Pol%C3%ADtica%20Social%309713.10.17%20macro.html





Comissió de Política Social i Ocupació realitzada el dia 17 d'octubre de 2016.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix la diputada senyora Maria Josep Ortega Requena.
Reunió número 14.

La senyora presidenta:

Bon dia, companyes i companys.

Comencem la comissió.

I en primer lloc anem a confirmar les assistències.
Té la paraula la secretària.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Aleshores, n'hi ha quòrum.

La senyora presidenta:

Passem, per tant, al primer punt, que és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
¿N'hi ha alguna esmena, rectificació o alguna cosa que modificar?
La donem, per tant, per aprovada.
¿Per unanimitat?
Molt bé.

Compareixença del secretari autonòmic d'Ocupació, senyor Enric Nomdedéu i Biosca, per a explicar el seu pla de treball al capdavant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 32.
706), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 32.
766), la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular per a explicar les línies generals de la política que seguirà en matèria d'ocupació com també del Servei Valencià d'Ocupació i Formació (RE número 34.
280) i la sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 35.
905)

La senyora presidenta:

Passem al punt següent, que és la compareixença del secretari autonòmic d'Ocupació per a explicar el seu pla de treball al capdavant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís; acumulada a la compareixença del secretari autonòmic d'Ocupació, al mateix, per a informar el mateix, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos; acumulada també amb la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular, i acumulada també amb la sol·licitada pel Grup Parlamentari Podem.

Per tant, benvingut, secretari autonòmic Enric Nomdedéu.
Té vosté la paraula per un temps il·limitat per a la seua exposició.
Endavant.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories.

Senyores i senyors.

No voldria començar la compareixença sense donar les gràcies als grups que l'han sol·licitada, que finalment són pràcticament tots, per permetre'm explicar en seu parlamentària les línies bàsiques i el mètode de treball que pretenem seguir des de la Secretaria Autonòmica d'Ocupació.

En primer lloc, sí que m'agradaria subratllar una idea bàsica, i és que el Servof no crea ocupació.
La creació d'ocupació és una tasca social de tota la societat i correspon al Consell en el seu conjunt el fet de crear les polítiques adequades per a facilitar eixa creació d'oportunitats de treball.

No crec que siga ni just ni cert carregar-li en exclusiva a l'empresariat la creació d'ocupació, perquè aleshores algú podria tindre la temptació de fer-los també responsables de l'atur, i no és cert i no seria tampoc just.

I també convindria no oblidar el paper que pot jugar el sector públic en l'ocupació, malgrat que puntualment les taxes de reposició imposades pel govern central ho limita de forma clara.

És fet sabut que l'objectiu essencial del Consell en matèria de polítiques d'ocupació és fomentar l'ocupació sostenible, estable i de qualitat.
I si bé és cert que este és un objectiu compartit per tot el Consell i que cada conselleria sap quines són les polítiques a aplicar en eixa direcció, no és menys cert que la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball hi té un rol preeminent.

El país necessita un nou model productiu, tot i que este és un objectiu a llarg termini, com vostés bé saben.
I conste que això no és una fugida d'estudi.
Es tracta de delimitar les responsabilitats per tal que puguen ser avaluades i exigides, també a esta secretaria autonòmica i també al Servof.

La nostra responsabilitat en el marc dels objectius de la nostra conselleria és garantir que els llocs de treball que es creen siguen segurs, de qualitat i estables.
I este és un compromís ferm, innegociable, perquè més enllà de les xifres, el nostre compromís és amb les persones.

A mi, en general, em sentiran parlar poc de xifres.
Sóc dels que creu que quan tens una germana que porta set anys aturada i li dius que ha baixat l'atur en sis dècimes, però que ella ha de continuar buscant, estàs enviant un missatge que ofèn més que anima.
I amb tot, les xifres en són favorables.

Des del començament de la legislatura s'ha produït un descens de la desocupació registrada de més de 50.
000 persones i, segons es desprén de les últimes dades de l'enquesta de població activa, la taxa de desocupació ha baixat quasi dos punts, fins al 21,7%, i s'han creat més de 50.
000 llocs de treball.

Tot i això, no podem relaxar-nos i hem de redoblar els nostres esforços per a mantenir una tendència.
.
.
, per a mantenir esta tendència, però assegurant-nos, al mateix temps, que les noves ocupacions que es creen siguen estables i siguen de qualitat.

I, ¿com volem fer-ho?
Amb una organització científica, si se'm permet, de les tasques a fer, amb mètodes, amb objectius, i la seqüència és: anàlisi i diagnòstic; definició d'objectius; pla de treball, estratègia, calendarització; autoavaluació permanent, i dació de comptes.

En l'anàlisi i diagnòstic m'hauran de deixar aprofitar l'ocasió per a donar públiques gràcies a les tres directores generals, Cristina Moreno, Rocío Briones i Eva Hernández, que no només estan facilitant la meua incorporació a l'equip, sinó que han fet un treball fonamental en estos mesos arrere perquè hui estiguem on estem.

El nou equip es va trobar amb una organització acomodada en la inèrcia.
S'havia instal·lat la insensibilitat i la despreocupació davant dels elevats nivells de desocupació i enfront de la generalització de l'ocupació de baixa qualitat.
Situació que patien especialment alguns col·lectius que presentaven més dificultats d'inserció i estabilitat laboral com a persones de risc d'exclusió social -persones amb discapacitats, joves, majors de quaranta-cinc anys, dones.

Apostàvem i apostem per la continuïtat en l'establiment de relacions pròximes amb els agents del mercat laboral que estaven poc o gens interrelacionats.

Quan arribà el nou Consell no existia una estratègia que unix els esforços de totes les administracions cap a l'ocupació en la qual s'aprofitaren tots els canals participatius a fi de fer efectiva la participació de tots els agents, amb la qual cosa els nivells de participació socials dels agents socials més representatius, els sindicats, l'empresariat, les universitat, a escala efectiva eren nuls, causant la desconnexió entre les polítiques públiques implementades i els problemes de la ciutadania.

Tenim el convenciment que hi havia una voluntat política de fer que el Servof deixés de ser un servei públic útil.
La col·laboració publicoprivada que la llei establix en este camp havia esdevingut l'excusa per desmuntar el servei públic.

Nosaltres entenem eixa col·laboració com allò que realment ha de ser.
El servei públic ha de tindre vocació universal i la col·laboració ha de ser efectiva, ha de ser útil, ha de ser de suma i no de substitució.
Nosaltres apostem per la col·laboració publicoprivada, publicopública i sempre davall del lideratge del Servof.

Si no lideres les estratègies.
.
.
, l'estratègia participativa, si no escoltes els agents, no tens contacte amb la realitat, no es pot esperar tindre un impacte i penetració en la intermediació laboral.

Pel que fa a l'escenari financer, el panorama era deplorable.
Des de Madrid els fons destinats al ministeri i el Sepe per al país han caigut en esta última legislatura més del 50% en comparació amb l'anterior.

Amb aquest descens dels recursos, cal afegir el fet que des de fa anys som la comunitat autònoma pitjor finançada en matèria de polítiques actives d'ocupació.
Els fons rebuts per desocupat en 2015 són un 22% inferiors a la mitjana de l'estat i més d'un 40% menys que les comunitats autònomes millor finançades.

A tot això cal afegir la suspensió de pagaments de fons corresponents al programa operatiu regional anterior, el 2007-2013, suspensió especialment dramàtica si tenim en compte que, amb el descens del finançament a través de fons estatals, el pes del fons europeu en les polítiques actives d'ocupació s'han vist incrementats fins arribar al 20% del finançament total.

Pel que fa a la definició d'objectius entre una evolució i una revolució, jo sempre em quedaré en la primera.
Primer, perquè una revolució sempre és contra algú i, en matèria d'ocupació, crec honestament que qualsevol aportació és bona i digna de ser tinguda en compte i, de fet, els convide, senyories, a fer-ne.
Una evolució és una revolució que triomfa.
I en esta matèria, em permetran insistir, necessitem èxits col·lectius.

És ací on s'emmarca una certa vocació continuista, continuista respecte als canvis que ja han començat a produir-se en el darrer any des de l'arribada del nou equip.

Davant de la situació descrita en la primera part de la meua intervenció, les primeres i urgents accions dutes a terme pel nou equip es van centrar a tractar de revertir la situació en què trobava l'organisme al final de l'anterior legislatura.

Respecte als fons europeus, s'ha treballat intensament en totes les incidències detectades per la comissió -i no eren poques-, especialment en els processos de gestió i control, gràcies a la qual, i després d'una nova auditoria al desembre de l'any 2015, la comissió va concloure en l'alçament de la suspensió d'uns seixanta milions d'euros.
Estan pendents prop de quaranta més, que està sent analitzada i, en principi, no hauria de tindre problemes per transferir-se.

Així mateix, es va intensificar la concessió d'ajudes amb l'objectiu de maximitzar, en la mesura del possible, el grau d'execució pressupostària, agilitzant la tramitació i aspectes de distints programes d'ajudes perquè pogueren executar-se durant el 2015.

Davant de la nul·la implantació de la garantia juvenil, es dissenyà Avalem Joves, un pla de xoc global d'ocupació juvenil que s'ha començat a executar en el 2016.
Un pla que no és un mer exercici de màrqueting, articulant-se com la suma d'accions que tradicionalment s'estaven duent a terme reforçades amb altres d'específiques.
En estos moments hi ha més de 20.
000 joves en la garantia juvenil.
Vull recordar que al gener de 2015 la xifra era només de 5.
000 joves.

D'altra banda, es va reforçar la provisió de serveis públics d'ocupació i formació a través d'un millor aprofitament dels recursos propis; en concret, per mitjà de l'impuls a la xarxa de centres propis de formació, ampliant horaris d'obertura, basant-se en una programació que cobrisca la total capacitat del centre en la totalitat de l'horari lectiu.

A més, adaptàrem l'oferta formativa a les necessitats reals d'empreses i persones desocupades.
També articulàrem un nou sistema de contractació dels experts docents que impartisquen estos cursos per mitjà de la construcció d'un nou fitxer.
Mentrestant, s'ha articulat un règim transitori de contractació d'este cos.

La intensificació de l'atenció personalitzada amb l'esforç de les oficines del Servof, amb orientadors destinats al seguiment de demandants d'ocupació, així com a la realització d'itineraris personalitzats d'inserció que permeten un vertader acompanyament i dote d'autonomia futura a les persones usuàries.

A més, a fi de corregir les desigualtats i la precarietat existent, recuperàrem la perspectiva de gènere en les polítiques d'ocupació fent especial insistència en l'ocupació de qualitat, adoptant mesures orientades a millorar les oportunitats d'accés de les dones al mercat laboral i manteniment de l'ocupació en tot el seu cicle vital.

També es va valorar la dimensió local de l'ocupació, allò que està més pròxim a la ciutadania.
Així, en la nova governança, es potenciarà la col·laboració i la coordinació amb l'administració local i els seus tècnics en una aposta decidida per la revalorització del territori i la sostenibilitat de l'ocupació local de les polítiques actives.

En la línia que s'ha dit es va propiciar el diàleg social entre els òrgans directius del Servof i tots els agents econòmics i socials clau en l'ocupació, de manera que aquests participen efectivament en la concepció estratègica de les actuacions i, fins i tot, en la seua implementació.

A tall d'exemple, diré que ara realitzen les reunions mensuals del consell de direcció, en la qual som membres tots els organismes del que he fet menció, quan la periodicitat exigida era trimestral.

També, en aquesta línia de millora de l'eficiència i qualitat de la gestió de recursos i serveis, es va procedir a una meditada revisió del pla estratègic del Servef, redefinint la missió i els valors dels Servof, així com els objectius estratègics que es pretenen aconseguir, els plans d'actuació per a la seua consecució i els indicadors utilitzats per a donar compte del grau de compliment en les accions i objectius previstos en el pla.
Este pla s'aprovà, i això és una novetat, per unanimitat el passat juny en el consell general.

Tot això sense descuidar el nostre dia a dia, l'atenció als quasi 600.
000 demandants d'ocupació, dels quals més de 430.
000 es troben en situació de desocupació, sentit i raó principal de la nostra actuació.

En clau interna, la situació no era millor.
El Servof té una taxa d'interinitat propera al 50% i en els centres d'ocupació pot arribar o superar el 60%.
I cal una reclassificació dels llocs de treball que s'ajuste a la realitat, tant pel que fa a la retribucions com a competències.
Es tracta de reconéixer de iure allò que ja és així de facto.

D'altra banda, he de confessar que encara no m'he recuperat de la impressió que em causar descobrir que l'administració valenciana és analògica ben entrat el segle XXI.
Queda lluny dels objectius de la Llei 11/2007 de l'administració electrònica.
Tot això fa que el dia a dia siga lent, poc transparent, poc eficient i multiplique les possibilitats d'errors.
No és un mal específic del Servef ni d'esta secretaria autonòmica; ho és del conjunt de l'administració, i això francament no ens hauria de tranquil·litzar ningú.
La llei és, vull repetir-ho, de l'any 2007.
Nosaltres vam arribar fa un any.

La definició dels objectius és clara i ja ha estat avançada: aturar els efectes negatius del passat i assentar unes bases sòlides sobre les quals programar i actuar.

Nosaltres entenem que hem de fer bàsicament quatre coses:

Formació, per a persones desocupades que necessiten un reciclatge professional, per a persones que busquen el seu primer treball i per a persones que estan treballant però necessiten millorar la seua ocupabilitat.

Segona qüestió, l'orientació per als mateixos col·lectius que he referit.

La tercera, la intermediació laboral: connectar l'oferta i la demanda.
Per tant, ja hem dit que el Servof ni la secretaria autonòmica creen directament ocupació, però sí que és la nostra responsabilitat analitzar el mercat de forma geolocalitzada, sectorialitzada, desagregada per grups d'edat, per gènere per tal de ser eficients com a servei públic.
I ací vull subratllar el fet que, en este darrer any, importants empreses valencianes, Pollos Planes, Power Electronics, Dulcesol, Baleària, Sesderma, Dr.
Schneider, que havien deixat de confiar en el Servof, tornen a comptar amb este servei públic, conscients que tenim la millor base de dades possible i que la nostra gestió està millorant.

En este moment tenim ja 16.
000 empreses registrades que treballen amb nosaltres, amb el Servof, perquè l'organisme públic ha estat capaç de fer entendre a les empreses que no som només un servei d'intermediació o una agència de col·locació; som un servei públic global, el que sempre havíem hagut de ser.

I quart.
Hem de garantir la seguretat laboral.
Això correspon a la Direcció General de Treball i Benestar Laboral, que també depén d'esta secretaria autonòmica.
I em permetran ací destacar que, tan tard com la setmana passada, la plataforma intercultural composta per diferents associacions d'immigrants, va atorgar un premi a la direcció general pel seu treball al front dels excessos de les ETT que actuaven al camp valencià.
I per complir estos quatre objectius, formació, orientació, intermediació laboral i garantia de seguretat, és imprescindible el tercer punt anunciat.

El pla de treball.
L'estratègia i la calendarització.
Des del punt de vista legislatiu i pel que fa a l'organització del sistema valencià d'ocupació, tramitarem la futura llei reguladora, que tindrà com a objectiu reconéixer els agents claus i participants, agents socials, entitats locals, empreses, sectors, en una xarxa col·laborativa que permeta perfilar polítiques d'ocupació adaptades a les necessitats dels diferents territoris i les seues potencialitats com a camí vertader des d'un creixement econòmic sostenible que genere ocupació de qualitat.
De fet, el passat divendres es va fer la primera reunió participada d'este grup de treball.

Tenim confiança que amb eixe marc d'ordenació i racionalització de la gestió del Servof contribuirem a pal·liar, i en la mesura que siga possible, atendre els problemes crònics que arrossega este organisme autònom, fruit de la gestió de les anteriors legislatures: mala gestió, falta de planificació estratègica, desconnexió de les accions amb les necessitats reals d'empreses i persones, precarietat del personal, falta d'especialització, falta de diàleg social, desconfiança de les empreses, agents socials i ciutadania, clientelisme, forta dependència dels recursos externs, mala gestió dels fons finalistes procedents d'altres administracions, especialment l'europea.

La llei tindrà tres ítems bàsics: reconéixer el treball com un dret objectiu; crear una cartera de serveis, i l'organització del sistema públic d'ocupació.

Així mateix, a través d'un nou instrument de la visió integradora i interrelacionada que volem implantar entre les diverses modalitats de polítiques actives, el pla Avalem Experiència, del qual tindrem un primer esborrany a finals d'aquest mes, on facilitarem l'ocupabilitat dels desocupats majors de trenta anys i especialment dels desocupats que fa més de dotze mesos que es troben en situació de desocupació, un sector especialment vulnerable i precari, en risc permanent de patir exclusió social i laboral.

En la vessant territorial, el pla Avalem Territori és un potent instrument que anem a desplegar per a reactivar l'ocupació en la dimensió local, integrant els aspectes indicats abans.

Avalem Territori, més enllà d'un recull de programes d'ocupació pública, desenvolupament local o programes mixtos de formació per a l'ocupació que incidisquen en el territori, contractació d'agents de desenvolupament local, pactes i acords territorials de l'ocupació, tallers d'ocupació en els municipis, etcètera.
.
.
Avalem Territori és, dic, una nova concepció, una altra manera per a relacionar-se i participar de forma conjunta amb la idea del creixement i la creació d'ocupació com a objectiu, una mirada cap a la problemàtica específica de les zones d'interior.
El pla inclourà esta perspectiva en l'anomenat Avalem Territori interior, que tindrà aspectes sobre com acostar-se, facilitant la proximitat als serveis d'ocupació.

Un procés de detecció de necessitats que procedeixen dels recursos endògens de cada territori, que s'iniciarà amb una metodologia de diagnòstic i tractament de la informació, procedent de quasi tres-centes variables i indicadors.
De fet, el mes vinent es presentarà públicament esta guia metodològica amb la col·laboració de la Universitat de València.

Una altra novetat pròxima en el temps, abans que acabe l'any, que esperem que tinga un impacte en la millora i eficàcia de disseny i desenvolupament de les nostres polítiques d'ocupació, seran els resultats dels estudis d'avaluació durant el període 2012-2015, més enllà de la simple exigència legal, com ara les cofinançades pels fons europeus de l'impacte de les diferents modalitats de polítiques actives, tant en l'ocupació de la ciutadania com en les relacions entre els diferents factors intrínsecs que hagen de considerar-se a l'hora del seu disseny.

També, abans de finalitzar l'exercici, coneixerem una panoràmica de l'ocupació verda i de l'economia circular valenciana en els aspectes econòmics, empresarials, laborals, etcètera, actuals i previsibles a curt i mitjà termini, així com quantificant els llocs de treball que generen les activitats relacionades amb este sector en comparació amb els resultats de l'estudi que va fer-se l'any 2000.

En matèria de formació, cal destacar la impartició al desenvolupament de continguts didàctics d'accions formatives dirigides a persones en desocupació que els proporcionen competències professionals adequades per a la seua inserció laboral i a aquelles persones ocupades que necessiten un continu reciclatge professional a través d'una oferta de formació específica i adaptada, orientada al desenvolupament tecnològic i metodologia innovadora.

Les tecnologies implicades, les innovacions a incorporar vindran d'una exhaustiva anàlisi anual de les necessitats formatives detectades en les empreses valencianes.

La modalitat d'implantació serà presencial, online, o una mixta, de totes dues, en funció de les innovacions a implementar.
La realització de les dites accions formatives es durà a terme en la xarxa de centres públics i de formació professional per l'ocupació, pertanyents a La Generalitat, emmarcades en un pla de capacitació més ample, en funció de les carències de qualificació detectades en cada candidat, després de l'orientació adequada.
La certificació de les accions es realitzarà per mitjà d'aliances estratègiques amb les entitats de certificació més reconegudes per als continguts impartits.

També cal destacar la impartició amb el seu desenvolupament de continguts didàctics, de cursos centrats principalment en l'àmbit dels idiomes i en l'àmbit tecnològic, dirigit a persones desocupades en un 80% i en menor grau a persones ocupades, un 20%, residents al territori valencià, emmarcant-se en un pla de capacitació més ampli en funció de les carències de qualificació detectades en cada candidata o en cada candidat.

En matèria d'inserció laboral s'ha proposat un nou model d'orientació per a l'ocupació, que tindrà com a funcions principals les activitats d'organització, tramitació i impuls de les actuacions en matèria d'orientació laboral per a l'ocupació, i permetrà una major especialització en el treball i atenció personalitzada als demandants d'ocupació, així com la realització d'itineraris d'inserció, en especials als citats col·lectius.

Igualment, la realització d'itineraris es durà a terme en col·laboració amb entitats especialitzades a través de les subvencions.
A més a més, està prevista una línia destinada a ajudes a l'orientació i intermediació laboral, dirigida a entitats locals, amb una partida de 13 milions d'euros per a l'any 2017.
Este és un aspecte que em satisfà especialment dintre del món municipal, com vostés saben, i som plenament conscients d'allò que sempre s'ha dit i que els ajuntaments són l'administració més propera a la ciutadania.

Este secretari autonòmic és un convençut de la necessitat de col·laboració entre les institucions, i així reitere l'oferta anterior.
Més enllà de les tasques específiques d'estes Corts i del Consell, els espere a la seu del Servof.
A la Porta del Mar sempre hi trobaran una porta oberta.

Continue.
Com a novetat, executarem diversos contractes per a la creació d'equips de cerca d'ocupació dirigit a jóvens inscrits en la Garantia Juvenil, aturats de llarga duració i desocupats en general.

També hem començat a treballar en una plataforma d'orientació online com a ferramenta per permetre apostar a la ciutadania esta tasca, a través de l'autoavaluació i diagnòstic, si bé sempre, sempre recolzats pel personal de les oficines, pel personal tècnic.

Una altra novetat que permetrà acostar esta, és la posada en marxa d'un servei de punts mòbils d'atenció a persones usuàries, que es desplaçarà a aquelles zones de difícil comunicació.

Es va a continuar reforçant les tasques d'intermediació a través de la contractació.
Es va a continuar reforçant les tasques d'intermediació a través de la contractació amb agències de col·locació, a través dels centres d'ocupació del Servof.

Es farà especial insistència en els programes d'iniciativa social.
Es tracta de programes per a la contractació dels desocupats d'incorporacions locals i en institucions sense fins de lucre.
Parlem de plans d'ocupació dirigits als col·lectius més vulnerables.

S'introdueixen les ajudes per a la millora en la qualitat de l'ocupació amb què recolzaríem mesures que milloren les condicions de treballadors i de treballadores, entre d'altres, afavorir l'increment de la duració de la jornada dels contractes de jornada parcial, una aposta per l'ocupació de qualitat amb perspectiva de gènere, que comptarà amb una partida d'11,2 milions.
Estes ajudes tenen una duració màxima per contracte de 12 mesos.

Així, hem fet una important modificació.
Aquell antic pla conjunt en què havien de participar a parts iguals Generalitat, diputacions i els ajuntaments, hui té una lectura, entenem, que més acord a la realitat competencial i econòmica dels organismes implicats.

El Servof aportarà 23 milions d'euros.
Passem de 5 a 23.
I les diputacions n'han d'aportar 5 més, exactament el mateix que abans.
Si bé, ara com ara, només la de València ha signat l'acord i, en tot cas, la pretensió és alliberar els ajuntaments que tenen en general una situació econòmica més precària.

Es tracta d'una iniciativa social destinada a persones aturades sense recursos, joves sense recursos ni experiència i orientadors desocupats, este darrer col·lectiu de nova incorporació, que haurien de fer itineraris d'aturats de llarga duració.

L'avaluació permanent.
Partim d'una situació de gran debilitat.
Hi ha una persistent i tossuda manca d'avaluacions prèvies que fan impossible saber si les ajudes són tan útils com caldria.

Esta crítica té caràcter general.
Val per allò que hem estat fent nosaltres com administració durant anys, pel que està fent el ministeri o per a les ajudes de la Unió Europea.
Em costa, em costa d'entendre el sentit de la identitat d'objectius d'alguns programes que vénen de la Unió Europea i de l'estat, dues ajudes per a un mateix objecte o un mateix objectiu.
I possiblement ajudes que caldrien estan sense suport per part de cap d'eixes administracions.

És cert que nosaltres no tenim la capacitat directa de revisar els programes que vénen de fora, però sí la ferma determinació de fer saber als qui les generen el resultat de les nostres avaluacions.

Ja els he avançat amb detall en el punt anterior la voluntat que les nostres accions, els nostres programes siguen autoavaluables.
I en este sentit puc posar l'exemple de la guia metodològica, a la qual he fet referència, i que estem elaborant amb la Universitat de València o qualsevol dels plans específics enumerats.

I, finalment, la dació de comptes.
Una explicació constant i permanent del que estem fent.
Davant de Les Corts, evidentment, com representants que són vostés de la societat, però també davant dels agents socials.
Associacions empresarials, i autònoms, sindicats, centres que imparteixen formació ocupacional, convençuts com estem a la conselleria, a la secretaria autonòmica d'Ocupació i a la Direcció General del Servof que la dació de comptes no és només una obligació, sinó també una oportunitat, una oportunitat de valorar conjuntament allò que fem, una oportunitat de sumar nous punts de vista, una oportunitat de detectar veritats o errades i una oportunitat, en definitiva, de recollir les crítiques per reconvertir-les en noves accions.

Òbviament, i no cal que ho diga, compareixeré encantat davant Les Corts tantes vegades com vostés així ho consideren i a petició pròpia quan considerem que hi ha novetats a subratllar.

Moltes gràcies, i evidentment quede a la seua disposició.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies.

Havent-hi distintes peticions de compareixença, anem a fer els torns d'intervenció per ordre de presentació de les sol·licituds.

Per tant, té huit minuts la representant, la portaveu del Grup Parlamentari Compromís per a la seua intervenció.

Endavant.
Quan vullga pot començar.

La senyora Álvaro Cerezo:

(Inoïble) .
.
.
i, com sempre, agrair també la seua rapidesa, de la qual sol fer gala, i també anar al gra.
Vosté és una persona molt directa, i avui hem vist complit exemple d'això.

I tot i que vosté ha vingut ací amb dades realistes, i també, i això és d'agrair amb objectius realistes, a Compromís no deixa de sobtar-nos, i per què no dir-ho, cabrejar-nos, quan ens assabentem que els Sepe, les fonts del ministeri, cauen esta legislatura més d'un 50%, quan un aturat o aturada del País Valencià rep del govern estatal un 22% menys que la mitjana estatal.
I això no s'entén.
O, millor dit, no devem resignar-nos a entendre-ho sense posar-li remei.

Miren, hem sigut i som un poble treballador, els i les que més.
Hem sigut i som ben pagadors.
Hem sigut i som un poble solidari.
I ara també, ara també som un poble maltractat per les polítiques de Montoro.
Però ja van sent hora que s'enteren al centre de la meseta que també som un poble lluitador i que anem a tirar endavant, pese a qui pese, i anem a tirar endavant en tot: en ocupació, en treball i també, per què no dir-ho, amb la nostra Radiotelevisió Valenciana.

Tot i això, tots els que ens portaven els empastres, ara volen negar-nos fins i tot el dret a la pataleta, en el qual va inclòs òbviament també, treure a la llum les seues vergonyes.
Tirem endavant, com déiem, i en este curt termini de temps que ha transcorregut del seu nomenament, doncs vosté és portador fins i tot de bones notícies.
I això és digne de mencionar-se.

Bona notícia la quasi recuperació dels fons europeus i quasi que per salut i perquè no són hores, evitarem recordar com arribaren fins ahí.

També fa goig sentir una cosa tan evident com saber que poc a poc les empreses van creient en el Servof.
I que una frase tan senzilla i al mateix temps una acció inqüestionable com Â«tenim la millor base de dadesÂ», siga clau això i el bon treball dut a terme per a demostrar-ho.

Quan s'ha d'abordar la durada de la jornada laboral és un fet i és urgent, ja que la reforma laboral que ens ha portat a una precarietat del treball, es materialitza en els minijobs, que són tal volta el primer pas d'un nou fenomen que s'ha de combatre, the new poor working class, la nova classe pobra treballadora.
I li puc dir que això en esta comissió ens preocupa i molt.

Per això, al Consell, i a vosté en particular, li demanem tots els esforços per combatre-la, esforços ben encaminats amb eixa inserció laboral que ha esmentat.

Jo també, com a municipalista, li aplaudisc el fet d'integrar els municipis, els quals tenen una particularitat evident, a més de ser, com vosté ha dit, l'administració més propera, coneixen la seua gent i saben quins són els futurs nínxols d'ocupació que més poden beneficiar la ciutadania.

Imagine que entre la inversió prevista i el pla territori, Avalem Territori, les escoles taller van a jugar també un paper important.
I sí que ens agradaria que ens detallara quin, com i, sobretot, si s'han tingut en compte les aportacions municipals a l'hora de dissenyar escoles tallers i també si aquestes van a gaudir d'una formació, a més d'útil, reglada.

I una dada també important que m'agradaria destacar sobre el que ha dit, les dones i la perspectiva de gènere, que vosté ha esmentat en diverses ocasions.
No es tracta solament, que també, d'incloure la perspectiva de gènere, es tracta de combatre…, que les dones som el col·lectiu amb més dificultat d'inserció.
La dona amb diversitat funcional és la que encapçala el rànquing d'exclusió social.

Els joves són un col·lectiu amb necessitats específiques.
Per això, Avalem Joves, un pla que, com vosté ha detallat, està funcionant, i està funcionant molt bé, però els joves, si són un col·lectiu amb necessitats específiques i dificultats d'inserció, tot això s'agreuja en el cas de les dones joves.
I les dones amb càrregues familiars són les que més difícil ho tenen a l'hora de poder compaginar i sobreviure.

Per això, calen polítiques d'ocupació dissenyades per a dones i amb eixa perspectiva de què ens parlava.
I això la veritat és que no pot dilatar-se molt més.

Dissabte, dissabte passat era el dia de la dona en el món rural, una dona amb un rol poc reconegut i un difícil itinerari d'inserció laboral.
Era una dona que representa la dificultat en un món laboral molt dur, una dona que, com la resta, espera mesures i polítiques definides sota eixa perspectiva de gènere de la qual vosté també ens parlava.

I ja per a acabar, recordar que, particularment, l'any 2016 ha estat un any horrible per a les xifres que ens parlen de sinistralitat laboral.
Sóc conscient de com s'han trobat vostés els Invassat, amb poc personal i despeses sovint sense justificació, a banda de mal planificades i, en alguns casos, inútils, com aquelles plaques solars per valor de 60.
000 euros que se van trobar en l'Invassat de Burjassot i que mai s'utilitzaren.
Però cal seguir avançant amb pas ferm en esta matèria, ja que es tracta de previndre per a salvar vides.

Agrair novament la seua presència ací entre nosaltres i no dubte que ens tornarem a adreçar a vosté.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula… (Pausa i veus) Té ara la paraula el Grup Parlamentari Ciutadans per un temps de huit minuts.
Endavant.

El senyor Woodward Poch:

Buenos días.

Agradecerle la intervención que ha tenido, como comentaba mi compañera, por su rapidez y estructuración de la misma.

Mire, el pasado 4 de diciembre usted valoraba los datos del paro y señalaba que la Comunidad Valenciana tenía unos 64.
000-65.
000 afiliados más que hacia un año y confirmaba una ligera recuperación del mercado de trabajo.
Más o menos aquí ha (inintel·ligible) … también esos datos.
Daba otro dato, que lo ha dicho aquí, que el paro en término anuales había bajado en 45.
000 personas, de septiembre del 2016, con respecto al 2015.

Pero a mí me hubiera gustado que hubiera…, bueno, omitió decir que la cifra del 2015, con respecto al paro, con respecto al año anterior, al 2014, había bajado en 49.
000 personas.
O sea, que es un cifra de 4.
000 empleos menos que se han creado en este período del 2015 al 2016 con respecto al 2014-2015.

Yo quiero resaltar, y abro comillas, para que no se me entienda mal, son cifras que invitan a un cierto optimismo, y cierro comillas.
Opero desde nuestro grupo, las cifras las vemos con escepticismo y preocupación, ya que además del dato del 2015 frente al 2016 que se ha detallado, continuamos con unas tasas bastante altas de contratación temporal y precaria, con cifras que se aproximan al 91% frente a un 9% de la contratación fija.

Y no se mueven estas cifras en los últimos años.
Ahí estamos estancados y no hay nada que…, no hay nada que hacer.
Y seguimos viendo una discriminación en el mercado laboral en relación tanto al empleo femenino como conseguir una ocupación efectiva y conforme a niveles de formación mucho más elevados de los que queremos o de lo que existe.

Preocupante también es la noticia que salía esta semana del riesgo de pobreza y exclusión social en la Comunidad Valenciana que se ha disparado en un 32,9% la población.
Estamos hablando casi de cuatro valencianos de cada diez en esta situación, un total de 1.
600.
000 valencianos.
No le doy el nombre del informe porque me imagino que estará al corriente.

El Servef tiene un presupuesto este año de 300 millones, un 16% más que en 2015, incluso… Gracias a las actuaciones suyas, han recuperado, aproximadamente, unos 60 millos -suyas, me refiero de la conselleria y del Servef-, de unos 60 millones de fondos europeos.

Según comentaban, el Servef ha estado arrinconado, ninguneado y ha sido ineficiente.
Y desde nuestro grupo, no ponemos en duda estas afirmaciones, ya que a las mismas deberíamos añadir una cuestión de fondos partidista, ineficaz, temeraria y esperpéntica que ha habido hasta la fecha.

Pero, bueno, aquí lo que veníamos era a que nos explicara sus planes de actuación.
Lo hecho, hecho está en el pasado y vamos a ver si se puede rectificar.

Entendemos que el nombramiento suyo con la creación de la secretaría, tras quince meses de este nuevo Consell, se debe a algún motivo que no debe ser un simple capricho del conseller ni de las luchas internas que hay en el departamento, ni mestizaje.
Vendrá motivada, me imagino, porque aquí nadie se aclaraba en el tema de empleo.
Yo creo que usted, en anteriores manifestaciones, ya dijo que el Servef ni funcionaba en su momento, ni antes ni ahora.
Espero que a partir de ahora la maquinaria se ponga en marcha y vayamos a mejor.

Mire, desde nuestra formación no logramos entender, o no es concebible, que el Servef no realizara evaluaciones de impacto de las políticas de empleo que habían hasta la fecha, o la mala gestión que se hacía de los fondos europeos.
Esto es sinónimo de una mala gestión y de cumplir el expediente.
Los contribuyentes valencianos queremos saber cómo se gestionan nuestros impuestos, nuestro dinero, y queremos transparencia y resultados.

El decir que esperamos un cambio radical a las políticas de empleo, cuando ya manejamos unos 300 millones de euros, un 16% más que el anterior, volvemos a decir que no es concebible para nosotros que…, saber si han sido efectivas o no.
Y de ahí que me ha gustado mucho que diga que vamos a aplicar lo necesario para saber si han sido efectivas o no estas políticas.

Pero también le digo que a nosotros, desde nuestro grupo, no nos gustan las noticias eslogan y que solamente sirvan para llenar titulares en prensa y trasladar a la opinión pública medidas que a la larga solo causan frustración, malestar y que pueden volver en contra…, volver en su contra estas noticias, como si fuera un bumerán.
Los valencianos yo creo que ya estaos hartos de mentiras y esperemos que no continuemos con ellas.

Y le voy a poner tres ejemplos sencillos.
Uno es el programa Avalem Joves, porque ya este mes de octubre creo que deberían rendir cuentas, según estaba en el programa de su aplicación, un programa que está dotado con más de 200 millones de euros en cinco años.
Pero que de momento solo aparece que es un programa que tiene una acogida impresionante, pero la única convocatoria es una contratación para jóvenes con estudios, por 3 millones de euros, en este año 2016.

El segundo es el plan de contratación de desempleados por parte de las entidades locales, o el plan de empleo de los municipios, que también ha detallado usted, por 28 millones de euros.
Y que realmente si entramos y buceamos dentro de la orden, vemos que lo que conseguimos es completamente lo contrario a lo que usted está diciendo.
Estamos creando empleo precario, temporal y que no ayuda a elevar los salarios.

Y luego un tema que no ha anunciado aquí, pero que se lleva en la opinión pública, son las subvenciones que se anunciaron para las cuotas de seguridad social de los autónomos para el tercer y quinto año de su negocio.
Bueno, se iba a preparar una orden para fomentar y apoyar a este colectivo.

Y yo realmente, con un colectivo de 335.
000 trabajadores, no entiendo cuántos autónomos van a poder beneficiarse de esta propuesta, orden o lo que vayan a hacer, si es un 10%, si es un 1%.
Ya le digo que si es un 10% vamos a quebrar en un mes y si es un 1%, pues llega… si lo que vamos a subvencionar son las cuotas de autónomos, 3.
000 autónomos que pueden beneficiarse de esta subvención, serán 900.
000 euros.
Ya le digo que no entendemos muy bien estos eslóganes que se hacen.

Bueno.
Nosotros, desde nuestro grupo, le tendemos la mano para que…, y nuestro apoyo, para que realmente se pueden llevar a cabo todas las tareas que se le han encomendado, pero le volvemos a decir que vamos a ser muy críticos con su labor, tanto la secretaría del Servef, ya que ustedes mismos se han encargado de decir que hasta mayo del 2015 todo esto era un desastre.

Y lo único que queremos es que dentro de un año podamos volverle a llamar a usted a esta comisión y darle la enhorabuena por el trabajo que ha realizado.
Si no, todo lo contrario, volveríamos a enumerar los mismos defectos que hemos tenido hasta el pasado.

Y tenía una seria de preguntas, pero, bueno, más o menos me las ha contestado con el tema de Avalem Experiència, Avalem Territori.

No he entendido aún muy bien que aplicando las políticas de empleo por lo que le he comentado de los tres simples ejemplos, se vaya a conseguir un empleo…, o el empleo que podamos crear sea estable y de calidad.

Y luego, por último, si tiene algún plan estratégico para el desarrollo de las TIC dentro de la propia secretaria suya.

Y poco más.
Ya le digo que volveremos con el tema de rendición de cuentas, que espero que sean positivas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Té la paraula ara el Grup Parlamentari Popular per un màxim de huit minuts.
Endavant.

El senyor Caballero Montañés:

Muchas gracias, presidenta.

Señor Nomdedéu, con su nombramiento, el tripartito le ha hecho una peineta a los valencianos y a los desempleados especialmente.
Por dos razones fundamentales.

En primer lugar, porque pensamos que usted no es la persona idónea para dirigir la Secretaria Autonómica de Empleo, algo que pensamos.
Y no lo digo porque usted sea más o menos cualificado para ello, sino porque usted incumple una de las principales cualidades de todo político y gestor, que es dar ejemplo.

Usted ostenta un cargo de secretario autonómico de empleo y debería saber, para poder estar a la altura del mismo, que gobernar para todos significa que usted gobierna para los que le votan y para los que no.
Y eso, señor Nomdedéu, nos gustaría también poder confiar en la gestión que usted va a desempeñar, pero no lo pone fácil, porque a lo largo de todos estos años ha hecho de la soflama radical contra la oposición su carta de presentación.

Por ello, compartimos con las voces internas de su partido las dudas que generaba su nombramiento, al no considerarlo como la persona más indicada para garantizar o trabajar por los intereses de los desempleados valencianos.

Lo dice, por ejemplo, El País: Â«El nombramiento de Nomdedéu desvela tensiones internas en el Bloc.
Â» Tensiones que incluso llegaron a provocar la dimisión del jefe de gabinete del conseller Climent y que intentó zanjar el señor Ferri (veus) afirmando que Â«usted era el perfil idóneo al ser un experto en derecho laboralÂ».
Completamente de acuerdo con el señor Ferri, si no fuera porque se le olvidó la palabra eludir.
Usted es un experto en cómo eludir el derecho laboral.
Hace unas semanas conocimos, a través de los medios de comunicación, que hace unos años usted dejó un agujero de 15.
000 euros en la clínica Santa Clara de Castellón y que desapareció sin asumir ningún tipo de responsabilidad.

Y lo peor es que esto no ha sido un hecho aislado.
Es que la semana pasada tuvimos conocimiento, por otro medio de comunicación, una noticia de que usted siendo la persona encargada de las cuestiones laborales y fiscales de la compañía, de la gestoría Gestió Global de Castellón, no dio de alta a decenas de trabajadores, eludiendo la normativa laboral y defraudando con ello a la seguridad social, siendo multado por ello con más de 10.
000 euros por la inspección laboral de Castellón.

Creemos, señor Nomdedéu, que estos hechos no son el mejor ejemplo que se le puede dar al tejido empresarial valenciano ni a los desempleados valencianos.
No nos parece ni ético ni estético que la persona que va a trabajar por el empleo en la Comunidad Valenciana sea una persona que en su actividad privada no diese de alta a sus trabajadores en la seguridad social.

Los valencianos esperan del cargo que usted ocupa un perfil técnico que no haga del empleo un arma política de confrontación sino una solución a los problemas de los desempleados, los autónomos, las pymes y los emprendedores.

Por eso los valencianos también comparten con nosotros y con parte del Bloc la opinión de que el nombramiento del cargo de secretario autonómico de Empleo era urgente, debía de ser para una persona con perfil conciliador y sensible con los desempleados valencianos.
Urgente no que tras su nombramiento dijera que no tomaría posesión de su cargo hasta pasadas las fiestas de su pueblo y el debate del estado de la ciudad de Castellón.
Conciliador no que constantemente estuviera atacando a la oposición a través de las redes sociales, incluso en horas de trabajo.
Y sensible nunca una persona que bromeara con el aumento del desempleo, como hizo usted el día de su nombramiento.
Como ve, los valencianos y gran parte del Bloc estaban pensando en una persona radicalmente opuesta a usted.

En segundo lugar, señor Nomdedéu, su nombramiento ha resultado ser una peineta a los valencianos y a los desempleados, porque justamente usted va a dirigir una de las áreas más importantes que debería tener todo gobierno.
Y digo que Â«debería tenerÂ», porque el empleo justamente ha sido, por contra, una de las áreas más olvidadas y más castigadas por la polémica y el mestizaje en esta conselleria.

Desde el Grupo Popular, pensamos que el Servef lleva varios meses arrastrando problemas e ineficacias muy preocupantes, problemas e ineficacias a las que muy difícilmente con palabras y no con hechos se puede dar solución.

En quince meses del tripartito del Titanic aún no han aprobado el reglamento de organización y funcionamiento.
Es que le he escuchado quejarse del funcionamiento del mismo, pero sigue como estaba.
Esto conduce a la siguiente conclusión: o antes no estaba tan mal o ustedes son incapaces de ponerse a trabajar y aprobar un nuevo ROF.
Díganos cuál es.

Lo mismo ocurre con el plan estratégico del Servef.
Llegaron al Consell y dejaron de aplicar el plan estratégico anterior, que estaba vigente hasta 2020, simplemente porque lo había aprobado un gobierno del Partido Popular.
Dijeron que lo aprobarían el nuevo en abril, pero estamos cerca de noviembre y aún no sabemos nada.
Quince meses sin plan estratégico del Servef y, lo peor de todo, quince meses sin rumbo, con improvisación y con ocurrencias.

Y tras todo este tiempo hoy usted nos expone unas líneas estratégicas de su nuevo plan, la inmensa mayoría de las cuales ya estaban recogidas en el plan estratégico anterior, como usted mismo ha podido comentar.
Y es que esa es su forma de actuar, seguir con lo anterior cambiándole el nombre para que parezca una novedad.

Buena muestra de ello es el programa Avalem Joves.
Anunciaron que lo dotaban con un presupuesto de 200 millones de euros, por supuesto, nos fuimos al presupuesto y no encontramos ni uno.
Posteriormente nos dijeron que era para toda la legislatura y que el dinero lo ponía Europa y el estado en más de un 90%.
Vaya esfuerzo iban a hacer ustedes.
Y lo peor de todo, cuando pudimos estudiar el plan, pudimos comprobar que, aparte de no aportar nada nuevo, no contempla acciones de emprendimiento juvenil hasta 2017.

Por todo ello le pregunto, señor Nomdedéu, usted dijo en una entrevista que a través de Avalem Joves se habían llevado a cabo 55.
000 acciones concretas ¿me puede detallar aunque sean las más importantes?
¿Puede concretar aunque solo sean cinco?

Y lo que me parece más importante ¿me podría decir cuántos jóvenes han encontrado un puesto de trabajo a través del programa Emprenjove?
¿Cuántas empresas se han vinculado al programa Avalem Joves?
¿Cuántos jóvenes han vuelto con su plan de retorno juvenil?
Avalem Experiència, lo anunciaron a bombo y platillo en abril.
Hoy nos acaba de decir que estará a finales de este mes o a principios de noviembre.
Esa es su política de titular que decía que no iba a hacer.
Pero ¿cuál es también su tan cacareado cambio de modelo productivo que ustedes dicen?
¿Nos va a poder comentar algo o nos va a pedir también veinte o treinta años para poder vislumbrarlo?

También me gustaría preguntarle si comparte la tesis tan arraigada entre sus filas de conselleria y de su partido que el capitalismo mata.
Me gustaría también saber su opinión.

Señor Nomdedéu, nos preocupa también el estado de los cursos de formación.
¿Ha visitado algún centro de formación del Servef?
¿Sabe cuántos cursos de formación se están impartiendo a día de hoy en los centros de formación del Servef?
Porque decía que era uno de los objetivos fundamentales que tenían para el Servef.
¿No cree que debería haber una mejor planificación y que deberían estar publicados a principio de año para que los desempleados pudieran conocer y supiesen a qué cursos pueden acogerse?

Con las órdenes de fomento de empleo pasa exactamente lo mismo.
¿No cree, señor Nomdedéu que las convocatorias deberían estar listas al inicio del ejercicio presupuestario para que dé tiempo a las empresas a gestionar y a ejecutar las ayudas?

Al Grupo Popular también le preocupa el estado de las oficinas de empleo del Servef.
¿Qué opina verdaderamente del personal?
Porque le hemos podido leer en entrevistas que clamar por la falta de personal en el Servef, que van muy justos, que incluso tienen plazas por cubrir, pero en su blog este fin de semana hablaba exactamente de lo contrario.
Usted decía en su blog -y cito textualmente- de dimensión mastodóntica del Servef.
Eso lo escribía usted en su blog.

Siguiendo esta última tesis, ¿justifica usted el despido de los 112 técnicos de fomento de empleo y formación del Servef el 31 de diciembre de 2015, a pesar de que había un mandato expreso y unánime de estas Cortes de mantenerlos?
Y, en este sentido ¿qué piensa usted en relación con la situación de los orientadores laborales, otro de los cuatro objetivos que nos ha dicho más importantes del Servef, los orientadores laborales del Servef POLP 2008?
¿Cuál es el grado de cumplimiento de la moción 13/9, que aprobamos el 9 de junio de 2016?

Señor Nomdedéu, para concluir, como usted ve son muchos los problemas que actualmente tiene el Servef, problemas que son una muestra evidente de las consecuencias nefastas de la política del tripartido y que necesita una solución urgente.
Espero que usted cambie la peineta por la mano tendida a los desempleados y a los partidos que queremos ayudarles.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Per favor, els demanaria rigorositat en les intervencions perquè són molts els punts que tenim hui i podria allargar-se.
(Remors)

I ara, per ordre, té la paraula el representant de Podem per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, Enric, per vindre a la comissió.
Com li he dit quan ens hem vist al principi m'ha decebut que no portara una camisa enlluernadora, ni que vinguera en patinet i per això he hagut de treure els acudits que tenia preparats en la meua intervenció al respecte, però veig que altres companys de comissió han estat a l'altura i han fet ací una exposició digna de El club de la comedia.

Estic molt d'acord amb vosté en les primeres frases de la seua intervenció on deia que el Servof no crea ocupació i que és molt important la coordinació amb altres departaments, amb altres conselleries.
Estic molt d'acord.
I vosté ha anomenat en una qüestió que jo volia ressaltar que en el programa Avalem Territori, vostés tenen un especial interés en la creació d'ocupació, en dotar de les eines perquè se cree ocupació en les comarques de l'interior.

Vosté perfectament ha deixat palés que sense una coordinació amb altres conselleries les qüestions que tenen a veure amb les seues competències no anirien endavant.
I jo en esta qüestió, i ací tenim una persona de Morella, al costat d'un diputat de Morella, hi ha una qüestió que relaciona l'ocupació amb les infraestructures.
I a mi m'agradaria saber quins plans té vosté, en coordinació amb la conselleria d'infraestructures, ajudar a que les infraestructures de les comarques de l'interior siguen dignes i no només les d'interior sinó llocs allunyats com les comarques del nord de Castelló, perquè és un tema fonamental per arrelar l'ocupació al territori.

Després, una qüestió que vosté no ha anomenat, però que a mi em preocupa especialment.
Vosté ve de l'Ajuntament de Castelló.
Recentment s'ha aprovat diem la instauració del projecte Estepark, que és un projecte heretat.
Però que nosaltres, des del nostre grup parlamentari, en principi no veiem amb massa bons ulls, perquè qualsevol infraestructura comercial d'este estil situades en la perifèria de grans superfícies sols tendir a la creació de desocupament en els comerços del centre, en els xicotets comerços que creen percentualment més ocupació que les grans superfícies.
I esta ocupació a més sol ser de major qualitat.

Relacionat amb açò, vosté ha comentat la problemàtica de les ETT, que ja estan intentant revertir la situació, sobretot les ETT que treballaven en el camp.
Vull saber si també estan a l'aguait, si estan alerta de les recents denúncies en els centres especials d'ocupació que, com saben vostés, mantenen plantilles de persones amb diversitat funcional i tenen alguns beneficis fiscals i que últimament s'estan donant a repetides denúncies, diem, que no es respecten els drets laboral de manera digna.
I no sé si vostés han posat el focus ahí i tenen algun pla d'actuació al respecte.

També ens preocupa… Jo no sé si el capitalisme mata o no, però el capitalisme el que fa és anar substituint llocs de treball amb funcions que estan mecanitzades per màquines i voldria conéixer la seua valoració al respecte d'un projecte de llei, que es veu que es prepara, per a les estacions de serveis i gasolineres desateses.

Hi ha un col·lectiu, que és el de persones amb discapacitat, que està molt preocupat perquè entenen que en el moment que les estacions de servei deixen d'estar ateses ells tindran més problemes per abastir-se dels combustibles.
I voldria saber al respecte d'açò quins plans té la seua conselleria per ajustar el marc legal estatal a l'autonòmic.

Al respecte de l'administració analògica que ha comentat vosté també estic preocupat, com el company de Ciudadanos, per veure quin són els plans per a la implantació de les TIC.
I estic preocupat també en el sentit que ací a Les Corts nosaltres vam aprovar una proposició no de llei per a fomentar l'ús del software lliure i vist que altres departaments de l'administració valenciana no estan fent massa cas i que s'estan adquirint noves llicències d'Oracle i s'està adquirint software propietari en general, voldria saber si vostés es fixaran i seguiran el mandant d'estes Corts per a fomentar l'ús de software lliure en l'administració.

Per acabar, fa poc, vosté i jo ens comuniquem per 140 caràcters, normalment, per Twitter i ara té més temps per a contestar-me, però voldria saber, respecte a les dades d'ocupació que van ser emeses el 5 d'octubre respecte a la variació d'ocupació entre setembre i octubre al País Valencià, hi havia una disfunció, hi havia una davallada de l'ocupació en Castelló i en Alacant i, en canvi, un increment de llocs de treball, perdó, un decrement de l'atur en València que no sabem a què correspon.
I la meua pregunta és si tenen més dades, si han fet anàlisis i poden dir a què es deu.

És tot per ara.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Té la paraula ara per quatre minuts la representant del Grup Socialista.

La senyora Serna Serrano:

Bienvenido Enric, gracias por haber venido hoy.

Nosotros desde el Grupo Socialista sí que vamos a aprovechar que está aquí hoy para felicitarle por su nombramiento, darle la bienvenida a formar parte de este grupo de trabajo constituido en el Servef para crear empleo y desearle especialmente que ese camino iniciado continúe siendo fructífero, porque nos servirá para todos y para todas.

Desde luego, no pensaba detenerme en qué ha sido el Servef y el Servef que nos encontramos cuando llegamos a la casa del Servef.
Porque aquí, y en sede parlamentaria lo hemos hablado y lo hemos explicado muchas veces, pero parece ser que continúa habiendo amnesia, amnesia interesada para no entender de una vez qué era el Servef y lo que estamos intentando hacer.

Yo, desde luego, voy a calificar su intervención y la planificación que he observado como un desarrollo de una política cargada de elementos concisos y de intervenciones claras.
Y yo creo que eso es importante, ha costado arreglar casa y ahora vamos a trabajar en ella.
Las cosas son así, y así se deben de hacer.

Nosotros estamos aquí para tomar decisiones y para trabajar y para trasladar aquello que pueda ser mejor, y no para ignorar de dónde venimos y qué es lo que ha sucedido.

Entonces, desde nuestro grupo, cuente con todo nuestro apoyo para poder desarrollar estas políticas.
Especialmente, como muchas veces le indicamos al conseller, necesitamos crear empleo, coincidiendo que el Servef no es el que crea empleo; pero sí que es urgente y necesario que ese empleo sea de calidad y que sea un empleo estable y abandonemos, poco a poco, la precariedad laboral que está invadiendo nuestro sistema de trabajo.

A mí me importan tres cosas que usted ha comentado.
La primera es la formación real y conocer, realmente, cuál es el mercado laboral que tenemos en frente para poder trabajar realmente desde la realidad.
Por mucho que repito real, la palabra real no formaba parte de las políticas anteriores.

Me gusta también que estemos aún redefiniendo el funcionamiento del Servef, no queda otra.
Teníamos un plan; otras veces nos decían que no había un plan; hoy nos dicen que sí… Pero, bueno, yo creo que el propio conseller, también en sede parlamentaria, ha redefinido y ha explicado muy bien en qué consistía el plan estratégico del Servef.

Señor Nomdedéu, a pesar de que este camino ya se ha iniciado y me consta que el equipo ya estaba trabajando, sé también que se está ahora desarrollando de una manera fuerte y estratégica, porque creemos en el servicio público.
Y…, en fin, han sido tantos y tantos los desmanes que han ocurrido en el servicio público de nuestra comunitat, que no iba a ser distinto en el Servef.

Así que también me resulta muy importante, y no quiero acabar sin decirlo, conocer si las políticas de empleo que vamos a aplicar y que ya hemos empezado a aplicar, realmente van a ser efectivas.
Se ha estado pasando de puntillas sobre eso…, bueno, digo de puntillas por decir algo, porque nunca se había hecho un análisis de aquellas ayudas que estábamos concediendo y si realmente estábamos creando empleo o para qué servían.
Eso y tanto…, aquellas que hacíamos; porque, las que dejábamos perder, pues, todavía nadie nos ha explicado por qué las perdimos, y mira que lo hemos preguntado veces.
Pero, bueno, como ya se han recuperado, pues, vuelve otra vez la amnesia a actuar.

Le felicito por su intervención.
Le felicito, especialmente, por planificar y por planificar bien, y por intentar modernizar todo aquello que esté relacionado con las posibilidades de crear empleo.

Me va a permitir, antes de acabar, lanzarle una pequeña pregunta, y es que hemos oído -usted también lo ha repetido- la deficiencia en todo aquello relacionado con la tecnología de la información.
Y nos consta que, desde el Servef, se prepara o se está intentando llevar a cabo una aplicación directamente a los móviles en la que se pueda acceder, los usuarios, para poder conocer su situación y todas aquellas ofertas.
Me gustaría que nos explicara en qué situación nos encontramos con eso.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Molt bé, moltíssimes gràcies.

Té ara la paraula el secretari autonòmic, per un temps il·limitat, per a contestar.
.
.
, (veus i rialles) il·limitat, que no passe de les dos del migdia o les tres del migdia, a ser possible.
(Rialles)

Endavant.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació:

Procurarem que no, presidenta.

Vull agrair el to general de.
.
.
En fi, cap sorpresa tampoc, eh?
És dir, agrair el to general de tots els grups, de tots els grups.
I intentaré contestar.
Els pregue que, si me deixe alguna qüestió, siguen benèvols, en el sentit de donar-me l'oportunitat d'explicar-la després.
No és cap fugida, simplement hi ha hagut una sèrie de preguntes que han plantejat diferents grups i que intentaré contestar.
Per tant, segurament, no seré metòdic en eixa línia.
I, després, ja, algun recadet que li enviaré al final, si li pareix bé, al portaveu del Partit Popular.

En primer lloc, dir, al fil del que deia la representat de Compromís, del que deia la representant del Partit Socialista i, en part també, del que deia el representant de Ciudadanos, que no hi ha cap mèrit personal en allò que avui presentem ací.

Avui fa, exactament, un mes que jo m'he incorporat.
Comprendran que no.
.
.
, i, a més, ho he dit en la meua intervenció, no hi ha cap revolució per part meua, sinó una evolució intel·ligent de com s'han anat fent les coses, que he atribuït en la primera intervenció, i ho mantinc, a les tres directores generals, però també al personal tècnic de la casa que, amb una direcció política determinada, és capaç de traure-li un rendiments que possiblement abans no se li treia per falta de direcció política.

Per tant, quan parlem d'una mastodòntica organització, estem parlant que, per a algú que ve d'un ajuntament amb mil tres-cents treballadors i treballadores, arribar al Servof amb mil quatre-centes o mil cinc-centes, doncs, de moment, sembla que és molt, veritat?
, i que hi ha un repartiment, hi ha un pressupost important, està repartit pel territori, etcètera.

Això no vol dir que després, en cada una de les seves unitats, l'organització siga pulcra o siga l'adequada, que és la referència a la crítica que nosaltres fèiem.
Si vostés entenen que el 50% de preca.
.
.
, perdó, que el 50% de.
.
.
, ho he dit abans i ara no ho diré, d'interinitat -moltes gràcies-, d'interinitat en la plantilla del Servof no és preocupant i que en algunes de les delegacions puga superar, fins i tot, el 60, eixa és la crítica, eixa és la qüestió que diguem.
Quan nosaltres li hem d'exigir al personal de la casa que implemente les polítiques que se dissenyen des del govern o des de la conselleria, òbviament haurem de comptar en eixe personal per a poder-les fer, alguns dels quals estan, com és lògic, desmotivats.

¿Què ens trobem en estes qüestions?
Doncs, ens trobem molt de talent ocult dins de la casa darrere d'un ficus.
I això funciona així, perquè durant molts anys no s'ha donat moltes vegades l'oportunitat a la gent que hi ha dins de la casa, que alguns tindran més talent que uns altres, però que talent ne tenim el suficient.
Estic convençut que (inintel·ligible) .
.
.
per a implementar les polítiques que se vagen posant en marxa.

Parlaven del mal finançament, del mal finançament.
Efectivament, les xifres són dramàtiques.
Nosaltres tenim 253,9 euros per persona aturada.
La mitjana espanyola és de 322.
Però, quan te'n vas a vore.
.
.
, hi ha comunitats que estan en 442, en 406, en 370.
.
.
Afortunadament, crec que en això estan d'acord tots els grups, que necessitem una millora de finançament, fonamental, que afecte totes les polítiques que se fan des de La Generalitat.
I no m'hi entretindré gaire en confirmar que, efectivament, en estes xifres és molt més difícil que les polítiques que s'hagen de fer en matèria d'ocupació vagen molt més enllà que en altres llocs on tenen un finançament superior.
I, ja dic, done xifres per persona aturada.

Però, com vull ser molt optimista, en el sentit de creure que, de veritat, esta vegada sí, per unanimitat, Les Corts han defensat i defensarem i se convertirà en realitat la necessitat que tinguem un millor finançament com a valencianes i com a valencians, això significa que ho tindrem en cada una de les partides que han d'arribar a nosaltres.

Les escoles taller, me preguntava crec que la representant de Compromís, la senyora Álvaro, (inintel·ligible) .
.
.
portava alguns documents, perquè ja me podia imaginar que hi havien temes especialment sensibles, i estic quasi segur que els trobaré.
(Soroll de papers) Bé, en qualsevol cas, que sàpiga que les escoles taller totes estan certificades, totes estan certificades.

¿Cap on anem en les escoles taller?
Hem estat parlant ja en la conselleria d'educació; és veritat que són les preliminars.
Per tant, de la mateixa manera que he dit que no done xifres, que procure no donar més que les xifres necessàries i percentatges necessaris, també vull ser molt prudent en este tema i dir: la vocació que nosaltres tenim és que puguen formar part d'itineraris formatius més amplis, relacionats en la Formació Professional.
Eixe és l'objectiu.
No me demanen dates perquè no les tinc, no ho sé, no tinc ni idea i, per tant, m'arriscaré.
.
.
, tinc massa respecte a esta casa com per a dir coses que, després, vostés, en tota lògica, me reclamaran i que no podrem complir.

Per tant, eixa és la vocació.
Sàpiguen que totes estan certificades i que la voluntat és que puguen formar part d'una formació global, d'una formació reglada, de manera que un puga anar fent un itinerari, en funció d'aquelles necessitats que tinga per a ell o per a la seva empresa, i que eixe sumatori de diferents tallers puguen després convéncer eixa persona i dir-li: Â«Si a més a més fas unes troncals -per a entendre'ns-, podries acabar tenint una Formació Professional reglada.
Â»

Ens preocupa la perspectiva de gènere.
Mire, jo.
.
.
, i deixe'm que ho digui com a una anècdota quasi personal, ho vaig descobrir en l'Ajuntament de Castelló.
Jo vaig fer.
.
.
, el meu treball de final de carrera va ser l'anàlisi crítica del primer pla d'igualtat d'oportunitats homes dones, de l'Ajuntament de Castelló, i vaig haver d'estudiar-me totes les fitxes.
I vaig descobrir que una cosa que, en principi, me sonava etèria, que era.
.
.
, Â«hi ha una lectura femenina de la ciutatÂ».
Resulta que se concretava en coses molt reals com, per exemple, ens deien: Â«Les parades d'autobús haurien de ser una miqueta més amples que nosaltres, moltes, portem un carro de la compra i quan plou se banya.
Â»

Des d'eixe moment, un pren consciència que, efectivament, n'hi ha una lectura femenina de totes les polítiques i que, per tant, cal una especificitat.
Perquè el que no té molt de sentit és que una majoria s'haja convertit en una minoria; és que la majoria social de dones, percentualment, siguen una minoria en el món laboral.
I això, evidentment, parla d'una societat en un problema bastant greu.
¿És una cosa que se pot resoldre en dos anys?
No, evidentment no.
¿És una cosa que se pot resoldre només des d'esta secretaria autonòmica?
No, evidentment no; però no se pot resoldre sense les polítiques actives que ha de posar en marxa esta secretaria autonòmica.

Demanava, el representant de Ciudadanos, algunes dades més concretes sobres l'atur, jo crec.
.
.
(Veus) No?
Doncs, si no les demanava, no les busque.
(Rialles i veus) Bé.

A vore.
.
.
, és que no acabe fent un Rajoy i no entenga la meua lletra.
(Rialles)

Sí, mire, hi ha una cosa que és especialment preocupant, i és que va arribar un punt en què el Servof intermediava en l'1%, en l'1%.
Això és res.
Això, estadísticament, és menyspreable, i en això estarem, n'estic segur, d'acord tots els grups.
Per tant, alguna cosa passava que no ho estaven fent especialment bé quan les empreses marxen.
Quan grans empreses que poden servir com a tractores marxen, perquè deixen de considerar-te com a una ferramenta útil, i eres el servei públic, ¡caray!
, malament, malament anem.

¿Com s'ha aconseguit que tornen les empreses?
No anant porta per porta, que sí que s'ha fet, però no anant porta per porta a dir-li, Â«¿que no tornarà?
Â», sinó demostrant que se podia prestar un servei de major qualitat.

I ahí enllace amb alguna cosa que havia preguntat algú.
La representat del Partit Socialista, al final: Â«Mai ens han explicat per què se perdien els fons europeus.
Â» Doncs, els fons europeus se perdien perquè se gestionaven malament.
Perquè venia després Europa, mirava i deia: Â«És que ací falta una creueta, ací ne sobren dos, ací ne sobren tres.
.
.
Â».

Quan tu entres en el risc -i eixa sí que me l'he portat, perquè me pareixia especialment significativa; tota la cronologia de com va anar la cosa-.
.
.
, quan tu veus que la Unió Europea te dóna uns diners.
.
.
, que ja he dit des del principi que m'agradaria que siguérem capaces, entre totes les persones, d'estudiar si són realment eixes les polítiques més necessàries que s'han de subvencionar, però, bé, això no ens competix a nosaltres, podrem ajudar quan tinguem un diagnòstic puntual i podrem oferir-ho; però, en este moment, encara no estem.
.
.
Però, quan ells venien i deien: Â«Vostés ho han gestionat malament.
Ha passat això.
Â» I entres en risc de perdre 80 milions d'euros per a una qüestió tan important com les polítiques d'ocupació actives, doncs, salten totes les alarmes.

¿Per què tornen les empreses?
Perquè ja n'hem recuperat 60, perquè tenim certes garanties o cert convenciment que en podrem recuperar 40 més.
¿Per què?
Doncs, perquè s'ha fet una planificació adequada, que és el que estava dient abans.
És la línia argumental del que he dit en la primera intervenció d'una lectura científica.
En fi, no estem parlant de.
.
.
, però una lectura científica dels processos, de com hem de fer totes estes qüestions; des de com se demanem a com, després, hem de controlar, efectivament, perquè no ens torne a passar.

Que empreses importants com les que he citat, i altres més, fins a setze mil, tornen a considerar el servei de tots vostés, el servei públic d'ocupació, com a alguna cosa més que una oficina d'intermediació o de col·locació és un èxit que jo vull compartir amb vostés també.

Vull dir, és veritat que hem arribat fins on hem arribat perquè algú no ha fet les coses com s'havien d'haver fet.
Però, al final, si des del primer moment -i crec que m'ho sentiran dir més vegades, quan torne a comparéixer-, si des del primer moment entenem que esta batalla sí que és col·lectiva i que l'hem de fer entre totes les formacions.
.
.
Els ho he oferit en el primer moment.
He sentit després que vostés s'oferien a fer aportacions, i els ho agraïsc profundament, i voran que és veritat.
.
.
Vostés no se creguen tot el que diuen els diaris de mi, eh?
, no s'ho creguen; sóc bastant més normalet, tindrem ocasió de vore-ho.

Si nosaltres ens creiem que això és així, segurament podrem avançar en la línia adequada.

Si haguérem tingut una autoavaluació de com estaven treballant des de dins, possiblement haguérem detectat, nosaltres, a temps que hi havien algunes disfuncions, només disfuncions, en eixe tipus d'ajudes que venien de la Unió Europea, i haguérem pogut evitar, segurament, l'estrés que li va crear a l'organització, l'estrés que li va crear a l'organització i a la societat la possibilitat de pèrdua d'una partida econòmica importantíssima.
Entre altres coses, perquè això, a més a més, després és molt golós des del punt de vista de la política.
Perquè quan tu en el pressupost de la direcció autonòmica i de la direcció general del Servof tens una partida de 80 milions d'euros, a risc de no poder-la executar, caram, el grau d'execució dels pressupostos cau en picat, i que fàcil que és fer la crítica.
Doncs, mire, a la millor cau en picat perquè no puc aplicar eixos diners que ens vénen d'Europa.

Jo tinc la mania personal de dir que eixos són recursos propis, igual que els que vénen del SEPI.
Perquè ací al final pareix que diguem: només allò que nosaltres, com a Generalitat, posem en el pressupost de recursos autònoms, per dir-ho d'alguna manera, són recursos propis.
Vull recordar que tots provenen dels impostos.
I en una situació que reconeixem tots els grups polítics de molt mal finançament del país, més que evident que eixos diners també són recursos propis, que prèviament hem pagat amb impostos.

Per tant, al final, crec que importa poc.
Importa més per la traçabilitat, per les condicions que t'imposen, però que importa poc a l'hora de dir l'esforç econòmic que puga fer La Generalitat, podríem fer la lectura al revés.
I tot això és molt golós també, no?
, fer la lectura al revés i dir, Â«mira quin munt de coses podem fer sense haver d'aportar els recursos propisÂ».

Crec de veritat que tots són diners públics i per tant, són diners de tots els contribuents.
Més, insistixc, en la situació de pèssim finançament que hem heretat, i que tant de bo siguem capaços de resoldre.

Ara sí que ho deia el representant de Ciudadanos.
Tenia alguns dubtes sobre la utilitat dels programes municipalitzats, veritat?
Al final, es tracta, com deia abans, jo vinc d'un ajuntament, al final es tracta de dues coses: una, d'ajudar l'ajuntament a resoldre alguns programes.
Nosaltres, en l'Ajuntament de Castelló volem recuperar el nom històric de jornals de vila, perquè històricament els ajuntaments ja feien això.

Per a fer determinats treballs específics molt concrets, buscaven gent de la ciutat o del poble que no tingueren treball.
Però té la peculiaritat sobretot que li dóna sis mesos d'experiència a molta gent que no en tenia cap.
Evidentment, no és la solució.
Evidentment, no és la solució.
Està d'acord que els contractem fixos en l'ajuntament?
És que no mos deixen.
És que no mos deixen.
És que la taxa de reposició, veritat?
, eixes coses que van vindre del govern anterior.
.
.
(Veus)

Sí, sí, no, clar, clar, i el finançament, si parlem del mal finançament nostre, doncs algun dia parlarem del mal finançament dels ajuntaments, però això, com diu aquell, no és del meu negociat, i ja s'ho faran a qui li toque.
Farem una avaluació.

Diverses persones han preguntat sobre el tema de les tecnologies, de les TIC, veritat?
Bé, d'un costat, la plana web que tenim en el Servof.
(So d'un telèfon mòbil) Perdó.
És un totxo.
No és operativa.
No és intuïtiva.
Té moltíssima informació, però no és fàcil passejar-se per dins.
Per tant, no resulta útil.
No depén només de nosaltres.
Això depén de la direcció corresponent, que és la que porta tots els temes informàtics de la casa.

I ells podran contestar millor que jo també això del software lliure, perquè no som nosaltres qui anem a licitar, sinó que van a ser ells.
Però, home, jo hauria de considerar que este Consell té molt present les qüestions que decideix este parlament.
Per tant, supose que es farà, però nosaltres no anem a licitar-ho.
Això se fa directament des d'aquella direcció.

Ja tenim la setmana que ve una reunió amb les subdireccions i representants d'eixa direcció tecnològica en el mateix Servof per a seure'ns i començar a dissenyar un web.
Començar a dissenyar, no.
Jo voldria que això, i vosté que és del ram, voldria que ho feren els del ram, que ho feren els tècnics.
Però sí que nosaltres els hem de dir què necessitem que oferixca, en quines condicions, amb quina facilitat perquè la gent puga entrar i manejar-se dins d'aquell web, que ja dic, que hui en dia és molt confús i per tant no és especialment útil.

Lligant una miqueta amb el que deia algú també, crec que també el representant de Podemos, quan parlava de Morella i de pobles de l'interior en més dificultats per arribar i tal.
Ho he assenyalat entre les coses que he dit.
Jo comprenc que era una miqueta totxo el que he intentat explicar i haurà quedat en l'aire.

Una de les novetats es la posada en marxa de punts mòbils, un servei mòbil, per dir-ho d'alguna manera, que puga arrimar-se a les zones on, per la densitat demogràfica, possiblement siga inassumible tindre una oficina permanent, i que sempre s'han de desplaçar al poble del costat.
Això òbviament ha d'anar en un programa informàtic que te permeta fer allí el que hauries d'estar fent ara, quan t'has de desplaçar en el cas de l'interior a la costa, o d'una comarca a l'altra, o al poble més gran.

També ho havia apuntat abans, la posada en marxa d'una plataforma online.
Estem treballant en el tema de la formació, perquè, com he dit, la formació correspon a tres grans sectors: la gent que no ha treballat mai.
.
.
O a dos grans sectors bàsicament: la gent que no ha treballat mai, i la gent que, estant treballant, necessita també una formació per a millorar la seua capacitat d'ocupabilitat.

Per tant, és pensant especialment en estos, hem de trobar una fórmula que siga compatible el seu treball amb la seua formació permanent, i això passa per diverses qüestions: una, que ja he avançat abans, perquè els horaris de formació abasten tot l'horari lectiu, per dir-ho aixina, dels centres.
I la segona és la formació online.

I després, déiem, una aplicació mòbil, que ahí sí que he portat algun fullet, perquè està molt avançada, molt, molt avançada.
Vol dir que, si tot va bé, en poques setmanes podrem fer la presentació.
De fet, m'atreviria a dir que està acabada, però encara no està en producció, que està acabada la versió d'Android, i falta la d'IOS.

En fi, també és un paper.
Són paraules, però és un paper que ha de permetre sol·licitar la cita prèvia, renovar la demanda d'ocupació, consultar les ofertes d'ocupació geolocalitzades, consultar els cursos de formació, inscriure't com a candidat en un curs o en una oferta de treball.
Perquè crec que estarem tots d'acord que hui en dia pots fer pràcticament qualsevol cosa en una aplicació telefònica.
Semblava mentira que no tinguérem.
.
.

Ara jo els ho he dit abans: no m'he recuperat de la impressió de vore com estem treballant en l'administració.
I, en fi, la llei és del 2007, entrà en vigor, i estem molt lluny de poder complir uns preceptes mínims.
Vull dir, jo vinc -ho he dit abans, i disculpen que ho porte molt fresc encara-, vinc d'un ajuntament de 175.
000 habitats, on l'anterior govern del Partit Popular va fer un esforç espectacular, molt aplaudit per tots els grups de l'oposició en modernització.

I ara, este últim any i mig que portava jo eixa àrea, hem acabat de pegar una espenta.
I avui els documents de l'ajuntament, tens una traçabilitat absoluta en quin moment estan, en quina taula, qui l'ha obert i qui no l'ha obert.
I això t'evita moltíssims errors, que permet fer un seguiment dels documents.

Jo, perquè se facen una idea, cada matí, cada vegada que algú en el País Valencià no ha presentat.
.
.
, no ha anat a renovar, posar el segellet de l'atur, i se'l sanciona en un mes, les firme jo manualment totes, cada matí.
Ja me disculparan però allò raonable seria que, llegida la primera i veient que les altres trenta-dos només canvia el nom, tu pugueres posar una creueta en l'ordinador, posar la firma electrònica, posar la teua clau, i signar això.

Segur que ens evitaria possibles errors administratius, consum de paper i un llarguíssim etcètera, i faria que siguera molt més àgil.
I a la millor això ens permetria també ser més àgils en una cosa que reclamava algun dels grups, de quan van a eixir les ordres.
Miren, les ordres van a eixir moltes abans de final d'any, però és que algú abans d'anar-se'n del govern va canviar la llei, i ha obligat a fer modificacions substancials.

I això demana un temps.
I eixe temps ha fet que este any hagen eixit en retard.
Quina és la part positiva d'esta explicació?
Que, com ja estan fetes, l'any que ve podran eixir en temps i forma.
Quan?
La idea és que ixquen abans, prèviament, que ixquen abans de desembre, perquè puguen complir el seu objecte, que és el de tot l'any.
Apunte-ho, perquè si no ho fem, farà bé d'estirar-me les orelles.
No, doncs si està bé, a més si això a mi me pareix estupend.

Perquè voldrem vindre ací, i si no ho fem, hauré de baixar el cap i dir, Â«doncs, mire, tenien vostés raó, no hem arribat a tempsÂ».
Però tot el retard d'este any és bàsicament perquè algú, quan se'n va anar, va deixar una bomba adossada ahí baix, va deixar una llei que te canviava i que t'obligava a canviar-ho tot, home.
Per tant, escolte, en fi, bé està, no?
, bé està.
Ja està, ja ho hem canviat.
L'any que ve serà tot més àgil i serà tot més ràpid.
Però bé, no era senzill.

Parlava el representant del Partit Popular del ROF.
Efectivament, però hi ha una voluntat per part del Consell de canviar la llei.
Seríem poc intel·ligents si nosaltres ens posàrem a fer un treball de modificació del reglament orgànic de funcionament, a risc que després no case amb el que acabe diguent la llei que, com vostés coneixen molt millor que jo, però molt millor que jo, té un tràmit parlamentari lent.

Per tant, és veritat que (inintel·ligible) .
.
.
en el seu moment se va plantejar la necessitat que mantenim de fer un nou reglament orgànic de funcionament, en la línia que s'ha explicat alguna vegada, que havíem de tombar el Servof, de deixar de treballar per columnes, i començar a treballar per files.

No sé si m'explique, però això vol dir, probablement no és necessari que en cada departament hi haja una persona que sàpiga fer de tot, sinó que a la millor és més senzill que hi haja algú que sàpiga escriure, algú que sàpiga tancar el sobre i algú que sàpiga posar el segell, de manera que tota l'estona estiga tot el món treballant.
I no que en un departament, una vegada has escrit la carta, aquell se quede parat fins que tornes a tindre una carta per a escriure.

En eixe sentit, veritat?
, una miqueta.
.
.
No sé si la imatge és una miqueta.
.
.
És visual.
Però, clar, ho hem hagut d'aturar per prudència, perquè seria absurd posar en marxa un reglament orgànic de funcionament que després la llei te puguera fer canviar.

Preguntava també sobre la formació dels joves, no?
, d'aquells 50.
000.
.
.
Vam fer curs a uns 52.
247, per a ser exactes.
En accions de formació, en Alacant, 900.
En Castelló, 236.
I en València, 904.
En inserció, en Alacant, 16.
691.
A Castelló, 6.
594.
I a València, 26.
292.
Per tant, 52.
247 accions.
50.
000 fent números redons.

Seré franc, en este moment no tinc la dada exacta de quanta d'esta gent ha trobat un lloc de treball.
Nosaltres vam dir que hi han hagut 50.
000 interaccions, i s'han produït, i li les done amb detall.
Si necessita que li ho documentem, li ho documentarem encantats.

Sobre l'Â«avala joveÂ», una de les coses que s'ha fet és posar orientadors específics en les oficines per a eixa franja d'edat, perquè és una franja específica, en unes necessitats determinades, diferents segurament al de les dones, o diferents.
.
.
Tot i que procurem que totes les polítiques que se fan des del Servof siguen inclusives, i que intenten abastar tots els col·lectius en risc d'exclusió.
Però, es veritat que en algunes necessiten uns suports determinats.

El pla jove del ministeri fa deu dies que encara no s'havia concretat, i les seves polítiques han rebut un bon calbot de la Comissió Europea.
Ho dic perquè, home, quan ens posem a donar lliçons, vigilem una miqueta el que tenim a casa també.

Sobre els orientadors laborals, crec que han preguntat alguns grups.
Hem creat una comissió mixta amb funció pública, en què participen també els representants sindicals de la mesa general.
I treballem conjuntament en un nou model d'orientadors, dins de les oficines d'ocupació.
És un poc el que començava a avançar.

Òbviament ja està contemplat en l'avantprojecte de pressupostos, que hem generat des de la nostra secretaria autonòmica, perquè tinga un trasllat econòmic; si no, no podria fer-se.
Per això que deia amb raó el representant del Partit Popular, perquè fas un anunci i després te'n vas al pressupost, i si no està, és senyal que.
.
.
Doncs, no.
Vagen i el voran, voran com està la partida.

I hem fet més encara.
Hem fet una cosa que jo crec que el nivell social i humà és considerable.
I és que este col·lectiu mai sabia si s'anaven a menjar els torrons treballant o no.
Ara jo ho saben que sí.
Ja s'ha parlat en ells i saben que continuaran l'any que ve, perquè anem a posar en els pressupostos.
Això dóna també una idea d'allò que diu de vegades la vicepresidenta, de posar-li pell als problemes.

Al final, per això dia jo que a mi les xifres.
.
.
Jo comprenc que les hem d'utilitzar, però al final els orientadors, les orientadores, són persones que tenen una família, i que al final està bé que tinguem este tipus de.
.
.
, no sé com dir-ho, de manera de comportar-nos en ells, que al cap i a la fi és la més lògica.

Crec que també algú ha preguntat pels experts docents.
És possible?
M'ho he inventat?
No?
Un, dos, tres, no?
Passem a la següent.
No hi ha.
.
.
No sé que me puga estar.
.
.
Sí, preguntava per les gasolineres low cost, etcètera.
Això no és competència d'esta secretaria autonòmica.
Sí de la conselleria, però de l'altra secretaria autonòmica.
Em consta, perquè formem part dels comités de direcció.

Si vosté me pregunta a mi, m'haurà de preguntar percentualment com afectaria això l'atur.
Doncs, home, com més gent treballe, millor afectarà les xifres de l'atur.
Però segurament el problema és de major complexitat.
En qualsevol cas, si afegim un servei discutible.
.
.
, -discutible?
, només dic Â«discutibleÂ»- al que vosté ha fet, que és afegir les persones amb dificultats de mobilitat reduïda, doncs, evidentment, ahí hi ha una qüestió que s'ha de resoldre.
Fins ací li puc dir.
No depén de nosaltres i, per tant, intente ser prudent en estes coses i no dir més del que puc dir o del que puc demostrar.
I jo no sé.
.
.

En qualsevol cas dir.
.
.
Segurament m'he deixat algunes coses, els pregue que en el segon torn m'ho recorden.
El que hem dit en general de l'autoavaluació serveix per a tots els recorreguts del que intente explicar en esta compareixença.
Per tant, ací, en esta casa, quan vostés me citen, però, -ja ho he dit també- en el comitè de direcció del servei i de la secretaria autonòmica se donarà informació i, per tant, serà traslladada als diferents grups.

Manifestar una altra vegada que a mi m'ha canviat el meu rol.
Si me permeten la broma, jo fa un mes i mig.
.
.
, me deia el senyor Caballero Â«és que vosté criticava molt els altresÂ».
Home, clar!
Com vosté ho fa ara, supose que vosté fa un any no criticava als seus.
I mire que tenien coses per a criticar.
Però, bé, això va una miqueta.
.
.
M'ha canviat el rol.
Ara la meua faena és una altra.
Si me permeten la broma, la meua faena fa un mes i mig era que vostés se n'anaren a l'atur i ara és que quan se'n vagen a l'atur tinguen treball.
Eixe és el canvi.

Vull dir, jo ara me toca fer menys de política i me toca fer més un altre treball que és de caràcter una miqueta o bastant més tècnic.
Entre altres coses perquè ací vindré quan hauré de comparéixer, però jo no me vaig a dedicar a fer discursos polítics.
No me correspon a mi.
Me tocarà valorar les polítiques que fem i dedicar-me a això.
Eixa és la voluntat.

Preguntava vosté coses singulars com si jo crec que el capitalisme mata.
A mi de moment encara no m'ha matat i visc en un estat capitalista.
Però si me va a preguntar cada vegada que algú del govern o de l'entorn fa valoracions, jo quasi que preferiria que me preguntara per les que faig jo, no?
Perquè si no.
.
.
, clar.

Vosté diu -i ahí vaig a l'avís que li volia enviar- quan vosté deia abans.
.
.
, no, però de bon to, de bon to, fins on siga de bon to, clar.
Vosté deia abans que no me vaig incorporar fins al dia 16 perquè estava en les festes del meu poble.
Ja li vaig contestar en Twitter, no és veritat.
Les festes del meu poble són a març.
No hi havia cap festa al meu poble.
Simplement vaig considerar i així ho vaig plantejar, tant a l'alcaldessa com al conseller, que donat que el dia 15 del mes passat hi havia el debat sobre l'estat de la ciutat i jo era el portaveu en aquell moment de l'Ajuntament de Castelló, de l'equip de govern, em semblava poc elegant marxar una setmana abans sense que qui tinguera alguna cosa a dir-me m'ho poguera dir a la cara.
I, per tant, així ho vaig consultar i així se va fer.

El dia 15, a les huit i mitja de la nit, vaig eixir de l'Ajuntament de Castelló després que en l'últim punt de l'ordre del dia se fera efectiva la meua renúncia i al sendemà, a les huit i mitja del matí, estava a la plaça del Mar assegut al despatx.
Per tant, no estava de vacances, no n'he fet, de fet.
Estava treballant, estava empalmant una cosa amb l'altra, en un canvi.

En allò personal, ha fet vosté algunes valoracions de caràcter personal que jo li agraïsc que les faça ací, perquè així supose que tindré.
.
.
, bé, tinc intenció de contestar-les.
N'ha fet dos.
Una que feia referència que jo en hores de treball feia tuits.
Jo recorde, de fet -ho porte, però no cal que li ensenye el paper, segurament- de fet recorde que vosté va estar immers en una polèmica perquè en hores de treball se'n va anar tot el dia amb la caravana del Partit Popular quan era responsable de l'Ivaj.
I segurament tenia raó de ser, perquè segurament vosté en l'Ivaj feia més hores que un rellotge i, per tant, podia eixe dia fer-ho.
Doncs, em permetrà que algú que fa política entenga'm que les xarxes socials són una part de la política per a fer passar el seu discurs.
Supose que això ho entendrà.

Ha fet referència també, perquè vostés.
.
.
, que jo els ho agraïsc, perquè en tretze anys el que hagen de dir siga açò de la peineta.
Esta sí que l'he portat en fotos perquè.
.
.
Mire'l, este és el senyor Trillo fent-ne una.
Este és el senyor Aznar fent-ne una altra.
Este és el senyor Bárcenas, que ja no és del partido, fent-ne una altra.
Este és el rei Joan Carles I fent-ne una altra.
Esta és la diputada del Partit Popular, la senyora Marta Gallén que seu amb vostés i en aquell moment era vicealcaldessa de Castelló fent-ne una altra.

Hi ha dos diferències fonamentals entre totes estes i la famosa peineta que vaig fer jo.
Totes horribles, la meua la primera.
És que estes, totes, anaven dirigides a la gent en general i la meua -molt mal feta- anava dirigida a una persona en concret que, en una situació d'enorme tensió on havia hagut d'intervindre fins i tot la policia abans que començara un ple de l'ajuntament, m'estava seguint una càmera.
Li vaig demanar que me deixara de gravar i no me va fer cas i vaig cometre l'immens error d'ensenyar-li un dit que no li havia d'haver ensenyat.

Però la diferència fonamental és que eixe mateix dia que se publicava eixa fotografia en la premsa eixien les meues disculpes públiques i ningú, de les fotografies que li he ensenyat, ha demanat disculpes encara.
Tampoc l'actual diputada del Partit Popular que en aquell moment exercia com a vicealcaldessa, igual que jo en aquell moment.

I després deixe'm que li diga una cosa, perquè ha fet vosté algunes afirmacions, com a poc, atrevides, com a poc, atrevides.
Entenc perfectament que vosté valore malament o bé que jo haja estat nomenat com a secretari autonòmic i director general del Servef i entenc perfectament -sóc gat vell-, entenc perfectament el joc d'utilitzar que si la meitat del partit no sé quants i no sé què.
En fi, també hi havia gent -i li ho dic- fins i tot de Nuevas Generaciones que no entenia per què vosté havia de ser durant dos anys assessor i després que li feren un càrrec a posta per a vosté.
Hi ha gent de Nuevas Generaciones que no ho acabava d'entendre, com tampoc va acabar d'entendre la seua gestió.
Però en fi.
Tant se val.

Sí que voldria dir dues coses que crec que són importants perquè hi ha coses que no són certes i que no puc consentir.
Estos dies han aparegut en un diari informacions i després en les xarxes vostés han convertit en una campanya sobre la meua persona.
A) La clínica Santa Teresa.
Ja se va explicar en el seu moment.
Nosaltres féiem les nòmines, els contractes i les assegurances socials i ací acabava el nostre treball.
Esta em resulta especialment dolorosa la manipulació que se fa del tema perquè l'única persona que podria posar llum en este tema és l'anterior administrador que era mon pare i porta deu anys mort.
I qui ho està filtrant -perquè això no és nou- qui ho està explicant, ho sap perfectament.
I dic que no és nou perquè no és la primera vegada que s'utilitza això, a Castelló també.

Després, respecte a la gestoria de Benicàssim és cert que en 1991 hi va haver una inspecció que va detectar que hi havia retards en el registre de contractes i altes en la seguretat social.
El que no hi havia voluntat d'ocultació demostra el fet que se cotitzava per eixes persones, per tant, quan vosté diu que jo cometia un frau, això no és cert.
Es tracta d'una mala gestió administrativa, no d'un frau en qualsevol cas.
I, en tot cas, va ser sancionada administrativament i les sancions liquidades.

Miren, vaig a fer un exercici de profunda transparència i honestedat per diverses raons entre les quals jo assumisc la meua responsabilitat directa.
Una part d'elles, una part fonamental d'elles, no es van presentar els serveis amb diligència i la pulcritud exigibles a qualsevol empresa, a qualsevol professional.
I això, efectivament, va generar sancions administratives a alguns clients.
Tal com es planteja la notícia o com vostés la volen explicar, sembla com si jo n'hagés tret un benefici personal.
No és cert.

El despatx va acabar tancant, vaig perdre la inversió que jo havia fet i, de fet, vaig haver de demanar un ajornament a la seguretat social per a pagar les meues pròpies quotes d'autònom, que vaig pagar després quan econòmicament em va ser possible amb els interessos de demora corresponent.
Comprendran que no estic especialment orgullós d'aquells mesos i aquell episodi.
No ho puc estar de cap de les maneres i és una cosa que me dol i que m'acompanyarà.
.
.
Però des d'aquella experiència neix un grau d'exigència, dins del grau d'exigència, amb el qual afronte des de fa molts anys qualsevol repte professional o personal.
Allò fa vint-i-cinc anys.
Vint-i-cinc anys.

He seguit treballant en l'empresa privada després d'allò i he seguit formant-me i jo, personalment, crec en les segones oportunitats.
Porte tretze anys en la vida pública, dels quals més de cinc amb competències de govern i gestionant diners públics.
He presidit una empresa pública amb un pressupost multimilionari sense una sola màcula, sens un sol dubte, sense una sola insinuació tant sols d'irregularitat per part de ningú, tampoc de l'oposició.
He gestionat amb prudència, amb pulcritud i amb transparència.
Per tant, estem davant d'una.
.
.
, he de dir, una campanya.
Perquè quan en Twitter se dispara com se dispara, barreja algunes insinuacions amb algunes falsedats amb una gestió administrativa mal feta fa vint-i-cinc anys sancionada i liquidada.

Jo, us ho dic honestament, puc i amb raó acceptar lliçons de moltíssima gent, lliçons d'ètica de moltíssima gent.
Em costa d'acceptar-les d'un partit investigat per diferents jutjats per corrupció, per enriquiment il·lícit, per finançament il·legal i per frau electoral.
Em costa una miqueta més les lliçons d'ètica.
Em costa acceptar-les del primer partit imputat de la història d'Espanya.
En costa una miqueta més d'acceptar-les.
Em costa una miqueta més.

No he estat.
.
.
El segon diu vosté?
(Veus) De cap dels dos, tampoc ho acceptaria del Partit Socialista.
Li pareix millor?
No he estat denunciat.
.
.
(Veus) No he estat denunciat, no he estat imputat, no he estat condemnat per res mai en la meua vida, no hi ha causa penal, no hi ha causa legal, ni tan sols hi ha causa administrativa.
No hi ha cas.
No n'hi ha.

Supose que el PP que, malgrat estar immers en un cafarnaüm judicial terrible considera que ja està regenerat, supose que acceptarà que algú com jo, que no ha estat denunciat, que no ha estat imputat i que no ha estat condemnat, també tindré dret -seguint la seua pròpia terminologia- a regenerar-me vint-i-cinc anys després.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor secretari autonòmic.

Tenen la paraula ara els portaveus dels diferents grups per ordre de menor a major per quatre minuts.
(Veus) Val, seguim en mateix ordre que s'ha seguit abans.
Tenen quatre minuts els companys de Compromís.
Endavant.

La senyora Álvaro Cerezo:

Respecte a les escoles tallers, doncs, formar part d'itineraris dins de la FP reconeguts com a tal, com a formació reglada doncs és una molt bona notícia, la veritat.
Sota l'experiència municipal pròpia calia donar contingut a eixes escoles tallers.
Eren una bona eina per a donar sortida als aturats i les aturades de llarga durada als municipis, però resultava totalment insuficients.
Es quedaven curtes.
Crec que pot ser una mesura molt positiva de la qual, ja li puc dir que este grup n'estarem molt pendents perquè és el nostre treball òbviament.

També hem estat pendents d'aquelles persones que li han preguntat a vosté sobre coses que res tenien a veure en esta compareixença i que tenen fàcil contestació com vosté bé ha fet.
O com ara, per exemple, el nomenament de Rafa Carbonell junt amb Àgueda Micó com a màxims representants del meu partit i del seu, del Bloc, i per això la seua dimissió.
La dimissió del senyor Rafa Carbonell va ser per ètica, va ser per dedicació, per a poder dedicar-se a este nou càrrec que havia sigut elegit en un congrés dels quals vam eixir àmpliament reforçats com a partit, la veritat.
Per ètica.

Però mire, senyor Nomdedéu, avui en estes Corts parlar d'ètica, quan ja sumem dos imputats per corrupció entre nosaltres, resulta una miqueta difícil.
I més quan venen les notícies que cau en breu un tercer imputat.
I mire, jo avui puc estar pendent de la seua compareixença, de les mesures que poden ajudar-nos a crear ocupació, a aquelles polítiques que calen perquè no he d'estar pendent de les notícies que venen de Madrid.
Perquè, en estos moments, en estos mateixos moments, hi ha una persona que li està preguntant al senyor Correa pel Partit Popular valencià i pel cas Gürtel.
I, de fet, d'ací eixiran molts coneguts.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula ara el representant de Ciutadans per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Seré breve.

Dos cositas.
Una, el tema de las cifras creo que le he dicho que no le había pedido ninguna, pero creo que al final era el tema de la famosa orden que va a venir por el tema de autónomos tercero y quinto año.
No espero que me la de aquí porque me imagino que no las tendrá, pero qué me dijera una pequeña valoración de lo que piensa.

Le había dado yo las cifras de la evolución de las cifras que usted había presentado sobre septiembre de 2016 frente a septiembre de 2015, que encontrábamos que había una desaceleración por nuestra parte.
Esos eran los datos.

Y sólo dos cositas.
Una es que me gustaría saber el número de empresas que usted dice que ahora representan o están en el número dieciséis mil en el tema del Servef que indican que eran sinónimo de recuperación, de prestigio, de confianza, pues me gustaría saber si tiene el dato, ¿a cuánto ascendía el número de empresas apuntadas o que estaban registradas en junio de 2015?
Si no tiene el dato pues, si es tan amable, me lo envía y no hay ningún problema.

Y también me ha gustado el tema que ha presentado del tema de la APP, porque no sé si usted sabrá que durante el principio de año nosotros presentamos una interpelación y luego una PNL, y en una de las medidas que presentábamos era que hubiera una app para este tema de los temas de ofertas formativas y de empleo público y privado.

Y es más, habrá visto en el periódico o en la prensa diaria de hoy que nuestro grupo de jóvenes también hacía mención que ha presentado o va a presentar un programa de propuestas.
Y una de ellas era para el tema de joven, como usted sabrá.
Ya he dicho el tema de la web es infumable y es un desastre intentar buscar alguna información.

Y por último, nosotros sí que somos de los que piensan de la necesidad y de las segundas oportunidades.
Y lo que no entiendo es cómo al final una comparecencia que iba todo bien ha derivado en despropósitos entre un lado y otro.
Que veníamos a hablar de lo que eran los planes de actuación de su secretaría.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula ara el representant del Grup Popular, per un temps màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Caballero Montañés:

Muchísimas gracias, presidenta.

Señor Nomdedéu, la verdad es que no ha defraudado en su intervención.
Tenía la oportunidad de dejar patente cuál era su carácter, y la verdad es que lo ha dejado.
Lejos de ser un carácter conciliador, usted ha venido aquí bien informado, lo cual le agradezco que se informe sobre la gestión de este diputado del Grupo Popular, que le pregunta.

Pero justamente ha atacado una cuestión de un día que estaba fuera, justamente cuando usted en menos de un mes de su gobierno o de su andadura, pues ya hay noticias de que el responsable de empleo del gobierno valenciano protagoniza un acto de partido en su horario laboral.
La cual cosa yo creo que deja muy poco o tumba un poco sus argumentos, cuando habla aquí de que ha venido a trabajar, con urgencia, y a servir a todos los valencianos.

Y cuando le digo los insultos en horario laboral, por el Twitter, cuando usted nos honra, sus insultos y su desprecio hacia el partido de la oposición, bueno, pues yo creo que podría usted exponer argumentos y, si va a insultar a la oposición, insulte por lo menos fuera del horario laboral.
Porque, como le recuerdo y le he dicho antes, usted gobierna para todos.
Y estoy en la oposición, yo soy un diputado de la oposición que tengo que hacer control de su gestión.
Y usted nos puede dar muestras, y nos viene dando muestras de que en horario laboral usted no está cumpliendo con su trabajo.

En cualquier caso, me parecen muy desafortunadas sus afirmaciones.
Yo, como miembro de la oposición, no estoy aquí trabajando para que usted se vaya al paro.
Esa es la gran diferencia.
Y usted ha dicho que usted, hace un año, cuando estaba en la oposición, trabajaba porque la gente del Partido Popular se fuese al paro.

Yo creo que eso es inaceptable, con la alta tasa de desempleo que hay en la Comunidad Valenciana, que usted hable, que su labor, como concejal en el Ayuntamiento de Castellón, sea mandar al paro a la gente del Partido Popular.
Me parece un despropósito y me parecen muy desafortunadas.
Espero una rectificación.

Ha hablado también, por ejemplo, de los orientadores laborales.
Yo le recomiendo que hable con ellos, con el colectivo.
Usted ha dicho que han hablado, que le han dicho que sí que podrán comer los turrones tranquilos en Navidad.
Pero, cuando hablamos con ellos, no nos dicen exactamente lo mismo.
¿Puede enseñarnos la comunicación oficial por la cual ustedes han comunicado al colectivo de orientadores laborales que van a permanecer después del 31 de diciembre?
Y yo se lo digo porque están hartos de falsas promesas.

Usted, por ejemplo, ha dado una felicitación a su compañera, a su directora general, Rocío Briones.
Le quiero recordar, igual usted no lo sabe, tres días antes de las elecciones, les envió una carta al colectivo de orientadores laborales en la cual les pedían su voto para el Partido Socialista, y les decían que si les votaban y Ximo Puig era elegido presidente, ellos iban a consolidar sus puestos de trabajo.
Y, cuando han llegado al gobierno, resulta que esas palabras se las ha llevado el viento.

Y ya ni hay escala de orientación laboral, ni van tampoco a consolidar sus puestos de trabajo, como así les habían prometido, si les votaban.
Les pedían el voto a cambio de consolidar el puesto de trabajo.
Yo se lo decía, porque esa moción a la que le hacía referencia, en primer lugar hablaba de la creación de una escala de orientación laboral para el empleo.
Y usted me dice que han constituido una mesa… No, no, ¿dónde está la escala?
¿La va a cumplir?

¿Va a cumplir con el mandato que hicieron estas Cortes por unanimidad de todos los grupos políticos, que nos pusimos de acuerdo y aceptamos todas las enmiendas para hacer esa moción e instarles a ustedes a que creen la escala de orientación laboral?
¿Lo van a hacer o no lo van a hacer?
Y se lo estoy preguntando por una razón muy concreta.
Es que en esa misma moción ponía que ustedes en tres meses tenían que rendir cuentas a estas Cortes del estado de ejecución de esa moción.

Y aquí no hemos sabido nada.
Nada.
Con lo cual, han faltado también ustedes a ese mandato de venir aquí, a esta cámara… O venir aquí o trasladarnos un documento de cuál es el estado de la ejecución de esa moción.
Y podría hablar de muchas cosas, pero me queda muy poco tiempo.
Pero también es un poco… (Veus)

Es un desastre también, le he preguntado por los cursos de formación que ahora mismo tenían en su provincia.
Por ejemplo, en Castellón, solo hay dos cursos de formación en el Servef.
Dos, y además no en Castellón, de donde viene usted.
Dos en Benicarló.
El resto de la provincia, nada.
En Valencia, hay doce.
En Valencia capital, por ejemplo, no hay ninguno.
Igual se tiene que ir a Gandia, se tiene que ir a Ontinyent.
En la provincia de Alicante, seis cursos de formación actualmente ofrece el Servef.
Seis.

Con la alta tasa de paro que hay en nuestra comunidad.
Y le digo también, por la planificación que estábamos hablando, tanto de los cursos de formación como de las convocatorias, de las órdenes de ayudas, el Grupo Popular presentó sendas propuestas de resolución para que justamente hubiese una mejor planificación.
Si hay cosas que no funcionan, rectifiquen.
No solo porque venga esa propuesta del Partido Popular, la rechacen.
Rectifíquenlo.
Porque ustedes hablan de que una ley…

La senyora presidenta:

Por favor, se li ha acabat el temps ja fa un minut i mig, eh?

El senyor Caballero Montañés:

Sí.
Concluyo, presidenta.
Usted también ha hablado de bajo de la mesa, entiendo que será a que se refiere a la Ley 1/2015, de 6 de febrero, de La Generalitat, de hacienda pública y de su sector público instrumental, y de subvenciones.
¿Una bomba?
¿Ahí vais?
¿Una ley que pretende ayudar y que pretende también ajustarse a las normas del estado?
Y ustedes dicen que no les dio tiempo.
El 6 de febrero del 2015, y estamos hablando que ustedes entraron en mayo de 2015.
No digan que es culpa de la ley.
Digan que es culpa de que no se han puesto a trabajar cuando tocaba.

La senyora presidenta:

Per favor, concloga, que està utilitzant el 50% més que els seus companys.

El senyor Caballero Montañés:

Muchas gracias, presidenta, por su…

La senyora presidenta:

Gràcies.

Té la paraula ara el representant de Podem, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

No els faré servir tots.
Vull recordar-li al senyor secretari autonòmic, que després tindrà temps limitat per a la seua intervenció, i per tant no podrà correspondre a les afirmacions abocades amb anterioritat, amb tota la profusió que li agradaria.
Jo voldria que se centrara en temes propis d'esta comissió.

Sabem que no és estrictament de la seua competència el tema de les gasolineres desateses, com tampoc ho és projectes comercials, com l'Estepark.
Però sí en la mesura que afecten llocs de treball.
Supose que per alguna cosa s'agrupen les dos secretaries en una conselleria, i supose que hi haurà certa coordinació i vostés tindran alguna cosa a dir quan es posen en perill llocs de treball.

L'altra qüestió que li he preguntat abans era sobre els centres especials d'ocupació.
No sé si han detectat aquestes problemàtiques que estan sorgint, denúncies de condicions laborals no massa dignes, i de precarietat.
I era per saber que si igual que han fet en les ETT, anaven a posar el seu treball ahí, en resoldre aquestes situacions.

I només aclarir-li una cosa per acabar.
Quan me referia a la relació entre l'arrelament de l'ocupació i les infraestructures, me referia a una cosa més profunda que dotar-los d'eines per a comunicar-se en el Servof.
Me referia que, com vosté ha dit, la seua feina té implicacions en moltes conselleries.

També hi ha una que és la falta d'infraestructures per a desplaçar-se als llocs de treball i per a assentar també les famílies en comarques de l'interior.
I creiem que en este sentit, una conselleria com la seua hauria d'estar ben coordinada amb la d'infraestructures per intentar consolidar estos llocs de treball i fixar la població en les comarques de l'interior.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Tenen la paraula ara els companys del PSOE, per un temps màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Serna Serrano:

Bueno, señor Nomdedéu, yo le vuelvo a repetir en nombre de mi grupo: bienvenido a formar parte de esta casa y a formar parte de este proyecto de gobierno tan importante.
Y además, yo creo que hoy a mí por lo menos se me han contestado muchas cosas por su parte.
Y por qué no voy a decirlo, pues clarifico lo de la amnesia.
Creo que la amnesia es política parcial.
Y ahora entiendo qué le pasaba al Servef, que hablábamos de todo menos de empleo y de lo que tocaba.
Y creo que es lo que ha sucedido aquí hoy otra vez por parte del Grupo del Partido Popular.

Lo que sí que le voy a insistir, si me lo permite, es que seamos mucho más efectivos, hagamos mucha más incidencia en este camino que hemos iniciado, que nos va a costar mucho recorrer, como es generar oportunidades de presente y de futuro para muchas personas que en estos momentos no lo tienen.

Es que en este camino seamos capaces de construir algún hatajo que permita a aquellas personas, a aquellos colectivos que están más fuera de nuestra sociedad, porque al fin y al cabo el desempleo, como no se hablaba de empleo, pues no sabía lo que era el desempleo.
El desempleo significa eso: dejar a gente fuera, dejar a gente en la cuneta y que no forme parte de nuestra sociedad.

Yo creo que este gobierno, y desde la secretaria autonómica que usted dirige, deberemos plantearnos seriamente para la próxima planificación que tenemos delante, con la oportunidad que nos dan los nuevos presupuestos, de iniciar algunas políticas muy concretas para determinados colectivos que todavía no acceden a la capacidad y a poder tener empleo.

Sé que se ha hecho con las mujeres, sé que hemos creado los programas Â«AvalemÂ», pero señor Nomdedéu, entre todos vamos a tener que hacer un esfuerzo mayor, porque la situación que hemos recogido es muy grave, como sé que le consta.
Y sé que es coincidente con nosotros en que necesitamos poner los mimbres para crear oportunidades, oportunidades de vida.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té ara el senyor secretari autonòmic un màxim de quatre minuts per a la seua cloenda.

El senyor secretari autonòmic d'Ocupació:

Intentaré circumscriure'm, com se m'ha demanat, i li demane disculpes al portaveu de Ciudadanos, que crec que ha fet una intervenció carregada de lògica.
Jo també venia a parlar de Â«mi libroÂ», el que passa és que n'hi han coses que un, comprendrà, no pot deixar passar, sense més.

Som conscients que vostés havien presentat la necessitat d'una aplicació.
Per això, i com som conscients també d'algunes de les aportacions que feia ara el senyor Caballero, des del Partit Popular, tant les que han fet vostés individualment com a grup, com les que s'han sumat tots els grups.
Som plenament conscients, ho he dit al principi, és voluntat, com no podria ser d'una altra manera, de complir-les i tirar-les endavant, vinguen de qui vinguen, vinguen de qui vinguen.

Perquè ho he dit des del primer moment: esta és una batalla que o la guanyem tots junts o no la guanya ningú.
La perdem tots.
Per tant, en fi, ací poca possibilitat de joc polític hi ha.
Lamente de veritat que s'haja sentit molest pel que he fet.
Supose que la ironia, al final, és un excés de confiança.
Pretens que el que està davant l'entenga, i a la millor no haja sigut prou hàbil per a fer-li-ho entendre.

Els cursos de formació que déiem, tots tenen la mateixa direcció, i és atendre tot el món.
N'hi han de més específics òbviament.
Però, tot i que no tenim les dades del CIS, sí que és veritat que, com una part d'ells se convenien en organitzacions externes, sí que li puc dir que en números globals ha millorat el nombre d'ofertes.

Deia el senyor Caballero: Â«Només n'hi ha un en Benicarló.
Â» Dos, perdó.
Dos en Benicarló en tota la província de Castelló.
Segurament és l'únic centre que tenim en la província de Castelló, integrat segurament ahí, sí que per això que vosté s'ha fixat en eixe centre.
Va en la línia que deia jo abans: ja ens agradaria poder avançar en eixa direcció, i això s'haurà de fer molt lentament, perquè és complicat, de la mà de la conselleria d'educació.

Perquè al final és veritat que totes les conselleries, i ho he intentat transmetre en el primer moment, i crec que a més és una cosa que estem tot el món d'acord, totes les conselleries són les que han de col·laborar en eixe canvi de model productiu.

No me pregunte quin és el final, perquè aleshores estaria tirant per terra tot el que he vingut a explicar ací.
Avaluació, anàlisi, avaluació, etcètera, descobrim-ho entre tots.
Descobrim entre tots què volem ser quan siguem majors.
Com a país, com a comunitat, com a.
.
.
, ¿què volem ser?
¿Volem ser només turistes?
Aleshores, m'ho haurien de dir, perquè hauríem de formar la gent per a un sector determinat.
Segurament no és això el que volem, volem més coses i volem poder ser competitius.

Tenim la potència suficient com a territori i de persones per a ser-ho.
Segurament caldrà definir unes polítiques que ens vagen bé a tot el món.
No podrem estar d'acord en tot, però que, almenys, les grans línies, ¿veritat?
, ahí sí que hauríem de fer un esforç per posar-nos tot el món d'acord.

Si me pregunta a mi la meua experiència personal sobre Estepark o qualsevol altre gran.
.
.
, venint d'on vinc, que vinc de la política municipal, roïna, perquè desestructura la ciutat, perquè genera contaminació, etcètera, etcètera.
Però és que, a més a més, l'experiència que tenim, perquè no és el primer gran centre comercial que s'instal·la, és que els llocs de treball que creen són de menys qualitat que els llocs de treball que se creen en el comerç tradicional.
Per tant, si me pregunta ara, com a secretari autonòmic, i arriscant-me una miqueta, perquè no tinc ací les dades per a certificar el que dic, crec que correm el risc de destruir, a banda del teixit de les ciutats, de destruir treball, ocupació més o menys sòlida, tot allò sòlida que pot ser, per una altra que no ho és tant, que es demostra que hi ha molta més rotació de gent jove, de temporada, etcètera.

Crec que queden díhuit segons.
No sé, segur que m'he deixat algunes coses.
Els hi contestaré per escrit.
Espere.
.
.
, no sé si allò nostre ha de ser Â«el principio de una gran amistadÂ» que deia Casablanca; espere que no, perquè sempre m'inquieta quan citen eixa pel·lícula, perquè al final és que al bo se l'emporta un gendarme i se queden en terra.
(Rialles)

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor Nomdedéu, per acompanyar-nos hui, per resoldre-mos tants dubtes.

I si vos sembla, fem un descans de cinc minutets i continuem.
Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
l'acord de tots els portaveus i de la mesa, passem a tractar el punt quatre abans que el punt tres.

Proposició no de llei sobre la inclusió de les infermeres en els processos de valoració de la dependència, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 27.
271, BOC número 96)

La senyora presidenta:

Anem a tractar, per tant, la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la inclusió de les infermeres en els processos de valoració de la dependència, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula la seua portaveu per un temps màxim de huit minuts.

La senyora Yáñez Motos:

Gracias, presidenta.

Buenos días.

En primer lugar quiero saludar y agradecer enormemente la asistencia de Juan José Tirado, presidente del Colegio de Enfermería de Valencia y secretario general del Consejo de Enfermería de la Comunidad Valenciana, y a don Juanjo Tarín, en representación del Colegio de Enfermería de Alicante.

Señoras y señores diputados, la iniciativa que presentamos en esta comisión es la voz de un colectivo profesional mayoritario en el sistema sanitario y sociosanitario de nuestra comunidad; y que dado que a las reiteradas peticiones al actual Consell por parte de los representantes de este colectivo en algo que es de justicia, la petición de estar en los ámbitos de su competencia, pues dado este caso el Consell a día de hoy no ha dado respuesta.

Por ello, la voz del colectivo se hace a través de la vía parlamentaria para reclamar sus derechos.
Y lo hace a través del Grupo Parlamentario Popular, lo que para mí es un enorme orgullo hacerme portavoz de ello.

Asimismo esta diputada tiene una completa convicción de ello, de ese derecho, no solo del derecho del propio colectivo profesional, sino del eje por el cual todos trabajamos, incluidos los políticos y que son las personas quienes tienen que recibir la atención sociosanitaria más adecuada, la más competente y de mayor calidad y por el profesional más cualificado y acreditado para ello.
Y, repito, acreditado.

Y añadir que en el caso que nos ocupa cualquier colectivo profesional que reclamase este mismo derecho y no se contase con ellos en el tema de la dependencia, también nos haríamos eco de ello, siempre con su previa solicitud y por parte…, y además su autorización por el partido correspondiente.

Y entrando ya en el tema, comienzo por recordarles, señorías, que el nuevo modelo de evaluación de las personas con dependencia que está implantando el actual gobierno del botánico y que se inicia como proyecto piloto en la provincia de Alicante, lo hace transfiriendo la potestad a los ayuntamientos.

Aprovecho para hacer una crítica como chapuza al procedimiento, pues no les ha dotado a las corporaciones locales de los recursos necesarios para poder realizarlo ni tampoco de unos criterios adecuados.
Y en este aspecto la eficacia, tal y como la vicepresidenta y consellera de política social se vanagloria de la eficacia del equipo, en el tema de la valoración de dependencia no es del que más tiene que estar orgullosa.

La señora Oltra en una de sus declaraciones en los medios de comunicación, pueden verlo en la hemeroteca, hizo referencia a trabajadores sociales, terapeutas ocupacionales, psicólogos y médicos como integrantes del equipo multidisciplinar que actuarían en el ámbito de la dependencia.
Entonces, se obvió a enfermería, por lo que ya denotaba un total desconocimiento o falta de voluntad de que las enfermeras y enfermeros ejerciten el papel que les otorga, tanto la Ley de ordenación de las profesiones sanitarias, LOPS, como la propia ley de dependencia.

A pesar de las continuas reivindicaciones posteriores del propio colectivo, el Consell ha hecho caso omiso, y siguen sin contar con este profesional para los equipos de valoración, pues teóricamente el equipo multidisciplinar que pueden componer las comisiones para actuar en dicho ámbito y en el proyecto iniciado en Alicante, no se cuenta con enfermería, se compone exclusivamente por trabajadores sociales.

Quiero mencionar realmente, aunque ustedes quizá lo conozcan, y no voy a pasar a definiciones, la importancia que tienen en este tema los conceptos, como es la Ley 39/2006, de 14 de diciembre, de promoción de la autonomía y atención a las personas en situación de dependencia, que quiero resaltar de su denominación que con ellas se pretende alcanzar la autonomía personal de las personas dependientes y de sus cuidadores.

El concepto de dependencia, que no voy a entrar en él porque supongo que ustedes lo conocerán.
Y por último el concepto de las actividades básicas de la vida diaria.
Y aquí quiero resaltar que son las tareas más elementales de la persona que van a permitir que se desenvuelva con un mínimo de autonomía e independencia, empezando por el cuidado personal, actividades domésticas básicas, movilidad, reconocer personas y objetos, orientarse y entender y ejecutar órdenes superiores sencillas.

Según la Ley 39/2006, de 14 de diciembre, de promoción de la autonomía y atención a las personas en situación de dependencia, se trata de valorar las necesidades de una persona para realizar estas actividades básicas o, dicho de otra forma, actividades orientadas hacia el cuidado del propio cuerpo.
La valoración de las necesidades de actividades orientadas hacia el cuidado de ese propio cuerpo o necesidades de una persona para realizar esas actividades, como se define en la ley de la dependencia, es una actividad sanitaria.
Si establecemos la base que es una actividad sanitaria, el artículo 2 del Real decreto 1.
277/ 2003, establece que una actividad sanitaria es un conjunto de acciones de promoción, prevención, diagnóstico, tratamiento y rehabilitación, dirigidas a fomentar, restaurar o mejorar la salud de las personas, realizadas por profesionales sanitarios.
Por lo tanto, si es una actividad sanitaria debe ser realizada por una profesión sanitaria.

La LOPS, Ley 44/2003, de 21 de noviembre, de ordenación de profesiones sanitarias, en su artículo 2 dice: Â«Son profesiones sanitarias tituladas y reguladas…Â», y por resumir hace diferencia entre dos: profesiones sanitarias licenciados y diplomados, que ahora todos son grados.
Dentro de los diplomados, está el diplomado de enfermería.
Y además dice que esta formación va dirigida fundamentalmente a dotar a los grados en los conocimientos, habilidades y aptitudes propias de la atención de salud y que están organizadas en colegios profesionales oficialmente reconocidos por los poderes públicos, de acuerdo con lo previsto en la normativa especial aplicable.

Por lo tanto, si nos basamos en la ley, enfermería debe estar presente en los equipos de valoración, ya que son los profesionales idóneos para valorar las principales necesidades y cuidados de una persona dependiente, y posteriormente establecer la correspondiente propuesta de plan de atención.
Por lo tanto, no podemos cuestionar que principalmente son las profesiones sanitarias, y en enfermería tiene atribuidas normativamente la valoración de la dependencia.
La valoración de necesidades de actividades orientadas al cuidado del propio cuerpo.
Valoración de las necesidades de una persona para realizar y mantener su capacidad para la realización de esas actividades básicas de la vida diaria.
Y, evidentemente, completando esas valoraciones con la realización de planes de cuidados que no otra profesión la puede realizar.
Y, por tanto, se convertirá en una guía para usuarios, cuidadores formales e informales.
Y darán cumplimiento a la ley.

Asimismo, la profesión de enfermería en la LOPS, en su artículo 7, confiere también a la enfermería la evaluación y prestación de los mismos orientados a la promoción, mantenimiento y recuperación, pero hace hincapié en la prevención de enfermedades y discapacidades, por estar implicadas en estos procesos de dependencia.

Por lo tanto, no se puede discutir que la valoración es una actividad sanitaria, que no contar con enfermería en esta actividad no racionaliza los recursos ni facilita la optimización de los recursos sociosanitarios.

Señorías, son suficientes argumentos para que esta profesión forme parte de los equipos multidisciplinares o comités de esa valoración de la dependencia.
Por lo que vamos a pedir que apoyen esta proposición no de ley presentada por el Grupo de Partido Popular.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Passem ara a les intervencions dels distints grups.
Començant pel Grup Podem, que té un màxim de quatre minuts.
Endavant el seu portaveu.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

En nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem dir que tornem amb aquesta proposta que presenta hui el Partit Popular a entrar en un estat on ens envaeix una barreja d'estupefacció i d'alegria.
Estupefacció perquè vostés van acumular expedients de valoració de dependència per resoldre i instaurar uns equips multidisciplinars que no tenien cap possibilitat de funcionar des del moment del seu naixement, en què no es considerava la figura de les infermeres, sinó que podia integrar l'equip qualsevol perfil de persona que haguera fet un curs impartit per una entitat privada.
I per això en els mateixos equips podíem trobar perfils d'historiador, de mestre, d'enginyer.
Cap infermera, cap interés per defensar la vàlua d'aquest col·lectiu en aquell període ni per defensar els seus interessos fins ara fa un any.

I és per això que compartim l'estupefacció amb l'alegria, perquè ara en l'oposició sembla que els estiga pareixent molt bé i que comencen a assumir que la seua inacció en l'anterior etapa, on l'acumulació d'expedients de valoració de la dependència fregava la indecència, va ser desatrossa pels interessos dels valencians i les valencianes dependents.

També ens reconforta personalment que ja no neguen la major, i tot i que han fet alguna crítica al nou model, fa uns mesos vostés plantejaven que el desmantellament d'aquells equips de valoració de la dependència que vostés mantenien anava a suposar el caos, i que el nou model, que aposta per traspassar les competències a l'àmbit municipal, portaria més problemes que beneficis.

Ara ja fan propostes sobre el nou model en la seua proposició no de llei, ja fan propostes sobre el nou model.
I potser ja estiguen convençudes que l'anterior va ser un fracàs.

Però jo, des de la seua posició, no gosaria en fer una proposta com aquesta, havent passat tan poc de temps des que ocupaven aquesta responsabilitat.

Una pel que ja hem relatat, per la inacció mentre les llistes de la valoració de la dependència creixien i creixien.

I dos, perquè vostés com ningú saben de les limitacions que imposa la Â«ley MontoroÂ» per fer les contractacions necessàries per compondre equips multidisciplinars en condicions òptimes.

No seria tan agosarat com vostés ho estan fent, però el que sí seré és prudent.
Primer perquè, com vostés mateixa diuen en la seua exposició de motius, el que s'ha implantat a les comarques d'Alacant és una prova pilot, que porta poc de temps en marxa, un projecte pilot que a preguntes del nostre grup parlamentari està obert a suggeriments i a canvis, sobretot quan haja transcorregut un temps i les primeres avaluacions ens parlen de com ha funcionat el nou model.

I segon, perquè jo no he estat en el procés de configuració dels nous equips de valoració, però confie que els que hauran estat hauran pensant tenir en compte a tots tipus de perfils, però hi ha, com deia, unes restriccions pressupostàries que provenen d'un mal finançament de la Comunitat Valenciana i unes restriccions de contractació que imposa la llei Montoro.
Per tant, no sabem si han hagut de renunciar a comptar amb alguns perfils per culpa de la legislació estatal.

Sens dubte, nosaltres volem mantindre la confiança en el nou model.
I estarem atents a qualsevol desviació dels objectius originals, i si cal proposar la figura de les infermeres en este nou model estarem acompanyant el col·lectiu que ens ho propose.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Té la paraula ara el representant de Ciutadans per un màxim de quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Bon dia, presidenta.

Mosatros li dic que som partidaris de municipalitzar eixa tasca, mos sembla bé esta iniciativa que ha pres el govern.
No obstant això, també hem de ressaltar que no podem atendre interessos particulars o corporatius.
Per a mosatros l'objectiu és clar.
L'objectiu és que les valoracions de dependència siguen correctes i ajustades a barem i a la funcionalitat de les persones.

Per això diem que des del nostre de vista el més lògic seria, com s'ha fet ja en autonomies possiblement més sensates en este cas, que s'haurien d'implicar les dos conselleries responsables, la de Sanitat i la d'Igualtat i Polítiques Inclusives, que foren elles les que decidiren quines són les persones adequades per fer estos tràmits de valoracions.

No se tracta, com he dit, d'atendre qüestions corporatives, una lluita d'interessos i de fer-se la competència entre els diferents actors que puguen intervindre en les valoracions.

El PP sol·licita el concurs dels infermers en la valoració de les persones dependents.
Fins on jo sé, en l'informe de salut ja els infermers actuen, és a dir, en el test de Barthel on en el text de Pfeiffer són una tasca a què es dediquen ells, i és una tasca rellevant.
De manera que si els infermers entenen que eixa persona no passa este primer cribratge, doncs a la millor eixe expedient se torne cap atrás.
Vull dir que la tasca que té encomanat l'infermer és una tasca de molta responsabilitat.

Però jo podia anar més enllà.
Escolte, i per què no els psicòlegs?
Atenent el que diu el Reial decret 174/2011, quan es parla del barem, parla de valoració del grau d'autonomia Â«de las personas para realizar las tareas básicas de la vida diaria, así como la necesidad de apoyo y revisión a este respecto para personas con discapacidad intelectual o enfermedad mentalÂ».
 En estos cursets de formació que s'estan fent online i presencials ara per als treballadors socials, evidentment el que no se pot adquirir és un coneixement que té el psicòleg per abordar les malalties mentals.
El mateix Reial decret 174 parla que Â«el informe de salud puede documentar deficiencias en las funciones mentales que pueden interferir la entrevistaÂ»; o les persones, per a nosaltres queda clar que les persones poden sofrir, les persones que estan en una dependència que ve sobrevinguda o malaltia de molts anys, poden estar patint unes depressions o uns estats d'ansietat, i que les seues vides i la salut física per això se pot deteriorar i acabar en una dependència.
Per tant, tampoc seria descabellat plantejar, per què no, els psicòlegs.
Ja sé que la gent del Partit Popular me dirà, Â«els que estiguen els infermers no vol dir que no hagen d'estar els psicòlegsÂ».
Però que quede clar per a mosatros que els infermers ja estan.

Com he dit, no podem oblidar l'objectiu final, les valoracions han de ser correctes i ajustades a barem.
Nosaltres entenem que tal com s'està plantejant ara evidentment s'ha de deixar que passe un temps per vore si eixes valoracions s'estan fent de forma adequada i s'està resolent el tap que tenim fins ara.

S'han de fer bé perquè podem caure que molta gent, dependents o familiars, puguen començar a demanar unes revisions de grau; si demanen revisions de grau, eixes revisions de grau se faran efectives en el millors dels casos en un any i o més d'un any, i això portarà un tap, al ja tap que de per si estem patint en el món de la dependència.

En la seua exposició de motius menciona el PP que la LOPS i la llei de promoció d'autonomia personal i la llei de la dependència, sí parla dels infermers, però en cap cas vincula els infermers a esta tasca.
Parla de quines són les seus tasques, però en cap cas les vincula a les valoracions de dependència.

Sobre si els infermers, tal com diu l'exposició de motius, han de valorar les principals necessitats i cures d'una persona dependent, pensem que el que ha de decidir què és el que necessitarà eixe dependent, podia ser, perquè no, la seua família, el mateix dependent o, ahí sí, els treballadors socials, els treballadors socials són els que millor, a la nostra forma d'entendre, són els que millor comprenen eixe catàleg de prestacions i servicis.

Com ha dit, el funcionament avui inclou des de la incorporació del metge en l'informe de salut, dels infermers en els tests de Barthel i Pfeiffer, els treballadors socials.
I pensem que el que el treballador social vaja a eixa casa a fer l'informe d'entorn i, al mateix temps, puga fer el que és la valoració, a mosatros, en principi, mos sona bé.

Com he dit, hem d'esperar que passe un temps, hem d'esperar a vore esta experiència pilot com se desenrotlla.
I en qualsevol cas, si veem que el treball no s'està fent de la forma adequada i els resultats no són els esperats, doncs haurem de tornar a insistir en esta qüestió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula ara la representant de Compromís, per un temps màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, per a posar-mos un poc en situació, quan este govern entrà a la conselleria, trobà dèsset avaluadors per a tot el País Valencià per a fer la valoració a la dependència.
Dèsset.
I, atenció, perquè n'eren quatre per a tota la província d'Alacant.
Quatre.
Durant 2014 zero van ser les persones avaluades en la província d'Alacant.
Zero.

Però és més, és que en estos equips avaluadors que se trobà este govern hi havia zero incorporacions de personal d'infermeria.
Zero.
Per als equips, com s'ha recordat aquí en esta comissió, sí que es tenien en compte perfils com historiadors, com enginyers, com mestres… O sia, coses que no tenen res a vore, fins on sabem, amb el perfil sociosanitari.

D'alguna manera, hem trobat durant les contractacions que feia el govern del Partit Popular per a fer estes avaluacions, hem trobat, a part de perfils molt cridaners, hem trobat també que al final també se contractaven primas, sobrinas i dones contractades a dit per a estes funcions en eixa empresa, en Avapsa.
Al final, enxufats.
Això és el que controlava el Partit Popular per a fer les avaluacions, enxufats.

Cinquanta-dos persones estaven cobrant d'Avapsa i no treballaven en Avapsa.
52.
Bé, hi hagué inclús qui aplega a compaginar el sou d'Avapsa amb les dietes com a conseller de RTVV.
No sé…, no estic parlant de ningú de Compromís, ni del Partit Socialista, ni de Podemos.
Estic parlant de gent del Partit Popular.

Donada eixa situació en què es troba el nou govern i amb el tap -que ja s'ha recordat aquí-, per a fer les avaluacions, ¿què és el que se vol fer?
Se treballa en un model municipal, com s'ha parlat ja.
En Alacant és on s'ha posat en marxa el projecte pilot, perquè d'alguna manera era la província que estava més desatesa pel govern anterior.
I comença a posar-se en marxa el projecte pilot, on s'ha passat de 5 a 100 avaluadors.
¿D'acord?
En 45 municipis.
I a més, amb 9 treballadors socials que estan subvencionats per la conselleria per a fer una labor d'assessorament i d'ajuda en este procés.
A més, saben ja que a Castelló està començant-se o s'ha de començar en breu també amb este projecte pilot.

Ja s'ha dit aquí, però, bé, també…, tornem a repetir que la taxa de valoració considerem que la pot fer qualsevol perfil professional de l'àmbit sociosanitari, dels dos àmbits, i que a més estiga format, com han dit aquí, i acreditat.
En això estem completament d'acord.

I a dia de hui, com s'ha dit, les infermeres, amb les quals compta La Generalitat, no formen part de la conselleria de benestar social sinó de sanitat.
I a més, fa poc vosté mateix mos recordava que les…, el personal d'infermeria de La Generalitat estava sobresaturat i sobrepassat per a fer més tasques.
Aleshores, no sé molt bé què és el que mos estan demanant.
No sé, potser estan proposant que la conselleria contracte personal.
És possible.
Bé, és que resulta que hi ha un ministre, que li diuen Montoro, que és del Partit Popular, que no mos deixa fer-ho, que eixe tampoc és ni de Podemos, ni del Partit Socialista, ni de Compromís, és del seu partit.

Encara així, en 2017 ja se té previst, i ha sigut un anunci per part de la conselleria, que al curs de la valoració puguen incorporar-se el personal de les residències públiques, el personal d'hospitals i d'unitats de salut mental, on entenem que n'hi ha personal d'infermeria, amb la qual cosa ja començarien a incorporar-se este personal a l'equip d'avaluadors.

Per fer un poc -¡ui!
, me'n passe ja-, per fer un poc de resum, el govern del Partit Popular a La Generalitat menyspreà la tasca del personal d'infermeria als equips d'avaluació de dependència i creà una bombolla d'enxufats i d'inoperativitat.

El govern del PP a l'estat espanyol impedix la contractació de personal i el govern del canvi intenta posar en marxa un nou projecte que desfasa les malifetes que han fet vostés amb els recursos que li han deixat i que pot fer i vostés vénen aquí a presentar-mos unes propostes inassolibles, que en certa manera són inassolibles per la seva gestió.

En fi, ja està.
Bé, jo crec que a vegades el Partit Popular aquí mos planteja que fem aquí un triple salt mortal de pirueta i no s'adonen que és que no podem, que la situació en què està govern és en la que ells mos han deixat.
I que nosaltres encara aixina que estem en eixa situació i que sabem que la dependència té molt encara per treballar-se i per fer, sabent això, el que, el que…, sabent això, continuem treballant en allò com podem i com fem i resolem.

I com bé ha dit el company de Ciudadanos, és un projecte que està en una fase pilot i que, per suposat, se podran fer aportacions i millorar el procés.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula ara el representant de…, la companya del Partit Socialista, per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

Deixe'm dir-los que al Grup Socialista també ens sorprén esta proposició.
I dic que ens sorprén perquè sembla que el Partit Popular no ha governat ací mai i que no sap de què s'està parlant.

Ara resulta que el Grup Popular està molt preocupat per incloure els i les professionals de la infermeria, quan, com ja s'ha dit, en el model antic del govern anterior eixa figura no apareixia enlloc.

Segurament estarem d'acord amb vostés que potser un infermer o una infermera tinguen un perfil adequat per a formar part en un procés de valoració del grau de dependència.
El que no entenem és per què si pensen això, si pensaven això, conformaven els equips amb mestres, historiadores, enginyeres… No sé si és que han canviat de parer al passar a l'oposició o simplement estan muntant un teatre perquè massa saben vostés que el govern de l'estat no permet la contractació de personal, com ja li han dit.

I també saben que la conselleria de polítiques inclusives no té professionals d'infermeria entre el seu personal, perquè el que es fa és atenció social i no medicosanitària.
 Ja s'ha dit que eixe perfil professional està en la conselleria de sanitat.

I és que l'equip avaluador, a més de tot això, no tracta a la persona directament.
Nosaltres pensem que és necessària una bona coordinació de tots i totes les professionals que atenen a una persona, bé siga el seu metge o metgessa de capçalera, els treballadors social o infermeres.

Per això, nosaltres també donem suport al model que presenta el govern actual, perquè creiem que cal apostar per la municipalització i els serveis socials de proximitat.
Perquè són molts els perfils professionals que poden aparéixer en els equips de valoració, però han de tindre una formació específica.
I en això és en el que s'està treballant.

Miren, van deixar vostés 45.
000 persones i les seus famílies esperant ser valorades.
Una xifra vergonyosa, com ja s'ha comentat, de persones per a fer-ho.
17 en tot el País Valencià i 5 a la meua província, que és Alacant.
Jo és que crec que poc més cal afegir.

El Grup Popular no està legitimat per a parlar de dependència.
Van vostés boicotejar l'aplicació de la llei des del minut zero.
¿A qui pretenen enganyar ara?
El que volem des del Grup Socialista és que les persones puguen rebre l'ajuda necessària com més prompte millor.
I per descomptat que tenim clar el valor de la feina dels i de les professionals de la infermeria, però vostés saben, per anticipat, que hui no se pot incloure als equips avaluadors conforme ho proposen, conforme estan proposant-ho.

Per això, no donarem suport a la seua iniciativa, encara que pensem que en un futur els equips multidisciplinar sí que podran comptar amb els esmentats professionals, estos equips que sorgiran de la comissió sociosanitària de treball que s'ha creat en eixa finalitat.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Motles gràcies.

Torn per a rèplica.
Té la paraula per quatre minuts la representant del Grup Popular.
Endavant.

La senyora Yáñez Motos:

Gracias, presidenta.

Señores y señoras diputadas, que conforman el gobierno del Titanic y también aquellos que le apoyan, por favor, estemos en el hoy y en el ahora.
Y además, quieren hacer polémica de propuestas donde no deben de hacerse, como siempre, porque esta iniciativa la hace el Partido Popular.

Porque, además, no tienen argumentos para rebatirlos, porque ya acaba de decir una compañera de Compromís que se iba a implantar próximamente en Castellón.
¿Qué pasa, se va a implantar sin haber evaluado el proyecto en Alicante?
Pues así hacen ustedes las cosas.

Mire, es una propuesta que es de justicia y, además, está en la ley, y un derecho profesional, que persigue fundamentalmente el bien común, en este caso, los discapacitados, a los que ustedes vinieron a ayudar y a salvar.

De Ciudadanos, hay algo que está usted equivocado.
Por supuesto que hacen unos test, unas escalas, pero no hacen el plan de cuidados.
Y el plan de cuidados es imprescindible a la hora de un seguimiento y de cómo los cuidadores, formales o informales, tienen que llevar a cabo ese cuidado del dependiente.

Y además, también ha comentado algo sobre aspectos de la salud mental.
Perdone.
Enfermería tiene capacidad y formación para abordar problemas de salud mental.

Miren, están a tiempo de rectificar y crear un equipo multidisciplinar.
Si nosotros no decimos que solo sea enfermería, sino que sea un equipo multidisciplinar.
Lo he dicho en mi primera intervención.
Pero yo vengo a defender a los profesionales que han pedido que tienen que estar dentro del ámbito de sus competencias.

Podían haber hecho enmiendas, todos, todos ustedes, y posiblemente podríamos haber llegado a una transaccional, pero, bueno, claro, lo ha propuesto el Partido Popular y eso ya no es válido.

Pero mire, el proyecto piloto inicial en Alicante se compone exclusivamente por trabajadores sociales.
No sé si es por desconocimiento o por el simple…, que sí que lo han comentado, economicista.
Y por ello, lo han trasferido a los ayuntamientos.
Pero ¿cómo pueden decir con un mayor presupuesto den el 2016, que la infrafinanciación…?
Eso lo utilizan ustedes para lo que quieren, porque para lo que quieren sí que hay presupuesto.
Economicista, porque los equipos tendrán que estar compuestos por varios profesionales, multidisciplinar.

Mire, los trabajadores sociales de los ayuntamientos están sobrecargados de trabajo, dada la problemática social que hay que abordar, y provocarán con esto un incremento mayor, que no va a paliarse con los refuerzos que se van a hace de dicho profesional.

Porque, además, ustedes saben que se ha modificado el calendario aplicando la ley de la dependencia y ahora hay que asumir la evaluación de las personas con grado I.

Mire, los propios trabajadores sociales verbalizan que la valoración de la dependencia, en el aspecto de salud, se escapa de sus competencias.
Sí que es imprescindible el diagnóstico social de familia y el conocimiento exhaustivo de los recursos, de las prestaciones y de los servicios sociales, algo que corresponde realizar al trabajador social.

Por lo tanto, yo, además, desde aquí, alabo la gran labor que están realizando hasta ahora y ellos tienen que estar en el equipo.
Nadie dice que no tengan que estar.
Pero en estos procesos, aunque es muy importante que estén, no solo ellos deben estar.
Porque, además, con la decisión que el Consell ha tomado estos profesionales, con esta decisión, los pueden colocar en un lugar de desamparo competencial e incluso de intrusismo.

Por lo tanto, pedimos que la valoración sea una actividad multidisciplinar, que no se excluya a profesionales que lo realizan, pero que también formen parte de esos equipos los profesionales que por ley les corresponde, en este caso, la enfermería, realizando tareas que son propias.

Señoría, la administración es la máxima responsable de evitar enfrentamientos entre colectivos y no debe obviar a ninguno en favor de otro, por ningún motivo.
No debe instar a que unos profesionales hagan funciones a sabiendas que no las pueden hacer.

Desde nuestro grupo hacemos propuestas de cambio, de mejora.
Incluso que se haga una organización comarcal con homogeneidad en la valoración, con aumento de recursos, compuesta por un equipo multidisciplinar con autonomía en la toma de decisiones, con unos criterios que sean unificados.

Por lo tanto, desde nuestro grupo hacemos propuestas de cambio, de mejora.
Yo, con lo que ustedes han dicho, creo que no han argumentado por qué no van a apoyar esta propuesta, y solo creo que es porque parte del Partido Popular.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

¿Algun partit més vol…?
Molt bé.
Per part de Podem, té la paraula per un màxim de quatre minuts.

El senyor Jiménez Doménech:

Sí.
Jo seré breu, perquè no és que haja aportat massa coses noves la senyora Yáñez a la segona intervenció.

Dir que, com abans, que confiem en el nou model, que el nou model està obert a qui tinga acreditat que pot encarregar-se de la valoració, està obert a terapeutes ocupacionals, a psicòlegs, a psiquiatres, a metges, a infermeres, a tot tipus de perfils que tinguen relació en l'àmbit sociosanitari.

I respecte a l'apel·lació als grups parlamentaris a fer esmenes, és que a mi només se m'ocorria una.
Per a aconseguir uns bons equips de valoració, uns equips de valoració complets, competents i capaços de desenvolupar esta feia de manera òptima, l'única esmena és abolició, derogació de la llei Montoro.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula la companya de…, el portaveu de Compromís, per un màxim de quatre minuts.
(Veus) Perdó, perdó.
Un moment.
Torne al lloc.
El company de Ciutadans per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor García Salvador:

Molt breument.

Volia comentar, bé, que és molt simplista dir que un no compartix el que planteja el Partit Popular…, i dir que simplement perquè ho presenta el Partit Popular és un argument suficient, perquè això, evidentment, no és aixina.

Referent al tema dels treballador socials, dir que ells se queixen i que això se'ls escapa del seu àmbit de competència… ¡Home!
, jo he estat parlant amb els treballadors socials, amb el col·legi de Castelló, amb el col·legi de València.
I això em permetrà vosté que li diga que en absolut és aixina.
(Veus) Ells entenen que això ho poden fer.

El que sí que és cert i no s'ha parlat és que ells veuen que se'ls vindrà una sobrecàrrega de treball i que sí que necessitaríem que s'augmentaren les plantilles.
Però, en cap cas, que se'ls escape la seua competència.
De fet el que sí que diuen, i jo pel que he vist en la meua localitat és cert, els treballadors socials han estat sempre vinculats al món de la dependència i és el primer recurs que utilitza la gent en eixa situació.

Per tant, les dos puntualitats, simplificar dient que perquè és una qüestió que planteja el Partit Popular nosaltres ho rebutgem, això no ho puc admetre de cap de les maneres.
I, en segon lloc, jo lamentaria dir-li que entenc més una qüestió de defensa corporativa d'un col·lectiu determinat.
Jo no sé vosté, però la informació que jo tinc és que, efectivament, la gent d'infermeria en el centre de salut sí que fan estos test i que sí que tenen la seua implicació i que fan una labor molt important.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Té la paraula la representant de Compromís per un màxim de quatre minuts.
Endavant.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, senyora presidenta.

S'ha dit aquí que quina manera tenim de fer els projectes pilot, ja que s'havia anunciat per part de la conselleria que començarà també el projecte a implantar-se en Castelló.
Que comence a implantar-se el projecte pilot, que continuarà sent pilot en Castelló, no significa que no puga continuar avaluant-se i poder continuar fent-se propostes, no interfereix una cosa en l'altra.
I a més si vosté parla i ha al·ludit directament que com fem nosaltres els projectes pilot, no és esta conselleria, ni és este govern el que implantava projectes pilot de jornades contínues sense avaluació ninguna en els centres escolars, donats a més aleatòriament, simplement ho deixaré ahí.

Per altra banda, clar que no estem en contra que el personal d'infermeria siga part del projecte de l'equip avaluador.
De fet, ja hem explicat en la nostra exposició que en 2017 els cursos per a poder ser avaluadors ja s'implantaran i se donaran al personal dels hospitals, de les residències públiques i de les unitats de salut mental, on jo crec fins ara que hi ha personal d'infermeria.

Aleshores, crec que no té argumentació suficient, la que no té argumentació suficient al final crec que serien vostés, no nosaltres.
Diuen que ens falta argumentació, falta argumentació.
Si li he fet fins i tot un resum de quina és la situació.

Vostés ho feren mal en el passat, mos deixaren una ruïna i un grapat d'enxufats en un òrgan que no feia la seua faena, menysprearen el personal d'infermeria, el seu govern menyspreà el personal d'infermeria perquè no els posà en els equips avaluadors.
Estem intentant gestionar eixa misèria, perquè al final el que fem és gestionar misèria que ens han deixat, intentem fer-ho el millor possible.
El senyor Montoro no mos deixa contractar personal.
I vénen aquí amb una proposta d'una cosa que va començar a fer-se en 2012 sense sentit ninguno?
És que tornen a vindre a esta comissió amb els deures sense fer, sobretot des del vostre govern estatal.
És que ja hi ha prou.
És que a voltes jo… Bé, en fi, jo l'alegria no la trobe, l'alegria no la trobe; és estupefacció contínua, contínua.

Res més que afegir.

La senyora presidenta:

Acabades les intervencions… Perdó, perdó.
Té la paraula la representant del Partit Socialista per un màxim de quatre minuts.

La senyora Mustafá Ávila:

Jo seré molt breu, perquè crec que els companys i la companya ja han argumentat prou.
Només vull contestar una cosa perquè toca l'ànima.
Diu la senyora Yáñez que és una proposta que és de justícia i per això cal donar-li suport.
Senyora Yáñez, justícia és que les personal valorades puguen rebre la prestació que han estat esperant durant anys i que hui el govern està pagant, cosa que vostés no van fer.
I assumint també les valoracions del grau I després d'anys esperant per una decisió arbitrària, que va prendre el govern del PP i que va paralitzar eixe dret.
Simplement açò.
Açò també és justícia.

La senyora presidenta:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies.

Acabades les intervencions passem a la votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
Vots en contra?
Decau.
10 vots en contra i 5 vots a favor.

Proposició no de llei sobre la creació d'un programa d'informació fallera destinat a persones amb diversitat funcional, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 20.
290, BOC número 74)

La senyora presidenta:

Passem al següent punt, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la creació d'un programa d'informació fallera destinada a persones amb diversitat funcional, presentada pel Grup Parlamentari Ciutadans.

Me substitueix en la presidència el vicepresident i passe jo baix.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor César Jiménez Domènech)

El senyor vicepresident:

Per al punt 3, que hem invertit l'ordre, té l'ús de la paraula el portaveu del Grup Ciudadanos.

El senyor García Salvador:

Gràcies, president.

El que volem manifestar amb esta proposició no de llei és que hem d'estar disposats a evolucionar, hem d'estar disposats a considerar noves alternatives per a la gent amb discapacitat, noves idees, nous enfoques per tal que estes persones puguen gaudir de les Falles.
Estem parlant de drets, estem parlant d'oci, estem parlant d'inclusió.

Miren, senyories, el proper dia 13 de desembre es van complir deu anys des que es va aprovar la convenció de Nacions Unides sobre els drets de les persones amb discapacitat, la convenció ratificada per Espanya en 2007 i en vigor des del 3 de maig de 2008.
La convenció implica un canvi de concessió global que mos endinsa en l'esfera dels drets humans i que obliga els estats (inintel·ligible) .
.
.
a adaptar la seua normativa interna per tal de fer efectius els principis i drets en ella reconeguts.

No obstant això, estem lluny d'aconseguir els objectius proposats en les seues recomanacions.
Bona mostra d'això és la necessitat d'haver de presentar una proposició no de llei perquè les persones amb discapacitat puguen participar, puguen ser part de les Falles.

Dels principis informadors de la convenció caldria ressaltar la no-discriminació, la participació i inclusió plenes i efectives en la societat, la igualtat d'oportunitats, l'accessibilitat i la importància de l'accessibilitat a l'entorn físic, social, econòmic i cultural per tal que les persones amb discapacitat puguen gaudir plenament de tots els drets humans i les llibertats fonamentals, una cosa que en ocasions no ocorre.

Espanya ha assumit el contingut de la convenció i hem dedicat normes que incorporen el seu esperit i els seus compromisos jurídics adquirits.
Per exemple, el Reial decret legislatiu 1/2013, la Llei general de drets de les persones amb discapacitat i la seua inclusió social que consagra els següents principis rectors: la no-discriminació, l'accessibilitat universal, la igualtat d'oportunitats i la participació i inclusió plenes i efectives en la societat.

Igualment podem invocar altres lleis autonòmiques, com és la Llei 1/1998, de la Generalitat valenciana, d'accessibilitat i supressió de barreres arquitectòniques, urbanístiques i de la comunicació, ja contempla en el seu preàmbul la pretensió de fomentar i fer realitat l'efectiva participació de tots els ciutadans per tal d'aconseguir un mitjà lliure de barreres de tot tipus, evidenciar la voluntat d'integració social i la garantia del principi d'igualtat, en este cas de tots els valencians i valencianes.

El mateix president del fòrum de persones amb discapacitat deia que la falta d'accessibilitat és una forma molt subtil de discriminació.
Encara que la legislació defenga els drets de les persones amb discapacitat, entorns, productes o serveis inaccessibles, volaren de fet estos drets impedint el seu exercici ple per part d'estes persones.

De totes estes lleis i recomanacions, fàcilment es pot deduir que el gaudir de la cultura, de les tradicions, de les Falles en este cas, com expressió d'una forma oberta de coneixement, d'inclusió d'oci, no pot estar limitat només a una part de la societat.
És per això que els demanem el suport del seus grups a la proposta de resolució que avui hem presentat a esta comissió amb una clara intenció i determinació que les persones amb discapacitat puguen gaudir i participar de les Falles amb igualtat de condicions que la resta de les persones.

A banda de la proposta de resolució que hem plantejat ací, hem afegit després una esmena d'addició, no sé si els grups ja han tingut ocasió de vore-la, on parlen d'organitzar espais reservats per a persones de mobilitat reduïda i espais per a persones amb discapacitat separats, millorar les vies d'evacuació en zones reservades per persones amb diversitat funcional, comptar amb personal adequat per al control i seguretat d'estes persones.

Un tema que també mos sembla important i que mos consta que hi ha hagut associacions que ho van presentar a la Junta Central Fallera i que van obtindre el silenci per resposta és instar la Junta Central Fallera a crear una delegació o un àrea d'accessibilitat i drets de les persones amb discapacitat.

I, finalment, una cosa que pot resultar curiós i peculiar és que vam estar reunits, no jo però sí el Cermi, Cocemfe i l'Once, van estar reunits amb Piroval, que és l'associació de fabricants pirotècnics de la Comunitat Valenciana, i estan treballant en la possible organització de castells de focs artificials per a persones invidents i sordes.
No me facen dir vostés com se fa això, no sé tant, però en qualsevol cas sí que hem d'estar ojo avizor al tema i al dia que això siga possible perquè les persones puguen gaudir d'estos actes.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor García.

A continuació té l'ús de la paraula la portaveu del Grup Parlamentari Podemos-Podem.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, president.

Diputades.

Avancem que el Grup Parlamentari Podemos-Podem votarà a favor de la proposició no de llei que estem tractant en aquest punt, com no podria ser d'altra manera, com sempre fem en propostes com aquestes d'altres grups o les pròpies nostres, quan es tracta d'igualar en els drets de les persones amb diversitat funcional als de la resta de les persones que convivim amb les primeres en societat.

Ens agrada que el Grup Ciudadanos haja portat ací una proposta com aquesta i encara més trobar en la part expositiva de la seua proposta la referència a la Llei 1/1998, d'accessibilitat i supressió de barreres arquitectòniques, urbanístiques i de la comunicació, en la qual es diu exactament, textualment: Â«La pretensió de fomentar i fer realitat l'efectiva participació de tots els ciutadans i totes les ciutadanes en el si de la nostra societat a fi d'aconseguir un mitjà lliure de barreres de qualsevol tipus i evidencie la voluntat d'integració social i la garantia del principi d'igualtat de tots els valencians i valencianes, segons la qual tots els ciutadans i ciutadanes sense discriminació possible tenen dret a gaudir en condicions d'igualtat no sols d'espais urbans sinó també de les àrees de la relació social i cultural.
Â»

Ens agraden aquestes referències, perquè ajuden a visibilitzar la desigualtat que pateix una part important de la nostra societat, al voltant d'un 10% de les persones.
I ens agrada també que aquesta proposta convide a les institucions públiques i als ens privats vinculats a les nostres festes populars a actuar davant d'aquestes desigualtats.
No podríem estar més d'acord.

Ara bé, prenem nota dels arguments i dels motius exposats per quant aquestes Corts Valencianes arriben en el futur propostes que vinculen de la mateixa manera a altres entitats privades, en aquest cas les empreses, en l'establiment de mesures en benefici de la igualtat de les persones.

Estem parlant dels incompliments reiterats per part de les grans empreses dels percentatges per la contractació de personal amb diversitats funcionals amb les que les lleis els obliga.
Estem parlant del recurs que troben algunes empreses per evadir el compliment de la llei amb els convenis amb centres especials d'ocupació en què les persones amb diversitat funcional estan en alguns casos sotmetent-se a condicions laborals indignes i on les treballadores cobren salaris molt inferiors als que cobrarien en empreses privades per desenvolupar les mateixes funcions.
Estem parlant de les obligacions de permetre un accés igualitari als productes que ofereixen les empreses per part de persones amb diversitat funcional que les grans empreses incompleixen sistemàticament.
Estem parlant de futures reformes legislatives en les que es permetrà a les estacions de servei, gasolineres, estar desateses amb les complicacions que implicara per a les persones amb mobilitat reduïda.

En tots aquests assumptes esperarem la coherència del seu grup, seran els mateixos arguments i no altres els que farem servir.
I esperem que en aquell moment totes estiguen a l'alçada en la defensa de la igualtat per a les persones amb diversitat funcional.

Respecte de la proposta reiterar que anem a donar-li suport.
Ens haguera agradat trobar una relació on es reflectira l'interés per aplicar aquestes mesures en totes les festes populars arreu el territori valencià i no sols al final en la proposta de resolució.
La proposta està molt centrada en les Falles i al final sembla que a última hora les persones que redacten la proposta se'n recorden que hi ha altres festes que no són les Falles en la Comunitat Valenciana i que aquestes persones amb diversitat funcional pogueren gaudir de les mateixes possibilitats que la resta.

Efectivament, hem vist en l'últim punt es demana que es faça extensible a la resta de les festes.
Però si s'haguera fet una redacció considerant-les totes des de l'inici no haguera calgut posar exemples importants, no ens cap dubte, com les Fogueres de Sant Joan o la Magdalena de Castelló.
Però és de veres que deixant-se també per tot arreu un conjunt d'altres festes que també són importants als pobles, perquè si alguna cosa sap el nostre país és de festes.

Dit això, enhorabona per la iniciativa que ja li dic que comptarà amb el nostre suport a canvi de la seua coherència quan arriben propostes semblants que tracten d'igualar a les persones amb diversitat funcional a la resta, perquè totes són persones.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Meco.

A continuació, té l'ús de la paraula la portaveu del Grup Compromís.

La senyora Ortega Requena:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

Bon dia.

Vull començar dient que la iniciativa que presenta el Grup Parlamentari Ciutadans és una bona iniciativa i que, sense dubte, comptarà amb el nostre vot favorable.

És una iniciativa que en alguns ajuntaments ja està en marxa i que ha donat bons resultats, com ara en les Festes del Pilar, a Saragossa, o, encara de manera més ambiciosa, a l'Ajuntament de Barcelona, com així consta en el seu apartat de festes i celebracions.

Per tant, no només és raonable esta proposta, sinó que considerem que és necessària per a avançar en la consolidació dels drets de les persones amb diversitat funcional i la necessària normalització d'una situació que, fins ara, continuava sent una mostra de despreocupació per un col·lectiu de ciutadans i ciutadanes que haurien de gaudir dels mateixos drets que qualsevol altre.

Està clar que haurem de vore, una vegada aprovada aquesta proposició no de llei, quins ajuntaments impulsen aquestes mesures.
Sí que he de dir que jo, personalment, deixaria més obertes, bàsicament perquè no tots els municipis tenen capacitat per a determinades actuacions, no perquè no tinguen voluntat, sinó perquè no tots els municipis on se celebres falles, fogueres o la Magdalena, com resa la PNL, disposen de recursos.

Per cert, que el patrimoni cultural i festiu del País Valencià també té altres festes importantíssimes i que formen part del nostre patrimoni, com ara el Misteri d'Elx o les muixerangues d'Algemesí, declarat patrimoni immaterial per la UNESCO, o les festes de mores i cristians, que es celebren principalment a Alcoi; però també en centenars de pobles i ciutats tenim festes, com ara la peregrinació de les Useres, etcètera, etcètera.

Per tant, després de manifestar el nostre suport a la seua iniciativa, us propose que no quede tan circumscrita a les falles, en primer lloc, i tangencialment a les fogueres de Sant Joan i les festes de la Magdalena, sinó que les recomanacions plantejades siguen extensibles a qualsevol manifestació festiva dels municipis, naturalment, i de manera preferent, a aquelles que congreguen major nombre de visitants i que poden dificultar encara més la participació en elles de les persones amb diversitat funcional.

També proposaria que les mesures que es proposen no siguen mesures tancades i que cada municipi puga implementar-ne d'altres que col·laboren en l'assoliment de la plena normalitat de totes les persones.
Estic pensant, per exemple, en la creació de grups de persones voluntàries en els pobles i ciutats que puguen atendre, a nivell informatiu o d'acompanyament, que ajuden al compliment d'estes mesures o d'activitats integrades en la mateixa festa, com ja s'ha fet en alguns municipis, com ara el de Dénia, en què les persones amb diversitat funcional són les protagonistes.

Res més, senyories.
Reitere la nostra satisfacció amb propostes com aquestes.
Demane que s'incorporen les propostes que els he plantejat, únicament, per tal d'ampliar el ventall de mesures que col·laboren en la plena integració d'este col·lectiu.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Ortega.

A continuació, té l'ús de la paraula la portaveu del Grup Socialista.

La senyora Andrés Sanchis:

Gràcies, president.

Bien, yo… Señor portavoz de Ciudadanos, quiero decirle que…, (rialles) que es una PNL, es una propuesta que me sorprendió cuando la vi, ¿no?
Efectivamente, quizás haya que darle esa lectura, hay que buscar… Cualquier tipo de iniciativa es válida, si con eso se visualiza un problema.

Yo pienso que aquí, en España, tenemos ya, a todos los niveles, a nivel estatal, autonómico, tenemos muchísimas normas.
Por ejemplo, me sorprende, ¿no?
, en estos días, haciendo una revisión, ver que hace ya treinta y tres años que la Lismi estableció que en un plazo de diez años -es decir, hace veintitrés años que se tendría que haber cumplido ya con ese objetivo- se debería de garantizar la accesibilidad en el transporte ferroviario, un tema que precisamente usted y yo compartimos el otro día que no se ha alcanzado, no se ha alcanzado con cuestiones tan básicas como, por ejemplo, que puedan escuchar qué tren se aproxima o qué tren sale y en qué dirección va.

Entonces, existen grandes retos para conseguir que esa accesibilidad en igualdad de condiciones, en igualdad de oportunidades de las personas que tienen una diversidad funcional sea una realidad aquí, en la Comunidad Valenciana, en todos nuestros pueblos y ciudades y, por supuesto, también en el estado.

Yo pienso que tenemos que ser rigurosos con estas cuestiones.
Porque, efectivamente, cuando hablamos de diversidad funcional estamos hablando también de atender esa discapacidad heterogénea que tienen muchas personas con una problemática y con unas necesidades muy diferentes.

Vamos a hacer, seguro, con este trabajo y con otros muchos más que van a continuar, vamos a dar pasos, vamos a conseguir que se vaya obteniendo poco a poco esa mejora en ese entorno, en todo aquello que les rodea y que para nosotros, las personas que no tenemos…, que tenemos la suerte de no tener esa problemática, pues, probablemente no la apreciamos en el día a día.
Pero también va a ser difícil y en ningún caso podemos llegar a ocultar esa diferencia, no vamos a poder obviar esa diferencia.

Y me estoy refiriendo…, porque estamos hablando en un campo como pueden ser, por ejemplo, las fallas, ¿no?
Que usted, que es de Morella, pero que existen desde hace muchos años y que se están haciendo ya cuestiones, ya se están haciendo grandes avances, sobre todo en los pueblos donde yo conozco más, ¿no?
, para que las personas que tienen una diversidad funcional puedan disfrutar también de esas fiestas, como de otras muchas.
Tenemos que velar también por la seguridad.
Todo esto está muy bien, pero tenemos que velar por la seguridad.

Yo tengo otra duda, aunque le digo que vamos a respaldar esta iniciativa.
Tengo otra duda, sobre todo cuando usted plantea el crear esos espacios específicos para personas con diversidad funcional.
Quizás estamos evolucionando hacia atrás.
Estamos llegando a lo que se llama el ocio segregado: espacios para ellos, donde no tengan ningún otro tipo de relación con los demás.
Yo creo que eso debería de valorarse con tiempo, debería de valorarse con mucha más profundidad, para ver si verdaderamente es eso lo que las personas con discapacidad quieren.
Esas personas que nos están pidiendo una vida independiente, evolucionar el modelo ese del cuidado al modelo de mi vida quiero que sea independiente, yo quiero decidir.
Y, probablemente, lo que tenemos que ser capaces es de mirar un poco más allá y conseguir que ese espacio que compartimos todos también sea compartido por ellos.

Yo quiero decirle que cómo no vamos a estar de acuerdo con que se hagan todos los esfuerzos necesarios para garantizar el acceso a la cultura, al turismo, al deporte, a las fiestas, a nuestras costumbres, a todo.
Ellos deben de participar y ellas deben de participar también.
Deben de participar de la misma manera en que…, tienen que tener las mismas condiciones y las mismas oportunidades para poder estar en el disfrute de los procesos, de los bienes, de los productos, de los servicios, del transporte, de la información, de la comunicación, de cualquier…, cualquiera de las oportunidades que se nos pone delante de los ojos a cualquiera de nosotros.

Y, simplemente, por un detalle, porque me comentaba Toñi, mi compañera de Elx, que los ilicitanos son muy innovadores y parece ser que ya hicieron algún castillo adaptado para personas sordas.
Lo cual quiere decir que todo es posible.
Yo tenía mis dudas, pero parece ser que algo de eso ya se ha probado.

Y, por supuesto, también creo que en esta PNL falta un reconocimiento a la labor de protección civil y del voluntariado que, durante muchísimos años, muchísimos años, han estado haciendo esa función de acompañamiento y también de disfrute de todo aquello donde una persona que tiene una discapacidad no puede hacer por sí misma.
Y creo que es un buen momento también para recordarlos.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Andrés.

A continuació, té l'ús de la paraula la portaveu del Grup Popular.

La senyora Bernal Talavera:

Buenas tardes.

En primer lugar, quería expresar el apoyo total del Grupo Popular a la candidatura de las fallas como patrimonio inmaterial de la humanidad por la UNESCO.

En segundo lugar, debo decir que soy fallera, y que soy fallera y que conozco a pie de calle los problemas, los sacrificios y las mejoras que hay que hacer, y seguir trabajando por la fiesta, así como a lo largo y ancho de la comunidad por todas las fiestas que se celebran en cada pueblo y en cada ciudad, como decía la portavoz de Ciudadanos.
Pero, en este caso, estamos hablando, en su mayor parte, de las fallas, o, por lo menos, así consta en la PNL de Ciudadanos, en la que se refieren, sobre todo, a las fiestas falleras.

Diré que estamos de acuerdo en la proposición no de ley.
Pero también debo decir que, en su gran mayoría, las competencias que se incluyen dentro de la PNL son competencias del ayuntamiento, ya que en él se encuentra la Junta Central Fallera.
Y, aunque la propuesta indica que se inste a este, al ayuntamiento, seguro que desde donde se tienen las competencias es mucho más directo poder realizar todos los puntos que se piden.

Después de esto, expondré mi intervención en dos partes: una para justificar nuestro voto a favor y la otra para explicar los contras que le podamos ver a la propuesta que pueden ser subsanables.

En primer lugar, votamos a favor porque estamos totalmente de acuerdo en que hay que facilitar, ayudar y adaptar nuestras fiestas, así como nuestras ciudades, a las personas con discapacidad.

Debemos… Y afirmo que, por lo menos en lo que respecta a las fallas, a las fiestas falleras, las comisiones y el ayuntamiento, tanto antes como ahora, están muy concienciados en la adaptabilidad de la fiesta en cada uno de los actos que se organizan desde el ayuntamiento, por cada fiesta que hay, ya sean los moros y cristianos del 9 de octubre, las mascletàs de fallas y cada evento, como apuntaba la portavoz socialista, del PSOE.

Además justo, justo debajo del ayuntamiento, hay una parte reservada para las personas con discapacidad.
Porque, además, justo detrás del ayuntamiento hay una residencia de ancianos.
Y, justo, por donde entra toda esa gente, es la salida de emergencia, donde podemos encontrar la Cruz Roja, esos voluntarios que están en todas las mascletàs, esa protección civil y esa policía que ayuda a que haya esa seguridad para esas personas, porque hay que pensar que en una mascletà, en una semana de fallas, puede haber doscientas, trescientas mil personas, y aún me podría quedar corta, ¿no?

Pero no solo podemos estar contentos por tener esto, ¿no?
Desde el Grupo Popular somos conscientes de que lo que pide el Grupo Parlamentario Ciudadanos necesita de muchos recursos, así como decía la portavoz de Compromís, para poder hacerlo.

Pero, preparando esta intervención, me acordé de una aplicación móvil que usamos las fallas, que se llama Traca, que sirve para notificarnos entre nosotros, pues, las cosas que van sucediendo en nuestros casales.
Pues, el ayuntamiento también dispone de una aplicación móvil en la que hay un apartado especial para las fiestas culturales de la provincia de Valencia, en este caso -porque es la aplicación del ayuntamiento de Valencia-, en la que está el apartado de fiestas.
Ahí podríamos, seguramente, aplicar algunas de las medidas que propone Ciudadanos en esta PNL y, además, reduciendo recursos, porque en muchos momentos no los tenemos.

En cuanto a los códigos QR, hay muchas fallas que disponen de ellos.
Pero también vuelvo a los recursos; hay fallas que no tienen dinero ni para poder plantar su propio monumento.
Hay fallas, como la mía, que es la plaza de la Bolsería, en la que a la hora de la mascletà pueden pasar doscientas mil personas y en la que no podemos asegurar nosotros, como falla, esa seguridad para que la gente con discapacidad pueda entrar o pueda pasar.
Tenemos una salida de emergencia obligatoria.
Las fallas plantamos donde podemos.
Hay fallas como las de especial, justamente la que indica el grupo de Ciudadanos, en las que casi no caben ni en las propias plazas donde están plantadas.
Por lo tanto, creo que hay que hacer un plan, que hay que gestionarlo, que hay que ver la mejor manera para ellos y también los recursos de los que disponemos.

En todo caso, estamos totalmente a favor de la propuesta.
Creemos que hay que trabajar en ello.
Estoy de acuerdo con Compromís en que hay que aumentarlo en todos los municipios.
Y, porque lo conozco y porque sé cómo funciona, quiero también darle un apoyo al colegio Avapace, de Bétera, justamente el de salud mental que tienen, porque sé que en la semana de fallas hacen especialmente un…, bueno, nombran a su fallera mayor, nombran a sus presidentes de fallas, y sé que los niños con discapacidad allí disfrutan de la fiesta como uno más.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies.

Tots els grups han anunciat el vot favorable.
Però, ¿encara vosté vol utilitzar la paraula?

El senyor García Salvador:

Sí, nomes volia agrair el vot favorable dels grups.
.
.
, pensava que no podia ser menys.
Però sí que.
.
.
, per dir que no és una qüestió tancada.
Valdria dir la cita llatina aquella que deia, aquel que ha empezado y ha realizado la mitad de la obra.
.
.
(Rialles) Bé, doncs, això és aixina, aquel que ha empezado y ha realizado la mitad de la obra, l'altra mitat l'hauran de fer uns altres.

Això és un tema que s'havia de debatre ací.
No és només per a falles, no és només per a la Magdalena, podria ser per al sexenni de Morella, com no?
, i aixina ho entenc i aixina ho hauré de plantejar al nostre ajuntament.

I, després, bé, no és una qüestió tancada només a l'àmbit de les festes.
Mire, nosaltres vam registrar fa poc, i la defendrem en ple, una PNL d'accés al patrimoni cultural de la gent amb discapacitat.
I molta de l'argumentació està ja exposada ací.

Nosaltres som els que hem demanat l'accessibilitat a les platges, a la funció pública valenciana, ara la proposició no de llei.
Vull dir que Ciutadans ha estat implicat, penso jo, des del primer moment en el tema de la discapacitat.

És evident que és un esforç gran el que s'ha de fer, però, bé, per un moment o altre s'ha de començar.

I res més.
Reiterar l'agraïment a tots els grups.

El senyor vicepresident:

¿Hi ha algun grup més que vullga la paraula?
¿No?

Us recorde, abans de la votació, que se vota la proposta original, afegint l'esmena d'adició que el mateix Grup Ciudadanos ha presentat.

La senyora Ortega Requena:

¿Afegixes el tema d'extensible a qualsevol manifestació festiva dels municipis i.
.
.
?
(Se sent una veu que diu: Â«No.
Â».
Rialles) (S'interromp la gravació) .
.
.
que afegix les dos.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Sí, sí.
Â») A vore, les dos coses que jo afegia eren que siguen extensibles a qualsevol manifestació festiva dels municipis i que les mesures que es proposen, que no siguen mesures tancades i que cada municipi puga implementar-ne d'altres per a col·laborar.

El senyor García Salvador:

Evidentment, té tot el sentit.
Ho recolzem.
(Rialles)

El senyor vicepresident:

Bé.
Aleshores queda clar, s'afegix la proposta de la senyora Ortega.
Es faran arribar a la taula el text.

Procedim a la votació?
Vots a favor de la proposta?
Unanimitat.

Pronunciaments de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença de la directora general d'Ocupació i Formació del Servei Valencià d'Ocupació i Formació per a informar sobre els objectius prioritaris d'actuació del Servof, especialment en l'acció pública per a generar ocupació en la nostra comunitat, i de la directora general de Treball i Benestar Social, per a informar sobre la situació actual i les accions que es duen a terme des del seu departament en matèria de lluita contra l'economia submergida, presentades pel Grup Parlamentari Socialista (RE números 9.
094, amb correcció d'errades RE número 9.
753, i RE número 21.
965)

El senyor vicepresident:

Bé, i seguidament, passem al punt cinc, que és el pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença de la directora del Servof.
Com?

La senyora Bernal Talavera:

Pido la palabra, presidente.
¿Puedo hablar?

El Grupo Popular pide, si todos están de acuerdo… Nosotros también registramos una propuesta igual y pedimos que también se añada y se vote que también nosotros pedimos la comparecencia.
Simplemente.
(Se sent una veu que diu: Â«¿De quién?
Â») De la directora general del Servof.
(Se sent una veu que diu: Â«Ah, pero no está aquí, ¿no?
Â») No, es que se ve que aún no había pasado por mesa de síndics, pasó el día 11 y no… Y bueno, ha habido ahí un problema logístico.
Entonces, claro, queríamos que se acumulen también.
Si hay algún problema…

El senyor vicepresident:

Cap problema.

Aleshores… Digues.

La senyora Serna Serrano:

Un momento, presidente.

Quería proponer que votáramos, si no hay ningún inconveniente por parte de los grupos.
.
.
Como también desde nuestro grupo se pide la comparecencia de la directora general de Trabajo, si os parece que.
.
.
(Veus) Sí, que votemos los dos puntos.
Claro, pero se puede votar.
(Pausa)

El senyor vicepresident:

Sí.
A vore, demanen, si no hi ha cap problema, si no presenteu esmena respecte d'això, que se voten, perdó, el punt 5 i el punt 6 de manera conjunta.
Hi ha algun problema?

La senyora Bernal Talavera:

Y añadir como punto siete, o no sé, como diga el letrado… Acumulados, sí.

El senyor vicepresident:

Aleshores, abans de votar, algun grup vol intervindre respecte de…?
No?

Bé.
Emprenem la votació.
Vots a favor de les compareixences?
Unanimitat.

És closa la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 59 minuts)