Coordinaci%C3%B3%248659.05.30%20macro.html





Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 30 de maig de 2014.
Comença la reunió a les 10 hores i 34 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 29.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
donem per iniciada la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat.

En primer lloc, agraïm a la senyora diputada Claro Tirado que assumisca la secretaria en absència de la senyora Eva Martínez.
Benvinguda.

I preguem comprove el quòrum.

La senyora secretària:

Gràcies, senyor president, bon dia.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Bé, senyories, com és habitual, en la carpeta tenen la proposta d'acta de la sessió anterior.
És el moment si volen fer alguna observació, si volen dir alguna cosa al respecte.
Del contrari, entendríem que estan d'acord amb el seu contingut.

Bé, moltes gràcies.
Entenem que s'aprova per assentiment i per unanimitat.

Quant al segon punt, hi ha una incidència, com totes les seues senyories saben.
Ací se sol·licitava la compareixença de la senyora Dolores Johnson per a explicar els seus plans al capdavant de la secretaria autonòmica del Consell, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida; acumulada en una mateixa compareixença similar que feia el Grup Parlamentari Socialista.
Donat que esta senyora ha dimitit, el punt, per tant, decau.

Per a què vol la paraula, senyor Moreno?

El senyor Moreno Escrivà:

Per una qüestió respecte a.
.
.

Entenc que la meua sol·licitud de compareixença no fa referència a la senyora Dolores Johnson, fa referència a la Secretaria Autonòmica de Comunicació, amb independència de qui siga la persona que l'ostente.
Fet i fet que, de manera inexplicable, el govern de La Generalitat encara no ha decidit cobrir la vacant de la senyora Lola Johnson.
I fet i fet que eixa secretaria autonòmica a hores d'ara no ha desaparegut de l'organigrama de La Generalitat, entenc que no té per què decaure la meua sol·licitud de compareixença, a l'espera que hui, supose, el Consell la cobrisca i siga substanciada a ser possible en la immediata comissió que vinga, especialment donada la gravetat de.
.
.
, perquè aquest és un cas que s'acumula a les queixes que vam haver d'expressar en l'última convocatòria de la comissió, perquè recordem que.
.
.

El senyor president:

Li pregue que concloga.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
-no, acabe de seguida- fa mesos, molts mesos, des que la televisió valenciana encara estava funcionant, que en estes Corts no compareix en cap comissió, en cap ple, en cap òrgan d'estes Corts, ningun membre del Consell de ningun estament a donar cap explicació del que està passant amb l'audiovisual valencià.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Per tant que li demane, per favor, que es mantinga la meua iniciativa.

El senyor president:

La presidència vol fer -sí, un moment, senyor Blanco-, la presidència vol fer un aclariment, i és que el que decau és el punt.
Està clar que la iniciativa d'Esquerra Unida que se referix clarament a la senyora Dolores Johnson, esta sí que decau; però la que se demana a la secretaria autonòmica queda viva fins que la.
.
.
No obstant això, el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida també està en el seu dret, si aixina ho estima, de substituir eixa petició per una altra, i quedaria en la mateixa situació que la del senyor Moreno.

Sí, senyor Blanco?

El senyor Blanco Giner:

Sí, és de veres que la nostra iniciativa fa esment a Dolores Johnson, però, com sempre s'ha mantingut per part dels òrgans d'esta cambra, són els responsables polítics de cada càrrec els que han de donar compte.

Evidentment la intenció de la iniciativa és que qui ostente eixa secretaria autonòmica reta comptes dels seus plans al front d'eixe càrrec i, per tant, nosaltres la reformularem perquè la mateixa iniciativa amb el mateix número de registre, encara que amb una correcció d'errades o una reformulació, es puga tramitar, a ser possible en la propera reunió d'esta comissió, perquè comparega qui siga nomenat per part del Consell en eixe càrrec.

El senyor president:

Me pareix molt bé, senyor Blanco.

Sí?
Senyor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Bé, en previsió, perquè, clar, tot ho podem esperar, imagine que no cobrixen la plaça perquè no vinga mai ningú ací a respondre a eixa i a tantes iniciatives com hi ha adreçades a eixa secretària autonòmica.
Entenc que hauria de mantindre's i comparéixer aquella persona que anàlogament responga de les competències o atribucions que tinguen atorgades.
Perquè si no, vull dir, me pareixeria ja delirant que haguérem de tornar a començar el procés perquè finalment algú vinga ací.

El senyor president:

Senyor Moreno, en este cas sí que la presidència no compartix el seu criteri.
El que passa és que el reglament, el reglament, sí que li oferix els instruments pertinents perquè vosté puga sol·licitar eixe tipus de compareixença al que ara estem referint-se.

El senyor Moreno Escrivà:

Tornar a començar, no?
Molt bé.

El senyor president:

Senyor Blanco, no tenia res més a afegir?
No?

El senyor Blanco Giner:

No sobre este punt, però sí que volia dir que demanem l'ajornament a la propera reunió de la comissió, si és possible, del debat de la proposició no de llei que presentàrem el Grup d'Esquerra Unida, perquè la diputada que havia de defensar-la no ha pogut assistir a esta comissió.

El senyor president:

Bé, ni la presidència ni la mesa té ningun inconvenient supose que s'ajorne.

El que siga per a una propera, per a una propera, però no vol dir per a la propera, perquè la propera, sap la seua senyoria, que el que vostés volen és control del govern.
Però quedarà viva per quan se posen proposicions no de llei incloure-la.

Proposició no de llei sobre la manifestació en contra de la proposta legislativa del govern de l'estat presentada com a avantprojecte de llei de serveis i col·legis professionals, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 76.
884, BOC número 226)

El senyor president:

Bé, si els pareix, passem ja al punt tercer, que és: presa en consideració de la proposició no de llei sobre la manifestació en contra de la proposta legislativa del govern de l'estat, presentada com avantprojecte de llei, dels servicis i col·legis professionals, que presenta el Grup Parlamentari Compromís.

I per a la seua defensa, té la paraula la il·lustre diputada senyora Mònica Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Sí, per a defensar la proposició no de llei sobre, precisament, l'avantprojecte de llei de serveis i col·legis professionals, que va ser aprovat el 2 d'agost de 2013, a proposta del Ministeri d'Economia i Competitivitat.

El cert és que aquest avantprojecte ha generat el rebuig de múltiples col·lectius, entre els quals es troba el Consell d'Infermeria de la Comunitat Valenciana, però també els col·legis professionals.

Nosaltres entenem que no se poden aprovar unes normes legals en contra d'aquells col·lectius als quals en primer terme van adreçades aquestes normes.

Per unanimitat, aquest avantprojecte ha estat rebutjat pels col·legis afectats.
El mèdics funcionaris del Simap demanen que se'ls eximisca de l'obligació de col·legiació quan la seua professió ja està controlada per l'estat en ser empleats públics.

El Consell d'Estat s'ha manifestat en contra de la compatibilitat de funcions entre advocats i procuradors, i en eixe sentit planteja el Consell d'Estat que resultaria atribuir a un procurador les funcions resultaria incompatible amb la independència i aparença de la mateixa que ha d'exigir-se a qui com a advocat actue com a col·laborador de l'administració de justícia.

Els arquitectes s'han tancat en contra d'aquest avantprojecte contra la Llei de col·legis professionals, s'han tancat en les seues seus, perquè tampoc estan d'acord.

Per tant, nosaltres entenem que una llei que genera tant de rebuig i que a més, al nostre entendre, invadix competències pròpies, perquè eixa és la raó que nosaltres en la proposta de resolució plantegem.
.
.
Ací s'invadixen competències exclusives de les comunitats autònomes i va en contra, a més, de les lleis aprovades per aquesta cambra de regulació dels col·legis professionals existents al nostre territori.
Si recordem que en la legislatura passada i en l'anterior la major part d'activitat legislativa en estes Corts va ser precisament la creació de col·legis professionals, doncs ja se poden imaginar les seues senyories, al marge de l'acord o no que puga tindre el nostre grup amb les lleis que s'han aprovat en este parlament de col·legis professionals que nosaltres creiem que ha sigut abusada eixa legislació.
.
.
Però al marge d'això, òbviament, donat a més que hem tingut una inflació de legislació sobre col·legis professionals, açò ens afecta de ple a la nostra activitat legislativa de les últimes dos legislatures.

I nosaltres, a més, instem el Consell perquè inste el govern de l'estat a tindre en compte les al·legacions formulades pels diferents col·lectius.
No pot ser que se governe sense diàleg, no pot ser que se governe d'esquenes a la gent, no pot ser que se governe sense escoltar la gent col·legiada que té alguna cosa a dir important en aquesta llei, perquè són matèries que, òbviament, millor que ningú dominen els col·legiats.
I no només del Consell d'Infermeria de la Comunitat Valenciana, sinó de tota la resta de col·legis professionals.

Recordem que La Generalitat té competència exclusiva sobre les matèries de col·legis professionals i exercici de les professions titulades, sense perjudici del que disposen els articles 36 i 139 de la Constitució.
En desenvolupament d'aquesta competència s'han aprovat, com dic, múltiples lleis.
L'autonomia dels col·legis arreplegada en la normativa aprovada en Les Corts es veu greument afectada davant de l'atribució de competències als consells generals de control i de tutela respecte als autonòmics.
És una involució en la descentralització dels col·legis professionals, és una involució en l'autogestió dels col·legis professionals allà en els territoris on actuen.
I, per tant, un estatut general que afecte tots els autonòmics, a més pot posar els col·legis en la necessitat d'una interiorització, de canviar tota la seua normativa simplement perquè el Govern d'Espanya no vol dialogar amb els col·lectius afectats que, bé, que tenen molt a dir en esta matèria.

I nosaltres entenem que legislar és representar els ciutadans i les ciutadanes, i també, òbviament, eixa representació ha d'anar acompanyada d'escoltar els col·legis professionals i d'acceptar les al·legacions o almenys dialogar sobre les al·legacions que aquests professionals han plantejat.

Per tant, res.
Demanem el recolzament d'aquesta proposta i esperem que la resta de grup se sume a aquesta iniciativa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Oltra.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, l'il·lustre diputat senyor Ignasi Blanco té la paraula.

El senyor Blanco Giner:

Moltes gràcies, president.

Simplement per a dir que anem a votar a favor de la proposició no de llei perquè coincidim en l'argumentació que s'ha donat per part de la seua defensa oral.

Defensem les competències autonòmiques, entenem que estes Corts haurien de defensar-les, no s'entendria el contrari.
I també volem que qualsevol legislació que afecte qualsevol sector social es faça amb la participació dels afectats.

Per tant, entenem que és convenient demanar al govern de l'estat que retire eixe avantprojecte i que no se produïsca la involució que perilla en estos moments si es du a terme.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Blanco.

l'il·lustre diputat senyor Ignacio Subías, del Grup Socialista, té la paraula.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Moltes gràcies.
Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

El anteproyecto de ley de servicios de colegios profesionales si se lleva adelante, tal y como se aprobó en el Consejo de Ministros del 2 de agosto de 2013, supondría un retroceso importante.

Este anteproyecto contempla la derogación de la Ley 2/1974, de colegios profesionales, pero establece un régimen ciertamente de corte preconstitucional, potenciando una estructura centralizada y absolutamente alejada de una concepción práctica sobre el funcionamiento de los mismos.
Es un texto involucionista y además ignora las competencias autonómicas y contradice hasta normas de nuestros tribunales.

Como he dicho, el anteproyecto contempla la derogación de la Ley 2/1974, pero para establecer normas semejantes, persistiendo en la superioridad jurídica de los consejos generales con funciones de control y de tutela.
Es decir, una estructura antigua y centralizada que va en contra del camino que se había tomado de un funcionamiento democrático de las instituciones colegiales y de la distribución de competencias entre el estado y las comunidades, contemplada en el artículo 149 de la Constitución.

La Ley 12/1983 sentó los criterios en este proceso de descentralización entre los consejos generales y los consejos profesionales, y así se asume que los colegios profesionales pueden ostentar la representación de los intereses corporativos y también dicha ley establece los acuerdos de los órganos de estas corporaciones con competencia inferior al nacional, no serán susceptibles de ser recurridos ante los consejos generales.

Es evidente el reconocimiento por parte del Estatuto de autonomía de las competencias exclusivas en materias de colegios profesionales, artículos 31 y 22 de la Ley orgánica 5/1982, y artículo 49.
1.
22 de la Ley orgánica 1/2006.

La Comunidad Valenciana atribuye a los consejos autonómicos la totalidad de las funciones que antes correspondían a los consejos generales, salvo la representación de los intereses corporativos a nivel nacional e internacional.

Así lo ha confirmado, por otra parte, en jurisprudencia, el Tribunal Supremo.
Los estatutos generales de las organizaciones colegiales han incluido la denominada cláusula de reserva de las competencias autonómicas que, según el Tribunal Supremo, esta cláusula debe de ser interpretada como garantía de prevalencia en la normativa autonómica.

Por lo tanto, las competencias corresponden a las comunidades autónomas y lo que antes correspondía a los consejos generales ahora corresponde a los consejos autonómicos de colegios, salvo algunas excepciones.

Este proyecto se carga estos principios y las competencias que se atribuyen en este proyecto a los consejos generales es semejante a la que se atribuía en la Ley de colegios profesionales que -vuelvo a recordar- fue aprobada antes de la Constitución.

Este proyecto contempla que las competencias se reconozcan sin perjuicio de las competencias autonómicas pero, claro, esta fórmula es inadecuada en una norma estatal que pretende regular esta materia.

Como digo, el proyecto resulta ambiguo; es claro el aumento de las competencias de las corporaciones, y, en cambio, las competencias autonómicas quedan claramente tocadas.
Voy a resaltar algunas otras disconformidades con este proyecto.

El proyecto establece la obligatoriedad de los consejos generales y, en cambio, considera que son potestativos los consejos autonómicos, infringiendo en nuestro caso la ley valenciana que contempla la existencia imperativa de los consejos autonómicos.

Se atribuye a los consejos generales funciones de tutela, lo cual resulta incompatible con la autonomía colegial y con las propias competencias de los consejos autonómicos.

Imponen a los colegios una sumisión jerárquica tales como el informe preceptivo en procedimientos sancionadores.

Se contemplan funciones que pueden ser asumidas por los consejos autonómicos pues no tienen intereses o repercusión estatal, tales como el desarrollo de un sistema de certificación de profesionales.

Dicen que los consejos han de regular los estatutos generales tales como los fines, las funciones o la relación entre los propios colegios, lo que lesiona, evidentemente, las competencias autonómicas.

Pues, bien, como ven, este proyecto de ley afecta a las competencias de las comunidades autónomas y, por lo tanto, hemos de incidir en la defensa de nuestras competencias que quedan afectadas por este proyecto.

Y, por lo tanto, en defensa de nuestro autogobierno, solicitamos emprendan las acciones necesarias para modificar este proyecto para que se ajuste a lo establecido en nuestro Estatuto de autonomía.

Por lo tanto, vamos a votar favorablemente la proposición no de ley que ha presentado el Grupo Compromís.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subías.

Il·lustres diputats, senyor Rubén Ibáñez, del Grup Popular, té la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias.

Muy buenos días.

Bueno, en primer lugar, agradecer al Grupo Compromís y a su portavoz el traer este tema aquí, yo creo que es un tema importante y, además, que tiene una incidencia notable desde el punto de vista de la organización de todos los colegios profesionales.

Ciertamente, quiero clarificar que nuestra posición no va a ser a favor de lo que ustedes plantean aquí, sencillamente porque lo que piden ya se ha hecho.

Y, por lo tanto, yo solicitaría, quizá, si sus señorías lo tienen a bien, que se pida antes el informe que La Generalitat ya ha mandado al ministerio sobre estos temas para, después, poder discutir si estuviéramos de acuerdo o no porque -como muy bien ha dicho el señor Subías, que ha leído la alegación, es decir, su texto ha sido leer la alegación del consejo de enfermería de la Comunidad Valenciana- es que esa…, no, el consejo no, él ha leído la alegación del Colegio de Enfermería, es que esa alegación la ha hecho ya propia la propia Generalitat en el informe que ha enviado.

Y, por lo tanto, yo creo que aquí podemos estar hablando todos de las mismas cuestiones, pero lo cierto es que de facto es imposible cumplir el mandato de esta PNL por cuanto en su punto segundo, que dice que Les Corts insten al Consell para que inste al gobierno del estado a tener en cuenta las alegaciones, ya se ha hecho.

Y yo no sé, posiblemente sus señorías esto no lo conozcan, es cierto que, también, el gobierno, quizá, lo ha hecho silenciosamente y desde un punto de vista más práctico y no con todo lo que conlleva haber presentado mediáticamente una PNL de estas características, pero lo cierto es que ya se ha hecho.
Es más, de una forma clarísima, en el propio informe evacuado por el Consell se dice que se respete, en todo caso, las competencias que La Generalitat tiene en materia, en especial, en el título competencial exclusivo que sobre la misma le atribuye el artículo 49.
1 del Estatuto de autonomía.
Hace como propias y da como propias -y no lo voy a leer porque es volver a hablar otra vez- todo lo referente a las funciones y potestades de los consejos generales -que su señoría ha hecho mención aquí-; es más, es mucho más amplia porque se hace eco de las alegaciones que ha presentado, también, el Colegio de Psicólogos, el Colegio Superior de Técnicos de Prevención de Riesgos, en definitiva, es mucho más amplio de todo lo que aquí se ha expuesto, pero es algo que ya existe.

Y, por lo tanto, entenderán sus señorías que, cuando menos, no es acorde con la realidad instar al gobierno, al Consell, en este caso, a que haga algo que ya ha hecho, estando de acuerdo en el punto primero, que no tenemos ningún inconveniente, por supuesto, porque es el talón de Aquiles de la primera alegación que ha presentado el gobierno valenciano, es decir, el gobierno valenciano lo que ha dicho es que se respeten las competencias exclusivas que esta comunidad tiene en estos temas.
Y eso es lo que dice el punto primero, y eso es el cuerpo sobre lo que estructura la alegación y el informe que ha presentado el gobierno valenciano.

Yo, en aras a llegar a un acuerdo porque no tiene sentido que este grupo vote en contra de algo por decirles -y porque, además, es verdad- que ya se ha presentado este informe, si les parece a sus señorías, yo creo que deberíamos dejar este punto sobre la mesa, instar a que se nos remita a todos los grupos, si les parece, el informe que ha presentado el gobierno valenciano sobre este tema y, a la vista del mismo, podemos volver a debatir si no estamos de acuerdo con el mismo.

Pero, estando de acuerdo en el fondo de lo que se quiere, lo cierto es que, prácticamente, en la práctica esto ya se ha realizado, y dado que en el punto primero no tenemos ningún inconveniente en decir que sí, porque es que sí, y porque es lo que recoge el propio informe del gobierno valenciano, el punto segundo no tiene sentido porque el informe ya se ha realizado y, por lo tanto, ya el gobierno valenciano le ha dicho al gobierno aquellas cuestiones que le han sido trasladadas, dentro de un punto de vista de diálogo, de consenso y de apertura hacia la sociedad valenciana, el gobierno valenciano recabó esa sensibilidad y la ha hecho como propia y la ha enviado al gobierno.

Por lo tanto, si su señoría tiene a bien, yo creo que lo correcto para ser un poco más prácticos y menos políticos y demagógicos, quizá sería que nos hagamos eco, que se nos traslade el informe que ha realizado el Consell y a su vista podamos volver a debatir este tema.

Muchas gracias.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Li havia quedat molt bé, allò de demagògic li ha sobrat al final.
Però, en qualsevol cas, jo sempre estic a favor que apleguem a acords en estes Corts, ¿no?
No sé ara com es pot instrumentar des del punt de vista del reglament però, afortunadament, tenim un president que segur que ens dóna llum sobre açò.

Perquè jo, al llarg de la seua intervenció, efectivament, li anava dir, bé, si estem tots d'acord en el primer punt, mantinguem-lo, o, fins i tot -digam-, que recolzem el govern en allò que en la defensa de les competències vaja a fer o si la resta de grups està d'acord…, no sé de quina manera es pot deixar damunt de la taula per a vore, efectivament, les consideracions que el govern valencià ha enviat al Govern d'Espanya, que s'han fet silenciosament -veu-, si quan les coses es fan…, si s'haguera enviat als grups i s'haguera informat als grups parlamentaris doncs, probablement, ho podíem haver fet abans però, en qualsevol cas, estant d'acord en el primer punt, òbviament, jo no vaig a sostindre una votació que podria no eixir endavant si tots estem d'acord en el primer punt i si tots anem a recolzar una activitat del govern que vaja en funció de defensar eixe primer punt, ¿val?

Aleshores, no sé com es fa això però la presidència segur que… (veus), o fem un descans o…

El senyor president:

Bé, la presidència entén el que les seues senyories volen i el reglament ho permet.
Es pot presentar, ara mateix es pot redactar una esmena d'aproximació a la seua iniciativa, si està signada pels quatre grups, l'article 162.
3 així ho especifica i, inclús, es pot fer constar en eixa mateixa proposta alternativa que, no obstant això, quan arribe la documentació es podrà debatre la iniciativa quan ja es tinga coneixement.

O siga que, ara, seria.
.
.
fem un descans i es posen d'acord en la redacció, demanar la remissió d'eixa documentació i posposar el debat final fins que tinguem la informació que crec que és el que les seues senyories, en conjunt, estan demanant.
(Veus)

Suspenem per cinc minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
la sessió.

A la mesa ha arribat un text alternatiu que subscriuen els quatre grups parlamentaris, que seria el següent:

«Proposta de resolució.
1.
Les Corts es manifesten en contra de la proposta legislativa del govern de l'estat presentat com avantprojecte de llei dels servicis i col·legis professionals quant al marc jurídic bàsic de les organitzacions col·legials per suposar una involució respecte a la descentralització autonòmica, per invadir competències exclusives de les comunitats autònomes i per anar en contra de les lleis aprovades per esta cambra de regulació dels col·legis professionals existents en el nostre territori.

»2.
Les Corts insten el Consell a remetre a estes Corts l'informe d'al·legacions que ha presentat a este avantprojecte per al seu estudi i posterior actuació sense perjuí del suport d'estes Corts a les iniciatives del Consell en defensa del contingut del punt anterior i de la participació dels col·legis professionals en el procés legislatiu.
»

Si les seues senyories estan d'acord, com tots han intervingut, passem a la votació d'este text alternatiu.
¿Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat, queda aprovat.

Proposició no de llei sobre la represa immediata de les obres del palau del Temple de València, seu de la Delegació del Govern, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 80.
899, BOC número 232)

El senyor president:

I passem, ara, al punt següent, que és: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la represa immediata de les obres del palau del Temple, de València, seu de la delegació del govern, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

I per a la seua defensa té la paraula l'il·lustre diputat senyor Juan Soto.
Quan vullga, senyor Soto.

El senyor Soto Ramírez:

Buenos días.

Este es un tema sencillo, pero no por eso menos revelador o elocuente de un auténtico vía crucis de gestión lamentable de despropósitos y un poco ejemplificador de una gestión chapucera… de descoordinación entre administraciones y que puede, además, resultar…, que está resultando gravosa para los ciudadanos.

Estamos hablando de la restauración y rehabilitación del palacio del Temple, sede de la delegación del gobierno, que si nos pegamos una vueltecilla por ahí, vemos que está ya más de un año paralizado.

El edificio está totalmente desmantelado y la estructura del edificio, apuntalada, en riesgo; se han picado revestimientos, pavimentos… y está ahí desmantelado.
Y todo eso, con un cóctel de ceses del director de obra, de adjudicaciones con bajas temerarias, de paralizaciones, etcétera, por tanto, cuestionando y poniendo en riesgo lo que es la restauración en primer lugar de un edificio neoclásico del siglo XVIII, que es patrimonio BIC, un patrimonio valioso de los valencianos.

Pero además es una demostración de cómo no hay que hacer las cosas en términos de recuperación patrimonial, de rehabilitación y, por tanto, de funcionalidad, también, para usos administrativos, ¿no?
, de un edificio que está destinado a este, pagando, además, de manera alternativa, en tanto se concluyen las obras, importantes cantidades de dinero en alquileres para la delegación del gobierno en una de las zonas más caras de Valencia.

Bueno, pues todo esto es la gran chapuza del Temple paralizado y algo habrá que hacer, ¿no?
, algo habrá que hacer.

Y, ¿qué tiene que ver la conselleria o La Generalitat?
Pues la conselleria…, efectivamente, es una cuestión de coordinación entre administraciones, el impulso desde el ministerio…, interviene el ministerio de hacienda, el ministerio de cultura, pero, también, la conselleria de cultura, en cuanto que es, digamos, un elemento con valor patrimonial que requiere y que exige la supervisión patrimonial y, por tanto, la aprobación de las correspondientes obras a través de los informes correspondientes de La Generalitat.

¿Qué es lo que ha pasado ahí?
Pues algo incomprensible; en términos… en términos… de obra de restauración, ilógico.
Leímos hace tiempo que la aparición de una muralla islámica obligaba a la paralización de las obras.
No es verdad.
La muralla ya existía y lo que más grave es que se sabía que existía.
Hay planimetría histórica, arqueológica.
Había incluso un informe de la conselleria de cultura que advertía de la existencia de una muralla: donde el proyecto prevé un parquin, sabía que había una muralla islámica y, sin embargo, nadie lo paró.

Lo diseñaron y lo proyectaron los arquitectos; lo aprobó el ministerio; la conselleria creo que dijo algo así: «Tened cuidado que ahí hay unos restos arqueológico y puede… tal», pero no tuvo ninguna capacidad de paralización y de impedir, en definitiva, que prosperara ese proyecto.
Por tanto, estamos ante, digamos, hechos perfectamente previsibles y anunciados.
Sabíamos que iba a aparecer una muralla andalusí y sabíamos que tenemos que paralizar las obras.

Por tanto, ¿eso a qué obedece?
¿A negligencia, a desidia o era algo premeditado?
Porque, a partir de ahí, también vienen replanteamientos de proyecto, nuevos sobrecostes, nuevos proyectos, líos, arquitectos cesados, etcétera.

Lo que en cualquier caso parece es bastante inverosímil y bastante surrealista que, sabiendo que en el lugar donde se proyecta un parquin hay unos restos valiosos arqueológicos de nuestra ciudad, pues se persista, de una manera absolutamente creo que contumaz, en algo que estaba absolutamente predestinado a ser paralizado.

Por tanto, la pasividad y, también, la paralización del ministerio y la descoordinación de administraciones han producido esta situación.
Lo que hay que hacer es arreglar el entuerto este a la mayor brevedad para, efectivamente, recuperar la funcionalidad de este edificio, pero sobre todo para no seguir sobrecargando más de lo que ya se ha sobrecargado sobre las espaldas de los contribuyentes estos sobrecostes y estos nuevos proyectos, que ya se está, además, como digo, haciendo de una manera importante, porque ya va a haber costes de nuevo proyecto, no sabemos muy bien qué.
Y el problema es que estamos en un impasse: a fecha de hoy no sabemos cuándo se va a desbloquear y cuándo se van a reanudar las obras.
Alguno habla de septiembre… Lo cierto es que no se… no se sabe.

Y la conselleria, a verlas venir.
Claro, sin actuar y sin pedir que efectivamente se agilice el desbloqueo de este expediente absolutamente, como digo, surrealista.

Incluso, me consta que desde el propio ministerio están impresionados por el poco interés de la conselleria, precisamente en desatascar esta situación.
Pensarán: como para preocuparse del Temple, con la que está cayendo.
Pues parece que es así, pero la conselleria no debería ponerse de perfil, ¿no?
, ni el ayuntamiento.
Yo creo que aquí…, pero bueno, la que está actuando en términos de supervisión patrimonial es la conselleria de cultura y debería instar a la reanudación inmediata de las obras y, evidentemente, hacer las cosas con un mínimo de sentido común y de racionalidad.
Y es ordenar unas obras, salvando y protegiendo los elementos patrimoniales que ya se sabían que existían, pero que sin embargo se obviaron como si no existieran, obligando a la redacción de un nuevo proyecto, y ahora se tendrá que nombrar un nuevo director de obras.
No sé si lo asumirán los propios técnicos del ministerio, la dirección de obra… Bueno, una auténtica chapuza, que yo espero que se resuelva a la mayor brevedad y que por eso pedimos que el Consell se dirija al ministerio para que desbloquee de manera inmediata la paralización de las obras y se depuren responsabilidades también.

Porque, claro, ¿cómo pueden pasar esas cosas?
¿Cómo puede alegarse la existencia de unos restos arqueológicos como causa de una paralización cuando en su momento alguien advirtió de esa existencia y nadie paralizó y nadie proyectó la restauración y rehabilitación de las obras teniendo en cuenta esa circunstancia patrimonial?
Me parece que ahí hay, digamos, una…, no sé, una voluntad deliberada de hacer las cosas mal, no sé con qué finalidad, pero de hacer las cosas mal.

Y eso es un poco lo que planteamos aquí.
Porque, bueno, estoy un poco cansado ya de ir por ahí y ver el palacio del Temple y está paralizado.
Y es una obra bonita, una obra interesante, y tenemos unos ministerios y unas consellerias que están en otras cosas y que no se están preocupando de lo que creo que toca.

Y esto es lo que hay de momento.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soto.

Per a fixar posició, el senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Sí, també molt breument per a dir que anem a votar a favor de la proposta de resolució, perquè entenem que és de sentit comú exigir que s'acaben unes obres que han de restaurar un patrimoni monumental important de la ciutat de València, i per tant de tots els valencians i valencianes, i, a més a més, que es done una utilitat pública a un edifici que ha vingut sent la delegació del Govern d'Espanya en el País Valencià -en la Comunitat Valenciana, com es diu oficialment.

La veritat és que, de vegades, pensem que açò és possible no succeïra en Madrid, en Sevilla o en Barcelona.
Igual que quan veiem en l'estat en què es troba el museu Sant Pius V, pensem que això no passaria en Granada, en Valladolid o en Vigo.

No sé què tenim els valencians i les valencianes, tal vegada siga un govern que no defensa suficientment els nostres interessos, que no sols es retallen les inversions del pressupostos generals de l'estat cada any, sinó que, fins i tot, obres que en el fons són menors pressupostàriament en comparació amb la quantitat que es dedica a altres coses, estan paralitzades i jo crec que Les Corts farien bé en demanar-li al Consell que fera eixa reivindicació que és de justícia.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Il·lustre senyora Mireia Mollà, bon dia, té la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Moltes gràcies, senyor president.

Des del Grup Parlamentari Compromís anem a donar suport a aquesta proposició no de llei per la necessitat que entenem que hi ha de reprendre aquest projecte.

Perquè, efectivament, fins i tot, si no tinguera l'ús destinat, i fóra un altre, entendríem que és una qüestió patrimonial, un bé d'interés cultural que s'ha de restaurar, s'ha de fer les obres per a recuperar els valors que té este patrimoni; fins i tot, fixen-se que.
.
.
, sense tindre després l'objectiu clar.
Nosaltres creguem que al patrimoni cal donar-li un ús, però és que, a més a més, açò ja té un ús determinat.

I, per tant, l'ús que se li va a donar, efectivament, com ha comentat el senyor Soto, d'alguna manera pal·liaria les despeses que estem generant per lloguers per a l'ús que, com a seu de delegació de govern, ha de tindre este palau del Temple.

Però mire, senyor Soto, ¿sap?
, l'estava escoltant a vosté i li havia de dir que esta no és una història particular i no és una qüestió casual.

Alguns segur que diuen que és una cosa negligent, que és una cosa d'incompetents; anem a dir-li ineptitud, perquè ningú puga sentir-se insultat, però és una manera de gestionar l'administració i les decisions, i els projectes que té molt costum a fer el Partit Popular, no solament per la paralització i deixadesa de desenvolupar acció positiva en els governs, sinó perquè, fins i tot, este mateix projecte se pareix a altres, a altres.

Vostés, que sabien de sobra, com ha dit ja el senyor Soto, i la gent que són d'ací de València indiscutiblement saben que anaven a trobar unes restes arqueològiques, això que era una cosa evident, vostés van dissenyar un projecte que estava abocat a la paralització absoluta.

Bé, és que a mi això me sona, per exemple, al mercat central d'Elx, on tot Elx sap que en el centre d'Elx estan les restes arqueològiques de l'època àrab i, per tant, obrir el terra, per exemple, per a rehabilitar un mercat i fer un pàrquing, casualment igual, igual, igual, te vas a trobar amb restes arqueològiques, vas a tindre de paralitzar eixe projecte, perquè necessites saber, efectivament, com poder desenvolupar eixa obra respectant, com no, com no, o pot ser que és que alguns pensarien que se poden botar les lleis i no respectar el patrimoni, com no, respectar estes restes arqueològiques.

Però, clar, ¿això vol dir que una vegada paralitzat, una vegada feta esta ineptitud o esta negligència o esta incompetència, això haja de quedar-se en el caixó de l'oblit?
Entenc jo que no.
Entenc jo que no.

I aquí esta proposició no de llei bé diu que el que s'insta és que d'alguna manera àgil i d'alguna manera més implicada i més activa se porte a terme un projecte que, efectivament, execute estes obres necessàries en el palau del Temple.

Sense tirar les culpes a ningú, sense que aquí ningú vullga robar-li la cartera a ningú, no me pareixeria res lògic que esta proposició no de llei no isquera amb el suport de tots els grups parlamentaris i, com avui hem tingut un antecedent d'unanimitat, jo espere, i vull contribuir per part de Compromís amb el meu vot favorable, que esta proposta puga eixir endavant.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Il·lustre diputada senyora Ángela Barceló, del Grup Popular.

La senyora Barceló Martorell:

Gracias, señor presidente.

Yo le propondría al señor Soto, como proponente de esta propuesta, si le parece bien, que hiciéramos un receso, y si el señor presidente está de acuerdo, para poder llegar a un acuerdo sobre este tema con todos los grupos.

El senyor president:

Molt bé.
Fem un descans per cinc minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, se reprén la sessió.

A vore si entenem la lletra i la llegim.

«Proposta alternativa de tots els grups, a l'empar de l'article 162.
3, a la proposició no de llei, registre d'entrada 80.
899, del Grup Socialista.

»Les Corts acorden que el Consell inste el Govern d'Espanya a agilitar la redacció del projecte de restauració dels edificis del Palau del Temple, salvaguardant el valuós espai arquitectònic i la seua funció pública com a delegació del Govern d'Espanya.

»Igualment, que el Consell inste que s'agiliten al màxim tots els procediments perquè una volta conclòs el projecte, se reprenguen les obres sense pèrdua de temps.

»Signat pels quatre grups.
»

¿Vots a favor de la iniciativa?
Gràcies.
Per unanimitat queda aprovada.

Senyories, finalitzat l'ordre del dia previst (veus) i agraint la col·laboració de totes les seues senyories, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 11 hores i 21 minuts)