Untitled Document

<!--
body {
background-color:white;
color:black;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para12 {
line-height:10,9px;
text-align:justify;
}
.para11 {
margin-right:29,2px;
line-height:10,9px;
text-align:justify;
}
.para13 {
line-height:10,9px;
text-align:center;
}
-->



Comissió de Governació i
Administració Local realitzada el dia 25 d'octubre de 2007.
Comença la reunió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix la
diputada senyora María Rosa Roca Castelló .
Reunió
número 3.

Compareixença del conseller de
Governació, senyor Serafín Castellano Gómez, per a
informar de les actuacions dutes a terme amb motiu de l'incendi que
es va originar el passat dia 28 d'agost a la comarca de
l'Alcalatén, sol·licitada a petició
pròpia i acumulada amb la compareixença del conseller de
Governació per a informar sobre els recents incendis ocorreguts en
la comarca de l'Alcalatén (mitjans humans i tècnics
utilitzats per a l'extinció, extensió afectada, valor
ecològics dels terrenys cremats, pla de reforestació, pla
d'ajudes previstes pel Consell per als ciutadans i municipis
afectats, etcètera), sol·licitada pel Grup Parlamentari
Socialista (RE números 1.
889 i 1.
876)

La senyora presidenta:

Bona vesprada.

Anem a començar la Comissió de
Governació.
Abans de començar li cedisc la paraula a la
senyora secretària perquè passe llista per si estan tots els
diputats.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar l'existència de quòrum)

La senyora presidenta:

Hi ha quòrum?

La senyora secretària:

Hi ha quòrum.

La senyora presidenta:

Doncs, comprovat que hi ha quòrum, passem a
començar la comissió.

El primer punt de l'orde del dia:
«Lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la
reunió anterior».

¿Algunes de les persones presents, algun
diputat, té alguna esmena a fer, algun comentari?
Doncs, estem tots
d'acord, es dóna per aprovat per majoria.

Compareixença del conseller de
Governació per a informar sobre les actuacions dutes a terme amb
motiu de l'incendi que es va originar el passat dia 28 d'agost
a la comarca de l'Alcalatén

La senyora presidenta:

Passem, doncs, al segon punt de l'orde del dia:
«Compareixença del conseller de Governació per informar
de les actuacions dutes a terme amb motiu de l'incendi que es va
originar el passat dia 28 d'agost a la comarca de
l'Alcalatén, sol·licitada a petició
pròpia, registre d'entrada número 1.
889, acumulada amb
la compareixença del conseller de Governació per a informar
sobre els recents incendis ocorreguts en la comarca de
l'Alcalatén -mitjans humans i tècnics utilitzats
per a l'extinció, extensió afectada, valor
ecològics dels terrenys cremats, pla de reforestació, pla
d'ajudes previstes pel Consell per als ciutadans i municipis
afectats, etcètera-, sol·licitada pel Grup Parlamentari
Socialista, registre d'entrada número 1.
876.
»

Té la paraula l'honorable conseller.

El senyor conseller de Governació:

Muchas gracias, señora presidenta de la
comisión.

Ilustres diputados y diputadas.

El pasado día 3 de septiembre solicité
comparecer a petición propia ante esta comisión para informar
sobre las actuaciones llevadas a cabo por la Conselleria de
Gobernación con motivo del incendio que se originó el pasado
28 de agosto en la comarca de L'Alcalatén.

En mi comparecencia del pasado 18 de septiembre ya
les anuncié que el diálogo y la transparencia iban a presidir
mi gestión, y comparezco ante esta comisión en prueba de
ello, a petición propia, también de otros grupos, para
informarles sobre la gestión realizada con ocasión de dicho
incendio.

En primer lugar, y de manera destacada, quiero
expresar mi agradecimiento a todas las personas que participaron en las
labores de extinción de incendios, a todos y cada uno de los
miembros de los cuerpos de bomberos, a los profesionales y voluntarios de
Protección Civil, a las brigadas rurales de emergencia de La
Generalitat, a todo el personal de las corporaciones municipales, de los
municipios afectados -de Les Useres, Atzeneta del Maestrat, Lucena
del Cid, Figueroles, Costur i L'Alcora-, a la Diputación
Provincial de Castellón y de Valencia, a la Guardia Civil, la
policía de La Generalitat, la Cruz Roja, a los equipos sanitarios, a
la Unidad Militar de Emergencias, a los medios del Ministerio de
Medioambiente y, en definitiva, a todas y cada una de las administraciones
que de una u otra forma participaron en la extinción del incendio.

Igualmente, quiero también, al inicio,
agradecer y destacar el apoyo prestado por otras comunidades
autónomas -como Murcia, Madrid, Castilla-La Mancha,
Aragón o Cataluña-, destacarlo, porque cuando se
producen hechos como este lo que los ciudadanos necesitan es la
colaboración y la demostración de solidaridad entre todas las
administraciones, cualquiera que sea su color político, y entre
todos los territorio.

Quiero aprovechar también para destacar el
buen funcionamiento del protocolo de emergencias para la prevención
y extinción de incendios de las comunidades limítrofes que, a
lo largo también de este verano, lo hemos aplicado en diversas
ocasiones, tanto para recabar colaboración como para dar
colaboración también a otras comunidades autónomas por
parte de la Generalitat valenciana.

Por tanto, quisiera rendir homenaje a estas y a
tantas otras personas entregadas que cada día, con mucho esfuerzo y
en muchas ocasiones arriesgando hasta su propia vida, desempeñan una
valiosa labor de forma ejemplar y eficaz para la protección y la
seguridad de las personas, demostrando desde el primero hasta el
último que en la gestión de las emergencias podemos y sabemos
estar a la altura de las circunstancias.

Es justo reconocer, pues, su labor y lo hago en esta
comisión, en introducción a esta comparecencia, como ya lo
hizo también el pasado 3 de septiembre el president de La Generalitat,
Francisco Camps, quien recibió en el Palau de La Generalitat los
efectivos que participaron en las labores de extinción de incendios
para agradecerles personalmente su trabajo y su tremendo esfuerzo.
Un
esfuerzo que constaté personalmente visitando la zona.
.
.
, que
constató el propio presidente visitando la zona del incendio en uno
de los momentos de mayor intensidad del mismo.

Entrando en materia, señorías, les
diré que el incendio ha afectado a una superficie forestal de
5.
775,05 hectáreas de la comarca de L'Alcalatén.
Se
inicia el 28 de agosto, en la partida de La Ponsa, perteneciente al
municipio de Les Useres, inmediatamente tras recibir en el teléfono
de emergencia 112.
A las 12:35 horas se moviliza despacho automático
que implica el despliegue inmediato de medios aéreos y terrestres
antes de que se produzca la confirmación de la existencia del
incendio, de manera que la reacción y el trabajo sobre el fuego se
produce automáticamente por lo que se gana en tiempo y en eficacia.

Quiero destacar que la Comunidad Valenciana fue
pionera en la implantación de este sistema de despacho
automático que luego ha sido copiado o ha sido introducido en otras
comunidades autónomas, dada su eficacia en la lucha contra los
incendios, y que en el caso del incendio que nos ocupa permitió que
al poco tiempo de comunicarse, que se había iniciado el fuego, ya
estuvieran trabajando sobre el mismo un helicóptero con (inintel·ligible) .
.
.
dos brigadas rurales de emergencias, una adaptación de bomberos y un
capataz coordinador, prácticamente a los pocos minutos del aviso.

En este sentido, la actuación ha estado
marcada desde el primer instante por la inmediatez en la respuesta y la
agilidad a la hora de aportar todos los dispositivos necesarios para poder
combatir el fuego.
De hecho, en esta ocasión se ha producido un
despliegue de medios aéreos y terrestres sin precedentes en la
Comunidad Valenciana para combatir un incendio forestal.
Así, desde
que se declara el incendio se empieza a movilizar medios humanos y medios
aéreos progresivamente y en función de la evolución
del mismo, llegándose a alcanzar un total de 34 medios
aéreos, 60 autobombas y cerca de un millar de personas entre todas
las administraciones y entre todos los efectivos del Servicio de
Emergencias, de La Generalitat, de las diputaciones provinciales.
.
.
; entre
otros medios materiales como SAMU, ambulancias, autobuses, unidades de la
policía de La Generalitat, de la Guardia Civil, todo ello coordinado
por el mando único, (inintel·ligible) .
.
.
La Generalitat a través de la
Conselleria de Gobernación.

En lo que respecta a esta coordinación de la
gestión del incendio he de resaltar que todos los efectivos actuaron
bajo una directrices claras, concretas y efectivas del mando único
que funcionó eficazmente, algo que no sólo pongo yo de
manifiesto, sino que ha sido unánimemente reconocido y corroborado
por miembros destacados de las administraciones públicas, tanto por
parte de la administración del estado como por parte,
también, de administraciones locales.

Desde la Conselleria de Gobernación se
canalizó esta coordinación mediante la celebración de
reuniones de puesto de mando avanzado cada dos horas, prácticamente
desde que se inició el incendio; puesto de mando avanzado en el que
están integrados los representantes de todos y cada uno de los
medios desplegados en las tareas de extinción, así como
también las diferentes administraciones implicadas.
De igual forma,
durante los días del incendio se realizaron entre dos o tres
reuniones del Cecopi para valorar la evolución de la
situación y transmitir las informaciones y decisiones sobre las
actuaciones desarrolladas.
Como saben, forman parte de ellas no solamente
todos los servicios de emergencias, sino también las distintas
administraciones que forman parte, que tienen ese tipo de efectivos: la
delegación de gobiernos o delegación, municipios afectados,
La Generalitat.
.
.
, y en este caso también los representantes de la
Unidad Militar de Emergencias.

Que precisamente quiero destacar, también, en
esta comisión, que una de las primeras decisiones del mando
único, tras valorar la situación, fue declarar la emergencia
2 y movilizar por primera vez en la Comunidad Valenciana a la Unidad
Militar de Emergencias en el mismo día que se declaró el
incendio, con el fin de aunar los máximos medios humanos y
materiales para hacer frente al incendio, que dada las condiciones
meteorológicas iba cobrando mayor virulencia.

En este sentido, quiero poner de relieve que todas
las actuaciones realizadas en el transcurso del incendio han estado
dirigidas a destinar todos los medios en nuestro alcance para combatir las
llamas con la mayor eficacia y rapidez posible; pero sobre todo hubo un
criterio básico, y fue el que marcó con mayor
determinación las decisiones y actuaciones realizadas: la
protección de las personas y los núcleos urbanos, y una vez
garantizada la seguridad de los mismos evitar que el fuego alcanzara
espacios medioambientales, paisajísticos o espacios naturales tan
valiosos como el Parque Natural de Peñagolosa.

Por tanto, la prioridad absoluta ha sido la seguridad
y protección de las personas, tanto los habitantes de las zonas
afectas como de todos y cada uno de los efectivos que trabajaran en las
tareas de extinción; una labor con muchos riesgos que todos los
intervinientes desarrollaron con la mayor profesionalidad.

Con el objetivo de garantizar dicha protección
de seguridad se adoptaron numerosas medidas, como destinar una
dotación o dotaciones específicas de bomberos dedicadas
exclusivamente a acudir a los núcleos dispersos de la
población -que habían bastantes núcleos
dispersos de población y edificaciones aisladas-, realizar
evacuaciones de la población diseminada en masías y
granjas.
.
.
También se pusieron a disposición autobuses de
manera preventiva para poder atender hipotéticas evacuaciones
preventivas de la gente, de la población; así como
también se instaló un albergue en el polideportivo de la Vall
d'Albaida, también de forma preventiva.

Estas medidas contribuyeron a que no hubiera que
lamentar ninguna desgracia personal, ni heridos ni fallecidos, tanto entre
la población como entre los efectivos actuantes, cuya seguridad era
igualmente prioritaria para nosotros, especialmente por las propias
circunstancias y características del incendio.

Las prioridades en la actuación se tomaron en
función, señorías, de las condiciones en las que iba
evolucionando el incendio y las dificultades objetivas que desde el punto
de vista de la climatología fueron surgiendo, e iban agravando y
complicando las tareas de extinción.

De hecho, tal y como he explicado al principio de mi
intervención, el incendio que se ocasionó en la partida de La
Ponsa, en término municipal de Les Useres, acabó afectando a
un total de seis términos municipales de la comarca de
L'Alcalatén.

Los trabajos de extinción se vieron marcados
por condiciones meteorológicas extremas que favorecen la
rápida propagación de las llamas y las constantes
reproducciones.
De hecho, se sufrieron vientos cambiantes con rachas de
hasta 60 kilómetros por hora -principalmente de
poniente-, temperaturas de hasta 40 grados y humedades relativas de
sol hasta un 7%, lo que propiciaba aún más la
combustión.
La confluencia de estos tres factores
climatológicos: altas temperaturas, fuertes vientos de poniente y
cambiantes, y la ínfima humedad relativa en el ambiente fue
determinante para la rápida y virulenta propagación del fuego
de forma incontrolable, además de condicionar de manera negativa los
trabajos de extinción.

Dada la persistencia de estas condiciones
meteorológicas durante los tres primeros días del incendio se
complicaban, aún más si cabe, las tareas de extinción
durante la noche, ya que los medios aéreos no podían actuar y
la estrategia se centraba en la contención que se tenía que
limitar exclusivamente con los medios terrestres.

En este sentido, quiero destacar que en el primer
día que empezaron a mejorar las condiciones meteorológicas,
es decir, a partir del jueves 30 de agosto, se pudo atacar con una mayor
efectividad el incendio, y el despliegue de medios -tanto terrestres
como aéreos en la zona, así como las decisiones
técnicas para atajar los frentes- fueron determinantes para
hacernos con el control del incendio.

En este capítulo me gustaría hacer
hincapié en el hecho de que para combatir todas estas dificultades
el despliegue de medios sin precedentes al que he hecho referencia al
principio implicó también un importante labor de
coordinación que culminó con éxito, ya que el trabajo
de 34 aeronaves en un espacio aéreo tan reducido y con una presencia
de medios terrestres que estaba cifrada en una media, prácticamente
de 500 personas a lo largo del perímetro del incendio,
requería un esfuerzo añadido de organización y
dirección y de protección de aquellos profesionales que
estaban llevando a cabo su labor.

Tal y como he explicado, desde el mismo momento en
que las condiciones meteorológicas fueron más propicias, el
gran esfuerzo de los medios, tanto terrestres como aéreos que
estaban realizando, permitió empezar a ganar terreno a las llamas,
reduciendo los frentes y pudiendo centrar los esfuerzos en evitar la
progresión del fuego al Parque Natural de Peñagolosa.

Así, el trabajo realizado durante el jueves 30
de agosto y la mejora, también, de las condiciones
meteorológicas contribuyó a que el viernes 31, a las ocho de
la mañana, sólo permaneciese activo el frente de Lucena hasta
los cuatro focos activos que llegamos a tener a lo largo de los días
anteriores del incendio.

El viernes 31 se siguió incrementando el
despliegue de efectivos durante todo el día, e incluso se mantuvo a
lo largo del sábado 1 de septiembre, a pesar de que el incendio fue
dado por controlado a las 12:30 horas.

Es por ello que quiero resaltar la prudencia y la
cautela con que se actuó a la hora de dar por controlado el
incendio, así como el gran esfuerzo realizado en las tareas de
refrescar la zona y controlar posibles rebrotes, para lo que se mantuvo el
dispositivo de extinción de incendios, con medios aéreos y
terrestres, hasta que se dio por extinguido definitivamente el 7 de
septiembre, una semana después de que se diera por controlado.
De
ahí el interés por esa prudencia, esa cautela, por la
extensión del perímetro y por las circunstancias
climatológicas.
Lo dimos por extinguido, insisto, el 7 de
septiembre.
Es más, se mantuvo dicho dispositivo de vigilancia
activo durante varios días, incluso después de haberlo dado
por extinguido.

Me gustaría ahora, señorías,
dedicar un capítulo aparte a lo que fueron las causas que provocaron
el incendio.
Y en este sentido, quiero hacer especial mención a la
rapidez y agilidad que se evidenció en la averiguación y
esclarecimiento de las mismas, en las que la sección de medio
ambiente de la policía de La Generalitat tuvo un papel protagonista
al ser la primera en llegar al lugar de los hechos e iniciar las
investigaciones, que indicaban que el incendio fue causado por una presunta
negligencia por parte de unos trabajadores de una empresa eléctrica
que se encontraban realizando su trabajo en la partida de La Ponsa.
Información que fue posteriormente trasladada a la Guardia Civil
para que realizara las investigaciones pertinentes y tomara las
declaraciones y las diligencias oportunas por ser el cuerpo competente para
ello.

Tras superar los trámites pertinentes y las
primeras investigaciones policiales y de la Guardia Civil, se dio traslado
de todo ello al juzgado, iniciándose el correspondiente
procedimiento, que en estos momentos se encuentra en fase de
instrucción.

La Generalitat se personó en dicho
procedimiento mediante escrito presentado el 19 de septiembre en el Juzgado
de Instrucción número 2 de Castellón, donde se
instruye el procedimiento, en calidad de acusación particular,
reclamando daños y perjuicios ocasionados por el incendio iniciado.

Igualmente, también decir a sus
señorías que el pasado también 14 de septiembre, el
Pleno del Consell aprobó el inicio del expediente sancionador, de la
Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda, a la empresa
contratante y a la subcontratada, por considerar que pueden ser los
responsables del inicio del incendio.
Este procedimiento, tal y como
mandata la ley, se encuentra suspendido, habida cuenta de que el tema
está sub iúdice y, por tanto, pendiente del procedimiento
judicial penal.

Por tanto, el Consell ha actuado, como se debe actuar
en estos casos, de manera responsable y de acuerdo con la ley.

Señorías, si hace falta, ante cualquier
catástrofe, ante cualquier emergencia y ante incendios de la
importancia como el que nos ocupa hoy en esta comparecencia, la rapidez, la
inmediatez y la respuesta ágil creo que han marcado todas y cada una
de las actuaciones en las labores de extinción del incendio.
Y
también se marcaron todas las administraciones implicadas en dar
solución, evaluar daños y poder abrir todo el dispositivo de
ayudas.

Así, el Consell se anticipó,
igualmente, antes de declarar extinguido el incendio, a realizar unas
ayudas para mostrar el compromiso y la sensibilidad con todos los
afectados, con todas las personas y todos los términos municipales
afectados.

De hecho, desde el primer momento, la
preocupación del Consell ha estado centrada en adoptar todas las
medidas necesarias, a fin de paliar los efectos de los daños
ambientales, económicos y sociales y conseguir la
recuperación integral de la zona.
Y con este motivo, desde los
primeros días del incendio, representantes de las distintas consellerias implicadas en
estas materias estuvieron presentes en la zona y empezaron a realizar las
valoraciones in situ y celebraron numerosas reuniones con los afectados y
con los alcaldes representantes de los distintos ayuntamientos.

Así, el día 31 de agosto, antes,
insisto, de estar extinguido el incendio, cuando estaban en marcha las
labores de extinción, el Pleno del Consell acordó declarar de
emergencia algunas actuaciones a desarrollar de carácter forestal y
paisajístico, así como las infraestructuras necesarias.
Todo
ello con una dotación económica de 4,5 millones de euros.

En este sentido, el día 6 de septiembre, las
brigadas forestales de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y
Vivienda comenzaron las labores de eliminación del arbolado quemado,
de corta, y también sacar la madera quemada, construcción de
barreras antierosión para disminuir los efectos erosivos que
producen las lluvias sobre las laderas desprovistas de vegetación y
otras labores para la reforestación.

De igual manera, la Conselleria de Agricultura, Pesca
y Alimentación realizó también inmediatamente una
valoración de los daños producidos, y en estos momentos se
encuentra ya preparada una orden de ayudas directas destinadas a indemnizar
los gastos relativos a infraestructuras agrarias, árboles, ganado,
riegos, etcétera.

Por tanto, como decía, la actuación del
mando único y la coordinación a través de la
Generalitat se ha caracterizado en este incendio por una
movilización sin precedente de medios, por un sistema de
coordinación que ha implicado a todas las administraciones y por una
política de preservar la seguridad y la protección de las
personas, y sobre todo actuando con inmediatez en la respuesta
también para las ayudas.

Pero, además, por una constante
transmisión de información.
Tengo que decirles a sus
señorías que la evolución del incendio, condiciones,
circunstancias y medios empleados fue transmitida prácticamente en
tiempo real, con la celebración de numerosas ruedas de prensa,
prácticamente cada dos horas, en las que se informaba de cualquier
cambio en la situación del incendio, de todas las decisiones que se
tomaban y de los efectivos movilizados en cada instante.
En un espacio tan
corto de tiempo se realizaron se realizaron hasta 16 ruedas de prensa para
estar informando, prácticamente hora a hora, de la evolución
que llevaba el incendio.

En la gestión de una emergencia,
señorías, y en este caso, en un incendio como el ocurrido en
la comarca de L'Alcalatén, es fundamental la
transmisión de la información en cada momento y que llegue
con la máxima puntualidad e inmediatez a los ciudadanos, porque una
información en tiempo real, a través de los medios de
comunicación, también contribuye a la tranquilidad de la
población.

Por eso, quiero agradecer.
.
.
Desde la Conselleria
de Gobernación, desde La Generalitat, se estuvo informando desde el
primer instante del incendio con datos reales y concretos.
Y en este
sentido, como decía, quiero agradecer la labor informativa que todos
y cada uno de los medios de comunicación realizaron durante aquellos
días, una labor que cumple una importantísima función
social en situaciones de emergencia como las que vivimos en los días
del incendio.

En conclusión, señorías,
cualquier incendio es un hecho lamentable, es un menoscabo para el medio
ambiente de nuestra comunidad y tiene graves consecuencias
medioambientales.
Y frente a lo cual hay que reaccionar con inmediatez,
rapidez, con eficacia y eficiencia, pero, sobre todo, con
coordinación y colaboración por parte de todas las
administraciones públicas.

Así, en el caso del incendio que nos ocupa,
sin dejar de ser un triste y desgraciado suceso, me gustaría poner
de relieve el gran trabajo realizado por todos los profesionales que han
intervenido en las labores de extinción, como he dicho al principio,
la gran coordinación que se ha realizado y la constante y permanente
colaboración por parte de todas las administraciones, algo que ha
quedado patente y ha sido unánimemente reconocido.

Pero además, en este incendio se ha tenido
desde el primer instante las prioridades muy claras: garantizar la
seguridad y la protección de las personas, una prioridad que se ha
mantenido tras las labores de extinción, también con la
inmediata reacción del Consell y de las administraciones
públicas, para seguir ayudando en los trabajos de
reforestación y para la recuperación medioambiental de la
zona afectada para que vuelva a su normalidad lo antes posible.

Por tanto, tal y como he manifestado en numerosas
ocasiones, las emergencias, las catástrofes no tienen color
político.
Y la mejor muestra de ello ha sido el trabajo codo con
codo de todas las administraciones, bajo la coordinación del mando
único, para conseguir los mejores resultados.

Hemos demostrado que el esfuerzo y el trabajo
conjunto de todos, aun a pesar de las condiciones extremas, de las
condiciones meteorológicas que sufrimos en ese incendio, es la mejor
garantía para hacer frente a este tipo de sucesos desafortunados.
Y
creo que en esta ocasión hemos dado un ejemplo, sabiendo estar a la
altura de las circunstancias y dando todo lo que los ciudadanos esperan de
los políticos y de las instituciones, que no es otra cosa que
responsabilidad, seriedad, trabajo, esfuerzo y colaboración.

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

Li donem la paraula ara al representant del Partit
Socialista, senyor Nebot.
Té la paraula.

El senyor Nebot Gargallo:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor conseller, diputats.

Jo primer de tot voldria agrair-li al senyor
conseller la seua compareixença ací en comissió per a
explicar-nos tots els detalls de l'incendi.

I també felicitar a tots els mitjans que van
participar en l'extinció dels incendis, des de forestals,
bombers, bombers de Barcelona, equips que van vindre inclús de
Sòria, de Castella-la Manxa, i també a la unitat militar
d'emergències, que va tindre els últims dies la base en
el meu poble.
Jo els he de dir que, a més de diputat, sóc
alcalde de Llucena, que és un municipi que ha estat afectat.
I
també li he d'agrair al senyor conseller la seua
presència permanent els dies que va durar l'incendi, tant en
el lloc de comandament com després el que van instal·lar a
Llucena.

La veritat és que el meu terme, en particular,
ha sofrit molts incendis grans, més grans que este, i no
perquè estiguem avesats a d'ells, este no hagué de ser
desgraciat.
Mos ha cremat una part important del nostre terme, unes 3.
000
hectàrees de mont emblemàtic, en algun cas, com és el
savinar de la Foiatxenta o el carrascar del mas de Garcia.
I la veritat
és que ho lamentem, ho lamentem profundament, que una
imprudència que s'ha produït en el nostre terme haja
sigut capaç d'aplegar fins el nostre poble i fer-mos tant de
mal.

Jo voldria fer un poc de cronologia també de
l'incendi.
I és veritat el que diu el conseller, el 28 de
març, de matí, uns empleats que estaven treballant en uns
pals de la llum produïxen una espurna i es produïx
l'incendi.
L'Ajuntament d'Useres avisa al telèfon
d'emergència i de seguida aplega, primer, un helicòpter
de reconeixement i, després, un altre helicòpter i un
hidroavió.
Per la vesprada apleguen avions de més
càrrega.

A l'hora de retirar-se els mitjans aeris
perquè queia la nit i.
.
.
-la veritat és que no va
bufar el vent fort-, unes ràfegues de vent fort fan que
l'incendi aplegue a les portes de les Useres i sobrepasse la
carretera d'Useres a Atzeneta.

L'altre front, l'altre tros
d'incendi està en el terme de Llucena, en el terme de
què jo sóc alcalde, i anava a espaiet, anava a espaiet,
perquè anava contra l'aire.
I estava en el paratges del mas de
Pau, la Polla Rossa.
Goçalbo, Serra i Traguanta, sense ninguna
oposició.
És a dir, allí no hi havia cap mitjà
terrestre.
Els aeris ja no podien estar, però mitjans terrestres
tampoc.

Jo, com a alcalde, estava amb els veïns del mas
de Pau, la Polla Rossa i Goçalbo i demanava pel mòbil ajuda
al centre d'emergències, i la veritat és que no va
aplegar ningú.
I sobre la una de la nit del dia 29, a la una de la
matinada, ja que no aplegava ningú, em vaig traslladar al lloc de
comandament de les Useres, i allí vaig tindre ocasió de
saludar el senyor conseller.
I ell ja em va dir que a l'endemà
de matí tindríem, me pareix recordar, dèsset mitjans
aeris i molta més ajuda, i que pareixia que l'incendi en
principi no tenia per què ser exagerat.
Després de parlar amb
el conseller, parle amb Palmer, que és un funcionari dels bombers de
Castelló, i m'envien una motobomba al mas de Pau i la Polla
Rossa.

Al matí següent, els mitjans aeris i
terrestres la veritat és que n'eren molts i van aconseguir
inclús reduir el foc en el mas d'en Retor i el Castanyol
d'Useres, i en el mas de Pau, la Polla Rossa, el Tossal de
Goçalbo i mas de la Serra de Llucena.
Però el vent, que no
era sempre igual, va moure i es reproduïx en aquells paratges, torna
pel barranc de la Ponsa, pel mateix lloc on es va iniciar, i crema en una
sola nit 3.
000 hectàrees més d'Useres i Costur.

En l'altre front, avança cap al castell
d'Atzeneta, un edifici emblemàtic, que és castell i
església, que és l'inici del Maestrat, l'agafa i
el crema, i sobrepassa en el meu terme el mas de Pau, la Polla Rossa, el
Goçalbo i Traguanta, i aplega als termes de Figueroles i
l'Alcora.
L'incendi té ja unes dimensions que espanten.

El tercer dia, el dijous de matí, mos criden,
jo, a la millor ho dic mal, conseller, però jo crec que era una
reunió del Cecopi.
.
.
Val.
Parla primer el conseller i mos diu que
este incendi, que la veritat és que s'ha fet un poquet gran,
però que té més mitjans que ha tingut mai ningun
incendi, ¿eh?
, 34 avions, 60 motobombes, 500 persones i allí,
doncs, estàvem reunits els alcaldes, el conseller, el vicepresident
me pareix que també, el president de la diputació,
tècnics de la conselleria, responsables de la UME, la Guàrdia
Civil, i mos diuen que la prioritat, com bé ha dit vosté,
senyor conseller, són les persones i els animals, i que els mitjans
han segut distribuïts d'acord amb este criteri.

Al preguntar l'alcalde de Llucena quants
mitjans aeris tinc en el front del meu municipi, que té diversos
quilòmetres, que va del mas de la Parra fins a les Torrecelles,
camí dels pelegrins, pels servicis tècnics me comuniquen que
ningun.
I a la pregunta de quantes motobombes, també que ninguna.

Se recordarà vosté, senyor conseller,
que vaig manifestar la meua disconformitat, ja que si l'incendi era
el que més mitjans tenia de tots els que hem tingut i, amb el
criteri elemental de preservar vides i hisendes, si utilitzaven el mitjans
adequadament.
.
.
, no tinc per què dubtar dels tècnics, doncs,
alguna cosa fallava, deixar un front tan gran sense ningú ni que el
vigilara, doncs, alguna cosa fallà.

I me van dir, vosté i el president de la
diputació, quan vam eixir al carrer, que, bé, que intentarien
corregir-ho i que, només apagar el que anava per avall, enviarien
mitjans.
Jo els vaig avisar que si canviava el vent i el foc aplegava a
terme de Xodos, perillava seriosament el paratge del Penyagolosa.
Per la
vesprada, és veritat que van aplegar els mitjans aeris i brigades al
meu terme, i van aconseguir, ja de nit, controlar l'incendi a un no
res d'aplegar al terme de Xodos.

Eixe dia, el meu terme va patir la crema de 2.
000
hectàrees, i que, ja he dit adés, amb (ininte­l·ligible) .
.
.
tan emblemàtics com el carrascar del mas de Garcia i el savinar de
la Foiatxenta.
El divendres 31, el foc estava controlat, si bé, com
vosté ha explicat, doncs, les tasques van durar uns dies més,
per a assegurar el perímetre i evitar que se reproduira.

En la meua opinió, senyor conseller, a pesar
de les moltes anècdotes que conten de les brigades, que si una ha
pogut entrar, l'altra no ha pogut passar per aquella pista.
.
.
Són anècdotes.
Jo crec que l'actuació ha segut
bona, però tindríem de ser capaços, i li ho dic sense
ànim de crítica, de fer un exercici també
crític per a deprendre d'estos incendis i evitar, tant com
siga possible, que se puguen tornar a reproduir.

Mire, jo crec que havera segut bo -no sé
si es pot fer- que a eixes motobombes de brigades forasteres o de
brigades de la comunitat, però que són de llunt
d'allí, les pugueren acompanyar gent de les brigades que
són de prop.
En Llucena n'hi ha una brigada i una brigada de
bombers.
Doncs, de seguida, això són dèsset,
díhuit o vint persones; en Atzeneta n'hi ha una altra brigada.
A la millor, ficar una persona d'eixes vint o vint-i-cinc i en cada
una d'eixes motobombes, implicaria tindre'n parades tres, que
són les que tenim allí, però ne faria actives trenta.
¿Ho entén?

I, després, doncs, jo crec que el dia,
l'hora que se va produir l'incendi, no era de les pitjors,
senyor conseller.
Eren les onze o les dotze del matí, i encara
quedaven en aquell temps, fa el dia llarg, nou o deu hores de sol.
La
climatologia no era especialment adversa.
N'hi ha vegades.
.
.
, jo he
tingut incendis en Llucena que els mitjans aeris no poden enlairar-se,
perquè l'aire no és a ratxes de 60 quilòmetres,
és seguidet i, a més, i aquell dia, doncs, aquell dia i tots
els dies, però aquell dia especialment, que és el que vull jo
parlar, de quan va iniciar, no era especialment adversa, permetia volar.

I el paratge, el paratge a on se va iniciar, tampoc
no era especialment dens en arbrat i matollar, inclús n'hi han
finques treballades al voltant del barranc de la Ponsa.
I ja li ho dic jo,
li ho dic sense ànim de crítica, sinó perquè
siguem capaços d'aprendre i dotar-mos de
l'experiència per a evitar successos d'estos.

Senyor conseller, la meua opinió, en la meua
opinió, seria necessari, tampoc no sé si es pot fer,
fixe's bé, però canviar el protocol
d'actuació, en el sentit que mos obligara a
l'administració a enviar més mitjans tant aeris com
terrestres al primer avís, perquè, tant com fóra
possible, els avisos se quedaren en això, ¿no?
, en un
avís, en un conat, i no anar duent mitjans conforme va progressant i
va fent-se gran l'incendi.

Jo crec que, a més d'això.
.
.
 (Sona un timbre; veus) Un
minutet, perquè el tema és.
.
.

Mire, jo crec que seria barat, (veus) només que
aconseguírem en una legislatura, ¿eh?
, evitar un incendi com
el que mos ocupa, segurament supondria un benefici econòmic i
mediambiental gran que rescabalaria amb escreix, doncs, estos gastos majors
de desplaçaments quotidians que tindrien de fer amb mitjans
més.
.
.

I ho sé, que no me queda més.
Si de
cas, després, en la rèplica.
.
.
(Veus)

Ah, sí, bé, doncs, la veritat és
que amb un minut tampoc no tinc prou, però seguiré,
¿no?
(Sorolls) Jo li puc dir que els mitjans de comunicació diuen, i
vostés, en la conselleria, m'imagine també, que
s'han cremat 5.
500 hectàrees.
Senyor conseller, mosatros ne
comptem més.
A la millor vostés se descompten, doncs, a la
millor el que s'ha pogut quedar de verd dins del perímetre,
però el perímetre, la veritat és que és gran.

I, bé, doncs, jo voldria preguntar-li, i
vosté ho ha dit, que la conselleria va a publicar l'ordre,
encara no s'ha publicat, i allí, doncs, la gent, la veritat
és que estem un poquet ja desenganyats.
N'hi ha gent que
té ramats que no poden eixir a pasturar i esperen ajudes per a les
pastures, que és el que més mos va prometre la consellera.
I
el que hauria de fer vosté, doncs, instar els companys consellers,
que tindran eixes competències en les seues respectives
conselleries, que siguen àgils i que publiquen les órdens de
pressa d'ajudes del Consell.

I també n'hi ha ajuntaments que han
perdut patrimoni i tindrà de ser una altra conselleria,
m'imagine que la d'Agricultura.
Doncs, en el cas de patrimoni,
com és el cas del castell d'Atzeneta, doncs, que se publiquen
les órdens necessàries perquè aquell ajuntament puga
reparar aquell lloc tan emblemàtic com és el castell.

I l'Ajuntament de Costur, que té danys
en la infraestructura de llum dins lo poble, (ininte­l·ligible) .
.
.
aquell factura la (ininte­l·ligible) .
.
.
, ja que se li ha cremat la línia de la llum
i la de l'auia, doncs, també a vore d'a on pot obtindre
eixes ajudes.
És el que li demanem, senyor conseller.

Jo reitere la meua felicitació, tant a
vosté, que ha estat permanentment allí, tots els dies, xafant
el terreny, això és d'agrair, la visita del president
Camps, encara que al meu poble no va vindre, la visita del vicepresident,
que sí que va estar al meu poble, i també és
d'agrair, i mosatros ho agraïm també, doncs, la visita de
la ministra de Medi Ambient i el ministre de l'Interior.

Llavors, quan tenim les autoritats allí,
doncs, els alcaldes ens sentim recolzats i els nostres veïns
també.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

(Sona un timbre) Toque mal.
Perdoneu-me, perdoneu-me.
.
.

Doncs, si no n'hi ha inconvenient, li donem ara
la paraula al senyor Morera, pel Grup Esquerra Unida-Bloc-Verds:
Compromís.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyora presidenta, i moltes
gràcies, senyor conseller, per les explicacions sobre
l'incendi que va afectar la comarca de l'Alcalatén i que
és motiu hui d'esta compareixença.

Jo, crec que, per a començar, el que
podríem fer és una reflexió tots en veu alta,
perquè sabem que este tipus d'incendis es van a reproduir i
que estem sotmesos a un canvi climàtic, i tot i que la comunitat
científica mundial té clara una opinió, a
excepció del cosí del senyor Rajoy, que com cridarem a
comparéixer a esta.
.
.
, a la compareixença de canvi
climàtic, doncs, jo crec que no podem fer massa demagògia en
un fet que ens afecta com a país mediterrani i com a societat
exposada a estos riscos i a este increment de les temperatures, ¿no?

I de la mateixa manera que ara no podem fer
demagògia i una crítica destructiva, de la mateixa manera,
crec que ha segut inoportú en el passat posar-se medalles per
l'evident èxit en el que ha segut l'extinció
d'incendis.
Perquè és una problemàtica que mos
anem a trobar de cara al futur d'una forma molt reiterada,
¿no?

El primer que li vull dir és que jo he parlat
amb responsables de la zona, amb persones afectades, i el que n'hi ha
és una certa disparitat de criteri respecte a la quantitat
d'hectàrees afectades.
Vosté ha donat una xifra molt
precisa, 5.
775,05 hectàrees, i altres fonts les situen en una major
quantitat d'hectàrees, arriben fins a 8.
000 les
hectàrees afectades per este paorós incendi.
I fins i tot en
10.
000 les afectades d'una forma més residual, però
arriben fins a eixa xifra.

Pel que fa a la immediatesa, vosté ha parlat
molt, ha dit «en poco tiempo, inmediatez i agilidad».
Bé, allí, ell que alguna gent se queixa és que des del
mateix moment que es dóna l'avís per part de
l'Ajuntament de Llucena, avisat per estos treballadors que van
cometre esta greu imprudència de l'empresa El Jabalí,
és del poble, d'El Jabalí Nuevo, l'empresa
Madelpa, una empresa contractada per Iberdrola, des que es dóna
l'avís al 112 es va tardar uns quaranta-cinc minuts en acudir
un mitjà aeri.

Jo no sé si això és agilitat o
«poco tiempo», el que sí que sé és que
este mitjà aeri no portava ningun element per a atacar eixe xicotet
focus que n'hi havia en eixe moment.
No portava cap cistella per a
poder-la haver abocat en eixa zona i, per tant, haver, d'alguna
forma, amainat el foc.
Perquè sí que és cert que la
zona on es va produir no és una zona arbrada, és una zona a
on n'hi han uns conreus al costat, i potser en eixe moment, si eixe
«poco tiempo» i eixa «inmediatez» i eixa
«agilidad» que vosté ha assenyalat havera segut
més efectiva, segurament no tindríem de lamentar este
paorós incendi.

Però, en tot cas, sí que li he de dir
que m'han comentat molta gent que els mitjans utilitzats van ser
nombrosos, a posteriori, que n'hi havia una quantitat molt gran i molt efectiva i
una presència de vosté i de les autoritats, però
també m'han comentat que tota eixa quantitat de mitjans.
.
.
,
s'assenyala que mai tants mitjans van ser tan mal utilitzats.
.
.
, molt
mal utilitzats; i que, segurament, si s'haveren utilitzat
d'alguna altra manera, no estaríem ara lamentant els efectes
tan greus.

Tal mal utilitzats perquè, s'assenyala
pel senyor Nebot, no se va utilitzar, per exemple,
l'experiència de la gent que coneixia la zona, i això
jo crec que de cara al futur i el protocol d'actuació, seria
convenient utilitzar les patrulles o els agents rurals o les persones que
coneixen el terreny, per a actuar d'una forma més efectiva
contra l'incendi.

Pel que fa a la personació de La Generalitat,
que sembla que n'hi havien dubtes inicials, m'ha alegrat
escoltar, per part seua, que se va.
.
.
-¿ja només me
queda un minut?
-, que se va a personar en esta actuació,
perquè el que és evident és que ja ha anunciat
l'empresa Madelpa, contractada per Iberdrola, i és que, si no
n'hi ha sentència condemnatòria, no pensen indemnitzar
les persones que han tingut un greu perjudici, fins i tot municipis, i, per
tant, en la salvaguarda de l'interés públic i dels
nostres boscos, La Generalitat ha de fer una actuació decidida per a
actuar jurídicament contra els responsables de la catàstrofe
i les empreses que es van contractar.

Li demanaria que fera el següent, i és
que a totes les persones que estan sent citades al jutjat número 2
de Castelló i que estan sent citades a Castelló, si es
poguera habilitar una fórmula perquè els jutjats -ja
sé que no és competència seua, però, en tot
cas, jo crec que se pot parlar amb les altres administracions- que
siga una delegació del jutjat que es desplace a cada municipi.

I, per altra banda, per què no fan
vostés -seria convenient-.
.
.

La senyora presidenta:

Li pregue que vaja acabant, senyor diputat.

El senyor Morera Català:

.
.
.
comissariat únic central i autonòmic
per vore totes les ajudes que s'han de canalitzar a la zona, com
bé ha assenyalat el senyor Nebot, un comissariat únic entre
el govern central i autonòmic.

I, per altra banda, afanyen-se vostés a
publicar les ordres de les ajudes i, en tot cas, consideren que
l'avantprojecte presentat per una de les conselleries és molt
insuficient.
Tot i que li reconec que és positiu el que han fet a
través de Vaersa, dels 4,5 milions d'euros per a previndre els
efectes de les possibles riuades i l'erosió del sòl
-això ha estat molt positiu; el felicite-, però
seria convenient que hi haguera un comissionat únic per a canalitzar
les ajudes que s'han de desenvolupar a la zona, perquè, en un
moment donat s'han dit moltes coses i el que és ben cert
és que els ciutadans d'estos sis municipis afectats encara no
han vist un duro.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula ara, per part del Grup
Parlamentari Popular, la senyora Marco.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados,
señor conseller.

En primer lugar, quisiera agradecer la presencia del conseller de
Gobernación en estas Cortes para explicar con luz y
taquígrafos las actuaciones que se han llevado a cabo con su
departamento desde el momento en que sonó el teléfono del 112
el día 28 de agosto a las 12,35 horas alertando de la existencia de
un incendio en La Ponsa.

Tampoco quisiera que pasara por alto, y que quede
bien reflejado en el Diario de Sesiones, el hecho de que el señor conseller solicitara esta
comparecencia a petición propia el día 3 de septiembre,
cuando todavía no se había extinguido el incendio, hecho que
demuestra, señor Castellano, su disposición de informar a la
cámara con la máxima rapidez y transparencia de los hechos
ocurridos durante aquellos días.

Por otro lado, señor Castellano, quisiera
darle mi más sincera enhorabuena por su capacidad de
coordinación.
Ha sido capaz, desde su nombramiento, de demostrar en
muchas ocasiones que, por encima de los colores políticos,
están los intereses de los ciudadanos.
Y no sólo lo dice el
Grupo Parlamentario Popular, que es el que sustenta al gobierno valenciano,
sino que también lo manifestaron los alcaldes de la zona afectada,
uno de ellos el portavoz del PSPV en esta comparecencia, así como
ministros del Gobierno de España.
Y eso, señor conseller, en los tiempos que
corren, no es nada fácil.
No es nada fácil que la
señora Narbona, por ejemplo, alabe la gestión y el trabajo de
un conseller de
un gobierno del Partido Popular.
Quizá fue porque pudo, in situ,
comprobar que el gobierno valenciano estaba actuando de manera ejemplar y
lo que indica que para tener una visión objetiva de los hechos hay
que hablar desde la cercanía, que por responsabilidad
política, la señora Narbona no hable desde la distancia
porque alguna de sus manifestaciones desde la lejanía en los
últimos días ha sonado incluso a chino a miembros de su
propio partido.

De su trabajo durante aquellos días,
señor conseller, quiero destacar varias cosas.
Su humildad y cercanía, la
forma en la que usted ha tranquilizado a los ciudadanos de la comarca de
L'Alcalatén -así también lo ha manifestado
el alcalde que me ha precedido en el uso de la palabra- estando a pie
de incendio desde el primer momento.

Y me gustaría hacer una pequeña
reflexión.
Se puede estar y fotografiarse en la zona afectada y eso
es fácil.
Lo complicado es atender y tranquilizar, como usted hizo,
a las personas que se ven desesperadas ante un acontecimiento lamentable
como éste y otros que han transcurrido en nuestra comunidad en los
últimos tiempos.

En segundo lugar, su capacidad de
coordinación.
Es muy complicado dar unas directrices claras a un
equipo humano tan grande, casi mil personas, en una situación de
emergencia y con unas condiciones meteorológicas tan adversas como
las que se produjeron en el momento de la extinción del incendio.

En tercer lugar, la transparencia informativa.
El
señor Castellano compareció ante los medios de
comunicación casi 20 veces en cinco días.

En cuarto lugar, la inmediatez y la celeridad a la
hora de aportar todos los dispositivos necesarios para combatir en el
fuego.
Nunca en la historia de la Comunidad Valenciana se había
producido un despliegue de medios aéreos y terrestres para combatir
un incendio forestal como el que se produjo para la extinción del
incendio de L'Alcalatén.

En quinto lugar, también la rapidez con la que
la policía de La Generalitat se puso manos a la obra para esclarecer
la causa del incendio, lo que hizo que la Guardia Civil tuviera una base de
investigación, ya que fue la policía de La Generalitat la que
llegó en primer lugar a la conclusión de que la causa fue una
presunta negligencia por parte de algunos trabajadores de una empresa
eléctrica.

En sexto lugar, y lo que me parece más
importante, quisiera destacar la forma en la que usted, conseller, señor Castellano, ha
sabido en todo momento humanizar la seguridad y las emergencias.
Usted
mismo lo ha dicho en su comparecencia hoy aquí: las tragedias, las
catástrofes naturales son cosas de todos.
Y no es momento de perder
el tiempo con demagogia ni con planteamientos interesados para sacar
cualquier rédito electoral.
Aquí lo que importa es la
seguridad de las personas y que puedan vivir con la mayor tranquilidad
posible, teniendo la garantía de que ante cualquier circunstancia
pueden contar con un gobierno con capacidad de respuesta sea del color
político que sea.

Y de esa tranquilidad y de esa capacidad humana,
señor conseller, con la que usted ha trabajado y trabaja diariamente es de lo que
puede sentirse más orgulloso y satisfecho el Grupo Parlamentario
Popular.
Y no quisiera terminar mi intervención sin manifestar que
tan importante es la capacidad de reacción desde el minuto cero como
la respuesta para que todo vuelva a la normalidad.
Y, en este sentido,
quisiera destacar el compromiso y la sensibilidad del gobierno del president Camps con las
zonas y personas afectadas.

Desde el primer momento, con el fin de paliar los
daños y conseguir la recuperación de la zona, los
técnicos de diferentes consellerias comenzaron a realizar valoraciones in situ.
Antes de
que el incendio estuviera totalmente sofocado, el 31 de agosto, el pleno
del Consell declaró actuaciones de emergencia.
.
.

La senyora presidenta:

Li pregue que vaja acabant, senyora diputada.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
-sí, señora presidenta,
voy terminando-, por una dotación económica de 4,5
millones de euros.

Señorías, rapidez en la
investigación de la causa, gran coordinación en el despliegue
de medios para combatir el incendio, apoyo humano a las personas afectadas,
transparencia en la información, celeridad en la valoración
de los daños e inmediatez en la determinación de las ayudas
del gobierno valenciano es lo que podemos concluir, en estas Cortes, de
esta comparecencia.

Y termino mi intervención como la ha comenzado
usted, señor conseller, expresando, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, el
agradecimiento a todas las personas que participaron en las labores de
extinción del incendio y poniendo a disposición del gobierno
valenciano al Grupo Parlamentario Popular para seguir trabajando, por
encima de los intereses partidistas, para combatir todo este tipo de
catástrofes.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias, señora diputada.

Té la paraula l'honorable conseller.
(Se sent una veu que diu: «Una
qüestió.
.
.
»).
Sí?

El senyor Morera Català:

És que, en la Junta
de Síndics quedàrem que no caldria demanar les compareixences
i tindríem tots els grups deu minuts amb independència que
hagueren sol·licitat la compareixença o no.

La senyora presidenta:

És que això va ser una.
.
.
en primer
lloc, es va dir això, segons me comunica el lletrat, i això
es va canviar.
Jo li done la paraula a ell perquè puga manifestar el
que .
.
.
(veus),
però és que, anem a vore.
Li ho aclarisc.
.
.

El senyor Morera Català:

No.
Jo, és per aclarir el tema, per saber-ho.
Jo sóc xarrador, però quan he vist que em quedava un minut
m'he quedat sorprés.

La senyora presidenta:

De tota manera, li he donat la paraula al senyor
conseller i és una cosa que està aclarida abans
d'entrar en la comissió, però jo, en acabar,
gustosament li ho tornaré a.
.
.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Nebot, agrair-li no sols el to de la seua
intervenció, sinó també les aportacions que sempre
són valuoses i més quan se té un coneixement, en este
cas, del terreny, com no podia ser d'altra manera, com alcalde de
Lucena del Cid, i també per haver estat permanentment i
lògicament fent un seguiment específic, fonamentalment en el
seu terme municipal, d'allò que era l'evolució de
l'incendi.

Jo voldria dir a les seues senyories que quan hi ha
un incendi, quan hi ha unes inundacions, quan hi ha qualsevol tipus de
catàstrofe, cal entendre sempre a totes les persones que estan
afectades, doncs les situacions de tensió, d'angoixa, de
nerviosisme que se tenen, són també comprensibles les
reaccions o els comentaris que se puguen fer de manera immediata davant
eixes situacions.
Crec que és humà, es humà, és
lògic i quant un està defensant el que és seu, quant
un està defensant les seues propietats, les seues terres o, en este
cas, un alcalde el seu terreny municipal, jo crec que és
lògic i normal que, moltes vegades.
.
.
Jo els primers dies sentia
allí que no hi havia mitjans.
Mitjans, és comprovat,
evidenciat i objectivat que han sigut més que en la vida, més
que en cap incendi, tan en mitjans aeris com en mitjans personals.
Entenc
que això se diguera i me pareix lògic, perquè en eixe
moment de tensió, la gent necessita el màxim recolzament a
tots els nivells.

O per exemple, que els mitjans estan ací o
estan allà i deurien d'estar ací o deurien
d'estar allà.
I si parles amb 20 persones, les 20 persones te
diuen que havia d'estar o ací o allà o.
.
.
i al final,
tots són tècnics en la matèria.
Allí hi ha un
lloc de comandament avançat, hi ha uns tècnics que estan
acostumats, durant molts anys, a enfrontar els incendis, a enfrontar les
catàstrofes, que estan formant-se permanentment i tenen una
formació contínua precisament per atendre des de la
serenitat, des de la tranquil·litat, qualsevol tipus d'este
tipus d'emergències i, per tant, són els que van
determinant quines són les estratègies de
l'extensió de l'incendi.

Volia fer esta introducció perquè me
pareix que és important.
Cal entendre i comprendre determinades
reaccions en un moment determinat davant d'una catàstrofe,
quan un està perdent un bé material o quan un té un
risc inclús per la seua persona, i hi ha reaccions que són
comprensibles i entendibles.

He de dir que, evidentment, com vosté molt
bé sap, senyor Nebot, el canvia d'orientació i de
direcció del vent foren continus.
És més, diferents
tipus de.
.
.
pels quatre fronts que teníem del foc, inclús
teníem un tipus d'orientació de vent de ponent en un
dels focs i un altre diferent en una altre front de foc, amb la qual cosa,
evidentment, feia una dificultosa labor a tots els professionals dels
membres d'extinció.

I sí senyor, se centràrem el primer dia
quasi tots els mitjans al municipi de les Useres i després
també la segona nit al municipi de Costur per una decisió
tècnica i per una decisió, lògicament, política
també del lloc de comandament avançat i del comandament
únic; evidentment que sí.
Perquè vosté sap
perfectament que el municipi de les Useres estava rodejat pel foc i que el
foc inclús, la primera nit i també la segona nit, estava a
menys de cent metres del casc urbà de les Useres, en un dels
vessants que dóna a eixe casc urbà.

I precisament, prioritzar tots els mitjans en eixe
tipus d'actuacions era una cosa absolutament.
.
.
una decisió
absolutament, per a mosatros, no sols objectivament necessària,
sinó la més adequada possible perquè, evidentment,
havíem d'evitar a tota costa que, lògicament, el foc
aplegara als nuclis urbans i als cascos urbans de les poblacions.
Igual que
la segona nit, quan estaven els mitjans terrestres, s'havia de fer un
front no sols al mas abans d'aplegar a Costur, sinó
també al poble de Costur perquè estava el foc,
pràcticament, als vessants del poble, a Costur.
I evidentment que
sí, que hi ha una reestructuració segons
l'evolució de l'incendi.

I jo entenc que vosté, com a alcalde,
-perquè jo també he sigut molts anys alcalde-
entenc que vosté tinga.
.
.
faça este tipus
d'apreciacions, cosa que me pareix molt correcte i molt
legítim.
Però entendrà que, precisament, la prioritat
de l'estratègia del foc ha de marcar-se segons el risc que
tinguen les persones, segons el risc que tinguen els nuclis urbans.
Perquè, com vosté molt bé sabrà, i en les
reunions que vostés estaven com a alcaldes del Cecopi -i ho ha
dit perfectament la seua senyoria- estan per a això.
Estan per
a sentir no sols als alcaldes, sinó també per a sentir els
representants de la Guàrdia Civil, els representants de la
Conselleria de Medi Ambient, els representants del bombers, els
representants de totes les administracions implicades per a prendre les
decisions i una vegada el PMA, els tècnics, diuen quina és
l'estratègia del foc, se fa un Cecopi, precisament per, en
eixes reunions, si cal anar modificant alguna estratègia
d'acord amb els tècnics, poder anar-la fent.

Amb independència que el coneixement del
terreny és bàsic -mosatros estem treballant amb la
cartografia de l'Institut Cartogràfic Valencià,
inclús també utilitzem cartografia, a vegades, de
l'exèrcit, depenent de les zones, a part dels plànols
municipals, que també moltes vegades fem, he de dir que els
forestals, que són els qui coneixen vertaderament la zona, estan
permanentment en contacte amb les unitats de bombers i amb les brigades
rurals d'emergència o en qualsevol tipus d'unitats que
treballen dins del perímetre.

Sap vosté també que el foc a vegades
era tan virulent que hi havien bots de 500 metros, de 500 metres i que
això féu no sols una humitat ínfima que hi havia
sinó que el mantindre de 35 a 40 graus pràcticament fins que
es feia de nit en tot el perímetre de l'incendi i els vents
que oscil·laven entre 35 i 60 quilòmetres per hora
també, al llarg de tot el dia, fea realment que les tasques
d'extinció foren més intenses que les d'un
incendi absolutament normal.

Per això, en el perímetre que moltes
vegades es diu «és que les medicions».
Les medicions són les que
són, si són 10.
000 són 10.
000, són 5.
000
són 5.
000 i si són 1.
000 són 1.
000.
Perdó per
l'expressió, però és que una estupidesa, que al
final hi ha una medició que és oficial, que es fa sempre des
dels servicis forestals i de medi ambient.
I per tant si la
superfície forestal que es cremà són 5.
775,05
hectàrees i si són 7.
000, 8.
000 o 15.
000 són les que
són.
Ahí no hi ha ningun problema.
Sí que és
cert que hi ha un perímetre, però que hi ha illes verds,
inclús d'arbrat -perquè jo després he
tingut ocasió de sobrevolar diverses vegades la zona i els mateixos
dies de l'incendi també se sobrevolà diverses vegades
la zona- de moltíssimes hectàrees inclús amb
arbrat.

Per tant, jo crec que és un debat absolutament
absurd, és a dir, són 5.
700 i ara posar 8.
700.
Bé,
doncs es diuen les 8.
700.
Si és que no hi ha ningun problema!
L'incendi de per si ja és suficientment important
perquè es diguen este tipus de qüestions.

Però jo, senyor Nebot, si m'ho permet, i
m'ho permet també lògicament la presidenta, sí
que volguera parlar d'un altre tema dels que ha eixit, perquè
no vull fugir de ningun tipus de debat que puga fer-se ni dins de la
comissió, ni tampoc mediàticament.
Quan es parla que si les
ajudes no vénen, no existeixen, si s'han fet, no s'han
fet o tal, jo volguera també aclarir en este sentit a les seues
senyories en quina situació està el tema de les ajudes.

Com he dit, el 31 d'agost, ja abans de donar-se
per extingit l'incendi, ja es féu un decret important per part
del Consell de la Generalitat de 4.
500.
000 i una sèrie
d'actuacions a fer en la zona.
 Jo he de dir que els treballs de
restauració -es donà per extingit el 7 de
setembre- els treballs de restauració ambiental
començaren el dia 6 de setembre en les zones afectades.

He de dir-los també que a dia de hui
s'han executat en zones com el mont d'utilitat pública,
el CS078 de Bovalar, que són monts que estan en el terme municipal
d'Atzeneta, en el mont consorciat CS3064 de mas del Timó,
també en el mont conveniat CS1217002 de masia del Carxet s'han
fet actuacions de reforestació de tot tipus, si volen seria molt
llarg de dir-ho, però no tinc ningun inconvenient a dir-ho.

En què han consistit eixos treballs?
En
eliminació de l'arbrat cremat amb la finalitat de millorar el
paisatge, afavorir la regeneració natural.
I els he d'informar
també a les seues senyories que, segons l'última
prospecció realitzada el 16 d'octubre d'este mateix any,
lògicament, ja existien zones on apareixia regeneració de
l'arbrat procedent de pinyons.
També s'han fet eixos
treballs en la prevenció de l'aparició de plagues en
l'arbrat amb els tractaments pertinents i també treballs
consistents en la construcció de barreres d'antierosió
per a disminuir els efectes erosius que produeixen les pluges sobre els
vessants desproveïts de vegetació.
Tot això
s'inicia ja el 6 i puc dir també les quantitats
d'hectàrees que estan en estos moments tractades en els
distintes zones que els he dit.

També he d'informar-los que s'ha
estat treballant permanentment des d'eixe dia en les ajudes i amb
compliment del decret de La Generalitat.
Està redactant-se ja, en
fase molt avançada, el projecte de restauració ambiental de
la zona afectada per l'incendi de 28 d'agost en una primera
fase d'actuacions immediates en el període
d'actuació de setembre de 2007 a maig de 2008, amb un
pressupost d'1.
130.
750,95 euros.
I que eixa fase, a part del que
s'està fent ja d'eliminació d'arbrat
cremat, construcció de barreres antierosió, reparació
i millora de xarxa de camins forestals, restauració del camí
dels Peregrins de les Useres, seguiment mortalitat postincendi de
l'arbrat afectat pel foc, reconstrucció de murs i bancals per
al control de l'erosió de vessants, construcció
d'albarrades per
al control de l'erosió en barrancs, construcció de
refugis de fauna terrestre de xicotet tamany, col·locació de
bevedors per a la fauna, sembres en zones de cultiu, manteniment i
ompliment de depòsits d'extinció de les basses que hi
ha.
És a dir, a part de tot això se preveu també una
segon fase d'actuació futura, que serà
l'actuació de juny de 2008 a agost de 2011, amb un pressupost
de 2.
898.
249,05 euros.

Dir-los també que ja he fet referència,
i li ho concrete, perquè ha tret també vosté el tema
del castell d'Atzeneta, que té un valor, jo crec que important
i sentimental en la zona, que també s'ha començat
l'arreglament de la pujada del castell d'Atzeneta i estan
també en marxa eixes actuacions.
Que l'arreglament de les
pistes se deu realitzar a final dels treballs forestals, però per
una senzilla raó -i jo crec que a més ho entendran les
seues senyories-: per a evitar el deteriorament degut a la possible
extracció, a la possible no, de fet a l'extracció de
fusta i continu pas de camions i maquinària que està i que ha
d'actuar per a fer tots eixos treballs a la zona.
Per tant, sempre
que hi ha un sistema d'estes característiques es deixa a
última hora el que són les pistes i camins perquè no
estiguen erosionats, lògicament.

Però volguera també detindre'm
encara que siga molt ràpidament en l'ordre de la Conselleria
d'Agricultura, Pesca i Alimentació en la qual les ajudes poden
arribar al cent per cent de l'import de les pèrdues
declarades.
Les classes d'ajuda són per a reconstrucció
o reparació.
I els puc avançar el que va a contindre
l'ordre.
És la reconstrucció o reparació
d'elements afectats o destruïts per l'incendi, incloses
les connexions d'aigua i els tancats de les finques, la
reposició d'animals morts, costos de podes i
regeneració, cost d'arbrat de nova plantació i cost
també de pèrdua de farratge i alimentació.
I els
càlculs s'estan fent per mòduls, és a dir per
arbres, segons la varietat siga una olivera, siga una garrofera,
etcètera, etcètera.
Per a infraestructures agràries es
fixa la quantitat per metre quadrat i també per a la ramaderia per
nombre de caps de ramat.

Vull dir-los també que esta ordre, el fet que
tampoc s'haja pogut ficar en marxa és perquè no es pot
acollir al reglament 1.
857/2006, d'extinció de
notificació a la Comissió Europea, perquè els incendis
no es contemplen en ell, sols s'arrepleguen en el reglament les
adversitats climatològiques.
Per tant, ha de ser notificat el
projecte d'ordre a les ajudes de la Comissió Europea per tal
que es procedisca a la seua autorització, cosa que
lògicament, també, s'està fent.
Però que,
per tant, el que és la valoració de danys, el que és
el diagnòstic i el que és també el més
costós en este cas, com em consta també que
l'administració de l'estat en els propers mesos
farà també, el seu reial decret per anar fent.
Tenint en
compte també que pràcticament estem a octubre, que fins a
final de setembre per part dels ajuntaments, fins al 21 de setembre o una
cosa així, hi havia també unes dades perquè es
pogueren traslladar l'avaluació de danys per part també
de l'administració local.

I una cosa que també s'ha demanat per
part de medi ambient, i que és lògic, perquè
s'ha pogut estar actuant en el que són monts d'utilitat
pública o també consorciats o conveniats.
Perquè
també per a fer les tasques de reforestació, de neteja, hem
de tindre un permís en el que són el tipus de finques
privades, perquè no podem entrar, per evitar problemes
jurídics, si no tenim el permís.
Cosa que com vostés
saben, i sobretot els alcaldes, s'ha sol·licitat perquè
hi haja un permís per part dels propietaris de les finques o dels
monts, en este cas privats, per a poder realitzar estes qüestions.

Per tant, com li deia, agrair-li al portaveu del Grup
Parlamentari Socialista les seues aportacions, lògicament, i
també la seua comprensió.
Perquè jo crec que si
algú tenia també una visió objectiva i clara era
vosté com alcalde de Llucena del Cid.

Al senyor Enric Morera li vull dir que ací no
es tracta de ficar-se medalles.
Mire vosté, jo tinc un departament
que evidentment el que ha de fer és minimitzar els riscos a les
persones, els riscos materials, els riscos als béns, els riscos als
nuclis urbans.
Per tant, sempre que hi ha una catàstrofe natural,
sempre que hi ha qualsevol tipus d'emergència, estem parlant
d'una potenciació de riscos per a la població i per als
béns materials.
Del que es tracta és d'actuar
responsablement, que crec que és el que s'ha fet, crec que
és el que s'ha fet.

I, mire, com havia tret també el tema de les
xifres, les xifres sempre són sofertes.
Jo el que li he de dir
és que quan es diu en una medició oficial que són
estes, són estes i si és una altra és una altra,
perquè no hi ha ningun problema.
Les estadístiques li he de
dir que des que governa el Grup Parlamentari Popular, no crec que
faça falta, però li faré la referència
d'algunes, són el suficientment prudentment raonables com per
a no haver de fer ningun tipus d'estes actuacions.
I encara que no ho
foren, tampoc, perquè no conduïx absolutament a cap lloc.

Mire vosté, si ha hagut alguna cosa que ha
sigut tremendament efectiva i que s'ha fet en totes les comunitats
autònomes d'Espanya ha sigut el despatx automàtic.
I el
despatx automàtic consistix que quan hi ha una cridada al
telèfon d'emergències 112 automàticament,
inclús s'haja constatat o no que és un incendi o pot
ser un tornado de vent que passa moltíssimes vegades, quasi tots els
dies, o que té envergadura o no té envergadura, ix un despatx
automàtic de mitjans aeris i de mitjans terrestres.
Això se
començà en la Comunitat Valenciana i ha donat un èxit
indubtable i objectiu i evident, reconegut per tots i de fet hui
està ja implantat en tota Espanya.
I això el que ha
produït, i no sols, és una reducció absolutament
espectacular en el nombre d'incendis.

Jo li he de dir, i no vull entrar en
estadístiques, li'n diré tres o quatre solament, ja que
la seua senyoria m'ha tret el tema.
Per exemple, de les mitjanes que
hi havia en l'any 1990, 1991, 1992, 1993, 1994 i li diré fins
la data, no vull entrar en este tipus de debat, de 625, 869, 769, 715, 751,
per exemple en 1990-1994.
Hui, en els anys que governa el Partit Popular,
no hi ha ningun que haja passat.
.
.
L'any 2000 fou superior en
número a 606 i en 2006, 472.
Això quant a nombre
d'incendis.

Quant a nombre d'hectàrees cremades li
puc dir que des del període de 1987 a 1996, 48,4 hectàrees
per incendi; en 1997 a 2006, 6,7 hectàrees cremades per incendi.
I
li podia dir infinitat de dades que crec que no vénen al cas.

I comentava vosté que hi han hagut els mitjans
i han estat mal utilitzats.
Jo li he de dir que comentaris poden haver-ne
de tots tipus i comprensibles quan els fa una població que
està angoixada i nerviosa, i cal entendre-la, cal entendre-la, i
quan ho fa un veí que està jugant-se el seu patrimoni o
està jugant-se inclús la seua integritat física.
Però, mire, si jo vinguera ací a dir que
l'actuació en este cas del comandament únic que
correspon de competència a La Generalitat ha sigut exemplar o molt
bo, excel·lent, extraordinari o eficaç, vosté em
podria dir a la millor que sóc un pedant o que era un.
.
.

Per tant, mire, podria utilitzar frases concretes,
que també cal agrair que al lloc de l'incendi vingueren
diversos membres i ministres de l'administració de
l'estat, com ha dit també en la seua intervenció el
senyor Nebot.
Però, mire vosté, el ministre Alonso
digué: «Ha sido muy complicado extinguirlo por las
difíciles condiciones metereológicas con temperaturas de
más de 40 grados y vientos de hasta 60 kilómetros por
hora.
» Igualmente se refirió el ministro a la gran
colaboración que ha existido entre las administraciones y los
efectivos implicados que han realizado un excelente trabajo a pie de obra.
O la ministra Narbona que decía que las condiciones de viento y de
temperatura han hecho muy difícil que los aviones pueda volar para
apagar el fuego, que destacó el compromiso del Gobierno de
España en el primer momento con la extinción de este incendio
y la gran coordinación existente en las administraciones durante el
incendio.

I li'n podria dir de tots de tot tipus.
Crec
que ací no cal ficar-se cap tipus de medalla.
Aquí estem quan
hi ha incendi per a apagar-lo el més prompte possible i
perquè es minimitze el dany que se puga fer mediambiental i sobretot
que se preserve la integritat de les persones i la integritat dels
municipis.
Per això en l'estratègia
d'evolució i en el repartiment de mitjans que hi hagueren en
l'incendi se feren en eixa qüestió.

I, és més, prova del que estic dient,
quan els nuclis urbans no tenien ningun tipus ja de perill, de perill
d'estar rodejats o de poder tindre algun tipus d'avís la
població, se féu un front, també per estratègia
dels tècnics i per confirmació de decisió
política, un front important perquè no entrara en una de les
reserves naturals molt importants per a la nostra.
.
.
, no sols per a la
província de Castelló, sinó per a tota la comunitat,
com era el Penyagolosa; que, per tant, s'aconseguí, se
quedà el foc pràcticament a un quilòmetre i mig del
que era l'entrada al parc natural.

Per tant, allò que els mitjans estan mal
utilitzats, evidentment cadascú té el legítim dret de
dir la qüestió que crega convenient.

I que l'incendi, i que l'incendi si
s'haguera tallat abans, és dir, quan ve una telefonada, quan
se produïx la telefonada, l'incendi pot estar, pot haver
començat immediatament o pot haver començat fa mitja hora,
una hora o fa hora i mitja o quant siga, o quant siga.

I mire vosté, jo li puc assegurar que en el
mateix segon, en el mateix segon, però no per a este cas,
sinó per a qualsevol cas, i no fa falta que siga un incendi, pot ser
un accident de tràfic, pot ser una inundació com les que hem
patit esta setmana, pot ser una fuga de risc químic, pot ser
qualsevol problema d'emergència (inintel·ligible)
.
.
.
, li he de dir que pràcticament, no
als minuts, sinó als segons de produir-se el sistema que el Centre
de Coordinació d'Emergències -que està en
l'Eliana- automàticament ix el despatx no sols de
servicis d'emergència de La Generalitat, sinó
també acompanyat de tots els servicis sanitaris a través del
CICU i a través de totes les qüestions que s'hagen de
fer.
I si d'alguna cosa jo crec que ens podem sentir orgullosos
és precisament d'haver iniciat mosatros en Espanya un
procediment que hui és totalment consolidat i totalment validat per
qualsevol tipus d'experts que hi ha sobre esta qüestió.

Per tant, jo vull dir-los també.
.
.
, i un tema
que m'havia també oblidat dir-li al senyor portaveu del Grup
Parlamentari Socialista.
Evidentment, en qualsevol tipus d'incendi,
en qualsevol tipus d'emergència o de catàstrofe, que
evidentment s'han de traure sempre conclusions, s'han de traure
els estudis, els informes, i evidentment això els tècnics
aixina ho fan, se fa, no sols uns informes finals de totes i cadascuna de
les actuacions que s'han tingut en l'incendi, sinó
també de les possibles conclusions.
Perquè evidentment, per
bé que se puguen fer les coses, sempre se poden millorar, en
açò i en tot.
I això és una cosa absolutament
evident, i sense dubte eixa és també la nostra forma
d'actuació.

I per últim, dir-li a la portaveu del Grup
Parlamentari Popular, lògicament, agrair-li la seua
intervenció i també l'interés mostrat pel Grup
Parlamentari Popular durant totes les dies també de l'incendi.

Moltes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller,
pel seu exhaustiu informe.

Ara, donada la importància del tema, donarem
un torn als portaveus, si volen demanar la paraula, de tres minuts a
cadascú per tal que puguen fer alguna pregunta.

Anem a vore, (remors) el màxim són de cinc minuts.
Esta
presidència diu que si algun dels portaveus vol fer alguna paraula o
volen prendre la paraula, fer alguna pregunta, done tres minuts per a
cadascun dels portaveus.

Té la paraula, si vol fer-ho o utilitzar este
temps, el senyor Nebot.

El senyor Nebot Gargallo:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller.

Diputats.

La veritat, senyor conseller, és que hem de
començar a anar.
L'incendi ha sigut greu, però ha
passat, cremat ja s'ha cremat.
Ara hem d'intentar treballar per
a la defensa dels interessos dels nostres veïns, que són
ciutadans valencians, i en eixa tasca han d'estar tant els
ajuntaments com el Consell de La Generalitat.

Jo, m'ha fet content també quan he
sentit, perquè no ho sabia, pensava que no, perquè el
conseller de Medi Ambient aixina mos ho va manifestar, que s'han
personat com a acusació particular en el jutjat número 2 de
Castelló.
A mosatros el seu company de Medi Ambient mos va dir que
no, que el que farien era fer un expedient administratiu i després
ja decidirien.
Però si la veritat és que des del dia 19 de
setembre estan allí, mosatros, la veritat, és que estem
contents que ho facen perquè, a la millor, inclús La
Generalitat és un dels màxims damnificats en l'incendi,
perquè en aquell terme i en el dels veïns hi ha moltes vies
pecuàries que segurament serà titular La Generalitat.

Però ara resulta necessari pal·liar en
el possible els efectes de l'incendi.
I mosatros tenim
constància dels 4,5 milions, eixos que va aprovar el Consell amb
molta celeritat, com vosté diu, el dia 31 d'agost.
Però
la veritat és que tenim constància també que els
treballs van espaiet, van espaiet i s'ha netejat poc en el mont
públic i en la resta no res.

I és veritat que els alcaldes havien de donar
el permís perquè entraren en les finques dels nostres
veïns.
Però aixina ho hem fet.
Mosatros ho hem fet per
exclusió.
En tots els pobles s'han publicat bans dient que
aquell que no vullga que entren en el seu terreny per a netejar-lo que ho
manifeste.
I els puc dir que en Llucena en tenim un, que no és
significatiu, i els altres pobles quasi no cap.
Però el responsable
de Vaersa mos va dir: «Això no corre cap presa que ho envieu,
perquè mosatros fins que no siga l'any que ve no haurem
netejat el mont públic i, per tant, no ens ficarem en el mont
privat.
»

Jo he sentit també ací que hi ha un
esborrany, pareix ser, una ordre de la Conselleria d'Agricultura.
No
sé quines dades manegen.
Jo pense que a un lloc o a un altre els
responsables d'agricultura han aplegat a dir els preus que pagaran
per arbre cremat.
Jo crec que és necessari que apliquen un altre
criteri per a fer esta valoració, en funció de la
grandària de l'arbre cremat, en funció un poc de la
seua proximitat.
Perquè els preus que manegen d'ajudes no
apleguen ni tant sols a plantar un plantó d'ametler o
d'olivera que serà improductiu durant molts anys.
Això
jo.
.
.
pareix que siga l'esborrany de l'ordre aixina.

I després també, a la millor no
és de la seua competència, però resulta d'urgent
actuació seguir netejant, seguir netejant les zones pròximes
al cremat i a la millor se podria, per la conselleria que siga la seua
competència, ficar una ordre d'ajudes que contemple la
subvenció per a les terres de llaurança pròximes als
camps en massa forestal.
I la neteja de pistes i la neteja de vies
pecuàries i assagadors que són titulars de la conselleria,
faríem la més gran xarxa de tallafocs que es puga fer, en
evitació que açò puga a tornar a produir-se.
El nostre
clima és aixina, té primaveres molt.
.
.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Nebot.

El senyor Nebot Gargallo:

Val.

La senyora presidenta:

Li done la paraula.
.
.

El senyor Morera Català:

(Inoïble) .
.
.
sinó que s'han perdut les collites dels
anys que vénen.
I clar, com vosté diu que anem a donar una
subvenció pel cent per cent de l'import de les pèrdues,
té raó, perquè això consta en esta ordre, en
este projecte d'ordre.
Però, clar, diu el mateix article que
s'estableix un import màxim per explotació de 12.
000
euros.
S'ha de dir tot.
Perquè, clar, si diguem només
una part sembla que les ajudes vagen a ser il·limitades.
Jo tampoc
demane ajudes il·limitades.
Però hem de tindre en compte que
són comarques molt afectades per una despoblació, són
comarques amb poblacions envellides, estem parlant d'un sector
primari d'agricultura molt deteriorat, i per tant jo el que li demane
a vosté, com a membre del govern valencià, que eixes ajudes
sí que siguen en línia d'allò que vosté
ha manifestat, que siguen totes les ajudes, però d'una forma
positiva.

Perquè, escolte, vostés plantegen
ací per a una olivera afectada, i segons els meus càlculs hi
ha al voltant d'unes 20.
000 oliveres, ho podíem discutir,
però unes 20.
000 oliveres.
Però està parlant
vosté d'una ajuda que no arriba ni al cost del plantó:
16,5 euros.
O un gazapo, que no sé el que és, de 2,70 euros per unitat.
Això no són ajudes.
Això no ajudarà la
població autòctona perquè puga reprendre la seua
capacitat de treball.

I, per tant, si eixes són totes les ajudes que
contempla el Partit Popular, són molt insuficients per a sis pobles
de comarques d'interior.
I jo el que li demanaria és que eixes
ajudes i eixa ordre se millorara, s'activara i tal.

I, per altra banda, un consell al govern
valencià: concentre les ajudes.
No facen que estos alcaldes, estos
sis municipis hagen d'anar conselleria rere conselleria buscant i
tal.
Facen una concentració i coordinen vostés amb el govern
central, que també ha de posar la seua banda, la seua part de les
ajudes.
I facen un comissionat únic per a eixos sis municipis.
Crec
que això no serà difícil de fer.

Per acabar.
Crec que els incendis s'apaguen
també durant l'hivern, amb prevenció.
I eixes
actuacions de Vaersa, que ja li he dit jo que són positives,
però que s'està fent, com ha dit el senyor Nebot,
només amb mont públic, doncs que preparen la
repoblació en eixes zones en espècies autòctones.
.
.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
en espècies autòctones adaptades als
mitjans, i no en les que són més danyoses al foc, com els
pins, el Pinus halepensis.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Senyor Nebot, amb ànim d'informar-lo de
tots els detalls i les seues senyories vulguen conéixer, com li
havia comentat, sí, som acusació particular.
És
més, ja s'ha requerit per part del jutjat
d'instrucció número 2 de Castelló a La
Generalitat perquè acredite la seua qualitat de perjudicat.
I, per
tant, crec que és en estos dies quan han d'anar a prestar
declaració en qualitat de perjudicat.
Amb la qual cosa, no sols
s'actua d'una manera molt responsable.
Perquè jo
també he de dir, és que com era una gran empresa o no era una
gran empresa, i si se feia o no se feia.
La responsabilitat i el compliment
de la llei és absolutament per a tots.
I els passos foren
absolutament els adequats.
Primer, un expedient sancionador que ha
d'anar per a complir el que són els plans de prevenció
i els plans forestals vigents en la Comunitat Valenciana, i per tant que
han de tindre les seues corresponents sancions.
Perquè jo crec que
en matèria mediambiental sempre s'ha dit, i jo crec que
és una màxima: el que fa una cosa ho ha de pagar.
I, per
tant, s'obri l'expedient sancionador de manera immediata.
I
també, conforme van evolucionant i se van tenint, perquè jo
crec que en el món jurídic no se pot parlar ni per rumors ni
per suposicions, sinó que s'ha de parlar quan se van tenint
les proves, quan se van tenint, lògicament, les qüestions
clares, aleshores La Generalitat, a través dels seus serveis
jurídics va com a acusació particular també en el
procediment que en estos moments hi ha absolutament obert.

Dir-li també, senyor Nebot, mire vosté,
la rapidesa està siguent molta a l'hora de fer les ajudes.
Perquè el primer era evitar l'erosió i propiciar la
prompta reforestació, que és el que s'ha fet des de
Vaersa.

Vosté diu que els treballs han sigut pocs.
Jo
li puc ací fer ara l'elaboració de tot el que
s'ha fet, no sols en les partides, sinó de tot el que
s'ha fet per part de la Conselleria de Medi Ambient i per part de les
brigades de Vaersa, que és a muntó.
I, evidentment, hem anat
primer al mont públic.
Perquè vosté diu
«ningú pràcticament va dir que no s'entre».
Però, mire, és que mosatros hem de tindre una
documentació i una autorització per a poder entrar,
perquè és el que correspon jurídicament.
I per
això se fa una petició per part de Medi Ambient als
ajuntaments per a dir-los: «Miren vostés, per a entrar a les
finques privades, jo he de tindre una autorització dels seus
propietaris i he de tindre una autorització, perquè és
que si no jo puc tindre després problemes jurídics o
problemes en la propietat en qualsevol cosa que poguera passar.
» Jo
crec que això és una cosa absolutament comprensible.

Que al llarg del mes de setembre, hi havia que crear
també una avaluació dels danys per part dels ajuntaments,
també és una cosa absolutament lògica i, d'acord
amb tot això, hi ha redactada ja una ordre.
Se començaren el
dia 6 de setembre i se donà per extingit el 7 de setembre
l'incendi, amb la qual cosa jo crec que més rapidesa és
impossible.

I se dóna una xifra el 31 d'agost en ple
incendi, que són 4.
500.
000 de euros.
Per tant, se podrà
valorar subjectivament la rapidesa o no.
Jo crec que, objectivament,
qualsevol ciutadà que puga sentir estes dades que acabe de donar
vorà que la rapidesa és absolutament suficient.

I jo dic totes les ajudes.
Vorà vosté,
senyor Morera, jo no sóc tècnic per a valorar el que una
olivera o una garrofera o un ametler val o no val, o el plantó o no
el plantó i el tipus de.
.
.
si estan perdudes o no estan perdudes
determinades zones.
.
.
o no zones totalment, o si se recuperen o no se
recuperen les arbredes.
Mire vosté, jo, evidentment, per a
això estan els tècnics oportuns i estan els enginyers
oportuns, per a donar eixe tipus de valoracions.

Jo he dit les classes d'ajudes.
Jo l'he
de felicitar, lògicament, per la seua capacitat que és
infinita.
Perquè l'ordre, fins que no està aprovada, no
se tenen aprovades les quantitats.
És igual que quan diu:
«És que a mi m'ha dit un tècnic o m'ha dit
un responsable de no sé què o un responsable de no sé
quants».
Vosté, sap en prevenció i en extinció
d'incendis quantes persones treballen en temporada alta, per exemple,
han treballat en 2007?
Sap quantes en són?
No, si
d'això.
.
.
no li estic preguntant ara res tècnic.
Li
estic preguntat si sap el nombre d'efectius i de persones que
treballen en prevenció i extinció d'incendis este any
mateix.
Li ho vaig a dir.
.
.
No; li ho vaig a dir jo: 10.
000; 10.
000.
Evidentment, d'això de 10.
000, comentaris hi haurà de
tot tipus i els responsables d'açò, els responsables
d'açò.
.
.

Una ordre, quan està aprovada pel govern,
marca allò que són les quantitats, marca allò que
són el tipus d'ajudes i marca allò que són els
càlculs per a eixes ajudes.
Jo li he dit que les classes
d'ajudes que va, esta ordre, i a més, li he dit en quin
procés i en quina tramitació i per què tampoc La
Generalitat, encara que haguera volgut no ha pogut aprovar-la fins a la
data.
Perquè hem de notificar a la Comissió Europea per a que
se procedisca a la seua autorització.

Li ho he dit.
I li dic que les classes d'ajudes
són per a reconstrucció i reparació d'elements
afectats o destruïts per l'incendi, incloses les entroncaments
d'aigua i tancats de finca.
Li he dit, la reposició
d'animals morts, cost de recanvi de regeneració, cost
d'arbredes de nova plantació, cost de pèrdua de
farratge i alimentació.
Eixos costs, hi ha uns perits que ho fan.
Igual que quan hi ha, en qualsevol catàstrofe, mals o danys hi ha
uns peritatges que bé els fa el consorci de compensació
d'assegurances, bé els fan els tècnics habilitats en la
matèria, que són els que diuen com s'ha de peritar
segons les característiques, segons les graduacions que tinguen
d'avaluació dels danys afectats i són eixos consorcis
de compensació i són eixos perits els que ho han de dir.

I li he dit que els càlculs se fan per
mòduls i per mòduls, quan parlem d'arbredes,
-fonamentalment, el que hi ha allí són olivera,
garrofera i ametler, fonamentalment- se fa, quan són
infraestructures agràries, per metre quadrat; se fa per caps de
ramat quan se fica la quantitat en la única segons
l'espècie; i se fa també per pèrdua
d'alimentació o farratge per unitat i per dia.
Eixos
són del període de setembre a desembre, ambdós
inclosos i eixos són els càlculs i les ajudes que dóna
l'ordre en les seues aplicacions pressupostàries dins del
capítol IV i dins del capítol VII de la Conselleria
d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Per tant, quan està aprovada pel govern,
és quan se saben les condicions.
I dir-li que més rapidesa,
més rapidesa, evidentment.
Tots la voldríem i mosatros la
voldríem, però hi ha uns tràmits administratius que
s'han de realitzar; hi ha una avaluació de danys que
s'ha de realitzar.

I mire vosté, crec que en este incendi, com
crec, també en les inundacions que acaben de patir, fonamentalment,
a la Marina Alta, la coordinació amb l'administració
general de l'estat ha sigut tremendament positiva.
De fet, he tingut
diverses reunions, no sols de coordinació, sinó que, de fet
la complementarietat de les ajudes del reial decret del govern i del decret
especial d'ajudes de La Generalitat per a que apleguen a tots els
mals i a tots aquells que les necessiten.

Per tant, no sols s'han d'estar
ací creant permanentment figures superposades.
No, mire
vosté, si a la fi, se tracta de coordinació i de pragmatisme.
No tan lluny com fa uns dies -crec que fou dimarts d'esta
setmana- estiguérem reunits amb Protecció Civil de
l'estat i la delegació i subdelegats del govern per a tractar
este tipus de qüestions, per a tractar els peritatges, per a tractar
que les ajudes aplegaren a tots, com ha de ser absolutament normal,
absolutament normal.
Perquè estem parlant de catàstrofes,
estem parlant d'emergències i quan s'està parlant
d'això, la primera cosa és l'ajuda a les
persones, minimitzar els riscs; això és la primera cosa.
I
després, evidentment, fer un seguiment per a que les ajudes apleguen
i els treballs, absolutament, se facen.

Jo li he de dir que, per part de La Generalitat, com
el temps sempre dóna i lleva raons, vorà vosté com li
dóna la raó al govern del president Camps, perquè tot
allò que hem aprovat en els decrets se complirà fil per
randa, se va a destinar tots i cadascun dels treballs.
No tinga cap dubte
i, a més, de la manera més coordinada possible amb totes les
administracions implicades, com no podia ser d'altra manera.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

Senyors i senyores diputats, s'alça la
sessió fins al pròxim dia.

(S'alça la reunió a les 18 hores i
7 minuts)