Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para3 {
text-align:justify;
}
.para4 {
text-indent:35,4px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 12 de maig de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 26.

Pregunta 316 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, sobre informe d'idoneïtat de les afeccions de l'A-7, que formula el diputat senyor Amando Vilaplana Gironés (GP Socialista) (RE número 53.
584, BOC número 222)

El senyor president:

.
.
.
si n'hi ha quòrum.

Senyor secretari.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyor secretari.

Passem al primer punt de l'orde del dia: lectura i aprovació, si és procedent, de l'acta de la reunió anterior.
En les seues carpetes, com sempre, tenen l'acta.
Si cal fer alguna observació, ara és el moment, i, si no, la donem aprovada per unanimitat.
.
.
Doncs, queda aprovada
per unanimitat.

Abans de passar al segon punt de l'orde del dia, suspenem per uns segons per a rebre l'honorable senyor conseller d'Infraestructures i Transport.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Se reprén la comissió.

El senyor president:

Segon punt de l'orde del dia: pregunta oral en comissió número 316.
Per a la seua formulació, té la paraula el senyor Vilaplana.

El senyor Vilaplana Gironés:

Bon dia.

Moltes gràcies, president.

Senyor conseller, ¿en quina situació es troba l'informe d'idoneïtat de les afeccions de l'A-7 sobre el traçat de la CV-700 i la CV-705, i quins tràmits ha realitzat la conselleria per a garantir el bon ritme d'unes obres tan necessàries com aquestes?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vilaplana.

Senyor conseller, té la paraula.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Vilaplana, en primer lugar, le quiero aclarar que me hace la pregunta.
.
.
,
habla sobre el informe de idoneidad, ¿eh?
, y lo que necesita el estado para que le demos la autorización para las conexiones en la obra que afectan a la CV-700 y la 705 es una
autorización del proyecto, que es, ni más ni menos, lo que nos pide el estado con carreteras nuestras que afectan a las
carreteras que dependen del gobierno central.

En ese sentido, la demarcación de carreteras de la Comunidad Valenciana pidió la autorización de La Generalitat respecto a la independencia de su proyecto de la A-7 sobre
las carreteras autonómicas, o sea, la demarcación de carreteras pidió la autorización, ya bien con la solicitud del proyecto, incluyendo los proyectos de la CV-700
i 705, en octubre del 2009, mes en que presentó toda la documentación que se había redactado.
Y desde la conselleria hemos recabado los informes y estamos realizando los trámites oportunos para resolver dicha petición en el momento que sea posible.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyor Vilaplana, té la paraula.

El senyor Vilaplana Gironés:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor conseller, jo crec que deuria comprovar l'expedient, perquè les dades que em dóna no coincidixen, ¿eh?
, i vaig primer que res a citar-li el tràmit burocràtic que s'ha produït d'este tema.
És a dir, no va ser en octubre de 2009 quan s'enceten els tràmits, sinó va ser en abril del 2008, i fa més de dos anys, ¿eh?
Des que es van iniciar els tràmits per a la solució.
.
.
, sol·licitud d'idoneïtat, fa més d'any i mig, no s'ha rebut cap comunicació referent a això, llevat de sol·licituds d'informació i documentació ja enviades amb anterioritat.

La prolongació d'aquesta situació provoca que a data de hui uns treballs sense major complicació tècnica, a priori, com són els que afecten la CV-700, com vosté deu saber, estan representant un camí crític per a acabar les obres de la autovia A-7 en el tram Cocentaina-Muro.

I entrant en els terminis, li diré, en abril de 2008, la demarcació de carreteres a la conselleria li va sol·licitar idoneïtat adjuntant informació gràfica completa de l'afecció: planta, alçat, drenatge, senyalització, etcètera.
En juny del 2009, més d'un anys després, la demarcació, a la conselleria, davant la falta de resposta, any i mig més tard, es torna a sol·licitar la idoneïtat, adjuntant informació del projecte modificat número 1.

En setembre del 2009, la conselleria a la demarcació, quatre mesos després d'eixa petició per segona volta, informa per part del cap de servei de carreteres respecte a
les carreteres CV-700 i CV-705, que les modificacions al projecte vigent
aprovat han de ser autoritzades per la Direcció General d'Obres Públiques.
És realment estranya esta comunicació al no haver-se aprovat ninguna cosa per part de la direcció general, ni el projecte original ni el projecte modificat.
Ahí és quan comencem a vore coses estranyes, per part de Grup Socialista.

En octubre del 2009, que és a la data que vosté fea referència, la demarcació li torna a la conselleria, ¿eh?
, al fil de la informació anterior sol·licitada, i al no vore's afectades per cap modificació, s'envia per tercera volta -per tercera volta, no és la primera-, la informació corresponent a l'afecció de la CV-700.
Per això li demanaria que revise l'expedient, (veus) ¿eh?
, que revise l'expedient.

En octubre del 2009, açò ja és més recent, la conselleria, a la demarcació de carreteres, li sol·licita per part del cap del servei territorial de carreteres de la Conselleria d'Infraestructures documentació del projecte original per a poder comparar-la amb l'enviada el 5 d'octubre.
El mateix mes d'octubre, la demarcació a la conselleria, ¿eh?
, li remet la informació requerida en l'anterior comunicació, que va ser enviada el 18 d'abril del 2008, en el cas de la CV-705, i 18 d'abril del 2008 i el 4 de juny del 2009 i el 5 d'octubre del 2009, en el cas de la CV-700.
Per tant, per tres voltes, la
documentació.
No obstant això, s'envia per segona i per quarta vegada respectivament.
Tota eixa documentació la té de tindre vosté registrada.
.
.
(Inintel·ligible) .
.
.
vosté també la podrà comprovar.
A la millor, en compte de fiar-se del que diuen, deuria pegar-li una
miradeta a l'expedient.

I en desembre del 2009, coincidint amb la inauguració de la variant d'Alcoi, ¿eh?
, curiosament, el mateix dia la conselleria col·loca barreres biondes tallant el pas del tram de l'autovia sobre la CV-705, obligant el trànsit de l'obra a utilitzar camins no aptes per al trànsit pesant i desviar-se pel nucli urbà de Muro d'Alcoi, el trànsit de les obres, amb el perjudici lògic per a l'obra en general i per als usuaris d'aquestes vies.

Aquest acte no té cap justificació des del punt de vista de la seguretat vial, perquè hem incrementat el risc d'accident per dins de la població de Muro.
De fet, la situació òptima per als usuaris seria l'autorització d'aquestes obres i dels desviaments del trànsit pertinents, millorant aixina la seguretat vial de forma ostensible, ja que
el trànsit de l'obra i usuaris serien d'esta forma totalment independents, sense creus a nivell entre ells.

L'únic propòsit d'aquesta mesura, entenc, és el boicotejar l'execució de les obres, igual que el retard de l'autorització dels permisos de la CV-700.

En maig del 2010, a dates d'ara, estem sense resposta encara.
Com hem assenyalat, els treballs al voltant de
la CV-700 es troben paralitzats des de juliol d'aquest any, arribant a constituir a dia de hui un camí crític per l'obertura al trànsit, ¿eh?
, el tram de l'autovia Muro-Alcoi, com vosté deu saber.
Mos podem trobar amb les obres acabades i amb els dos trossets de l'autovia, cinquanta metres per damunt de la CV-700 i la 705 per acabar.

Per tant, jo crec que hui, la que devia haver-me contestat vosté no era un tema burocràtic, em podia haver contestat qualsevol funcionari de la conselleria.
Inclús en el supòsit que el ministeri havera fallat en el seus tràmits, jo crec que hui, en una obra d'interés general com esta, vosté devia haver exercit de conseller i resoldre els problemes que afecten una obra
com esta, i resoldre els problemes dels ciutadans.
Cada dia que passa de
retard, vosté és responsable que estiga incrementant-se el cost de l'obra, que estiga perdent-se temps, hores de treball, emissions de CO
2 i consum de combustible, pels retards que estan provocant-se en la circulació de la zona.

Jo entenc, senyor conseller, que els ciutadans el que esperen és que done una solució, no que vinga a dir-mos problemes burocràtics.
Portem dos anys esperant eixos permisos, i la documentació consta en l'expedient.
Per tant, jo, des d'ací, el que demanaria és que no siga còmplice d'esta situació i que resolga definitivament el problema per a que les obres continuen.
Cada
dia que passe de retard, en serà vosté el responsable.

Per tant,.
.
.

El senyor president:

Senyor Vilaplana, concloga.

El senyor Vilaplana Gironés:

.
.
.
des d'ací li reprove eixa actitud.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Señor conseller, tiene usted la palabra.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Mire, señor Vilaplana, realmente usted, efectivamente, tienen documentación ahí porque nosotros, o yo, concretamente, le he contestado a preguntas.
.
.
, desde la
20.
393 a la 96, y precisamente el otro día, en la 3.
774 a 3.
779, adjuntándole toda esa documentación a que me está haciendo referencia, pero usted está partiendo de un error de base, ¿eh?
, la documentación.
.
.
, le voy a decir claramente lo que ha pasado aquí, ¿eh?
, y, además, es que hay unas interioridades que me da la impresión que usted desconoce.

En abril del 2008, que hace usted referencia, el ministerio no solicitó la autorización para acometer su proyecto sobre la A-7, sino la idoneidad sobre la construcción de las obras, y, además, solo relacionada con la CV-700 y no con la CV-705.
¿Sabe por qué?
Porque nosotros, por los contactos habituales que mantenemos con esta
administración, sabíamos que estaban rehaciendo el proyecto, incluyendo el proyecto, haciendo un único proyecto, incluyendo también la CV-707.
Por eso, no nos podían mandar el proyecto, que es lo que necesitamos, sino que solicitaron la
idoneidad del esto, que no es lo que necesitamos.

Por eso, en junio del 2009, la demarcación de carreteras vuelve a pedir erróneamente dos solicitudes, en esta ocasión ya sí, incluyendo la afección de la CV-705, adjuntando planos fechados en marzo, y lo podrá comprobar, del 2009.
El proyecto modificado por parte del gobierno se aprobó el 5 de mayo del 2005, ¿eh?
Ante esa solicitud, porque lo volvieron a pedir mal, de idoneidad, ¿eh?
, lo que precedía era una autorización del proyecto modificado, ¿eh?
, y lo volvieron.
.
.
, solo a finales del 2009, ya el ministerio, de una vez
por todas, nos aporta toda la documentación del proyecto inicial y los modificados.
Por primera vez, en octubre del 2009,
nos da la documentación que se necesita, que es, insisto, la misma que nos pide a nosotros el estado
central cuando afectamos alguna de sus carreteras, ¿eh?

La conselleria está estudiando todos estos informes y, precisamente, en el mes de marzo le hemos
pedido si había tramitado la información pública de ese proyecto modificado, y nos han contestado que.
.
.
, nos han mandado,
lo único que nos han mandado, el 30 de abril, es la información pública del levantamiento de actas previas a efectos de expropiación forzosa, sin hacer referencia al proyecto.
Le hemos vuelto a enviar, y le
hemos vuelto a pedir, porque necesitamos un proyecto, (soroll de papers) que en lo que se refiere a la 705, el proyecto, la carretera 705 original va por
aquí, y el proyecto es por aquí, fíjese si hay modificación o no hay modificación del proyecto, y tiene que tener su información pública.

Lamentablemente, ¿eh?
, no es así.
.
.
Nos hubiera encantado que desde el primer momento, desde el 2008, hubieran
hecho las cosas como las debían de hacer, pero han ido cambiando de opinión, han ido haciendo modificados diferentes y no ha habido manera.

En cualquier caso, usted lo que debería de defender es, dado que es diputado autonómico, debe de saber que las relaciones con el estado de La Generalitat no se
rigen por el principio de jerarquía sino de competencia, y no le quiero dar ejemplos de los retrasos que tienen
otras peticiones por nuestra parte al ministerio, porque solamente en la ronda
de Orihuela ha sido un retraso de tres años, y, sin embargo, en el año 2006 el proyecto para ellos estaba aprobado, o sea, que era idóneo.
Pues, desde el 2006 hasta el 2009 no hemos podido empezar la actuación.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Nada más, muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyories, suspenem per uns segons la comissió per tal de despedir el senyor conseller i agrair-li la seua compareixença este matí.

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió.

Proposició no de llei sobre el desdoblament de la carretera N-332 al seu pas per la província d'Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
297, BOC número 215)

El senyor president:

Tercer punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la proposició no de llei sobre desdoblament de la carretera nacional 332 al seu pas per la
província d'Alacant, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Esta proposició no de llei que impulsa el Grup Parlamentari Popular vol reflectir la necessitat
de la millora de la seguretat vial i les possibilitats d'augment de la capacitat de transit d'una carrera com és la nacional 332, en este cas, en el seu pas per la província d'Alacant.

En el protocol de carreteres, signat entre la Generalitat valenciana i el
Ministeri de Foment, ja s'arreplegaven actuacions en ella, però cal assenyalar que a la província d'Alacant pràcticament els grans nuclis costers i grans nuclis urbans i turístics se veuen afectats per una situació distinta a la que se preveu en el protocol a la província de València, on la duplicació de l'esmentada carretera està pràcticament en la província de València programada perquè d'una manera o d'una altra es puga fer.
Això no ocorre a la província d'Alacant on -com he dit-, des de pràcticament Dénia fins a Torrevieja, tots els nuclis costaners, tots els nuclis turístics, continuen tenint unes vies de carreteres tradicionals on la duplicació, en este cas, de carrils, no està prevista ni s'ha escomés.
Podem parlar de casos -com he dit-, Dénia, se pot parlar de Xàbia, se pot parlar de Calp, se pot parlar de Sant Joan, se pot parlar del
Campello, se pot parlar de Santa Pola, se pot parlar de Torrevieja, nuclis on
creem que el moviment i la quantitat de circulacions i vehicles que se fan dia
i hora són altíssims.

Les necessitats de la seguretat vial és una reclamació que, jo crec que tant els usuaris de les esmentades vies, de les esmentades
carreteres com, en este cas, organismes, com puguen ser el RACE o les
associacions d'automobilistes europeus, han estat denunciant els nivells de sinistralitat d'estes vies, situant la carretera nacional 332, en el pas per la província d'Alacant, com una de les vies que major risc i major resultat, en este cas, d'accidents i accidents greus amb víctimes han tingut.
Podem vore com el Ministeri de Foment ha identificat en la
mateixa carretera 11 trams de concentració d'accidents, i se tracta -jo crec-, en este cas, de la carretera de titularitat estatal on més trams de concentració d'accidents n'hi ha.
Per tant, això ha fet que els índexs de perillositat siguen molts superiors als de la mitjana de qualsevol
carretera estatal.
I, sobre això, tothom entén que s'evitaria en gran mesura fent la duplicació que este tipus de vies han de tindre.

Per tant, el Grup Parlamentari Popular amb esta proposició no de llei el que està fent és demanar que instem, en este cas, el Ministeri de Foment perquè es facen les actuacions necessàries -i el més ràpidament possible- per a poder desdoblar la carretera nacional 332 en el pas que té al llarg de la província d'Alacant, com està previst que se faça a la província de València.
Jo crec que teníem una oportunitat que això se puga reflectir en el segon protocol de carreteres que tant La Generalitat
com l'estat tenen previst subscriure i estan treballant en ell.

La seguretat vial i l'augment de la capacitat d'una carretera, la capacitat de trànsit d'una carretera com és la nacional 332, els que la coneixen i els seus usuaris saben de la necessitat
que té al llarg de tota la província d'Alacant de millorar-se, saben i coneixen les reivindicacions dels municipis, de
pràcticament tots els municipis que estan reclamant les circumval·lacions, que estan reclamant el desdoblament i que estan reclamant evitar vore -jo crec- situacions dramàtiques, com se veuen de manera constant i contínua.
Inclús, com dia abans, doncs, bé, hi ha onze punts negres en una carretera, hi ha onze trams de concentració d'accidents molt ben senyalitzats, i, damunt, hi ha qualificacions d'esta on hi ha nivells de sinistralitat que són brutals, i, fins i tot, per les condicions és molt probable també, per les condicions climàtiques que tenim, l'ús de les motocicletes i els ciclomotors d'ací, doncs, se farà molt més que en altres parts d'Espanya.
Però, cal vore que, en este cas, el tram de carretera de la nacional 332, que cobrix
des de Múrcia fins a València, és la que més accidents està tenint a tot Espanya en estes modalitats de desplaçament i en estos vehicles.

Per tant, jo crec que la petició d'estes Corts d'apostar per la millora de la seguretat vial, per donar majors eixides i
capacitats a este tipus de carreteres, que tothom, jo crec que pràcticament les ha patides, no única i exclusivament en època estival, sinó en qualsevol època de l'any, doncs, jo crec que fa i justifica el que hui duguem esta proposició no de llei parlant d'una carretera estatal, com és la 332, que té unes reivindicacions històriques, que en el protocol existent actualment hi ha algunes obres previstes que
no s'han dut endavant, cada una pel motiu que siga, però que el ministeri no ha impulsat alguns dels trams que estaven previstos en ella
i que, igual que s'ha pogut planificar, que en la província de València la mateixa carretera puga tindre un desdoblament de la mateixa al llarg, i,
pràcticament de tota la província, doncs, jo crec que és de justícia reivindicar el mateix per a uns nuclis urbans que -ja dic- tenen una població altíssima, que són usuaris de la mateixa i que qualsevol tram.
.
.
-i podríem posar molt exemples-, però el mateix tram des del Mascarat fins a Gata de Gorgos és una carretera que molt poqueta gent podria creure que, hui, en ple segle XXI
estem parlant d'una carretera nacional amb plenes condicions de seguretat, de capacitat i de la
població, en este cas, que està donant-li servicis.

Per tant, la proposició el que insta és que es facen el més ràpidament possible totes les actuacions necessàries perquè es puga mamprendre el treball per a duplicar el servici d'esta carretera i que deixe de ser una carretera convencional, i, lògicament, això, que es puga manifestar el segon protocol de carreteres que tinga previst tant
el Ministeri de Foment com la Generalitat valenciana.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Pels grups parlamentaris, pel grup dels no adscrits, el senyor Torró té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, nosaltres volem manifestar la nostra oposició ferma i contundent a la proposta que fa el Partit Popular.
Em sembla que les
raons que desaconsellen propostes com aquesta són tantes i tan evidents que pareix mentida que hàgem ací, dia rere dia, haver de vindre a explicar coses que haurien de ser òbvies.
Anem a vore.

Per un costat, pel que fa a les raons més raonables de la proposta, referida especialment al tema de la seguretat vial,
bé, és evident que hi ha un problema de seguretat vial.
El problema de la seguretat
vial prové de dos raons diferents: la primera d'elles és l'excés de vehicles que circulen per eixa carretera -sobre això parlarem després-, és a dir, n'hi ha tants accidents perquè hi ha molt trànsit, i, com n'hi ha molt transit, lògicament, n'hi ha més accidents.

I vull matisar això a banda perquè resoldre els problemes de seguretat vial d'una carretera no impliquen de cap manera el seu desdoblament.
Vull dir, els
problemes es poden resoldre sense desdoblar la carretera, la qual cosa, d'entrada, se suposa que ja és una alternativa molt més eficient i més barata per a resoldre problemes, insistisc, d'accidents i tot això.
En dies com hui, quan el Partit Popular i el Partit Socialista estan aplaudint
mesures de retall pressupostaria abominables a nivell de l'estat, precisament vindre ací a reclamar que es gasten més diners en coses que no són necessàries, a algú hauria d'agarrar-li una miqueta de vergonya.
Eixa per un costat.

Una altra qüestió.
El tema que la gent reclama.
La gent no reclama desdoblaments.
En absolut!
En
absolut està reclamant la gent desdoblaments!
La gent, fins i tot, a l'inrevés, està en contra de determinades actuacions que estan contemplades en això, com, per exemple, el cas d'Altea, on hi ha molta oposició a eixa via que volen fer nova perquè, evidentment, hi ha un problema molt gros, i és que la carretera nacional, no en tots casos, però en molts, està passant encara per dins dels pobles.

Però, clar, tenim un problema molt afegit ahí.
És a dir, tenim al costat mateix, en paral·lel a la nacional 332, tenim una autopista de peatge subtutilitzada.
I això genera dos problemes: un, econòmic, en el sentit dels diners que s'han invertit ahí, i, l'altre, de la pròpia infraestructura.
És que anem a generar infraestructures perquè sí, quan tenim infraestructures que poden donar resposta a això?
És a dir, anem a desdoblar més quan al costat tenim una autovia que no s'utilitza?

I, per últim, el problema de fons.
El problema de fons es basa, sobretot, en l'increment del nombre de vehicles privats que passen per eixes carreteres.
I ací, en compte d'abordar el problema, el problema dels fons, es dediquem a posar-li mesures que
no resolen el problema.
Si el problema és que hi ha massa vehicles, anem a vore quina política apliquem perquè el nombre de vehicles que circulen per les carreteres disminuïsca.
I nosaltres fem el contrari, perquè quan desdoblem més carreteres el que fa inevitablement, i, a més, està demostrat per estudis, el que fa és augmentar la circulació de vehicles per eixes carreteres.

Per tant, apliquem-se a fer eixe tipus de coses.
I ací ho tenim molt fàcil: alliberem de peatge l'AP-7, val?
, prenent les mesures que calga, i tindrem resolt el problema que està dient-se; i, en segon lloc, millorem la seguretat vial de la nacional 332, i,
sobretot, en els casos on puga ser factible, procurem que no passe per dins
dels pobles; en la major part dels casos, una vegada que s'allibere l'AP-7, serà pràcticament innecessari fer variants perquè l'AP-7 resoldrà els problemes de congestió de transit que té.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Per a fixar posició del nostre grup oposant-nos a esta proposició no de llei.
La veritat és que, en fi, només s'ha de repassar l'ordre del dia per a vore un poc la dosi de cinisme que hi ha en les propostes
del Partit Popular, perquè el que no se pot fer és vindre a una comissió a parlar única i exclusivament de reclamacions que se li fan al govern central -que, efectivament, hui és un dia d'eixos en què vostés estan molt d'acord amb el govern del senyor Zapatero-, i poc del que vostés han de fer.
Vull dir, vostés reclamen una llei de mobilitat, però ací quan reclamem la resta la llei de mobilitat se
(inintel·ligible) .
.
.

Però, en qualsevol cas, efectivament, quan vostés proposen una infraestructura de carreteres, un desdoblament i les variants per
als pobles, el que estan fent sempre.
.
.
, quan se proposa una carretera s'ha d'equilibrar i s'ha de valorar l'impacte que eixa carretera produïx.
Sense cap dubte, tota carretera, per necessària que siga, produïx un impacte ambiental en el territori, amb la necessitat i el guany social d'eixa carretera.
I, en este cas, doncs, efectivament, nosaltres no veiem la
necessitat que justifique l'impacte.
És a dir, si, a vegades, evidentment, se justifica un impacte perquè la gent ha de poder moure's; en este cas, al nostre entendre, estes actuacions sobre el territori no són imprescindibles, ni tan sols diria jo que són necessàries, quan hi ha alternatives que suposen menor impacte, ja siga econòmic, social, ambiental o paisatgístic.
Jo crec que abans d'iniciar qualsevol actuació s'hauria de fer una valoració i tindre criteris de sostenibilitat, criteris econòmics i criteris raonables de sentit comú que, com dia un professor meu, sembla que és el menys comuns dels sentits.

De totes maneres, la política d'inauguracions, el faraonisme, en este cas, a més, la necessitat de construir un discurs en contra del govern central o el
simple interés, també, de grans empreses per l'obra pública, ara que la paradeta de la rajola se'ls ha caigut amb teulada i tot, doncs al final fa que l'única opció possible per a vostés siga fer més carreteres.
Fer més carreteres, i infinitament no se sap on té el final açò, quan per a nosaltres el que s'ha d'aplicar és la rendibilitat econòmica, social i mediambiental, sobretot, i aprofitar les infraestructures ja
existents en compte d'impactar més sobre el territori.

Jo vaig a posar un exemple que posava Joan Olmos en un article, ho fea arran
del debat sobre l'ampliació del bypass, el bypass de l'AP-7 per València, i ell deia que era tan absurd plantejar-se les ampliacions de les
carreteres ad infinitum, com si una persona que té una malaltia vascular, que té un embossament de les venes, de les arteries que van al cor, en compte de
dir-li: «Escolte, menge vosté menys greix, cuide's, faça esport, no augmente els triglicèrids», se li diguera: «Vosté seguisca portant eixa vida insostenible, que mosatros li anirem fent bypass al cor.
» Vull dir, és tan absurd com això.

Perquè els desdoblaments, les duplicacions de carreteres el que fan és cridar més trànsit; a més trànsit que es crida, més s'embossen les carretes.
Quan s'embossen, què fem?
, fer-ne una altra?
Quan esta ja no tinga capacitat -este desdoblament-, aleshores, direm: «Fem-ne una altra.
» I, aleshores, tindrem una quarta barrera entre el Mediterrani i l'interior.

Sí que és cert que és necessari millorar la seguretat, adés ja s'ha dit, per a nosaltres això és fonamental, però no passa pel desdoblament.
Vull dir, pot haver-hi carreteres segures, pot
haver-hi seguretat vial, sense incrementar la capacitat de la carretera o fer
ampliacions que generen, com dic, un major flux de vehicles, el «efecto llamada» -que es diu-, sobretot si es compta amb altres vies alternatives que poden ser usades i que
no suposen un nou impacte sobre el territori.

Per a nosaltres l'opció més raonable econòmica, ambiental i socialment seriosa és recuperar la gratuïtat de l'AP-7.
Vull dir, ací tinguem una notícia del mes de març d'enguany que diu que l'autopista perd més d'un milió de conductors per evitar pagar el peatge, perquè, efectivament, amb la crisi, el primer que se retalla són este tipus de coses.
I la gent, on ha anat?
Anar-se'n a la nacional, encara que siga més incòmoda, tinga més cues i tinga.
.
.
, bé, pitjors condicions per als conductors.

Per tant, tenim una infraestructura magnífica des del punt de vista de.
.
.
, bé, d'una autopista, ni tan sols una autovia, sinó una autopista que està absolutament infrautilitzada, i amb la crisi, més infrautilitzada encara.
No és raonable que tingam una infraestructura d'estes característiques per la qual passen tan pocs cotxes com passen i que en tingam una altra
al costat saturada, i que la proposta siga ampliar la saturada en compte d'aprofitar esta.
No és raonable.

Igual que no és raonable que no se faça una aposta seriosa per una xarxa de ferrocarril solvent.
El ferrocarril que és transport, a banda de.
.
.
, col·lectius, un transport ecològic, i que s'oriente, tant el tràfic de mercaderies com el tràfic de passatgers, per les xarxes ferroviàries, que són, en el nostre cas també, subdesenvolupades.

Efectivament, en la ciutat de Torrevella s'han succeït, sobretot en època estival, manifestacions i protestes de per part de diversos col·lectius, amb el tall de la carretera inclòs, per a reclamar solucions que garantisquen la seguretat de la gent, això és deveres.
I s'ha de donar una solució a això, perquè, efectivament, la carretera passa per on passa, la gent ha de creuar i això genera moltíssima inseguretat.
Però la solució no passa per la seua proposta.
Al nostre entendre, la solució passa per llevar trànsit d'eixa carretera que podria anar perfectament per l'AP-7.

Al mateix temps, pensem que s'ha de reclamar major inversió en seguretat -això és cert- i cal buscar fórmules alternatives i dissuasòries per als usuaris d'esta via, com dic, com pot ser la disponibilitat de l'AP-7 o una bona xarxa ferroviària.

El pla d'infraestructures estratègiques que s'ha presentat, també en este intent de fer discurs perquè, a més, açò també ompli fulls de diaris, «Fomento adjudica el control de las obras para desdoblar la nacional 332», «el Consell plantea a Fomento desdoblar la 332.
» I aixina estan vostés uns tirant-se la pedreta a altres i, mentrestant, les coses per fer.

Presenten un pla d'infraestructures, com dic, que és un intent patètic d'eixir del pas, ja que l'anterior no es va complir ni en el 50%.
I n'hi ha un treball ahí molt acurat del diputat Signes, en el qual, fins i tot, n'hi ha tota una relació de carreteres i obres que vostés han anunciat i que no han complit en número de 289.

Nosaltres entenem que la major aposta hauria de ser l'alliberament de l'AP-7, eixa és la reivindicació que fa la gent que viu en eixes poblacions afectades per la saturació de la 332, sobretot quan passa per dins de la població.
Pensem que hem de demanar també una modificació, per exemple, del que són les obres de la 332 al pas per Benissa, -poble ací del ponent- que evite l'aïllament dels municipis que formen la vall de Pop; perquè, al final, ací vestim un sant i en desvestim un altre, i això tampoc és la solució.
La solució no és crear un problema, intentant solucionar l'altre.
Eixe és un altre problema.

I, al final, en resum, per a nosaltres el medi ambient és fonamental, la sostenibilitat mediambiental.
S'han oblidat vostés de les Salines de Sant Pola a Elx, que es troba creuat per la 332, que també té un problema molt gran, de gran nombre de mort d'animals que n'hi ha, perquè precisament esta carretera té massa trànsit, i vostés el que van a provocar és que n'hi haja més trànsit encara.

Perquè al final els problemes de desdoblaments tenen el mateix origen, que és la saturació d'esta carretera enfront de la infrautilització de l'altra,.
Nosaltres, en resum, proposem que s'allibere l'AP-7, que s'aposte per una xarxa ferroviària solvent i que la política d'infraestructures tinga com a primer objectiu la sostenibilitat mediambiental i
la sostenibilitat de la vida futura en el territori i per a les generacions
futures.
Per tant, nosaltres ens anem a oposar a esta proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Al igual que el resto de grupos parlamentarios, el Grupo Parlamentario
Socialista manifiesta su posición.
.
.
, su voto negativo a esta proposición no de ley.

Hablamos de una proposición que junto con la siguiente se podrían defender conjuntamente, ya que el texto de las mismas es bastante similar,
forma parte de la batería de propuestas del PP referidas siempre a las exigencias al gobierno central,
siempre a competencias ajenas a La Generalitat, dejando de lado las propias.

En el caso concreto de la nacional 332, resulta llamativo que se plantee esta
reivindicación precisamente en los años en los que se están ejecutando una gran cantidad de obras de acondicionamiento o desdoblamiento de
esta carretera en la práctica totalidad de la provincia de Alicante.
Obras que en su mayoría aparecían incluidas en el protocolo firmado con el Ministerio de Fomento en el 2005, e
incluso otras que no aparecían.
Y por citar algunas: la vía parque Pilar de la Horadada-Torrevieja, la vía parque Torrevieja-Guardamar, la duplicación de la variante de Benidorm, la variante de Benissa, el acondicionamiento y
reordenación de acceso de El Campello y La Vila, la variante de Ondara y El Verger, el
acondicionamiento del tramo Benissa-Gata-Pedreguer, la variante de Altea-Alfàs del Pi, el acondicionamiento El Mascarat-Gata de Gorgos o los accesos al
aeropuerto del Altet desde la nacional 332.

Sin embargo, en el texto de la proposición se obvia el comentario de otras obras, de actuaciones complementarias por
parte de la conselleria.
Por citarle dos que conozco directamente: el desdoblamiento del tramo San
Fulgencio-Guardamar, que sería la continuación de la vía parque Guardamar-Torrevieja hacia el norte, o el desdoblamiento de la variante
de Torrevieja, que al menos ésta aparece consignada en los presupuestos de La Generalitat para el 2010,
aunque a la vista de la experiencia, eso no significa absolutamente nada.

Estas obras y proyectos a los que me he referido ponen de manifiesto varias
cosas: uno, que evidentemente no estaban hechas, y les aseguro que la necesidad
de las mismas también existía hace años cuando ustedes gobernaban en Madrid; sin embargo, en esos años resulta difícil encontrar una propuesta similar a ésta reivindicando alguna necesidad en la Comunidad Valenciana, y también significa que el Gobierno de España cumple sus compromisos con los ciudadanos y ciudadanas de esta comunidad
atendiendo sus necesidades y cumple, también, con La Generalitat, plasmada en este caso en el protocolo de carreteras del
2005, algo que no se puede decir del gobierno valenciano.

Y hablando del contenido concreto de la propuesta de resolución, el Grupo Popular exige del Gobierno de España el desdoblamiento íntegro de la nacional 332 a su paso por la provincia de Alicante.
Es cierto que
existen problemas de congestión que se van solucionando con todas las obras ejecutadas o en ejecución, o incluso con la existencia de vías alternativas.

Es cierto que existen puntos negros, aunque bastante más reducidos que en el año 2004, y, sin embargo, aquí se habla de desdoblamiento íntegro de la nacional, dando una solución unilateral al problema sin que se manejen otras opciones como son las
variantes u otro tipo de actuaciones de acondicionamiento de esta carretera.

Por otra parte, ustedes saben como yo que esta duplicación es absolutamente imposible en algunos puntos de la nacional, y le voy a poner
dos ejemplos, que son paradigmáticos, y que cito porque han sido objeto de preguntas por parte de diputados de
su grupo en el Congreso de los Diputados.

Tramo El Altet-Santa Pola, incluido en el protocolo de carreteras.
Todos lo que
conocemos ese tramo sabemos que la duplicación es absolutamente imposible por problemas urbanísticos en unos puntos y por problemas medioambientales en otro.
No quiero ni
pensar de lo que se acusaría al gobierno de la nación si, incumpliendo la legislación urbanística y medioambiental en este caso de la comunitat, se planteara la duplicación de la carretera en este tramo.

Y otro tramo por el que se han interesado sus diputados en Madrid es el de
Santa Pola-Guardamar, tramo que no se encontraba incluido en el protocolo.
Si
pasan por allí, verán que la carretera prácticamente se encuentra sobre el paraje natural de las Salinas de Santa Pola,
por lo que resulta del todo imposible la actuación que se plantea.
Fíjense si es imposible, que la propia conselleria en el proyecto de parque litoral de la zona plantea el cierre al tráfico de vehículos de este tramo de la carretera.
Y ahora vienen y piden nada menos que la
duplicación.
Así que pónganse de acuerdo, o duplicamos la carretera, o la cerramos; pero las dos cosas,
no.

Esta proposición hecha en serie, como siempre, tiene un efecto exclusivamente propagandístico, sólo busca intentar manipular la realidad, intentando hacer aparecer como el malo
de la película al gobierno de Zapatero y como bueno, al señor Camps y a su partido, que se preocupan por las necesidades de los ciudadanos,
eso sí, en materias que no son de su competencia.
Pero éste no es el camino.
El camino es hablar, negociar en este caso con los
responsables del Ministerio de Fomento y llegar a compromisos reales, además de cumplirlos.

Lo que no es posible es que se plantee aquí una proposición que habla de la inclusión de obras a ejecutar por el estado en el segundo protocolo de carreteras,
cuando ustedes, de forma unilateral, ya han incluido en su plan de
infraestructuras estratégicas las obras de duplicación de la nacional, seguro que sin hablar con nadie, sin consultar ni siquiera al
interesado -que es el estado- las obras que según ustedes van a ejecutar.
Son tan listos que, además, les han puesto hasta el precio.

Y no es ése el camino, de verdad.
Les invito a que se dirijan ustedes al conseller de Infraestructuras y que le pregunten por las negociaciones que se están llevando con el Ministerio de Fomento para la firma del segundo protocolo de
carreteras.
Porque le informo que el señor conseller tiene en su mesa o en su cajón el borrador presentado por el Ministerio de Fomento, además, desde hace tiempo.
Por cierto, el ministerio está esperando una respuesta de La Generalitat.

Si quieren hacerlo de verdad, planteen estas cosas donde procede, que es en la
negociación con el Ministerio de Fomento.
Practiquen, por una vez, la lealtad
institucional que debe presidir la relación de esta comunidad autónoma con el estado.

Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gay.

¿Para réplica?
(Veus) Muy bien, señor Serra, tiene usted la palabra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president, per la seua benevolència.

En primer lloc, vull començar fent una reflexió a l'últim que ha dit la portaveu del Grup Socialista.
Parlar de lleialtat
institucional, de col·laboració amb el Govern d'Espanya en matèria d'infraestructures i voler donar algun tipus de lliçó en eixa matèria, per part del Grup Parlamentari Socialista, deuria caure'ls la cara de vergonya, deuria caure'ls la cara de vergonya.

El govern del Partit Popular, el govern del president Camps, el govern de la
Generalitat valenciana ha segut exquisit; ha treballat colze amb colze amb
absoluta lleialtat institucional amb el Govern d'Espanya.
I aixina se pot vore en tots els acords que s'han fet al llarg dels últims anys, que me dóna igual parlar del protocol de carreteres vigent, que me dóna igual parlar de l'acord del pla de rodalies que s'ha presentat conjuntament en la Comunitat Valenciana o me dóna igual parlar del PIE 2010-2020, recentment presentat per part de la
Generalitat valenciana.
Ha hagut un treball i una col·laboració que jo crec que molts de vostés s'han esgarrat les vestidures perquè, amb una visió partidista i partidària com tenen en este cas de les infraestructures i de les inversions que se
deuen fer en cada territori, el govern de La Generalitat ha estat a l'altura de les circumstàncies.

Senyora Gay, si totes les propostes que vosté ha fet i diu que s'estan fent tenen la mateixa solvència que el que està ocorrent en estos moments en la variant de Benissa -que li puc dir que ho debatrem ací molt prompte i que conec el tema perfectament- és d'una insolvència i d'una falta de credibilitat el que vosté ha dit total i absoluta, més d'un any paralitzades les obres, amb un desgovern i creant una situació de problemes per als veïns de Benissa i de tot el sud de la comarca brutals.
Però eixa és la realitat.

Vostés creuen que mosatros volem manipular a l'opinió pública i culpabilitzar al govern del senyor Zapatero de tot el que ocorre en este
país.
Doncs bé, això és una cosa que vostés voran, mosatros no culpabilitzem a ningú.
Jo crec que el que se fa responsable de la situació que té és qui té la situació i la responsabilitat de governar, i hui el senyor Zapatero jo crec que té una molt bona responsabilitat ell, el seu govern i el Partit Socialista de la
situació que té este país i, també, de la situació que està patint la Comunitat Valenciana per la falta de compromís en esta terra.

I li dic, mosatros anem a reivindicar el desdoblament de la 332 al llarg de la
província i, clar que hi hauran excepcions, i clar que hi hauran situacions que
mediambientalment hagen de tindre la resposta que han de tindre, com diu el
sentit comú, com diu la legislació i com diu, en este cas, tot el món que està veient el que ocorre, però vosté no me podrà dir, igual que han dit altres grups parlamentaris, que n'hi han massa cotxes, que n'hi ha massa circulació i el que hem de fer és que la gent deixe el cotxe en casa i que se'n vaja en l'autobús, no.
Jo crec que eixa no és la situació, això pot ser un complement, això pot ajudar, però hui no podem, jo crec, canviar la realitat en què estem vivint, que al final el desdoblament de la carretera, d'una carretera que ja existix, d'una carretera que està absolutament saturada, d'una carretera que té uns problemes de seguretat que són reals, que té uns nivells de sinistralitat que són altíssims, que el mateix Ministeri de Foment ha reconegut que n'hi han onze trams, onze trams, absolutament perillosos, que s'haja de treballar en eixos trams i que s'haja de millorar.

Per tant, entenc que alguns grups han parlat de l'alliberament de l'AP-7, fenomenal, tindrem temps, encara, en este període de sessions, de parlar, de debatre i de posicionar-mos sobre el mateix, i m'agradarà vore cadascú que és el que fa.
Però, li ho dic sincerament, vostés poden dir que per a la província d'Alacant la nacional 332 que no se faça res, que se deixe com està, fenomenal, és la postura que vostés volen mantindre, mosatros no la compartim ni l'anem a compartir.
La nacional 332 té greus problemes, problemes molt greus que afecten la seguretat vial, que
afecten la vida de les persones, que afecten la qualitat de vida dels
municipis.
La nacional 332 continua creuant moltíssims municipis que són molt, molt, importants, municipis on viuen moltíssima gent i, per tant, crec que tenim una gran ocasió, que la solució no és dir: «No fem variants, no se desdobla perquè va a alliberar-se l'AP-7», són mesures complementàries, son mesures que van en la mateixa direcció i són mesures que hui està reclamant la ciutadania.

Esta proposició no de llei i este ordre del dia el proposa un Grup Parlamentari Popular a esta
comissió, algú s'ho hauria de fer mirar, també, les iniciatives, el ritme de treball i les propostes que fa.
Estes propostes
que hui vénen no responen, ni més ni menys, que a la voluntat i a la demanda dels ciutadans, en este cas, els
ciutadans de les comarques de la província d'Alacant afectades per la necessitat.
.
.

El senyor president:

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
de tindre una nacional 332 en condicions de seguretat i de capacitat de trànsit.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Honorable senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Jo seré extremadament breu perquè en la pròxima proposició no de llei ja empraré els meus arguments.

El senyor president:

Té vosté dos minuts.
(Rient)

El senyor Torró Gil:

Segurament menys.

Una qüestió molt concreta: no es pot demanar desdoblament per desdoblament.
Efectivament hi
ha que, en les comarques del sud per on passa la nacional 332, hi ha zones on
cal traure la carretera de dins dels pobles, però no és el mateix planificar com ha de ser eixa carretera, si es partix que va a
alliberar-se l'AP-7, i a partir d'ací es veu on fa falta traure i on és innecessari, que fer-ho a l'inrevés.
Per tant, el que no es pot fer és demanar per demanar, que és el que vostés fan.
El que vostés fan és demanar per demanar i en la següent proposició donaré algun argument més.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Torró, per la seua brevetat.

Sí, señora Gay, tiene usted la palabra.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Bien, señor Serra, como le he dicho, han empezado ustedes al revés, plantean en el PIE, plantean aquí, en esta proposición no de ley, la exigencia del desdoblamiento de la nacional y dejan en el cajón, para lo último, la negociación del protocolo de carreteras con el ministerio.

Un PIE que, aparte de ser una simple numeración de actuaciones, muchas de ellas pendientes del primero, incluso el plan de
carreteras, no tiene ningún valor vinculante y además para engordar la cifra y que saliera algo vendible, incluye las obras que, según ustedes, va a acometer el estado, la iniciativa privada u otras
administraciones.
Por ejemplo, en materia de carreteras, la cuenta es de 12.
520
millones de euros y 6.
300 corresponden a inversiones del estado, y ni siquiera
le sale la cuenta porque además le faltan todavía 60 millones de euros con los 6.
150 que adjudican a La Generalitat, la
iniciativa privada y otras administraciones.

Pero es que además, leyendo el PIE, en la página 144, nos encontramos con el siguiente párrafo: «La Comunidad Valenciana ha reclamado del estado un esfuerzo inversor para
resolver las principales carencias de la red de su titularidad.
Esto se ha
plasmado en el planteamiento de un nuevo protocolo con el Ministerio de Fomento
que contempla actuaciones en infraestructuras viarias en un periodo temporal
2010-2020, protocolo que está en tramitación.
Así, dentro del territorio de la
comunitat, a modo de ejemplo se citan algunas de las actuaciones previstas, duplicación de las carreteras costeras, nacional-332 y nacional 340».

O sea, que según el PIE, la iniciativa del protocolo de carreteras con el Ministerio de Fomento
es de La Generalitat, y ustedes lo escriben y además se lo creen.
Y por otra parte, yo les pregunto, ¿es verdad lo que dice el PIE?
¿Están previstas estas obras en el proyecto de protocolo?
Y si es así, ¿a qué viene esta proposición no de ley?
Y, ¿a quién creemos?
¿A ustedes o al PIE?

Se lo repito, señor Serra, actúen como es debido y planteen al ministerio sus reivindicaciones por la vía que corresponde, que en este caso es la negociación, el acuerdo, el consenso, que se tiene que plasmar en el segundo protocolo de
carreteras y dejen de actuar de cara a la galería, será más provechoso para todos los valencianos.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gay.

Señorías, concluido el debate pasamos a votación.
Vots a favor de la proposició?
8.
Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra queda aprovada la
proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre la demanda del desdoblament de la carretera nacional 340 al
seu pas per la província de Castelló, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
300, BOC número 215)

El senyor president:

Quart punt del ordre del dia, presa en consideració de la proposició no de llei sobre la demanda del desdoblament de la carretera nacional 340 al
seu pas per la província de Castelló, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, entren en una de les propostes, no similar, perquè en algun aspecte parle de desdoblaments però en un problema, crec que diferent, en la província de Castelló.

Esta proposició no de llei pretén insistir en el compromís que es va assumir en el Ministeri de Foment al firmar el primer protocol de
col·laboració entre el ministeri i La Generalitat encaminades per a donar solució al desdoblament de la nacional 340 al seu pas per la província de Castelló, i en conseqüència la millora de la seguretat vial d'esta important artèria vital per al transport de la nostra comunitat.

Anem a incidir sobre els antecedents, ja que foren acceptats pel ministeri en l'any 2005, quan se redacta i firma, per part del president Camps i de la ministra
Álvarez, el citat protocol.
Aleshores, i encara ara, transcorreguts cinc anys, la
nacional 340 i l'AP-7 són les úniques vies de connexió des del llevant, com del sud d'Espanya, en Europa, però estes vies estan suportant un intens trànsit, a més, molt heterogeni i complex, amb una circulació importantíssima quant al trànsit de camions, per la qual cosa l'operativitat de la nacional 340 és lenta i amb un índex de perillositat alt, segons mos indiquen tots els estudis que s'han realitzat al respecte, tant per part del RACE com del RAC, índexs que per una altra part se mantenen en el temps -vol dir que des del 2005 fins ara no han disminuït sinó, al contrari, han augmentat.

Hem d'afegir que en el trànsit normal durant tot l'any, l'increment que representa esta carretera per la connexió que realitza en totes les zones turístiques de la nostra província és, a més, una carretera de llargs desplaçaments, com quasi l'única via de servei entre les diferents poblacions turístiques, no té una altra via per a la connexió entre poblacions turístiques, per tant, se desplacen en trajectes curts a través de la nacional 340 creant en èpoques d'estiu un calvari per a la seua circulació.

A tot això cal afegir que en el citat protocol se trobe encara en fase d'estudi la variant de la CV-10 -la A-7 que discorrerà per l'interior-, que una vegada realitzada canalitzarà un important flux de circulació per esta autovia de l'interior.
A més, pot absorbir part del trànsit que va a generar la posta en marxa de l'aeroport de Castelló dins del present exercici.

Dins del protocol, que en este moment, 2005-2010 hi havia, de carreteres firmat
entre el ministeri i La Generalitat, hi havien unes actuacions que encara
estan, la majoria.
Sols n'hi ha una que en este moment està en fase d'execució, però jo vaig a reflectir-les per vore la importància que té al respecte dins de la proposició no de llei que estem presentant.

Estava la duplicació de la variant de Castelló, amb un import de 39,42 milions d'euros; en l'any 2005 estava l'estudi informatiu del projecte i que en l'actualitat seguix en les mateixes condicions, no s'ha fet res.

L'autovia variant Benicàssim-Oropesa amb un import de 98,57 milions d'euros i que en l'actualitat se troba encara per decidir per on va a transcórrer l'autovia.
Però aquí vull fer un xicotet incís.
Dins de la sol·licitud d'alliberament de l'AP-7 al seu pas per Castelló -que és una de les propostes que sempre hi han hagut- mos assabentem, hi ha hagut fa un mesos, alguna actuació per part del ministeri, en la qual volien substituir l'alliberament de l'autopista, de l'AP-7, com alguna vegada ja va fer l'Ajuntament de Castelló i la Diputació, van costejar un desviament per als mesos d'estiu i evitar el transit dins de la ciutat, quan Castelló encara tenia problemes del desviament també dins de la ciutat i tal, que el va sufragar els ajuntaments per a poder-ho fer.
Estava una mica en intenció per part del ministeri de fer eixe alliberament, però considerem, nosaltres, que no és la solució definitiva el poder alliberar l'AP-7 -com abans s'ha parlat en l'altre tema- el que puga no fer-se estes actuacions que hi han previstes de desdoblament i
de duplicació en la nacional 340.

Per tant, des del grup nostre, creguem irrenunciables el que s'eliminen les actuacions de duplicar la variant de Castelló i l'autovia Benicàssim-Oropesa, com han existit en estes últimes setmanes anuncis i declaracions en este sentit i que en este grup no anem
a renunciar a estes obres, així com a millorar la resta de la nacional 340 des d'Oropesa fins al límit de la província de Castelló que és el contingut d'esta proposició no de llei.

La tercera proposta que n'hi havia al protocol era l'autovia -i dic «autovia»- Peníscola-Benicarló-Vinaròs, per un import global de 67,33 milions d'euros, el qual se troba en estos moments ja licitat i executant-se.
Sí, se troba executant-se però amb molts problemes.
És una variant que s'ha adjudicat, no com autovia sinó com una carretera convencional, que l'import d'adjudicació és menor, per suposat, al no ser autovia, del 67,33 milions, que té un període d'execució de quatre anys.
Aleshores com té quatre anys de període d'execució, una mica els constructor d'esta estan ralentitzant les obres, portem més d'un any d'execució i en estos moments estan molt ralentitzades -me imagino que s'acoblen, una mica, als períodes de pagament d'estes quatre anualitats que hi poden haver- i, a més de tot això, mos trobem a data d'avui que fa més d'un any que han ocupat els terrenys, i encara els propietaris esta setmana, ahir
concretament, alguns han rebut notificació d'a quin preu els pagaven els terrenys, amb la problemàtica que ocasiona per una zona eminentment agrícola com és la de Peníscola, Benicarló, Vinaròs, el que els hagen ocupat, els hagen arrancat tots els arbres, els hagen fet
totes estes expropiacions, per la necessitat d'eixa infraestructura, i que en conseqüència no els hagen ni tan sols dit a quin preu cobraven.
Recentment, ahir, van
començar les primeres notificacions.
Per tant, jo crec que no és una forma de poder actuar i poder tindre, a més, contents els veïns de la ciutat per on travessa esta variant.

Per tant, l'entrada en funcionament del nou aeroport de Castelló també va a incrementar el flux de vehicles per la nacional 340 al seu pas per la província de Castelló, però no trobant-se estes actuacions, que li estava dient, previstes van a
incrementar el risc que existix en l'actualitat.
Això ho corroboren els estudis que abans indicàvem que en un temps de comparació del 2005 al 2009 l'índex de sinistralitat de la nacional 340 al seu pas per la província de Castelló s'ha incrementat en un 9% al contrari que com tots coneixem en estos últims anys els índexs de sinistralitat han disminuït en altres carreteres, especialment en aquelles que han assumit les
recomanacions dels informes i han realitzat actuacions encaminades a millorar
la seguretat vial.
Concretament en la província de Castelló hi ha hagut trams que també eren trams on l'índex de sinistralitat era alt i que al fer les actuacions doncs s'han corregit, motivats perquè s'han donat solució als problemes que hi havien.

Segons els estudis realitzats pel RACE, mostren que la nacional 340 és una de les carreteres que oferix més trams en potencial de reducció d'accidents, el que sens dubte s'arribaria en el desdoblament del traçat, suprimint aixina els punt negres i travessies en accidents que se presenten
en el seu recorregut i disminuirien aixina els accidents.

La duplicació de la nacional 340 es mostra també com una inversió productiva, per la zona que ha sigut objecte d'una forta expansió econòmica que ha motivat una alta mobilitat per motius laborals i desenvolupament urbà dels diferents municipis, els quals utilitzen per al seu desplaçament la nacional 340.

El corredor mediterrani, format per la nacional 340 i l'autopista AP-7 suporta un trànsit de 25 camions diaris.
La conjuntura econòmica ha provocat que les necessitats d'abaratiment de costos porte a estos vehicles pesats a circular per la nacional
340 com abans parlàvem, evitant així el pagament del peatge de l'AP-7 augmentant el seu temps de recorregut i la perillositat.

Per tant, tenim dos vies aquí, que no cap que facen en este moment, cap via més alternativa perquè no hi ha possibilitat d'entrar, de permeabilitzar tota la zona de la costa en un altre vial.

Els municipis utilitzen la nacional 340 per als seus desplaçaments curts d'un municipi a un altre i, per tant, en este moment, les variants i les obres que
n'hi havien previstes era una necessitat urgent que s'haja realitzat, portem un retard important dels 460 milions d'euros que tenia previst l'estat en este protocol, invertir en esta zona, no ha invertit més que el 10%, la resta està per a fer la inversió.
Per tant, la nacional 340 pensem que en la zona nord de la província de Castelló ha sigut la gran oblidada dins d'eixe protocol de carreteres que s'ha firmat sobretot en dos zones conflictives, com és la part de Castelló-Benicàssim-Oropesa i la zona nord en el desviament Peníscola-Benicarló-Vinaròs.
I, en conseqüència, a més, en no estar acabada la CV-10 al seu pas per l'interior, mos trobem que el tràfic de la nacional 340 és importantíssim, o ha sigut sempre importantíssim, difícilment no li dóna solució definitiva el poder alliberar l'AP-7 com a proposta per a ell, i per això nosaltres proposem i demanem eixe estudi de duplicar de la nacional 340 que
puga ser una realitat en el que és el nou protocol que es puga firmar de carreteres, i en això contemple des de La Generalitat, des de la Conselleria d'Infraestructures, contemplen actuacions previstes en la costa per la 340,
encaminades en este PIE 2010-2020 per a poder arribar en eixe acord en l'estat i poder millorar, com no, la circulació d'una via importantíssima millorant la seguretat vial i al mateix temps millorar la circulació i les connexions entre les ciutats que componen el litoral de la zona nord de
la província de Castelló.

Les obres que s'han realitzat en altres zones de la 340, en zones de Nules, indubtablement han
millorat la seguretat vial i han donat millores a la circulació, però pensem que en el tram.
.
.
en el transcurs de la província de Castelló queda molt per a fer en la nacional 340, i és una necessitat irrenunciable per a nosaltres que se puga duplicar esta i
escometre ràpidament trams i obres, ja d'alguna forma decidits per tots que siguen una realitat, com són estes que els he anunciat, que estaven incloses en el protocol signat l'any 2005 i que fins la data d'avui no han vist la llum i algunes s'estan fent amb molt de retard i amb moltes dificultats.
Per tant, nosaltres, la
proposta nostra, és d'instar, com diu la proposició no de llei, per a poder duplicar la nacional 340 al seu pas per la província de Castelló.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Per a fixar posició des del Grup de Diputats i Diputades No Adscrits, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

A vore, el senyor Mundo comença la seua intervenció dient que hi ha moltes diferències entre la proposta per a Castelló i per Alacant.
Jo la veritat és que no li'n veig massa, per no dir cap.
Com a molt, el tema de l'aeroport, que vosté ha deduït que serà una de les causes que augmentarà el trànsit, és l'única diferència que veig jo entre una proposició no de llei i l'altra, perquè en realitat els arguments i els problemes a què es referixen són exactament els mateixos.

Ací sorprén que el Partit Popular vaja fent bandera de la lluita contra el canvi climàtic, i al mateix temps es dedica a promoure infraestructures de transport
altament contaminants i promotores expressament dels gasos d'efecte hivernacle, que són els que promouen eixe canvi, no?
Un d'ells és precisament l'aeroport.

L'aeroport de Castelló és una bona mostra d'una infraestructura innecessària que l'únic que va a fer és augmentar de forma substancial la ineficiència en el sistema de transport.
No cal recordar que la quantitat de combustible
i de gasos que s'emeten a l'atmosfera per cada viatger que viatja en avió és incomparablement superior a qualsevol altre sistema de transport, inclosos els
cotxes.

I l'altra és que es dediquen a demanar autovia.
A voltes dóna la impressió que vostés la qüestió és demanar, no?
, i dir no importa massa bé el què, ni si té molta o poca utilitat, és qüestió de demanar, demanar, demanar a Madrid, perquè aixina, demanant a Madrid, doncs s'oculten els problemes de la seua gestió ací, al País Valencià.

Jo els he de recordar que Espanya és el país d'Europa amb més quilòmetres d'autovia per habitant, val?
I vostés i el govern central sembla que no tinguen altre objecte en la seua política més que ací que es construïsquen moltes més autopistes, no?

Quan els països més avançats han canviat de forma radical la seua forma de vore estes coses -i li pose un exemple, val-.
Els accessos de Londres es van col·lapsar totalment, vull dir, allò era impossible circular, no?
I es va fer un estudi de dir, bé, anem a vore, açò s'ha de resoldre d'alguna manera, i tenien dos alternatives, o bé ampliar i fer més carrils o bé fer el contrari.
I al final van optar justet per fer el contrari, és a dir, en compte de fer més carrils en van fer menys, van tancar i van tornar inclús peatges en determinades zones d'accés a Londres perquè la gent no agafara el cotxe, i van canalitzar tot eixe transport a través del ferrocarril.
Resultat: positiu.
La gent agafa menys el cotxe, utilitza més el transport públic, s'ha acabat amb una bona part de la contaminació que patia la
City de Londres, que era de les més elevades del món, i ha sigut una política satisfactòria, ha donat resultat.

Vostés ací estan en les antípodes d'això.
Estan pensant encara com es pensava en els anys seixanta, quan s'ha de pensar quin és el problema que tindrem en el 2050, quan probablement no hi haurà petroli per a moure cap cotxe ni per a fer electricitat suficient per a moure
cotxes elèctrics tampoc, per desgràcia, no?

Una de les coses que vosté cita en la proposició no de llei, i amb això acabaré, és el tema dels camions.
Efectivament, una part important dels accidents els
provoquen els camions, en la província de Castelló, en la província d'Alacant i en la província de Huelva, i no només en Castelló passa això.
O siga, és un fenomen generalitzat, clar.
I el problema és que la major part del tràfic de mercaderies es canalitza per les carreteres.
Com construïm moltes carreteres i no construïm trens mercaderies, perquè quan pensem en els trens ací sembla que l'AVE és l'única solució i per l'AVE fins ara, les plataformes de l'AVE no són aptes per a dur trens de mercaderies, lògicament el resultat és evident, cada volta tenim més camions circulant per la carretera, les carreteres es fan més ineficients perquè és fan més lentes, necessiten més carrils, i quan fan més carrils, més camions, en compte del transport per ferrocarril.

Només una dada, jo sé que no vaig a fer-los canviar el seu vot ni la seua això.
.
.
Jo en que un dia m'escoltaren sense pensar qui és el que està dient-los les coses i els fera una miqueta reflexionar, jo amb això miren amb què poquet em donaria per satisfet.

Pensen una cosa, una dada objectiva.
Una via de ferrocarril doble té tanta capacitat de transport com una autopista de nou carrils en cada sentit, és a dir, de 18 carrils.
Imaginen-se la diferència que hi ha entre una cosa i l'altra i l'absurd que és en un món que va cap al col·lapse energètic seguir demanant vies perquè circulen els vehicles privats.
La seua idea que tenen de lluita contra el canvi
climàtic em sembla que és pura hipocresia, eh.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Torró.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, els recomane vivament el llibre o la pel·lícula The road que dibuixa un món en el futur, no se sap si molt lluny o no, però s'albira que no és molt lluny, que al final per una carretera deserta alguns supervivents d'un col·lapse que no se sap molt bé de quina índole és, però que, bé, que se pot especular al voltant de si és precisament el col·lapse ecològic, bé, les carreteres al final servixen perquè els pocs supervivents vagen per ahí movent-se com ànimes en pena, no?

Ho dic perquè a vegades mereix la pena fer un oci també que ens faça reflexionar sobre el futur.

En tot cas, el que hem dit respecte de la petició de la PNL que defensava el senyor Serra respecte a la província d'Alacant servix igualment per a la província de Castelló.
Jo entenc que el to del senyor Mundo és diferent, ell parlava d'un estudi, però el cert és que ací votem el text de la resolució.
I el text de la resolució no parla d'un estudi.
Vull dir, jo fins i tot podria estar d'acord que se faça un estudi seriós on se valorara també quin impacte tindria sobre la carretera l'alliberament de l'AP-7, impacte, digam, de llevar cotxes, i també el desenvolupament de la xarxa de rodalies, que és una cosa que no s'està tenint en compte.
Ací s'està demanant sense tindre en compte, bé, la possibilitat d'alliberar l'AP-7, amb la qual cosa el seu partit se va mostrar favorable fa només dos o tres plens, si no recorde mal, i les rodalies que vostés han anunciant, juntament amb el ministre Blanco que, encara que no apleguen a
Vinaròs, i és un dels defectes que té, doncs sí que van a tindre un impacte també sobre Castelló.

Jo insistisc, el que no pot ser és que l'impacte que suposa una carretera s'haja d'assumir quan eixa carretera no és imprescindible.
I dic el mateix que he dit en la intervenció d'abans.
Quantes més carreteres fem.
.
.
Açò què té?
Té algun límit?

Vull dir, vostés tenen una visió de les infraestructures, de l'energia, de l'aigua, com si fóra il·limitat, i no és il·limitat.
Vull dir, té algun fi la seua voracitat sobre el territori, sobre els recursos?
Vull dir, no
són renovables, no són il·limitats.
Vostés actuen com si l'aigua no s'acabara mai, com si el territori si fóra infinit, com si l'energia, almenys l'energia que mou este món de moment, que és la basada en els fòssils, com si fóra que no s'acabara mai.
I és que això no és aixina, senyories!
És que això no és aixina!
I estem hipotecant amb polítiques com estes, en les quals coincidixen bàsicament vostés i el Partit Socialista, estem hipotecant el futur, però no el futur de l'any 3032.

O siga, els científics estan ja dient que a partir del 2040 entrem en una fase alarmant per a la
supervivència de l'espècie humana del planeta, eh!
I ací, en el 2010, que no queda tant, eh, per al 2040, a la millor molts dels que
estem ací encara estem.
(Remors) No ho sé, bé, senyor Giner, jo espere que sí!
Jo espere que vosté també aplegue, i jo també vull aplegar, evidentment, i vosté també.
Centenaris hi ha molts, cada vegada més.
I a la millor no és el 2040, que és el 2030, el pitjor, eh.
.
.

El senyor president:

Podria ser.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
i a la millor ens trobem ahí, no?

És a dir, però els nostres fills sí, els nostres fills ho voran i els nostres néts.
Per tant, no podem seguir hui plantejant-mos el món com fa cent anys, perquè no és aixina.
I vostés diran, «oi, que catastrofista!
».
No, no és una qüestió de catastrofisme, és una qüestió que cada un d'estos actes conforma el panorama final, que és un planeta en col·lapse.
I també la proposta esta sobre la 340.
No se pensen vostés que tota pedra fa paret, i esta també.

Efectivament és una carretera saturada, jo li done la raó en això, senyor Mundo, perquè això seria negar l'evidència.
Però no s'arregla fent més carreteres.
Perquè quan esta que fem ara la.
.
.
Vostés ara diuen, «anem a desdoblar».
Anem a desdoblar.
Quan eixa se sature què farem, senyor Mundo?
Un altre carril?
Una altra carretera?
Açò fins a quan?

I jo insistisc, està l'AP-7, que està infrautilitzada.
Ahí tenim un patacó de ciment perquè passen quatre cotxes.
No és raonable.
Quatre cotxes en el sentit figurat de.
.
.
, no numèric, no literal, eh, perquè passen menys cotxes de la capacitat que té.
Val?

És molt poc raonable.
Tenim les rodalies que s'han de posar en marxa i hem de vore quin impacte tenen també i tenim.
Dia el senyor Serra abans que no se pot canviar la realitat.
Doncs si
no se pot canviar la realitat què estem fent ací?
Clar que se pot canviar la realitat!
Tots els dies canviant la realitat!
Demanar el desdoblament d'esta carretera també és canviar la realitat, eh?
El que passa és que nosaltres pensem que s'ha de caminar en un altre sentit.
Vostés pensen que s'ha de canviar la realitat en este sentit.
Més ciment, més insostenibilitat, més hipoteca per al futur.
Nosaltres pensem que s'ha de canviar la realitat en un sentit contrari.
I no vol dir això que siga menys qualitat de vida, al contrari.
Jo pense que això seria millor qualitat de vida.
I la promoció del transport públic passa també per dificultar, per dificultar el transport privat a
tutiplén i per dir-li a la gent que no se pot utilitzar el cotxe per a tot.
Clar, per això se necessita tindre unes xarxes ferroviàries que no demanem heroïcitats a les persones.
Si per agafar el transport públic has de ser un heroi perquè un trajecte que en cotxe fas en quinze minuts en transport públic tardes una hora i quart, doncs això no se li pot demanar a la gent, efectivament, això no se li pot demanar a la gent.

Per tant, nosaltres estem per alliberar l'AP-7, que és una reivindicació de tots els pobles que estan afectats per les saturacions de les nacionals;
desenvolupar la xarxa ferroviària; desenvolupar, efectivament, el corredor mediterrani, però no com vostés estan plantejant, sinó sobretot per a mercaderies, com se dia adés en la intervenció del senyor Torró.
Les mercaderies s'ha d'impulsar que vagen per ferrocarril, no per camions, que no només saturen les carreteres, sinó que les destrossen.
Els camions destrossen les carreteres i això suposa que el manteniment de la carretera siga molt més car.
Però ací s'ha fet una aposta en els últims quinze anys claríssima per les mercaderies per carretera.
I alguns han fet molt bon agost.

I després cal també que hi haja consens en este tema.
Vull dir, la construcció d'este nou vial que vostés plantegen afecta, entre Castelló i Orpesa, zones de gran valor històric, ambiental i fins i tot sentimental, si m'apuren, com és el cas de l'ermita de la Magdalena i el seu entorn, catalogat com a part del paratge del
Desert de les Palmes.
Però també afecta terres de cultiu a Benicarló, denominació d'origen de la carxofa.
No hi ha consens en este tema.
I també hi han problemes a Torreblanca i Orpesa.

Per tant, nosaltres el que pensem és que en compte d'arrasar les terres, aixina d'entrada, anem a vore quin impacte tindria l'alliberament de l'AP-7 i el desenvolupament de la xarxa de rodalies.
I, per tant, nosaltres no
podem donar suport a una proposta que seguix insistint en fer més gran el problema de la saturació de trànsit que ja tenim de per si.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Sanchordi.

La senyora Sanchordi Garcia:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyories.
Jo la veritat és que no sé si començar parlant de la proposició no de llei del Partit Popular o si començar parlant del que realment ens interessa als ciutadans de Castelló, que és una solució ràpida i eficaç als problemes de comunicació que patix la meua província.

Ho dic perquè la nacional 340, precisament, és un del temes més sensibles en la província de Castelló i és un dels temes en què el Partit Popular ha fet més demagògia i ha incorregut en més contradiccions, i també, també, en més boicots a la solució d'este problema.
El Partit Popular ha dedicat més esforç a quasi tot, menys a buscar i executar solucions concretes.

Com vaig a parlar al final de les dos coses, començaré per la proposició no de llei.
Proposició que avancem ja que no anem a votar tampoc a favor.
Primera, perquè no creem que el desdoblament siga una solució ni a curt, ni a mitjà ni a llarg termini, però també, sobretot, perquè en l'exposició de motius de la seua proposta hi ha una sèrie de premisses en què no podem estar d'acord de ninguna manera.
Concretament, en cinc premisses.

La primera.
Vostés vénen a dir poc més o menys que les actuacions tendents a solucionar els problemes que genera la
nacional tenen el seu origen en el protocol de 2005.
Fals.
Fals, perquè en el segon pla de carretera de l'any 1995 estaven programades tota una sèrie d'actuacions, tant per part del ministeri com per part de La Generalitat, tant en
trams de la Nacional 340 com per a generar alternatives, per exemple, la CV-10,
la CV-18.
.
.
Perquè ací no se tracta només d'augmentar la capacitat d'una via, se tracta de redistribuir el tràfic.

Per tant, no estem d'acord en eixa premissa.

Segona premissa.
Vostés diuen que ha augmentat el tràfic, l'aforament i que la nacional 340 està més congestionada.
Crega'm, senyor Mundo, si li dic que he estat buscant la densitat de tràfic des de l'any 1998 en la nacional 340.
I açò que vostés afirmen és fals.
A més, inclús donen una xifra, i és que actualment passen 25.
000 vehicles pesants per eixa carretera.

Anem a vore.
Li donaré les dades més recents.
Sumant la intensitat de tràfic de l'AP-7 i la 340, el tràfic de vehicles pesants oscil·la entre 8.
000 en la zona de Vinaròs i 10.
000 en l'àrea de Castelló.
Este tràfic se pot repartir al 50% per cada via.
Aleshores, parlem de 5.
000.
I, és clar, 5.
000 no són 25.
000.

Però, a més, anem a la nacional 340, dades globals.
Castelló-Benicàssim, 28.
000 diaris, en total.
Vinaròs, 18.
000.
AP-7, Castelló-Benicàssim-Orpesa, 21.
000 vehicles diaris.
Vinaròs, 18.
000.
Este tràfic de l'AP-7 és el mateix que n'hi havia en el 2001.
I el tràfic que li he dit de la nacional 340, que n'hi ha ara, en el 2009, concretament, és el mateix que n'hi havia en el 2002.

Per tant, no ha apujat.
Al contrari, ha abaixat sensiblement.
És fals, per tant, que el tràfic haja augmentat, que el nombre de camions haja apuntat, que este siga de
25.
000 diaris i que la nacional 340 i l'AP-7 estiguen cada vegada més congestionades.

Ha parlat que ha augmentat la sinistralitat.
Tampoc és cert.
Si mirem les dades de 2004 a 2009, es pot concloure que en el 2004 la
situació que va heretar el Govern d'Espanya era més greu que la de 2008.
I si constata l'esforç del govern per millorar les xifres de seguretat vial.

A més, vostés no poden precisament omplir-se la boca parlant del que s'han preocupant per la seguretat vial, perquè ja en el pla global de seguretat vial vostés se van comprometre que cada dos anys, cada dos anys, farien un pla de
seguretat vial, i des del 2004, vostés n'han fet zero, o siga, ningun.

S'inclinen, a més, vostés per matar, com se diu, matar moscas con cañonazos en el tema de seguretat vial.
Plantegen fer una autovia per a solucionar els
problemes de seguretat vial, quan a vegades és qüestió de modificar una senyal, corregir l'angle d'una corba, etcètera.
Actuacions denominades de baix cost, que tampoc s'estan fent per part de la Generalitat valenciana.

Vostés diuen -quarta premissa-: «Les mesures en el protocol són insuficients.
» No, les mesures en el protocol no són insuficient per a solucionar els problemes de comunicació.
El que és insuficient és l'execució per part de la Generalitat valenciana dels compromisos que havia adquirit en
eixe protocol.
Per exemple, pendent de la Generalitat valenciana, la carretera
Torreblanca-aeroport, la CV-10, accés sud Castelló, CV-18.
Està acabat tot això, senyor Mundo?
No.
No està acabat.
I açò també ajudaria a solucionar els problemes.

Quint lloc, premissa.
Vostés parlen de la necessitat de duplicar a través d'un protocol.
Un protocol és un acord entre administracions, com saben molt bé.
No obstant, el PP ja inclou esta actuació que demana de desdoblament en el seu nou PIE, abans inclús d'haver signat el segon protocol.
I concretament, com ha comentat ja la meua
companya, la senyora Gay, en la pàgina 144 del nou PIE, ja diuen que se va a desdoblar i ja la quantifiquen, abans
d'arribar a un acord, i amb la
desfachatez de decidir-ho unilateralment, de decidir que la solució passa pel desdoblament.
I això sí, per suposat, que el ministeri ho pague tot.

Anem a parlar del que realment ens interessa als ciutadans de Castelló, que és solucionar els problemes de comunicació.
Des del Grup Parlamentari Socialista volem incidir en l'eix de la CV-10 i de l'A-7.
El primer protocol, el de 2005, l'actual, parla que la Generalitat valenciana acabarà la CV-10 fins a l'aeroport i Foment la continuarà fins a Tarragona.
A partir d'ahí, posteriorment, eixa carretera, la CV-10, passarà completa a Foment per a ser l'A-7.
I la Generalitat valenciana rebrà a canvi la nacional 340, amb les variants de Castelló i Vinaròs.
Ah!
, o siga, que el que està previst i el que vostés van signar és que arribarà un moment que la 340 serà seua.
I si és seua, tindran de pagar el manteniment.
Què passa?
Que no interessa?
No, no, no.
Mosatros, pagar.
.
.
No, és igual, no mos donen la carretera.
No, facen-la vostés.
En fi, tindrem de ser una miqueta seriosos i una miqueta rigorosos.

Però és que, a més, quan tot açò estiga acabat, açò acabarà constituint una autovia gratuïta de tot el Mediterrani, des de França fins a Màlaga.
Serà, per tant, la principal via de comunicació l'eix interior, de nord a sud, del Mediterrani.

A més, no té sentit tècnic desdoblar també en la seua totalitat la nacional 340.
A vore.
Si desdoblem la 340, què tindríem?
Tres autovies paral·leles en la província de Castelló: l'AP-7, la CV-10 i la nacional 340.
Açò no té ningun sentit tècnic i ningun sentit social.
Una altra cosa és que si que tinga per a vostés un determinat sentit política, que, és clar, el té.

Jo voldria acabar la meua intervenció fent un prec, i fent un prec cridant a la seua responsabilitat, a la
responsabilitat del Partit Popular.
I voldria demanar-los que posen, per favor,
els interessos dels ciutadans de Castelló en primer lloc.
I voldria demanar-los que se pregunten què és el que necessita en estos moments la població de Castelló.
Els ciutadans el que volen, com he dit al principi, és una solució ràpida i una solució eficient.

Perquè, a més, tenim sobre la taula una solució concreta, i entenem que no s'ha de deixar passar esta oportunitat.
Estem parlant de solucions de present i de
futur.
L'autopista gratuïta de Castelló a Orpesa, junt amb la CV-149, que vosté sap que connecta Castelló amb Benicàssim, més la CV-10, més la línia de rodalies fins a Benicàssim, que reduirà també el tràfic rodat, són, entenem, més que suficients, i vostés ho saben, per a solucionar els problemes de mobilitat de Castelló.

Només els demanem una cosa, senyories, una treva, una treva en este tema, que no
polemitzen, que utilitzen el sentit comú i que col·laboren amb el Govern d'Espanya, perquè els ciutadans de Castelló realment no podem esperar ja més temps.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Per a rèplica, el senyor Mundo té la paraula.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Jo començaré pel final, el que ha dit ara la senyora Sanchordi, que m'esperava.
.
.
que ja és coneguda de tots la seua proposta, en la qual el tren de rodalies el deixen a
Benicàssim i no el deixen al nord de la província de Castelló, que crec que és una necessitat imperiosa i que nosaltres ja ho hem reclamat en moltes
ocasions.
I que això no és una solució per a la mobilitat de la zona nostra, les rodalies sols fins a Benicàssim, sinó al contrari, arribar fins al límit de la província de Castelló.

Nosaltres apostem per unes rodalies bones, però tots coneixem com està la infraestructura de la nacional 340, i per a accedir i per a desplaçar-se d'un municipi a un altre no és suficient amb eixa via tal com està en estos moments per absorbir el tràfic que representa el dia a dia, més tot el tràfic de llarg recorregut que hi ha per la nacional 340.
per això es va plantejar en el pla de carreteres, en el protocol que es va firmar,
duplicar, duplicar per Castelló, duplicar l'actual bypass que hi ha a Castelló, i després fer el vial des de Benicàssim a Orpesa.

Ja el que ens tenim de posar d'acord -ho dia la senyora Oltra abans, el problema per on discorre el vial-, ja el que ens tenim de posar d'acord per a vore per on circula eixe vial i per on es fa, indubtablement,
respectant, respectant -com no- el Desert de les Palmes i el que representa en l'entorn, tot el que representa.

Per tant, cal buscar la solució adient, i en això està l'Ajuntament de Castelló i han d'estar l'Ajuntament de Benicàssim i Orpesa per arribar a buscar una solució sobre això.

I -com no- el corredor del Mediterrani també és una llarga reivindicació, recolzada per part d'este grup, perquè puga ser una realitat.
Indubtablement, en el PIE també podem observar com s'està plantejant una circulació de trens d'alta velocitat per l'interior, i després el corredor Mediterrani reservat per a altres tipus de ferrocarrils, com són rodalies i altres tipus de ferrocarrils, i al mateix temps, ser un corredor
real de mercaderies amb els parcs logístics corresponent.

Per tant, pensem que en el futur és una necessitat augmentar eixe 4% que avui en dia estan circulant de
mercaderies a través del ferrocarril, amb una proposta d'arribar a un 15 o un 20% en un termini no molt llarg, per a poder ser una
realitat eixa connexió que tenim des del Mediterrani fins a Europa en les mercaderies que avui en dia
totes van per carretera.

Per tot això, les actuacions previstes.
.
.
I li recorde, efectivament, a la senyora
Sanchorid, que la CV-10, al seu pas per l'interior, indubtablement, està per executar-se pràcticament tot el que li correspon al que és el Ministeri de foment, en els 256 milions.
.
.
(Veus) queda la connexió per part de la conselleria amb l'aeroport de Castelló.
I la part de Torreblanca a l'aeroport, en estos moments sols queda tirar l'ultima capa d'asfalt per a poder-lo fer.
Fins que no es fique en marxa l'aeroport, indubtablement, jo crec que en este moment deixar oberta aquella via,
sense tindre acabada també la part de dalt de connexió amb l'aeroport de la CV-10, això està ultimant-se de totes totes.

No obstant, els 256 milions que hi havien prevists per fer eixa CV-10 fins al límit de la província, en estos moments encara està per fer-se.
I no s'han fet el que són les dos carreteres que li he dit.
I la de Benicarló amb els problemes que ocasiona.

Jo, que me diga que hi hagut problemes a la que n'hi ha, Benicarló-Vinaròs-Peníscola, en el seu desviament, indubtablement que n'hi ha.
Travessa una part molt rica d'aquella zona, ja l'ha travessat en diverses ocasions diverses vies de circulació.
I que, indubtablement, el llaurador està d'alguna forma veent com d'alguna forma s'està triturant, a través de vies, tot el territori.

Però, indubtablement, que mos trobéssem a un any i escaig que han entrat les màquines a treballar, que encara no saben ni el preu que es van a pagar els
terrenys, jo crec que també això és, d'alguna forma, de vergonya que passe esta situació en estos moments.

I que, indubtablement, si estiguera tot obert, estaríem millorant la seguretat vial i la d'això en estes vies, però pensem que no cal construir una nova via, cal duplicar la que tenim en este
moment.
I cal comptar també com està en la província de Castelló tota la situació laboral, que la gent per a desplaçar-se, no té un punt ni un altre de sortida que pot utilitzar el transport públic de totes totes per a tot eixe efectiu, sinó que estan utilitzant molt.
.
.
, hi han molts recorreguts que es fan a través de les vies i que, indubtablement, estan creant una saturació de les vies.

I que, indubtablement, esta duplicació pensem que és una necessitat compartida, que d'alguna forma la tenim de previndre.
No és solució alliberar el tram de Castelló fins a Benicàssim en l'autopista, i després plantejar també el tema de rodalies, que arriben sols a Benicàssim.
Cal tindre rodalies fins a Vinaròs, en una actuació que crec que és fonamental, sobretot, per als estudiants i altre tipus de serveis que no estan
utilitzant esta via.

I que, indubtablement, la nostra proposta.
.
.

El senyor president:

Senyor Mundo.
.
.
.

El senyor Mundo Alberto:

.
.
.
està encaminada a duplicar el que és nacional 340.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Per a rèplica, senyora Sanchordí, té vosté la paraula.

La senyora Sanchordi Garcia:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore, senyor Mundo.
Diuen que vostés sí que volen un acord.
Val, volen un acord.
Aleshores, per què inclouen en el seu pla d'infraestructures estratègiques una sèrie de coses que no estan acordades?
És a dir, per què donen per tancada una cosa que està pendent d'un acord?
Ho volen acordar o no ho volen acordar?

Però, a més, què volen acordar?
Perquè és que a mi encara no me queda molt clar què és el que volen, si executar les obres pendents, si desdoblar-ho tot, si
desdoblar la meitat o si volen tot això i més, perquè la impressió és que ho volen tot, tot allò que no tinguen ni de fer ni de pagar vostés.
Tot.
I, per descomptat, hi té d'haver una certa planificació, un cert criteri, i, per descomptat, hi té d'haver molta voluntat d'acord que vostés no plasmen per ningun costat.

Però és que, a més diuen, «sí, cal arribar, en el que és l'àrea de Castelló, cal arribar a un acord a on estiga Castelló, Benicàssim».
.
.
¿Com que tenen d'estar?
És que ja estan, és que vostés no parlen entre vostés.
.
.
¿És que vostés no saben que s'ha constituït una comissió a on està el ministeri, La Generalitat, l'Ajuntament de Castelló, l'Ajuntament de Benicàssim, l'Ajuntament d'Oropesa, precisament per a parlar d'açò?
I una comissió que, a més, s'ha marcat inclús un termini de dos mesos per a solucionar i llançar una proposta.
Doncs, això, ho no ho saben o no els interessa o no els ve bé incloure-ho en el debat polític d'avui, però això és aixina.

Després, quan vostés comencen una frase dient «mosatros apostem per».
.
.
O siga, jo me fique a tremolar.
«Mosatros apostem per».
.
.
Clar, perquè hui és una cosa i demà n'és una altra i fa deu anys una i fan cinc anys una altra.
Sí, sí, i, a més, mire, m'he apuntat ací, perquè no se m'oblide, les declaracions de responsables polítics del Partit Popular en la província de Castelló respecte a la nacional 340 i a les possibles vies de solució.
El títol del document seria una cosa aixina com «Cómo decir una cosa y la contraria».
.
.
Març del 2009, el senyor Moliner, que sap vosté que és el vicealcalde de Castelló
(veus): «Moliner aseveró que no es necesaria una nueva autovía para unir Castelló con Oropesa porque la situación de las infraestructuras en la provincia ha cambiado con el desarrollo de la
A-7 y el nuevo vial Castelló-Benicàssim».
Literal: «No hace falta una autovía de cuatro carriles para unir Castelló con Oropesa.
Es absolutamente ridículo -en el 2009, ¿eh?
-, absolutamente ridículo.
La carretera va a ser de uso comarcal, porque el tráfico que une Cádiz con Francia pasará por la autovía del interior, proclamó.
» Bé.
«Este último argumento lo mantuvo también el concejal del PP Vicent Sales», a on dia, «¿qué interés hay en hacer una nueva cicatriz en el territorio, si otras infraestructuras
viarias ya cubren esa función?
».

Llavors, jo, ¿a qui faig cas, a estos senyors o a vosté, senyor Mundo?
, perquè a tots alhora no pot ser, jo ho senc, però jo me veig incapaç d'escoltar i d'entendre i de fer cas a tots alhora.

Després passem ja al 2010, no ha passat massa temps, al 2010: «Moliner exige una 340 moderna y desdoblada y tacha de parche abrir la AP-7.
» Bé, això me pareix a mi que no és ni paregut.
Ajuntament.
«El ayuntamiento insiste en duplicar la nacional 340 y la AP-7 gratis.
» Tot.
«Castelló, el Consell i Oropesa no aceptarán solo liberalizar la AP-7.
»

És que, de veres, primer, jo crec que ho tindrien de tindre vostés clar, tindrien de ficar per davant els interessos dels ciutadans de Castelló, que, de veres, i vosté ho sap perfectament, igual com jo, perquè té coneiximent de causa igual com jo, que és un tema molt sensible per a la gent de Castelló.
I per a acabar en la línia de «donde dije “digo”, digo “Diego”» i vull fer-ho, que se mantinga en clau d'humor.
Vull citar les paraules d'un exdiputat d'estes Corts, el senyor Botella, n'hi ha gent d'ací que no el coneix, però jo he comptat i, almenys, uns sis diputats dels que estem ací sí que vam coincidir amb ell.
Bé, doncs, en març del 1995, Eugenio Burriel va comparéixer en estes Corts, va explicar el segon pla de carreteres, a on, per exemple,
per a distribuir el trànsit se parlava ja de construir l'autovia de la Plana.
Bé.
I el senyor Botella, m'imagine que, evidentment, seguint els criteris del seu grup parlamentari, el seu
partit, bé, va mostrar la més enèrgica repulsa a eixe segon pla de carreteres, que vostés han complit escrupolosament, encara que siga amb molt de retard, i va dir una
cosa aixina que a on anàvem amb tanta autovia, en l'any 1995, ¡ull!
, que què volia dir construir tantes autovies, que si persistíem en eixa idea.
.
.
, els socialistes, si persistíem en eixa idea, arribaria un moment que ell tindria de portar els seus néts a un museu a vore encisams, perquè mos carregaríem l'horta i els horts.
.
.
I aixina estem.

Senyors, assentant-se, fiquen-se d'acord, intenten també ficar-se d'acord amb el Govern d'Espanya, que segurament tots eixirem guanyant.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Senyories, finalitzat el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
¿Vots a favor?
8.
¿Vots en contra?
7.
Per 8 vots a favor i 7 en contra, queda aprovada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre la presentació d'un projecte de llei estatal en matèria de mobilitat, elaborat consensuadament amb les comunitats autònomes, i que fixe l'aportació financera de l'estat al transport públic metropolità, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
301, BOC número 215)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'orde del dia.
Té el número 5: presa en consideració de la proposició no de llei sobre la presentació d'un projecte de llei estatal en matèria de mobilitat, elaborat consensuadament amb les comunitats autònomes i que fixe l'aportació financera de l'estat al transport públic metropolità, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, és clara, i no vaig a insistir en eixa qüestió, la interrelació que existix entre els conceptes de transport i de mobilitat.
N'hi ha una claríssima interrelació, i en eixe sentit, el parlar de mobilitat s'identifica amb un enfocament integrat d'esta.

No vull tampoc furtar a la realitat del debat qüestions que crec que compartirem tots, perquè crec que són claríssimes.
És evident, per una part, que el major nombre de competències en matèria de mobilitat corresponen a l'administració local, quan parlem de mobilitat urbana, o a les comunitats autònomes, quan parlem d'una mobilitat supramunicipal, bé siga metropolitana o comarcal.

També és cert que la conselleria en estos moments està treballant en el text d'una llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana, que junt amb la ja aprovada
per la Llei 9/2009, de 20 de novembre, de La Generalitat, d'accés o d'accessibilitat universal al sistema de transports de la Comunitat Valenciana,
pretén fer efectiu este dret de tots els ciutadans.

A estos efectes, el passat 6 de maig, ben recentment, la comissió de secretaris autonòmics i de subsecretaris ha donat el seu recolzament per a l'inici de la tramitació del projecte d'esta norma assenyalada anteriorment.

Bé, sense perjuí del que he exposat, i a fi de resoldre determinades qüestions que tenen, indubtablement, una elevadíssima importància per a la mobilitat, i la competència de les quals correspon a l'administració central, entenem des del meu grup que és necessària una norma de l'administració central que contemple eixos principis de mobilitat en totes les seues vessants,
perquè realment es puga assumir en eixa nova norma el concepte i el component
imprescindible de sostenibilitat.

En estes circumstàncies, es podria citar la fixació de la posició, l'estat, ja que la dita falta d'eixa norma dificulta, doncs, el treball legislatiu de les comunitats autònomes.
La mancança, la falta d'una norma estatal dificulta indubtablement el desenrotllament per part de les
comunitats autònomes d'aspectes que estan vinculats, per exemple, a qüestions com el consum d'hidrocarburs, l'emissió de gasos dels automòbils o la introducció de motors menys contaminants, com per exemple els elèctrics, circumstàncies totes estes necessàries per a aplegar a una sostenibilitat adequada en les nostres ciutats.

La determinació, és un altre aspecte que vull recalcar, la determinació del paper de les rodalies en el transport metropolità o, per exemple, l'establiment d'una línia eficient i estable de suport financer, estatal, a l'esforç que les comunitats autònomes estan desenrotllant en el transport metropolità.
Ja en la sessió de la comissió del 25 de març de 2009 es va debatre una, com vostés saben, proposició no de llei presentada pel Grup Socialista sobre un projecte de llei de
mobilitat sostenible en la Comunitat Valenciana a on es va defendre per part
del Grup Parlamentari Popular la necessitat d'una llei estatal en la matèria, i jo no vaig a tornar a reproduir les distintes argumentacions a eixe
respecte.
Em remet al
Diari de Sessions, per tant.

És evident que existix un repte de les societat desenrotllades per a aconseguir
un model de transport segur, que siga alhora eficaç i de qualitat, per mitjà d'una competència regulada que assegure, aixina mateix, la transparència i les bones prestacions, que oferixca determinades condicions tarifàries a certes categories de viatgers, com, per exemple, a les persones que tenen una mobilitat
reduïda, quan no l'eliminació de les disparitats entre operadors de transport, que per la seua naturalesa
poden falsejar considerablement les condicions de competència.
Tot això amb la idea fonamental de reduir les afectacions no innòcues en els factors socials, ambientals i en el mateix factor de l'ordenació del territori, raó per la qual el concepte de mobilitat es definix com un conjunt de processos i
accions orientades a desplaçar persones i béns en el territori per a accedir a activitats i a servicis amb el cost econòmic més raonable i minimitzant els efectes negatius sobre l'entorn i la qualitat de la vida de les persones.

Independentment de les competències que en matèria de mobilitat corresponen a les comunitats autònomes, ja ho he dit a l'inici de la meua intervenció, i també de les competències que corresponen a les entitats locals, entenem en el meu grup que és necessari comptar amb una normativa estatal sobre la matèria que contemple els principis de la mobilitat sostenible en tots els seus
vessants i que en el seu procés d'elaboració es puga portar a cap, es puga realitzar d'una forma concertada amb els ens autonòmics.

En particular, hi ha elements imprescindibles que s'han de fixar amb claredat en una llei d'àmbit estatal perquè té una caràcter decisiu en la mobilitat, com, per exemple, quin és el paper, com assenyalava anteriorment, de les rodalies en el transport
metropolità, o de la legislació, que també ha de marcar una línia eficient i estable en el suport financer al gran esforç que en la matèria han fet i estan fent les comunitats autònomes, que actualment només disposen d'aportacions estatals conjunturals i efímeres que no permeten assegurar en ningun cas a llarg termini una prestació correcta dels servicis a la ciutadania.

Per tot això és pel que, senyories, plantegem una proposta de resolució en què acordem que el Consell inste el govern de l'estat a elaborar.
.
.
, que s'elabore, però d'una forma consensuada entre totes les comunitats autònomes, eixa llei, que siga presentada en les Corts Generals durant el present
any 2010 el projecte de llei de mobilitat, dins de la qual s'establixca, i és important també la qüestió, un finançament estable i homogeni de transport públic metropolità de competència autonòmica i local.

Esperem poder comptar amb el recolzament dels distints grups parlamentaris, i
no res més.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

Per a fixar posició, el diputat no adscrit senyor Torró té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, nosaltres, en principi, manifestem el nostre recolzament a la proposició no de llei.
Ens sembla una proposició, quant a la seua part dispositiva, raonable, no tant pels problemes normatius,
creiem que no és tan imprescindible el concurs de l'estat en aquesta qüestió, o almenys en termes generales, sobretot com pel tema de fixar un finançament estable i homogeni del transport públic metropolità de competència autonòmica i local, tal com cita textualment la proposició no de llei, ¿no?

Creiem que hi han algunes competències que no estan recolzades amb un finançament suficient i que, a més generen alguns greuges comparatius amb algunes comunitats autònomes, com és el cas, sobretot, de Catalunya o Madrid, especialment de l'àrea metropolitana de Madrid i l'àrea metropolitana de Barcelona, sí que hi ha un concurs per part de l'estat en el finançament, diguérem, estable, ¿no?

Bé, dit això i, per tant, el recolzament, tenim d'introduir dos matisos importants, ¿no?
En primer lloc, que el tema de la insuficiència dels recursos també deriva de la pròpia política de La Generalitat, ¿no?
Es pot avançar molt sense tindre despeses o finançaments específics per part de l'estat, però per a això cal una sèrie de qüestions importants, ¿no?
Primer, una altra política de despesa, ¿val?
, que prenga com a nucli base la despesa d'utilitat social i especialment el tema de la mobilitat com una qüestió a abordar de forma ampla, ¿val?

En segon lloc, també, i de forma evident, una altra política d'ingressos, ¿val?
, perquè una cosa i l'altra ens conduïx al que està passant ja hui en dia que són les privatitzacions, com està plantejant-se en el cas de la línia 2 de Metrovalencia o el Tram d'Alacant, privatitzacions que jo no sé si la frase eixa tan estranya i críptica per a mi del falsejament de les condicions de la competència, el que estan dient vostés ahí darrere, sense dir-ho obertament, és això, ¿no?

I, sobretot, el que cal, particularment, és una transversalitat en la política.
És a dir, per a parlar d'açò cal parlar d'altres coses, ¿no?
Perquè hi han uns problemes, una sèrie de problemes conceptuals que nosaltres creiem que són importants de tindre en compte, ¿no?

El primer, el mateix concepte de mobilitat en si, ¿no?
Nosaltres pensem que abans que mobilitat caldria parlar d'accessibilitat, ¿val?
, i per això calen tres condicions importants que és el que deuria animar una política de mobilitat, ¿no?
, o d'accessibilitat.
La primera, sobretot, evitar la mobilitat forçada o innecessària.
I la clau per ahí no es troba en les polítiques de transport, sinó, per exemple, en les polítiques urbanístiques.
Una xarxa de ciutats compactes, multifuncionals, evitaria aquesta qüestió.

En les xarxes que estan generant-se, que estan animant-se per part de l'administració autonòmica i de moltes administracions locals, en particular del Partit Popular,
encara que no exclusivament, es prima un model de societat dispersa.
I la prova
més evident la tenim és les urbanitzacions unifamiliars i els centres comercials que són la clau de este model insostenible.
En eixes condicions és pràcticament impossible o molt difícil establir xarxes eficients de transport públic.
Per tant, això hauria de ser la clau número 1.
Si no comencem per ahí, la resta de polítiques són pegots davant la qüestió.

Segon element.
El potenciament del binomi, transport públic ferroviari, d'una banda, i, desplaçaments no motoritzats per un altre, desplaçaments en bicicleta i desplaçaments a peu.
Eixos dos elements haurien de ser l'eix del sistema de transport.
Per això, caldria inversió en ferrocarrils de rodalies i en les xarxes de ferrocarrils urbans, sobretot el
tramvia més que el metro, el que passa és que de vegades no hi ha més opció, però el tramvia és molt més eficient que el metro perquè té uns costos molt més assumibles.
I, després -i enllaçant el que véiem en les proposicions no de llei d'abans-, una desinversió -i empre eixe terme voluntàriament- en carreteres, és a dir, no construir-ne més, sobretot més innecessàries, abandonar el desdoblament com a norma i reconvertir-les moltes d'elles, o part d'elles, a plataformes reservades per a l'ús de transport públic, carrils bici o carrils peatonals.

I, per últim, la intermodalitat, però no com diu la proposició de llei perquè els ciutadans tinguen en les seus mans el nombre més gran possible d'opcions per a la seua mobilitat.
No!
Per a usar formes sostenibles de transport,
que suposen: primer, estalvi energètic, sobretot de combustibles fòssils; en segon lloc, la reducció d'emissions, insistisc en el tema de l'emissió de gasos d'efecte hivernacle i el problema de la lluita contra l'escalfament; i, sobretot, també, la qualitat de vida, buscar o posar en un primer punt la qualitat de vida dels
ciutadans, que la tenen molt més alta quan el transport és un transport públic eficient que quan no depenen del transport privat, i, per tant, evitar de
forma clara l'ús de transport privat.

Això hauria de ser el que animara la seua política.
Lamentablement, creiem que no va per ahí, sinó, més bé, per tot el contrari.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Sí, nosaltres anem a recolzar esta proposició no de llei, però també fent algunes matisacions.

Efectivament, l'eclosió de la mobilitat ha generat que el transport -l'eclosió esta, sobretot, a finals del segle XX-, que el transport siga una de les fonts de contaminació atmosfèrica de sinistralitat i d'emissió de gasos d'efecte hivernacle causants del canvi climàtic, doncs, més important.
Cadascun d'estos impactes té altíssims costos: econòmics, socials, sanitaris, ambientals i una petjada ecològica que, segons les diferents convencions mundials sobre canvi climàtic, cal anar reduint i mitigant.

L'origen d'estos problemes està en fer polítiques majoritàriament adreçades a fomentar de manera incongruent el transport de persones i mercaderies
mitjançant la creació d'infraestructures poc sostenibles que estan enfocades, sobretot, al transport
privat, i on predomina la dependència dels combustibles fòssils.

Per tant, calen estratègies contràries i estratègies globals de reducció de les emissions de gasos d'efecte hivernacle i noves legislacions i instruments normatius que lluiten
contra el que ja és un dels majors problemes socials, ambientals i econòmics de la nostra era, que és, precisament, el canvi climàtic.

Deia el senyor Giner que açò ja ho havíem debatut, a març, en una proposició no de llei del Grup Socialista, i, efectivament, però també ho vam debatre a novembre de 2010, en una interpel·lació -que vaig tindre l'honor de fer-li al senyor Flores-, i en la moció subsegüent que, després de la interpel·lació, vam debatre al ple de Les Corts el dia 10 de novembre de 2008.

Nosaltres presentàrem una moció subsegüent, on hi havia una sèrie de propostes, de l'A fins la Z, sobre una llei de mobilitat sostenible, que hauria de realitzar el
Consell de La Generalitat, amb una sèrie de propostes que nosaltres ja incloíem i una sèrie de principis fins la J, que haurien d'inspirar eixa llei de mobilitat sostenible.
Esta moció, no cal dir-los, no va eixir votada majoritàriament pel ple de Les Corts, entre altres coses.
.
.
, no, entre l'única cosa, perquè el Partit Popular va votar en contra, perquè tant el Grup Socialista com l'Agrupació de Diputats no adscrits va votar a favor.

En esta moció, nosaltres ja plantejàvem que calia integrar les polítiques de desenvolupament urbà i econòmic i les polítiques de mobilitat, en el sentit que s'ha plantejat adés pel senyor Torró, és a dir, que minimitzen els desplaçaments habituals i que es garantisca l'accessibilitat als centres de treball, d'oci i d'estudi; adequar progressivament el sistema de càrregues i tarifes directes sobre mobilitat a un esquema que integre
externalitats; planificar la mobilitat sobre la base de la prioritat dels
sistemes de transport públic; millorar l'eficiència del transport i la qualitat dels serveis que presta; atendre les
necessitats de mobilitat de les persones i dels fluxos de mercaderies -que sempre s'obliden-; atendre adequadament les condicions de les persones amb discapacitat, és cert que s'ha aprovat una llei precisament d'accés de les persones amb discapacitat, nosaltres ja ho proposàvem a novembre; establint mecanismes de coordinació per a aprofitar els transports col·lectius, ja siguen públics o privats; promoure transports més ecològics, especialment els d'extracció no mecànica, és a dir, que la gent camine i vaja en bicicleta, per això cal també que la gent puga desplaçar-se en els mitjans públics amb la bicicleta, que facen vagons especials perquè se puga transportar la bicicleta i, després, anar a un lloc on se puga utilitzar; fórmules d'integració tarifària; ajustar el sistemes de transport a la demanda en zones de baixa densitat de
població; ajustar els sistemes de transport col·lectiu a la demanda en els polígons industrials i grans centres d'activitat; disminuir la congestió de les zones urbanes a través de mesures incentivadores i de foment de l'ús del transport públic; millorar la velocitat comercial del transport públic de viatgers; disciplinar el trànsit i exigir el compliment de les normatives sobre prevenció de contaminació atmosfèrica i acústica -que els recorde a les seus senyories que el transit, també, sobretot l'automòbil, és una de les majors causants de contaminació acústica, a banda de l'evident contaminació atmosfèrica-; millorar la seguretat viària i la reducció de l'accidentalitat; planificar la implantació d'infraestructures i serveis de transports amb criteris de sostenibilitat;
promoure la construcció d'aparcaments dissuasoris per a automòbils i motocicletes en les estacions de trens i autobusos; avançar en la definició de polítiques que permeten el desenvolupen harmònic i sostenible del transport de mercaderies; promoure la intermodalitat, que
està en baiards, encara, a la nostra comunitat; impulsar l'ús eficient dels recursos energètics; promoure una política d'educació ambiental en matèria de mobilitat sostenible; l'ús de combustibles de baix impacte ambiental, incentivar-lo, i vincular la
planificació urbanística amb l'oferta de transport públic, en el senti que s'havia dit adés.

Tot açò, vostés ho van votar en contra, i hi ha un refrany en castellà que diu que «uno es dueño de los silencios y esclavo de sus palabras».
En el debat -ja els he dit jo a les seues senyories a vegades que tinc un vici que és el de llegir, tinc més vicis, però confessables un d'estos-, en aquella ocasió el senyor Ferraro, en el debat, va dir, va oposar i va dir que: «En el texto de la moción se indica que el objetivo de la norma preconizada consistirá en establecer los principios objetivos a los que ha de responder a una gestión de la movilidad.
Atendiendo a estos objetivos, he de decir que en su mayoría no parece adecuada su regulación en una norma de rango legal ya que, si así fuera, se congelaría su rango normativo, eliminándose la flexibilidad que sí permiten otras disposiciones de carácter general, y, por tanto, se obstaculizaría una rápida adecuación para las necesidades concretas orientada a conseguir un patrón de movilidad sostenible».
I també se dia ja, aleshores, que la conselleria estava treballant en tres lleis que
incidisquen en esta matèria.

Vosté ha repetit hui que s'està treballant.
Doncs, molt bé.
Com dia el senyor Aznar: «Estamos trabajando en ello.
» Vostés continuen treballant en això, van rebutjar esta moció.
Jo me n'alegre que vostés demanen al govern central el que no estan disposats a fer ací.
Nosaltres, com no som incoherents com vostés, anem a votar la seua PNL, perquè considerem que el tema de la mobilitat sostenible ha de ser desenvolupat
legislativament, si bé és cert que la major part de responsabilitat la tenen les comunitats autònomes per una qüestió de competències i que, l'estat, al màxim, el que podrà fer és legislar sobre temes molts generals i, sobretot, sobre conceptes, que, en tot
cas, és l'única cosa que podria tindre un caràcter bàsic, perquè les competències -insistisc- les té la conselleria, i, per tant, qui ha de legislar sobre la mobilitat sostenible és la comunitat autònoma, però, encara aixina, anem a votar a favor, anem a votar a favor del desenvolupament
normatiu de lleis que afavorisquen la mobilitat sostenible, però no sense denunciar el cinisme polític que suposa demanar al govern central una llei de mobilitat sostenible, quan
vostés ací s'han negat, quan li ho vam presentar el Grup Compromís, quan sis mesos després ho va presentar el Grup Socialista, i vostés ací continuen dient que «se está trabajando en ello», però ací no se veu ningun projecte de llei de mobilitat sostenible.

És lamentable que el cinisme siga la inspiradora de l'actuació del grup majoritari del Partit Popular.
Com, sens dubte, no volem que siga la
del Grup Compromís, nosaltres sí anem a votar a favor de la seua proposta, però ens agradaria que foren vostés més coherents en la seua actuació política.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Jo comence per on ha acabat la senyora Oltra.

Efectivament, considere que és d'un gran cinisme polític, però no només això, sinó també una falta de cap tipus de vergonya per part del Partit Popular, i aplicar allò de li diu el mort al degollat, qui t'ha fet eixe forat.
Exigir al govern una llei de mobilitat, quan la Llei de
mobilitat de la Comunitat Valenciana, promesa en 2003, en el seu programa
electoral; reiterada la compareixença del conseller en estes Corts el 17 de setembre de 2004; inclosa en el Pavace
de 2008; promesa als sindicats en les negociacions del Pavace, que seria remés a Les Corts en 2009 -estem en 2010-; reiteradament exigida -com s'ha dit abans en les intervencions a través d'iniciatives parlamentàries- tant pel Grup Socialista com pel Grup Compromís, que encara no sapiem res d'ella fins que el senyor Giner ha tingut l'amabilitat d'il·lustrar-nos en què en la comissió de subsecretaris de l'últim 6 de maig va ser aprovada.
Moltes gràcies, senyor Giner, per la il·lustració, i vorem quan entra a Les Corts.

Però, de totes formes, llegir el preàmbul de la proposició no de llei del Partit Popular, que «La Generalitat viene desarrollando una política activa dirigida a conseguir un patrón de movilidad sostenible en la Comunidad Valenciana, que pretende que los
ciudadanos tengan en sus manos el mayor número posible de opciones para su movilidad» i que faça especial èmfasi a les àrees metropolitanes de la Comunitat Valenciana, és, com menys, atrevit, atrevit per part de qui ha redactat la proposició no de llei que hui sotmetem a debat i posterior votació, sobretot si tenim en compte que en matèria de mobilitat urbana els problemes són cada vegada més importants i es constata diàriament els costos d'una mobilitat basada en el cotxe privat individual, sobretot en les àrees metropolitanes de les grans ciutats, que generen problemes quotidians d'accessos en hora punta, però també grans costos econòmics, socials i ambientals.

Vostés tenen encara pendent, senyors del Partit Popular, un canvi de model de
mobilitat urbana cap a l'eficiència i la sostenibilitat.
Tenen pendent l'elaboració de plans de mobilitat sostenible en l'àrea metropolitana de València, les grans àrees urbanes d'Alacant, Elx i Castelló, i també els plans de mobilitat dels municipis i conurbacions de més de vint mil habitants de la Comunitat Valenciana.

I què vol dir que vostés tinguen pendents eixos plans de mobilitat sostenible?
Vol dir assegurar l'accessibilitat als llocs de treball, estudis, serveis -com molt bé s'ha dit per la representant de Compromís-; vol dir que si els tingueren fets voldria dir racionalitzar l'ús de l'automòbil privat en la mobilitat urbana i metropolitana; voldria dir coordinar tot el
transport públic en l'àmbit de cada pla de mobilitat, cosa que en este moment no està passant; vol dir augmentar els aparcaments en les estacions de metro, tramvia,
rodalies, etcètera, etcètera, que en este moment no està passat.
.
.
Tinc respostes parlamentàries al respecte.
No vaig a fer ús d'elles, però vertaderament és lamentable la comparació entre les seues promeses i la realitat plasmada a través de les respostes parlamentàries del conseller.
Tenen pendents l'actualització de la normativa del taxi, que encara és dels anys setanta.
Tenen pendent d'actualitzar el transport no motoritzat -com també s'ha dit ací-.
Tenen pendent d'elaborar i difondre, dins de l'estratègia territorial -esta que està ara en fase d'informació pública- les directrius de mobilitat perquè actuen com orientació i filtre dels estudis de mobilitat que acompanyen les propostes territorials i
urbanístiques encaminades a aconseguir un sistema de transport més eficient i segur.

A vostés, ací, en la nostra comunitat, està passant-los que la descoordinació en la política territorial aplega a convertir les infraestructures en un fi en si mateix i
a dirigir les inversions cap a interessos que no sempre tenen a vore amb els
generals; és el cas del PIE 2010-2020 que acaba de presentar el president Camps; tenen
pendent la creació d'una autoritat del transport de la Comunitat Valenciana com a òrgan superior consultiu i de coordinació de La Generalitat en matèria d'ordenació del transport i de les seues infraestructures.

En inversions, -que és la part final de la seua proposta de resolució- doncs bé, en rodalies Foment aporta 3.
400 milions d'euros; La Generalitat, 555, en el pla de rodalies pactat i presentat.
Diferència n'hi ha, diferència n'hi ha.

En el PIE 2010-2020, que presentà Camps esta setmana, el govern -diu el PIE- que ha d'aportar 10.
285 milions i La Generalitat, 5.
978 milions.
Diferència n'hi ha.
I dic diu el PIE, perquè a mi m'agradaria que algú m'explicara si eixa aportació del govern del PIE 2010-2020, el Partit Popular, La Generalitat, el Consell l'ha negociat amb el govern de l'estat.

En transport -dins del PIE-, l'aportació del govern serà de 7.
366 milions d'euros, mentres que l'aportació de La Generalitat serà de 1.
147 milions d'euros.
Per tant, en aquella part final d'aportacions dins del pla de mobilitat per al tema de rodalies, transports, etcètera en la Comunitat Valenciana, jo pense que en rodalies i en el PIE vostés tenen pocs, o haurien de tindre pocs motius de queixa.

Per tant, nosaltres els demanem que siguen seriosos i no perden més temps intentant «centrifugar» les seues pròpies responsabilitats, que és el que estan fent en esta PNL i en alguna que vindrà posteriorment, centrifugar les seues pròpies responsabilitats, sí.

El Govern d'Espanya està treballant en eixa línia, en la de la llei de mobilitat, com vostés molt bé saben.
I si nosaltres férem com vostés, cada volta que nosaltres demanem que s'aprove una llei i vostés mos responen «anem a votar en contra perquè eixa llei ja està en marxa», encara que no estiga en marxa, com evidentment sabem en la majoria de voltes,
en este moment votaríem en contra de la seua proposició no de llei, perquè el govern l'està treballant, com vostés molt bé saben.
Però nosaltres som més responsables que vostés, i per tant, anem a votar a favor de la seua proposició no de llei.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a què demana la paraula?
Per a rèplica?
(Veus) Sí, ha manifestat el senyor Signes que va a votar a favor, però efectivament ha fet algunes al·lusions que té vosté dret a la rèplica.
Si em permeten les seues senyories que m'explique, m'explicaré.

Té la paraula, senyor.
.
.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt breument, en primer lloc, per a agrair el vot favorable de tots els grups
parlamentaris a esta proposició.

Precisament s'ha fet alguna al·lusió pels distints grups a la política de gastos.
Hui precisament pareix lògic el que plantegem, i jo crec que això és el que al final ha pesat en els distints grups parlamentaris, pareix lògic que es vullga homogeneïtzar i donar-li un caràcter estable al finançament estatal que es fa al transport metropolità de competència autonòmica i local.
Entre altres coses, pareix lògic perquè d'eixa manera es podria evitar que en el futur es donen, o puguen vore's mediatitzades eixes ajudes per polítiques partidàries, parcials o clientelistes del govern de torn.
No estic parlant de ningun
govern d'un color determinat.

El que sí que és evident és que la llei, pel que s'ha comentat en algunes intervencions, anirà per on les distintes comunitats autònomes i l'estat vullguen que vaja, perquè mosatros parlem en la part dispositiva de la nostra proposició que es faça de manera consensuada en les distintes comunitats autònomes.

En l'exposició de motius, vull recalcar-ho, perquè també hi ha hagut un denominador comú pràcticament en totes les intervencions dels distints grups, vull recalcar una cosa
que apareix en l'exposició de motius, que jo crec que és substancial.
Mosatros ahí diguem clarament que del que es tracta és de fer possible que s'accedisca a les activitats, als servicis dels ciutadans amb un cost econòmic raonable i que es minimitzen.
.
.
, -expressament ho diu ahí, literalment ho diu ahí- es minimitzen els efectes negatius sobre l'entorn i sobre la qualitat de vida.
Ho dic perquè s'ha qüestionat quina és la voluntat en eixe sentit de defensa del medi ambient respecte al meu grup, i
jo crec que eixa preocupació es contempla meridianament clara en l'exposició de motius.

I jo he demanat, entre altres coses, la paraula perquè s'han contradit alguns arguments del meu grup (so d'un telèfon mòbil) i, específicament, s'ha fet una afirmació per part de dos grups parlamentaris qualificant de cinisme la posició del Grup Parlamentari Popular.

Miren vostés, no es pot qualificar de cinisme, no es pot qualificar de cinisme perquè, conforme vam dir, i hui jo he reiterat donant una data concreta, la
conselleria està treballant amb el text de la llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana, no
perquè siga un recurs dialèctic a fugir del debat o d'un plantejament, no senyor, perquè ja els he assenyalat claríssimament que el passat dia 6 de maig -fa pocs dies, per tant- la Comissió de Secretaris Autonòmics i de Subsecretaris va donar el recolzament a la tramitació del projecte assenyalat de mobilitat.
Per tant, serà qüestió, també, de dies, de poc de temps perquè eixe projecte puga entrar per a la seua tramitació en Les Corts.
Per tant, no em parlen en esta qüestió en concret, si volen en altres, serà qüestionable i podrem discutir; però en esta qüestió en concret.
.
.
, no és d'aplicació que vostés qualifiquen de cinisme eixe fet.
Per tant, jo crec que l'havien d'haver, inclús, retirat.

No n'hi ha cinisme.
Atrevit ha segut, també, parlar des del Grup Parlamentari Socialista de les àrees metropolitanes, si vegem les ajudes i les comparem, perquè, clar, vosté parla amb valors absoluts del que rebrem en el PIE, del que n'hi ha previst que aporten uns i altres, molt bé.
Però, xe!
, fem un exercici de sinceritat!
, comparem el que es rep en l'àrea metropolitana de València, en Alacant, en Elx, en Castelló, on vullga vosté, ho agarra i ho compara amb Madrid i amb Barcelona, i aleshores continuem
parlant, i aleshores continuem parlant amb coneiximent de causa i amb dades
fefaents damunt de la taula.
Per tant, jo considere que això ha segut un tant atrevit.

Com crec que és lamentable comparar promeses que no es fan, o descoordinació, o «donde dije “Diego”, digo “digo”», o el que siga.
.
.
Això també és poc encertat precisament hui, un dia que passarà a la història del nostre poble, de tot el país, d'Espanya, perquè hui s'ha fet marxa enrere, han (inintel·ligible) .
.
.
arrere en moltes promeses assumides amb grups socials.
.
.
(Veus) No, estic parlant de la realitat més immediata.
.
.
, (veus) estic parlant de la realitat més immediata, s'ha produït este matí, a la millor no la coneixen, i per això s'espanten; quan la coneguen, a la millor s'espanten més encara.
.
.
(veus)

El senyor president:

Senyor Giner, senyor Giner.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
segurament, segurament.
.
.
(Veus)

No, no, perdone, l'oposició, i això ho han dit vostés, i jo crec que, precisament, hui -i acabe, senyor president- (veus) que vostés hagen fet eixa afirmació, que ara reiteren sibil·linament, enfront del que jo crec que ha quedat clar este matí, això ha segut responsabilitat del senyor Rodríguez i del seu govern.
No atribuïsquen la responsabilitat a un grup que ha estat diguent.
.
.

El senyor president:

Senyor.
.
.
, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
reiteradament quines eren les solucions; alguns altres tindran
responsabilitat quant han mantingut al responsable autèntic d'eixa situació.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

A vosté, senyor Giner.

Sí, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

Molt breu, un minut.

Vostés són molt pulcres a l'hora de definir determinades qüestions.
Mire, jo vull deixar-li ací en l'aire, sé que no va a poder respondre'm, però vull deixar en l'aire a qui m'estiga escoltant, dins i fora de la sala, allò que li he dit respecte al PIE 2010-2020 que presentà el president Camps amb molta pressa a mitjan d'esta setmana, amb tanta pressa per a intentar que fóra abans de hui.

És a dir, vostés, realment, han negociat amb el Govern d'Espanya l'aportació dels 10.
285 milions per al PIE 2010-2020?
S'han assentat?
, han tancat?
, han pactat eixa aportació i han definit per a quines actuacions, tal com sí que han fet amb el pla de rodalies en este PIE?
És una pregunta que faig.
Perquè si no ho han fet, i ho han fet en base a altres criteris o a altres paràmetres, eixa és la justificació, eixa és l'explicació de per què després el grau d'execució dels PIE els ixen com els ixen: el que ara ha acabat, 2004-2010, el 25%, i
este, 2010-2020, vorem si serà del 12%.
Però deixe la pregunta en l'aire, i acabe.

És a dir, vosté diu: «Pareix lògic que tots els grups parlamentaris presents en esta cambra votaren a favor del
que el Partit Popular ha proposat.
» Mire, senyor Giner, quantes coses lògiques que nosaltres presentem vostés voten a favor?
, quantes?
Cap, cap!
, ni una!
Eixa és la diferència del tarannà, (remors) del tarannà de vostés, del Grup Parlamentari Popular en estes Corts, i del tarannà dels altres tres grups que estan ací presents, que treballen per a la comunitat, treballen per els interessos dels
valencians, i no treballen per a altre tipus d'interessos espuris.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Passem a la votació, senyories.
Vots a favor de la proposició?
Per unanimitat, queda aprovada.

Senyories, suspenem un minut, i pregue als senyors portaveus s'acosten un moment a la taula.
(Pausa)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la demanda d'inversions del govern de la nació en els ports d'interés general de l'estat a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
302, BOC número 215)

El senyor president:

Senyories, es reprén la comissió, punt 6 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la demanda d'inversions del govern de la nació en els ports d'interés general de l'estat de la Comunitat Valenciana, presentat pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Hernández Mateo.
Cuando usted quiera, señor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Todos los que de alguna manera hemos vivido en un puerto de interés general, nos hemos dado cuenta muchas veces de la lejanía que el estado tiene en lo que son las ciudades con puertos de interés general; sobre todo aquellos puertos, como era el caso de mi ciudad, que
dependían de otro puerto, a su vez, que dependía del estado, como era el puerto de Alicante, y que ahora mismo se trasladó, se entregó a La Generalitat, precisamente, siendo secretario de estado don Francisco Camps
en Administraciones Públicas, y tuvimos la oportunidad de recibir la entrega de aquel puerto y el de
Vinaroz para la Generalitat valenciana.

Después de veintitantos años de olvidos, vimos que había iniciativas por la proximidad de la Generalitat valenciana hacia nuestros
puertos.
Por eso entiendo perfectamente la petición que hoy hacemos aquí en la proposición no de ley.

Creo que en los momentos difíciles, como es éste, la crisis económica mundial, tenemos que apostar fuertemente por las iniciativas y en potenciar
aquellos valores que tenemos en nuestra comunidad, como son los puertos y, en
este caso, el puerto de Alicante, el puerto de Castellón y el puerto de Valencia-Sagunto.

Una oportunidad que nos da el que seamos inteligentes, que tomemos iniciativas,
que modernicemos nuestras infraestructuras, que modernicemos nuestras
instalaciones y, al propio tiempo, seamos competitivos con lo que nos llega.
Vemos con alegría, en días pasados, ayer mismo veíamos un crucero que llegaba a Castellón y que se celebraba por todo lo alto porque era principio de algo futuro, de
algo motivo de alegría, de algo motivo de trabajo, algo motivo de empleo.
Bueno, pues eso se vive en
las ciudades directamente.
Antes la señora Sanchordi decía si nos interesábamos por los intereses de los castellonenses, nos alegramos por los intereses
de los castellonenses, queremos que lo sean los de Valencia y Sagunto, queremos
que sean los de Alicante también, y por eso, precisamente, es una petición que queremos hacer ante una posibilidad que tiene el Gobierno de España de recibir hasta el 2013 una cantidad de 2.
567 millones de euros.

Queremos -para los puertos de España, lógicamente-, queremos una parte de esas inversiones, queremos una parte de mejora, queremos
un esfuerzo por parte del gobierno y por eso lo pedimos, no porque el gobierno
sea del Partido Socialista y nosotros seamos del Partido Popular, no es esa la
intención.
La intención es que las ciudades que tienen puertos viven entorno a ellos y gestionan
entorno a ellos, pero no solamente las ciudades sino también las comarcas y el país.
Las puertas de entrada y acceso, acceso y salida de nuestras mercancías, de nuestro país, son tremendamente importantes en lo que es los puertos de nuestra comunidad.

Hemos sido y hemos luchado muy fuerte porque lo fueran, para ser competitivos.
Se está haciendo un esfuerzo -y antes el señor Signes hacía referencia al PIE-, se está haciendo un esfuerzo en estudiar, en analizar, cuáles son nuestras comunicaciones ferroviarias, de carreteras, de autopistas, y de
salida y mejora de nuestros puertos.

La Generalitat en ese PIE ha puesto su grano de arena, su aportación proporcional a lo que se ha entendido que debe ser.
Queremos, de alguna
manera, que esto siga adelante.
Siga adelante con una petición concreta, no queremos que se reduzcan los ingresos, las inversiones en
nuestros puertos, y queremos que se resuelvan en materia de mejora en nuestras
infraestructuras.

Nosotros hemos presentado esta proposición no de ley, incluso, a pesar de la tramitación legislativa en el Congreso de los Diputados del proyecto de ley de modificación 48 de 2003, de la Ley de régimen económico de prestación de servicios en los puertos de interés general.
Esto, como bien decimos en la exposición de motivos, no impide que nosotros hagamos una petición general al gobierno para que se nos tenga en cuenta, y que se tenga en cuenta
que la Comunidad Valenciana, como el resto de las comunidades, tiene derecho a
que en un momento como este tengamos la voluntad de mejorar nuestras
infraestructuras.

Y lo decimos en las propuestas de resolución: «Incrementar el esfuerzo inversor en los puertos de interés general del estado de la Comunidad Valenciana aprovechando la aportación de la Unión europea con este fin, y de forma particular -y hablo de los puertos del estado en la Comunidad Valenciana.

»Que garantice la mejora del acceso por carretera y ferrocarril impulsando el
corredor mediterráneo de mercancías como requisito imprescindible para el buen funcionamiento del servicio que
ofrecen los puertos.

»Asegure la adecuada dotación de infraestructuras en los distintos puertos de interés general del estado de la Comunidad Valenciana que permitan el adecuado
almacenamiento y manipulación en condiciones de seguridad de las mercancías que son objeto de tránsito portuario y pueda ofrecer los servicios necesarios a los usuarios.

»Preserve la zona del puerto, tanto la marítima como la de costa, y su área de influencia de cualquier deterioro medioambiental que perjudique nuestro
patrimonio natural.

»Remitir a la Conselleria de Infraestructuras y Transportes el programa de
inversión que el estado desarrollará para los accesos viarios y ferroviarios en cada puerto de interés general del estado en la Comunidad Valenciana, y su dotación presupuestaria en el calendario de ejecución en el período 2010-2013.

Y que el grado de cumplimiento de este acuerdo se informe a las Cortes en el
plazo de tres meses».

Es muy sencillo lo que pedimos, es sencillamente decirle a la Conselleria de
Infraestructuras que pida al estado que se nos tenga en cuenta.
Que se nos
tenga en cuenta y que no bajen los presupuestos generales del estado como,
desgraciadamente, han venido bajando en los últimos años.
Y por eso, nosotros, entendemos que es una petición muy lógica, sincera, que nos jugamos mucho con nuestros puertos.
La competitividad hoy
es muy grande, la competencia es enorme y, por tanto, nos jugamos mucho.
Se
juegan mucho los azulejos de Castellón, se juega mucho toda la industria de la provincia de Alicante y, por supuesto,
se juega mucho también el nuevo sistema como puerto de contenedores que tiene, el puerto de Valencia.

Vemos también el gran esfuerzo que han hecho las ciudades para mejorar su entorno y ser
atractivo de cruceros, como es el caso de Valencia, Alicante, y Castellón.
Lo decíamos hace un momento, de esa buena noticia que tenían y esa gran alegría, eso significa que hay que ser competitivos, y también es cierto que hay que mejorar las infraestructuras y mejorar las condiciones
de trabajo en los mismos puertos que hoy tienen, la seguridad, el medioambiente
y todo lo que conlleva en este aspecto.

Y por tanto, señorías, yo les pido el voto favorable a esta propuesta que no va contra nadie y sí va en beneficio de todos los ciudadanos y ciudadanas de nuestra comunidad,
porque si bien es cierto que es a los tres puertos, en este caso cuatro -Valencia, Sagunto, Castellón y Alicante-, también es cierto que el beneficio es para nuestro país y para nuestra comunidad por la salida y entrada de nuestros productos y la
vitalidad de nuestros puertos, el negocio.

Que no se entienda, como siempre hemos entendido, -y lo he dicho al principio- las personas que hemos vivido en un puerto de interés general, que el estado solamente nos quería para cobrar las cuotas y las tarifas portuarias, que revierta, de esas tarifas
y de esos negocios, que bien hace el gobierno, porque es así, está legislado, con todos sus derechos, el que revierta, si es posible, el máximo posible a los puertos de la Comunidad Valenciana de interés general.
Con esto que es la base de la propuesta doy por terminada mi primera
intervención y espero y deseo que sean consecuentes con el interés de todos los valencianos y valencianas, y que sean consecuentes porque esto no
va contra nadie, al contrario, va a beneficiar a nuestra comunidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Hernández Mateo.

Els grups parlamentaris que vullguen participar.

Sí.
Senyora Oltra, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Breument, perquè pugam avançar en l'ordre del dia, certament, anem a donar suport a esta proposta d'increment de l'esforç inversor de l'estat en els ports d'interés general però també, bé, volem fer especial èmfasi en una cosa que ha omés el representant del Partit Popular al fer la defensa i que sí que està en el text, que és preservar la zona del port, tant marítima com la de costa, en la seua àrea d'influència de qualsevol deteriorament mediambiental que perjudique el patrimoni
natural que és, justament, el que ha passat en el port de Valencia i en la Punta, que s'ha menjat la zona d'ampliació logística del port un dels paratges que haurien d'haver sigut a preservar una de les millors hortes de València, precisament per una mala planificació d'on s'hauria de fer el port, digam, de mercaderies més important que nosaltres, des d'aleshores ja, situàvem en el port de Sagunt i no en València, precisament, perquè s'atacava una zona tan important paisatgística i ambientalment i econòmicament com era l'horta de la Punta.

Per tant, nosaltres sí que pensem que s'han de millorar l'esforç inversor, tenint en compte, sobretot, esta part que, ja dic, el senyor Hernández Mateo no ha anomenat, segurament perquè no ho considera prioritari.
Per a mi és la part més prioritària de la proposta de resolució, que s'adeqüe i que s'assegure (tussen) la preservació de la zona, mediambientalment parlant, i també que, efectivament, que la part econòmica que supose un bon desenvolupament dels ports valencians també de motor econòmic en un temps de crisi, és important.

Jo també faria molt d'èmfasi en la necessitat del corredor mediterrani per a mercaderies que no és el que està plantejant el Partit Popular, que ho basa tot en l'alta velocitat i, per tant, bé, en tot cas en estos tres matisos, és a dir, que és prioritari el corredor mediterrani per a mercaderies, fonamentalment, que és el que li donaria, bé, asseguraria la intermodalitat en els ports i asseguraria també que els ports puguen traure les mercaderies, com a façana mediterrània que som, cap al nord d'Europa.
S'ha de, efectivament, fer que la Unió Europea aposte per este corredor i sobretot, s'ha de tindre en compte, també, estos criteris ambientals que jo dic que estan en el text però que no s'han destacat però que jo sí que me pareix que és important destacar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyor Signes, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Sí.
Moltes gràcies.

Jo, al Partit Popular li plantejaria si ha sentit parlar del Pla d'estabilitat i disminució del dèficit públic al 3% en 2013, i si (tus), com pareix que sí, este matí en la intervenció del president Zapatero ha escoltat les mesures suplementàries de retall de la despesa pública que s'han aprovat este matí.

Per tant, considere que demanar al Govern d'Espanya eixa inversió fins a 2013, precisament des d'ara fins a 2013 que és quan més esforç de retall de la despesa pública i esforç d'estabilitat pressupostària ha de fer el Govern d'Espanya, però no únicament el Govern d'Espanya sinó tots els governs de la Unió Europea, eixa inversió és, digam, no haver entés res o no haver estat a l'aguait del que està passant, no únicament en Espanya sinó en tota Europa.

Per tant, jo li recorde al representant del Partit Popular que precisament fins
2013 és on ha de fer-se tot l'esforç d'estabilitat i disminució del dèficit públic per arribar a 2013 al 3% del nostre PIB.
Per tant, eixa qüestió que plantege és una qüestió, crec que, inoportuna, inoportuna en estos moments.
Però de totes formes això no vol dir que el govern, en ports d'interés general de l'estat, no ha fet el que ha fet, és a dir que.
.
.

En el PIE 2004-2010, pel que fa a les inversions que La Generalitat havia de
fer en els 36 ports que són competència seua, en eixe PIE, que ara ha acabat, havien previstos 160,2 milions d'euros per a inversions per part de La Generalitat en els 36 ports que són competència seua.
Acabat el PIE, perquè s'ha presentat el nou, únicament la inversió ha arribat al 21,7%, a 34,9 milions, 260,2 compromesos per La Generalitat dins
del PIE 2004-2010.
Eren 202 actuacions en els ports de competència de La Generalitat que s'han quedat en el 21,7.

Per contra, en 2010, els pressupostos del Ministeri de Foment per a ports d'interés general a la Comunitat Valenciana seran de 219,6 milions d'euros.
El de 2009, 280,4 milions d'euros i la mitjana de 2005 a 2009 d'inversions del Govern d'Espanya en els ports d'interés general en la nostra comunitat ha sigut de 271 milions d'euros cada any.

Per tant, el triple d'allò que deuria haver invertit La Generalitat en els seus ports entre 2004 i 2010, i
aleshores, infinitivament més d'allò del que realment ha invertit La Generalitat, que són, com deia abans, eixos 34,9 milions.
Molt més el que ha invertit l'estat.
Però també jo li recordaria al representant del Partit Popular que en tema de ports, ell
parla d'interés general, però jo tinc l'obligació també de parlar de ports de competència de La Generalitat, encara queda per aprovar la llei de ports de la
Comunitat Valenciana.
He de recordar-li al representant del Partit Popular que en la Comissió d'Obres Públiques de 4 de desembre de 2007, a través d'una esmena transaccional, tots els grups van aprovar per unanimitat que «les Corts Valencianes insten el Consell a presentar en estes Corts en l'any 2008, 2008 -estem en el 2010-, un projecte de llei de ports de la Comunitat Valenciana»; «per al compliment de la present resolució es donarà compte al Ple de les Corts Valencianes en el primer semestre de 2008».
És a dir, en 2008?
Estem en 2010.
Han passat dos anys.
No s'ha aprovat la Llei de ports de la Comunitat Valenciana, per aquells ports que són competència de La Generalitat.

Per tant, jo entenc, entenc perfectament i entenc per qui fa, per qui defensa
la proposició no de llei, que se tinga interés en ports d'interés general, però lògicament s'ha de tindre també l'interés en ports competència de La Generalitat.

I ací, miren vostés, no hi ha color.
Si, no hi ha color.
No hi ha color el que ha fet el Govern d'Espanya en la seua inversió en ports.
I en 2010 -no tinc temps, perquè mos hem compromés a fer-ho ràpid-, però llegiria eixos 219,6 milions d'euros de 2010, en quines actuacions portuàries d'interés general estan fent-se, i no hi ha color el que ha fet La Generalitat i el que
ha fet el Govern d'Espanya.

De totes formes, i acabe, ho repetisc, és a dir, la proposta, digam, quantificada d'inversió que fa el Partit Popular d'ara fins a 2013 jo pense que és una proposta que viu al marge de la situació econòmica que està passant el món, la Unió Europea i Espanya, i diu «al marge del que és el pla d'estabilitat i el pla de reducció del dèficit públic al 3% de 2013», que precisament és l'any que el Partit Popular proposa que siga l'últim d'eixe major esforç inversor del Govern d'Espanya en els ports de la competència estatal.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Sí, per a rèplica, senyor Hernández Mateo, té la paraula.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, señora Oltra, por esta propuesta, y que efectivamente la propuesta de resolución es completa, lo haya dicho o no lo haya dicho.
Quiero que entienda que todo el
texto es el que propongo para que se apruebe.

Señor Signes, mire usted, los presupuestos generales del estado en el 2008 fueron
del 9,5 para la Comunidad Valenciana; en el 2009 de 9,4, y en el 2010, el 9.
Por tanto, esos son los datos oficiales que existen aquí.

Eso es muy por debajo de la aportación del PIB de nuestra comunidad y por debajo, por supuesto, en nuestra población del 10,9.
Por cierto, que significaría lo que teníamos que recibir.

La inversión de La Generalitat en sus puertos, que ahí es donde yo ponía el ejemplo, desde que dependen de La Generalitat, cuando dependían del estado históricamente pues se ha visto mejorada en todos los puertos.
Yo vivo en un puerto.
Yo sí he visto el gran cambio, puertos y costas que está haciendo La Generalitat desde el 2004 al 2009 la inversión del ente gestor de transportes y puertos ha sido, ha superado los cien
millones de euros.
Y si añadimos 2010, supera los 115 millones de euros.

A eso hay que aportar Benicarló, lonja de pescadores (inintel·ligible) .
.
.
, en Castellón, en Valencia, en Jávea, en Benidorm, en Santa Pola, en Villajoyosa, en Torrevieja.
Reposición de calados en el puerto y gestión directa de La Generalitat.
Eso ha supuesto también actuaciones de más de 64 millones de euros, puestos así, además de las concesiones en Burriana, Denia, Santa Pola y Torrevieja, que esas
cuatro concesiones han hecho obras por importe de 65 millones de euros.
Más nuevas lonjas y nuevas infraestructuras pesqueras que se han realizado en
todos estos puertos.

La ejecución adjudicadas y licitadas en un conjunto (inintel·ligible) .
.
.
inversión pública (inintel·ligible) .
.
.
de más de 35 millones de euros.
En Vinaroz, la nueva zona pesquera industrial de
puerto.
En Peñíscola, la urbanización del paseo marítimo, segunda fase.
En Denia, la estación marítima.
Y en Tabarca, en obras urgentes.

Además de eso, en Vinaroz y en Denia ha supuesto un global superior a los 20 millones
de euros el ente gestor de transportes y puertos.
Por tanto, muy superior a los
160 millones, que incluso se habían comprometido anteriormente.
Creo que se ha superado el compromiso hasta el
momento.

Y por otro lado usted pone ahora.
.
.
, no sé si usted ha escuchado las propuestas del gobierno, del presidente del gobierno
o no.
Yo no las he escuchado.
Yo estaba aquí desde esta mañana y por tanto no sé lo que ha dicho.

Pero sí decirle que podría haberlo hecho ya hace dos años cuando se le exigía, podía haberlo hecho hace un año, podía haberlo hecho incluso en el mes de enero cuando presentamos esta propuesta,
para haber tenido un horizonte claro entre todos.
Le reitero, le reitero lo que
le he dicho antes.
¿Quiere usted que se mejoren los puertos de interés general de nuestra comunidad y se le pida al gobierno que los mejoren?
¿Sí o no, señor Signes?
¿Quiere usted que se arreglen los puertos?
¿Sí o no?
¿Quiere usted, como decía la señora Sanchordi anteriormente, estar con el interés de todos los castellonenses, los valencianos, y los alicantinos y los
saguntinos?
¿Sí o no?
Es lo único que le estoy preguntado.
Si usted quiere eso, vote a favor de esta
propuesta.
Si no quiere pedirle a su presidente del gobierno, que es el mío también, el que tome medidas en estos casos con los puertos de interés general, que modernice las infraestructuras, que mejore nuestras
infraestructuras, que mejore el entorno, que mejore el medio ambiente y el
entorno de nuestros puertos, pues diga usted sí.
Si no lo quiere, vote usted no.
Esa es la solución.
En democracia cada uno dice lo que quiere, pero luego, luego, pediremos,
pediremos a la gente que diga la verdad donde la tiene que decir, a quien les
ha apoyado y a quien no les ha apoyado.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Hernández Mateo.

Senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Jo insistisc que el senyor Hernández Mateo pareix que no coneix el Pla d'estabilitat i disminució del dèficit públic del 3% de 2013 que no té res a vore amb Zapatero, sinó que és de la Unió Europea.
Però bé, eixe és el problema del senyor Hernández Mateo.

Vosté me parla d'inversions?
Jo vaig a parlar d'inversions, no volia fer-ho, però vaig a parlar d'inversions.

Ports de València (inintel·ligible) .
.
.
, en el període de 2009-2013 se destinaran un total de 740 milions d'euros per a modernització dels ports de l'estat de la Comunitat Valenciana, d'acord amb els plans d'inversió de les autoritats portuàries d'Alacant, Castelló i València.

Les principals actuacions de l'autoritat portuària de València són:

Obres d'abric per a l'ampliació del port de València, pressupost 194 milions d'euros, execució 2008-2011.
Moll nord, dàrsena 2, port de Sagunt, pressupost 29 milions d'euros, execució 2009-2011.
Moll sud i (inintel·ligible) .
.
.
, moll fruiter, port de Gandia, pressupost 4 milions d'euros, execució 2009-2010.

Alacant i Castelló.
Les principals actuacions de l'autoritat portuària d'Alacant són:

Ampliació del port d'Alacant, pressupost 140 milions d'euros, iniciativa pública el 48%, iniciativa privada el 52%.
Execució 2003-2009.
Pavimentació i augment de calat del moll 11 -estem parlant també del cas d'Alacant-, pressupost 6 milions d'euros, execució 2010-2012.

Les principals actuacions de l'autoritat portuària de Castelló són:

Prolongació «dique del este y dragado», millor accés; pressupost, 23 milions d'euros; execució 2007/2010.
Dragat canal d'entrada i dàrsena sud: pressupost, 18 milions d'euros; execució 2009-2010.

Vosté m'ha fet la retafila d'inversions de La Generalitat, que jo no compartisc, perquè realment, vegent com s'ha executat el PIE, no ho compartisc.
Jo li explique a vosté quines són les actuacions del Govern d'Espanya en els ports d'interés general de la Comunitat Valenciana.

Li repetisc: 2019,6 milions d'euros en 2010; 280,4 en el 2010.
Però la mitjana entre els pressupostos 2005 i 2009 ha estat de 271 milions d'euros en cada any.
En 2005, 271.
En 2006, 271.
2007, 271.
2008, 271.
2009, 271.
2010, 219.

És a dir, eixe és l'esforç inversor del Govern d'Espanya en els ports d'interés general de la nostra comunitat, que nosaltres volem que siga un esforç major, tot el major, sí, però no només en ports.
En ports, en carreteres, en ferrocarrils, en aeroports, en tot.

Evidentment que volem que siga major, clar que sí.
Però, li repetisc, és a dir, vosté sap la situació econòmica que patix Europa i vosté sap els límits i els plans que Europa està imposant a tots els països membres.
I la seua proposició no de llei va absolutament en la direcció contrària d'allò que Europa està dient als països membres que han de fer.

Per tant, nosaltres no podem menys que votar en contra d'esta proposició no de llei que pareix que visca al marge del que Europa està d'alguna manera imposant als països membres.

Gràcies.

El senyor president:

Senyories Signes, senyories, conclòs el debat, passem a votació.

Vots a favor de la proposició no de llei?
9 vots a favor.
En contra?
5.
Per 9 vots en contra i 5 a favor
queda aprovada.

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença de la gerent de Ferrocarrils de la Generalitat per a informar sobre la greu
situació econòmica per la qual passa esta empresa pública, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 51.
463)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el pronunciament de la comissió sobre la compareixença (inintel·ligible) .
.
.
de La Generalitat per a informar sobre la greu situació econòmica per la qual travessa esta empresa pública, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Si, gràcies, president.

A més.
.
.

El senyor president:

Per a fixar la seua posició a favor.
.
.
, torn a favor, el senyor Signes té la paraula en nom del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Però és que com el tema del temps és el que havíem pactat, vaig a ser el més ràpidament possible, i disculpe que m'haja avançat a que me donara la paraula.

Mire, la greu situació econòmica per la qual travessa Ferrocarrils de la Generalitat requereix la
compareixença urgent de la gerent per a donar explicacions dels aspectes econòmics financers de l'entitat i dels plans d'esta, si és que existixen, per donar solució a una dinàmica que pot derivar en bancarrota, en bancarrota.

La situació de Ferrocarrils de la Generalitat a 31 de desembre de 2008, coneguda a través de l'informe anual de la fiscalització de la Sindicatura de Comptes i l'evolució de les previsions reflectides en els pressupostos de ferrocarrils de 2009 o
2010 reflectixen un estat comptable que demana explicacions immediates per part
de la gerent en esta comissió.

A 31 de desembre de 2008, i pel que fa a l'immobilitzant material, que és l'epígraf més significatiu de l'actiu del balanç, ja que suposa el 92,4% del total d'eixe actiu del balanç, es mostra com durant eixe any, en 2008, Ferrocarrils de la Generalitat
Valenciana va realitzar adquisicions per import de 147,6 milions, sense IVA,
dels quals 120,4 milions, IVA inclòs, en este cas, estaven pendents de pagament a data del seu venciment, el que va
generar uns interessos de demora de 6 milions que l'empresa haurà de pagar als proveïdors fonamentalment com a conseqüència de la compra de material mòbil.

El grau de desconfiança dels proveïdors als Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana és tal que, segons apunta la sindicatura, a 31 de desembre de 2008, els
contractes analitzats per esta, per la Sindicatura de Comptes, ja detectaven,
en 2008, repetisc, que estos, els contractes, preveïen distintes formes de compensar els retards en els pagaments suportats pels
proveïdors d'immobilitzat.

En alguns casos, els contractes establien l'obligació de forma expressa de Ferrocarrils de la Generalitat valenciana de pagar
interessos de demora per la facturació impagada.
En altres es preveia que Ferrocarrils de la Generalitat valenciana
facilitara al proveïdor la formalització d'operacions financeres que compensaren els retards patits per a cobrar,
obligant-se Ferrocarrils a fer front a les comissions pagades pel proveïdor amb o sense limitació d'imports.
Les comissions a les entitats bancàries, evidentment.
En definitiva, es tractava, ja en 2008, de buscar fórmules contractuals que permeten l'ajornament d'uns pagaments als quals Ferrocarrils no podia fer front.

Les pèrdues de l'entitat en 2008 ascendien a 147,4 milions, mentre que les de 2007 havien sigut
solament de.
.
.
, bé, solament, havien sigut menys, de 90 milions.

Donada eixa evolució de les pèrdues, segons la sindicatura, Ferrocarrils de la Generalitat valenciana tancarà 2009 -encara no s'ha fet l'informe de fiscalització- amb fons propis negatius per l'impacte de les pèrdues en eixe exercici passat, en el 2009.

L'activitat de Ferrocarrils de la Generalitat valenciana ja en 2008 era fortament
deficitària, ja que en eixe any -done's compte- els ingressos per viatgers van ascendir a 52,3 milions -els ingressos que rep Ferrocarrils per viatgers-, mentres que els costos operatius per l'activitat de transport d'eixos viatgers ascendiren en 2008 a 114,5 milions.
Ingressos, 52,3.
Els costos
per transportar eixos viatgers, 114,5 milions, sent insuficient claríssimament el recolzament financer que presta La Generalitat a esta empresa pública.

Els recursos aportats per La Generalitat, via subvencions de capital, capítol VII, són insuficients per abordar les funcions de reparació i manteniment de les infraestructures que des de 2005 construïx, el que són les plataformes ferroviàries l'ens gestor, per la qual cosa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana té d'acudir al finançament bancari.

A 31 de desembre de 2008, l'import dels préstecs pendent d'amortització era de 582,2 milions, l'amortització i càrregues financeres dels quals va tindre d'assumir La Generalitat.

Amb la presentació i aprovació dels pressupostos de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana de 2010, i
analitzats també els de 2009, la conclusió de l'evolució de la situació econòmica de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana és la següent:

En 2010, les inversions de ferrocarrils disminuiran un 3,5.
El total del deute
de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana previst per a 2010 serà de 1.
129,2 milions, enfront dels 903,2 de 2009.

D'eixos 1.
129,2 milions de deute previst per a 2010, 540,8 milions seran a curt
termini.
I això inclou tant crèdits bancaris com deutes amb proveïdors d'immobilitzat, és a dir, el que és el material mòbil, etcètera.
I 588,4 milions són deutes a llarg termini.

La reducció del patrimoni net en 2010 per pèrdues acumulades serà de 133,6 milions d'euros, un 25% més de reducció de patrimoni net de ferrocarrils que en 2009.
I l'increment de pèrdues en l'exercici 2010 respecte a 2009 en Ferrocarrils de la Generalitat serà de 37,6 milions, el 56,75.
És a dir, que en 2010 l'increment de les pèrdues de l'empresa pública serà del 56,7% més d'increment respecte a 2009.

Bé.
Jo crec que tot açò, evidentment, és gravíssim.
Açò posa a Ferrocarrils de la Generalitat Valencia al borde de la bancarrota, a pesar que he llegit en algun mitjà de comunicació que febrer-març la Conselleria d'Hisenda va firmar uns avals per cinquanta i tants milions més d'euros per a ferrocarrils.
Però la situació és absolutament insostenible.
Situa a ferrocarrils al borde de la bancarrota.

Per tant, el meu grup pensa que és absolutament imprescindible, és absolutament urgent que la gerent de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana
comparega en esta comissió per a explicar i donar compte d'esta greu situació econòmica per la qual travessa l'empresa de la qual ella és gerent.

Per tant, crec que eixa és una petició que hauria de ser acceptada per tots els grups.
Perquè si per algun grup no és acceptada, bé, vol dir que de totes estes dades a què jo m'he referit en esta intervenció, vol dir que.
.
.
bé, no se pretén que la gerent les confirme, ni que la gerent tampoc d'alguna manera done o explique quines són les directrius o el mecanisme de treball o el pla o el programa, si és que el té, que ha encetat per a -repetisc- evitar que esta empresa pública acabe en la bancarrota, com en este moment porta camí d'acabar.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Torn en contra?
Senyor Serra, pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo intentaré ser realment breu, perquè crec que el portaveu del Grup Socialista ja ha fet la compareixença que en este cas estava demanant, ja l'ha feta.
L'únic que no trobarà és la resposta governamental perquè no està ací cap membre del govern per a respondre-li.
Però després d'haver-lo escoltat, jo crec que vosté ja ha exposat el que li vol preguntar, en este cas, a algun responsable del
govern.

Mosatros anem a oposar-mos que vinga la gerent.
I vostés saben molt bé el criteri que té este grup parlamentari, que és el mateix que té el Partit Socialista en altres governs autonòmics a l'hora de comparéixer a donar resposta els responsables polítics de cada departament.

I hui ha estat ací el conseller d'Infraestructures, i igual que ha estat igual el conseller per a respondre a les
seues preguntes, vindrà molt gustosament a esta compareixença que vosté està demanant i sol·licitant, i podrà vindre ell o podrà vindre el secretari autonòmic pertinent per a donar-li àmplia resposta a totes les qüestions que vosté ha parlat d'eixa greu crisi econòmica que té Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

Mire, qui té una greu crisi econòmica és este país, la té Espanya, i vosté ho sap molt bé, i ho coneixen molt bé els socialistes, i crec que molt tenen a vore en eixa greu crisi econòmica general.
La falta de finançament que té l'empresa de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana és molt probable que tinga a vore amb el model de finançament que ha tingut el Partit Socialista al llarg d'estos anys en el transport en la Comunitat Valenciana.

I li tinc de dir més.
Rebaixar el sou als funcionaris pot ser una possibilitat i una mesura, llevar
el cheque-bebé pot ser una possibilitat i una mesura, congelar les pensions pot ser una
possibilitat i una mesura, però haver estat dos anys girant el cap no reconeixent les situacions i no prenent
cap mesura, i la setmana passada enganyant a tots els ciutadans d'este país dient-los que no anava a passar res i que no teníem res de què preocupar-mos, això és el que genera una greu crisi econòmica i social en un país, la irresponsabilitat de qui té de governar i prendre decisions.

Jo li dic: les explicacions polítiques, totes les que vosté vullga, demanar-les a qui correspon.
I ací tenim el mateix criteri que tenen els socialistes en la resta de parlaments:
els polítics a donar explicacions polítiques, els polítics a donar i a presentar les responsabilitats polítiques.

Per tant, si vosté vol parlar d'estes qüestions, mosatros recolzarem una compareixença del conseller, del secretari autonòmic o del responsable polític al qual li pertany vindre a esta comissió a parlar de la situació econòmica, financera de l'empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

I crec d'un gran atreviment que vosté vinga a parlar dels resultats que tindrà l'empresa en l'any 2010.
Perquè, clar, si vosté és capaç de parlar del que va a ocórrer a final d'any, m'estranya com el senyor Rodríguez no ha comptat amb vostés per a poder dur la política econòmica i estratègica d'este país, perquè amb els que té entre mans mire a la situació que mos han dut.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Per a rèplica, senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

La projecció que he fet sobre els resultats que ferrocarrils tindrà en 2010, evidentment, estan fonamentats en els pressupostos que s'han presentat en estes Corts.

Mire, jo vull que la gerent done la cara sobre els temes que jo he plantejat,
done la cara sobre l'informe de la sindicatura respecte els contractes, els contractes, que són molts els contractes que no estan clars en el període fiscalitzats per la sindicatura en 2008.

Però, sobretot, a part que done compte si té algun pla per eixir de la crisi, per eixir de la crisi, tinc ganes de vore-li
la cara en esta Comissió d'Obres Públiques a la gerent de ferrocarrils, a eixa gerent que, igual que el president
de La Generalitat, d'una forma tan indigna està ningunejant les víctimes de l'accident del metro, del 3 de juliol de 2006.
(Veus) Tinc ganes de vore-li la cara, de vore-li la cara, però que, a més, explique la greu situació econòmica per la qual està passant.
.
.

Però quina por tenen vostés que la gerent comparega, quina por tenen, quina por tenen?
Ninguna.
Voten a
favor, voten a favor de la compareixença de la gerent, (veus) voten a favor, voten a favor.

Este diputat sap perfectament que té el mecanisme de la compareixença del conseller, sap perfectament que té el mecanisme de les preguntes parlamentàries per a poder preguntar-li al conseller, que és el president de Ferrocarrils de la Generalitat, el que vullga preguntar-li.

Però este no és el cas.
Este diputat, en este moment, el que està exigint és la compareixença de la gerent de ferrocarrils, de la gerent de ferrocarrils, que és la que ha de donar compte de la greu situació econòmica que patix ferrocarrils i que acabarà en bancarrota.

Jo no sóc ningun endeví, però -repetisc- les xifres de 2010 que jo li he avançat són xifres que són projeccions sobre els pressupostos que s'han presentat en estes Corts.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Perdó.
Té vosté raó, senyor Serra.
Quan la té vosté, jo li la done.

Per a contestar a la rèplica, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Li agraïsc, senyor president, que me reconega un dret a mi i al grup parlamentari que
represente.
Li ho agraïsc por la seua part.

El senyor president:

És costum d'esta presidència sempre respectar els drets dels diputats.
Moltes gràcies.
(El senyor Serra Cervera parla sense micròfon)

El senyor Serra Cervera:

Mire, senyor Signes, la gerent de l'empresa no té per què comparèixer en estes Corts per un criteri homogeni i que s'ha dut sempre.
No mos hem inventat en esta comissió el criteri.
És un criteri que continua duent-se -jo li ho he dit- en tots els parlaments autonòmics.
On vostés governen, on els socialistes tenen majories absolutes o tenen majories amb
altres grups d'esquerres utilitzen el mateix criteri, el mateix.

Per tant, si vosté vol saber la situació econòmica actual i vol saber quins són els programes de futur de ferrocarrils en esta comissió, que vinga el responsable polític pertinent.

Si vosté creu que vol saber com s'ix de la crisi en l'empresa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i quines mesures se van a fer,
que vinga el màxim responsable de l'empresa, el conseller del ram o el secretari autonòmic.
Ho sap i ho coneix.

I m'ha estranyat molt que en la primera intervenció s'haja vosté pogut abstindre's d'anar als temes que a vostés els agraden: fer carronyerisme polític, utilitzar tot el que està damunt la taula.

I jo li dic: si vosté vol saber i té molta pressa en saber sobre ferrocarrils, mire què fàcil és, el dijous que ve li pot preguntar al president de La Generalitat o al
conseller en el Ple de Les Corts, en la sessió de control setmanal, el que vullga al voltant.
Si el seu grup té a bé i atén la seua petició de tan important matèria, de tanta necessitat i que volen saber ja quina és la situació, què millor que en el Ple de Les Corts preguntar-li al president de La Generalitat
sobre una qüestió que vosté diu que preocupa tant als valencians i que és de vital importància per al nostre poble?

Un poquet de responsabilitat, menys filibusterisme parlamentaria i menys carronyerisme polític, que li dic que no va a servir-los per a res, ni ara, ni ara, ni a dia de
hui, ni a curt ni a llarg termini.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Per a fixar posició, té la paraula pel Grup Compromís la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Sí, nosaltres anem a recolzar la compareixença de la gerent, sí, a la millor també per a vore que no és invisible, no?
A la millor estaria bé que vinguera per a saber.
.
.
(veus)

El senyor president:

Senyories, senyories, per favor.
.
.
Dirigisca's vosté a la cambra.
Gràcies.

La senyora Oltra Jarque:

Este dia de hui sembla ser que no passarà a la història per les mesures de Zapatero, que ara tornaré sobre elles, ja que el senyor Serra ha obert eixe debat, sinó perquè s'ha reobert la causa contra el senyor Camps.

Aleshores, pot ser que eixe siga el motiu pel que passe a la història este dia: el president de La Generalitat està una altra vegada en qüestió en els tribunals.

El senyor president:

Senyoria, a la qüestió, per favor.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, sí.
Però la qüestió tampoc era el ple de hui de Zapatero, i com també m'ho he menjat.
.
.

El senyor president:

A la qüestió, senyoria.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
jo crec que cada palo que aguante su vela.

El senyor president:

Allò de Zapatero era una.
.
.

Perdone, senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Aleshores, torne sobre allò de Zapatero.
.
.

El senyor president:

Senyora Oltra, senyora Oltra, anem a vore.
El senyor Serra ha al·ludit al senyor Zapatero en un tràmit amb el senyor Signes, que corresponia perfectament.
El de vosté en este moment no tenia ninguna raó de ser.
Jo li pregue que se subscriga a la qüestió.

La senyora Oltra Jarque:

Anem a vore.
Jo puc parlar de les mesures de la crisi perquè estem parlant d'una crisi econòmica.
Puc parlar igual que el senyor Serra o no?
O tinc de ser del PP per a
poder parlar?

El senyor president:

Vosté ha introduït un tema que no té res a vore amb la qüestió.
Li demane que se subscriga a la qüestió.

La senyora Oltra Jarque:

No, no.
Anem a vore.

El senyor president:

Perdone.
Senyora Oltra.
.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

No estic debatent amb vosté.

El senyor president:

No debata amb mi.
Jo li demane.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

Però és que resulta que el senyor Serra parla del ple de hui del Congrés dels Diputats, que no té res a vore i que sí que pot.

El senyor president:

Sí, senyora, perquè estava parlant de mesures econòmiques les que ha parlat el senyor Serra.

La senyora Oltra Jarque:

Jo també parle de mesures econòmiques.

El senyor president:

No, no.
Amb vosté no ha parlat encara el senyor Serra.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, home, clar.
.
.

El senyor president:

Vosté, quan vullga, quan li parle el senyor Serra, vosté li contesta.

A la qüestió.

Moltes gràcies.
(Veus)

La senyora Oltra Jarque:

Doncs, mire, vaig a parlar de mesures econòmiques.
A la millor, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana no té diners perquè el senyor Camps s'ho ha gastat en trages i s'ho ha gastat i s'ho ha gastat en favades, ¿veritat?
, (veus) i també són mesures econòmiques.
Aixina sí que val, ¿no?
.
.
.
En tot cas, el dia de hui passarà a la història pel que passarà, i segurament (veus) res de tot açò passarà a la història, gràcies a Déu.

Jo deia que recolzava la presència de la gerent ací entre altres coses per a saber que esta senyora no és invisible.
Encara que com no ha donat la cara en coses més greus, que no crec que la done per açò.
Efectivament, els polítics estan per a donar explicacions polítiques i els gerents de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana també estan per a donar explicacions econòmiques, que és el que s'està demanant ací, de com pensen gestionar Ferrocarrils amb el forat negre que tenen, que,
efectivament, tant Ferrocarrils com l'
ente gestor ja s'estudia en les facultats ¡d'astronomia!
, ¿eh?
, ja s'estudia en les facultats d'astronomia (remors) perquè forat negre d'esta tamany no té parangó, ¿no?

És cert que el problema dels diners no només afecta Ferrocarrils.
Afecta tota La Generalitat, el senyor Camps, en este cas,
el senyor Gerardo Camps, té una hèrnia fiscal considerable i, per tant, a la millor per això falta tant als plens últimament, perquè no sap a on acudir a tapar forats, ¿no?
I sí que hauríem de poder parlar d'açò i açò no té res a vore amb la crisi econòmica, que és un fenomen global que s'ha creat per gent que fa la política com la fa el popular, malauradament, moltes vegades, amb complicitats de
les socialdemocràcies, com hui, per cert, el Ple del Congrés dels Diputats, que no són mesures, són «grolleries».

Vull dir que, al final, dir que la crisi els que no l'han creat, com ha dit hui el senyor Zapatero, són els que la tenen de pagar, i llavors els funcionaris, els pensionistes, el xec
bebé i tot això és el que resulta que van a ser les mesures, i cap mesura sobre beneficis, cap
mesura sobre les grans empreses, cap mesura d'increment de la progressivitat fiscal.
.
.
Doncs, és una grolleria, de la mateixa manera que és una grolleria que vostés hagen fet una gestió tan obscura, tan poc transparent, tan poc democràtica, senyor Serra, i me té igual que se faça en altres parlaments autonòmics, si se fa en altres parlaments autonòmics també me pareixerà mal.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Señorías, por favor, guarden silencio.

Muchas gracias.

La senyora Oltra Jarque:

Em sembla una grolleria que vostés se neguen sistemàticament que ací comparega algú que no siguen (veus) els consellers, i naturalment que tenen de comparéixer els consellers, però perquè està en el reglament de Les Corts, si no, segurament també se negarien, ¿eh?
Me pareix una grolleria que no se puga fer comparéixer cap president de fundacions, de fundacions públiques, on s'estan malbaratant els diners, on s'està utilitzant per a la corrupció política, com les fundacions vinculades al tema del papa, que no se puguen controlar
les empreses públiques.
.
.
És una grolleria democràtica que ací no puguen comparéixer gerents, presidents de patronats, per a, precisament, saber què s'està fent dels diners, què s'està fent dels diners.
.
.
(Xiuxiueig) Ja, ja, ja ho sé, ja ho he dit.
Gràcies.
(Rialles) Gràcies, Mireia.
(Veus)

El senyor president:

Señorías, por favor.
.
.
¡Señorías, por favor!

La senyora Oltra Jarque:

És una grolleria democràtica (veus) que.
.
.
És una grolleria democràtica, a banda de ser vostés uns grollers, personalment.
.
.

El senyor president:

Señora Oltra, yo le ruego que sea usted.
.
.
Por favor, ¿eh?
, correcta.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

Sí, perquè.
.
.
Anem a vore, m'han tallat ja.
.
.
, m'han tallat ja nou vegades davant.
.
.

El senyor president:

Señoría, la cortesía.
.
.
Perdone, señoría.
.
.
(Algú diu: «Pero te ha “tallado” ¡una compañera tuya!
)

La senyora Oltra Jarque:

Sí, sí, però m'han tallat ja nou vegades, m'han tallat nou vegades, davant de la passivitat de.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Señora Oltra, por favor.

La senyora Oltra Jarque:

En tot cas, és una grolleria.
.
.

El senyor president:

Jo li apel·le a la cortesia parlamentària, res més.

Moltes gràcies.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
que no se puga controlar a on van els diners dels valencians i valencianes, és una grolleria.
I és una grolleria que en este país cada vegada tingam una qualitat democràtica més baixa, perquè el Partit Popular no vol que es controle la gestió pública, perquè el Partit Popular no vol que es controlen els diners públics.
Això sí que és una grolleria democràtica, que sigam incapaços de poder controlar, perquè el Partit Popular posa tots els entrebancs possibles, legals i no legals, perquè ací no sapigam què s'ha fet dels diners dels valencians, perquè estos forats negres, senyors diputats, si foren la seua butxaca, doncs, no ens
interessarien, però resulta que estos forats negres són dels diners de tots els valencians i valencians i valencianes i l'única cosa que se vol saber ací és què s'ha fet dels nostres diners,
(remors) ¡volem saber què s'ha fet dels nostres diners!
, i per això demanem compareixences.

I, demanem, complint amb la nostra obligació, perquè demanar, controlar i demanar explicacions és, precisament, una de les funcions dels diputats, sobretot de l'oposició.
Per tant, vostés tenen Gürtel ¡perquè no deixen controlar!
Gürtel és conseqüència de tot açò, senyories, pensen-s'ho, pensen-s'ho per què no volen deixar que controlem econòmicament què s'ha fet amb els diners de Ferrocarrils, què s'ha fet dels diners de l'
ente gestor, què s'ha fet dels diners en la resta de conselleries, ¿eh?
, en la resta d'empreses públiques, en la resta de fundacions públiques, no deixen controlar, i tindran més Gürtels i tindran més disgustos com els de hui, que, efectivament, Camps torna a esta en situació d'imputat.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyories, passem a la votació.
¿Vots a favor de la proposició?
7.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor, queda rebutjada.

Senyories, d'acord amb allò parlat amb els grups parlamentaris, s'alça la sessió.

(S'alça la sessió a les 13 hores i 45 minuts)