Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 3 de maig de 2006.
Comença la sessió a les 10 hores i 46 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 81.
Primera reunió.**

***Projecte de llei de creació del Col·legi Oficial de Bibliotecaris i Documentalistes de la Comunitat Valenciana.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 48.
309, BOCV número 183) (pàg.
5.
029)***

**El senyor president:**

Bon dia, il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Punt primer: debat de totalitat del Projecte de llei de creació del Col·legi Oficial de Bibliotecaris i Documentalistes de la Comunitat Valenciana.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.
Registro d'entrada número 48.
309.
*Butlletí Oficial de les Corts Valencianes* número 183.

Para la presentación del proyecto de ley, tiene la palabra el excelente conseller don Miguel Peralta.

 

**El senyor conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques:**

 

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Comparezco ante esta cámara para presentar el Proyecto de ley de creación del Colegio Oficial de Bibliotecarios y Documentalistas de la Comunidad Valenciana, un proyecto de ley de nuevo inspirado en el objetivo de vertebración y participación social de los colectivos profesionales valencianos que ha guiado la aprobación de 20 colegios desde 1997, todo ello en el marco de nuestra competencia autonómica en materia de colegios profesionales y ejercicio de profesiones tituladas que permitió la promulgación de la Ley 6/1997, de 4 de diciembre, de consejos y colegios profesionales de la Comunidad Valenciana.

Una vez más, este proyecto de ley responde a las necesidades y al derecho de autoorganización y ordenación profesional de un colectivo constituido por aquellos profesionales que se han formado en las disciplinas de Biblioteconomía y Documentación.

Pero, además, el proyecto de ley de creación del Colegio de Bibliotecarios y Documentalistas de esta comunidad reviste un especial interés para la sociedad valenciana en su conjunto, ya que su actividad se desarrolla por estos profesionales y afecta a materias tan importantes como la gestión de nuestro patrimonio documental, bibliográfico, la investigación, la cultura y la información.
El crecimiento desde los años ochenta, que ha venido experimentando en los estudios relacionados con estas profesiones, refleja, a su vez, el progresivo aumento de las demandas sociales en el ámbito cultural, ampliando sobre fondos y espacios destinados a bibliotecas de la Comunidad Valenciana.
Todo ello sin olvidar la incidencia que las nuevas tecnologías han tenido en las citadas profesiones, que exige una política moderna que contemple los derechos fundamentales de libertad de expresión y acceso público a la información.

En sus aspectos formales el proyecto de ley nace como consecuencia de la petición suscrita por los representantes de la Asociación de Bibliotecarios de la Comunidad Valenciana.
Formulada esta petición ante la Conselleria de Justicia, Interior y Administraciones Públicas, se inició el procedimiento establecido por los artículos 9 y siguientes del Decreto 4/2002, de 8 de enero, que desarrolla la Ley valenciana y colegios profesionales, sometiéndose la petición a un período de información pública.
Asimismo, en el expediente seguido para su tramitación constan los informes legales preceptivos y el sometimiento de este proyecto de ley al dictamen del Consejo Jurídico Consultivo de la Comunidad Valenciana.

El Consell de la Generalitat, en su pleno celebrado el 17 de febrero de este año, aprobó su texto y acordó su remisión a las Cortes, a estas Cortes, para su tramitación parlamentaria.

En cuanto a su estructura.
El proyecto de ley que presentamos se estructura en una parte dispositiva o preámbulo, una dispositiva integrada por tres artículos y una última constituida por una única disposición adicional, tres disposiciones transitorias y una final.

La exposición de motivos contiene los fundamentos de derecho a los que me he referido anteriormente y que justifican la necesidad de creación del colegio.

Por lo que respecta al texto dispositivo, el artículo 1 regula su creación como una corporación de derecho público, con personalidad jurídica propia y plena capacidad para el cumplimiento de sus fines.

Su ámbito territorial se menciona en el artículo 2 y se circunscribe al de nuestra comunidad.

El artículo 3 determina la titulación académica oficial exigida para el ingreso y posterior ejercicio de la profesión, configurando el ámbito profesional del colegio, que agrupa a los profesionales que estén en posesión del título de diplomado en Biblioteconomía y Documentación, y licenciado en Documentación, previstos en el Real Decreto 1954/1994, de 30 de septiembre, o bien otro título extranjero equivalente y debidamente homologado.

Asimismo, la disposición adicional transitoria primera permite la incorporación al colegio en idénticas condiciones del resto del colectivo de aquellos profesionales que sin estar en posesión de esa titulación exigida acrediten una experiencia profesional de dos años en las disciplinas citadas, siempre que así lo soliciten en el plazo de tres años desde la entrada en vigor de la ley.

Al igual que en anteriores regulaciones sobre la colegiación profesional, la disposición adicional única exceptúa de la incorporación obligatoria de este colegio aquellos titulados que ejerzan exclusivamente al servicio de las administraciones públicas en el ámbito de nuestra comunidad.

Finalmente, las disposiciones transitorias segunda y tercera establecen el régimen de actuación procedente e inmediato una vez creado el colegio, constitución de una comisión gestora, elaboración de estatutos provisionales, creación de una asamblea constituyente y aprobación de los estatutos definitivos y elección de los miembros de los órganos colegiados de gobierno.

En conclusión, señorías, creemos que tanto por haberse cumplido fielmente la normativa vigente como por el indudable interés público que reviste la creación de este colegio, debemos apoyar la iniciativa del colectivo de bibliotecarios y documentalistas de la Comunidad Valenciana expresada a través de la Asociación de Bibliotecarios, al igual que hemos venido respaldando las iniciativas de otros grupos profesionales de nuestra comunidad.

Muchísimas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, honorable señor conseller.

Para defender la enmienda a la totalidad, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado de L'Entesa señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Crida l'atenció que la presentació d'un nou col·legi professional s'ha transformat en esta cambra en un tràmit ­sembla­ merament burocràtic; el senyor conseller puja ací, llig a corre-cuita unes quantes estipulacions legals i deixa la cosa vista per a sentència.
En part és aixina perquè el Partit Popular ja ha decidit votar a favor d'este col·legi professional com de qualsevol altre que entre en esta cambra.
I nosaltres considerem que quan el conseller fa eixa faena burocràtica vol donar a entendre que este col·legi professional és com tots els altres que han vingut ací, que és idèntic, que no té cap diferència i que per això els arguments que nosaltres emprarem seran els mateixos i els arguments que se'ns contestaran seran els mateixos.

Jo, en part, he de dir que clar que hi ha arguments que hem mantingut en uns altres col·legis professionals, que seguim defensant-los en este moment.
La qüestió de si és necessari que qualsevol titulació acadèmica tinga aparellat un col·legi professional és una qüestió que ens pareix important de dilucidar.
No considerem que tota titulació acadèmica comporte automàticament la creació d'un col·legi professional.

No ens pareix tampoc que quan la gran majoria dels titulats en una branca concreta treballen per a l'Administració Pública, o treballen contractats per a empreses privades, el col·legi professional siga la millor eina per a ordenar una professió i per a defensar els drets de les persones que s'agrupen en eixa professió.

Per tant, nosaltres tenim motius per a dir que els col·legis professionals no ens pareixen una eina adequada per a representar els treballadors.

Nosaltres som conscients dels aspectes positius de la professió de bibliotecari i de la professió de documentalista.
A més, coincidim que hi ha un desenvolupament de la professió bastant substancial i que a Europa també se li ha donat un paper molt important a les biblioteques i a la tasca de documentalista com un component essencial i irreemplaçable de la infraestructura cultural educativa i informativa d'una societat.

De tot això som conscients.
Som tant conscients que nosaltres en totes les lleis de pressupostos, en totes, demanem que en les biblioteques dels centres educatius públics sempre hi haja una persona titulada.
No qualsevol persona val, sinó que nosaltres demanem que hi haja una persona titulada.
El Partit Popular sempre ens diu que no.

Jo sé que els problemes reals del professionals que treballen en biblioteques i que treballen en documentació és un molt concret.
El problema és que s'abusa professionalment d'ells.
Se subcontracta a persones que ocupen plaça de bibliotecari pagant-los molt menys que el que la titulació requeriria.
I eixe és un problema greu.
Però, jo crec que eixe problema, eixe problema que moltes voltes les persones implicades només veuen l'eixida de crear un col·legi professional, nosaltres considerem que deuria ser, podria ser treballat perfectament des d'associacions professionals i des d'agrupacions de persones que defensen els interessos concrets.

De totes formes, encara que he dit estes coses que moltes voltes hem repetit, jo en este col·legi professional vull destacar, vull destacar una diferència fonamental.
I eixa diferència fonamental és la següent.
Vostés quan han creat este col·legi professional no han regulat l'exercici professional d'una professió.
Vostés no han creat una professió col·legiada, perquè això no ho poden fer.

Jo els vaig a llegir, si de cas els interessa, l'article 1.
3, de la Llei de col·legis professionals.
Diu el següent: «son fines esenciales de estas corporaciones la ordenación del ejercicio de las profesiones, la representación exclusiva de las mismas y la defensa de los intereses profesionales de los colegiados».
El que ara m'interessa a mi és el següent: «la representación exclusiva de las mismas».
I m'interessa pel següent.
.
.
*(Remors) (El senyor president colpeja amb la maceta)* Ja sé que no ho consideren molt important, però ací estem intentant aprovar una llei.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, por favor, señores diputados.

Yo siento verdaderamente la intervención que en estos momentos está tratando de iniciar el diputado ponente, porque venimos desde hace tiempo reclamando desde esta presidencia que exista un respeto a la persona que está en la tribuna.

Por favor, si hay que hacer comentarios, sálganse ustedes al pasillo, los pueden seguir haciendo igual.

Por favor, continúe, señor ponente.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Estava dient-los que en este col·legi professional hi ha una diferència substancial respecte als altres, els altres ordenaven una professió:

Col·legi d'Higienistes Dentals.
Per a exercir la professió d'higienista dental de la Comunitat Valenciana serà necessari.
.
.

Col·legi d'Enginyer Tècnic en Informàtica.
Per a l'exercici de la professió d'enginyer tècnic en informàtica caldrà.
.
.

Col·legi d'Enginyer Químic.
Per a l'exercici de la professió d'enginyer químic caldrà.
.
.

Jo he buscat en esta creació, en esta llei, he buscat, per si apareix: «per a l'exercici de la professió de bibliotecari i documentalista caldrà col·legiar-se».
La sorpresa ha sigut que no posa això.
Posa el següent: «per a l'exercici professional a la Comunitat Valenciana de les titulacions descrites en l'apartat anterior caldrà col·legiar-se».

És a dir, esta llei no establix una professió col·legiada, sinó que diu que determinades titulacions s'hauran de col·legiar per a exercir.
Això és radicalment oposat al que diu la Llei de creació dels col·legis professionals.
La Llei de creació dels col·legis professionals diu que: «un col·legi professional és la representació exclusiva d'una professió».

Miren el que diu el Consell Jurídic Consultiu en el seu dictamen de 21 d'abril.
Ho vaig a llegir en valencià, encara que està en castellà perquè el Consell Jurídic Consultiu encara no s'ha enterat que estem en un país en què tenim dos llengües i que també podria fer els seus informes en valencià.
A nosaltres sempre ens arriben en castellà.

Jo vaig a traduir-lo: «Donat que l'activitat de bibliotecari i documentalista no és d'accés restringit, deu excloure's la necessitat de la incorporació al col·legi per a l'exercici de dita activitat, ja que eixa activitat pot realitzar-se amb altres titulacions».
És a dir, en efecte, l'activitat de bibliotecari i documentalista no és d'exercici exclusiu.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
els titulats als quals es referix.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Señora Sancho.
.
.
Señora Soler Cejudo.
Señor Maluenda.
.
.
Por favor, si tienen que comentar algo, sálganse fuera al pasillo.

Por favor, continúe.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

És a dir, no és l'exercici exclusiu pels titulats als qui es referix l'apartat 1 d'este article, ja que n'hi ha altres titulacions que permeten l'accés a l'exercici d'esta activitat, i per tant només pot imposar-se l'obligació de col·legiació als titulats ressenyats en tal apartat.

Anem a vore quina diferència hi ha respecte els altres col·legis professionals.
Els altres col·legis professionals exigixen que per exercir una professió tots els titulats se col·legien, esta no.
Diu el següent, moltes persones poden ser bibliotecaris, moltes persones poden ser documentalistes, ara, si a eixes persones són titulades en estes titulacions concretes, les titulacions que posa en la pròpia llei, llicenciat en documentació o la preexistent diplomat en biblioteconomia i documentació; si alguna persona vol exercir de bibliotecari documentalista i té esta titulació no podrà exercir si no està col·legiada.
Ara, sorpresa, si una persona exercix de bibliotecari o documentalista sense tindre esta titulació, no li cal col·legiar-se.

Anem a vore, jo sé que vostés, moltes vegades les lleis les agarren aixina a *grosso modo*.
Les agarren a grapats, els importen poc els detalls.
Però jo el que estic dient-los és que la llei de creació d'este col·legi professional no s'ajusta a la llei de col·legis professionals estatal, que és una llei bàsica.
Jo els estic dient que esta llei no regula una professió col·legiada.
I els estic dient que esta llei només fa que obligar a uns titulats concrets a col·legiar-se.
Mentre que al mateix temps, diu que gent que exercirà eixa professió no té l'obligació de col·legiar-se.
Això és absolutament incomprensible.

Jo crec que vostés, al fer esta llei,.
.
.
Inclús al fer cas del que diu el Consell Jurídic Consultiu no s'han donat compte en l'embolic legal que s'estaven posant.
Jo crec que en tot el tema dels col·legis professionals l'embolic legal està servit.
N'hi ha col·legis professionals que han intentat invadir tot el ventall d'una professió d'una manera inadequada.
Diguem el del Col·legi d'Enginyers Tècnics en Informàtica.

Ha hagut col·legis professionals que vostés han llevat clàusules, han ficat clàusules de la manera que els ha donat la gana.
La d'educadors socials no tenia l'eximent de col·legiar-se a la gent que treballava per a l'administració; totes les altres, tots els altres col·legis professionals han tingut eixa eximent posada.
Cada col·legi professional que vostés presenten té característiques molt diferents.
Però este ja arriba a un extrem impressionant a l'hora de no complir el que la Llei de col·legis professionals estatals estipula i reclama.

Jo crec que vostés haurien de ser molt conscients d'eixa limitació que esta llei imposa.
En cas contrari, en cas contrari, se van a trobar en possibles recursos contra la pròpia legalitat d'esta llei.

Vaig a reforçar el meu argument en un últim.
.
.
escrit que també és del Consell Jurídic Consultiu, de 13 d'octubre de 2005; eixe diu el següent, «es recomana emfasitzar en eixa part expositiva ­és a dir, en l'exposició de motius­ que el col·legi agrupa els professionals a què es referix el paràgraf primer de l'article 3 projectat, però sense que regule en sentit estricte l'accés a la professió».
És a dir, el mateix Consell Jurídic Consultiu diu que el mateix col·legi professional no està regulant l'accés a la professió.
Simplement perquè n'hi ha uns altres professionals que no tenen esta titulació que poden exercir eixa professió.

Si anem a mirar què apareix en l'exposició de motius de la llei, trobem el següent; diu.
.
.
«el buit normatiu sobre les professions de bibliotecari i documentalista, fa convenient que es regule el control de l'accés a la professió».
L'única cosa que diu l'exposició de motius és una cosa que després la llei no fa, i quan el Consell Jurídic Consultiu li demana que introduïsca en l'exposició de motius la idea que esta professió no és d'exercici exclusiu, en la llei no ho inclou.
Per això mateix nosaltres considerem que esta llei, este col·legi professional de bibliotecaris i documentalistes, no complix la legislació estatal.
I a més entra per una via molt perillosa, que va a posar el tema dels consells professionals en una via de contenciosos judicials que pensem que no és gens convenient.

El que vostés haurien de fer com diputats del Partit Popular, diputats d'una majoria que pot fer lleis i pot fer normes, i com diputats de moltes institucions que contracten bibliotecaris i documentalistes, és perquè els concursos d'accés a eixes places siguen realment correctes; valoren realment els mèrits i objectius, i demanen realment les titulacions millors per a exercir la professió de bibliotecari i de documentalista.
Si feren això, ajudarien molt més a la professió, que fent un col·legi professional en què vostés han equivocat la via, i que és totalment contrari al que diu la legislació estatal sobre este tema.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Para el turno en contra, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado don Ricardo Martínez.

 

**El senyor Martínez Rodríguez:**

 

Buenos días.

Muchas gracias, señor presidente.

Honorables consellers.

Honorable conseller de Administraciones Públicas y Justicia.

Señor Cardona.

Intervengo en nombre del Grupo Parlamentario Popular, indicando en primer lugar, señor Cardona, que no vamos a dar soporte a su propuesta de enmienda a la totalidad sobre el proyecto de ley que nos ocupa, que es el de bibliotecarios y documentalistas de la Comunidad Valenciana.

Intentaré por un lado fijar la posición de mi grupo, que no es singular para la creación de este colegio profesional, sino que como la cámara conoce, es ya habitual que en los distintos proyectos de ley de todos los colegios profesionales intentamos posibilitar, que los distintos profesionales que trabajan en nuestra comunidad puedan agruparse a nivel gremial para desempeñar así de manera más eficaz su profesión.
Y por tanto, mejorar el servicio que prestan a la sociedad, bien sea desde una administración pública o desde el libre ejercicio de su profesión como profesionales liberales en el ámbito privado de la prestación de este servicio.

Nosotros, señor Cardona, entendemos que un grupo puede estar en desacuerdo en parte en un proyecto de ley, y por tanto a ese texto se le pueden presentar enmiendas.
Enmiendas que en el ejercicio de la negociación parlamentaria pueden prosperar o no.
Pero desde luego no comprendemos cómo se puede solicitar al pleno de la cámara una enmienda a la totalidad de un texto, que tras leerlo, es difícil no estar al menos de acuerdo en alguno de los apartados del mismo.

Señor Cardona, en la documentación que he podido estudiar de manera detallada al respecto del proyecto de ley que nos ocupa, he podido observar que la solicitud del grupo de profesionales que efectúa la constitución del colegio data de fecha 27 de julio de 2000.
Esto es, han pasado casi seis años.
Evidentemente, ni usted ni yo somos responsables del dilatado trámite legal, y seguramente ni siquiera incluso la administración.

Pero este dilatado periodo de tiempo sí ha hecho posible por un lado el que exista consenso en la redacción del texto entre administración y administrados.
Y lo que es más importante, ha hecho posible que exista igualmente acuerdo entre los profesionales que cuando este proyecto de ley sea ley, si finalmente obtiene el apoyo de la mayoría de esta cámara, facilitará la creación del citado colegio profesional; que en el expediente consultado consta documentación abundante sobre todos los trámites legales superados, para que no haya motivo que nos dé pie a pensar en aceptar una propuesta como la que usted hace en nombre de su grupo hoy a la cámara.

Le voy a describir el elenco de funciones que los proponentes indican para ejercer al nuevo colegio profesional, entre los que cabe señalar los siguientes, y leo textualmente: «fomentar la solidaritat entre els seus membres; vetllar per l'ètica professional i pel respecte als drets dels ciutadans, i exigir la jurisdicció disciplinària en matèria professional als col·legiats; participar en els òrgans consultius de l'administració quan aquesta ho requerisca; exigir la representació i defensa de la professió davant de l'administració, institucions, tribunals, entitats i particulars amb legitimació per a ser part en tots aquells litigis que afecten als interessos dels professionals, així com a exercitar el dret de petició d'acord amb la llei, i proposar aquelles reformes legislatives que considere justes per a la defensa de la professió; promoure i desenvolupar la formació professional i fomentar el perfeccionament tècnic, científic i cultural dels seus col·legiats; organitzar activitats i serveis comuns de caràcter professional, cultural, assistencial, de previsió i anàlegs que siguen d'interés per als col·legiats; evitar l'intrusisme i la competència deslleial entre els col·legiats; complir i fer complir als col·legiats la legislació aplicable, així com les normes i decisions adoptades pels òrgans col·legiats en matèria de la seua competència; promoure i promocionar tot tipus d'investigació, experimentació, aplicació de les tècniques de biblioteconomia i documentació i la seua divulgació».

Señor Cardona, nosotros estamos de acuerdo con los principios básicos que los promotores indican que pueden ser los fines y motivos para la creación de este colegio.
Consideramos, señor Cardona, que para el conjunto de la sociedad por la que hemos de velar, es bueno que los profesionales se agrupen y velen, tanto por la prestación del servicio que desde su formación profesional prestan al conjunto de la sociedad, así como que exista un órgano de referencia frente al que los particulares puedan dirigirse, por debajo lógicamente del rango de la justicia ordinaria, al que solicitar, recabar informes técnicos de las cuestiones que guarden relación con el ejercicio de la profesión completa.

No comprendemos bien qué problema existe en que la sociedad libremente se organice y agrupe a nivel profesional.
Es una constante a la que su grupo se opone sistemáticamente.
Y del que, la verdad, señor Cardona, no acertamos a comprender el por qué.
Intuyo personalmente que ustedes parten de un error, y es que creen que los colegios sustituyen el papel de los sindicatos.
Señor Cardona, yo creo que esto en esto ustedes se equivocan.
Son cuestiones totalmente distintas.

Estamos además hoy hablando de una profesión importantísima para el ejercicio de las siguientes cuestiones: investigación bibliográfica; gestión y organización de bibliotecas; organización de la documentación.
En definitiva, señor Cardona, estamos hablando del derecho del acceso a la información y cómo regularlo, cuestión esta importantísima de derecho público, y que desde la administración convendrá conmigo en que hemos de garantizar.

Estamos hablando de la defensa del colegio de los profesionales que han de mantener, registrar, archivar y tener en perfecto orden la documentación de nuestros archivos y bibliotecas; cuestión que estará usted de acuerdo conmigo, en que es de vital importancia para el desarrollo incluso cultural y social de la sociedad valenciana.

No observamos dificultad legal alguna para que este colegio se tramite.
Constan todos los informes legales necesarios debidamente informados favorablemente.
Y por tanto, nuestro grupo, señor Cardona, votará en contra de su proposición.
Animándole a que si no está de acuerdo en algún aspecto de la ley, lo enmiende parcialmente.
Y veremos si fruto, como ya le dije de la negociación y desde el imperio de la democracia, somos capaces de dar aprobación al futuro colegio profesional que a usted parece ser tan poco le gusta.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, don Ricardo.

Para fijar posiciones.
.
.
Perdón, derecho a réplica.
Sí, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Il·lustre diputat, a vosté no li cal intuir res dels meus arguments per a rebutjar el col·legi professional.
I no li cal intuir-los perquè jo m'expresse amb suficient claredat per a dir-li'ls literalment.
El que passa és que vosté s'ha llegit els anteriors col·legis professionals, ha vist més o menys les argumentacions que han utilitzat d'una manera més o menys habitual, i vosté ha intentat repetir l'argumentació.
Però jo, en este cas concret, senyor diputat, li he dit una qüestió molt específica i molt concreta d'este col·legi, que el fa diferent a tots, i que vostés han entrat en una via, han optat tirar per eixa via, que jo dic que té moltes possibilitats de ser absolutament il·legal.

No és possible esmenar parcialment este col·legi professional, i no és només possible esmenar-lo parcialment, perquè si esmenaren eixe apartat concret aniríem en contra del que diu el Consell Jurídic Consultiu.
I si no l'esmenem, considerem que no s'ajusta a la legalitat estatal.

Per tant, no és possible fer una esmena parcial.
L'únic que hi ha és una esmena a la totalitat.
S'han de pensar vostés esta llei de quina manera la presenten i per què ho fan aixina.
És la seua responsabilitat.
I el valorar els possibles problemes de legalitat és la seua responsabilitat.

Jo, senyor diputat, com sembla que vosté no m'ha sentit, li vaig a dir el que diu la llei estatal.
Els col·legis professionals tenen com a fins essencials la representació exclusiva d'una professió col·legiada.
Ho diu aixina la llei estatal.
Jo li estic dient que esta llei que vostés presenten no crea, no determina una professió col·legiada.
I no poden vostés dir que unes persones que tenen una determinada titulació representen en exclusiva a totes les persones que poden ocupar llocs de treball aixina.

Jo no estic referint-me a aspectes de subcontractació.
No m'estic referint a persones que ocupen un lloc de bibliotecari sense tindre la formació adequada.
Perquè, com vostés sabran, hi ha cursos de formació de postgrau que habiliten, que són de documentalistes i bibliotecaris.
És a dir, una persona que ha estudiat filologia perfectament pot fer un curs de postgrau, que li permet entrar a treballar en una biblioteca.

Nosaltres volem que totes les persones que estiguen treballant en biblioteques tinguen les seues titulacions adequades, les adequades.
Però el que passa és que hem observat, conforme diu el Consell Jurídic Consultiu, que la professió de bibliotecari i documentalista no és una professió d'accés restringit; és dir, no hi ha cap norma estatal que diga que només pot ser bibliotecari i documentalista unes determinades titulacions.
I com no hi ha cap llei estatal que diga això, vol dir que eixa professió la poden exercir uns altres titulats.
Eixa és la qüestió.

Per tant, per tant, al no determinar una professió col·legiada, el que estan creant és una discriminació impressionant.
Estan dient en esta llei, i aixina ho confirma la visió del Consell Jurídic Consultiu, estan dient el següent: de totes les persones que siguen bibliotecaris i que siguen documentalistes, només s'han de col·legiar les que tenen titulació; les altres no.
Com s'entén això?
No és possible, no és possible.
Estan obligant a col·legiar-se precisament a les persones que tenen la titulació de llicenciat en Documentació i la de diplomat en Biblioteconomia i Documentació, i este col·legi no diu res de les altres persones que estan exercint de bibliotecaris documentalistes.

Per tant, és una qüestió molt seriosa, una contradicció flagrant entre el que vostés pretenen en este col·legi i que el diu la llei estatal al respecte.
Com ho arreglem això, senyor conseller?

A mi em pareix important que les lleis que vostés presenten aquí siguen consistents i coherents.
Vostés estan creant més seguretat per als bibliotecaris i documentalistes?
O n'estan restant?
I eixa és la pregunta clau.
Una, per la part legal, ¿és legal o no esta llei?
La segona, per la part que fa als professionals que estan implicats en esta professió.
Els estan donant més seguretat o l'estan llevant?
I eixes dos preguntes tan explícites i tan concretes, vostés tenen l'obligació de respondre-les de manera explícita.

Vostés són responsables de les lleis que porten aquí.
I vostés són responsables que les lleis que porten aquí s'ajusten a la realitat estatal.
Tant que els exigixen de vegades als altres!
Tant que vostés són la mesura de tota legalitat i de tot ajust al que és la Constitució, la llei estatal!
Tant que vostés són els mesuradors de tot això!
Farien una miqueta millor de mirar-se a vostés mateixos, de mirar quines lleis presenten, i vore si eixes lleis realment s'ajusten a la legislació estatal que tenen l'obligació de complir.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra el señor Martínez.

 

**El senyor Martínez Rodríguez:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Cardona, le pone usted tesón; le pone usted tesón a intentar convencer.
Pero no, no, no.
Aunque usted intente ponerle tesón, nosotros no estamos de acuerdo.

Mire, no estamos de acuerdo en varias cuestiones de las que usted ha planteado.
No estamos de acuerdo en que la presentación de un colegio de profesionales, que agrupa a personas que trabajan en el ámbito de la Comunidad Valenciana, sea un acto burocrático.
Es un acto importante, porque es importante para ellos.
De hecho, fíjese usted el tiempo que llevan esperando poder verse agrupados como colegio.

Estamos de acuerdo en que la sociedad tiene el derecho propio de agruparse a nivel gremial, como ya le dije antes.
Estamos velando, no únicamente por los derechos de las personas que se agrupan en ese colegio, sino también por los derechos de las personas a las que prestan servicio y asisten *(remors)*.

Hace usted una interpretación muy sesgada y particular de la ley, señor Cardona.
Yo lamento recordárselo, pero es que es la pura verdad.

Y luego, una cuestión que es importante que quede constancia.
El colegio regula una actividad, no una profesión.
La profesión la regula otra cuestión distinta.
Estamos hablando de que el colegio lo que regula es una actividad concreta.
Haríamos una discriminación, señor Cardona, pero negativa, si aprobásemos el proyecto que su grupo trae hoy a esta cámara, porque lo que haríamos sería dejar a un grupo de profesionales de nuestra comunidad, que tienen el justo derecho de agruparse para ejercer una profesión, sin colegio profesional.
Y eso sí que sería un agravio negativo y discriminatorio con respecto a otros profesionales que libremente también ejercen la tarea de servir a la sociedad.

Señor Cardona, no estamos de acuerdo con su planteamiento y votaremos en contra de la propuesta.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Martínez.

Para fijar posiciones, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado, señor Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

Señor presidente.

Señorías.

Comparezco en nombre del Grupo Parlamentario Socialista para fijar la posición ante la enmienda a la totalidad presentada por el Grupo Entesa.

Antes de entrar en la materia relacionada con el Proyecto de ley de creación del Colegio Oficial de Bibliotecarios y Documentalistas de la Comunidad Valenciana, entiendo que conviene efectuar una serie de consideraciones de carácter general.

La primera de ellas tiene que ver, como ya he tenido ocasión de exponer en anteriores debates en estas Cortes, en concreto de cuatro nuevos colegios profesionales que se han aprobado en la presente legislatura ­Educadores Sociales, Higienistas Dentales, Ingenieros Técnicos en Informática e Ingenieros Químicos­, con la finalidad social y el interés público que cada colegio profesional dice defender.
Y digo esto porque, aún siendo cierto que nuestro grupo parlamentario en el año 1997 se abstuvo en la votación de la ley valenciana de colegios profesionales ante la imposibilidad de consensuar con el Partido Popular esta ley, que estoy seguro de que hubiera reforzado la regulación de los profesionales para ejercer su profesión, la garantía de los ciudadanos para la observancia de las competencias y destrezas ajustadas a la ética profesional de los profesionales, a mejorar la calidad de los servicios, ello no es óbice para reconocer, como hace el Tribunal Constitucional, y valga por todas las sentencias la número 96/2003, de 22 de mayo, que la colegiación obligatoria no vulnera la libertad de asociación ­artículo 22 de la Constitución Española­ ni el principio de discriminación ­artículo 14 de la Constitución­, como alguna vez se ha esgrimido en el debate político en estas Cortes.

Por tanto, y segunda consideración que expreso, como he hecho en otras ocasiones, corresponde al legislador el establecimiento del régimen jurídico del ejercicio de las profesiones tituladas, en función del servicio al interés público al que atiende.
Por lo que ello, y por ello se les otorga a los colegios profesionales una serie de atribuciones o potestades, especie de delegación del poder público, para que puedan realizar aquellos fines y funciones que interesan, además de a las personas asociadas, al resto de los ciudadanos que pueden verse afectados por las actuaciones de los integrantes del colegio profesional.
Por eso nuestra posición depende fundamentalmente de la finalidad y del interés público que persigue cada colegio profesional.

En el caso que nos ocupa, es decir, del Colegio de Bibliotecarios y Documentalistas, debemos examinar los motivos y razones por los que sus promotores solicitaron la creación de este colegio profesional.
Analizar si las diferentes funciones que se encomienda a este colegio y que contiene el proyecto de ley, me refiero a velar por la ética profesional, el respeto a los derechos de los ciudadanos, participar en los órganos consultivos de las administraciones cuando así se le requiera, evitar el intrusismo y la competencia desleal y otras funciones, se ajustan a la finalidad e interés público para que les prestemos nuestro apoyo a través de la aprobación de esta ley.

En España la titulación de diplomado en Biblioteconomía y Documentación y la de licenciado en Documentación no se creó hasta el Real Decreto 1.
954/1994, de 30 de septiembre.
No obstante, como no se le escapa a ninguna de sus señorías, el trabajo de bibliotecarios y documentalistas es tan antiguo como la extensión de la palabra fue haciéndose escrita en épocas ya remotas, y especialmente por la difusión y protección del patrimonio cultural que han venido ejerciendo las personas que se ocupaban de estos menesteres.

De la importancia que tiene este tema del que estamos tratando da cuenta el Consejo de Europa y la Asociación independiente de bibliotecarios y Asociación de información, documentación y archivos en la publicación, en el año 2000, de las pautas sobre la políticas de bibliotecas en Europa, en la que manifiesta que las bibliotecas constituyen un componente esencial e irremplazable de la infraestructura cultural, educativa e informativa de una sociedad.

Esta idea, entre otras muchas, reviste una importancia enorme en torno al ejercicio de derechos básicos, como lo son: la protección a la libertad de expresión y el derecho al libre acceso público a la información, reconocida en nuestra carta magna, y que son ámbitos estrechamente relacionados con la tarea que desarrollan actualmente los bibliotecarios y documentalistas, y que cada vez más desempeñan un papel esencial en el marco de una política europea sobre las nuevas tecnologías y sociedad de la información, orientadas a la promoción de la cultura.

Con respecto a la Comunidad Valenciana, la realidad es que en la mayor parte de los pueblos, de nuestros pueblos, existen bibliotecas municipales, o agencias de lectura en los más pequeños.
Los problemas que existen dependen de cada municipio, pero, en general, como pone de relieve Jesús Huguet, secretario del Consejo Valenciano de Cultura, en su informe sobre las bibliotecas públicas valencianas, aprobado por el pleno de esta institución en enero de este mismo año, el problema común es el personal.
No tan solo la falta de funcionarios especializados, sino sobre todo la infravaloración profesional, ya que estos puestos de trabajo que deberían de estar cualificados de una determinada manera, sistemáticamente lo están por debajo.

Continúa el señor Huguet en su informe, que exigir a poblaciones con pocos recursos económicos la dotación de estas plazas laborales sería una pretensión ambiciosa, que no imposible, pero lamentablemente poblaciones relevantes y con servicios bibliotecarios múltiples todavía tienen a su personal en una posición laboral precaria, a pesar de que el Decreto 119/2005, de 24 de junio, de la Comunidad Valenciana, dispone que las bibliotecas serán atendidas por personal cualificado, pero que todavía está lejos de ser respetado mayoritariamente.

El caso más palpable de la situación de estos profesionales es la Biblioteca Pública Municipal de Valencia en la que los subalternos frecuentemente desempeñan funciones relevantes, teóricamente reservadas a niveles laborales superiores.

Esta es la situación y la problemática que afecta a este colectivo, por lo que desde nuestro punto de vista creemos positivo que se dote a estos profesionales de una organización capaz de superar estas dificultades, que velen por los intereses de los usuarios, que utilicen estos servicios y bibliotecas, que tengan acceso a las fuentes de información y también que velen por las garantías del ejercicio de los principios constitucionales de la libertad de expresión y el libre acceso a la información.

Por esto, anunciamos que no vamos a dar nuestro apoyo a la enmienda a la totalidad presentada por el Grupo L'Entesa.

Nada más y muchas gracias por su atención.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Polo.

Por favor, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

D'una manera molt breu.
*(Remors)*

**El senyor president:**

 

Por favor, señores.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

D'una manera molt breu i des d'una coincidència, senyor diputat, en les valoracions que vosté pot fer d'una professió.
Jo no estic criticant en este moment ni a cap professió ni a cap professional.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Igual com no critique tampoc moltes professions ni professionals que no estan col·legiats.
Em semblen no sols molt dignes sinó absolutament imprescindibles.
El que passa és que perquè una professió siga molt necessària, molt digna, molt imprescindible, que tinga una titulació acadèmica assignada, etcètera, etcètera, res d'això comporta de manera automàtica la creació d'un col·legi professional.
Es requerixen determinats requisits: la defensa d'un interés públic, la defensa també dels interessos professionals, l'ordenació d'una professió.
.
.
, tot això també ho exigix.

I el que jo estic plantejant aquí és que tota la llei de col·legis professionals, l'estatal però també la d'aquí, fa referència a professions col·legiades, concretament fa referència a professions col·legiades, i vostés mai fan referència que la professió de bibliotecari i documentalista és una professió col·legiada.
A vore, on no fan la referència fonamentalment és en la mateixa llei.
Eixe és el problema.

El problema és que no n'hi ha una professió col·legiada que es diga «bibliotecari documentalista».
I al no existir eixa professió col·legiada, el mateix col·legi no complix amb la normativa estatal, però tampoc amb la d'aquí.
La llei que regula els consells i col·legis professionals, d'ací de la Comunitat Valenciana, una llei del 1997, diu: «La comunitat autònoma valenciana en l'àmbit de la seua competència garantix l'exercici de les professions col·legiades», de les professions col·legiades.
A vore, és imprescindible que perquè existisca un col·legi professional existisca un professió col·legiada, i tota la gent d'eixa professió ha de col·legiar-se.
Eixe és un dels problemes que nosaltres veiem als col·legis professionals.
Nosaltres considerem que els col·legis professionals deurien ser d'afiliació voluntària, d'adscripció voluntària.
Si u vol adscriure's a un col·legi professional, que s'adscriga; i un altre, no.

Però és que en este cas concret tenim una qüestió diferent.
No existix la professió de bibliotecari documentalista.
Per tant, no n'hi ha l'obligació de tots els bibliotecaris i documentalistes de col·legiar-se.
S'obliga a uns titulats i no s'obliga a uns altres, i això no té sentit.
Si no existix professió col·legiada no pot existir col·legi professional.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Eixe és el problema.

També ve a dir en la llei també del País Valencià, ve a dir que les finalitats dels col·legis professionals són la representació exclusiva de l'exercici de la professió.
I tornem a estar en el mateix lloc.
Tota la professió no pot estar representada per uns únics titulats.
Per què?
Perquè eixa professió no és d'accés restringit, segons la normativa estatal, i com no és d'accés restringit, no poden arrogar-se la representació una part de tots.
Simplement això.
Que jo considere que els bibliotecaris i documentalistes faran molt bé d'associar-se, d'estar agrupats, de defensar els seus drets, d'intentar evitar els subcontractacions, d'intentar evitar les trampes de les administracions, de procurar que en totes les biblioteques hi haja gent qualificada.
Això clar que sí!
Però jo estic dient que això no té res a vore amb la creació d'un col·legi professional i, segon, la creació d'este col·legi professional és problemàtica, com a mínim problemàtica.
Jo considere que molt mes que problemàtica.
Probablement no acaba complint ni les lleis bàsiques estatals ni la llei bàsica del País Valencià.

I això, la situació que genera és molt conflictiva, molt complicada, i jo crec que ningun dels dos grups parlamentaris que m'ha contestat ha analitzat el problema amb el suficient aprofundiment.
Perquè si l'analitzaren amb el suficient aprofundiment, vorien que el problema és de gran magnitud i pot provocar greus dificultats a l'hora de posar en marxa la mateixa defensa que els professionals volen dels seus drets, de les seues qualificacions i de la importància de la seua pròpia professió.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra el señor Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

 

Brevemente, para indicar que desde el respeto que merece su posición, que ha sido defendida en todas sus intervenciones, decirle que con todo ese respeto no compartimos su posición.

Yo no voy a entrar aquí, porque no creo que sea el momento para debatir una cuestión profunda que en su opinión van a tener que dilucidar los tribunales, si es que al final realmente se ponen los contenciosos que usted anuncia, pero que en todo caso serán ellos los que lo decidan.
Yo no voy a.
.
.
, aunque discrepo, no voy a argumentar en contra.

Lo que sí que le voy a decir son dos cuestiones que yo creo que son importantes.
Una de ellas en cuanto a la sucesiva ya jurisprudencia que está estableciendo el Tribunal Supremo y también el Tribunal Constitucional respecto a la libertad del legislador de regular lo más adecuadamente y en atención a las peculiaridades de los territorios y a las peculiaridades también de las distintas profesiones tituladas para regular, como digo, como más convenga y como más interese, fundamentalmente siguiendo la necesidad de servir al interés público que yo creo que en mi intervención he detallado ampliamente.

Y la segunda cuestión que le quiero decir es que el Consejo Jurídico Consultivo tampoco comparte su opinión al establecer en su informe que esta ley, este proyecto de ley se ajusta perfectamente al ordenamiento jurídico que está vigente.
Por lo tanto, desde esas dos cuestiones, manifestar nuestra discrepancia con su punto de vista.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Polo.

Vamos a proceder a la votación.

Comienza la votación: 5 votos a favor, 41 votos en contra, 28 abstenciones.

Se levanta la sesión durante diez, quince minutos.

 

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 41 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores i 28 minuts)*

 

 

***Dictamen de la Comissió d'Educació i Cultura sobre el Projecte de llei de la Generalitat de creació del Consell Valencià de l'Esport (BOCV número 185) (pàg.
5.
035)***

 

 

**El senyor president:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
del día.
Se reanuda el Pleno.

Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Educació i Cultura sobre el Projecte de llei de la Generalitat de creació del Consell Valencià de l'Esport.

Per a la presentació del dictamen de la comissió té la paraula la il·lustre diputada senyora Elvira Suanzes.

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Presidente.

Molt excel·lent senyor president.

Ilustres señoras diputadas, ilustres señores diputados.

Me corresponde como presidenta de la Comisión de Educación y Cultura, y por decisión unánime de todos sus integrantes, adoptada en la reunión de la comisión celebrada el pasado 28 de marzo, presentar ante el Pleno de la cámara el dictamen del Proyecto de ley de creación del Consell Valencià de l'Esport.

El proyecto de ley fue publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 149, el 23 de noviembre de 2005, y el plazo para la presentación de enmiendas finalizó el día 8 de febrero de 2006.

A este texto normativo, tanto el Grupo Parlamentario Socialista como el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, presentaron sendas enmiendas de totalidad que fueron rechazadas en la sesión plenaria celebrada el 22 de febrero de 2006.
Una vez rechazadas estas enmiendas de totalidad, la Comisión de Educación y Cultura se reunió el 9 de marzo para la recepción de enmiendas parciales y el nombramiento de la ponencia encargada de informar este proyecto de ley.

Al texto normativo se habían presentado 146 enmiendas por el Grupo Parlamentario Socialista, 91 por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, y 4 por el Grupo Parlamentario Popular, lo que daba un total de 241 enmiendas parciales.

La ponencia encargada de informar este texto normativo se reunió el 23 de marzo de 2006 y su informe aparecía publicado tres días después en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas*, lo que permitía a la Comisión de Educación y Cultura reunirse para dictaminar ese texto normativo el 28 de marzo pasado.

Durante el debate en la comisión fueron aprobadas numerosas enmiendas, un total de 19, y una fue transaccionada, por lo que en estos momentos para el debate hoy del proyecto de ley del Consell Valencià de l'Esport quedan vivas 221 enmiendas, de las cuales 141 corresponden al Grupo Parlamentario Socialista y 80 al Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Como les he señalado anteriormente, espero que finalmente y con el máximo consenso pueda aprobarse esta ley de Creación del Consell Valencià de l'Esport, que permita una actualización de los planteamientos que se dieron en la redacción de la Ley de deporte de la Comunidad Valenciana.

Con esta ley se pretende potenciar la estructura administrativa del deporte valenciano y mejorar la participación de todos los agentes sociales implicados en el deporte.
Este consell asesor y sus funciones son importantes, cumpliendo un protagonismo evidente en la coordinación y elaboración de los instrumentos planificadores en materia deportiva dentro de la Comunidad Valenciana.

Con esta ley, podremos contar con un ente instrumental configurado de acuerdo con las necesidades de la política deportiva de la Comunidad Valenciana, como el medio más eficaz y eficiente para alcanzar los resultados esperados en relación con la gestión de programas deportivos autonómicos.

Espero, como he señalado, que en el día de hoy podamos hacer realidad esta ley y lo que la misma significa, con el máximo consenso.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Suanzes.

A continuación, vamos a debatir las enmiendas que se han presentado, que se han desglosado en cuatro bloques, dos del Grupo Socialista, y dos del Grupo Parlamentario Entesa.

En primer lugar, vamos a debatir el grupo de enmiendas 1, que incluye las enmiendas números 2, 5, 7 a 13, 15 a 17, 19, 23, 27, del 29 al 33, del 35 al 37, el 43, 45, 47, 48, 50, 57, 224, 231, 233, 234, y de la 236 a la 241, que presenta el Grupo Parlamentario Socialista y defiende la ilustre diputada doña Jeannette Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Bon dia, president.

Diputats, diputades.

Per fi, després de 10 anys portem al parlament valencià la creació d'un consell valencià de l'esport.
Llàstima que s'haja perdut l'oportunitat per a crear un verdader consell i no una empresa mercantil o una nova Ciegsa esportiva.

Hem fet dos blocs per a agilitar el debat i intentaré ressaltar alguna de les esmenes que el Partit Socialista ha presentat al Consell Valencià de l'Esport.

Férem l'esmena a la totalitat i explicàrem el perquè.
Perquè creguem que és una oficina d'autoocupació a on l'important no van a ser els reals protagonistes, que són els esportistes, ni l'objectiu principal, que és la pràctica esportiva com a valor educatiu.

Hem presentat, com ha dit la diputada que m'ha precedit, 146 esmenes.
N'hi ha un gran esforç, ens n'han aprovat 5; espere que en el debat de hui se n'aprove alguna altra.
Totes elles enriquixen el text de la llei, per això la gran majoria, per no dir quasi la totalitat són d'addició: el caràcter educatiu de l'esport, la gran capacitat de transmetre els valors i facilitar l'aprenentatge, el vincle de l'esport amb la salut, la diferenciació entre dos estructures diferenciades en l'organització, una part administrativa i un òrgan de participació, estructura independent, consultiva, que permet als diferents agents opinar, consultar, suggerir, recomanar, és a dir, participar en la política esportiva del Govern de la Generalitat.

Quant al fet que el Consell siga una entitat de dret públic sotmesa al dret privat, hem dit *no* en diverses esmenes, perquè creguem que per a millorar la gestió i no comprometre la seua transparència i control públic l'organisme autònom deu ser de caràcter administratiu, que s'utilitza en altres administracions i ha demostrat ja la seua eficàcia.

Després dels debats en l'esmena a la totalitat i després del debat en la Comissió d'Educació per al projecte de la llei de la creació del consell valencià i després d'escoltar les diferents intervencions tant del grup parlamentari i del Partit Popular, vullguem manifestar el següent: el projecte de llei per a la creació del Consell Valencià de l'Esport és innecessari de la manera que es planteja hui ací, a les Corts, no està consensuat ni s'ha oferit participació a este grup parlamentari per part del promotor per a una possible elaboració conjunta.

Innecessari, perquè no aporta ninguna funció ni competència nova a la que ja ve establida per la Llei 4/1993, del deport de la Comunitat Valenciana, i que està siguent assumida per l'actual estructura administrativa de la Generalitat.

Tampoc s'establixen en este projecte noves funcions que no estigueren recollides ja en organismes de la Generalitat, la secretaria autonòmica i la Direcció General de l'Esport.
Innecessari també, ja que, si com mos ha fet saber el Partit Popular en el debat de la Comissió d'Educació quan vam defendre les esmenes, es va comentar que estava preparant-se la llei de l'esport per a la Comunitat Valenciana.

La pregunta que cal fer a este grup parlamentari: per què s'aprova esta llei ara?
, ¿no seria més convenient abans consensuar i aprovar una llei de l'esport valencià?
, ¿estarà la nova llei de l'esport valencià condicionada per esta llei de creació del Consell Valencià de l'Esport?
N'hi haurien altres preguntes a les quals no trobem resposta després d'analitzar este projecte de llei: per què ens presenta el Partit Popular esta proposta de llei i vol aprovar-la amb tant urgència abans de la llei de l'esport de la Comunitat Valenciana?

No puguem acceptar esta carrera vertiginosa i ràpida en què mos ha clavat el Partit Popular augmentant desproporcionadament el gasto públic, creant estructures administratives que incrementen el pressupost destinat al capítol primer, al de personal, i si, almenys, esta massificació de càrrecs públics es vegera contrarestada per un major servici públic al ciutadà, una major rendibilitat social i una millora de la qualitat de vida dels valencians, podríem entendre-ho; però anem observant que en este projecte de llei l'organisme que crea duplica les estructures existents sense aportar noves funcions al que actualment du a terme la Generalitat en matèria esportiva.

Sols puguem que rebutjar la seua composició i oposar-nos a un nou capítol que crec, sincerament, que va a ser un malbaratament i una autoocupació del Partit Popular, que únicament tracta de beneficiar els seus interessos i d'algú més que no sé.
Jo faria algunes preguntes, però crec que en la rèplica podrem fer-les.

La seua actuació al voler crear un òrgan com este, és a dir, una empresa pública, amb diners públics, però sotmesa al dret privat, és coherent amb la seua forma d'actuar en altres camps d'administracions.
Vostés no són partidaris de consensuar les polítiques socials, i en este cas, esportives, ho han demostrat.
No volen la participació, necessiten òrgans suposadament àgils que els permeta actuar amb el menor control públic o, en tot cas, retardar este control al màxim.
Segurament és perquè quan s'audite la seua gestió, doncs, els trobem ja fora de perill i en altres menesters.

La veritat és que esta forma d'actuar recorda formes utilitzades en l'anterior legislatura, pel que he estat llegint en *(el senyor president colpeja amb la maceta)* els diaris de sessions.
Vostés volen actuar sense tindre de consultar ni donar explicacions a ningú.
D'esta forma, la seua acció de govern serà directa i, tal com estem vixquent en altres casos de la vida pública, serà interessada, partidista i beneficiària de determinats interessos mercantils.

En el capítol primer, la creació del Consell Valencià de l'Esport, per a mi i per al meu grup, és un engany del PP, és un engany del Partit Popular, un exercici de prestidigitació, a la qual ja mos tenen acostumats.
No és gratuïta esta afirmació si fem cas al que el Partit Popular ha manifestat al llarg del debat de la Comissió d'Educació.
Han comparat el Consell Valencià de l'Esport amb el Consell Superior d'Esports.
Doncs, bé, no és veritat el que allí dien, perquè el primer intent distorsiona la realitat, perquè el que vostés creen en este projecte de llei no és un consell superior d'esports sinó una empresa pública al dret privat, i no creguem que siga per desconeiximent per la seua part, perquè saben vostés i tenen tot l'assessorament jurídic que els fa falta.

Vostés saben que el Consell Superior d'Esports és un organisme autònom de caràcter administratiu adscrit al Ministeri d'Educació i Ciència.
Creguem més bé que el que vostés fan és un exercici, és a dir, tracten de donar-mos arguments falsos per a justificar la creació d'un organisme que té unes finalitats totalment diferents a les que mos volen fer vore.
En este cas volen emmascarar una empresa pública de caràcter mercantil i comercial sotmesa a dret privat amb capital públic i pretenen fer-mos creure que té caràcter administratiu.

Clar, si este argument no justifica la creació d'un nou organisme que té, de la manera que ho presenten, les mateixes funcions que les actuals estructures administratives de la Generalitat, havera segut molt més fàcil, com he dit abans, en lloc de «consell» haver-lo denominat una empresa autonòmic d'esports o institut autonòmic de l'esport, o qualsevol altra denominació que realment reflectira la seua verdadera naturalea, que no és altra que la mercantil.

Els consells de l'esport *(el senyor president colpeja amb la maceta)* que han segut creats per altres comunitats autònomes, i me les he revisades totes, són pràcticament tots òrgans de naturalea consultiva i assessora.
No hem trobat ninguna entitat pública sotmesa al dret privat amb este nom, com a Consell Valencià de l'Esport.
Van a ser vostés, sense cap de dubte, «pioners» en esta creació.

El promotor d'este projecte de llei, el Grup del Partit Popular té la majoria parlamentària i amb els seus vots poden aprovar-lo.
El Partit Socialista ha presentat, com he dit abans, 146 esmenes a l'articulat, la gran majoria d'addició, per a enriquir el text, millorar, almenys, el text del projecte, intentant evitar, en un primer moment, que la naturalea de l'organisme que es va a crear estiga sotmesa al dret privat i que siga constituïda com un organisme autònom de caràcter administratiu de la Generalitat, entitat que mos oferix total garantia i majors garanties públiques.

El Consell Valencià de l'Esport deurà constituir-se com un organisme tècnic i especialitzat, amb capacitat jurídica i autonomia de gestió.
Quant al règim jurídic que deu regir el Consell Valencià de l'Esport, deurà respondre a la legislació vigent en matèria de dret públic o administratiu, per la qual cosa es deu suprimir qualsevol menció al dret privat, especialment es deurà garantir la funció pública en l'accés de personal a l'administració i quant al règim del seu patrimoni.

El projecte de llei que el Partit Popular ens ha presentat a debat parlamentari, per a nosaltres, és deficient en la seua redacció.
Per un costat, deixa en l'aire moltíssimes finalitats i funcions bàsiques per a la gestió de l'esport valencià; i, per altre, no definix específicament les funcions de cada un dels òrgans rectors, i ha dit *no* a les esmenes d'addició que enriquien el text de forma contundent.

Quan es parla en este projecte de llei de les funcions del Consell Valencià de l'Esport, a penes s'establixen unes quantes funcions, deixant sense especificar funcions tan importants com són la coordinació entre administracions, la protecció del medi ambient, la facultat inspectora d'este organisme, la prevenció de la violència, la planificació territorial, els estudis, la investigació en matèria esportiva, etcètera.

Si mos fixem en les actuacions que establix el projecte de llei per a assolir eixos fins, tornem a notar una deficient redacció, i en els dos casos el projecte de llei és deficient, parc en mostrar les funcions i actuacions que pot exercir.
Això el que mos fa pensar és que atorga poca importància a les funcions presentades com a esmenes pel nostre grup, i, tanmateix, es repetix en diversos moments del text la finalitat privada que, per descomptat, de les poques que n'hem demanat l'omissió d'algunes de les seues actuacions, en este cas, mai s'obliden, ho diuen en diverses vegades, ho deixen ben clar en diversos articles del text, per si de cas.

Per tant, les nostres esmenes, com he dit abans, són d'addició per a enriquir els valors, l'organització i els fins; i, després, la de supressió, perquè creguem sincerament, i ho he estudiat en profunditat, que un consell creat com una empresa pública deu estar sotmés al caràcter administratiu.
La resta no es coneix en ningun altre lloc i no crec que siga la millor manera ni la transparència que es deu la conselleria o la secretaria autonòmica o la Generalitat en la funció de matèria esportiva.

Moltes gràcies i res més.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Segarra.

Para el turno en contra, tiene la palabra la ilustre diputada del Grupo Parlamentario Popular doña Amparo Sancho.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, hoy el mundo del deporte está de enhorabuena.
Está de enhorabuena porque el Consell Valencià de l'Esport es la modernización más importante que se ha hecho en las últimas décadas en las estructuras deportivas de la Generalitat Valenciana.
Cómo puede decir, señora Segarra, que no está consensuada esta ley, cuando desde febrero de 2005 el pleno de las federaciones tiene este documento y lo han enriquecido y han aportado, con lo cual no puede decir que no está consensuado.

Este Consell Valencià de l'Esport va a permitir dos cosas fundamentales: potenciará la estructura administrativa del deporte valenciano, haciéndola más ágil, más eficiente y más eficaz; al mismo tiempo, se mejorará la participación de todos los agentes sociales implicados en el deporte.
No encontramos, por tanto, ante una entidad de derecho público cuyas ventajas con respecto a un organismo autónomo administrativo, tal y como usted propone, son evidentes.
Le voy a decir unas cuantas.

En primer lugar, una entidad de derecho público nos permitirá mayor organización, mayor agilidad administrativa y una gestión más eficiente y eficaz.
En la Generalitat tenemos ejemplos claros, como la Agencia Valenciana del Turismo, el Instituto Valenciano de la Música, el Impiva, la Filmoteca, etcétera, que son entidades de derecho público sujetos al derecho privado y se asemejan más a las funciones que debe realizar el Consell Valencià de l'Esport.

En segundo lugar, al ser una entidad de derecho público, tiene un mayor control por la Intervención General, por la Sindicatura de Cuentas y las auditorías, con lo que las Cortes tendrán mucha más información y, por lo tanto, la fiscalización del organismo será más exhaustiva.

Pero, además, con respecto al régimen jurídico, el Consell Valencià de l'Esport se regirá por lo preceptuado en esta ley, por los estatutos, por la ley de hacienda pública, por la ley de régimen jurídico de las administraciones públicas, por el derecho privado y por el resto del ordenamiento jurídico que le sea aplicable.
Y, ante esto, yo me pregunto: ¿qué problema hay que determinadas competencias se rijan por el derecho privado, si sabemos que por las funciones y por la actividad del Consell Valencià de l'Esport el 90% de las materias serán competencia del derecho público?
, ¿por qué cerrar esa puerta?
, ¿qué derecho aplicaremos cuando se trate de un alquiler?

Con respecto al personal del Consell Valencià de l'Esport, están garantizados al máximo la función de los funcionarios adscritos al organismo.
Los puestos funcionariales se rigen por la función pública valenciana y los puestos laborales por el convenio laboral aplicable al personal laboral de la Generalitat Valenciana.

Yo le voy a hacer una pregunta, señora Segarra: ¿usted no sabe lo que es Deporte Andaluz, SA?
Deporte Andaluz, SA, es una empresa privada de la Junta de Andalucía que gestiona eventos, y usted nos habla y usted está en contra de la fiscalización que a través del Consell Valencià de l'Esport va a hacer las Cortes.
No sé cómo puede estar en contra de la fiscalización, la mayor información que vamos a tener las Cortes Valencianas gracias a un entidad de derecho público, ¿o está más de acuerdo con lo que hace la Junta de Andalucía, su amigo el señor Chaves, que tiene una empresa privada que se dedica a la gestión de eventos privados?

Con lo cual, hay que tener un poco de rigor, señora Segarra, y hay que tener un poco de argumentos, tal como yo le estoy comentando.
Hay afirmaciones que no puedo dejar pasar por alto, y se lo repito, no se incrementa el capítulo de personal, no se incrementa el capítulo primero, no se duplican los gastos, los cargos directivos son los mismos que ahora, no hay crecimiento de cargos, porque esta ley dice que el que ocupe un puesto automáticamente ocupa otro.

Por mucho que se repita una mentira, no se convierte en verdad, señora Segarra, y todo lo que ha dicho, todas las argumentaciones que ha dado son fruto de la demagogia, porque esta es una ley consensuada con el sector, es una ley necesaria, es una ley oportuna.
Nosotros, desde el Partido Popular, estamos al lado de la sociedad civil, al lado de las demandas que tiene la sociedad civil, al lado de sus necesidades, y ustedes ahora tienen la oportunidad de estar la lado nuestro, estar al lado del deporte base, estar al lado de los clubs, de las federaciones, y ahora tienen la oportunidad con el Consell Valencià de l'Esport.

Porque a través de este Consell se va a dar mayor agilidad, se va a hacer una gestión más rápida y una gestión más eficiente.
Además, todo son ventajas.
Y dentro de las Cortes también tenemos muchas ventajas, porque la fiscalización será mucho más exhaustiva y nosotros vamos a tener mucha más información sobre lo que ocurra en el Consell Valencià de l'Esport.

Por lo tanto, señora Segarra, todo lo que usted ha dicho de ocultismo, de falta de información, de duplicidad de cargos, es totalmente falso y totalmente ajeno a la realidad.
Por ello, ahora está en la oportunidad de estar de la mano con el Partido Popular y de la mano con el sector, con la sociedad civil para aprobar esta ley, que es necesaria y que satisface las necesidades de los clubs, de las federaciones y, en definitiva, del deporte de la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Sancho.

Para el turno de réplica, tiene la palabra la señora Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

En l'esmena a la totalitat jo ja vaig dir, si no recorde malament, que haurien de reconéixer en estes Corts el fracàs absolut de la gestió esportiva.
Fa tres anys es va crear la secretaria autonòmica, secretaria autonòmica i direcció general.
L'única cosa que s'ha incrementat, jo ho he dit, i a més està demostrat, és el capítol de personal.

Ens presenten ara la creació d'un Consell Valencià de l'Esport.
Ho he dit en la meua intervenció, senyora Sancho, si el que volen crear és una empresa, doncs, poden crear-la com altres comunitats tenen, una empresa mercantil de la Comunitat Valenciana.
Però, no enganyen a la ciutadania i no enganyen a estes Corts.
Una cosa és una empresa, que n'hi ha, igual que hi ha un consell andalús o un consell català o un consell en Castella-la Manxa, una cosa són les funcions del Consell Valencià de l'Esport, i una altra cosa és una empresa mercantil, una empresa per a gestionar polítiques esportives.
No té res a vore una cosa amb l'altra.
Anem a ser pioners en crear este òrgan.
I, a més, si en estes Corts no es tinguera coneixement com es funciona Ciegsa o com funciona Fundación Agua y Progreso i altres empreses, que l'única cosa que fan una volta creat és amagar la realitat, eludir la Llei de contractes d'addicions públiques, votant-se els principis de publicitat, mèrit, capacitat, en les contractacions del personal, i ocultar informació a la ciutadania, a la millor no ens pillaria tant de sorpresa.
Però, com hem vist l'actuació que fa a les Corts la Generalitat en estes empreses, creem que van a fer el mateix amb el Consell Valencià de l'Esport.

A més, una pregunta que vosté a mi no m'ha contestat i és importantíssima.
Jo no ho sabia, però vosté en la intervenció de la Comissió d'Educació va dir que estava preparant-se i estava molt avançada la creació de la Llei de l'esport de la Comunitat Valenciana.
Com és que estaven preparant eixa llei i en canvi tenen la urgència d'aprovar el Consell Valencià de l'Esport?
Per què?
Si és un òrgan que després va a condicionar l'altra llei?
Puc pensar malament, puc pensar malament, però resulta que tenim grans esdeveniments esportius a les nostres llistes, està la Copa de l'*Amèrica*, els Jocs europeus, el Mundial d'Atletisme, els premis Laurens, la Fórmula 1.
.
.
Què passa?
Que hi ha interessos que s'han d'ocultar, gestió que no volen que mosatros tinguem una informació correcta?
Per què eixa presa després de 10 anys d'haver-se creat, la volen crear ara abans de la llei?
Pels esdeveniments esportius?
Supose jo.
Perquè, si no, quina altra presa n'hi ha?

No seria millor abans consensuar i aprovar la Llei de la Comunitat Valenciana de l'esport i, després, la constitució del Consell?
I si no és aixina, per què no es crea el Consell Valencià de l'Esport, que està en la Llei valenciana actual, que està aprovada per unanimitat en esta cambra, de l'any 1993?
Per què no es crea eixe òrgan en lloc de crear-ne un nou?
Conteste'm, perquè, vaja, jo la contestació no la tinc a no ser que malpense en traure rendibilitat i amagar informació als grans esdeveniments esportius, cosa que no seria correcta ni molt menys.

Quant que esta llei està consensuada.
Falta a la veritat, no és correcte que diga que està consensuat, perquè ací hi havia voluntat, i em consta per part d'Esquerra Unida, que hi havia voluntat per a arribar a un acord en la creació del Consell Valencià de l'Esport.
I li ho he dit a vosté reiteradament igual que li ho he dit al secretari autonòmic que m'alegre moltíssim que hui estiga ací.
M'alegra moltíssim que escolte el debat.

Hi havia voluntat per part del meu grup i voluntat segurament d'Esquerra Unida, perquè a més ho hem dit algunes vegades.
No ens ha cridat absolutament.
El dia abans de presentar l'esmena a la totalitat va ser la primera crida.
I, després, per a preparar les esmenes, de 145, 5, de matisos, però el fonament que diem els valencians, ni un gra.

Per tant, que vosté em diga que les federacions tenen coneixement d'este projecte, doncs, jo crec que sincerament deurien de perdre un poc de temps, perdre no, guanyarien temps si parlàrem en sinceritat amb les federacions, i vorien el que opinen del projecte.
Les federacions, com he denunciat reiteradament, estan aigua al coll.
Anem a fer un mundial d'atletisme i, en canvi, tenim una federació d'atletisme en fallida absoluta.

Ara, si el secretari autonòmic diu als presidents que açò va a ser la panacea, que es va a solucionar tots els mals, doncs, igual per ahí cala.
Però, quan lleves participació a les federacions i quan u fa un consell sotmés a dret privat, no va a millorar l'esport amb les federacions ni amb l'esport base, l'única cosa que van a millorar en la seua gestió és ocultar informació dels grans esdeveniments esportius que a vosté els funciona molt bé.
I, al final, l'esport no és la pràctica esportiva, l'esport de vostés és l'esport espectacle, l'esport espectacle i mediàtic, que servix per a promocionar una comunitat, que ens pareix perfecte, però no hauria de ser a costa de l'esport, i menys quan és una comunitat que està a la cua en l'esport escolar i a la cua en l'esport federatiu en el que invertix esta secretaria autonòmica respecte a la resta de comunitats de l'estat espanyol.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Segarra.

Para el turno de réplica, tiene la palabra la señora Sancho.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora Segarra.

La verdad es que me parece que usted lo que piensa realmente es que es una ley buena y una ley necesaria para la Comunidad Valenciana y por eso está dando unos argumentos que lo único que hacen es que son ajenos a la realidad y falsean la realidad, por así decirlo.
Por eso, estoy convencida de que usted cree que es una ley necesaria y una ley buena, porque, además, yo ya le he dicho las ventajas de una entidad de derecho público, ya le he dicho las ventajas y la mayor fiscalización que habrá respecto a la Sindicatura de Cuentas, con respecto aquí, a las Cortes Valencianas.
Porque, además, yo le hago una pregunta que usted no me ha contestado.

¿Usted qué prefiere, un modelo como el andaluz, como el de la Junta de Andalucía en el que hay una sociedad que se llama Deporte Andaluz, SA, que es una sociedad privada, que está gestionada por una empresa privada?
¿O prefiere un Consell Valencià de l'Esport como el que llevamos aquí a estas Cortes, en el que todo es transparencia, en el que hay una mayor fiscalización por parte de las Cortes y por parte de la Sindicatura de Cuentas?
¿Qué modelo prefiere?
¿El andaluz o prefiere el de aquí, el de la Conselleria de Educación, que es el que está haciendo?
Esa es una pregunta que usted no me ha contestado y que está perfectamente clara.

Además, «urgencia por sacar la ley».
Pues, claro que hay una urgencia, hay una urgencia porque tenemos que satisfacer las necesidades de la sociedad civil, porque queremos darle una gestión más eficaz, más eficiente, porque nosotros queremos estar al lado de sus necesidades, porque, además, igual eso le resulta raro a usted, igual a ustedes les resulta raro que nosotros queramos estar al lado de la sociedad civil.
Y, entonces, por eso tenemos urgencia, por supuesto, para satisfacer sus necesidades.
Por supuesto que la ley está consensuada, como que en el pleno de las federaciones, en febrero de 2005, se les aportó este documento y ellos hicieron las aportaciones que creyeron oportunas para enriquecer el texto.
Por lo tanto, claro que está consensuada.

Pero es que, además, lo que no se puede es darle la vuelta y, sobre todo, lo que le digo, dar unos argumentos que son contrarios a la realidad.
Además, por lo que le decía cuando he empezado, hoy es un día grande para el deporte de la Comunidad Valenciana, hoy es un día grande y ustedes les están dando la espalda, y ustedes con su voto en contra están votando en contra de las federaciones, están votando en contra de los clubes, están votando en contra del deporte de la Comunidad Valenciana, porque la Conselleria de Educación, Cultura y Deporte, la secretaría autonómica, están haciendo un esfuerzo muy importante, porque le voy a poner simplemente un ejemplo de todo lo que se ha hecho en materia deportiva.
¿Usted sabe cuántas piscinas cubiertas se han hecho en esta comunidad, en la Comunidad Valenciana?
Esta legislatura, prácticamente todas las comarcas tendrán una piscina cubierta.
Y eso solo por ponerle un ejemplo de todo lo que se está haciendo en materia deportiva, de todo lo que se está haciendo en favor del deporte base y de todo lo que se está haciendo en favor de la sociedad civil.
*(Remors) (El senyor president colpeja amb la maceta)*

Así que, solo tienen una oportunidad de votar a favor del deporte, ya le he dicho todas las ventajas *(el senyor president colpeja amb la maceta)* y tiene la oportunidad de estar al lado del Partido Popular, al lado de la sociedad civil porque, además, la sociedad valenciana sabe quién está a su lado, quién responde a las necesidades que necesitan y quiénes no están.
Y la sociedad valenciana se da cuenta.
Así que, les conviene votar a favor del Partido Popular porque nosotros sí que respondemos y solucionamos sus problemas, somos el único partido que lo hace.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Por favor, por favor, aquí no están admitidos los espontáneos.

Muchas gracias, señora Sancho.

Vamos a proceder a la votación de las enmiendas una vez debatidas.

Señor Maluenda, por favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president, pregue que es vote separadament l'esmena 234 que ha defensat la senyora diputada.

 

**El senyor president:**

 

No hace falta desglosar nada más.

Bien, pues, votamos primero la enmienda 234.
Comienza la votación: 64 votos a favor, ningún voto en contra.

Y, ahora, vamos a votar el resto de las enmiendas.
Comienza la votación.
Votos a favor, 26; votos en contra, 39.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Vamos a proceder al debate del segundo bloque de enmiendas, que corresponde a las enmiendas números 4, 6, 14, 18, 21, 22, 25, 26, 28, 38, 42, 44, 46, 58, 65, 67, 88, 89, 109 a 112, 116, y de la 137 a la 148.
Las presenta el Grupo Entesa, y las defiende el ilustre diputado señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

El Consell Valencià de l'Esport que se'ns proposa en esta llei no és una entitat que vaja a atendre a un aspecte parcial de l'esport, no és una entitat que vaja només, per exemple, a construir instal·lacions esportives.
Esta entitat és una entitat que va a portar endavant tota la política esportiva de la Generalitat.

Per tant, és rellevant i és important considerar el caràcter que tindrà, perquè una qüestió és que es porte un aspecte parcial de la política esportiva i un altre que siga el que la va a planificar i, inclús, tal com es diu en algun apartat de la llei, el que va a marcar les directrius fins i tot polítiques.

Actualment, existix una secretaria autonòmica i una direcció general de l'esport.
De manera que l'organigrama està molt clar: conseller, secretari autonòmic, direcció general.
Ara, en este moment, existiran eixes mateixes estructures que no desapareixen, però, a més, en el Consell Valencià de l'Esport el president serà el conseller; el vicepresident serà el secretari autonòmic; i el director serà el director general de l'esport.
I en el comité de direcció tornarem a repetir: conseller, secretari autonòmic i director general de l'esport.
I en el Consell Assessor de l'Esport tornarem a repetir: conseller, secretari autonòmic i director general de l'esport.

A mi em sembla que això és un desgavell.
No té cap tipus de sentit reproduir les mateixes persones.
Nosaltres considerem que la conselleria és la que ha de portar la direcció política, per tant, el secretari autonòmic de l'esport ha de portar la direcció política, i el consell pot ser l'òrgan executiu.
I cal diferenciar molt clarament qui porta les directrius polítiques i qui aplica i gestiona la política.

A tot açò, la Llei de creació del Consell Valencià de l'Esport no el crea, no el crea en cap article.
I, a més, en el preàmbul fa referència a la Llei de l'esport de 1993.
Però aquell Consell Valencià de l'Esport era totalment diferent, no és este.
Ahí hi ha confusions absolutament il·lògiques en una llei, però, bé, allà vostés.

Finalment, ressaltar que estat entitat que ara es crea serà tan transparent com Ferrocarrils de la Generalitat, com l'Ivam o com l'Agència Valenciana de l'Energia, perquè això és un organisme públic sotmés al dret privat.
Nosaltres considerem que això l'únic que fa és confondre, foragitar responsabilitat, centrifugar deute, fer opaca la gestió, etcètera, etcètera.

En les nostres esmenes clar que nosaltres hem intentat aclarir eixa estructura i hem intentat donar-li més sentit.
Simplement nosaltres.
.
.
això que els he dit, que la conselleria porta la directriu política i que el Consell Valencià de l'Esport, que a més el creem, substituïx a la Direcció General de l'Esport.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

I a tot açò, en la nostra concepció, nosaltres no li llevem funcions al conseller, en absolut.
El consell és el qui té tota la direcció política de la conselleria.
No llevem funcions al secretari autonòmic, de cap manera.
Inclús li'n donem més.
I no llevem tampoc funcions a la Direcció General, que es fa director o directora d'este Consell Valencià de l'Esport amb moltes més funcions de què vostés posen en la llei.

Per tant, nosaltres considerem que el Consell Valencià de l'Esport ha de ser una entitat autònoma de caràcter administratiu, perquè el públic en general tinga una idea, com l'Ivaj, o com el Servef.
Però és que l'Ivaj sí que portarà tota la política de joventut de la conselleria, és que el Servef sí que portarà la política d'ocupació.
Sí que són eixos organismes els que porten avant tota una àrea de la política.
Però no el que vostés pretenen amb un organisme dedicat al tracte mercantil per a portar endavant tota la política esportiva, que també indica una concepció que vostés tenen de l'esport, una utilització merament mercantilista basada en contractes privats més que basada en una direcció política i en una obligació que té la conselleria, i és fomentar l'esport a tots els àmbits i a tots els nivells.

Nosaltres hem deixat ben clar que el Consell Valencià de l'Esport hauria de tindre un president, i que no hauria de ser el conseller, sinó secretari autonòmic.
Hem deixat ben clar que no hauria de tindre un vicepresident, perquè només fa que duplicar estructures, que duplicar estructures.
I hem determinat clarament que el director o directora va a tindre determinades funcions.
És sorprenent, és sorprenent que en el seu projecte de llei el director o la directora només tinguen una única funció.
Tota la resta haurien de ser delegades per un altres organismes.
No apareix cap altra funció.
Nosaltres li'n passem funcions del vicepresident i posem funcions noves, unes funcions que realment li permeten el director gestionar el dia a dia d'este organismes.

A més, vull ressaltar una funció molt concreta, la que posem en l'esmena 148: «vetllar per l'aplicació de les recomanacions i accions que proposen els òrgans del Consell Valencià de l'Esport, el Comité Valencià de Disciplina Esportiva o altres institucions per la prevenció i control de la violència en l'àmbit esportiu».

No sé si recordaran que fa uns dies vam estar parlant aquí de modificar la llei estatal *(el senyor president colpeja amb la maceta)* de l'esport per a posar unes quantes coses sobre la xenofòbia, sobre la.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor.
Por favor, señor Sanmartín.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
etcètera, etcètera.
Ja els vaig dir que en esta llei concreta nosaltres teníem esmenes que feien referència a la violència, a la prevenció, a portar terme accions reals d'actuació positiva de cara a intentar previndre les accions que es donen en els camps esportius.
Ja vorem què em contestaran.
L'altre dia tenien molt d'interés en la modificació de la llei estatal, no sé si tenen el mateix interés que el Consell Valencià de l'Esport tinga alguna funció sobre este tema.

Per una altra part, tenim l'aspecte del comité de direcció.
Nosaltres no hem qüestionat la composició del comité de direcció més allà de suprimir un vicepresident.
Tinguen en compte que vostés en el comité de direcció ja posen dos vicepresidents per a poder ficar a les mateixes persones que ja estan en els altres organismes.
Més allà que només posem un vicepresident, no qüestionem la composició.
Considerem que el comité de direcció té una funció executiva, i considerem correcte que els components els nomene la conselleria.

Però a part d'això, nosaltres considerem que ha de tindre més funcions, de emissions d'informes i de.
.
.
­d'emissions informes perquè després precisament el director del Consell Valencià de l'Esport o el president del Consell Valencià de l'Esport pogueren prendre decisions­, emissions d'informes sobre plans i programes de subvencions, informes sobre construccions d'infraestuctures, sobre plans d'instal·lacions, projectes de normes legals, modificacions d'estatuts.
.
.
Tot això haurien de ser informats pel comité de direcció perquè després el president i el director prengueren les seues decisions.
Nosaltres hem definit que el president ha de tindre funcions d'alta direcció, i hem definit que el director és el qui ha de portar el dia a dia del Consell Valencià de l'Esport.

Per això, les nostres funcions són molt més clares que les que vosté definixen, però vull comentar-los una altra funció molt clara i que vull que vostés també l'escolten.
Nosaltres hem dit que en les funcions que té el Consell Valencià de l'Esport, no ja el comité de direcció, sinó el Consell Valencià de l'Esport, està la següents: «planificar i executar activitats de prevenció i control de la violència en l'àmbit esportiu, parant esment a les actituds racistes, xenòfobes i intolerants».
I torne a ressaltar açò pel mateix motiu que l'he ressaltat abans, perquè ja és la segona vegada que apareix esta funció en diferents òrgans i per a fer diferents coses, però vostés han de donar una resposta explícita de per què ho exigixen fora i no estan d'acord que entre en esta llei d'aquí.

I, finalment, vull ressaltar que a part que en el Consell Valencià de l'Esport nosaltres hem aclarit funcions, també hem posat algunes funcions més noves, algunes funcions noves.
Però vull ressaltar-ne unes, que són les funcions inspectores.
En tot el text de la llei no hi ha cap òrgan que tinga cap funció inspectora sobre cap aspecte de la política esportiva de la Generalitat, ni inspecció de les federacions, ni dels clubs, ni inspecció de les instal·lacions, ni inspecció de les activitats.
Res de res.
Nosaltres li hem afegit al Consell Valencià de l'Esport una funció: la funció inspectora.

I després nosaltres, en un altre article nou, hem dit que les funcions de la inspecció són: comprovar el compliment de les disposicions legals i reglamentàries en matèria esportiva; comprovar els fets que siguen objecte de reclamacions o denúncies o que suposen infraccions o irregularitats; comprovar el compliment per part de les entitats esportives de les obligacions establertes per la normativa legal i controlar la gestió de les subvencions.

És a dir, com s'entén un organisme que va a portar endavant tota la política esportiva de la Generalitat i que no tinga ni una sola funció d'inspecció dels diversos aspectes que es donen en l'esport?
Això és absolutament inintel·ligible, si no és que vostés vullguen que no hi haja eixes funcions, és a dir, que ningú vigile que realment s'estan complint les normes, que les instal·lacions realment complixen la normativa o que els estatuts o les modificacions que es puguen establir en les normes de les diverses federacions o clubs complisquen la legalitat vigent.

Finalment, hi ha una qüestió que a mi m'agrada ressaltar.
Vostés han dit què és allò que podria fer el Consell Valencià de l'Esport.
I totes les coses que vostés han dit que podria fer, pràcticament totes, tenen a vore en convenis amb entitats públiques o privades, constituir societats mercantils o fundacions.
És a dir, perfectament el Consell Valencià de l'Esport pot establir una SA.
Això, és clar, no es descarta.
I tot són aspectes que tenen a vore amb el caràcter mercantil d'este Consell Valencià.
Nosaltres hem aportat que en el cas que el conveni supose la concessió d'aportació econòmica, el Consell Valencià de l'Esport inspeccionarà el seu ús adequat; que les societat mercantils i fundacions no es poden establir per a qualsevol qüestió d'esta llei.
Perquè esta llei també parla de.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Vaya acabando, por favor, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
esta llei també de directrius polítiques, i no va a poder-se constituir una societat mercantil per a marcar les directrius polítiques.
La societat mercantil és només per a la promoció i difusió de la pràctica esportiva.

Per tant, cada cosa en el seu lloc, una miqueta d'ordre i una miqueta de valorar les característiques perquè este consell que vostés volen crear tinguera alguna possibilitat que la política esportiva de la Generalitat realment responguera a les necessitats.
Si fan el Consell de l'Esport conforme està, no respon a les necessitats, ni realment serà útil per a planificar i per a marcar les directrius de la política esportiva de tota la Generalitat.

Gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra don Pedro Ortega, ilustre diputado del Grupo Popular.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, he escuchado con atención su intervención y la verdad es que estoy de acuerdo en la forma en que ha empezado.
Ha empezado diciendo que el Consell llevará su intervención adelante.
.
.
toda la política deportiva de la Comunidad.
No sé si ha añadido usted que con eficacia y dedicación.
Si acaso, lo diré yo.
Por supuesto que en el resto de argumentos no estoy en absoluto de acuerdo.

En este primer bloque, defiende su grupo un grupo de 38 enmiendas, que las vamos a rechazar.
Comienza su intervención, su defensa, diciendo que no parece adecuada la figura de un Consell Valencià de l'Esport para regular la política deportiva de la Generalitat, y más siendo una entidad sometida al derecho privado que le aleja del control por parte de estas Cortes y que va a privatizar la política deportiva, que considera que ha de ser pública.
No, señoría, no es ese el fin que persigue este proyecto de ley.

El Consell Valencià de l'Esport no solo está sujeto al derecho privado, fundamentalmente estará sujeto al derecho público.
La transparencia y el control de los fondos públicos es total en este tipo de organismos.
Estas Cortes recibirán cumplida información con el informe de la Sindicatura de Cuentas y las auditorias.
Hay que afirmar rotundamente que no se privatiza nada, absolutamente nada.

En cuanto a la diferencia entre entes de derecho público y entidades autónomas, no es la de que unos se dedican a comercializar y otras no.
La naturaleza jurídica viene dada por otras razones, por la potestad administrativa y por las tareas accesorias, aspectos de enorme relevancia en el ámbito competencial del deporte, que aconsejan disponer de un ente instrumental flexible y ágil al mismo tiempo con respecto a los principios fundamentales del derecho público: legalidad, transparencia e independencia.

No creo que comercialicen mucho entidades como el Instituto Valenciano de la Música, la Agencia Valenciana de la Energía, el Impiva.
Y sin embargo, son entidades de derecho público.
No es verdad que el Consell Valencià de l'Esport tenga que planificar la política deportiva de la Generalitat.
Esta materia corresponde a la conselleria a la que esté adscrito.

Además, no corresponde a la intención de este proyecto de ley sustituir al director general de deportes de la Conselleria de Cultura, Educación y Deportes por el director del Consell Valencià de l'Esport.
No se duplican cargos, en cuanto que el titular la Dirección General de Deportes es el director del Consell Valencià de l'Esport.
La mayoría de funciones se transfieren al nuevo organismo, pero también quedan algunas funciones en la dirección general.
No hay, por lo tanto, duplicidad, ni aumento de costes, ni aumento de salarios, ni aumento de cargos.
El nuevo organismo tendrá competencias de planificación y ejecución solamente en las funciones que le son propias, reservando a la conselleria a la que esté adscrito la dirección y el control del ente.

En las 14 enmiendas que proponen al artículo 3 hablan de funciones a realizar por el nuevo organismo, que o bien ya están recogidas en el articulado del proyecto de ley o no se consideran necesarias por no ser propias del ente.

En el caso de la enmienda numero 14, el término que proponen añadir es innecesario, porque la palabra que figura en el proyecto de ley, «gestionar el registro de entidades deportivas», implica todo tipo de incidencias administrativas: autorizar, revocar, modificar.

Decirle, también, que el Consell Valencià de l'Esport sí que tiene competencias formativas, no solo coordina.
Otra de su función es promover y organizar la actividad de deporte escolar y universitario, conjuntamente con las entidades y organismos públicos que tienen competencia en la materia.
El planificar y ejecutar actividades de prevención y control de la violencia en el ámbito deportivo no es una función estrictamente del Consell Valencià de l'Esport.
Este organismo establecerá programas de prevención y de erradicación de la violencia, el racismo y la xenofobia en la práctica deportiva y en los espectáculos deportivos, así como la prohibición de actividades o modalidades que impliquen la utilización o la apología de las mismas.

Y hablando del tema este de la xenofobia y de la violencia, de la lucha contra ellas, una de las principales críticas de la organización juvenil de Izquierda Unida es que en la exposición de motivos de la Ley de juventud aparece la lucha contra la violencia de género y la xenofobia.
Así es que empiecen ustedes por convencer a sus juventudes antes de tratar de cambiar la opinión de este consell.

En cuanto a competencias como las de medio ambiente y otras que proponen, requieren de una inspección deportiva que se creará con la nueva ley de deporte que está en redacción.

Hacerles notar que no se hace otro organismo para reproducir el mismo organigrama de relaciones que existen en la conselleria.
Hay que tener en cuenta que el Consell de l'Esport está adscrito a la conselleria y, en este sentido, debe de tener su vínculo.
Por poner un ejemplo.
El subsecretario de la conselleria ha de presentar los presupuestos del nuevo organismo a la conselleria competente de Hacienda y, por lo tanto, debe conocerlos bien.
Y qué mejor que forme parte del comité de dirección del organismo.
También se consideran necesarias las figuras del vicepresidente y del director.

Hay que repetir otra vez que no se duplican cargos, en cuanto el director general de Deportes es el director del Consell Valencià de l'Esport.
Para el director quedan reservadas las funciones de dirección y supervisión de registro y de propiedades deportivas de la comunidad.
Y en cuanto a las funciones delegadas previstas son importantes para este organismo.

En el debate en comisión de este proyecto de ley hice un análisis pormenorizado de todas y de cada una de sus enmiendas, del porqué las rechazábamos.
Y no voy a repetir los mismos argumentos, entre otras razones, porque no creo que le haga cambiar de opinión y que haga cambiar el sentido del voto de su grupo.
Pero es verdad que es una lástima que no nos hayamos puesto de acuerdo para tratar de mejorar, aun más, esta ley que ya de por si es bastante, casi perfecta.

Nada más.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ortega.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

En principi, senyor diputat, dir-li que si vosté ha interpretat que els joves d'Esquerra Unida estan a favor de la violència de gènere o li pareix mal que aparega la lluita contra el racisme i la xenofòbia en la introducció d'una llei, és segur que això no ho han dit els joves d'Esquerra Unida.
O vosté ho ha interpretat mal o hi ha alguna confusió, perquè els joves d'Esquerra Unida sistemàtica insistixen en què el tema de la violència de gènere, el racisme, la xenofòbia és important.
Una altra qüestió és que a la millor nio li parega bé com ho haja posat el Partit Popular.
Però li assegure que és absolutament impossible que els joves d'Esquerra Unida tinguen eixa opinió.

Anem a vore.
Senyor diputat, el conseller en esta llei presidix quatre estructures: presidix la conselleria, presidix el Consell Valencià de l'Esport, presidix el comité directiu i presidix el Consell Assessor de l'Esport.
A mi, sincerament, em pareix una exageració.
Quan, a més, el secretari autonòmic d'esports està en la conselleria, vicepresidix el Consell Valencià de l'Esport, vicepresidix el comité de direcció i vicepresidix el comité assessor de l'esport.
A mi em sembla una exageració que les mateixes persones estiguen en quatre estructures diferents.
Que per a fer cada faena han de posar-se un vestit diferent?
Que no existix la qüestió de la delegació de responsabilitats?
Que el conseller vol controlar la conselleria fins i tot al qui posa l'atovó en el polisportiu del meu poble?
Al final, en serio, que dóna eixa sensació.
Per què ha d'estar en quatre estructures mútuament introduïdes una dins l'altra?
Això és una exageració que l'únic que indica és burocràcia i burocràcia.
Per tant, nosaltres clar que ho suprimim, però a tot açò si acceptaren les nostres esmenes, nosaltres considerem que l'agilitat del Consell Valencià de l'Esport milloraria moltíssim.

El tema de la naturalesa jurídica del Consell Valencià de l'Esport.
Clar que té influència.
Si el Consell Valencià de l'Esport fóra un organisme autònom de caràcter administratiu, ja no caldria dir res respecte al seu personal.
El personal té les mateixes característiques que el que està, el que està al servei de la Generalitat.
Si la naturalesa jurídica fóra d'eixe estil, ja no caldria res a dir respecte a aspecte dels béns adscrits, perquè els béns són els de la Generalitat.

Per tant, de manera clara i concreta.
Nosaltres estem dient aquí que la naturalesa jurídica d'esta entitat que es crea aquí té rellevància i importància per allò que es vol fer.
Nosaltres som conscients que si fóra una entitat autònoma, això no li impedix al Consell Valencià de l'Esport fer qualsevol tipus d'empresa pública i qualsevol tipus d'empresa, fins i tot privada.
No li ho impedix.
Però no volem que siga una empresa, un organisme que es regisca pel dret privat el que porte avant tota la política esportiva del Consell.

Jo insistisc d'una manera explícita en el tema de les funcions que han de vore amb la violència, amb el racisme i la xenofòbia.
I insistisc també en tot allò que ha de vore amb les funcions inspectores.
O és que el Consell Valencià de l'Esport no seguirà, no mirarà com es complix la seua normativa legal?
O és que el Consell Valencià de l'Esport no té cap tipus de funció per a mirar de quina manera són les instal·lacions esportives?
A vore, li vaig a girar la pregunta d'una altra manera: quina entitat, si no és el Consell Valencià de l'Esport, inspecciona això?
M'ho diu i així jo m'enteraré.
I si resulta que aquí ha de vindre el Consejo Superior de Deportes a vore si es compleix la normativa esportiva sabrem que és el Consejo Superior de Deportes.
Però si no és el Consejo Superior de Deportes, quina entitat inspecciona tota la política esportiva de la Generalitat?
Quina entitat inspecciona que es complisca la llei?
Quina entitat pot establir algun tipus de sanció respecte a una transgressió de la normativa legal en el tema esportiu?
Em sembla absolutament important i fonamental.

I després, senyor diputat, em diu vosté que este consell no planifica.
Jo, mire, veig la funció que està en l'article 3, en el punt 1, en l'apartat *b*, i diu el següent: formular les directrius de la política de foment i desenrotllament de l'esport i els diferents nivells en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.
Això de formular les directrius de la política ¿vosté no li diu planificar i dirigir políticament, decidir políticament quina és la política que es va a fer?
Jo sí li ho diria, senyor diputat.
Per això, l'únic que he fet ha sigut clarificar funcions i dir que les directrius corresponen fer-les a la conselleria i que la gestió i l'execució correspon al Consell Valencià de l'Esport.

 

**El senyor president:**

Señor Cardona, siempre le tengo que enseñar la tarjeta amarilla.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Però per poquet temps, senyor president, no és que em passe una barbaritat.

Per tant, jo considere que les meues esmenes, les esmenes del nostre grup són molt important per a millorar molt el que seria este Consell Valencià de l'Esport.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, para el turno de contrarréplica el señor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Sí, señor presidente.

Señor Cardona, empiezo por el mismo aspecto que antes hemos comentado de la xenofobia y de la violencia.
Lo que no querían sus juventudes era que se hiciera referencia a la xenofobia en el preámbulo de la Ley de juventud.
Por ello en ese preámbulo se ha eliminado.
Y ahora usted lo que quiere es que lo introduzcamos en esta ley.
No sé, bien, de todas formas ya hemos dicho, en relación con la xenofobia y la violencia, todo lo que teníamos que decir, sino consulte en el *Diario de Sesiones* o lea la ley y verá cómo la referencia es explícita.

El Gobierno Valenciano quiere dar, con la creación de este organismo, un nuevo impulso a su política deportiva, puesto que la sociedad en los últimos años ha cambiado.
No hay nada más que ver que hay mucha más población, hay más práctica de deportes, se practican más modalidades deportivas, se ha avanzado mucho desde el año 1995, desde que gobierna el Partido Popular, hay más de 350 nuevas instalaciones deportivas, más colegios con las estructuras deportivas en donde hay lugares acondicionados para la práctica de deportes autóctonos.

Voy a acabar ya diciendo que el nuevo organismo que se crea permite a la administración deportiva valenciana participar en sociedades, fundaciones, con el fin de articular una red de instituciones, sociedades, que impulsen la estructura organizativa del mundo del deporte.

Este proyecto de ley, en su fase de anteproyecto, es conocido en todo el mundo del deporte, desde febrero de 2005, como ha dicho mi compañera.
El documento final que hoy se presenta en esta cámara es un documento en el que han participado todos los sectores sociales vinculados al mundo del deporte.
Se han recogido sus sugerencias, se han recogido sus propuestas y el resultado a la vista está: es satisfactorio.
Tiene el beneplácito de todas las sociedades y federaciones deportivas.
Solo faltaría que también tuviese el beneplácito de sus señorías.

Nada más.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ortega.

Vamos a proceder a las votaciones.

Señora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

Muchas gracias, señor presidente.

Per separar l'esmena 44 i 89.

 

**El senyor president:**

Perdón, perdón, señora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

Per separat la 44 i la 89.

**El senyor president:**

Muy bien.
Muchísimas gracias.

Señor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Per separar la 14, la 18, la 26, la 41 i la.
.
.
Bé, la 89 ja està.
No res.

 

**El senyor president:**

 

La 41, 14.
.
.
­perdón­, señor Tomás, 14, 18.
.
.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

14, 18, 26 i 41.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies.

Procedemos a la votación, primero de las enmiendas 89 y 44.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 5 votos a favor, 42 votos en contra y 24 abstenciones.

Ahora votamos las enmiendas 14, 18, 26 y 41.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 29 votos a favor, 41 votos en contra.

Y ahora el resto.
Comienza la votación: 30 votos a favor, 41 votos en contra.

Quedan rechazadas todas las enmiendas.

Pasamos a debatir el bloque tercero, que corresponde a las enmiendas 59, 64, 66, 68 a 87, de la 90 a 108, 115, 117, de la 119 a la 136, 149, 153, 155, 156, de la 158 a la 170, 172, 189, 188, de la 191 a la 195, de la 202 a la 204, 206 a 208, 216, 218 y 219.

Las presenta el Grupo Parlamentario Socialista y las defiende la ilustre diputada doña Jeannette Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

En este segon bloc d'esmenes, comencem pel capítol II.
Este projecte de llei *(so d'un mòbil)* que crea un nou organisme de la Generalitat i que augmentarà la nòmina de personal i d'alts càrrecs en matèria d'esports sense que això augmente el pressupost destinat a la pràctica esportiva el considerem, com he dit abans i ho reitere, un consell valencià que es convertirà en una oficina d'autoocupació.

El Partit Socialista ha intentat evitar este malbaratament i pel que fa a la creació dels òrgans rectors proposem en les seues esmenes la supressió de la figura del vicepresident, funcions que poden ser assumides perfectament pel director.
S'evitaria aixina duplicar funcions, agilitar els tràmits i reduir la despesa en alts càrrecs.
Tot això amb l'objectiu de dotar la major agilitat a este organisme que deurà ser eminentment tècnic i de gestió.

La redacció de les funcions dels respectius òrgans denota un insuficient coneixement en el referent a l'organització d'una estructura administrativa com esta.
En la redacció s'observen repeticions de funcions, absència d'altres funcions de capital importància com és el nomenament del director o de la directora, aprovar les liquidacions, autoritzar una nova federació, entre altres.

Per tot açò, no queden clares les funcions que corresponen per naturalesa al president d'un organisme públic.
Aquelles funcions que suposen direcció, gestió, administració, elaboració, etcètera, són funcions més acords amb la figura del director de l'organisme.
El president deurà ocupar-se de funcions com la representació, l'aprovació de plans, contractes, nomenaments, resolucions, autoritzacions, ostentar *jefatures*, convocar, presidir, aprovar, i un llarg etcètera.
Eixa ha segut la nostra.
.
.
, n'hi han moltíssimes esmenes d'addició, que ho defenguérem ja en la Comissió d'Educació.

Quant al comité de direcció, deuria constituir-se com el principal òrgan rector del Consell Valencià de l'Esport.
Per això proposem, per un costat, la incorporació a este òrgan rector de representants de les Corts Valencianes mantenint sempre, mantenint sempre la proporcionalitat política establida en el dit parlament; i, per un altre, la inclusió de membres representants del Consell Assessor de l'Esport, on n'hi hauria la possibilitat que les federacions estigueren dins d'este comité.

Dues mesures responen al principi de participació, que deuria estar present en les decisions i polítiques esportives de l'organisme.
Considerem que la democràcia interna i les garanties públiques estan molt més consolidades en esta estructura presentada pel Grup Socialista en les seues respectives esmenes en este punt en concret, en la constitució del comité de direcció.

Tornem a notar una insuficient redacció en la relació de funcions d'este òrgan rector, insuficient per oblidar-se de funcions tan importants com és el control i la fiscalització dels altres òrgans, la resolució d'actes i reclamacions, l'aprovació d'allò que excedisca a les atribucions de president, la facultat de modificar els estatuts de l'organisme autònom, etcètera.

En definitiva, amb l'actual redacció d'este projecte de llei no entenem per a què es crea este òrgan, ja que no representa més que una prolongació, com he dit abans, en la primera intervenció, de les funcions atribuïdes al president.
Això sí, manté l'hermetisme de les seues actuacions al no facilitar la participació de representants d'altres forces polítiques i civils.
Pot ser que siga la intenció del mateix promotor d'esta llei.

No entenem d'acord amb què els càrrecs de director o directora del Consell Valencià de l'Esport estiga exercit pel director general d'Esports, entre altres coses perquè considerem que la Direcció General de l'Esport deuria suprimir-se en el moment, com hem vist que s'ha fet en altres comunitats autònomes, deuria suprimir-se en el moment en què es constituïsca este organisme autònom, ja que no té sentit, existint una secretaria autonòmica, per un costat, per una altra part, una direcció general i, per una altra part, un consell valencià de l'esport.
Proposem que el director o la directora siga personal eventual, de confiança del govern de la Generalitat, per suposat, si aixina ell ho estima, però en un perfil eminentment tècnic i especialitzat en la gestió pública de l'esport.

Altra vegada, altra volta hem de parlar d'una insuficient redacció del projecte de llei, quant a les funcions d'una figura tan important com la de directora o director de l'organisme, figura central en la gestió.
Si es considera que el Consell Valencià de l'Esport és una estructura de gestió en matèria esportiva, no s'entén que en el projecte de llei a penes s'establisquen funcions per al principal òrgan tècnic de gestió de l'organisme, per al director, si no és que es pense en alguna persona en concret.

Per això proposem, i n'hi han moltíssimes esmenes d'addició, les noves funcions del director com a persona tècnica al front d'este organisme.
Com a màxim organisme responsable de la gestió tècnica d'este, desenrotlle totes les funcions exposades en les esmenes en este punt, funcions, per anar reduint, que suposa direcció, gestió, administració, elaboració, execució, propostes, tramitació, coordinació i un llarg etcètera.
Per una altra part, el director o la directora no podrà exercir les funcions atribuïdes al comité de direcció o president o presidenta que resulten i deuen ser indelegables.

Quant a la composició del consell assessor, del Consell Assessor de l'Esport, dir que no representa, en absolut, l'actual composició del món de l'esport en esta comunitat i que, per un altre costat, no respecta la composició del Consell Valencià de l'Esport establit i anomenat en la Llei 4/1993, de l'esport de la Comunitat Valenciana.
Rebaixa la participació de 10 a 7 membres de les representacions de les federacions autonòmiques; rebaixa de 7 a 3 els representants de les entitats locals valencianes ­són membres que deurien estar i estan contemplats en la llei de 1993, aprovada per unanimitat en les Corts Valencianes­; suprimix les representacions, que no trobe ninguna explicació i més en el segle XXI, suprimix representacions com la de l'Institut de la Dona i del Consell Escolar Valencià, i inclou representants de la mateixa estructura administrativa, esportiva de la Generalitat i de la resta d'institucions, amb la clara intenció de compensar l'eventual votació, en contra d'alguna proposta oficial.

Proposem la inclusió de representants dels mitjans de comunicació, de les associacions de veïns, de l'associació de gestors, dels mestres d'educació física, a més de recuperar els representants relacionats en la llei i que contempla la Llei de l'esport de la Comunitat Valenciana, dins de la seua composició.
A més a més, proposem que s'establisca la forma d'elecció dels representants de les diferents institucions i entitats que formen part del Consell Assessor de l'Esport.

Les esmenes que presenta el Partit Socialista doten este òrgan d'un major poder d'influència en les polítiques esportives d'esta comunitat, com així li correspon per ser un òrgan representatiu del teixit associatiu i generador de la pràctica esportiva, funcions com les d'emetre informes sobre aspectes concrets de la gestió, tals com l'autorització o modificació dels estatuts, de les federacions, projectes normatius i reglamentaris, concessions de premis honorífics, concessions d'ajudes, etcètera.

Una altra de les aportacions del Partit Socialista fan referència a les normes de funcionament que, al paréixer, també se n'ha oblidat el promotor d'esta llei, el que denota una vegada més el poc interés que tenen en un òrgan que podria ser un òrgan de bona participació.
I, sobretot, les esmenes del Partit Socialista li donen una importància a este òrgan assessor, a l'establir que els informes del consell assessor esportiu deurien formar part ­i això és importantíssim­, deurien formar part dels expedients administratius informats i, per tant, deurien ser públics.
És important esta esmena ­tampoc s'ha acceptat.

En definitiva, el Partit Popular tracta, amb la creació d'este òrgan assessor, per a mi, particularment, enganyar novament, ocultant les seues verdaderes intencions, que no són altres que les d'aparentar, fer-mos creure que estan a favor d'una participació i, en canvi, creen un òrgan que aparentment queda molt bé, oferix participació però que, realment, sols servix d'una figura ornamental.
És un menyspreu i una burla a totes aquelles persones i col·lectius que de veritat promouen l'activitat física i l'esport en esta comunitat, i una falta de responsabilitat política.

Creguem que darrere de les absències bàsiques del contingut que s'aprecien en la redacció d'este projecte i, per una altra part, les que es conclouen atenent la naturalesa de l'òrgan que vol crear, és que realment el Partit Popular no té un projecte polític esportiu clar per a esta comunitat, un projecte que atenga els autèntics interessos dels ciutadans i de les entitats que generen activitat fisicoesportiva.
El que sí que s'aprecia és, en realitat, un clar desig de la utilització de l'esport, dels esportistes, del poder mediàtic que té l'esport i que genera este món, i que pot contribuir a les seues verdaderes finalitats, que no són altres, molt a pesar meu i supose que al mateix .
.
.
*(inintel·ligible)*, que les finalitats partidistes i mercantils.

Per eixe motiu, l'òrgan que es crea a penes es sotmet a controls públics i, en canvi, sí al dret privat, és a dir, als seus propis interessos.

En les esmenes plantejades des del Partit Socialista, des del Grup Socialista, tractem de millorar el text, deficient en la seua redacció, i que deurien concretar-se molt més.
En allò relatiu als recursos econòmics, el promotor d'este projecte de llei oblida una font de finançament bàsica per a l'administració, la falta de concreció quant al caràcter de l'organisme proposat, les presses per a aprovar esta llei.
.
.
igual pot explicar les causes d'oblits com estos i que nosaltres hem esmenat en la comissió.

Per una altra part, quant al règim pressupostari, les esmenes presentades pel grup inclouen la referència que el Consell Valencià de l'Esport deurà de quedar subjecte al règim de comptabilitat pública i a les altres legislacions públiques aplicables, amb l'objecte que no quede el menor dubte sobre el control públic del seu pressupost.

Quant als béns, dir que en este projecte de llei un article que porta com a títol «Béns i drets», a penes es parla d'ell.
De nou, el Grup Socialista ha portat esmenes d'addició que contribuïxen a millorar el text definitiu d'este projecte de llei, regulant allò que es referix al patrimoni i que vostés han oblidat.
En general, és una redacció molt deficient.

Quant al capítol IV, l'article 13 del projecte de llei que fa referència al personal, sota el nostre punt de vista, deuria fer constatar expressament el poc accés del dit personal al Consell Valencià d'Esport, i deurà regular-se per la Llei de la funció pública, garantint així els principis de publicitat, igualtat, mèrit i capacitat.

I quant a les disposicions transitòries, solament hem afegit una disposició transitòria, en què s'establix la supressió de la Direcció General de l'Esport en el moment en què es faça efectiu el funcionament del Consell Valencià de l'Esport.
Des del nostre grup creguem que la direcció general deuria desaparéixer a l'entrada en vigor del Consell Valencià de l'Esport, ja que no té ningun sentit mantindre-la tenint un òrgan polític i administratiu, com és la secretaria autonòmica, el seu secretari autonòmic, encarregat de la planificació i coordinació i, per una altra part, de gestió i execució, com pretén ser el Consell Valencià de l'Esport.
No té sentit una direcció general.
Simplement és duplicar el gasto, la despesa, i un increment de sous.

El Partit Socialista està en contra de l'acumulació d'òrgans per a la gestió d'un mateix servici i considerem que és un balafiament de recursos públics que de ninguna de les maneres pot permetre's les arques d'una Generalitat molt endeutada i que no repercutix en benefici de l'esport ni molt menys.
Simplement són favors d'uns a altres.

Gràcies i res més.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Sancho.
*(Remors)*

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señora Segarra.

Me gustaría repetir unas afirmaciones que usted ha comentado que la verdad es que faltan a la realidad.
El Consell Valencia.
.
.
­y me gustaría que quedaran claros en esta.
.
.
a todas sus señorías­ el Consell Valencià de l'Esport no duplica estructuras, sino que absorbe las estructuras anteriores.
No se incrementa el capítulo de personal, tal como está se transfiere, con lo cual no se incrementa el capítulo I.
Los cargos directivos son los mismos que ahora.
No hay crecimiento de cargos porque esta ley dice que el que ocupe un puesto automáticamente ocupa otro.
No se duplica ninguna función.
No se duplican gastos.
Por lo tanto, no es verdad el argumento de duplicidad de cargos, ni cargos ni sueldos.
Además, esto sería ilegal e imposible.
La ley impide que pueda pasar lo que usted está argumentando.

En cuanto a la figura del vicepresidente, ni existe duplicidad de funciones ni implica una menor agilidad administrativa, todo lo contrario.
Ni por supuesto un aumento del gasto público.
Ni un euro.
La creación del organismo no cuesta ni un euro al erario público.
No hay duplicidad de cargos, porque el vicepresidente es el secretario autonómico.
El director será el director general de Deportes, por lo tanto, tampoco se duplican cargos, teniendo funciones específicas que hacen necesaria su existencia en el Consell Valencià de l'Esport.

Con respecto al comité de dirección, también hizo referencia en sus enmiendas al hecho de que el subsecretario de la conselleria sea vocal del comité de dirección.
Cosa que además es lógica, porque ha de presentar los presupuestos del Consell Valencià de l'Esport a la conselleria competente, y por lo tanto debe conocerlos bien.
Y qué mejor manera de que forme parte del comité de dirección.

En cuanto al órgano de dirección hay que resaltar que en ninguna entidad de derecho público de la Generalitat existen representantes de las Cortes.
No hay ningún comité de dirección que tenga representantes.
Por lo tanto, no es habitual que en los comités de dirección de las entidades de derecho público haya representantes elegidos por las Cortes.

Por otro lado, estamos ante una ley como le he dicho anteriormente, que se ha elaborado teniendo en cuenta las necesidades de la sociedad civil, del mundo del deporte y de las federaciones.
Desde febrero, como le he comentado, está en mano.
.
.
­del 2005­ está en manos de las federaciones de la Comunidad Valenciana.

A través del consell valencià.
.
.
Perdón, a través del Consell Assessor de l'Esport estarán representadas entre otras las federaciones deportivas, deportistas de reconocido prestigio, licenciados en educación física, federaciones de deportistas discapacitados.
Por lo tanto, si esto no es participación ya me dirá usted a qué le denomina participación.
Lo que está claro es que tiene que ser un órgano operativo, y el número propuesto de representantes parece el adecuado.
Por lo tanto no hay que aumentar por aumentar con colectivos poco relacionados con el deporte.

No hay ningún ocultismo, ni falta de transparencia ni insuficiencia en la redacción del proyecto de ley, ya que como en todos los organismos, la forma y modo de elegir a los miembros, el funcionamiento del Consell Assessor de l'Esport, el régimen de funcionamiento del comité de dirección, la forma de elegir a los representantes de las federaciones estará recogido en los estatutos, porque una ley no puede contemplar todos los aspectos para su desarrollo porque para eso están los estatutos y los reglamentos.

Con respecto al régimen económico y presupuestario, como ya le he dicho anteriormente, no hay ninguna intención de camuflar absolutamente nada.
La intervención general de la Generalitat, la Sindicatura y las auditorías, reflejarán todos los procesos de gastos e ingresos del organismo.
Mayor transparencia e información para las Cortes imposible.

Los bienes se adscribirán al Consell Valencià de l'Esport a través de un anexo de los estatutos que serán un decreto del Consell de la Generalitat.
La Ley de patrimonio de la Generalitat deja muy claro cómo se gestionan estos bienes, y por lo tanto no ha sido un olvido en la ley porque no pensamos que sea el sitio adecuado para hablar de patrimonio.
Ya hacemos referencia a una ley de patrimonio, y no hace falta repetir lo que dice la Ley de patrimonio en la Ley del Consell Valencià de l'Esport.

El personal propio del Consell Valencià de l'Esport se regirá por las normas de derecho laboral que le sean de aplicación, sin perjuicio de esto podrán integrarse en él funcionarios de la Generalitat.
El régimen jurídico del personal funcionario que se integre en el Consell Valencià de l'Esport, será el establecido en la legislación sobre función pública valenciana; por supuesto, la ley que se regirá será la ley de función pública valenciana.

En cuanto el acceso al personal se respetarán al máximo los principios de publicidad, igualdad, mérito y capacidad.
La existencia de la dirección general del Deporte y la secretaria autonómica del Deporte, después de la constitución del Consell Valencià de l'Esport, se debe a que existen funciones que no se transfieren al Consell Valencià de l'Esport y que serán desempeñadas por estos órganos directivos.
No es pues ningún derroche de recursos públicos, sino que, todo lo contrario, como ya he dicho anteriormente, ni se duplican funciones ni se duplican cargos.

Por lo tanto, el Consell Valencià de l'Esport es una ley que se adapta a la realidad, a la realidad que tenemos actualmente.
Por supuesto que la situación en la que se encuentra la Comunidad Valenciana, ahora en estos momentos, no es la misma que tenía hace diez años.
Ha cambio, por ejemplo, la población, que ha aumentado considerablemente.
Han cambiado los hábitos de los ciudadanos, que antes eran más sedentarios que ahora.
Han cambiado las modalidades deportivas.
Ahora la gente pues no solo práctica deportes tradicionales, sino otro tipo de deportes.

Por poner un ejemplo.
En la década de los noventa, en la Comunidad Valenciana había 2.
500 equipos de fútbol base federados, y hoy hay más de 4.
000, con lo cual este Consell Valencià de l'Esport se tiene que adaptar a las necesidades y a la realidad en la que nos encontramos.

En el año 1993 la gente estaba más preocupada por tener centros de salud, institutos y el paro, que por el deporte.
Ahora nosotros, el gobierno del Partido Popular, hemos cubierto sus necesidades en todos los órdenes.
Por lo tanto, esta es una ley que se adapta a la realidad existente, y es una ley que por tanto se adapta muy bien a las necesidades existentes en la actualidad en la Comunidad Valenciana, y a las necesidades de la nueva realidad existente en las federaciones, en los clubs y en el deporte de base.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a rèplica, té la paraula en representació del Grup Parlamentari Socialista la il·lustre diputada senyora Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Jo no sé com poden dir tan convençuts que no s'incrementa el gasto.
Perquè la gent que està sentint-mos i no està dins, els companys que estan sentint-mos i no està dins d'este projecte de llei.
.
.
Clar, senten Consell Valencià de l'Esport, Consell Assessor de l'Esport, Comité de Direcció.
.
.
Però, senyora Sancho, si vosté s'ha llegit els òrgans rectors, òrgans rectors: president, el conseller.
Perfecte.
Vicepresident, secretari autonòmic.
El Comité de Direcció, perfecte, el Comité de Direcció també té un president, el conseller, un vicepresident, el secretari autonòmic, un vicepresident segon, el director del consell, el mateix que director general.

El Consell Assessor de l'Esport, que és un altre consell perquè ací sentim Consell Valencià de l'Esport i Consell Assessor.
És un altre, val.
President, conseller; vicepresident, secretari autonòmic; vicepresident segon, director general.
Però és que, a més a més, seguim mantenint dos administracions, és a dir, la secretaria autonòmica, que és un aparell administratiu i la direcció general.
Justament des de l'increment que ha hagut en matèria esportiva, ha sigut en el gasto de personal el 110% en estos últims anys, i en canvi no ha anat al que és l'esport base o l'esport federat.

Abans vosté estava dient unes dades des de l'any 1993.
L'any 1993 dubte que n'hi haguera més sedentarisme que hui n'hi ha ara, perquè són problemes reals de l'actualitat.
La Comunitat Valenciana va per davant de la resta de l'estat espanyol.
Igual que el sobrepés.
Això fa dos mesos que va eixir una enquesta.
Això són problemes reals que haurien d'estar solucionant ací des de proposicions per avançar en salut i en esport.
Però no crear una altra administració que el que sí que va a ser és un increment de personal.

I a més no té sentit el que, resulta que el qui controla tots els òrgans rectors, el Comité de Direcció, el Consell Assessor, el Consell Valencià de l'Esport, no té sentit que els qui controlen i presidixen els òrgans són majoritàriament els qui en teoria han de ser els assessorats.
Els qui han de ser assessorats són els qui controlen i presidixen tots els òrgans.
Doncs sí que avancem, malament.
Malament, alcalde, malament.
O siga, és que no té sentit, no té sentit.

A més, quan vosté ha estat estudiant, supose que ha mirat altres autonomies, vorà com la direcció general desapareix en el moment que es crea un consell.
Ací no desapareix res.
A mi em pareix perfecte.
El Consell Valencià de l'Esport, un director en caràcter tècnic.
Però no mantenint la direcció general, dos funcions del director general però al mateix temps creem el consell, i tenim la direcció general i tenim la secretaria autonòmica.
No té sentit com he dit abans, que els qui presidixen els òrgans són majoritàriament els qui han de ser assessorats.

Però ara bé, el Consell Valencià de l'Esport, el Consell Assessor, on tenen cabuda les federacions.
Mira per on, què casualitat!
Ahí, del que contemplava la llei de l'any 1993 ­que jo sempre ho dic­, aprovada per unanimitat en estes Corts, rebaixa la seua representació.
A les esmenes que nosaltres presentem perquè estes federacions, que són el teixit esportiu de la Comunitat Valenciana, estiguen presents en el comité de direcció, diuen que no.

Senyora Sancho, ¿per què l'institut Valencià de la Dona, la representant d'este institut no està en este consell assessor, si ho contempla en la llei del 1993?
¿No és una gran barbaritat que en l'any que estem, en el segle XXI, no n'hi haja representant de l'Institut Valencià de la Dona, quan en l'any 1993 contemplàvem un representant en el consell assessor?
Doncs mire que l'esport femení necessita d'espentes i d'iniciatives parlamentàries, perquè estem en pràctica esportiva per baix dels nostres companys.

No s'entén.
Però, vaja, si diuen que no s'incrementa la despesa.
.
.
El temps ens donarà la raó.
Tant de bo, tant de bo, tant de bo.
Però és clar, el que estan presentant ací, ni molt menys pensen en l'esport, simplement pensen, com he dit abans, tenen una prioritat clara.
I és aprofitar-se dels *events* esportius, la poca transparència, la poca voluntat per haver consensuat un òrgan important per a esta comunitat, i al mateix temps la pressa de voler crear un consell, quan tenen una llei que està a punt de portar-la a estes Corts.

Per tant, mos pareix incorrecte el que estan fent i a més crec que estan enganyant la societat i enganyant les federacions.
I problemes reals, com he dit abans, n'hi ha, eh.
Problemes reals en l'esport n'hi ha.
Per a dir-li-ho en tota seguretat, la Comunitat Valenciana està entre les tres comunitats espanyoles que major índex de sedentarisme té en la població.
Molt més que en l'any 1993 quan vosté ha estat parlant.
I això és un problema real, quant a l'obesitat.

Crear estructures noves, per a una Generalitat que està endeutada, no crec, i quan les funcions són les mateixes que hui en dia fa la secretaria autonòmica i la direcció general.
Sincerament, crec que estan aprofitant-se de l'esport, i que no és just que una cosa tan sana.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze per favor.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

.
.
.
i que aporta tants valors tinga el comportament que tenen els seus dirigents.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.
*(Aplaudiments)*

Té la paraula la il·lustre diputada, senyora Sancho, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora Segarra.

La verdad es que yo comprendo que usted hoy tiene una posición muy complicada, porque está defendiendo algo que es indefendible.
Está yendo en contra de una ley que es oportuna, que es necesaria, que es buena para el sector, que es buena para el deporte en la Comunidad Valenciana.
Y yo comprendo que su situación hoy, pues, es complicada, es complicada.

Porque la verdad es que es una ley cercana, como le he dicho, a las necesidades de la sociedad civil, a las necesidades de los clubs, de las federaciones.
Nunca en la vida se había invertido tanto en deporte como desde que gobierna el Partido Popular.
Nunca en la vida.
Desde el año 1993, no invirtieron en instalaciones deportivas, en piscinas cubiertas, en nada.
Todo lo hemos tenido que hacer nosotros a través del Plan de infraestructuras deportivas.
Todo lo hemos tenido que hacer nosotros.

Y como he dicho, esta legislatura habrá prácticamente una piscina cubierta en todas las comarcas.
Y todo ese esfuerzo presupuestario lo hemos tenido que hacer nosotros porque antes no estaba hecho.
*(Remors)*

Por supuesto que habrá más fiscalización, más información en las Cortes, más transparencia.
Este Consell Valencià de l'Esport va a dar mucha más información a las Cortes, y no sé cómo usted está en contra de todo ello, de que nosotros tengamos más información de los ingresos, de los gastos, porque va a haber más fiscalización aquí en las Cortes.
Entonces no entiendo cómo usted está en contra.

Nosotros, por supuesto tenemos prisa, como le he dicho antes, en que se aprobara esta ley, porque tenemos prisa en adaptarnos a las necesidades de los ciudadanos, en solucionar sus problemas.
¡Claro que tenemos prisa para que esta ley se pusiera en marcha!
Por supuesto.
Y como, le repito, no hay que hacer demagogia, porque la realidad es la que hay y no hay otra.
No hay duplicidad de cargos, como he argumentado en toda mi exposición.
No se incrementa el capítulo primero.
No se incrementa el capítulo de personal, que es el capítulo primero.
No hay duplicidad de gastos.
Ahí no se duplican estructuras, porque se coge la estructura anterior.
Con lo cual, no se puede dar más vueltas a la realidad, porque la realidad es la que es y no se puede cambiar.

Por lo tanto, como ya le he comentado, hoy es un día grande para el deporte porque ustedes no quieren que sigamos mejorando la Comunidad Valenciana, ustedes no quieren que sigamos mejorando las instalaciones deportivas, ustedes no quieren que sigamos apoyando el deporte en la Comunidad Valenciana.
Porque votar en contra de esta ley es votar en contra de la mejora en la gestión deportiva en la Comunidad Valenciana.
Votar en contra de esta ley es votar en contra de generar mayores recursos, de que haya una gestión más rápida, más eficaz y más eficiente, que, al fin y al cabo, a quien beneficia es a la sociedad civil, es a los clubs, a las federaciones, al deporte base; a esos son los que beneficia esta ley, este Consell Valencià de l'Esport.

Votar en contra es decirle no al deporte en la Comunidad Valenciana.
Porque la Comunidad Valenciana se ha convertido en un referente a nivel deportivo, a nivel de instalaciones, a nivel de eventos.
Y eso a ustedes les molesta.
Nosotros somos la envidia de España.
La Comunidad Valenciana, en materia deportiva, somos la envidia de España.
Y ustedes tendrían que estar a nuestro lado, apoyándonos, apoyando que la Comunidad Valenciana sea un referente en instalaciones, en deporte, en inversión.
Tendrían que estar a nuestro lado, y no todo lo contrario *(remors)*, vetando una ley tan importante para el deporte en la Comunidad Valenciana.
*(Remors)*

Pero no se olviden que los ciudadanos se dan cuenta de esto.
Los ciudadanos, la sociedad civil, los clubs, saben quienes están a su lado apoyándoles, y quienes no están y quienes simplemente están haciendo demagogia.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Sancho.

Señora Llinares, por favor, abstengámonos de espontáneos.

Vamos a votar, y espero sus indicaciones si hay alguna variante respecto a la globalidad.

Señor Cardona, por favor.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Sí, era per separar la 92, 93 i 115.

 

**El senyor president:**

 

92, 93 y 115.

Señor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Per separar la 66, la 149 i la 172.

 

**El senyor president:**

 

He entendido 66, 149 y 172.

Bien, pues votemos primero 92, 93 y 115.
Comienza la votación: 25 votos a favor, 39 votos en contra y 5 abstenciones.

Votemos la 66, 149 y 172.
Comienza la votación: 30 votos a favor, 40 votos en contra.

Y ahora el resto.
Comienza la votación: 31 votos a favor, 39 votos en contra.

¡Por favor, señores!

Vamos a votar ahora los artículos.
.
.
, si no me dicen ustedes, yo.
.
.
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
Juntos.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 39 votos a favor, 30 votos en contra y 1 abstención.

Pasamos, a continuación, a votar el cuarto y último bloque de enmiendas, que corresponden a las enmiendas número 150, 154, 157, 171, de la 173 a la 186, 190, 196, de la 198 a la 200, 205, de la 209 a la 215, 217, de la 220 a la 223, 225, 227, 230, 238 y 235.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Entesa, el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

En primer lloc retire la 217 i 225, que només tenien sentit en el cas que el Consell Valencià de l'Esport fóra una entitat autònoma de caràcter administratiu.

En estes esmenes ens referim al Consell Assessor de l'Esport i als temes de règim econòmic, de personal i les disposicions transitòries finals i l'exposició de motius.

A vore, en primer lloc, jo vull ressaltar l'esmena 190 perquè ací hi ha una indicació que diu el següent, en la llei, al final de l'article 9, diu: «la composició i funcions del Consell Assessor de l'Esport es podrà modificar per decret del Consell de la Generalitat».
Jo els pregunte el que vaig preguntar ací, en l'esmena a la totalitat.
Per què ens fan treballar tant?
Per què ens posen ací una composició i unes funcions que després vostés podran modificar quan els done la gana?

Una altra qüestió.
¿Quina objectivitat, neutralitat, independència té un organisme a on els seus components i les seues funcions poden ser canviades demà mateix per un decret de la Generalitat?

Jo tinc clar que vostés no volen que ningun assessor els assessore.
Vostés el que volen és posar ahí a persones de la seua corda i que els donen sempre la raó.
Perquè les persones que no els donen la raó no apareixeran mai en el Consell Assessor de l'Esport.
Què passa?
Doncs que no farà mai les seues funcions adequades i adients.
No servirà com un organisme de millora de l'esport, sinó que simplement servirà com un organisme on figuraran unes quantes personalitats que vostés mateixa hauran nomenat.

Jo trobe, en primer lloc, la mateixa dificultat que en el Consell Valencià de l'Esport.
No creen, no hi ha, vostés nomenen les lleis de creació dels òrgans i després no els creen realment dins de la pròpia llei.
Però, bé, vostés ja han decidit amb això tirar-se la manta al coll i no fer cas.

Nosaltres hem modificat els representants del Consell Assessor de l'Esport.
Per què?
Perquè voldríem que estigueren millor representades les persones que tenen algun tipus d'incidència o que els pot interessar l'evolució i el foment de l'esport.
Per exemple, nosaltres hem posat tres representants d'associacions de mares i pares d'alumnes perquè considerem que l'esport escolar és un element a potenciar i és un element que en este moment és molt pobre i que caldria que els pares i les mares pogueren estar ahí per a dir la seua.
Nosaltres hem plantejant que haurien d'existir dos docents d'educació física de l'ensenyament públic, un de primària i un de secundària.
Nosaltres voldríem que n'hi hagueren especialistes, un especialista en formació superior en tecnificació esportiva; o que n'hi hagueren ­i este possiblement és l'element fonamental­ set persones triades per les Corts.

Pensem que en un consell assessor és important que els representants de la voluntat popular també formen part d'una manera clara i definida, igual com, a l'hora de denominar, de nomenar a les persones que formaven part del comité direcció no hem introduït a cap persona per part de les Corts, perquè considerem que és un òrgan executiu, en l'òrgan assessor sí que ens pareix que seria important que estigueren representades les persones triades per les Corts.

Finalment, hi ha una qüestió que ens sembla important.
Com s'ha de triar a esportistes, s'ha de triar a persones representants d'institucions importants, s'ha de triar a tècnics esportius, s'ha de triar a gent especialista en formació, nosaltres volíem que tot eixe conjunt foren representatius de les modalitats esportives que realment tenen presència, i també foren representatius del territori.
És a dir, que no totes les persones que foren triades de València o el seu entorn, sinó que realment totes les comarques del País Valencià tingueren presència en este consell assessor.
Que no només foren de les grans modalitats esportives, se pot llegir futbol, atletisme, sinó que representaren realment tot el ventall de modalitats que pogueren existir ací, al País Valencià.

Per una altra part, nosaltres hem considerat que calia ampliar les funcions d'eixe Consell Assessor de l'Esport.
Ampliar, que no reduir.
I sobretot jo vaig a fer referència a una funció molt concreta.
Nosaltres hem posat que el Consell Assessor de l'Esport hauria de poder emetre un informe anual sobre la situació de l'esport i fer propostes de millora sobre la situació eixa actual.
Nosaltres considerem que un consell que no haja d'emetre un informe anual, poca informació li transmet a la ciutadania, poca rellevància té a l'hora de dir, a l'hora de transmetre el que vol la societat civil de cara al Consell Valencià de l'Esport.
I per això ens sembla important que puga emetre eixe informe anual les propostes de millora.

Considerem que les funcions que vostés ens han donat són molt de conéixer aspectes, d'assessorar aixina en general, però no concretament de fer informes, d'aportar, impulsar la investigació, l'estudi, la documentació i la difusió de l'activitat esportiva, que és una altra de la funció que nosaltres afegim.

Vull fer referència també a l'esmena 215 perquè nosaltres considerem béns i drets del Consell Valencià de l'Esport no només els que la Generalitat li adscriga ara, al principi de la seua activitat.
Ahí vostés, en l'articulat, en l'article 12 posen que els béns que se li adscriguen conservaran la qualificació originària de béns de la Generalitat.
Nosaltres volem que no sols conserven la qualificació els béns que se li adscriguen, sinó que aquells béns que adquirisca el Consell Valencià de l'Esport també tinguen la consideració de béns de la Generalitat.
Perquè, donada l'eventualitat d'una dissolució del Consell Valencià de l'Esport, una qüestió que no seria res extraordinària vista la política erràtica que vostés porten en molts aspectes de la Generalitat, però en el moment de la desaparició del Consell Valencià de l'Esport dóna la sensació que els béns que haguera adquirit eixe Consell Valencià no passarien a la Generalitat; i això no és correcte, ha d'estipular-se en la llei que passaran a la Generalitat.

De la mateixa manera, l'aspecte de personal quedava resolt si açò haguera sigut una entitat autònoma de caràcter administratiu.
Com no ho és, nosaltres considerem que les persones que realitzen les funcions inspectores han de ser funcionaris i que les persones que són personal laboral se'ls aplicarà el conveni amb totes les millores que es puguen produir en el futur.
I que en la selecció del personal participaran els sindicats que tinguen representació en la Comissió d'interpretació, vigilància i estudi del conveni col·lectiu del personal laboral de la Generalitat Valenciana.

La no participació d'estes persones ve a indicar que el conseller, que el secretari de l'Esport i de la direcció general poden fer el que es done la gana a l'hora de contractar les persones que formen part del Consell Valencià de l'Esport.

Vaig a ressaltar també l'esmena 223 que ha de vore amb els recursos administratius i reclamacions.
En tota la llei no hi ha res que faça referència que es puga fer alguna reclamació de cara a les resolucions que faça el director del Consell Valencià de l'Esport.
Nosaltres considerem que les resolucions fetes pel director s'han de poder recórrer en alçada davant del Consell Valencià de l'Esport i que la presidència del Consell Valencià de l'Esport també ha de poder resoldre els recursos que es facen contra les resolucions del Consell Valencià.

En cas que no existisquen possibilitats de recursos, les decisions d'estos òrgans són definitives sense cap possibilitat de correcció, i en qualsevol llei on s'establix una nova entitat, un nou organisme de direcció, s'establixen de quina manera es poden recórrer els actes que els diversos òrgans directius puguen establir.

I, finalment, tenim l'exposició de motius.
Miren, vostés en l'exposició de motius diuen que en el capítol III, del títol III, de la Llei de l'esport, es va crear el Consell Valencià de l'Esport.
Posar això en esta exposició de motius és totalment confós, perquè el Consell Valencià de l'Esport que es va crear en aquella llei no té res a vore amb esta.
De fet, vostés el capítol III, del títol III, en la disposició derogatòria el deroguen.
Quina finalitat té que facen aparéixer en l'exposició de motius *(el senyor president colpeja amb la maceta)* un article que el van a derogar en el transcurs de la pròpia llei?
Quin sentit té que facen aparéixer un article que crea un Consell de l'Esport que no té res a vore amb este Consell Valencià de l'Esport que es crea en esta pròpia llei?

I, finalment, jo ressaltaria l'esmena 235, que ha de vore amb tota l'exposició de motius.
Vostés poden dir que els aporta poc.
Mire, els aporta ordre, els aporta claredat, perquè la seua exposició de motius mescla parlar del Consell Valencià dels Esports amb el Consell Assessor de l'Esport, va mesclant tot això al llarg de tota l'exposició de motius.

Nosaltres simplement amb l'esmena que corregim l'exposició de motius, simplement clarifiquem l'exposició de motius sense modificar al mateix temps aspectes substancials del contingut.
Però, és que una llei que apareix embolicada, una llei en l'exposició de motius no és clara, doncs, no és una bona llei.
I nosaltres considerem que ajudar-los, inclús a modificar aspectes formals de la llei perquè siga més clara, perquè estiga més ordenada, també és important, també millora substancialment la claredat i és molt millor per a les persones administrades, que tenen lleis clares i saben a què atendre's respecte als continguts i al que eixes lleis diuen.

Per tant, considerem que són esmenes molt positives, que poden contribuir a millorar molt esta llei, que en el camí que porta, doncs, quedarà com vostés l'han portada: confosa, embolicada i que només ha de vore amb intencions que nosaltres considerem no massa explícites, amb intencions ocultes, amb opacitat i amb duplicació de càrrecs.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra para el turno en contra el señor don Pedro Ortega.

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, es usted insistente en sus argumentos.
Yo también, yo también.
Pero, para no ser demasiado insistente diré que estoy de acuerdo con todos los argumentos que ha expuesto antes, en su intervención anterior, mi compañera diputada, y así, de esa manera, procuraré hacer más breve mi parlamento.

El Consell Assessor Esportiu será el órgano de participación y asesoramiento que necesita el Consell Valencià de l'Esport y podrá hacer los informes que estime oportunos.
No podemos aceptar la enmienda 190, que propone suprimir que se pueda modificar por decreto del Consell de la Generalitat la composición y funciones del Consell Assessor Esportiu.
No se puede suprimir por agilidad administrativa ya que, si no es así, cualquier cambio en la composición y en las funciones de este órgano supondría un cambio de la ley a través de otra ley.

Puntualizar el porqué se rechazan otras enmiendas presentadas por su grupo al artículo 9, ya que tres representantes de las entidades locales valencianas, a propuesta de la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, son suficientes.
No es preciso ni necesario contar en este órgano con tres representantes de los padres y las madres de alumnos, ni con una persona especialista en formación superior, en tecnificación deportiva, pues, ya hay suficientes técnicos de deporte.
No procede por inadecuado la representación de les Corts Valencianes.

En cuanto a la designación de representantes de la universidad, las entidades representadas tienen libertad para elegirlos.
No es función estrictamente del Consell Esportiu la de impulsar la investigación y la difusión de la actividad deportiva.
Este es un órgano que asesora y es un órgano de participación.

Proponen suprimir la dirección general de deportes y crear un director del Consell Valencià de l'Esport para evitar duplicar las estructuras.
Piensan que lo que se busca es colocar una persona más en el organigrama, en una dependencia de la conselleria que vivirá de los recursos públicos y que estará incontrolada sin vigilar, de manera adecuada.
El Consell Valencià de l'Esport no busca la fórmula para poder colocar alguna persona más en un organigrama o en una dependencia de la conselleria.
Los cargos directivos son los mismos que ahora, no hay crecimiento de cargos, porque esta ley dice que el ocupe un puesto automáticamente ocupa el otro.

En sus enmiendas, referidas a ingresos y recursos, proponen diferentes formas para generarlos.
Considera importante que todos los ingresos han de quedar reflejados en la Ley de presupuestos, que los bienes que adquiera este organismo lo sean de la Generalitat.

En el apartado de ingresos hay que señalar que el Consell Valencià de l'Esport recibirá subvenciones del Consejo Superior de Deportes de aquellas convocatorias de subvenciones que el Consejo Superior de Deportes estime convocar.
En este apartado de los ingresos, la totalidad de ingresos que el Consell Valencià de l'Esport va a disponer están recogidos en el artículo 10.
Confirmar que el presupuesto del Consell Valencià de l'Esport se integrará en el proyecto de ley de presupuestos de la Generalitat, que se presentará a les Corts, y, por lo tanto, sin ninguna duda, este presupuesto pasará por les Corts.
Decirle que el Consell Valencià de l'Esport se rige por la Ley de patrimonio de la Generalitat.

En cuanto a las funciones inspectoras.
Serán desempeñadas por funcionarios.
Y confirmar también que al personal laboral le será de aplicación el convenio de personal laboral de la Generalitat con todas las mejoras que puedan producirse en el futuro.

En cuanto a los recursos administrativos y las reclamaciones.
Se recogerán en los estatutos del Consell Valencià de l'Esport, y en este sentido se estará a lo dispuesto para las potestades administrativas a la Ley de régimen jurídico de las administraciones públicas y del procedimiento común.

Asegurarle que todo el personal del Consell Valencià de l'Esport se integrará en la Generalitat en caso de supresión del nuevo organismo.

En cuanto a las tres enmiendas presentadas a la exposición de motivos.
Decirle que, en primer lugar, es verdad que la Ley del deporte de la Comunidad Valenciana de 1993 creaba el Consell Valencià de l'Esport como órgano de participación ciudadana.
Por lo que no hay motivo para suprimir el párrafo tercero.

El resto del texto es prácticamente el mismo en cuanto a contenido, aunque mejor redactado y sin errores en el proyecto de ley.
Su señoría dice que el que han presentado ustedes alternativamente es más claro y más ordenado.
No lo considera así este grupo parlamentario.

Señor Cardona, finalizo esta intervención convencido de que no quieren que la ley se apruebe.
Es evidente.
No quieren que se generen más recursos para el desarrollo del mundo del deporte.
Y, por el contrario, sí que quieren, pero quieren decir no al deporte en nuestra comunidad.

Nada más.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ortega.

Tiene la palabra para el turno de réplica, el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor diputat.

La composició del Consell Assessor de l'Esport és una qüestió que ha de vore amb la visió política.
Vosté podria tindre'n una i nosaltres podríem tindre una altra.
I una mostra o una prova d'aproximació haguera sigut intentar vore quines propostes nostres podrien formar part d'eixe consell assessor.
És possible que vosté no estiguera d'acord amb totes, però el que mostra una gran separació és que no hagen vist ninguna de les aportacions de l'oposició com a vàlides per a formar part d'un consell assessor, i com a tal consell assessor, doncs, participatiu per la societat.

En este moment, el que vostés ja saben és que la composició ja no els pareix bé, però perquè a vostés no els ha paregut en absolut acceptable ninguna de les propostes, ni l'Institut de la Dona, ni les associacions de pares i mares d'alumnes, ninguna de les que hem proposat per part de l'oposició.
I això és el que indica quan estaven vostés disposats a aproximar-se a les persones de l'oposició.

Per una altra banda, si vostés decidiren tindre alguna estructura d'eixe consell assessor que almenys sabérem que eixa estructura va a tindre una certa perdurabilitat, però és que el vostés diuen, que la llei la podem canviar demà.
Per tant, simplement, vostés han estat intentat fer una llei llarga, que apareguen alguns aspectes més o menys políticament correctes, com el tema de la participació, però que nosaltres considerem que no va per eixa via i que no és la part substancial el que vostés vulguen tindre realment unes persones que els assessoren amb independència i amb una miqueta ­diguérem­ de sinceritat.
Vostés tenen prou en tindre uns quants corifeus en el consell que els vagen rient les gràcies i rient la política que a vostés se'ls ocórrega en cada moment.

Clar que volem que desaparega la direcció general, i volem que desaparega no per res, sinó simplement perquè vostés volen fer un Consell Valencià de l'Esport.
El que no poden fer és deixar totes les estructures prèvies i que quan vosté ha dit que la direcció general de l'esport continuarà tenint funcions a mi m'ha espantat, senyor diputat, perquè el que em ve a dir és que eixes estructures duplicades realment sí que estaran i, a més, perduraran.

Jo ja no estic parlant que vostés ficaran a més persones, però és que les persones no són de goma.
Com pot ser, com pot ser que cada una d'estes persones puga estar presidint cinc estructures?
Només en la creació del Consell Valencià de l'Esport, si vosté li afegix Ciegsa, si li afegix l'Institut Valencià de la Música, si li afegix tot això.
.
.
Vostés són mil homes, arriben a presidir-ho tot sense cap tipus de problema.
Cada dia presidixen una cosa.
Exactament.

Mire, nosaltres considerem que vostés no han anat per una bona via a l'hora de fer esta llei.
Quan vosté argumenta contra les meues esmenes em diu: «el que vosté diu en les seues esmenes es farà».
Sí, es farà, però escrit no està.
És a dir, vosté diu que les meues esmenes estan molt bé perquè això és el que fa el Consell Valencià de l'Esport però no volen que figure en la llei.
És a dir, pot no fer-se.
Quan vosté em diu que al conveni col·lectiu se'ls aplicaran totes les millores que es puguen fer en el futur, vosté em diu: «és que es farà això».
Però, vosté no sap que hi ha hagut litigis judicials i laborals molt greus en les conselleries perquè al personal laboral no se li aplicaren les millores del conveni col·lectiu?
I com hi ha hagut litigis judicials és correcte posar això perquè això suprimix i elimina qualsevol litigi judicial sobre el tema.
Si hi ha una millora en un conveni col·lectiu automàticament s'aplica.

I per tant, és positiu per a l'administració, és positiu per a als treballadors i és positiu per a la llei.
Però, clar, vosté em diu que confie en la bona voluntat de la conselleria, que confie en la bona voluntat de les persones que formen el Consell Valencià de l'Esport, perquè faran exactament el que jo vull que facen.
Jo no confie en eixa bona voluntat.
Jo vull que les esmenes propostes figuren en la llei, perquè això m'haguera permés dir que esta llei haurà millorat i m'haguera permés abstindre'm a votar a favor.
Però com resulta que vosté em diu que ho faran tot, però no figura en la llei, jo vaig a votar en contra.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

M'ha deixat sorprés, sorprés.

Dice que si hubiésemos recogido sus enmiendas, si hubiésemos tenido intercambio de pareceres hubiésemos podido introducirlas dentro del articulado.
Pero si nunca ha estado abierto.
¿Pero cómo dice eso?
Si no ha estado abierto en ningún momento a dialogar sobre este proyecto de ley.
De verdad, de verdad que no lo entiendo.

Desde primer momento dejó claro que votarían que no a la ley, antes de hablar.
Entonces, la ley tendrá que salir a gusto del Consell, que es quien la propone y quien la hace.
Además no me ha demostrado con todas sus enmiendas, no ha demostrado nada que no se supiera ya.
Le hemos aprobado 11 enmiendas en comisión, porque considerábamos que enriquecían la ley.
Pero ya está.

Señor Cardona, un modelo de sociedad liberal, como el nuestro, busca rentabilizar todos los recursos públicos y con este modelo de gestión vamos a continuar mejorando la comunidad.
Le recuerdo que este organismo que vamos a aprobar va a ser respetuoso con el gasto.
Es falso y es perverso el argumento de la duplicidad de cargos, ni de cargos ni de sueldos.
Es imposible, lo ha dicho antes mi compañera, es ilegal.
La ley impide lo que su señoría ha argumentado, lo impide la ley.
Y, al contrario, la creación de este organismo aumenta la transparencia y el control de fondos públicos.
La intervención general, la Sindicatura de Cuentas, la auditoría aseguran este control.

A ver si esta afirmación suya está fundamentada en la creación de algún organismo de similares características en otras comunidades.
Hay un tripartito muy cerca de aquí con entes y modelos parecidos.
No sé si a su formación le ha tocado alguno.
Y le puedo asegurar que no han cambiado, ni han disuelto ninguno.
Eso sí, ya han cesado a medio gobierno, por algo se empieza.

Nada más.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ortega.

Vamos a votar el bloque de enmiendas, si no me dicen nada en sentido contrario.
.
.

Señora Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

Moltes gràcies, senyor president.

Per separa la 185, 213, 214, 222, 223, 225, 227 i 230.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Escudero.

Pues procedemos a votar las enmiendas que ha dicho la señora Escudero, que son ocho enmiendas.
Comienza la votación: 5 votos a favor, 37 votos en contra, 27 abstenciones.

A continuación vamos a votar el resto.
Comienza la votación: 28 votos a favor, 38 votos en contra, 1 abstención.

Una vez rechazadas las enmiendas, pasamos a votar el resto del articulado de la ley.
Si no me dicen nada en sentido contrario serán los artículos 9, 10, 11, 12, 13, en principio.
Comienza la votación.
Votos a favor, 38; votos en contra, 31; 1 abstención.

A continuación vamos a votar la disposición adicional y las transitorias.
.
.
No, solo adicional.
Comienza la votación de la adicional: 38 votos a favor, 36 votos en contra y 6 abstenciones.

¿Votamos las transitorias primera, segunda y tercera?
No.
Por separado cada una de ellas.

Disposición transitoria primera.
Comienza la votación: 38 votos a favor, 31 en contra y 1 abstención.

Disposición transitoria segunda.
Comienza la votación: 38 votos a favor, 26 votos en contra y 6 abstenciones.

Disposición transitoria tercera.
Comienza la votación.
.
.

Tiene usted razón señor Maluenda hay un error.
.
.
Perdón.
En el boletín, según me ha dicho el letrado, consta en el boletín y no está en el listado.
*(Remors)* Perdón, perdón, comentarios.

Vamos a ver, señor Maluenda, si usted lee bien, en la página 30.
455 dice: disposiciones transitorias ­está al margen, en la página de la izquierda, 30.
454, al final­ primera.
.
.
La segunda la tiene usted encimita de la página e inmediatamente abajo la tercera.
*(Remors)* Eso le he indicado, que no estaba en el dictamen, pero le he dicho que sí que estaba en el boletín oficial.
Muy bien, muchas gracias, señor Maluenda, por su aportación.

Comienza la votación: 42 votos a favor, 27 en contra, 1 abstención.

Ahora vamos a votar la disposición derogatoria.
Comienza la votación: 38 a favor, 26 en contra, 6 abstenciones.

Ahora, si no me dicen ustedes nada en contra, votaríamos la final primera, disposición final segunda, disposición final tercera y disposición final cuarta.
¿De acuerdo?
Muy bien.
Comienza la votación: 38 votos a favor, 26 en contra y 6 abstenciones.

Votamos ahora la exposición de motivos.
Comienza la votación: 38 votos a favor, 31 en contra y 1 abstención.

Y ahora votamos la totalidad de la ley.
Comienza la votación: 38 votos a favor, 31 en contra y 1 abstención.
Queda aprobada la ley.

Lo que quiero hacer público es una rectificación.
Que en el artículo 3.
2, en el último párrafo, donde dice: «apartat 1.
*c*»; debe decir: «apartat 2.
*c*».
Dejo constancia de ello.

Y ahora tenemos el turno de explicación de voto.
Tiene la palabra quien quiera utilizarla en primer lugar y tenga derecho.

Señor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Gràcies, president.

Per a explicar que nosaltres en diferents esmenes hem vist que la seua incorporació seria favorable al que és el projecte de llei.
Però amb el que és la llei en si hem agarrat una posició d'abstenció, bàsicament perquè veiem que hauria de tindre ­i la té, de fet­ una oportunitat esta llei ara per a poder-se aplicar.
Però que, en tot cas, no està el suficientment per a nosaltres clara una postura de recolzament.
Però tampoc, per un altre costat, veiem, que al no haver-se recolzat el que són diferents esmenes, que sí que hagueren pogut enriquir el text de la llei, veiem que no es podia votar en contra.
Per tant, la nostra postura ha sigut d'abstenció, és a dir, de deixar fer.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Tomás.

A continuación tiene la palabra.
.
.
Señor Cardona, si hace el favor, lo podemos hacer desde ahí y adelantamos, porque sino iremos a merendar.

Tiene la palabra, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

Els arguments pels que hem votat que no a aquesta llei hem anat repetint-los al llarg de tota l'explicació de hui i quan vam tractar l'esmena a la totalitat, bàsicament la qüestió que este Consell Valencià de l'Esport és un consell molt peculiar.
No hi ha en tot l'estat cap paral·lelisme, inclús en aquells llocs on existix un consell de l'esport executiu, com pot ser el cas de Catalunya, substituïx de manera plena i total a les direccions generals, de manera que se suprimeixen els organismes administratius, els òrgans que poden fer política esportiva, per a deixar-lo tot en mans del consell de l'esport corresponent.
I nosaltres considerem que aquí el que es fa simplement és intentar mantindre tots els càrrecs i tots els llocs honorífics, sense posar cap tipus de fre i sense aclarir, que és el més fonamental, les funcions.

Mosatros ens trobem amb unes funcions de vicepresidents i de vicepresidents molt unflades, unes funcions de directors inexistents, un consell assessor que no té cap tipus de funció assessora, un intent que els deixen les mans lliure per a fer allò que els done la gana sense cap tipus de control.
És el que suposa este tipus de Consell Valencià de l'Esport que vostés han creat.

Nosaltres considerem que l'estructura, el tipus d'empresa que és, el tipus d'organisme que és, influïx negativament en la transparència i en la participació de la ciutadania, i nosaltres considerem que és una via d'organitzar l'esport ací en el País Valencià totalment equivocada.

Per això, i perquè vosté sap que no hi ha hagut cap aproximació i que realment les nostres propostes, quan estan plantejades ahí les esmenes, quan estan plantejades, no les fem perquè es diga no i ja està.
Són propostes reals, que, en el cas que en algun moment haguera hagut una aproximació, de cap manera mos neguem a negociar-les, però en este moment no hi ha hagut negociació, ni prèvia a la presentació de la llei ni en el moment de presentar-la, ni després, ni en tot el transcurs de la defensa de les esmenes.

Per tots eixos motius, hem votat que no.
I esperem poder millorar l'organització de l'esport més prompte que tard, quan vostés no manen i pugam nosaltres fer l'organització que s'aproxime més a les necessitats de la gent del País Valencià.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, señora Segarra.

 

**La senyora Segarra Sales:**

 

Este vot ha sigut no, i de veritat que ho sentim, perquè mos haguera agradat que haguera sigut d'una altra manera i s'haguera pogut.
.
.

I vaig a ser molt breu perquè ho hem explicat abans.
Simplement perquè pensem que una altra Ciegsa esportiva, Ivex, Fundació Aigua, on l'opacitat, els sobrecostos, els malbarataments, i on no significa mai la millora de l'eficàcia, ni molt menys la millora de l'eficàcia esportiva, no volem per a l'esport valencià eixe tipus d'empresa.
I perquè sincerament crec que serà un altre negoci del Partit Popular i una font d'enxufismes i un colador per a alguns amics que vulguen entrar per la porta falsa.

Un altre motiu és perquè rebaixen la participació de les federacions esportives, perquè neguen que hi hagen representants de les federacions esportives en el comité de direcció.
I perquè em pareix una barbaritat que els qui presidixen i controlen els òrgans siguen majoritàriament els qui han de ser assessorats.
I és una pena que el senyor conseller, que va a presidir tots els òrgans, i és el conseller d'Educació i Cultura, no haja estat present en una llei tan important per a la nostra comunitat.
*(Se senten veus que diuen: "¡Muy bien!
") (Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Segarra.

Y para explicación de voto, en último lugar, tiene la palabra la ilustre diputada doña Amparo Sancho.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señor presidente.

La verdad es que hoy el mundo del deporte está de enhorabuena, a pesar del Partido Socialista.

El Consell Valencià de l'Esport es la modernización más importante que se ha hecho en el deporte de la Generalitat Valenciana en las últimas décadas.
Es una ley oportuna, es una ley necesaria, es una ley consensuada con las federaciones, ya que desde febrero de 2005 tienen el texto y lo han enriquecido con sus aportaciones.

No se duplican estructuras sino que se absorben las estructuras anteriores.
No se incrementa el capítulo de personal, no se duplican funciones, no se duplican gastos.
Los cargos directivos son los mismos.

Le ha dado la espalda, una vez más, el Partido Socialista a los deportistas de élite, a los deportistas de base, a los más de dos millones de valencianos que practican deporte.
No nos preocupa.
Mientras ustedes.
.
.
*(S'interromp la gravació)*

 

**El senyor president:**

 

Perdón, señora Sancho.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

No nos preocupa.
Mientras ustedes le dan la espalda, nosotros les apoyamos.

Donde ustedes gobiernan sí que crean empresas privadas, como en Andalucía, la empresa Deporte Andaluz, SA, al contrario que nosotros, que mediante el Consell Valencià de l'Esport habrá más fiscalización, más información en las Cortes.
*(Se sent una veu que diu: "¡Muy bien!
")*

Por lo tanto, quiero felicitar al conseller de Educación, Cultura y Deporte, al secretario autonómico *(el senyor president colpeja amb la maceta)* por esta ley, y por una vez más estar cerca de las ciudadanas y ciudadanos.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, no sea travieso.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

.
.
.
de la Comunidad Valenciana.

El conseller ha tenido que acudir al funeral del padre del presidente del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, pero el ha sido el artífice de esta ley que nos acerca a los deportistas de élite, a los deportistas de base y a la sociedad civil en general.

Nada más y muchas gracias.
*(Se senten veus que diuen: "¡Muy bien, Amparo!
") (Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Sancho.

Se levanta la sesión hasta las cinco de la tarde.

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 55 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 17 hores i 5 minuts)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor José Ramón García Antón, sobre els projectes que pensa desenvolupar el Consell durant la resta de la legislatura actual per a millorar l'oferta de transport públic en l'àrea metropolitana de València, que formula el diputat Rafael Ferraro Sebastiá del GP Popular (RE número 49.
180).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Bona vesprada, senyories.

Es reprén el Ple en el punt número 5: preguntes tramitades pel procediment especial d'urgència, d'acord amb la Resolució de caràcter general 2/VI, començant amb les preguntes que quedaven pendents i que corresponen al Grup Parlamentari Popular.
Pregunta registre d'entrada 49.
180, que formula l'il·lustre diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá, que va dirigida a l'honorable senyor conseller d'Infraestructures i Transports.

Quan vullga, senyor Ferraro.

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor conseller.

U dels problemes més importants que ocasiona la concentració de població en les grans ciutats i en les seues zones d'influència o àrees metropolitanes és el relatiu a la mobilitat ciutadana donada la necessitat d'assegurar en condicions de qualitat i preu el desplaçament dels ciutadans i ciutadanes com a conseqüència de les seues relacions tant de treball com d'oci o relacions socials, amb l'objectiu afegit que els diversos servicis que operen en l'espai metropolità funcionen harmònicament com a parts d'un mateix sistema integrat.

L'evident descoordinació entre els diversos mitjans de transport que existia en la ciutat de València i la seua àrea metropolitana a principi dels anys noranta, amb el consegüent desequilibri espacial i temporal amb la capacitat de l'oferta, va començar a ser esmenada a partir del primer conveni firmat entre el conseller d'Obres Públiques i Transports de la Generalitat i l'alcaldessa de València, el primer d'abril de 1996, per a establir un sistema de coordinació tarifària entre l'Empresa Municipal de Transports i Ferrocarrils de la Generalitat dins de l'àrea urbana de València per mitjà de la posada en funcionament dels títols de coordinació i utilització distinta en els dos models de transport dins de l'àrea urbana de València.

En juny del 1998 s'aprova l'estratègia per al transport metropolità de l'àrea de València on es fixen els criteris i instruments necessaris per a atendre necessitats de mobilitat metropolitana, fomentant per a això l'ús del transport públic per mitjà d'una assignació de recursos, estenent-se la integració tarifària al conjunt de l'àrea del transport metropolità.

En giner del 2000 s'inicia la segona fase de coordinació tarifària del transport metropolità que suposa l'ampliació del sistema tarifari integrat a la totalitat de l'àrea de transport metropolità, coordinant els servicis de la zona urbana de València de l'Empresa Municipal de Transports i Ferrocarrils de la Generalitat amb el servici de transports i exteriors que ja s'havien homogeneïtzat amb la creació de la imatge de marca Metrobús.

El Consell de la Generalitat ha vingut, per tant, travessant una eficient tasca de planificació i coordinació del transport públic en l'àrea metropolitana de València, amb les actuacions ja ressenyades i la creació de noves línies i estacions de metro i millora de les línies ja existents que permeten un servici de qualitat als usuaris.

Cal destacar, per tant, l'excel·lent treball desenrotllat per la Conselleria d'Obres Públiques i Transports i de les seues entitats, Ferrocarrils de la Generalitat i l'ens de transport metropolità en la gestió del transport públic de l'àrea metropolitana de València.
Però això no ha de ser impediment perquè es continue treballant en esta línia de millora per als ciutadans d'esta important zona.
I per això li formule al senyor conseller la pregunta següent: quins projectes pensa desenrotllar el Consell durant la resta de l'actual legislatura per a millorar l'oferta de transport públic en l'àrea metropolitana de València?

Moltes gràcies, senyor president, per la seua resposta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Senyor president.

Senyora presidenta.

Senyors i senyores diputats.

Señoría, la Conselleria de Infraestructuras y Transporte está desarrollando un ambicioso programa para dotar al área metropolitana de Valencia con el más avanzado sistema de transporte público para prestar servicio a la totalidad de los municipios que integran el área metropolitana e incorporando a la red de Metrovalencia amplias zonas de la ciudad que no lo estaban.

La planificación establecida en el Plan de infraestructuras estratégicas 2004-2010 nos sirve de guía, estando prevista una inversión en infraestructuras del transporte en el área de Valencia de unos 910 millones de euros durante ese período, de los que la Generalitat asume aproximadamente 800 millones de euros.

Entre las propuestas que plantea el PIE querría destacar: la conexión puerto-aeropuerto y la substitución de una obsoleta línea de cercanías de Renfe a Ribarroja por un avanzado tranvía, metrotranvía, que se prolongará además hasta Vilamarxant; una nueva línea, la T-2, que atravesará la ciudad desde el noroeste al sureste, prestando servicio a zonas que carecían de conexión con Metrovalencia, como los barrios de Torrefiel-Orriols, el centro histórico, la nueva zona urbana de la Ciudad de las Artes y las Ciencias y Nazaret; actuaciones de prolongación de la línea del tranvía T-4, así como la conexión con el tranvía de la costa T-10; las actuaciones de integración urbana de las líneas preexistentes, nuevas estaciones, nuevas líneas de tranvía rodeando la ciudad de Valencia y en L'Horta Sud y algunas más.

El desarrollo de estas actuaciones está suponiendo un gran esfuerzo técnico y también presupuestario.
Ya hemos puesto en marcha proyectos por más de 407 millones de euros, y tenemos licitadas actuaciones por 211 millones de euros y vamos a licitar, en lo que resta de este año, actuaciones por 128 millones de euros adicionales.
Todo ello nos ha permitido adelantar mucho en la ejecución de estos proyectos.

Respecto de la conexión puerto-aeropuerto, quizá yo creo que una de las líneas más emblemáticas de toda el área metropolitana por lo que significa de transporte de intermodalidad y de facilidad del, yo creo que del gran proyecto aeroportuario y de tren de alta velocidad en la estación, y del puerto, vamos a tener en servicio esta línea a comienzos del 2007, a tiempo para la celebración de la Copa América.
Ya están en marcha las obras en los dos extremos de la actual línea 5, tanto en su prolongación desde Mislata hasta el aeropuerto, como su conexión con el tranvía en la costa y la prolongación de este hasta el puerto.
Además, estamos trabajando en prolongaciones adicionales de la línea 5.
De hecho, antes del verano, o sea, antes del mes de agosto vamos a licitar las obras entre Manises y Ribarroja.

En cuanto a la línea T-2 ya está en obras su tramo norte, entre Torrefiel, Orriols i Pont de la Fusta, mientras que en el tramo sur, entre la estación de Renfe y Nazaret, acabamos de adjudicar dos de los tres subtramos que lo integran, y el restante también lo será en breve.
Yo espero que en este mes de mayo se pueda adjudicar esa obra también.
Y respecto al tramo central, entre el Pont de la Fusta y la estación de Renfe, durante este verano vamos a licitar la primera obra, que es la estación de Mercado.

Respecto del tranvía, la línea T-4, durante esta legislatura ya hemos puesto en marcha, en servicio, los ramales a Terramelar, Valterna y La Coma, con una longitud conjunta de casi cuatro kilómetros.
Ya he mencionado que tenemos en obras la prolongación hasta el puerto.
Además, durante el 2007 vamos a contratar la prolongación hasta la Patacona, dentro del futuro tranvía de la costa y que posteriormente llegará hasta Port Saplaya.

También estamos prestando la máxima atención a la integración urbana de las líneas de Metrovalencia y a la mejora de su seguridad.
Por ejemplo, en Benimàmet ya hemos licitado la redacción del proyecto y ejecución de la obra del soterramiento con un presupuesto superior a los 29 millones de euros.
Se trata de un concurso de proyecto y obra que ya está en licitación.
Y contrataremos este mismo año el soterramiento también de Alboraia, con una inversión estimada superior a los 51 millones de euros.
En estos dos casos, con convenios con los ayuntamientos que pagan una parte de esas actuaciones.

También hemos construido nuevas estaciones en la línea 1, la de Bailén, que conectará con la futura estación de Parque Central y la de Torrente, ubicada en el centro de la ciudad, lo que facilita enormemente el acceso a la población de Torrente al sistema integrado de Metrovalencia.

Estamos redactando los proyectos de las demás obras previstas en el Plan de infraestructuras estratégicas, como el tranvía orbital que mejorará la conexión entre los barrios periféricos de Valencia, la red de metro ligero de L'Horta Sud, que servirá un área con una importante población, la importancia de Quart de Poblet, Aldaia, Alaquàs, Torrent, Benetússer o Albal.
También es fundamental el impulso que hemos dado a la renovación del material móvil, que tiene una gran influencia en la calidad del servicio que recibe el usuario.
Ya hemos comprado 30 unidades de tranvía para las redes de Valencia y Alicante, con un coste conjunto de casi 79 millones de euros.
Y para las líneas de metro valencianas hemos comprado 20 unidades de metro por casi 130 millones de euros y tenemos pendientes de adjudicar la compra de otras 20 ya licitadas y pendientes, como digo, de la adjudicación.

Estas 40 nuevas unidades de metro no solo van a permitir atender las nuevas líneas que entrarán en servicio sino también retirar las unidades más antiguas que ahora circulan.

Otra cuestión que quería resaltar es la necesidad de que la red de Metrovalencia sea plenamente accesible para las personas con problemas de movilidad.
Para ello contamos con un Plan de accesibilidad integral de Metrovalencia con el objetivo de tener toda la red adaptada en el año 2007.
El 94% de las estaciones ya están adaptadas para su uso por discapacitados, un porcentaje muy alto dentro de las redes europeas de metro.

La accesibilidad es una prioridad en el diseño de las nuevas líneas, y también estamos trabajando en la adecuación de las estaciones más antiguas.
De hecho, en breve vamos a contratar la adaptación de cuatro estaciones.
Todo ello va a suponer una inversión superior a los 34 millones de euros en ese período 2004-2010.

Y además de la creación de nuevas líneas, estamos trabajando en la modernización integral de la línea 1, la más antigua, para llevarla al mismo estándar que el resto de la red de Metrovalencia.
Ya hemos modernizado todo el trazado entre Valencia y Alberic.

Y respecto de los ramales al noroeste ya hemos actuado en los tramos empalme-seminari y empalme-Paterna-La Eliana.
Y este mismo año finalizaremos la modernización de estos ramales con la contratación de las obras de los tramos seminari-Bétera y La Eliana-Llíria, que suman más de 17 kilómetros de longitud y, además, la vamos a equipar con el nuevo material móvil que he mencionado.

Junto a estas actuaciones de infraestructura, no son menos importantes las relativas a la gestión del sistema *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* de transporte metropolitano, labor realizada por la Entidad de Transporte Metropolitano.

Querría destacar la reciente puesta en servicio de dos nuevas líneas de autobús coordinado con el ferrocarril, un servicio que une las líneas 1 y 3 de Metrovalencia.
.
.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Señor conseller.
.
.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

.
.
.
entre las estaciones de FGV de Moncada y Meliana ­termino, presidente­ y la estación de Renfe en Silla.
Y en ambos casos se han establecido billetes especiales para que el uso de esta combinación no resulte más gravoso para los usuarios.

Y, adicionalmente, para terminar, estamos en conversaciones con Renfe para incorporar sus servicios de cercanías al sistema de billete único.
Todo ello además incluido dentro de una propuesta de convenio que espero que al final, con Renfe y el Ministerio de Fomento, podemos llegar a un buen término.

Gracias.

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor José Ramón García Antón, sobre les actuacions previstes pel Consell per a millorar les comunicacions per carretera a la comarca del Baix Segura, que formula la diputada Mónica Isabel Lorente Ramón del GP Popular (RE número 49.
181).***

 

 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

A continuación, procede la segunda pregunta, formulada por la diputada Mónica Lorente, del Grupo Parlamentario Popular, también al conseller d'Infraestructuras y Transporte.

Por favor, señora Lorente.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, agradecer su presencia una tarde más aquí en el hemiciclo *(el senyor president colpeja amb la maceta)*, y me pregunta, como portavoz en infraestructuras del Grupo Parlamentario Popular esta tarde es acerca de las actuaciones que sabemos que su conselleria está llevando a cabo con la mayor celeridad y el esfuerzo posible acerca de las comunicaciones por carretera en la comarca de la Vega Baja.

Como ciudadana de la Vega Baja, y sabemos todos que es una comarca que ha crecido demográficamente sobre todo a raíz de los últimos ocho años, ha duplicado casi su población, y que bueno, ejes tan importantes y que además el gobierno del Partido Popular puso en marcha, como es la CV-91, el eje de Guardamar del Segura-Orihuela, o como el eje que conecta la zona del litoral con el interior del municipio de Orihuela, como es la CV-95, son preocupaciones y prioridades en su conselleria y que a nosotros nos gustaría conocer de primera mano el estado avanzado que sabemos de esas actuaciones y cómo van a tener su pronta materialización, puesto que sabemos que la conselleria tiene un máximo interés y sabe que son ejes de comunicación muy importantes ya que, sobre todo, a parte de que fueron contempladas como ejes y carreteras de alta capacidad, su conselleria tuvo el acierto de contemplarlas en el PIE como autovías, debido al crecimiento demográfico y que van a solventar esa comunicación sobre todo en municipios tan importantes y en zonas de polígonos industriales como son Daya Nueva, Daya Vieja, Rojales, Guardarmar, Almoradí, Benejúzar, Orihuela y que, como sabe son prioridades para nosotros y que sabemos que en su conselleria se está haciendo un gran esfuerzo, y nos gustaría conocer cuáles son las actuaciones y en qué momento de tramitación se encuentran desde la Conselleria de Infraestructuras.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Lorente.

Por favor, señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Lorente, como usted sabe, yo creo que el cambio que están sufriendo las infraestructuras viarias en la Vega Baja en los últimos años creo que es espectacular.
Yo recuerdo, no hace mucho tiempo, cuando la sensación de desvertebración y de pérdida, de falta de estructura viaria en la Vega Baja era total.
Creo que el cambio es importante y lo va a ser mucho más con las actuaciones que están previstas.

Solo había dos ejes con capacidad estructurante, la Nacional 332, por litoral, con la situación que tiene, y la A-7 en el interior.
No había ningún eje transversal que los conectara y que pudiera articular esa red viaria, de alguna forma, caótica.

Ante esta situación, yo creo que desde que tenemos responsabilidades en la política de carreteras de la Generalitat, se ha prestado una atención muy especial a las comunicaciones por carretera en la Vega Baja.
Se ha hecho un trabajo importantísimo, que usted conoce bien, como lo conoce cualquier ciudadano que circule habitualmente por las carreteras de la comarca.

Hemos hecho actuaciones tan importantes, y posible el extraordinario crecimiento de la comarca en la última década, como los siguientes ejes.
Hemos desarrollado el eje del Segura, con actuaciones como la variante de Almoradí y Rojales-Guardamar; hemos realizado el eje Crevillente-Benijófar, que ha servido de base para la construcción de la autopista Alicante-Cartagena; hemos realizado la carretera Benijófar-Torrevieja, que sirve de conexión de la autopista de Cartagena con Torrevieja; en el eje norte-sur, antes de final de año entrará en servicio la mejora de la seguridad vial Elche-San Fulgencio, y estamos expropiando los terrenos de la obra ya adjudicada de la ronda de Orihuela con la A-7.

Hemos realizado actuaciones tan importantes como la ronda de Granja de Rocamora-Cox-Callosa del Segura, la ronda de Orihuela, las variantes de Benejúzar y San Fulgencio, la mejora de la travesía de San Bartolomé, el acondicionamiento de la A-330 entre el límite de la provincia y Orihuela, la mejora de la seguridad vial de la Nacional 332 en los términos municipales de Orihuela y Torrevieja y estamos ejecutando la ronda de Rafal y la ronda este de Benferri.
En total, más de 120 millones de euros de inversión, sin contar la inversión privada en la autopista Alicante-Cartagena.

¿Qué objetivos planteamos para el futuro inmediato, para seguir mejorando las comunicaciones de la Vega Baja?
En el plan de infraestructuras estratégico 2004-2010 se contemplan las tres actuaciones yo creo que fundamentales para completar su sistema viario: ampliar y completar el eje del Segura, con autovía entre Orihuela y Guardamar del Segura, que establecerá una conexión directa entre las autovías de Murcia y Cartagena y el espacio costero, articulando de manera eficiente la comarca; establecer un nuevo eje transversal entre Orihuela y el litoral, muy demandado desde hace mucho tiempo, construyendo una nueva autovía por el corredor de la actual CV-95, una conexión directa desde la A-7 hasta la costa de Torrevieja; transformar la Nacional 332, entre Guardamar del Segura y Pilar de la Horadada, en una vía parque de gran capacidad integrada en el entorno urbano.

¿Cómo están?
La autovía CV-91 definitiva del eje del Segura se está terminando de redactar el proyecto de construcción, y una vez dispongamos de este proyecto, lo sacaremos a información pública para su posterior declaración de impacto ambiental y licitación.

La autovía CV-95, el proyecto está redactado, ha pasado a la información pública, ha habido las alegaciones correspondientes, estamos en fase de contestación de las alegaciones y de la declaración de impacto ambiental.

El objetivo es licitar las dos obras en cuanto tengamos esta declaración de impacto y los proyectos aprobados.
Yo espero que dentro de cuatro o cinco meses, en lo que queda de año, esta inversión prevista, de más de 300 millones de euros, se pueda licitar y, por lo tanto, iniciar las obras de forma inmediata.

La vía parque Guardamar del Segura-Torrevieja y Torrevieja-Pilar de la Horadada, y lo digo así porque se ha dividido esa actuación en dos proyectos, esos proyectos han sido redactados por la conselleria, y son dos de las actuaciones previstas en el protocolo que firmamos gobierno de la Generalitat-Ministerio de Fomento en abril del pasado año.
La inversión supera los 54 millones de euros y estaba previsto que se licitaran en el año 2005.

Yo quiero decir que las negociaciones que llevamos, y en el control, digamos, de esto protocolo de carreteras entre el ministerio y nosotros, esos proyectos ya están aprobados por el Ministerio de Fomento y están pendientes de su licitación.
Es cierto que hay alguna problemática todavía con lo que son las expropiaciones del suelo, que se está viendo con los ayuntamientos afectados lo que es suelo urbano, pero quedamos con el Ministerio de Fomento que se licitarían de forma inmediata, al mismo tiempo que durante su período de adjudicación se podría resolver la problemática de expropiaciones que tienen.

Por lo tanto, yo creo que esas actuaciones fundamentales para vertebrar y estructuras toda la red viaria de la Vega Baja están muy en marcha y que este año van a ser una realidad, además de todas las otras que se están haciendo o se han hecho.

Gracias.

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor José Ramón García Antón, sobre la raó per la qual la Divisió de Recursos Hidràulics de la Direcció General d'Obres Públiques no emet els informes requerits pels serveis territorials de Planificació i Ordenació Territorial a l'hora de l'aprovació de determinats instruments urbanístics, com ha estat, per exemple, el recent cas del PAU-21 a Oriola, que formula el diputat Joan Antoni Oltra i Soler del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 49.
205).***

 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos a la siguiente pregunta, que es la presentada por don Joan Antoni Oltra i Soler, diputado del Grupo Parlamentario Entesa, y que se la realiza al conseller de Infraestucturas y Transporte.

Por favor, don Joan Antoni.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, la seua conselleria és la competent per a donar els informes corresponents davant l'aprovació de determinats instruments urbanístics sobre si hi ha o no hi ha recursos hidràulics, sobre si hi ha o no hi ha disponibilitat d'aigua per a dur endavant eixos projectes urbanístics.
Això és una potestat que té vosté.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Que la seua conselleria no està exercint eixa potestat i es nega a contestar els informes que conselleries del seu mateix govern li requerixen en eixe sentit.
L'últim exemple podria ser l'aprovació del PAU 21 en Oriola, en el qual vosté, de nou, la seua conselleria no ha contestat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Senyor Oltra, la conselleria sí que ha informat sobre el PAU 21 d'Orihuela.
Concretament, hi ha un informe de l'entitat de sanejament, emés en el 2003, en el qual «se establecen las condiciones de conexión del nuevo desarrollo urbanístico al sistema de depuración de Orihuela costa».

Por tanto, sí que hay informe, informe relativo al saneamiento, donde sí que hay una competencia clarísimo.
Informe en el que se le exige cuáles son las condiciones de conexión de ese plan con la depuradora, y además el canon que tienen que pagar para hacer efectiva, y tiene que ser previamente esa conexión como a todo el mundo.

No hay informes en cuanto a disponibilidad de agua o no, porque no es competencia, y no lo hacemos en ningún plan, de la Conselleria de Infraestructuras.
Usted sabe que las concesiones de agua son competencia de la confederación o del ayuntamiento, que es el que tiene al final que dar el servicio correspondiente, nunca la Conselleria de Infraestructuras.
Hasta ahora no ha sido así.

Otro tema es cuando se hagan efectivas algunas condiciones de demarcación o de ley de aguas, que estamos ahora negociando con el Ministerio de Medio Ambiente por ver cómo termina las competencias en esta Confederación Hidrográfica del Júcar, y en función de eso, sería de otra forma.
Pero hasta ahora no es así.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Pareix, senyor conseller, preocupant la seua contestació, perquè jo crec que demostra que algú mentix ací, o bé ho fa vosté com a conseller d'Infraestructures o bé ho fa el conseller d'ordenació del territori.
Perquè nosaltres tenim una contestació del mateix conseller en la qual ens diu que entre les peticions que es fan, de cara a l'aprovació de projectes urbanístics, està, en matèria d'aigua, la sol·licitud, efectivament, a la confederació hidrogràfica de la conca corresponent, però també a la direcció general de recursos hidràulics de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.

Per tant, aprofitant que ara se seuen tan propet, posen-se d'acord, posen-se d'acord i diguen el que cal dir.
No es passen la pilota i al final el que queda aprovat és el projecte urbanístic, jo crec que important.
I en este sentit, li done la raó a la Conselleria de Territori, crec que important que vosté se definisca, se mulle, se mulle, senyor García Antón.
Vosté s'ha de mullar, mai millor dit.
O pel contrari, és el senyor Blasco el qui mos mentix en dir que demana això.
I em consta que es demana, eh?
, em consta que es demana.

Però jo tinc ací tota una relació d'uns quants projectes, he fet una mostra, una mostra amb estos de la Vega Baixa, precisament.
Per què?
Perquè és de les zones més necessitades d'aigua, se suposa.
I en tota eixa zona, en tots els projectes que tinc ací, en tots figura que la Conselleria de Territori ha requerit a Infraestructures, a la direcció general, que emeta l'informe corresponent, i mai l'ha emés, mai l'ha emés, senyor.
Quan l'ha emés, ha sigut com en el cas del PAU 21, efectivament, per a dir les obres de sanejament i depuració com han de ser.

I l'aigua d'on ve?
O siga, vosté pot garantir que eixa aigua que després s'haurà de depurar i s'haurà de reutilitzar.
.
.
.
?
Però primerament caldrà dir si hi ha aigua per a aprovar eixe projecte.
Per què vosté no es mulla?
Per què no es mulla?
Perquè se li demana.
.
.
ja no és que ho demanem nosaltres, la mateixa conselleria, i amb això no estic defenent la conselleria, perquè eixe és un altre tema.
.
.
La conselleria fa el que cal fer, que vosté ho acaba de negar ara, que és demanar l'informe.
Vosté no informa.
I això el senyor Blasco, com a conseller de Territori, això s'ho passa per on li cal.
O siga, sense informe de vosté, el projecte, que és allò important, els xalets, que són allò important, amb informe o sense informe, van endavant.
Eixe és al gran problema i eixa és la gran mentida de tots vostés.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Que falta aigua?
Diguen-ho per escrit.
Però si el seu company li dóna l'oportunitat que ho diga, senyor García Antón.
Què és el que passa, que no s'atrevix a dir-ho?
O és que de veritat hi ha aigua?
Perquè jo, si hi ha aigua, entenc que vosté no diga el contrari.
Però si no hi ha aigua ­perquè vosté diu que no hi ha aigua, no?
­, per què no ho diu per escrit?
Per què fa com Maria la Muda?
, o siga, no diu res i que l'expedient continue endavant.

Nosaltres tenim ací qüestions que ens pareixen.
.
.
Hem demanat la compareixença del senyor Blasco precisament perquè creem que la situació està arribant a límits ja.
.
.
que ja no cal més, perquè anem cap a una situació absolutament insostenible i afavorida per propostes i projectes absolutament improcedents.
Si cal demanar eixos informes, eixos informes han d'estar damunt la taula, diguen el que diguen.
I vosté s'ha de mullar, vosté, fent l'informe, i si no hi ha aigua, el senyor Blasco no permetent.

I no val, no val que les autoritzacions es facen com diu ací: «s'ha requerit informe i no s'ha emés l'informe».
Si no s'ha emés l'informe, senyor Blasco, vosté no hauria d'haver tirat endavant amb el projecte.
Haver exigit al seu conseller que diga sí o no.
Però de quina operació estem aquí parlant?
I això es repetix constantment en un expedient, en un altre expedient.
Però què és el que està passant, què és el que està passant?
Si ara tindrà l'oportunitat de contestar, però no me vinga amb allò del sanejament, que això és una fase posterior.
Abans de sanejar eixa aigua, caldrà vore si hi ha aigua per a poder-la utilitzar.

I estem parlant de projectes.
.
.
El PAU 21, per exemple, té més de 2.
300 vivendes, i no sabem, no sabem, perquè vosté, que és el que té l'obligació de dir-mos si hi ha recursos o no hi ha recursos.
.
.
O és que vosté a consciència està permetent que s'aproven projectes sense tindre garantida la disponibilitat d'aigua?
Perquè al final és això el que passa.
Vosté no s'atrevix, perquè algú li haurà dit que això no es pot posar, això no es pot posar.
I, per tant, el que cal és que s'aprove sense que vosté se mulle.

O bé casos, com tenim ací, encara molt més greus, com el de la mancomunitat del Taibilla quan vosté manaven, amb estos mateixos expedients.
I curiosament el senyor Blasco els donà per bo.
Tenim expedients ací ­i no tinc cap problema en passar-li fotocòpia en este moment, però vosté ho sap millor que jo­ on la mancomunitat del Taibilla, anys 2003 i 2004, diu que hi ha aigua per a 50 habitants, i vosté aprova un projecte per a 5.
000, 6.
000, 10.
000 persones.
I això és la mancomunitat del Taibilla, que és l'única que se mulla, i se mulla per a dir que hi ha disponibilitat per a 50 habitants.
El seu company ni tan sols això.

I en altres informes de la mancomunitat, es diu: «No hi ha aigua, però quan estiguen les dessaladores en funcionament.
.
.
» Ah!
, ara resulta que les dessaladores sí que valen per això.
Però per què no s'aclarixen?
Però per què no s'aclarixen?
Perquè per damunt de tot, per damunt de vosté i per damunt del senyor García Antón, el que hi ha són projectes i més projectes de massificar no ja la Vega Baixa, el que siga, i sobretot el vistiplau permanent de vostés.
I jo crec que això és una situació molt perillosa, molt perillosa, perquè vostés el que estan, en definitiva, signant, els dos, aquell perquè no diu res, i vosté, perquè a pesar del silenci còmplice del senyor García Antón, aprova, aprova eixe programa.
.
.
Al final el que estan vostés certificant és la insostenibilitat d'un creixement perillós per al nostre país.
I si no és aixina, diguen-ho, perquè mai tindrà vosté, senyor García Antón, millor oportunitat de dir el que passa en estos moments.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Per què no utilitza, per què no utilitza eixe dret que té per legislació per a dir el que cal?

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

Senyor president.

Senyor Oltra, vosté està obstinat en confondre, en fer demagògia i en no dir la veritat.
¡Sí, hombre, sí, sí!
Vosté vol paralitzar la comunitat amb qualsevol excusa, li val qualsevol excusa.
La comunitat.
Vosté no vol comunicacions, no vol l'AVE, vosté no vol l'aigua.
Vosté vol que astò se pare.
I, a pesar del que vosté diga, astò no se para, astò no se va a parar *(remors)*.

Vosté sap perfectament.
.
.
Ara em toca a mi, eh.
I jo m'he dirigisc a vosté.
No com vosté, quan ha parlat vosté, que no sabíem molt bé amb qui estava parlant.

Bé, jo li dic que me dirigisc a vosté.
I me dirigisc a vosté dient que el que diu és mentira, sí.
Vosté sap perfectament, vosté sap perfectament de qui són les competències del tema de l'aigua.
Vosté sap qui ha de fer els informes per a dir «hi ha aigua» o «no hi ha aigua» en una zona determinada.
No, no ensenye res, ho sap perfectament.

Vosté vol traure temes que no tenen res a vore en la qüestió.
La Confederació, en este cas, Hidrogràfica del Segura és la que té la competència.

Senyor Oltra, vol escoltar?
O per què ha estat fent la pregunta?
És sols cara a la galeria?
*(Remors)* No, no, però aleshores, si vol escoltar ara?
Li toca açò o no?
Bé!

Vosté sap que la competència és de la Confederació del Segura.
Vosté sap que a través d'eixa competència és la Mancomunitat de Canals del Taibilla.
I este projecte diu: «El Ministerio de Medio Ambiente no sólo no se opone, sino que garantiza el suministro de agua potable a la población a través de la Mancomunidad de Canales del Taibilla».

Y, por otra parte, las comunidades de regantes de Torremiguel y Camposalinas ceden la titularidad de los derechos de riego de aguas depuradas para regar con ellas el campo de golf; y es, en todo caso, la Confederación Hidrográfica del Segura la que tiene que manifestar su aprobación o no de ese cambio de uso.

Y así lo es en ese plan y en todos.
Lo demás, es ganas de confundir, de engañar y no decir la verdad, de hacer demagogia; que es lo que usted sabe hacer perfectamente.

Nada más.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos a la siguiente pregunta, señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

És que el meu grup parlamentari fa vuit dies va presentar unes preguntes denominades urgents.
I en este cas la férem a la consellera, una d'elles la férem a la consellera de Turisme, la senyora Milagrosa Martínez.
I ens hem trobat que ens dóna una excusa dient que «con compromisos adquiridos con anterioridad».
I nosaltres ens sentim pocs satisfets amb esta excusa.
I jo crec que fa vuit dies que sap la senyora consellera que ha de vindre a estes Corts, a comparéixer, a contestar una pregunta urgent, ¡i que ens done esta excusa!

Li pregue a la presidència, al president d'estes Corts, que transmeta als honorables consellers que a partir d'ara almenys especifiquen un poquet més, perquè tots pugam estar tranquils que quan no es ve a estes Corts és perquè hi ha motius fundats per a no vindre; i no este tipus d'excuses, perquè, si no, nosaltres ens sentim agredits al que són els drets dels diputats a l'hora de plantejar les preguntes parlamentàries.

 

**El senyor president:**

 

Bien, me parece muy bien lo que usted dice.
Ahora, este presidente no tiene por que dudar ni un ápice de la honorabilidad de nadie *(veus)*.

Perdón, perdón, señor Such, yo le he oído con respeto, y usted óigame igual.

Y, por lo tanto, entiendo que el escrito que ha mandado la consellera está dentro de una línea, como normalmente suceden las cosas, y no es necesario, como en el colegio, decir si ha tenido fiebre, si no ha tenido fiebre y si ha dejado de tener fiebre.
Ante una circunstancia de este tipo, sobra con la explicación que da.

Procedemos a continuar la sesión.
Efectivamente la cuarta pregunta correspondería a la formada por el diputado Joan Ribó y por la diputada Dolors Pérez, del Grupo Parlamentario Entesa, y correspondía a la consellera de Turismo, que, como bien ha dicho el señor Such, ha presentado una excusa de que tenía compromisos anteriores.

A continuación viene la quinta pregunta.
.
.

Sí, señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

Sí, senyor president.

L'únic que estàvem demanant-li a la presidència és que, és a dir, quan es diu «compromisos adquiridos con anterioridad», que nosaltres no sabem els compromisos que tinguen.
L'únic que li demanem és que remeta algun escrit o algun tipus d'indicació que justifiquen realment el per què no vénen a estes Corts.
Perquè nosaltres ja ho fem vuit dies abans, vuit dies abans.
I jo crec que hi ha temps suficient, senyor president, perquè almenys els consellers, si tenen algun compromís adquirit, prèviament manifesten quin tipus de compromís perquè pugam estar tranquils que efectivament estan desenvolupant la seua activitat com a conseller d'este govern que dignament representen.
Jo crec que això seria el més lògic i normal.
I no ens servix que ens diguen que el que diu el propi escrit ja servix per a tot.
Perquè vuit dies abans és temps suficient, senyor president.
I jo crec que almenys haurien d'explicar el perquè i per què no vénen a estes Corts a comparéixer a les preguntes de control que fa l'oposició.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, le había entendido perfectamente antes *(rialles)*.
Y le he dicho que, igual como este presidente cree en la honestidad, seriedad de cada uno de los diputados que componen su grupo, cree en la honestidad y en la seriedad de cada uno de los consellers que tiene este gobierno.
Y con una nota como la que me ha mandado la consellera, para mí es suficiente.
¡Es suficiente!
Y se lo he dicho bien claro.

Yo no entiendo que usted pretenda saber lo que es la agenda de una consellera o de un conseller.
¡No lo entiendo que quiera usted saber las reuniones que tenga que hacer dentro o fuera!
*(Remors)*.
¡Creo que están fuera de lugar!
Creo que la seriedad de este gobierno merece el respeto, y no una actitud más propia de otro foro, que no es precisamente el parlamentario.
 *(Remors)*

Sí, señor, es suficiente.
*(Veus)*

La siguiente pregunta.
.
.
Señor Camarasa, gracias por esa ironía.
*(Veus)*

Señor Maluenda, por favor.
*(Veus)* Señor Maluenda, ¡el pleno, el pleno está.
.
.
!
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* ¡Señor Maluenda, no tiene usted la palabra!
*(Remors)*

Yo le ruego, yo le ruego, señor Maluenda, que este pleno está perfectamente ordenado y no quiero que haya más allá de lo que ha habido.
*(Des de l'escó el senyor Maluenda diu: «Acato sus decisiones»)*.
Muchas gracias.
*(Des de l'escó el senyor Maluenda diu: «Pero exijo.
.
.
»)*.
*(Protestes)*

Señor Maluenda, yo creo que, fuera de lo que ha planteado el señor Such, no hay ningún orden que fuera preestablecido de forma desordenada.
*(Veus).*Bien, pues este presidente estima que no es necesario.

 

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller de Sanitat, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre els objectius del Pla estratègic de l'Agència Valenciana de la Salut presentat per la Conselleria de Sanitat el 12 de gener de 2006 i les conseqüències futures de la seua implantació, que formula la diputada Verónica Marcos Puig del GP Popular (RE número 49.
325).***

 

 

 

**El senyor president:**

 

Pasamos a la siguiente pregunta.
Pregunta formulada por la diputada Verónica Marcos Puig, del Grupo Parlamentario Popular, al conseller de Sanidad.

Por favor, señora diputada.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Gracias, señor presidente.

Señores consellers.

Señor Víctor Campos, señor conseller de Cultura, señor conseller de Territorio y Vivienda, señor conseller de Agricultura, señor conseller de Sanidad, muchísimas gracias por comparecer, como cada miércoles, aquí, en la sesión de control al gobierno *(remors)*, y especialmente *(el senyor president colpeja amb la maceta)* al señor conseller de Sanidad, señor Rambla.
.
.

 

**El senyor president:**

 

¡Señores!

 

**La senyora Marcos Puig:**

.
.
.
a la que va dirigida mi pregunta esta tarde.

Señor Rambla.
.
.

 

**El senyor president:**

 

¡Por favor!
Por favor, señora Marcos.

Señores diputados, escúchenme.
Yo estoy dispuesto a ser todo lo tolerante que haga falta.
Estoy dispuesto a relajarme.
Saben ustedes que yo no tengo nada de nervioso, pero no me monten ustedes el cirio.
No estoy dispuesto a tolerarlo.
Ojo, señores diputados, que a mí también me gusta la juerga, pero me gusta la juerga en otro sitio, en otro sitio.

Por favor, continuemos y respetemos la palabra de quien está hablando, que está en su derecho.

Señora Marcos, continúe.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Muchísimas gracias, señor presidente.

Señor Rambla, el pasado 12 de enero la Conselleria de Sanidad presentó lo que en su día fue un compromiso del Partido Popular: el Plan estratégico de la Agencia Valenciana de la Salud.
Hoy ese compromiso electoral ya es una realidad.
Y presentó un conjunto de medidas que servirán para mejorar la gestión de la sanidad valenciana.

Un plan que no sólo es un plan del Partido Popular, sino que ha sido elaborado con los sindicatos y todas las organizaciones afectadas.

Señor conseller, para el Grupo Parlamentario Popular es fundamental que se transmita a la cámara el contenido de ese compromiso electoral que, como he dicho anteriormente, hoy ya es una realidad.
Y por ello, en nombre de mi Grupo Parlamentario Popular, le formulo la siguiente pregunta para que usted nos responda: ¿cuáles son los objetivos este plan y cuáles serán las consecuencias futuras de su implantación?

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Gracias, presidente.

Señora Marcos, muy buenas tardes.

En primer lugar decirle que una organización como la sanitaria en la Comunidad Valenciana, con más de 50.
000 profesionales trabajando en ella, con más de 1.
000 centros de trabajo abiertos todos los días, y muchos de ellos las 24 horas al día, necesita de una ordenación y una planificación de sus recursos para no ir trabajando a base de impulsos o determinadas coyunturas que se puedan ir planteando, sino en base a una clara programación.

En ese sentido, desde la Conselleria de Sanidad, estos últimos años hemos llevado a cabo un conjunto de actuaciones que buscan esa ordenación de todos los recursos, fundamentalmente poniendo unos acuerdos de gestión y una planificación con cada uno de los 22 departamentos de salud, retribuyendo a nuestros profesionales en función de esos objetivos y de esos resultados; en definitiva, empezando a retribuir a nuestros profesionales no por lo que son, sino por lo que hacen.

Y fruto de ese conjunto de actuaciones, desde el punto de vista organizativo, decimos llevar a cabo, fruto de ese compromiso electoral también, decidimos llevar a cabo ­como digo­ la creación de la Agencia Valenciana de la Salud.

La Agencia Valenciana de la Salud es ese organismo en el que van a estar integrados todos los recursos humanos, materiales y económicos que tienen la finalidad de atender, desde el punto de vista sanitario, centros de salud y, dentro de los hospitales, a los ciudadanos de esta comunidad.

En ese sentido, el objetivo último que persigue esta Agencia Valenciana de la Salud es prestar una atención sanitaria que responda a las necesidades de la población, pero garantizando además una sostenibilidad económica; es decir, dando respuesta a la población que quiere, necesita promover de la salud, generar confianza y seguridad en el sistema, también en los pacientes que necesitan ser atendidos en tiempo y lugar adecuados, pero también al conjunto de los ciudadanos que nos exigen hacerlo de forma eficiente en la utilización de los recursos.

Para ello diseñamos un plan estratégico donde más de doscientos profesionales han estado trabajando durante un año, y lo presentamos recientemente.
Ese plan estratégico es, digamos, la hoja de ruta, el libro que debemos de seguir en cada una de nuestras actuaciones, para al final conseguir, por un lado, mejorar los estándares de salud de los valencianos, es decir, promover la salud, promover, desde un punto de vista de prevención y desde el punto de vista de la mejora de los hábitos de vida y de salud de los ciudadanos de nuestra comunidad.

En segundo lugar, aumentar la percepción de valor que los ciudadanos tienen *(el senyor president colpeja amb la maceta)* de la sanidad valenciana.

Hacer todos nuestros esfuerzos orientados al paciente, integrando la atención primaria, la atención especializada, mejorando la calidad de los servicios, reduciendo los tiempos de demora.

Es necesario también ­en cuarto lugar­ garantizar la fiabilidad del sistema, desde el punto de vista de la mejora de la seguridad que ofrecemos a nuestros pacientes.

Ir transformando también la oferta asistencial, impulsando prestaciones y alternativas a la hospitalización tradicional.
No hay que olvidar que en este último año casi el 50% de las intervenciones quirúrgicas en la Comunidad Valenciana han sido cirugías sin ingreso; lo cual permite liberar el recurso cama, resolver mucho más rápido y más cómodo para los pacientes su problema y, en definitiva, incorporar pues nuevas tecnologías a la atención sanitaria.

Pero es que además, dentro de este plan estratégico, había un apartado especial para los recursos humanos, comprometiendo al personal en el cumplimiento de esos objetivos; y fruto de lo cual este gobierno ha llevado a cabo la más importante apuesta desde el punto de vista económico con nuestros profesionales, con la firma de la carrera profesional.

Y todo esto, que responde a conseguir una eficacia en términos sanitarios, hay que hacerlo compatible también con una eficiencia, con una utilización adecuada de los recursos y haciendo sostenible el sistema sanitario.

En ese sentido, este plan estratégico de la Agencia Valenciana de la Salud tiene, a su vez, luego la translación en 22 planes estratégicos, que en el 80% de su contenido son iguales, pero un 20% difiere, aproximadamente, en cada una de las áreas de salud, según cuál sean los objetivos a conseguir.
Con todo ello, sin duda, contribuiremos a seguir ofreciendo a los ciudadanos de nuestra comunidad una mejor sanidad, una mejor planificación y una mejor claridad a la hora de percibir por parte de los ciudadanos cuáles son los servicios que se ofrecen y cuáles los recursos que ponemos a disposición de los ciudadanos.
Y, en definitiva, algo que ha caracterizado a este gobierno de forma permanente: una mayor transparencia en su acción de gobierno.

Muchas gracias.

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller de Sanitat, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre el contingut de l'acord subscrit entre la Conselleria de Sanitat i les organitzacions sindicals de la Mesa Sectorial de Sanitat de carrera i desenvolupament professional, que formula la diputada Esther Franco Aliaga, del Grup Parlamentari Popular (RE número 49.
326).***

 

 

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Pasamos a la siguiente pregunta y la formula la diputada Esther Franco Aliaga, del Grupo Parlamentario Popular, al conseller de Sanidad.

Por favor, doña Esther.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor conseller de Sanidad, desde el Grupo Parlamentario Popular le felicito por la excelente gestión que realiza la conselleria que usted dirige y que redunda en la mejora de la calidad de vida de los hombres y mujeres de nuestra comunidad.

Una vez más, con su excelente gestión, ha alcanzado logros impensables para los profesionales que hace años, cuando gobernaban otros, y que ya eran motivo de reivindicación nunca consiguieron, fueron ignorados y no obtuvieron respuesta.

Señor conseller, nos consta que los profesionales sanitarios son uno de los grandes ejes sobre los que gira la política sanitaria de su conselleria.
Y esto lo vemos reflejado en los acuerdos alcanzados a lo largo de esta legislatura y que han contado con el máximo consenso por parte de todos los sindicatos y que han sido recibidos con gran satisfacción por parte de los profesionales que han visto mejorar sus retribuciones, así como su carrera profesional.

Desde el pleno convencimiento de que estos acuerdos van a suponer un gran avance en el campo sanitario, el Grupo Parlamentario Popular le formula la siguiente pregunta: ¿Cuál es el contenido del acuerdo suscrito por la Conselleria de Sanidad y las organizaciones sindicales de la mesa sectorial de sanidad de la carrera y desarrollo profesional?

Esperando su respuesta, le agradezco por adelantado sus palabras.

Gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Franco.

Tiene la palabra el señor conseller de Sanidad.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Franco, a pesar de que he pedido una comparecencia a petición propia para valorar el contenido del acuerdo de carrera profesional, comprendo la inquietud del Grupo Parlamentario Popular por conocer lo más pronto posible alguno de los detalles de este acuerdo, que es reconocido como uno de los acuerdos más ambiciosos que en el conjunto nacional se han llevado a cabo en este sentido.
Y lo único que lamento es que los otros grupos parlamentarios de esta cámara no hayan hecho manifestación expresa en el sentido de reconocer lo que, a la luz de todos los profesionales del sector sanitario y de los distintos ámbitos de la sanidad pública española, se ha reconocido, pues no haya hecho ninguna valoración por temor a tener que hacer una valoración positiva de algo que les cuesta mucho realizar, como nos tienen habitualmente acostumbrados.

Decía que estamos ante el mayor acuerdo retributivo que nunca se ha dado desde que en 1988 asumimos las competencias de sanidad en esta comunidad.
Es un acuerdo, además, que ha contado con el apoyo unánime de todas las organizaciones sindicales representadas en el ámbito de sanidad, Comisiones Obreras, Unión General de Trabajadores, CSI, CSIF, sindicato de auxiliares de enfermería, sindicato de trabajadores de la sanidad del País Valenciano y Cemsatse.
Acuerdo histórico, también, en lo que supone la participación de todas las organizaciones sindicales, como digo, en lo que es una reivindicación histórica de este sector.

Esta carrera profesional, además de aportar importantes recursos económicos al conjunto de profesionales que trabajan en la sanidad valenciana, fundamentalmente profesionales médicos y de enfermería, supone además una mayor exigencia desde el punto de vista asistencial, porque lleva aparejado, para ir mejorando en esa carrera profesional, lleva aparejado el cumplimiento de una serie de objetivos.
De forma y manera que los cuatro niveles en los que se estructura esta carrera profesional se necesita para ir mejorando, dentro de esos niveles de carrera, el cumplimiento, y por tanto el transcurso de unos años, pero, por otro lado, el cumplimiento de una serie de objetivos, fundamentalmente de objetivos asistenciales.
También objetivos de investigación y de compromiso con la organización.

Eso supone que esta carrera profesional tiene un directo beneficio en los profesionales de la sanidad, que van a ver mejorada su retribución.
Pero tiene también un claro beneficio directo en el conjunto de los ciudadanos de nuestra comunidad porque, por la vía del cumplimiento de los objetivos a los que se refiere esta carrera, vamos a ir mejorando nuestros sindicatos sanitarios que ya de por si se van incrementando de año en año.

Decir, por último, que el resultado económico, en términos de beneficios, que va a suponer para el colectivo de los médicos llega a alcanzar los 12.
000 euros anuales y en el caso de enfermería a los 7.
800 euros anuales.
Decir, además, que hay un compromiso en este acuerdo de carrera profesional para continuar también con una mejora, en términos laborales, para el resto de profesionales que trabajan en la sanidad valenciana, es decir, para todos y cada uno de los más de 50.
000 profesionales que, como digo, trabajan en la sanidad de la Comunidad Valenciana.
Eso formará parte de un futuro acuerdo de desarrollo profesional donde están fijados ya los aspectos fundamentales del mismo y, en definitiva, donde esperamos ofrecer a los profesionales de nuestra sanidad un mejor entorno laboral mucho más satisfactorio, con el que conseguir un mayor compromiso y un mayor cumplimiento de objetivos y, en definitiva, una mejor sanidad y que así la perciban los ciudadanos de nuestra comunidad.

Muchas gracias.

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller de Sanitat, senyor Vicente Rambla Momplet, sobre la valoració que fa la conselleria sobre la recentment aprovada Llei de reproducció assistida i quines mesures prendrà per tal d'aplicar-la a la Comunitat Valenciana, que formula la diputada Encarna Llinares Cuesta, del Grup Parlamentari Socialista (RE número 49.
330).***

 

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

A continuación corresponde la pregunta formula por la diputada doña Encarna Llinares Cuesta, del Grupo Parlamentario Socialista, al conseller de Sanidad.
La pregunta que decía: ¿qué valoración hace la conselleria sobre la recientemente aprobada ley de reproducción asistida y qué medidas tomará para aplicarla en la Comunidad Valenciana?
Debe sustituir la recientemente aprobada Ley de reproducción asistida por el Proyecto de ley de reproducción asistida, recientemente aprobado en el Congreso de los Diputados.

¿Necesita alguna aclaración, doña Encarna?

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

Gracias, señor presidente.

Señor conseller ¿qué valoración hace del proyecto de ley de reproducción asistida?
¿Y qué medidas tiene pensadas aplicar en esta comunidad para garantizar lo que en la futura ley se va a contemplar, algunas cuestiones ya contempladas en la Ley del Partido Popular del año 2003 y que en esta comunidad no se están aplicando?

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Llinares.

Por favor, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

Muchas gracias, presidente.

Señora Llinares, la verdad es que su estilo, nada dialogante, le ha traicionado en esta ocasión al plantearme una pregunta sobre una ley que usted ya da por aprobada antes, incluso, de su tramitación parlamentaria.
Y se ha encontrado con la sorpresa de que en el Senado han prosperado, por no acudir los responsables de su grupo, han prosperado algunas enmiendas, todas las enmiendas del Partido Popular.

Por lo tanto, me hace difícil pronunciarme sobre una ley que no sé cómo va a concluir.
Aunque usted ya veo que con ese estilo dialogante, al que antes aludía, entiende que como un rodillo pasará por el Congreso de Diputados y pueden no prosperar las enmiendas del Partido Popular.
Yo tengo esperanzas en que esas enmiendas se consoliden y sí prosperen.
Y, por tanto, me pronunciaré con más detalle cuando esta ley termine.

 

**El senyor president:**

Señora Moreno, señora Moreno, esa espontaneidad.

Señora Llinares, tiene usted la palabra.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

Hay una enmienda y yo quiero saber si esa enmienda es válida.
Por lo tanto, yo no hablo de ley, hablo de proyecto de ley.
Y, por tanto, el conseller me tiene que contestar a lo que yo pongo ahí, que por eso he hecho la rectificación: proyecto de ley aprobado en el Congreso de los Diputados.
Yo no he hablado de ley.
Señor presidente, eso está aceptado cuando se hace una rectificación ¿no?

 

**El senyor president:**

Mire, señora Llinares, yo creo que este presidente no le puede explicar lo que es la picaresca parlamentaria.
Tienen ustedes mucho más recorrido que este mismo presidente.
*(Remors)* Escúcheme, escúcheme.
Tienen ustedes mucho más recorrido en este parlamento que el propio presidente.
Lo que no está nada bien es que lo que ven ustedes bien en el ojo ajeno no lo vean en el propio.
Así que juguemos todos con la misma baraja.

Señora Llinares, adelante, por favor.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller, usted no quiere contestar.
La pregunta está bien formulada y yo hablo de proyecto de ley.
Pero así y todo me voy a referir a la Ley del año 2003, de reproducción asistida, aprobada por el Partido Popular y que en esta comunidad no se está aplicando.
Y me estoy refiriendo a algo tan importante, como es el diagnóstico genético preimplantacional, para evitar que las personas con una enfermedad hereditaria puedan tener hijos sanos.
Está aprobado en la ley del año 2003.
Hay una recomendación del Síndic de Greuges para que se aplique a cargo de la conselleria de Sanidad, lo tengo aquí.
Desde el año 2003 están en conversaciones con el IVI.

¿Sabe cuál es la realidad?
Que el 4 de abril, en la Comisión de Sanidad, votaron en contra a una propuesta del Partido Socialista para que se haga un decreto que garantice que la salud de las personas no puede depender los criterios económicos, ni del dinero que tenga una persona.
Y eso es lo que yo le estoy preguntando también hoy aquí ¿Qué va a hacer usted en ese tema?
Porque es intolerable y es inconcebible que personas que tengan dinero puedan ir al IVI y puedan tener hijos sanos.
Y las personas que no lo tienen se tienen que aguantar y esperar a la providencia a ver si tienen suerte y tienen un hijo sano o un hijo enfermo con una enfermedad hereditaria.
Y por eso quiero hablar de ese tema que nos parece superimportante.
Aquí tiene el informe del síndic y la recomendación del síndic del año 2003.
En marzo de 2006 están esperando todavía una respuesta por parte de la conselleria.

Mire, es un proyecto de ley, será una futura ley.
Pero lo que es intolerable es que usted no cumpla lo que la ley del Partido Popular aprobó en el año 2003.
Y, desde luego, nos parece intolerable, aunque sea un proyecto de ley, las barbaridades que hemos tenido que oír de altos cargos del Partido Popular, basadas en la mentira, que pretenden, bajo la teórica defensa de la dignidad humana, condenar a la infertilidad, condenar a la enfermedad o a la discapacidad a miles de personas.

Hemos oído barbaridades, mentiras, como que se permitía la clonación para la industria cosmética o incluso con fines militares o que nos estamos aproximando al nazismo.
Cuando lo único que se estaba regulando es para nosotros un derecho, que es la posibilidad del diagnóstico genético preimplantacional, no solamente para evitar enfermedades hereditarias sino también con fines terapéuticos.
Y lo especificaba muy bien el proyecto de ley y han dicho barbaridades.

Por lo tanto, no esperaba nunca su intervención.
Me parece que este es un tema mucho más serio.
Y lo que quiero hoy es el compromiso del gobierno valenciano, el compromiso de usted como conseller de Sanidad que por lo menos, por lo menos hasta que se apruebe la ley, cumplan la ley que está en estos momentos vigente, la ley de 2003, una ley aprobada por el Partido Popular.
Porque en esta comunidad, le vuelvo a insistir, no se está aplicando.
Y el que uno pueda tener un hijo enfermo con una enfermedad hereditaria, grave, incurable, como puede ser la fibrosis quística, como puede ser la hemofilia, como puede ser la esclerosis, como puede ser la enfermedad de Hutchinson, ustedes les condenan a tener que sufrir.

Y eso es lo que está haciendo el gobierno valenciano.
Y a usted le dará mucha risa, pero, desde luego, a mí no me produce ninguna risa.
Aquí está el informe del Síndic de Greuges.
Y desde 2003 ustedes están viendo la posibilidad de convenios de colaboración.
La realidad es que al día de hoy eso no es posible.

Por lo tanto, un proyecto de ley ahora, una ley futura.
Pero que, sin lugar a dudas, está pensada para mejorar la vida de las personas, para ayudar a las mujeres a quitar la restricción que había de solamente tres ovocitos para la fertilización.
Y, por cierto, ¿cuándo va a garantizar usted que las mujeres de la Comunidad Valenciana no tarden años y años para tener un tratamiento de infertilidad y que al final tengan que recurrir también a pagárselo?

 

**El senyor president:**

 

Señora Llinares.

 

**La senyora Llinares Cuesta:**

 

Eso es lo que espero de usted.
Ese compromiso.
Porque solamente asumiendo ese compromiso nos podremos creer, más allá de la demagogia y la publicidad, que le interesa resolver los problemas reales de los valencianos y valencianas.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Llinares.

Señor conseller, tiene la palabra.

 

**El senyor conseller de Sanitat:**

 

Señor presidente.

Señora Llinares.

La verdad es que yo siempre me he caracterizado por ser muy respetuoso con esta cámara y la pregunta que usted me hace en fecha 26 de abril es: ¿qué opino sobre la recientemente aprobada ley?
Y solo una semana después, al ver que no se aprobaba, me dice que: ¿qué opinión me merece el proyecto de ley este que no se ha aprobado?
Y al ver que ni siquiera el proyecto de ley iba a salir como usted esperaba, sobre la marcha me habla de otra cosa.

De la única ley que en este momento está en vigor, que es una ley del Partido Popular, que es la que permite la investigación en células madre, por ejemplo, es la que permite la reproducción asistida en nuestro país y es la que impedía ­y así se lo señalaba­ comercial con embriones, utilizar industrialmente para embriones, utilizar para embriones con fines cosméticos, la selección de sexo, etcétera.
Esa propuesta o ese proyecto de ley, que espero que no se apruebe en esos términos exactos, al que usted se refiere, elimina todas estas faltas muy graves que antes se recogían, y eso es lo que para usted supone mejorar la vida de las personas.

Yo, por mi parte, como digo, me reitero en lo dicho antes.
Cuando se apruebe esta ley, su desarrollo reglamentario, podré opinar con más detalle.
En este momento, lo que hay en las Cortes Generales es el proyecto con las modificaciones aprobadas en el Senado, que no es el que se inició su tramitación parlamentaria, como usted bien sabe.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller de Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre les mesures del Consell per a acatar la sentència del Tribunal Suprem que deroga l'Ordre de 22 de desembre de 1995, que acabava amb l'equiparació de diversos certificats oficials de coneixement de la nostra llengua emesos per les juntes qualificadores de Catalunya, Illes Balears i de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià, que formula el diputat Ramon Cardona i Pla, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 49.
339).***

**El senyor president:**

 

Por favor, señores.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

 

Pasamos a la siguiente pregunta, que es la de don Francesc Colomer i Sánchez, del Grupo Parlamentario Socialista, a la consellera de Turismo y que, lógicamente, por la excusa de la señora consellera tampoco se puede resolver hoy.

Yo creo que de la tensión tenemos que cuidarnos todos, todos, porque, si no, vamos a acabar con un ictus.

La séptima pregunta es la formulada por los diputados Joan Ribó Canut i Ramón Cardona i Pla, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, al conseller de Cultura, Educación y Deportes.

Por favor, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor conseller, en una sentència del Suprem, del 15 de març de 2006, es va derogar, es va considerar nul·la l'ordre del 22 de desembre de 1995.
En eixa ordre de la conselleria *(inintel·ligible)* l'equiparació de diversos certificats oficials de coneixement de la nostra llengua emesos per les juntes qualificadores de Catalunya, de les Illes Balears i de la Junta Qualificadora de Coneixements de Valencià.

Jo el que li pregunte és què pensa fer per tal d'acatar la sentència.
O, també, si vol que li faça la pregunta d'altra manera, si pensa actuar d'alguna manera perquè dóna la sensació que l'acaten sense realment fer-ho.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyor Cardona, com ja es va fer pública en el seu moment, la sentència a la que vosté ha fet esment va ser recorreguda pel govern de la Generalitat Valenciana davant del Tribunal Constitucional.
Esta mateixa setmana, o en els pròxims dies, estarà acabat el recurs i es presentarà.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor conseller, jo vinc ací a demanar-li que complisca la sentència, inclús presentant recurs el que vinc ací a dir-li és que complisca la sentència i que no ens facen trampa, no ens facen un truc de màgia, un truc de prestidigitació, per a dir que estan complint la sentència quan en realitat no és aixina.

Mire, jo pense que vostés estan quedant en evidència davant de la societat valenciana, no una, sinó moltes vegades.
Jo ací tinc, almenys, set sentències del Tribunal Superior de Justícia, tinc la sentència esta del Suprem, tinc una sentència del Tribunal Constitucional, totes en el mateix sentit, senyor conseller.

I, per tant, la qüestió del recurs ja vorem si vostés la veuen viable, ja vorem si és possible que presenten recurs, ja vorem si s'ha admés a tràmit.
I, després, també vorem la conclusió.
Però, ací, el que passa, senyor conseller, és que hi ha un sector de la societat valenciana que usa el valencià sistemàticament, l'usa, el potencia, intenta utilitzar-lo en tots els àmbits, en tots els territoris, hi ha gent d'ací, valenciana, que està treballant a Catalunya gràcies que a Catalunya no han suprimit eixa homologació entre títols administratius, certificats administratius de coneixement de valencià, formant part de tota la mateixa llengua, hi ha gent que està treballant a les Illes Balears, que ha hagut de fer reciclatge perquè les Illes Balears van contestar a la no homologació d'ací amb una mesura, que jo pense que no ha haurien d'haver adoptat, que era la no homologació per part de la Junta Qualificadora de Català de les Illes Balears.
I ací el que està passant, senyor conseller, és que hi ha molta gent que està treballant pel valencià, que l'escriu, que l'utilitza en tots els àmbits, que s'està sentint realment ofesa pel comportament d'esta conselleria.

Jo, senyor conseller, li demane únicament el compliment de la sentència, només el compliment d'esta, com de les altres set del Tribunal Superior de Justícia Valencià, com de la sentència del Tribunal Constitucional del 97.
Jo, mire, la sentència esta no suposa cap atac al que és nostre.
Jo estic temptat, al final, de preguntar puntualment a cada u dels consellers si consideren que les persones que parlem i intentem potenciar el valencià som per a ells estrangers.

Jo l'única cosa que els demane és que el que és nostre ho potencien d'una manera fonamental i substancial, i que les persones que treballem, que ensenyem el valencià, que l'estudiem, que el fomentem, no ens sentim abandonats per la conselleria.
Els ensenyants, els escriptors, els correctors, els traductors, les persones públiques que parlem el valencià, les persones públiques que l'escrivim, els que ens expressem en valencià en tots els àmbits, volem vore que la conselleria ens defensa.
I el que nosaltres estem fent, senyor conseller, és un esforç impressionant per dignificar el valencià, inclús, a voltes, en contra de totes les mesures que vostés estan prenent.

Jo, senyor conseller, vull un valencià viu, massivament parlat, en tots els àmbits.
I, a més, li vaig a dir una cosa, senyor conseller, no és més xicoteta la meua llengua perquè la compartisc amb un altres territoris, al contrari, és molt més gran.
I li vaig a posar l'exemple, que vosté s'estima molt, i jo també, com és el de castellà: quan en més territoris es parle més gran és, quan més modalitats tinga més gran és, quan en més llocs es parle més ens podrem entendre al llarg del món.

Per tant, de cap manera es pot considerar una debilitat el que nosaltres tinguem una llengua compartida en uns altres territoris, al revés, és més gran, és més nostra, i podem estar parlant en la nostra llengua en molts més territoris i en molts més àmbits.
Poden estar treballant les persones en territoris de fora del País Valencià, sense cap problema.
S'estima que en este moment han d'haver unes 10.
000 a Catalunya i, possiblement, unes 15.
000 persones a les Illes Balears.

Per tant, senyor conseller, nosaltres el que volem, per exemple, li ho vaig a dir molt clar, el que volem és que s'aplique el decàleg d'àrees, el que volem és que quan vostés canten les excel·lències del valencià, quan vostés canten les glòries literàries medievals del valencià, no s'obliden que no s'ha acabat ahí, que hi ha molta gent que l'estem seguint, que hi ha molta gent que l'ha recuperat, i que coneixem eixes glòries medievals perquè hi ha gent que ha continuat conreant i treballant pel valencià durant tot este temps, senyor conseller, segles i segles.
Per tant, nosaltres el que volem és que ens defense.

En este moment, jo vull referir-me un poc a la sentència.
La sentència es basa en informes de tot el món científic i universitari, sense que hi hagen pogut vostés plantejar ningun informe contrari.
La sentència es basa en la pròpia Llei de creació de l'Acadèmia Valenciana i es basa en el propi dictamen de la Llei de la pròpia Acadèmia Valenciana.
Es basa, per tant, en l'ens normatiu que vostés mateixos van crear i que vostés mateixos han dit que és la màxima autoritat a l'hora d'identificar la nostra llengua.

Nosaltres, senyor conseller, volem que defense els valencians i les valencianes que volen treballar fora del nostre àmbit i que coneixen el valencià suficientment, que tenen els seus nivells corresponents, el nivell parlat, el nivell escrit, en les seues diverses qualificacions.

Per tant, senyor conseller, jo en este moment li pregunte una altra vegada i li insistisc en si eixe recurs que vosté pensa fer està llançat contra les persones que parlem el valencià, que l'ensenyem, que l'escrivim, que el conreem, que l'estudiem, que el treballem.
Li estic preguntant si eixe recurs que vosté llança està fet per a fer la nostra llengua més xicoteta en lloc de més gran, o està fet per a transformar les diferències en les modalitats d'una llengua que són normals, i quan més gran és la llengua més modalitats té i més variació té, si està per a quedar-nos tancats en una única modalitat xicoteta i exclusiva.

Jo el que li estic preguntant és si vosté accepta que valencians som tots i que la gent que està treballant i estudiant el valencià no és la que l'ataca, sinó al contrari, la que més el dignifica i la que més fa per ell.

Per tant, senyor conseller, explique'm això, explique'm si acataran la sentència i si nosaltres per fi podrem estar recolzats per la pròpia conselleria i no sentim-nos com apartats, retirats i maltractats per esta conselleria.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Molt bé, senyor Cardona.

Dir-li, en primer lloc, que vosté ha començat dient que este govern.
.
.
­quan vosté ha dit: «vostés» entenc que es referia al govern­ està quedant en evidència davant de la societat valenciana.
Jo crec que si alguna cosa té este govern és el recolzament de la majoria democràtica de la societat valenciana.
De fet, els que estan quedant en evidència en estos temes davant de la immensa majoria de la societat valenciana són vostés.

Vosté parla sempre com a representant, es fa el representant d'una cosa que les urnes democràtiques no li han donat, vosté es fa el representant de col·lectius sencers, inclús de tota la societat valenciana.
Jo dic que si democràcia té algun significat és perquè l'autèntic representant dels interessos i el que està encarregat de gestionar eixos interessos, mentre el poble no canvie d'opinió, és este govern.
I este govern en este sentit té les coses absolutament clares.
Vostés son els que queden en evidència, perquè vostés van en contra de la sensibilitat majoritària del poble valencià.
Són vostés els que fan xicoteta la llengua valenciana, són vostés, no nosaltres els que la fem.
Mosatros treballem i este Govern està treballant en la seua política lingüística d'una manera oberta *(el senyor president colpeja amb la maceta)*, d'una manera definida, d'una manera clara, d'una manera generosa, en la promoció del valencià, tant a nivell econòmic com d'iniciatives, tant a nivell educatiu com a nivell cultural.
I vosté no trobarà ni rastre, en l'actuació d'este Govern, que puga dir vosté que no se dignifica la llengua valenciana.
El que passa és que vostés tenen una espècie de complex de la cabanya del tio Tom.
Vostés són una espècie d'hostatges de no sé quina concepció.
Vostés són una cua de no sabem quin lleó.
Vostés són un apèndix de no sabem quin intestí.
Però són una cosa que se consideren a si mateixos secundaris, senyoria.
I mosatros volem que la Comunitat Valenciana encapçale totes les categories socials, totes les categories culturals.

I, per tant, volem ser capçalera de totes estes coses.
Mosatros no podem admetre anar a la cua de cap, i per això tenim l'obligació davant del poble valencià de defensar els seus interessos i la seua identitat cultural i la seua personalitat, ¡personalitat!
, la seua personalitat.
I mosatros no anem en contra de ningú.
Tot el contrari.
No trobarà vosté en cap tipus de mesura que prenga este Govern valencià que vagen en contra de ningú.
Són vostés, vostés, allà on han governat o estan governant encara que siguen minoria, ara estan governant en algun lloc, els que demanen, no sé, coses molt estranyes, els que discriminen als que no parlen o no pensen com vostés.
Són vostés, la seua ideologia, el seu partit o els seus homòlegs en altres autonomies, són vostés els que fan burla de la democràcia.
Mosatros no ho fem, senyoria.

Per tant, jo li ho he dit claríssimament: este Govern té, en l'exercici de les seues atribucions legals, la potestat i sempre treballarà exercint eixa potestat dintre del marc legal de la Constitució i l'Estatut d'Autonomia, té les competències per a establir el marc legal adequat per a la defensa i l'ús del valencià.
I farà ús d'estes competències, senyoria, per a defendre el valencià.
No li càpiga a vosté el mínim dubte.
I la primera és recórrer davant del Tribunal Constitucional.
I després, el que calga per a defensar, per a defendre sempre el que la gent, el poble d'esta comunitat, el poble valencià diu que és la seua llengua i el seu idioma que vostés mai han reconegut, la llengua valenciana i l'idioma valencià.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.
*(Remors)*

Señor Camarasa.
.
.
*(Remors)* Yo respeto mucho a Vidal-Quadras.
Es un gran aventurero, pero le oigo cuando lo nombran.
*(Remors)* No deja de ser también una aventura.

La siguiente pregunta correspondía a don Joan Antoni Oltra, del Grupo L'Entesa, al conseller de Economía y Empleo, pero también está sometida a una excusa en el documento 49.
453.

 

***Preguntes orals números 163/05, 164/05, 165/05, 166/05, 167/05, 216/05, 217/05, 218/05, 219/05, 220/05 i 221/05 al conseller de Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre el Palau de les Arts de València, que formula el diputat Vicent Escrig Peris del GP Socialista (RE números 28.
838, 28.
839, 28.
840, 28.
841, 28.
842, 33.
253, 33.
254, 33.
255, 33.
256, 33.
257, 33.
258).***

 

 

 

**El senyor president:**

 

Así que pasamos al turno de preguntas ordinarias y vamos a abordar.
.
.
­por favor­ las que van desde el número 163 al 167 y del 216 al 221 del 2005.
Las realiza don Vicente Escrig Peris, del Grupo Socialista.

Señor Peris.

 

**El senyor Escrig Peris:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, davant el silenci i obscurantisme en el projecte del Palau de les Arts i de l'orquestra valenciana que està conformant-se, voldríem conéixer en seu parlamentària quin és el contingut i continent de l'organització artística i tècnica del Palau, quina és la programació, quin és el pressupost, quins han segut els criteris de selecció dels professors de l'orquestra que se diu ja, popularment per ahí «orquestra valenciana de músics estrangers», perquè he de dir-li que els músics valencians se senten enganyats pel Partit Popular i el seu govern en la forma d'haver fet aquesta orquestra.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Escrig.

Señor conseller.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Moltes gràcies.

En primer lloc, senyor diputat, dir-li que jo lamente molt, i vull que la cambra siga coneixedora, que en el seu escrit, quan presenta vosté les preguntes, i aixina ha segut admés per la Mesa de les Corts, es referix al Palau de les Arts de València amb l'adjectiu de «fantasmagòric», fantasmagòric.
Jo crec que això marca una miqueta el seu tarannà, la seua concepció davant una de les infraestructures culturals sense dubte més importants en el que a la seua matèria es referix, al nostre país.

Vosté considera, senyor diputat, que el Palau de les Arts és fantasmagòric *(veus)*.
A la millor en la contestació deu anar implícit el seu adjectiu, perquè clar, a preguntes fantasmagòriques, qualificant realitats de fantasmagòriques al que són realitats palpables, objectives, que vosté pot anar i passejar-se per eixa fantasmagoria.
.
.
De fet, crec que ha anat i s'ha passejat, inclús l'he vist jo passejar per allí.
I, en definitiva, li he de dir que jo, jo, en este moment li anuncie que tot el que vosté pregunta ha d'aprovar-se encara en la pròxima reunió del patronat, perquè vosté sap que ahí n'hi ha un patronat, prevista per als pròxims dies.
Allí se presentarà, s'aprovarà l'organigrama; allí se presentaran i aprovaran els reglaments; allí se presentaran i aprovaran els pressupostos i s'aprovarà i es presentarà la programació.

Per tant, abans que eixe òrgan de govern i de decisió no es reunisca i els aprove, deu ajornar-se la contestació.

Dir que els qualificatius que vosté ha fet cap a l'orquestra marquen una miqueta, senyoria, jo he de dir, la seua, no ignorància, perquè el pitjor seria que vosté fóra ignorant, però no ho és, vosté pertany al món de la música.
Vosté, senyoria, té un poquet de mala voluntat, perquè si de 79 músics que hi ha triats per tot arreu del món, 79, 10 són valencians, pense vosté el que seria extrapolant a qualsevol altra activitat, extrapolant a qualsevol altra activitat, pense el que seria que de 79 màximes figures del món, 10 foren valencians.
Estaríem tots molt satisfets, segurament.
Però clar, naturalment, vosté diu que és vergonyós *(remors)* perquè, clar, vosté, senyor Escrig,.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Escrig, por favor.
Cuando le toque, hable.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

.
.
.
senyor Escrig, diu que és vergonyós probablement perquè la vergonya no la coneix.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor Escrig Peris:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, és vergonyós que vosté sap que en octubre o finals d'any volen inaugurar o volen iniciar la programació i no se sàpia la programació ni el contingut d'un Palau de les Arts.
Vosté, com a responsable de cultura, i jo, com a diputat, he de fer un control a la seua gestió en este tema de la música.

Vaja per davant que el Grup Parlamentari Socialista no està en contra del Palau de les Arts.
Està en contra de la gestió tècnica i política que vostés estan fent en el Palau, per una banda, i que està pagada amb diners públics valencians, de tots els ciutadans i ciutadanes.
La ciutadania i el món musical valencià vol conéixer, i per això pregunta, quin és el contingut i el continent.
Està clar?
No és una cosa gratuïta fer estes preguntes a vosté.

La ciutadania valenciana vol saber i conéixer ja que és un projecte valencià amb àmbit internacional, però crec que davant d'una falta de mancança d'un estudi econòmic previ se'ls està anant el projecte de les mans.
Vosté fa uns mesos va afirmar que la Comunitat Valenciana és la primera potència mundial en la cultura.
Jo li demane modèstia i prudència, senyor conseller.
Jo diria millor que som la primera potència en endeutament econòmic.
Anem a les xifres, senyor conseller.
Encara no s'ha acabat l'obra i n'hi ha un sobrecost de l'obra de 260 milions d'euros.
N'hi ha una inauguració fantasmagòrica que se féu en el seu moment, de 2.
800.
000 euros.
N'hi ha una futura orquestra del Palau, que va a costar anualment 10 milions d'euros, sense comptar, senyores, el que valdrà la resta de la programació *(remors)* que serà al voltant de 60, 70 milions d'euros.
No se sap res de la programació ­insistisc­ ni del personal tècnic ni del personal artístic.
És tot una entelèquia.

Com se sufragarà, senyor conseller, les temporades d'òpera anualment?
De nou, pensem que estem davant d'un macroprojecte amb peus de fang.
I jo sé que la solució la van a tindre vostés.
Hauran d'anar al Ministeri de Cultura a demanar que sufrague tots els gastos perquè si no, el senyor Rodríguez Zapatero és el roín de la pel·lícula.

Assistim, sense dubte, senyor conseller, a un obscurantisme del contingut del Palau.
No hi havien espanyols o espanyoles i valencians o valencianes que podien ser intendents del Palau?
L'Helga Smith, li recorde que el seu fill té una agència artística musical en el seu país.
Alguna cosa n'hi ha.
*(Un diputat diu: «Quina casualitat!
»)* Que no n'hi han directors espanyols que podien haver ajudat a seleccionar els músics i no ser descortés amb eixos professionals com és López Cobos, com és el senyor Galduf, García Asensio, etcètera.
Vergonyós, senyor conseller?
Però, bé.

Les crítiques se li van acumulant: la forma de gestió del Palau, la forma de selecció de l'orquestra, els defectes tècnics que encara estan ahí, d'acústica del mateix auditori, el malbaratament econòmic i la megalomania de vosté i del senyor Camps de fer el millor palau del món.
Bé.

Jo pense, senyor conseller, que està més preocupat per ficar-li lletra al *pasodoble* perquè crec que al final el *pasodoble* va a substituir l'himne de la Comunitat Valenciana, el *pasodoble* del senyor Camps.
Però bé.

Fa uns dies, uns mesos, va morir el senyor Amando Blanquer i s'ha oblidat totalment la conselleria del senyor Amando Blanquer.
Estem en un cúmul de circumstàncies on el que preocupa és simplement el Palau de les Arts.
Poc a poc se va desvetlant eixa orquestra valenciana de músics estrangers on de 34.
000 músics solament han sigut admesos 10 músics valencians.
I això és justícia cultural, justícia des de la conselleria de vosté i els seus integrants.

Jo me pregunte, senyor conseller, que la Generalitat Valenciana ha deixat en mans exclusivament de Lorin Maazel una responsabilitat que se li escapa de les mans, perquè n'hi han molts músics que han presentat currículum i altres.
.
.
*(inintel·ligible)* valencians i han quedat forat d'esta orquestra.
I amics de Lorin Maazel han passat a ser membres de l'orquestra valenciana de músics estrangers, amics de Lorin Maazel!
*(Aplaudiments)* I en nom també d'alguns col·lectius, inclús de l'orquestra nacional i altres orquestres, estan fent vostés un flac favor a la música valenciana.

Per acabar, simplement dir-li que tenim una orquestra valenciana on se parlarà en anglés perfectament, i això suposa una ignorància del Partit Popular i del seu Govern, perquè crec que en música valenciana, senyor conseller, vosté té un suspens, un zero com una catedral.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)* I no insulte, per favor.
Que no insulte.
*(S'interromp la gravació)*

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor.

Gracias, señor Escrig.

Por favor, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

L'èxit del projecte del Palau de les Arts és directament proporcional al fastidi i al cabreig que els dóna a vostés.
És la prova del *nueve*.
Diem: «*Prueba del nueve»*.
Una cosa funciona bé en la Comunitat Valenciana?
Doncs una cosa que al Grup Socialista li senta malament.
A vostés els senta fatal.
Vostés passen per eixe fantasmagòric edifici i els entra una espècie d'angúnia interna que no saben com tirar-se cap arrere.
*(Remors)*

**El senyor president:**

 

Senyor Escrig.
.
.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

.
.
.
vosté.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
usted ha dicho lo que ha estimado oportuno.
Respete.
.
.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Senyor Escrig, jo no he mogut un muscle, un muscle del meu cos mentre vosté ha parlat.
Ha de tindre vosté una miqueta de capacitat receptiva dels arguments.
Vosté,.
.
.
Un múscul, un múscul.

Vosté deia, fantasmagòric al palau, no a la gestió.
Vosté diu que critica la gestió, però en el fons el que critica és el projecte.
I el que critica és la infrastructura.
I a vosté el que li agradaria és, cuanto peor, mejor.
És que tot això fracassara.
Perquè qualsevol èxit de la societat valenciana en este moment, no dic del Partit Popular, eh, dic qualsevol èxit de la societat valenciana en este moment, és un fracàs pels interessos que vosté defensa, en eixe estil tan particular que té vosté d'una espècie de trombonista polític.

Jo el que li he de dir, el que li he de dir a vosté és que ha fet una exageració manifesta.
No són de 34.
000, 10 valencians, són de 79, fixe's vosté, 10 valencians.
Vol dir que quan se fa, que s'ha fet, la millor orquestra del món, com aixina està reconegut en este moment.
Perquè s'han fet exàmens al màxim nivell, en una exigència tremenda per un dels millors mestres que hi ha en este moment a nivell internacional, 10 valencians han passat.
I un d'ells el concertino, i molts dels 10 primers instruments dins de la seua categoria.
Pense vosté que fóra de futbolistes, per alguna cosa que vosté entendrà segurament i que tota la cambra, pense vosté que de 79, senyor Such, foren 10 valencians.
Estaríem pegant bots.
Segur que estaríem pegant bots, segur que sí.

I mire, el que més mal me sap és l'al·lusió que ha fet vosté a l'economia.
Que hem d'anar a Madrid a fer responsable a Rodríguez Zapatero.
No senyor.
No.
Nosaltres hem d'agarrar les dades i vore el que passa.
I li he de dir, per exemple, que al teatre Real de Madrid el senyor Rodríguez Zapatero paga 17 milions i mig d'euros, 17 milions i mig.
I al teatre de Barcelona, que li sona; Barcelona li sona, perquè Barcelona és bona quan la bossa sona, paga 12 milions i mig.
El senyor Zapatero.
O siga, que el senyor Zapatero, que ací paga cero, cero Zapatero, de moment.
Mosatros anem a demanar.

I jo el que li pregue a vosté, li demane a vosté, és que vosté reclame junt a mi, i no faça exposicions de fantasmagories.
Diga vosté al govern que vostés tenen la influència que se suposa que tenen, perquè tampoc està clar, que donen diners al teatre de l'òpera valenciana, al Palau de les Arts d'esta comunitat.
*(Remors)* Esta comunitat.
*(Remors)*

I quan faça vosté afirmacions de gent que no se pot defendre, de gent que són figures internacionals, que estan universalment reconegudes, vosté, vosté, vosté, vosté tinga almenys la vergonya torera de plantejar estes qüestions a eixa persona.
Perquè vosté serà el primer que anirà allí en el seu moment a aplaudir el que allí es faça, i jo el voré a vosté trencant-se les mans a aplaudir.
Perquè vosté al final és músic, i vosté, com Sant Pau, se caurà del cavall i se donarà en la realitat.
Se trencarà eixe cabet en la realitat.
La realitat serà un panorama musical com vosté mai ho ha somniat, i el seu grup tampoc.

Perquè una vegada més, esta comunitat serà capdavantera al món de l'òpera i al món simfònic, i això és una cosa que ens interessa teòricament a tots.
I espere que vosté, quan mosatros demanem la consignació, l'ajuda pressupostària que ens mereixem tots, tots, com a valencians, ens recolzen, i no vagen per ahí en la boqueta xicoteta dient «ministra, no les des ni un duro al gobierno del Partido Popular».

 

 

***Preguntes orals números 179/05, 180/05, 181/05, 182/05 i 183/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre la incineració de residus urbans, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 30.
362, 30.
363, 30.
364, 30.
365 i 30.
366).***

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias.
Muchas gracias.

Yo.
.
.
no digo nada.
*(Rialles)*

Les iba a aconsejar que la insatisfacción es una mala compañera y que.
.
.
por lo menos como votante.
*(Remors)* El siguiente.
.
.
Está usted muy disgustado señor Escrig, lo siento.

El siguiente bloque de preguntas va de la 179 a la 183, corresponde a don Carles Arnal i Ibáñez, del Grupo L'Entesa.
Y.
.
.
*(remors)* Perdón, del grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana-Entesa.
Es que como pone dos puntos, yo suponía que esto era resumen de todo.
Perdón.
Y lo hace al conseller de Territori i Habitatge.
Por favor, señor Arnal, tiene usted la palabra.
*(Remors)*

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Moltes gràcies.

Senyor conseller.

Amb estes preguntes el que pretenc és que clarifique d'una vegada la seua posició en relació a les incineradores de residus.
Esta concreció li l'he demanada vàries vegades en estes Corts, i vosté fins ara s'ha negat una vegada i altra a donar detalls concrets, amagant els plans i els projectes que té; amb clar menyspreu a esta cambra i a tots els valencians per no deixar les coses ben clares en relació a un tema que preocupa a l'opinió pública i que els ciutadans tenen dret a conéixer.

Ens assabentem primer pels mitjans de comunicació a partir de filtracions, que per les seues respostes en esta cambra.
Els ciutadans, senyor conseller, tenen dret a saber els plans que té la seua conselleria en relació a este tema.
I amagar la informació, com fa vosté, no té res de democràtic ni de transparent ni de participatiu.

No m'interessa tant que em diga que és partidari de la incineració, perquè això sí que ho ha dit moltes voltes.
El que li demane és que concrete les seues intencions i els seus plans.
Per la meua part, ja li reitere des d'ara mateix l'oposició a la incineració, no sols de l'Entesa, sinó de molts altres col·lectius socials, de diferents partits, sindicats i organitzacions conservacionistes, i agrupacions ciutadanes de tot el País Valencià, que han manifestat una vegada i altra l'oposició a cremar els residus urbans, com vosté pretén.

Sap vosté que eixa obcecació que vosté té a favor de la incineració, va en contra de l'opinió manifestada repetidament per la major part de la societat valenciana, per això intenta amagar els projectes que sap que van en contra d'eixa voluntat i eixos interessos de la majoria dels ciutadans.

L'oposició a la incineració no és únicament per motius ambientals i sanitaris, sinó també perquè significa el fracàs de l'actual política, insostenible, de gestió de residus.
Perquè significa renunciar als primers elements en la jerarquia del tractament de residus, que vosté recordarà que són prevenció, minimització, reutilització i reciclatge.

Incinerar significa renunciar a recuperar; significa renunciar a minimitzar; significa renunciar a una política sostenible del tractament de residus; significa renunciar a polítiques orientades a previndre i reduir.
No estimula la reducció dels temps, sinó tot el contrari, perquè la rendibilitat d'estes instal·lacions demana que hi haja molts residus i que no disminuïsquen estos.

I això sense oblidar que també és renunciar als estalvis d'aigua i energia i de matèries primeres que se tindrien, si en compte de cremar eixos residus els intentàrem recuperar al màxim.
I sense oblidar que la incineració significa generar substàncies molt perilloses, com dioxines i furans, de la més elevada toxicitat; són les substàncies químiques més tòxiques que es coneixen.
I sense oblidar que la incineració genera cendres tòxiques i metalls pesants, que no desapareixen i que s'han de tractar de manera especial.

Per tant, concrete'ns al màxim els projectes d'incineració concrets que vosté té.
I li recorde que vosté ha d'explicar per quins motius concrets ara aposta per la incineració.
Perquè no figura cap projecte d'incineració, ni tan sols la idea de la incineració, ni en el seu programa electoral, ni en la Llei valenciana de residus, ni en el Pla valencià de residus, ni tan sols en el pacte de residus signat fa uns mesos.

Per tant, he de dir-li que eixes pretensions es fan en contra o almenys sense tindre ni eixe recolzament, ni electoral, ni polític, ni legal.
I no compta amb el més mínim consens social.
No està recolzat ni tan sols per les entitats, per moltes de les que van signar eixe pacte del fem.
Vosté haurà de justificar per què vol recórrer a este procediment presentat d'amagat, amb nocturnitat i traïdoria, i sense cap diàleg, sense cap diàleg i en secret, senyor Blasco.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat.

Manifestar-li la meua sorpresa per la seua insistència en este tema, seria ja un exercici d'ingenuïtat per la meua part que no dec permetre'm a estes altures de la legislatura.
I li dic açò perquè vosté no té ningun interés en les respostes que jo li done ací.
Estes preguntes ja les va plantejar vosté davant de la mesa de les Corts al maig del 2005, i en octubre d'eixe mateix any va realitzar amb caràcter d'urgència la pregunta, ¿quines previsions té la seua conselleria en relació a la incineració de residus sòlids al territori valencià?

I per tant, he de dir-li respecte d'això, que mantinc els mateixos criteris que li vaig exposar fa tan sols uns mesos.
I que com ja li vaig dir coincidix amb experts de reconegut prestigi, per suposat el més importants ambientalistes d'Europa.
Per exemple els que van realitzar el disseny arquitectònic de la incineradora de Viena, país, Àustria, que precisament no se caracteritza per no tindre una cura de tots els temes mediambientals.

O per don Manuel Toharia, que el té vosté com un expert mediambientaliste, ací en la Ciutat de les Ciències i de les Arts, que diu que el problema no és cremar els residus, sinó que el problema consistix a cremar-les bé, a elevades temperatures i complint la legislació amb tots els controls previs i posteriors que calga establir.
O com determinades persones expertes en estos temes diuen que incinerar els residus sòlids té aspectes molt positius.

Jo crec que això, per molt que jo insistisca ací en demostrar-li que el que és hui en dia les persones més expertes, aquells sectors més conscienciejats pel medi ambient no descarten esta oportunitat, jo crec que a vosté això no li fa canviar per a res la seua opinió.
Que serà respectable, però que és clar forma part de l'aïllament polític i també ideològic en què vosté es troba.

També li vaig a dir que a Catalunya, on hi ha actualment un conseller que és responsable de Medi Ambient, també l'anterior que va ser cessat fa poc de temps, que pertanyen a una formació política homologable a la seua, no s'ha oposat a l'existència de les quatre incineradores que existixen.
És més, manté un silenci respecte que ni tan sols demanen el tancament de cap de les quatre incineradores que n'hi ha, només que n'hi ha a Catalunya.
Per cert, com li torne a dir, responsabilitat de persones que estan en la formació política homologable a la seua seua.

Per tant, senyoria, he de dir-li que este procediment de tractament de residus urbans, com qualsevol altre procés industrial, deu complir totes les exigències tècniques, administratives i legals en vigor, entre elles les normatives mediambientals.
I si és així, no sé per què vostés continuen encabotats en què la comunitat continue sent diferent a la resta d'Espanya i Europa, tant pel que fa a este com a altres temes en què vostés estan d'esquenes a la realitat i al progrés.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Senyor Blasco.

Insistisc, ni m'ha contestat quantes incineradores pensa fer, ni on s'ubicaran, ni quin percentatge de fems cremaran.
O siga, no contesta.
I, insistisc en què els elements prioritaris en la gestió sostenible dels residus, que venen especificats en directives europees, en la llei estatal, en la llei valenciana, en el Pla de residus i en tots els documents rellevants, comencen per la prevenció, per la minimització, per la reducció en origen, separació, reciclatge i recuperació.
D'això, vosté no en fa res o fa el mínim possible, per això es veu abocat a utilitzar la incineració.

I insistisc, eixos projectes d'incineració no estan previstos en el Pla de residus, no està previst en el pacte del fem.
S'ho trau vosté de la mànega autoritàriament, sense diàleg.
I finalment, i per acabar, dir-li que a més, no ens consola de res que ens diga que en altres bandes n'hi ha incineradores, perquè el problema és que també s'han comés errors en moltes bandes.
Li recordaré, per exemple, que fa uns anys se tiraven els residus radioactius a la mar, i això ho prohibix ara radicalment la llei.

En el tema de les dioxines i els furans no se sap, no n'hi ha una dosi mínim innòcua.
Senzillament no se sap a partir de quan no n'hi ha efectes perniciosos.
Li recorde que són les substàncies més perilloses existents conegudes químicament.

I he de dir-li que coneixem també les deficiències que té el control i el seguiment de la contaminació atmosfèrica al País Valencià.
I que no existixen estudis epidemiològics sobre les conseqüències sobre la salut d'estos productes, ni en l'estat espanyol ni en altres bandes, Per tant, és molt raonable tindre prevencions respecte els efectes ambientals i la salut.

Però no són eixos els principals motius que jo li he dit.
I vosté omet els principals motius que jo li estic argumentant és que esta tècnica no actua en el sentit sostenible de reduir i minimitzar els residus.
Perquè, pel contrari, per ser rendibles necessiten que estos continuen sent molt abundants, no interessa per tant reduir-los.
I que en tot cas açò seria la solució a intentar quan s'han esgotat totes les altres vies que vosté no estimula.
I pretén vosté cremar, aparentment, perquè ja ho confirmarà ara, la totalitat del rebuig que se produïxen, i açò significa que tenim un rebuig de fins el 70% dels residus generats.
És a dir, el nivell que tenim de recuperació és mínim, mínim, mínim.

La immensa majoria dels residus estan destinats o a abocar-se, i ara a cremar-se, i cada any continuen generant-se més i més residus.
El que vol dir un fracàs rotund en la primera fase de tota la jerarquia de tractament, que és la prevenció i la minimització.

Jo crec que vosté aposta per la incineració, perquè vosté mateixa està certificant el fracàs d'una política sostenible que té unes prioritats jeràrquiques admeses a Europa i a totes bandes.
I que vosté no les desenvolupa en absolut.
I no n'hi ha compromisos en els seu pacte del fem, el més mínim compromís en tema de minimització, el més mínim en el tema de separació en origen, el més mínim en reciclatge i recuperació.
No hi ha ningun compromís.

L'única cosa que n'hi ha és un document ambigu, sense concrecions.
I l'única cosa que dóna és la carta blanca perquè vosté puga fer el que vulga, incloent estes incineracions que no estan marcades explícitament i per tant, s'estan colant sense cap consens, sense cap diàleg.
I sabent que n'hi ha moltíssimes i importants organitzacions valencianes, partits, sindicats, i tota classe d'entitats que s'oposen radicalment.

No ha hagut debat, no ha hagut consens, i estan imposant-se en nocturnitat i traïdoria.
I li demane que aprofite ara quan me conteste, que tindrà temps vosté, per dir-me quantes incineradores tenen, quins plans tenen.
Li vaig fer estes preguntes abans per moltes vies, perquè vosté puja ací dalt, me conta meravelles, me parla de.
.
.
Viena, m'ha parlat una muntonada de voltes de Viena, de Catalunya, de.
.
.
Parle del que vullga, però conteste, per favor, conteste al que li pregunte.
Perquè vosté puja ací, se suposa, per contestar a les preguntes concretes que se fan, i ho està evitant una vegada i totes les altres.
I torne a dir, mos assabentem abans perquè n'hi ha filtracions que publica la premsa, que perquè vosté mos conteste ací en claredat.

Quantes incineradores té previstes vosté, a més de la Vall d'Alba, que ara ja em sabut, perquè la premsa ja ho ha publicat abans que vosté ho diguera mai; ja sabem que eixa va endavant i que està a punt d'eixir a exposició pública.
Diga'm quines altres estan previstes, i què pensen cremar, i per què està vosté ­el que no m'ha dit encara­ per què està recorrent a este sistema, quan encara no ha fet el més mínim els deures en les primeres etapes de la jerarquia del tractament sostenible de residus que admeten tots els documents legals, europees i estatals, i també els d'esta d'ací del País Valencià.

I vosté està obviant-los.
Vosté està ignorant-los i no està adoptant mesures preventives i mesures de recuperació.
Cremar els residus és renunciar a recuperar els materials que hi ha ahí, l'energia i l'aigua, que s'han de gastar en tornar a fabricar els residus.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze, per favor.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
seria díga-li vosté valorització energètica o no, però és renunciar a eixa recuperació.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Blasco.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal.

Que vosté faça estes preguntes recolzant-se en el que vosté mateix considera *(rient)* filtracions a la premsa, expressa el respecte que té vosté per la premsa, pel que és un sistema democràtic, on els arguments han d'estar basats en realitats, en fonaments, en no filtracions, que se sobreentén que quan se filtra alguna cosa és perquè no se té arguments ni se té la credibilitat pública per fer-ho.
Vol dir que per eixe camí a vosté li dóna exactament el que des d'ací se li puga contestar.

Jo de totes les formes sap vosté que estic encantat en totes estes qüestions que vosté planteja ací.
Faig un exercici cada vegada d'intentar donar-li arguments, intentar portar-lo al terreny, on almenys vosté deu reflexionar sobre algunes qüestions.
I en eixe camí jo vaig a continuar, a pesar de eixes expressions demagògiques, que darrere de vosté estan tots els col·lectius, la societat, etcètera, etcètera, etcètera.
Eixa cantilena la veritat és que jo no sé si és que vostés necessiten reiterar-la ací cada volta que intervenen per a creure's no se sap molt bé què, perquè després resulta que és que estan sols en eixe tipus de qüestions, no els fa cas ningú.
Inclús allà on governen fan el contrari del que vosté diu ací.
Però, en fi, què li anem a fer?

Mire, vaig a concretar-li, cosa que vosté no fa mai res, perquè vosté l'únic que fa és fer preguntes generals sobre juís temeraris, afirmacions demagògiques i coses que no tenen ningun sentit.
Però jo vaig a fer eixe exercici de contestar-li.

Primera cosa que vaig a dir-li.
Vosté afirma que permetre la incineració és renunciar a una política sostenible.
Jo li dic que vosté està absolutament equivocat, que es queda sols quan diu este tipus de manifestacions, que a més no les seguix ningú, més que algun il·luminat com vosté que hi ha per ahí solt.
Ja li he dit reiteradament el que opinen respecte d'això personalitats res dubtoses quant a la defensa del medi ambient i del desenrotllament sostenible, personalitats de reconegut prestigi internacional.
Inclús li vaig dir ­li ho he tornat a dir hui, però vosté sobre això passa sobre una altra cosa­ que a Catalunya hi ha incineradores, quatre, en Girona.
.
.
*(Remors)* Sí, sí, per a vosté allò de Viena.
.
.
li prestaria més Corea del Nord, segurament.
Però, bé, allò de Viena a vosté li passa aixina com si no tinguera.
.
.
com si estiguérem parlant de Corea del Nord per a vosté.
Però vull dir-li que a Viena i a Àustria, és clar, tenen més respecte pels drets humans i pel medi ambient que en altres països que no sap vosté a què es referix.

Però mire, no anem a parlar ni de Viena, a Catalunya, a Catalunya.
Responsables homòlegs de vosté, quatre, una a Girona, on l'àrea de medi ambient i de sostenibilitat la porta el senyor Enric Pardo Cifuentes, regidor del mateix grup que vosté.
A Mataró, també, la regidoria també del mateix grup que vosté.
I aixina suficientment.

Per tant, ni vosté s'ha manifestat pel tancament d'este tipus d'instal·lacions ni ho fa en el seu grup allà on governa.

Però li vaig a dir alguna cosa.
I és la multitud d'informes que avalen estes instal·lacions, de què existixen, senyor Arnal: 65 a Luxemburg, 49 a Suècia, 47 a Suïssa, 41 a França, 17 a Holanda.
Ahí estan tots equivocats, pel que es veu.
Segons vosté, diu que s'han comés en el passat molts errors.
Tots estos països deuen estar tots instal·lats en l'error, i exclusivament vosté, perquè ni tan sols el seu grup fora d'ací, vosté ací és el qui està en possessió de la veritat i és el que creu que està ací vosté reforçant els criteris del desenrotllament sostenible.

I que esta és una alternativa, senyor Arnal, àmpliament contrastada, utilitzada i prevista fins i tot en el protocol de Kyoto, que vosté diu que Europa xoca contra això.
Si és que pareix mentida que vosté ignore que fins i tot els criteris del protocol de Kyoto contemplen eixa possibilitat.
I com a exemple, li vaig dir que una instal·lació que tracte 300.
000 tones a l'any de rebuigs del tractament de residus urbans, produiria energia elèctrica suficient per a abastir una ciutat d'uns 60.
000 habitants, incloent consums, amb l'estalvi energètic que això suposaria.

D'esta forma, senyoria, jo respecte la seua opinió, però permeta'm que li diga que, com quasi sempre, la seua posició és absolutament errònia i contrària als plantejament més avantguardistes de la societat actual.

Dit això, vosté ha fet, a més, una sèrie d'asseveracions absolutament falses.
Senyor Arnal, deixe'm parlar, que jo no li interromp a vosté.
Però escolte, si vosté cada paraula que diu dóna l'oportunitat que ací li diem quatre coses.
Jo el deixe parlar a vosté tranquil·lament, i vosté ara està des d'ahí darrere amb un rum-rum, que a més no l'escolta ningú.
Per favor, aprofite el seu torn, parle el que haja de parlar i després deixe que la resta ens puguem expressar, que a vosté el deixem que s'expresse.
No crega que no costa acceptar que s'expressa, eh?
Mos costa, però ho fem.

Mire vosté, ha dit tres o quatre coses, tres o quatre coses, que a més de ser falses, vaig a demostrar-li que són falses, a més.
Mire, sobre la valorització dels residus, senyor Arnal, segons el Ministeri de Medi Ambient, el Ministeri de Medi Ambient, eh?
, la Comunitat Valenciana, amb una producció de 1.
449.
485 tones de compostatge i reciclat, és, juntament amb Andalusia, líder nacional en valorització de residus.
Esta quantitat suposa el 24% del total nacional.
És a dir, en el que és la valorització de residus, dit pel Ministeri de Medi Ambient, ni tan sols per la conselleria, ni per la Generalitat, el 24% del total nacional.
En companyia d'Andalusia, líders.

Menys residus.
La producció de residus sòlids urbans a la Comunitat Valenciana, tenint en compte la població present, són 415 quilos per persona, front als 489 quilos per persona de la mitjana nacional, i als 540 quilos de mitjana europea.
És a dir, entre un 15 i un 24% menys, inferior, respectivament.
És a dir, millor que ninguna altra part d'Espanya.
A l'any es recuperen en la Comunitat Valenciana 32.
331 tones d'envasos metàl·lics.
Esta xifra representa el 20% del total nacional.
I s'ha incrementat en un 116% en els últims anys.
Un 143% més de recollida selectiva a la Comunitat Valenciana.
La recollida selectiva de residus, que és de 24,3% quilos per habitant, s'ha incrementat en la Comunitat Valenciana en un 164% des de l'any 1997.

És a dir, senyor Arnal, faça menys cas de les filtracions periodístiques a les quals vosté tan habitualment contribuïx i escolte més ací i aprendrà un poquet d'una cosa que demostra no saber res.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

***Interpel·lació al conseller de Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre la política general de la conselleria pel que fa als museus, que formula el diputat Ramon Cardona i Pla del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE 30.
155, BOCV número 108) (pàg.
5.
069)***

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Finalitzades les dos hores de preguntes, anem a passar al següent punt de l'ordre del dia, punt número 7, Interpel·lació al conseller de Cultura, Educació i Esport sobre la política general de la conselleria pel que fa als museus, que formula el diputat Ramon Cardona i Pla, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Té la paraula el senyor Cardona.

 

 

 

***Interpel·lació al conseller de Cultura, Educació i Esport sobre la política general de la conselleria pel que fa als museus***

**El senyor Cardona i Pla:**

 

A vore si aconseguim parlar d'arguments polítics, en llocs d'arguments *ad hominem*, que es diuen, a les persones més que als arguments.

Bé.
Per parlar una miqueta d'arguments i de dades, per començar per ahí.
Jo li pregunte aquí ara per la política general de la conselleria respecte a la política de museus, la planificació, quin tipus de línies d'actuació tenen, les ajudes, etcètera.

Jo, per això, vaig a començar dient-li que les dades a vegades són difícils de traure en estos temes, però hi ha dades que a mi m'han portat a plantejar-li estos aspectes.
Per exemple, li vaig a dir algunes dades objectives, dins del que cap, dades de l'enquesta de població activa, de l'Epa, que diu que l'ocupació cultural en el País Valencià ha caigut del 2% al 1,8% des del 2000 al 2004.
A Madrid, per exemple, és del 5,2%, a Catalunya el 3,9%.
Per tant, la diferència, la discrepància és notable.
Però és que en capacitat d'atracció del turisme cultural, el País Valencià és el cinqué per la cua.

I després va haver una enquesta sobre hàbits i pràctiques culturals en l'estat espanyol, a tota Espanya, que la va fer la Societat General d'Autors, que deia que ací en el País Valencià mai havia visitat un monument o un jaciment arqueològic el 82% de la població.
La mitjana espanyola era del 71% i nosaltres érem la penúltima comunitat autònoma.
Que haguera visitat una galeria d'art eixia el 86% dels valencians; la mitjana espanyola era el 82, i nosaltres érem els antepenúltims.
I que mai o quasi mai havia visitat museus havia eixit el 71%.
Nosaltres estàvem per davant de tres comunitats autònomes únicament, eh?
.
La mitjana espanyola era del 62%.

Per tant, jo li dic açò perquè les dades ens ressalten un diferencial, una discrepància entre la mitjana espanyola i el que es dóna aquí al País Valencià.
Jo crec que estes dades han de fer reflexionar i han de servir de base per a vore de quina manera les modifiquem i les canviem.
I jo crec que la dinàmica que vostés porten, la dinàmica de fets culturals importants, únics, a mi a vegades *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* quan em contesten qualsevol cosa, la resposta final sempre acaba que anem a donar l'oferta millor del món, millor del món.
Eixa expressió, que si no és el millor del món, sembla ser que no val.
Quan nosaltres moltes voltes estem donant grans esdeveniments, coses importantíssimes, però baix d'això no hi ha una estructura substancial que ho sostinga.
La Biennal, el Palau de les Arts, les troianes, el Museu de les Ciències.
.
.
és el tipus de coses que els agraden.
Però nosaltres pensem que la política cultural del dia a dia, la que va estenent-se, la que va generant eixa dinàmica que canvia els hàbits culturals del valencians no s'està donant.

En el tema de museus, senyor conseller, li he de parlar del consorci de museus, evidentment.
És el organisme que vostés utilitzen per a gestionar museus.
Hi ha de tot, hi ha bones pràctiques, hi ha males pràctiques.
Ahí hi ha tot un conjunt de museus implicats.
Però la veritat és que sembla ser que, almenys, sembla ser que està endeutat.
Segons alguna resposta que vosté ha donat, 12 milions d'euros; segons l'anterior conseller, senyor González Pons, 14 milions d'euros.
El pressupost és de 6 milions d'euros anuals.
¿El pressupost?
A vore.
El que li passa la conselleria.
Però no tenim un desglossament sobre a què es dediquen eixos milions d'euros.
Hi ha una opacitat, dificultat en enterar-se.

Quan hem fet alguna pregunta, vosté ens ha contestat que no és una xarxa de museus el consorci, sinó una acció coordinada dels ens consorciats.
Això queda molt bé, senyor conseller, però és molt eteri.
Quan nosaltres hem anat a vore, en els estatuts del consorci de museus, quines obligacions té, per exemple, la comissió executiva del consell general tenen l'obligació de fer un pla d'activitats cada any i fer una memòria d'activitats de l'any anterior.
Nosaltres, senyor conseller, no les coneixem.
Nosaltres suposem que s'està fet el pla d'activitats i la memòria d'activitats de cada any, però ens agradaria conéixer-la.
Pensem que, a més, és una qüestió.
.
.
quan un fa una memòria d'activitats de l'any anterior, és per a publicar-la.
La pregunta que li faig està molt clara, senyor conseller: estan, existixen?
I ho dic perquè si el consorci de museus és una acció coordinada dels ens consorciats i és d'alguna manera responsable principal de la política museística ací en la nostra terra, convindria saber quin pla d'activitat té cada any i quina memòria d'activitats té.

En el tema de la política museística hem viscut casos recents de manca d'orientació en la política.
.
.
que demostren una manca de orientació, sobretot en el tema del museu del segle XIX.
En principi, era un museu nou, es va posar al senyor Villaescusa quan el van traure de la tele, però ara sembla que és un projecte que s'ha abandonat.
A nosaltres ens sembla això una falta d'orientació i de definició clara de quina és la línia coherent que pensen seguir vostés en política museística.

Vaig a parlar-li, per una altra part, de la política de cara als museus xicotets.
Perquè, clar, tenim el tema del consorci de museus, però hi ha molts museus xicotets que queden fora de tot això.
I vosté sap que estos museus tenen l'obligació de fer un inventari de fons, i la conselleria hauria d'ajudar a fer-los.
Jo li pregunte si es donen ajudes, si es fa un seguiment d'eixos inventaris, si hi ha algun pla específic per a la potenciació i protecció dels museus xicotets, quina és la política respecte a eixos museus ­molts d'ells locals, alguns d'ells privats o d'entitats socials.

I ho dic perquè quan mirem el pressupost la subvenció als museus de la Comunitat Valenciana, per a despeses corrents, en l'any 2002, hi havia 150.
000 euros, que no és una quantitat massa elevada, senyor conseller.
Exactament 25 milions de pessetes.
I en l'any 2006, 161.
000 euros, no arriba a 30 milions de pessetes, evidentment.
En inversions, si en el 2002 es donaven 60.
000 euros, és a dir, 10 milions de pessetes, per a inversions en tots els museus de la Comunitat Valenciana, en tots els museus d'estos xicotets que li estic comentant, en l'any 2006 es donen 90.
000 euros, és a dir, 15 milions de pessetes.

Per tant, nosaltres pensem que hi ha discrepància impressionant entre el suport que es dóna als xicotets museus i l'alt suport que vostés donen a eixes coses grans que els agraden, eixes grans inversions.
Li recordaré.
.
.
, perquè després és difícil saber quanta inversió hi ha en el Museu de les Ciències Príncipe Felipe, i en l'Oceanogràfic i tot això.
Però Cacsa s'ha endut de l'aportació de la sanitat enguany 116 milions d'euros.
Jo compararia perfectament eixos 116 milions d'euros per a una infraestructura comparat amb els 90.
000 euros que hi ha per a tots els museus de la nostra terra.

Clar, nosaltres el que ací estem plantejant és que possiblement hi ha un model equivocat a l'hora de potenciar la cultura en la nostra terra.
I eixe model és equivocat en pràcticament totes les àrees on es va a la demostració puntera i s'oblida tot allò que fa poble, que genera cultura i que genera riquesa cultural a tota la gent.

Jo també li posaria, per exemple, el cas de l'Ivam.
L'Ivam, en principi, és l'Institut Valencià d'Art Modern, és una gran entitat, em sembla raonable que una terra com la nostra tinga expressions d'este sentit, però, per exemple, en este moment té un contenciós greu amb els veïns i on ha de trobar una eixida justa a l'hora de poder aconseguir la seua ampliació.

Però, fixe's vosté que les despeses corrents en l'Ivam eren en el 2002 de 7,7 milions d'euros.
Enguany, 9,6 milions d'euros.
També podríem comparar-lo amb eixa aportació als museus xicotets, de 9,6 milions d'euros a 161.
000 en les despeses corrents.
I en despeses de capital hi ha hagut oscil·lacions, en l'any 2002 hi havia 5,6 milions d'euros i ara n'hi ha 2,8.
Bé.

Nosaltres, a vegades, també trobem a faltar una política que es relacione més amb les altres institucions culturals del nostre país: les universitats, els centres educatius, els centres de formació.
Però, li vaig a plantejar per acabar, perquè se m'està acabant el temps, una última cosa.

L'organització de l'ONU, de la Unesco, que tracta de les pautes de govern dels museus, l'Icom, considera tots els anys.
.
.
fa per al dia dels museus un lema, i enguany el lema és: «Els museus i la joventut».
I el dia dels museus resulta que és d'ací 15 dies, el dijous 18 de maig, és el Dia Internacional dels Museus.
M'agradaria saber quina planificació ha fet la seua conselleria respecte a estes recomanacions de l'Icom de fer accions de contacte entre els museus i la joventut cara al Dia Internacional dels Museus.

Bé, em queda alguna cosa més a dir-li, senyor conseller, però li la diré en la rèplica.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Font de Mora.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Señor Cardona.

Muchas gracias, señora presidenta.

Decirle con toda mi capacidad de síntesis porque el tema de los museos es un tema que, de verdad, podríamos estar hablando mucho tiempo, pero yo creo que hay que ceñirse al contenido de su interpelación, que es la política general de la conselleria.
La política general de la conselleria, como del Gobierno Valenciano, respecto de los museos, es, lógicamente, el mantener una enorme calidad en toda su gestión, enorme calidad en sus exposiciones y, al mismo tiempo, darles una proyección tanto nacional como internacional.

En ese sentido, todos los espacios museísticos de la Comunidad Valenciana han experimentado, merced a los incrementos presupuestarios, una notable mejoría en su funcionamiento desde los últimos años, y así el Museo de Bellas Artes de San Pío V ha mejorado en sus instalaciones, que se han visto también ampliadas, se han ejecutado importantes mejoras en la difusión del museo adecuando una serie de sistemas de información, también se han aumentado sus capacidades de acceso y se han celebrado numerosas exposiciones, muchas de ellas de relevancia nacional, como ha sido así reflejado por los medios de comunicación especializados en materia cultural.
Se ha visto incrementado el número de visitas y se han realizado una serie de programas culturales anexos a las exposiciones habituales.

En el centro del Carmen se está elaborando un proyecto de restauración y puesta en uso de salas fundamentales para comprender la historia del complejo arquitectónico, que son el dormitorio, el aula capitular y el refectorio, y, por tanto, es un proyecto que está absolutamente en marcha y, además, con la particularidad de que continúa en su trabajo expositivo estando previstas una serie de exposiciones tanto para el 2006 y el 2007, y recientemente hemos tenido una importantísima sobre la Corona de Aragón, que seguro que usted ha visitado.

Tenemos el museo de la Valltorta, que es un referente en lo que se refiere al arte rupestre, y tenemos proyectos muy interesantes, como la imprenta, la obra gráfica, el museo de la indumentaria, que está ejecutándose en este momento el proyecto de acondicionamiento, y ya se ha designado el arquitecto, o el museo histórico de la ciudad de Sagunto.

Por lo que se refiere al consorcio, que, por cierto, está perfectamente auditado y no tiene ningún tipo de falta de transparencia, decirle que han aumentado los presupuestos de una manera muy importante a lo largo de estos últimos años y que se accede claramente a través de las convocatorias de ayuda a museos y a colecciones museográficas, aparte de las ayudas nominativas individualizadas.
El consorcio tiene un éxito importantísimo.
Decirle que ha efectuado 1.
130 exposiciones nacionales autonómicas y locales, 474 internacionales, y ha publicado 724 catálogos con un mínimo de 1.
000 ejemplares cada uno, es decir, tres cuartos de millón como mínimo de catálogos a disposición del público valenciano.

Añadir que también la fundación de la «Luz de las Imágenes», aparte de su función restauradora, tiene una función museística destacada por todos los observadores tanto nacionales como internacionales, y el Ivam es un museo que tiene fama absolutamente internacional y que está perfectamente consolidado y en progresión.

Yo no tengo la culpa como conseller de este gobierno ni el gobierno tiene la culpa de que nuestra actividad esté reconocida y que esta comunidad sea una comunidad emergente, importante, y también en política museísta.

Estos son los datos, señoría, y así se los quiero poner de manifiesto.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Jo, senyor conseller, interpel·le per a saber i perquè vosté em contestara algunes de les preguntes que li faig.
Jo he tingut accés a dades sobre el nombre d'exposicions, sobre el nombre de catàlegs, però també li he de dir que les exposicions i els catàlegs no han aconseguit modificar els hàbits culturals dels valencians i de les valencianes.
Potser haurien de mirar en quina línia, quina orientació tenen eixes exposicions i eixos catàlegs que, jo, senyor conseller, no li vaig a dir que les reduïsca, el que li estic dient és que miren a vore si l'orientació és adequada perquè, possiblement, algun error tenen.

També, si els catàlegs se'ls queden guardats i no es repartixen, n'hi ha dificultats; si fan moltes exposicions, però resulta que no tenen la difusió de cara a la gent adequada, doncs, també és una dificultat; si no hi ha difusió cara les institucions educatives també és una dificultat, etcètera, etcètera.

Però, jo, per exemple, en una interpel·lació que li pregunte sobre política general.
.
.
però jo he intentat fer-li algunes preguntes concretes sobre el tema, per exemple, de l'endeutament possible del Consorci de Museus o sobre un tema que m'importa molt, sobre si n'hi ha pla d'activitats i si n'hi ha memòria d'activitats.
És una pregunta molt concreta, senyor conseller, que simplement m'agradaria saber-la, m'agradaria que me la contestara perquè m'agradaria conéixer eixos plans.
M'agradaria saber, perquè li ho he preguntat, si el museu del segle XIX porta una política ben orientada, si es farà, com, de quina manera, i li he parlat del pressupost dels museus xicotets per si de cas tenen alguna previsió de modificar la línia que s'està portant absolutament reduïda i absolutament escassa, que no permet viure i que fa que moltes dels museus se senten absolutament abandonats, no tenen recursos per a mantindre els seus fonts.

Vosté em parla de la «Luz de las Imágenes», de la «Llum de les Imatges», i a vegades això resulta ofensiu a alguns museus, perquè veuen la quantitat de diners que es destinen a un concret patrimoni, en este cas patrimoni eclesiàstic, i l'escassesa de recursos que es destinen a uns altres patrimonis.
Sobre això sempre hi ha queixes, sempre que ho parle, doncs, sempre hi ha protestes.
Però, jo l'única cosa que demane és que es dediquen els mateixos recursos a patrimoni no eclesiàstic i a l'eclesiàstic.
No demane que es rebaixe l'eclesiàstic, per favor!
Demane el contrari, que s'augmente el civil!

Li he preguntat sobre si tenia alguna activitat de les que recomana l'Icom per al Dia Internacional dels Museus, que és un dia internacional, un dia ben conegut, «Els museus i la joventut», alguna activitat concreta.

I una cosa que no li he pogut dir abans, però que he de dir-li-la, senyor conseller.
En la Llei de patrimoni cultural valencià hi ha un article 70 que parla dels museus, i diu que es crea el Sistema Valenciano de Museos.
I, per tant, hi ha un Sistema Valencià de Museus que no coneixem, a no ser que vostés a un sistema li diguen a una mera llista o a un mer afegitó.
I això no és el sistema, senyor conseller, un sistema no és una llista, a més una llista en la que falten molts museus i col·leccions museogràfiques perquè reconéixer-les també els obligaria a donar-los ajudes.

Jo li he dit uns indicadors que tenen a vore amb enquestes dels usos culturals dels valencians i de les valencianes.
I vosté em contesta amb aquells esforços que ha fet la conselleria.
Jo crec que eixa discrepància que els esforços de la conselleria no aconseguisquen èxits és una qüestió que han de revisar-se.

I, després, clar, hi ha magnífiques exposicions, senyor conseller.
Vosté em parlava de la de la Corona d'Aragó.
Clar, però és una exposició muntada pel ministeri, no per la conselleria.
*(Remors)* Sí, senyor conseller, eixa és la qüestió.
Pel ministeri, pel ministeri.
Ara em contesta, senyor conseller.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, vaja finalitzant.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

.
.
.
a visitar museus més grans i per fer unes activitats culturals més extenses i més diverses.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Font de Mora.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Per a la seua informació, dir-li que l'exposició de la Corona d'Aragó no va ser muntada pel ministeri, va ser muntada conjuntament per la Generalitat Valenciana i el ministeri i l'aportació econòmica del Govern Valencià va més que duplicar l'aportació del govern central.
I, a més, eixa exposició serà cíclica, anirà a Palerm, probablement, pròximament, sense col·laboració del govern central perquè s'han negat a col·laborar en esta matèria.

Decirle también que hemos aumentado el presupuesto desde el año 2000, que era de 16 millones de euros en política museística, a 22 millones en el año 2006, y que a usted parece que su información le viene de una noticia de prensa que decía que se han recortado las ayudas y los museos en un 18%, esa noticia no era cierta puesto que venía referida a la convocatoria pública de ayudas, pero no tenía en cuenta, ya se lo he dicho a usted, a las ayudas nominativas a los museos y a las dotaciones destinadas al consorcio de museos de la Comunidad Valenciana que han aumentado sustanciosamente en relación con el aumento global de las aportaciones a los museos.

Para aclarar alguna duda no existe secretismo y oscurantismo respecto a la situación económica del consorcio.
Desde los inicios y su funcionamiento ha venido cumpliendo estrictamente sus obligaciones con aprobación, publicidad, términos preceptivos para formular alegación a las cuentas de cada ejercicio y se ha ejecutado escrupulosamente lo preceptuado en relación con la Sindicatura de Cuentas.

En el *Boletín Oficial de la Provincia de Valencia* se publica el edicto del Consorcio de Museos de la Comunidad Valenciana por la cual se anuncian las cuentas generales correspondientes al ejercicio económico, y en la cuenta del ejercicio, por ejemplo, 2004, se publicó el pasado 24 de marzo, y su exposición al público se hace de una manera efectiva.
De manera que usted, su señoría, puede despejar todas las dudas que tiene, como yo creo haber despejado todas sus dudas en esta intervención.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Finalitzat el punt número 7, se suspén el ple que es reprendrà demà pel matí a les 10 hores.

Moltes gràcies, senyories.

 

*(Se suspén la sessió a les 19 hores i 22 minuts)*