -aleshores, eixa encara estarà en vigor.

L'anterior convocatòria té uns imports que oscil·len entre un milió i mig i 1,8 milions d'euros, la convocada el 15 de novembre -que és una ajuda convocada anualment, en uns imports que oscil·len entre un milió i mig i 1,8 milions d'euros-.
I en esta última, la de la biodiversitat, està en 805.
000 euros.
Esta ajuda va ser conclosa fa tres anys, en el Programa de
desenvolupament rural de la conselleria.
I, aixina, donava resposta a una
reivindicació del sector, per suposat.

Després n'hi ha una altra ajuda a associacions de defensa sanitària que, entre elles, està també un percentatge en els últims tres exercicis.

I, per últim, a més d'estes tres línies d'ajuda que van ser incloses en el Programa nacional apícola, a petició de la Generalitat valenciana, per a l'exercici 2011 -pel que vosté diu en la seua PNL, que no n'hi ha res previst-, la Conselleria d'Agricultura, a més, publicarà una nova ordre d'ajudes destinades al manteniment de l'activitat apícola de la Comunitat Valenciana.
L'objectiu d'esta ajuda és mantindre l'activitat dels apicultors professionals, donant una nova resposta a les demandes
d'este sector -com és habitual i com està reivindicant-.
I esta nova ordre d'ajuda ha sigut fruit del consens entre l'administració autonòmica i les organitzacions agràries de la Comunitat Valenciana -que estem sempre en contínues relacions, reunions i atenent les seues reivindicacions, és clar.

Pensem, des del meu grup i des la conselleria, clarament, que sumant estes
quatre línies d'ajuda podem concloure que el subsector apícola està en primer nivell, en recolzament de l'administració autonòmica.
I, per tant, té el suport de la conselleria i, conseqüentment, del govern de la Generalitat valenciana.
Per tant, rebutgem la seua PNL
per estar, doncs, com és habitual, quasi tot previst d'allò que vosté reivindica.
A la millor, ho reivindica tard i no és a temps.
Però eixa és la informació que n'hi ha des d'este grup parlamentari.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Parra.

Señor Pañella, para réplica, tiene usted su tiempo.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, doncs, l'he sentit i jo crec que s'hauria d'informar millor.
I no perquè entenga que l'enganyen, sinó que cadascú dóna la seua versió, li conten una cosa i jo pense que cal implicar-se.

Mire, el primer problema que tenen és un problema de vocabulari, de falta de coincidència de significat de les paraules que estem utilitzant.
El primer problema que
tenim és eixe.
Vostés contínuament me parlen de consens.
Escolte, consens no és tindre les organitzacions professionals agràries reclamant quatre milions d'euros, com tenen en este moment, de l'any 2007 i 2008.
Vosté diu que s'ha consensuat.
Escolte, les organitzacions professionals agràries seguixen reclamant quatre milions d'euros pendents de les ajudes de 2007 i 2008.
El consens significaria que ja s'ha acabat això.
Seguixen demanant-ho.
Per tant, no estan pagats.
Primera.

Segona, és veritat que tenen ordres.
És veritat que estan intentant canviar les coses.
Vostés estan elaborant una ordre per a establir un procediment de concessió i de pagament de les ajudes al sector apícola per a fomentar el manteniment de la seua activitat.
Sí que és veritat això, que les convoquen per a 2011.
Clar, les convocaran este any.
Però el que també sé jo és que en estes, el que intenten és camuflar tots estos quatre milions de deutes que tenen, ficar-los allí i deixar de pagar-los.
Vostés estan parlant -no, li done jo la informació, per si no la té- de quatre euros per rusc.
I, li diré més, tindran preferència els apicultors professionals, o siga, aquells que tinguen més de cinc-cents ruscos.
Però el que jo no sé, i vosté crec que tampoc -però, si ho sap, m'ho diu-, és el pressupost que tenen per a això.
Això no ho sabem.

Per tant, sense pressupost serà difícil saber si eixes ajudes van a ser suficients per a cobrir els problemes, per a
cobrir les diferències que tenen, en este moment, els apicultors, o la minva que tenen els
apicultors del que és el rendiment dels seus ruscos.

Això és més fàcil.
Primera -és que ho plantege molt clarament-, primera qüestió, ¿van a pagar vostés el que deuen sense subterfugis?
Dir: «Mire, hi ha uns diners que es deuen i van a pagar-se.
» Eixa és la primera.
A més, les xifre en quantitat, quatre milions d'euros.

Segona, estan disposats a posar ajudes semblants?
Vosté diu que sí.
No, no, mire, jo estic parlant d'uns efectes determinats, unes ajudes determinades que són a cobrir la minva de rendibilitat del seu treball per qüestió de la prohibició d'instal·lar-se en la llibertat que tenien abans.
No estic qüestionant-ho, estic dient: «Van a compensar-ho o no?
».
Eixa.
Jo de la seua contestació entenc que no.
Perquè totes les altres ajudes de què vosté me parla no tenen res a vore, no n'hi ha cap que me parle d'això.
Si no és que, clar, tampoc és el fet que diguera: «Anem a fer una ajuda de renda per a l'apicultor.
I, aleshores, ho unim tot en una.
I ja tenim.
.
.
».
Tampoc és això, perquè m'ha parlat de no sé quantes.

Per tant, jo no sé quina és la política que porta la Conselleria d'Agricultura al respecte de la protecció de l'apicultura.
I jo no me talle al dir-ho -i parle clarament-, de la protecció de l'apicultura no sé quina és.
No sé quina és.

I hi ha una cosa que no té perdó de Déu, ho sent molt, no pagar els deutes.
I, per molt que li hagen dit a vosté.
.
.
Me diu: «Sí, sí, sí.
» No, no.
Mire, quatre milions d'euros es deuen a data d'avui, a data d'avui.
Van a pagar-los?
No, ja ho sabia.
Ja ho sabia, que me dirien que no.
Perquè també sé per on estan intentant camuflar-los.
I és en esta nova ordre que estan preparant i que, d'alguna manera, vol que subsumixca aquells deutes que vostés tenen del passat.
Això, mire, són paraules majors però això és forçar, una vegada més, l'apicultor.
Perquè, clar, dirà: «Consens»; «Consens?
Sí, mira, te propose que açò -segons vostés-.
Ho acceptes o no?
Si no ho acceptes te quedes sense res, i si ho acceptes,
aleshores, ja tenim el consens».
Eixa és la seua idea de consens.
La meua és molt diferent, li ho assegure, molt diferent.
Consensuar és asseure's, discutir els termes i arribar a un acord comú.
No a una imposició d'un acord, que, a la fi, qui governa sempre arriba a l'acord; l'acord és la resolució, l'ordre que treu -«Mire, l'acord pres»-.
No, no, asseure's prèviament, parlar de les circumstàncies, vores les quantitats que són necessàries i per mutu acord.
No hi ha consens quan seguixen reclamant, públicament, els quatre milions d'euros que vostés els deuen.

Sent molt la seua postura de dir no.
La sent, no me sorprén, la sent.
Seguisc sentint-la i la sentiran més els apicultors.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para terminar el turno de intervenciones sobre este punto, tiene la palabra el
señor Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Gracias, presidente.

Senyor Pañella, mire, la primera qüestió no anem a debatre-la ni anem a discutir-la, no?
Perquè les dades que n'hi han de 2007 i 2008 és que està pagat.
I, bé, a la millor l'han enganyat a vosté.
Podria ser que m'enganyen a mi, però també deixe en el dubte que l'hagen pogut enganyar a vosté o no li hagen aclarit bé eixe deute de què és.
Podria ser d'unes altres coses.

Però en la segona qüestió que sí que me preocupa.
.
.
Me preocupa perquè la conselleria i qualsevol administració, el que no pot fer és café para todos.
Això d'ajudes per a ajudar per la minva o perquè no està d'acord en que el conveni a què s'ha arribat en el tema de la pinyolada o el consens a què s'ha arribat ahí, tampoc pot ser això.
No se poden donar indemnitzacions només perquè sí.

El que fa la conselleria, en este cas -i és el que crec que deguem de fer tots-, és ajudes en uns objectius clars, no?
Uns objectius per a dotar les explotacions
d'infraestructures i tecnologies necessàries per a reduir costos, que és una de les coses que també planteja eixa minva d'ingressos que tenen els apicultors; promoure els sistemes productius que
comporten un augment de qualitat en el producte final i la rendibilitat de l'apicultor també.
I, com no, també, consolidar eixa professionalització que n'hi ha, incrementar la competitivitat del sector apícola.
Perquè sense qualitat i sense competitivitat, ningun sector agrícola, ja no l'apícola, agrícola, no té futur.
I, aleshores, tot açò, en el sector apícola també, mitjançant eixa incorporació de noves tecnologies i avanços científics.

No diga vosté que no ha fet, o que deu, o que no n'hi han previsions.
Perquè La Generalitat, la conselleria en este cas, a més, ha invertit un milió i mig d'euros en 2010 per a impulsar i millorar les condicions de producció i comercialització de mel; en eixe objectiu que li he dit abans, no en café para todos.

La Generalitat, a més, ha destinat, durant esta legislatura, al voltant de tretze milions d'euros al sector apícola de la Comunitat Valenciana, la qual cosa demostra el compromís del Consell al sector eixe, que exercix un efecte directe sobre l'economia de les zones rurals i és model de producció sostenible i, a més, respectuós en l'entorn i en el medi ambient.

I la conselleria, a més, en eixa última ajuda que li he dit -que, a més, va acabar ahir, el dia 15 de desembre-, sobre la millora de les condicions de producció i comercialització de la mel de la Comunitat Valenciana per a 2011, doncs crec que està més que suficient.
Les ajudes són de fins a 18.
000 euros per a millores promogudes a particulars, a un únic titular; per a 18.
000 per cada titular si són més de tres, en un màxim de 54.
000 euros; a 90.
000 euros per a associacions apícoles.
Crec que la preocupació que té la conselleria, La Generalitat -i la conselleria en este cas-, per eixos 1.
738 apicultors, 400.
000 ruscos, 15 milions d'euros en el primer semestre de facturació -i que és la producció de mel de la Comunitat Valenciana, que va ascendir a una barbaritat de tones,
que suposa el 22% de la producció de mel de tota Espanya-.
.
.
Crec que dir que la conselleria, La Generalitat no està preocupada en el sector apícola, o la té minvada o té deixadesa de funcions en eixa minva d'ingressos que poden tindre els apicultors, crec que és dir algunes aberracions que no crec que són dignes d'esta comissió.
Perquè, com he dit abans, en esta comissió tots estem preocupats pel sector agrícola, perquè és un dels sectors -entre altres- més patit, més castigat per la crisi econòmica que estem passant.
Però, sobretot, de sempre ha sigut un dels sectors que crec que La Generalitat ha
tingut prioritat, perquè ha sigut un dels motors de la nostra Comunitat Valenciana.

Per tant, baix este argumentari i el programa que presenta la conselleria al
sector, doncs, repetim, no podem admetre -el meu grup- la proposició de llei que vosté presenta.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Parra.

Señorías, vamos a pasar a votación esta proposición no de ley.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Pues, queda rechazada esta proposición no de ley.

(Ocupa la presidència el president, senyora Josep Maria Pañella Alcàcer)

Proposició no de llei sobre la crema de la palla de l'arròs, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 67.
254, BOC número 271)

El senyor president:

El punt seté és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la crema de la palla de l'arròs, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Senyor Lozano, té vosté la paraula.

El senyor Lozano Pastor:

Gràcies, senyor Pañella.

Senyories.

El cultiu de l'arròs en l'Albufera ha experimentat notables canvis, ja que fins fa unes dècades, els llauradors segaven i, de forma natural i posteriorment, separaven el
gra de la palla mitjançant les trilladores.
La introducció de grans màquines recol·lectores ha suposat la permanència del rostoll en el camp i l'inici de la tradició de la crema, la qual cosa lliurava una important quantitat de fum, generant molèsties i unes condicions d'hàbitat poc favorables que, bàsicament, sofrien els pobles del voltant de l'Albufera i la capital mateixa i, sobretot, aquelles persones majors que tenien més dificultat a l'hora de respirar.

En 2008 es va procedir a l'eradicació d'aquesta pràctica, en compliment de la normativa agrícola i mediambiental comunitària.
La implantació d'aquestes mesures ha suposat un important benefici mediambiental en la zona,
millorant la qualitat de l'aire, tot i que també ha ocasionat considerables perjudicis per a la qualitat de l'aigua del llac de l'Albufera.
Açò s'ha degut a que, al no eliminar ni retirar els rostolls, la palla de l'arròs acaba acumulant-se en els mateixos camps.
I, una vegada inundats, s'inicia un procés de descomposició i putrefacció, ocasionant la contaminació de les aigües del llac, la mortaldat de peixos i una insuportable pudor en els aiguamolls -com així ha ocorregut, que fins i tot aplegava a la Ciutat de les Ciències, en alguns dels actes que allí se realitzaven.

En aquestos moments, existixen projectes encaminats a solucionar el problema,
però encara no estan en condicions de ser aplicats.
Entre ells, màquines que poden fer el canvi, al mateix temps que se cull l'arròs, de separar la palla i de transformar-la en pelets.
Però, com deia, són situacions que encara no estan contrastades i que, igual, van a poder tardar
un any o dos en poder-se aplicar.

Per tot açò, pareix raonable que, mentre es troba la solució adequada, s'arbitren solucions temporals que eviten els danys que estan ocasionant la
degradació del parc.

Per tant, mosatros, la proposta que fem és: primer, realitzar els tràmits oportuns, davant de la Unió Europea, per tal de poder cremar la palla d'arròs momentàniament.
Segon, conscients que aquesta solució crea problemes sanitaris i mediambientals, complemente aquesta solució amb el fanguejat en aquelles zones que, per les seues condicions, siga possible
fer-ho, a fi d'evitar també que gran part no se creme i, per tant, que no se genere una quantitat de fum
que agreujaria el problema sanitari.
Tercer, s'arbitren els recursos necessaris per a que la despesa del fanguejat no supose
cap cost addicional per al llaurador que faça inviable el cultiu de l'arròs.
Si l'Albufera té un sentit i l'Albufera se manté és gràcies a la producció que fan els llauradors allí de l'arròs.
Per tant, allò que siga un increment dels costos, en una situació tan ajustada de costos de producció, doncs, podria ficar en perill la mateixa producció de l'arròs.
I, quart, com és perceptible o, almenys, se demana en totes les propostes de resolució, que se done compte del grau de compliment de la present resolució, davant les Corts Valencianes, abans que finalitze la present legislatura.

Per tant, jo crec que és una proposta que, perfectament, jo crec que pot ser assumida i que podria, en
part, solucionar els problemes que avui estan sorgint ací, sobretot en l'àrea de la capital de València.

Moltes gràcies, president.
Espere el seu recolzament a aquesta proposta.

Gràcies.

El senyor president:

Senyor Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Gràcies, president.

A vore, senyor Lozano, jo crec que en açò estem pràcticament d'acord.
Perquè açò.
.
.

En primer lloc, faré un aclariment.
Quan en l'argumentari que vosté planteja, quan diu: «de forma natural», més que de forma natural, entenc que voldrà dir de forma manual, que és com se feia antigament.
És quan se feia manual, després ha vingut el progrés, la incorporació de la maquinària, la retirada de les cavalleries en els arrossars; en tot açò, ha sorgit més el problema, no?
; per fer una xicoteta introducció -vosté és d'Algemesí i jo de Xàtiva; a vosté encara el pilla més prop l'arrossar que a mi, però, almenys, estem un poc.
.
.
Jo, per deformació professional, doncs, sé de què va, un poquet.

Aleshores, el problema suscità.
.
.
Sempre s'ha cremat, no?
Sempre s'ha cremat i sempre s'ha fanguejat, abans i ara -fa huitanta anys, o fa cent anys, i ara-.
El problema ha sorgit quan deixa de fer-se de forma manual i passa a la
mecanització.
Al mecanitzar-se, se deixaven eixos cavallons de palla, de rostolls per a
cremar, i és quan ve el conflicte de la contaminació -entre cometes- mediambiental per eixos excessos de fums que, en alguns municipis inclús ha arribat a produir molèsties, no sols mediambientals sinó a la mateixa població.

En principi, clar, arriba el 2008, entra en vigor la normativa europea sobre el
tema de la prohibició de la crema de la palla de l'arròs i és quan sorgix el problema.
Perquè, clar, ací, la solució és difícil.
Cal combinar-ho tot, com vosté diu.
Cal combinar la crema amb el fangueig.
El fanguejat se fa també i, inclús, si se fa i se fa prompte no crea els problemes que està creant en algunes zones de l'Albufera que, previsiblement -o pareix- que és més dificultós o està prohibit el fanguejat -que és on dorm l'aigua, on se produïx eixe excés de metà de la palla que se genera de l'aigua-.
I, a més, que el fanguejat és precís perquè el fan precís, perquè han de soltar l'arrel que queda de la tija de l'arròs, mesclar-ho i, a més, eliminen les males brosses també.

Aleshores, un poc en contestació a la PNL, doncs, en una de les propostes que planteja de les qüestions que s'estan fent, si ja se'l va informar i, a més, la consellera, el 24 de novembre, a vosté mateixa, en una pregunta -la 24.
629-, ja se li va contestar de les gestions que s'estaven fent, jo crec que no val la pena, ara, recalcar en eixes reunions que
hem tingut en el Ministeri d'Agricultura o eixos escrits que han enviat i s'han reenviat -d'ací cap allà i d'allà cap a ací-.
Igual que també en les gestions que estan fent en la Comissió Europea, també, sobre este tema; i que estan ahí damunt de la taula i estem en espera.
Sense anar més lluny, la mateixa consellera, en una de les compareixences que va tindre en el
mes de juliol, en la Comunitat de Pescadors del Palmar, que és on realment estaven preocupats per eixa mortaldat de peixos que va haver,
doncs ja ho va dir, que sols faltava la confirmació de la Unió Europea.
Però que la conselleria havia elaborat eixe informe exhaustiu i contundent, que
demostrava que era necessari la crema de la palla de l'arròs -després eren una combinació, perquè és precís fer les dos coses.
.
.

En les seues declaracions, també, ressaltava que devien de compatibilitzar eixe equilibri entre l'agricultura, la pesca i el medi ambient.
I, per tant, havien aconseguit convéncer la Unió Europea que permetera realitzar cremes controlades de la palla de l'arròs i seguir mantenint les subvencions que concedixen.

Pareix ser que, ja va avançar en aquell moment, que en esta època de la tardor se podria cremar, però això sempre de forma controlada, i no en tot el parc natural, que és el que estem parlant, no?
El buscar eixa combinació.

Respecte a la segona proposta i que, més o menys està barrejat, és el fanguejat en aquelles zones on, per eixes condicions, se pot fer, doncs, és eixe.
Els estudis i els informes el que fan és plantejar eixa compatibilitat de poder combinar la crema en el fanguejat.
Perquè és que, a més, ja li dic, el fanguejat és precís.
El que passa és que n'hi han algunes zones on és impossible per l'entorn del parc o per la declaració de parc natural.
A més, el fanguejat afavorix la fauna avícola, pel que es veu, no?
Quan vosté va per l'arrossar i veu quan estan els tractors en els gavinots i estan darrere totes les
gavines i tots els diferents tipus d'aus que van darrere, doncs, crec que és.
.
.
Això ho saben tots, ho coneguem.

Per tant, jo crec que està contestada la proposta.
En primer lloc, les gestions ja les va contestar.
S'estan fent i estan continuant.
És un tema delicat.
Un tema en què s'ha de pronunciar la Unió Europea.
I la conselleria està, conforme vosté ha dit.
.
.
, li podia anomenar els projectes en què està treballant, però tampoc cal fer-ho, perquè a més de tots és conegut, i vosté també pareix ser que ho coneix.
.
.
, a més, inclús treballant en projectes de compost, de la incorporació de la palla al propi terreny, de mesclar-ho amb adobat, i inclús de fer biocompost.
.
.
Estan estudiant barbaritats de projectes al respecte per
donar-li una solució.

I per tant, creguem que, bé, que està molt bé que faja eixa proposta, però que estem en això, no?
, s'està treballant, i per tant, doncs, continua la conselleria amb eixe interés que té de poder compaginar eixa inquietud que tenen, per una part, els mateixos
pescadors de l'Albufera quant a la contaminació de peixos i la mortalitat de peixos, eixa preocupació que n'hi ha mediambiental per part de la Unió Europea i de la pròpia població de les zones afectades, i eixa possible compatibilitat també de poder continuar cremant o, a més, poder estudiar formes d'incorporació d'eixa palla de l'arròs en diferents tipus de tractament.

Moltes gràcies.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyor Parra, el primer que vullc és agrair-li el to, que la veritat és que, després de sentir certes coses, el mínim que podem fer és agrair-ho.
I dic agrair el to i, a més d'agrair-lo, m'agradaria.
.
.
, la conclusió final que he tret és que com no tenen un duro, doncs, no poden fer front.
Perquè, en definitiva, del que estem tractant és que estem d'acord en el que s'hauria de fer per a solucionar el problema, però el problema és que no tenen diners per a poder ajudar els llauradors per a fer el fanguejat.

Mire, si la pregunta, quan la vaig fer i la consellera me va respondre, va
servir perquè immediatament començaren a enviar i a demanar, tant al ministeri, com a Europa, els papers
necessaris perquè se busque la solució ràpida; doncs, jo només pensar que esta proposició no de llei també poguera tindre el mateix efecte, que accelerara eixe procés, eixe treball, que anticipadament ja li dic que hauria de ser lleial i honest
i que podríem treballar conjuntament perquè se duga, dic, si esta proposició fera possible que açò s'accelerara, doncs, l'únic que estaríem és donant solució a un problema realment greu que té la capital i, sobretot, que té el món de l'agricultura.

I dic açò, i vullc recalcar-ho, perquè gràcies als treballs dels diferents governs de l'estat espanyol, dels diferents governs de l'estat espanyol, permeta que ho matise i, a més, que ho recalque, doncs, lògicament eixe treball dels diferents governs espanyols han fet que en Europa n'hi haja una política mediambiental que en este cas afavorix al Parc Natural de l'Albufera i que fa possible que el cultiu de l'arròs siga possible gràcies a les ajudes agroambientals.

I dic que insistisc en eixe treball dels governs perquè mos agradaria que també n'hi haguera un cert reconeixement del Partit Popular al que és eixa lleialtat en el tractat del Marroc i la Unió Europea.
Que siguent un tractat que en principi se va fer en l'any 2000 i que va ser l'aleshores ministre Arias Cañete el que va portar el tractat endavant per necessitats d'estat i per necessitats europees, doncs, ara l'únic que s'ha fet és que els comissaris han ratificat eixe tractat, i per tant, l'han canviat o volen canviar-lo, perquè això vosté també sap que haurà d'anar al Parlament Europeu i allí és on s'haurà de ratificar plenament.

Jo, de veritat els demane que si de veres estan tan preocupants pel que pot
passar, en les repercussions que pot tindre el tractat del Marroc i la Unió Europea en la Comunitat Valenciana, si de veritat el Partit Popular està tan preocupat, jo els demane formalment des d'ací que comencen a treballar amb el Grup Parlamentari Popular en el Parlament
Europeu, que tenen vostés majoria absoluta, i que paren, perquè a mosatros tampoc mos agrada.
Igual que en l'any 2000 no va afavorir a l'agricultura valenciana el tractat que firmaren vostés, calcule que este també s'hauran tingut, i se tindran, prevists quins són els danys que va produir i, per tant, com se poden anar matisant.

I gran.
.
.
, d'estes matisacions del que pot passar en l'agricultura valenciana depén de la Conselleria d'Agricultura si prepara millor o pitjor el sector agrari valencià.

Per tant, demanar-li que si de veres estan tan preocupats comencen a treballar
perquè el Parlament Europeu no ratifique l'acord del Marroc en Espanya.
Perquè si és veritat que afecta algunes de les produccions que ara tenim, també és veritat que l'únic que va a fer és consolidar una situació que ja s'està produint en l'actualitat i que en eixos casos el que va a fer és que se matisen i que s'hagen ficat impediments a la lliure comercialització de tots els productes, entre ells l'all que se demanava que tinguera lliure entrada en la Unió Europea, i no obstant això, s'han ficat contingents que molt bé li vindran a l'agricultura valenciana.
Per tant, l'acord és tècnicament el que és possible i que en unes coses mos afavorix i en les altres preserva les
dificultats que podem tindre.

Res més i moltes gràcies, president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Lozano.

Senyor Parra.
(El senyor president parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor Parra Sisternes:

Gràcies, president.

Senyor Lozano, mire, el to és perquè, a més, quan un tema és preocupant i, a més, sabem que la conselleria i La Generalitat estan treballant en això, i els tècnics de l'IVIA també, doncs, cal utilitzar eixe to perquè és que és un assumpte que és conflictiu.
.
.
, perquè és conflictiu i és difícil de solucionar, i més quan està pel mig la Unió Europea.
.
.
, on te fa uns impediments o unes prohibicions.

Quant al tema econòmic, jo crec que no ha de mesclar vosté la gimnàsia amb la magnèsia.
El tema econòmic.
.
.
, el cost del fanguejat no suposa ningun cost addicional al llaurador, s'ha fet sempre, sempre s'ha fet el fanguejat, vosté ho coneix, primer, amb els rossins -amb els cavalls-, i ara amb la maquinària.
Per tant, se creme o no se creme la palla de l'arròs, ha d'haver fanguejat.

El que passa és que el tema se complica quan ve la prohibició d'eixa crema de la palla de l'arròs i eixe tema.
En el suport econòmic al fanguejat, jo crec que no cal parlar que la conselleria.
.
.
, si té diners o no té diners per a poder ajudar a eixes labors que són històriques dins d'eixe cultiu, no?
, d'eixes labors tradicionals de l'arròs.

Per accelerar la gestió de la conselleria, jo crec que no fa falta presentar ninguna PNL d'este tipus.
(So per interferència d'un mòbil) Vosté mateixa ho ha dit, és conscient de les gestions que està fent la consellera amb el govern espanyol i amb la Unió Europea.
És conscient dels projectes que està fent l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries al respecte, no sols per a poder intentar donar solució a eixe rastre que queda de la palla de l'arròs.

I com siguem conscients de tot això, mosatros anem a impulsar igual, anem a continuar treballant en això.
Vosté mos dóna eixe suport o eixe recordatori, doncs val, com ha fet de recordatori s'accepta i, a més, ja li he dit que se podia fins arribar a un consens, se recorda.
Però mosatros des del Partit Popular, o des del meu grup, l'únic que podem fer, a part de lluitar per solucionar eixa problemàtica, combinar eixa crema, eixe fanguejat i amb eixe respecte al medi ambient,
doncs, animar als tècnics i científics, sobretot als de l'IVIA, perquè en les seues investigacions aconseguisquen reutilitzar a més, ja no entrar en el tema de la crema, sinó la palla de l'arròs perquè no es perga en els bancals i, a més, s'aconseguisca un recurs d'eixe rebuig agrícola.

Jo crec que el que cal intentar, a més del que està fent.
.
.
-la PNL haurà pogut ser aixina- a més del que està fent la conselleria, que ja està fent molt, el que cal intentar també.
.
.
, i animar a eixos tècnics i a eixos científics i, inclús, a algunes a empreses privades que estan investigant per a vore quina solució li donen a eixe rebuig, o eixa palla d'arròs, que queda en el bancal per a evitar eixa crema.
Perquè el tema del fanguejat va a continuar seguint.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyories, acabat el debat, anem a votar la proposició no de llei presentada.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
8.
No s'aprova.
.
.

(Per raons tècniques no ha quedat enregistrada part de la intervenció) .
.
.
 darrera comissió que tenim.
.
.
, -disculpe- darrera que tenim, volia, en nom de tota la mesa, desitjar-los un bon Nadal,
que els toque a tots la loteria, si pot ser la de Les Corts, que eixa la
compartim.
I abans d'acabar, dir-los que amb estos punts no hem deixat cap punt pendent de tractar en
la Comissió d'Agricultura.
Per tant, senyories, reitere, bon Nadal i feliç any nou.
(Veus)

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 45 minuts)