RTVV%030188.04.18%20macro.html





Comissió de Control de l'Actuació de Radiotelevisió Valenciana realitzada el dia 18 d'abril de 2013.
Comença la reunió a les 16 hores i 4 minuts.
Presideix el diputat senyor Ricardo Martínez Rodríguez.
Reunió número 5.

El senyor president:

Señorías, buenas tarde.

Buenas tardes no sólo a sus señorías que acaban de concluir el pleno, sino, además, también a todos los invitados que hoy nos acompañan y a los medios de comunicación que tienen la gentileza de trasladar a la sociedad todo lo que ocurra en esta comisión.

Lógicamente, la sala tiene las condiciones que tiene; no da para más invitados de los que da.
Y el criterio que esta presidencia ha optado, aún a riesgo de equivocarse y de confundirse, es que en la sala estén: los miembros del comité de empresa de Radiotelevisión Valenciana, porque, al fin y al cabo, aquí se van a sustanciar cuestiones que a ellos, como profesionales, sin duda, y representantes de los trabajadores, les competen; en segundo lugar, los consejeros que forman parte del consejo de administración de dicha empresa pública; y, también, las personas que dan soporte a la directora general del ente.
Ése ha sido el criterio.
Lamento si a otras personas las hemos tenido que desplazar a otra sala -desde aquí, también, les saludamos-, pero es que da para doce invitados dentro de la sala y no da para más.
Lo lamento profundamente.

Decirles que lo primero que vamos a hacer en la sesión de trabajo es comprobar el quórum de la comisión, a lo que va a proceder el señor secretario.
Adelante.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.
(Se sent una veu que diu: «Señor presidente…») Dígame.
(El diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: «Me han convocado para esta comisión.
No he sido nombrado.
Soy Miguel Zaragoza, tomé posesión ayer.
Vengo sustituyendo a Antonio Ángel Hurtado y…) Pues, señor diputado, en este caso ya no sustituye usted a nadie, porque es usted titular de pleno derecho, miembro de estas Cortes.
Gracias.
Tomamos buena nota de ello, y disculpe, ¿eh?
, señor diputado.
Gracias.

Siguiendo con el orden del día, les comunico dos cambios, si no hay inconveniente…, bueno, una comunicación y una modificación: que ha sido aplazado el punto número 8 del orden del día, que constaba de una proposición no de ley presentada por el Grupo Compromís, que ha sido retirada por dicho grupo; y el segundo cambio del orden del día, que si sus señorías y ningún grupo tiene objeción, procederemos también a sustanciar, es que después de la pregunta 727, que formula el Grupo Parlamentario Compromís, se sustanciará el punto quinto del orden del día, que pasará a ser el cuarto, si no hay inconveniente por parte de sus señorías, conforme queda así establecido.

Elecció del secretari o de la secretària de la comissió

El senyor president:

Segundo punto del orden del día: elección de un nuevo secretario o secretaria.
A petición de la señora diputada doña Vicenta Crespo, solicitó la dimisión como secretaria de la comisión de control y hemos de proceder a elegir a un nuevo secretario de la mesa.
Quiero, en primer lugar, agradecer a la señora Crespo siempre -miembro del Grupo Parlamentario Socialista-, siempre, la capacidad de diálogo, de consenso y, desde luego, de entendimiento que ha tenido en esta mesa, desde luego encomiable.
Muchísimas gracias, señora diputada.

Y vamos, pues, a proceder a la elección del nuevo secretario de la mesa, para lo cual pasaremos al llamamiento de cada uno de los diputados.

Ha sido presentada, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, la candidatura de don Jordi Serra, y no hay otra candidatura más que sea objeto de elección.
Con lo cual, vamos a comenzar el llamamiento de cada uno de los diputados y diputadas.

(El secretari crida per ordre alfabètic els diputats i les diputades perquè depositen la papereta en l'urna)

Muchas gracias, señor secretario.

Vamos, pues, a proceder al escrutinio.

(El president fa l'escrutini)

Se han emitido diez 10 en blanco y 5 votos en favor del señor Jordi Serra, con lo cual pasa a ser el secretario de la mesa.
Muchas gracias.

(El diputat que ha sigut elegit ocupa el seu lloc)

Bien.
Vamos a suspender un minuto la comisión para dar entrada a la directora general del ente, la señora Rosa Vidal.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

Preguntes

El senyor president:

Muy bien.
Pues, tras haber hecho el trabajo los reporteros gráficos y los medios de comunicación, si les parece, vamos a dar comienzo a la comisión con la comparecencia de la señora directora general.

Punto 3 del orden del día: pregunta número 727 que formula el síndic del Grupo Parlamentario Compromís, don Enric Morera, a la señora directora general.

Es su tiempo, señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

I benvinguda a esta comissió, directora, una comissió que no es reunia des de fa nou mesos.
El descontrol i la falta de control parlamentari ha sigut evident.
Nou mesos que no hem pogut reunir-mos, quan s'ha acabat una televisió, se n'ha començat una nova.
.
.

El senyor president:

Vamos a la cuestión, señor Morera, que usted y yo sabemos, ¿eh?

El senyor Morera Català:

Sí, el control, el control, el control.

El senyor president:

Ahí estamos.
A la cuestión.

El senyor Morera Català:

Doncs.
.
.
I parlant de control, a mi m'agradaria, tot i que després tindrem ocasió de fer una compareixença més intensiva sobre l'aplicació de l'ERO, ¿sobre quina base legal s'ha produït l'acomiadament dels treballadors de Radiotelevisió Valenciana?

No me diga això que vosté no estava, perquè, si no, jo li contaré com s'ha fet.
Però vosté ha dit una cosa important, i és que voldria quedar.
.
.
, que no s'aplicara en la seua totalitat l'ERO.
Manté la paraula?
¿Se pot recuperar gent que està afectada per este ERO de l'antiga Radiotelevisió Valenciana?

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Bona vesprada, senyories.

Comparec hui davant vostés.
I, per a contestar directament al que me pregunta el senyor Morera, volia començar diguent-li que no vaig a dir que no sé res, d'això res.
Vaig a contestar les seues preguntes, totes les qüestions que m'han plantejat a l'ordre del dia.
Vaig a contestar amb total transparència, claredat i amb l'ànim de complir amb la meua responsabilitat d'informació davant d'aquesta comissió de control.

Jo ja vaig anticipar en la meua compareixença inicial, quan vaig vindre ací per presentar la candidatura.
.
.
En aquella compareixença vaig dir que dins de les línies de gestió de la nova Radiotelevisió Valenciana s'encontrava la gestió democràtica.
I, dins d'eixa gestió democràtica, no dubten vostés que es troba que sempre que em sol·liciten que comparega jo vindré ací a comparéixer, perquè crec que tinc l'obligació i la responsabilitat de fer-ho.
I no ho faré només perquè tinc l'obligació legal de fer-ho -que també la tinc-, sinó que ho faré també perquè crec que aquesta comissió és el lloc adequat per garantir l'accés d'alguns polítics a la gestió de Radiotelevisió Valenciana.

No obstant, i per ser la primera, sí vull dir-los que jo no vaig a fer apreciacions personals, subjectives ni polítiques, si bé jo entenc perfectament que vostés les facen.

I també volia donar una dada, perquè jo sóc la directora general des del dia 9 d'abril d'aquest any i només porte una setmana amb el meu equip directiu.
Per la qual cosa, evidentment, els vaig a traslladar tota la documentació i informació que m'han facilitat, que espere que siga tota i, si no fóra així en algun punt, doncs, els demane, per favor, que m'ho diguen per poder ampliar-la en les següents compareixences.

Jo no tinc experiència parlamentària, i ho saben vostés.
Però sí tinc la sensibilitat amb què els ciutadans del carrer percebem la labor del parlament, per la qual, sense oblidar la missió principal de control que té legalment establerta i atribuïda aquesta comissió, sí vull estar convençuda que rebré de totes les seues senyories la màxima col·laboració per a fer d'aquesta compareixença un vertader grup de treball útil on poder aportar i compartir idees que milloren l'eficiència i la qualitat de la nostra Radiotelevisió Valenciana.

I, entrant a contestar a la pregunta concretament 727, del diputat Enric Moreno, ha preguntat.
.
.
(Veus) Ai!
, perdó, perdó, Enric Morera.
Perdó.
(Se sent una veu que diu: «Que és un tema sensible.
») Ah!
, doncs, reitere les disculpes.
Me pregunta que quina base legal empra el Consell per a acomiadar treballadors de Radiotelevisió Valenciana que tenen la seua plaça guanyada mitjançant oposició pública.

El Consell d'Administració de Radiotelevisió Valenciana, en sessions del 21 i 22 d'agost, va fer la proposta de decisió final de l'acomiadament col·lectiu de treballadors i treballadores del grup públic Radiotelevisió Valenciana.
I ho va fer amb un llistat de criteris, entre ells el de la incorporació mitjançant oposició.

La base legal és la disposició addicional vigèsima de l'Estatut dels treballadors, en la redacció donada per al Llei 3/2012, de 6 de juliol, de mesures urgents a la reforma del mercat laboral.
Eixa llei deixa en mans dels òrgans de direcció, dels òrgans d'administració dels ens, organismes i entitats, la possibilitat de donar o no prioritat de permanència al personal laboral fix que haguera adquirit tal condició en virtut d'una oposició, d'un concurs oposició o mitjançant uns altres mitjans que tingueren en compte la igualtat, el meritatge i la capacitat.
I en eixa disposició addicional és en què se fonamenta el consell d'administració de l'antic ens, com jo he pogut llegir.

I no res més, per ara.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Señor Morera, su tiempo.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo li puc assegurar que mosatros també som ciutadans de carrer i que no som responsables que la Radiotelevisió Valenciana haja acumulat en el passat mil dos-cents milions d'euros de deute públic i de dèficit; i que els treballadors no són els culpables d'eixa decisió, d'eixa realitat, sinó que van ser els directius.

I, per tant, volem que esta comissió siga útil.
Però, perquè siga útil s'ha de poder reunir.
I, si vosté diu que no té inconvenient en comparéixer quan siga cridada, jo em posaré en contacte amb vosté perquè puga comparéixer motu proprio, perquè de vegades és impossible convocar esta reunió.

I jo també vull ser útil.
I, en eixe sentit, efectivament, vull anar a concretar algunes qüestions.

Mire, nosaltres considerem, des del Grup Compromís, que l'ERO que la direcció anterior de Radiotelevisió Valenciana va impulsar és nul de ple dret, és nul de ple dret i ho hem recorregut com a contenciós administratiu -i això anirà a la seua marxa-, perquè el nomenament que se va fer del senyor Alejandro Reig és nul.
Això està en un pla jurídic i, per tant, deixarem que siguen els tribunals els qui actuen.

Però vosté entendrà que en un moment teníem fins a tres directors generals: el que ha pegat a fugir, el senyor López Jaraba, que no hem tingut el plaer d'acomiadar-mos d'ell perquè va abandonar el vaixell, segurament per aconseguir una indemnització; el que es va nomenar -nosaltres entenem- sense la presència del consell d'administració anterior, i, per tant, és nul de ple dret, que ha executat d'una forma -diga-m'ho així- bastant miserable, enviar un correu electrònic en castellà amb eixa fredor als treballadors, ¿no se podia haver fet una entrevista?
Jo crec que humanament com a ciutadans seria convenient que vosté emetera un juí al respecte, ¿no?

I vosté.
.
.
és a dir, l'empastre ha sigut total, però mos trobem amb la situació que mos trobem, i a mi m'agradaria ser positiu, ser positiu.
Vosté ha demanat -vosté és la directora i presidenta del consell d'administració-, per a poder emetre la programació en juny i agost, que molta de la gent que està acomiadada, que està anunciat que se va a acomiadar, es quede a Radiotelevisió Valenciana.
¿Manté eixes paraules?
Jo l'anime que mantinga eixes paraules perquè tot el capital humà i l'experiència acumulada amb els professionals de Radiotelevisió Valenciana no se pot dilapidar d'eixa manera.

I li pregunte: ¿qui mana en Radiotelevisió Valenciana?
¿Vosté o el vicepresident del govern, senyor Pepe Ciscar?
Jo l'animaria que vosté fóra valenta i diguera que se necessiten bons professionals per a fer el treball a Radiotelevisió Valenciana.

Mire, en estos moments, Radiotelevisió Valenciana, tal i com ho veiem mosatros, ni és valenciana ni serà més econòmica.
Li pregunte: ¿ja ha desembarcat la productora Secuoya per a fer-se càrrec de part del pastís de Radiotelevisió Valenciana amb diners públics?
¿Quins projectes -i per això necessitarem treballadors-, quins projectes de producció pròpia tenim?
¿Es pot comprometre vosté a impulsar la indústria audiovisual valenciana i, per tant, comptar amb els professionals que tenim a esta terra?

I, després, m'agradaria una valoració perquè, clar, mos hem gastat més de cent mil euros en un informe que era un vestit a mida per a buscar els acomiadaments, i, després, de la llista de persones que s'han quedat -després parlarem amb més profunditat-, la llista de persones que s'han quedat i que han tirat és increïble, ¿eh?
S'ha fet un vestit a mida a moltes persones, no ha sigut equitatiu, no ha sigut objectiu, hi ha hagut una gran arbitrarietat, tant en la ràdio com en la tele, com en el consell d'administració, un vestit a mida -després en parlarem.

Però, m'agradaria que contestara esta pregunta: ¿no considera vosté que és necessari l'experiència, el treball de moltes persones que se'ls ha acomiadat per a poder mantindre la programació en els mesos de juliol i agost i, per tant, si vosté va a mantindre el seu criteri de parar part de l'ERO o sotmetre's a la voluntat del senyor José Ciscar?

El senyor president:

Gracias, señor Morera.

Señora directora general, es su tiempo.

La senyora directora general de Radiotelevisión Valenciana:

La veritat és que tot el món s'ha fet eco d'eixes declaracions, declaracions que jo no he fet.
Això la primera.

El senyor Morera Català:

¿No?

La senyora directora general de Radiotelevisión Valenciana:

¡No!
Eixes declaracions jo no les he fet.

Jo vaig arribar el dia 2, perquè a mi me va nomenar el Consell de La Generalitat, me va nomenar per decret el dia 28 de març.
El dia 2 jo vaig arribar a treballar, al dia següent jo vaig convocar -o al següent- consell d'administració, que era la primera qüestió que jo devia fer.
En eixe consell d'administració vam nomenar president, vam nomenar secretari, lletrat, assessor, i jo vaig comunicar el nom de l'equip directiu nou que jo anava a nomenar, inclús vaig donar el nom de les persones que se saben.

En eixe consell d'administració vam tractar.
.
.
me van demanar alguns dels membres del consell d'administració i me van aportar, a més, que volen que constara per escrit i me van dir que volien que se parara l'ERO.
Jo vaig arreplegar eixa petició que me van fer eixes persones i els vaig contestar en el consell d'administració que jo no havia llegit l'ERO encara, jo acabava d'arribar a Canal 9, que jo no l'havia llegit, però que jo me l'anava a estudiar.
I això és el que jo vaig dir.

Després, a més, estes persones que m'ho van demanar -concretament la consellera senyora Xelo Miralles m'ho va demanar per escrit i li vaig dir això-, i crec que, després, vam fer declaracions i vam dir directament el que jo havia dit, que jo m'ho havia d'estudiar i que jo anava a estudiar-ho.

El senyor president:

Vaya concluyendo, señora directora.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Doncs, és l'única cosa que he de dir, que no sé d'on s'han fet eco eixes declaracions que no són declaracions meues.

I només vull dir que el que vosté planteja en la seua pregunta és perfectament legal i està previst en la disposició addicional vigèsima de l'Estatut dels treballadors.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Compareixença de la directora general de Radiotelevisió Valenciana, senyora Rosa Vidal Monferrer, per a explicar el pagament d'un sou de 10.
325 euros al mes a un periodista extern a RTVV per la locució dels premis de fórmula 1 a Canal 9, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 43.
538), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 44.
900)

El senyor president:

Pasamos, pues, a debatir el nuevo punto cuarto del orden del día, que hace referencia a la comparecencia del director general para explicar el pago de un sueldo de 10.
325 euros al mes a un periodista externo a Radiotelevisión Valenciana por la locución de los premios de fórmula 1, que está solicitada por el Grupo Parlamentari Socialista y, a su vez, también, está acumulada a una comparecencia que solicita también el Grupo Parlamentario Compromís con registro de entrada 44.
900.

Tiene, por tanto, el uso de la palabra para sustanciar esta cuestión la señora directora general.

La senyora directora general de Radiotelevisión Valenciana:

Senyories.

En contestació a les dos propostes que me demanen -i vaig a fer una contestació conjunta ja que s'han acumulat-, els he de dir que, tal i com he arribat -ja ho he dit abans-, jo el que he fet és demanar tota la informació referent a este tema.

La contractació d'este periodista extern, del senyor Víctor Seara, es va fer amb la Mercantil Hupa Comunicació, Societat Limitada Unipersonal.
Esta era l'empresa que ostentava els drets de representació professional i propietat intel·lectual, així com els drets d'imatge del presentador Víctor Hugo Seara Pérez.

Televisió Valenciana, disposant dels drets d'emissió de les carreres de fórmula 1, amb data 15 de setembre de 2009, subscriu contracte d'arrendament de servicis amb l'empresa Hupa Comunicació per un preu anual de 120.
000 euros més IVA, resultant un total mensual de 10.
417,67 euros més IVA.
La duració estipulada és la de l'any natural següent, en concret, de l'1 de gener al 31 de setembre de 2010, si bé s'establix que es prorrogarà expressament amb caràcter anual amb les mateixes condicions pactades fins a un màxim de tres temporades.

En virtut de l'estipulació tercera, que establix que la prova ha de ser expressa, amb data 9 de març de l'any 2011 i amb caràcter retroactiu se subscriu la pròrroga del període comprés entre l'1 de gener al 31 de desembre de 2011, fixant un preu anual de 105.
000 euros més IVA, a raó de 8.
750 euros més IVA al mes.

El contracte subscrit en l'any 2011 és exactament igual al de l'any 2010, excepte en l'estipulació quarta en què, a diferència de 2010, no s'inclouen les despeses d'allotjament, manutenció i desplaçament a càrrec de Televisió Valenciana.

No obstant això, hem comprovat amb la subdirecció econòmica que, encara que es va eliminar la citada clàusula, es van incloure les seues despeses d'allotjament, manutenció i desplaçament en la comptabilitat de Televisió Valenciana, ascendint estes a l'import de 20.
054,34 euros més IVA, així consta al llibre major al compte 28.
531.

Amb data 15 de març de 2010 se subscriu la pròrroga del període comprés entre l'1 de gener al 31 de desembre de 2010, també amb caràcter retroactiu, però s'acorda que la quantia quedarà reduïda a causa de l'extraordinària situació actual de crisi -segons diu el contracte- en 3.
000 euros més IVA.

Amb data 30 de març de 2012, a causa de la suspensió de les retransmissions esportives causades per divergències sobrevingudes entre Televisió Valenciana i l'empresa titular dels drets audiovisuals de fórmula 1, les parts acorden canviar l'objecte del contracte, passant el comentarista a desenrotllar funcions tant de comentarista esportiu com de presentador de vídeos esportius relacionats amb el món del motor i la fórmula 1, sent el total mensual també de 3.
000 euros més IVA.

Amb data 15 d'octubre de 2012, les parts acorden resoldre el contracte amb data 31 d'octubre de 2012.

Cal tindre en compte que la clàusula tercera del contracte, inicialment subscrit i posteriorment prorrogat expressament, disposava que les pròrrogues estaven subjectes que Televisió Valenciana disposara dels drets d'emissió i que l'audiència de tots els programes en què el locutor participara superassen la mitjana anual d'audiències de Televisió Valenciana, en eixe mateix any o en el de la pròrroga corresponent.

Hem comprovat aquestos dies que els treballs contractats es van realitzar i que, a més, complien amb les (inintel·ligible) .
.
.
relatiu a la superació de l'audiència mitjana de Televisió Valenciana.

A l'efecte de comprovar dita condició relativa als nivells d'audiència, hem constatat que en la mitjana de totes les retransmissions en què va participar el senyor Seara s'han complit les (inintel·ligible) .
.
.
relatiu a la superació de la mitjana anual de les audiències de Televisió Valenciana.
Així, l'audiència mitjana de fórmula 1 a l'any 2010 va ser 12,9, i, a l'any 2011, 10,4.
I l'audiència mitjana de Canal 9 a l'any 2010 va ser 8,4, i, a l'any 2011, va ser 6.

Així, a l'any 2010, sent l'audiència mitjana de Canal 9 d'un 8,0, se van retransmetre -i ho hem comprovat, és a dir, que els treballs sí que es van realitzar- les següents carreres: a Bahrein, el 14 de març, 14,7%; a Austràlia, el 28 de març, 20,05 d'audiència; a Malàisia, el 4 d'abril, 13,07 d'audiència; a la Xina, 18 d'abril, 17,05 d'audiència; a Espanya, el 9 de maig, 8,06; Mònaco, el 17 de maig, 14,07; a Turquia, el 30 de maig, 14,04; a Canadà, el 13 de juny, 9,07; a Europa, el 27 de juny, 13 punts; a Gran Bretanya, l'11 de juliol, 14,05; a Alemanya, el 25 de juliol, 12,05 d'audiència; a Hongria, l'1 d'agost, 7,08; a Bèlgica, el 29 d'agost, 12,01; a Itàlia, 12 de setembre, 12 d'audiència; a Singapur, el 24 de setembre, 15,02; al Japó, 10 d'octubre, 10; a Corea, el 24 d'octubre, 13,01; a Brasil, el 7 de novembre, 10,4; i, a Abu Dhabi, el 14 de novembre, 15,08.

Per tant, la mitjana d'audiències superava la mitjana de Canal 9 i les retransmissions sí que es van produir.

A l'any 2011, i amb una audiència mitjana de Canal 9 de 6 punts, es van retransmetre les següents carreres: a Austràlia, el 27 de març, 11,04; a Malàisia, el 10 d'abril, amb una audiència de 6,05; a la Xina, el 17 d'abril, 14,03; la següent, el 8 de maig, 10,08; a Espanya, el 22 de maig, 9,09; a Mònaco, el 29 de maig, 12,06; a Canadà, el 12 de juny, 6,05; a Europa, el 25 de juny, 20,07; a Gran Bretanya, el 10 de juliol, 13,05; a Alemanya, el 24 de juliol, 14,01; a Hongria, el 31 de juliol, 10,03; a Bèlgica, el 28 d'agost, 10,07; a Itàlia, l'11 de setembre, 9,09; a Singapur, el 25 de setembre, 7,07; al Japó, el 9 d'octubre, 18,02; a Corea, el 17 d'octubre, 11,07; a l'Índia, el 30 de novembre, 11,05; a Abu Dhabi, el 13 de novembre, 11,02; i, a Brasil, el 27 de novembre, 7,02.

Així doncs, fins a gener de l'any 2012 el periodista va retransmetre totes les proves que jo els he llegit i amb eixes audiències, que la mitjana d'elles superava la mitjana de Canal 9.

Des de gener fins a maig de l'any 2012, i abans de conéixer que s'anava a denunciar el contracte de retransmissions de la fórmula 1, este periodista s'encarregava de preparar la campanya de la fórmula 1 fent reportatges de pilots nous, circuits, etcètera, dirigits, fonamentalment, a cobrir les carreres de la fórmula 1, encara que després estes no arribaren a retransmetre's en.
.
.
mai moment.
En el moment en què se coneix que que es va a denunciar el contracte per part de Radiotelevisió Valenciana, pel canvi que hi va haver entre La Sexta-Antena 3, Víctor Seara es va quedar en principi eixe any i fins al mes de juny, inclòs el mes de juny, encarregat d'assortir els informatius de totes les notícies que es produeixen en l'entorn de la fórmula 1.

El punt d'inflexió va succeir a mitjan juliol.
Concretament, des del dia 14, data en què compagina la seua labor d'encarregat de notícies del motor per als informatius de la casa amb la direcció i presentació d'un espai setmanal amb entrevistes i reportatges d'aproximadament uns vint minuts de duració.
El programa porta el nom genèric de Motor i s'emetia tots els dissabtes a les 15:45 hores per Nou 2.
En el dit espai tenien cabuda tots els temes relacionats amb l'esport del motor, açò és, des de motociclisme, automobilisme, passant pel món del motor base, els ral·lis, però sempre prestant una especial atenció al món de la fórmula 1 en les seues diferents categories.

Totes les factures corresponents a aquestos contractes han segut pagades, i actualment, segons hem comprovat, no se deu res a esta persona i a esta empresa.
No obstant, i com els he avançat abans quan els he donat les dades, els he dit que n'hi havia una quantia que s'havia pagat, que eren les despeses d'allotjament, manutenció i desplaçament de l'any 2011, que segons el contracte no tenia d'haver-la abonat Radiotelevisió Valenciana, i que ascendix a la quantia de 20.
054,34 cèntims d'euro més IVA, i que ja he demanat des que me n'he enterat.
.
.
, que va ser ahir, ja he demanat al subdirector jurídic que prepare la reclamació corresponent degut a que eixa quantia no se li devia haver pagat a esta persona.

I, per la resta, hem demanat que comprovassen, i ja ho hem fet, totes les transferències i pagarés que s'han efectuat amb les factures emeses, que coincidien exactament a les quantitats de tots els contractes.
La veritat és que coincidixen totes les quanties amb les transferències.
Per tot açò, doncs, jo crec que els he contestat àmpliament a les dos qüestions, a la qüestió relativa a quina és la situació respecte al contracte del senyor Víctor Seara, així com a si havia treballat o no en Radiotelevisió Valenciana i quin havia sigut el seu treball.

El senyor president:

Gracias, señora (inintel·ligible) .
.
.

Bien, tiene ahora la palabra el portavoz del Grupo Parlamentario Socialista en virtud de que su registro de entrada es anterior al del grupo que también ha (inintel·ligible) .
.
.

Adelante, señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Moltes gràcies, senyor president.

Sap vosté que tinc tota la consideració respecte al tracte que cordialment sempre ens dóna a tots els membres d'esta comissió i vullc fer-li eixe reconeiximent, però té vosté d'entendre que les primeres paraules que diga hui siguen la protesta enèrgica del meu grup, perquè en més de huit mesos aquesta comissió no s'hasca reunit i hi hasquen hagut en tots eixos huit mesos dos sol·licituds formals per escrit per part de la que llavors era la secretària demanant la reunió i la convocatòria d'esta comissió, i fins i tot dos escrits a la presidència de Les Corts sense cap d'èxit.
En tot eixe temps, han eludit el control parlamentari un director general, el senyor Jaraba, i un altre directament és que ha segut anomenat i mai l'hem conegut, mai ha passat per esta comissió a donar cap ni una sola explicació, el senyor Reig.

Totes les preguntes, totes les compareixences estaven, en principi, adreçades a gestions efectuades i decidides per eixos directors generals.
.
.

El senyor president:

Senyor Moreno, feta la seua observació, que ja ha constat en acta,.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

No.
.
.
Sí, no, però.
.
.

El senyor president:

.
.
.
pot vosté anar a la qüestió quan considere,.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
Sí, no, no.
.
.
No, no.
.
.
No.
.
.

El senyor president:

.
.
.
o malbaratar el seu temps en qüestions.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

No, vosté no es preocupe, que la vesprada va a ser llarga.

El senyor president:

Molt bé.

No, yo no me preocupo en absoluto.
Estamos aquí para servir.

El senyor Moreno Escrivà:

¡No!
, ¡sí!
, però.
.
.

El senyor president:

Adelante, señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Crec que és que.
.
.
, realment crec que és molt important i crec que està en la matriu del que ens du ací.
De fet, agraïsc, com a mínim, el tarannà inicial, ara vorem en què se concreta al llarg de la comissió de control, que ja sap allò, «hechos son amores y no buenas razones», però agraïxc el tarannà este que vosté vinga ací amb la disposició de sotmetre's al control i no de llegir-mos el que li hasquen escrit, que malauradament era el que féiem abans.

I, si m'hi permet, li vaig a donar, malbaratant part del meu temps.
.
.
, segur que després algú me compensarà, li vaig a donar.
.
.

El senyor president:

¡Depende de lo bueno que sea!
No va por buen camino, ¿eh?
,.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

No, no es preocupe.

El senyor president:

.
.
.
pero adelante, adelante.

El senyor Moreno Escrivà:

Hi ha un consell que li vull donar, i és que vosté deuria haver acudit a esta comissió de control a petició pròpia.
.
.
Deuria haver-ho fet.
(Veus)

No, deixe'm que li explique per què.
El que és normal, una vegada vosté ha pres possessió com a directora general, és que vosté hagués vingut.
.
.
, havera demanat immediatament comparéixer davant d'esta comissió a petició pròpia per a explicar-mos el seu projecte, per a partir d'ara que ha segut nomenada, per a explicar-mos vosté a petició pròpia la situació pressupostària real de la televisió, de la qual parlarem després; per a explicar-li a esta comissió de control.
.
.
, per a explicar-li un estatut que vosté ha sotmés al consell d'administració i que sembla que és molt interessant, parlarem d'ell, per a explicar-nos-el i que el coneguérem, per dur-nos-en una còpia, per exemple, i per a explicar-nos, que també en parlarem hui, de les destitucions i nomenaments al seu equip directiu, per a que ens els explicara i nosaltres els coneguérem.
Això haguera segut molt d'agrair i una bona manera de començar.
I no vindre.
.
.
, i a més, haver-ho fet un dia a les deu del matí, un dia laborable, ¿eh?
, i no a les quatre de la vesprada del dia de la sessió de control del president i a vore si no dinem i no ens fa cas ningú.

Però veu que n'hi ha ahí molt d'interés en escoltar-la hui, i anem en el minut sis al cas.
No passa res, «Searagate», m'he apuntat ací.
Mire, en qualsevol cas, açò haguera segut una qüestió que vosté havera tingut de contestar, perquè.
.
.
, i també en parlarem després, vosté, per a constituir la nova Radiotelevisió Valenciana, ha tingut de fer un reequilibri patrimonial, etcètera, etcètera, i s'ha adjudicat, segons ha filtrat, perquè no ha vingut a esta comissió a explicar-ho, als mitjans de comunicació, s'ha adjudicat vosté 27 milions en drets audiovisuals que posseïx la Radiotelevisió Valenciana.
M'ho pot corregir i donar-me una altra dada, estaré encantat de saber quina és l'exacta.

Això significa que vosté posseïx tots els drets que dimanen dels treballs encarregats a moltes productores, entre altres, com vosté molt bé ha dit, a Hupa.
Vosté en posseïx la custòdia, en gestiona els expedients, tots els expedients, tot l'expedient, el custodia vosté ja, ja és la seua responsabilitat, ¿val?
I gestionar també el valor econòmic dels drets.
.
.
, d'això en parlarem després.

Mire, permeta'm que li lligga un mail, adreçat a la Direcció General de Radiotelevisió Valenciana, amb resposta escrita amb registre d'entrada del 8 de gener de 2003 en relació amb una sol·licitud que formule jo el 27 de desembre de 2012, em pose en comunicació amb vosté perquè em diga com facilitar-me la consulta dels expedients sol·licitats a la seu del consell d'administració.
Des d'aquesta data m'he posat en contacte telefònic amb vostés en dos ocasions amb la finalitat de concertar una cita sense haver obtingut resposta, ninguna resposta ni de l'hora ni del dia ni del lloc al qual acudir.
Per aquest motiu li faig arribar a la direcció el correu electrònic que m'ha facilitat des del mateix gabinet de la direcció general el requeriment format perquè es faça efectiu el meu dret establert a l'article 12 del reglament de Les Corts, que m'empara com a diputat.
La demora injustificada suposaria un entorpiment de la meua tasca com a parlamentari.

Açò va ser per una pregunta que jo faig el 27 de desembre de 2012.
Estem a 18 d'abril, ¿i sap vosté que encara no he pogut vore tot l'expedient?
.
.
.
No l'hem vist.
Doncs, mire, li ho conte, a vore si és vosté capaç de solucionar això i demà podem anar la senyora Sanz, la senyora Mónica Oltra i jo a vore l'expedient, no que vosté me'l lligga, a vore l'expedient: les factures que es van presentar, en què se les van gastar, ¿què eren eixes dietes?
, ¿eren entrepans del Bocatta o eren mariscades del Taj Mahal de Dubai?
No ho sé, vull vore-ho, vull.
.
.
Tinc el meu dret, eixe dret ha segut torpedejat de manera contínua, se'ns ha fet anar tres vegades a la Radiotelevisió Valenciana per a prendre'ns el pèl.

I vàrem obrar un miracle, que vull que vosté el tinga en compte per a futures respostes: el miracle de la confidencialitat.
Vosté sap que un dels grans conflictes que hi ha en l'administració pública valenciana és que quan acudim a consultar com a diputats els contractes que l'administració fa amb determinades empreses, se'ns diu que no se'ns poden donar.
.
.
, que no se'ns pot donar còpia, perquè són confidencials.
Doncs, mire, va ser suficient que nomenàrem la policia per a que, immediatament, se li passara al senyor Prefaci les confidencialitats.
.
.
Li vam dir que o ens el donava o cridàvem la policia i, de repent, el que era confidencial ja no ho era, immediatament ens donà còpia d'eixos expedients.
Espere que eixe canvi de doctrina de l'exsecretari general siga doctrina consolidada per vosté a partir d'ara.

¿Va a entregar-me vosté les factures?
, és la responsabilitat seua.
¿Iniciarà vosté accions, si de l'estudi complet.
.
.
?
, ha dit que les va anunciar, però n'hi han més, segur que li n'anem a suggerir més, igual li'n suggerim algunes respecte a l'equip directiu precedent de vosté.
Perquè no sé si vosté personalment ha pogut vore eixe expedient.
Crec que l'empresa Tipp-Ex els l'ha demanat per a una campanya publicitària (rialles) sobre les virtuts d'eixe producte, ¿val?
I a la millor té vosté alguna cosa a aclarir respecte a això.
¿Ho farà demà?
, ¿ens pot dir quan ho farà?

¿En quina situació es troba el litigi a què vosté ha fet menció sobre la titularitat dels drets?
Mire, senyora Vidal, aquest, malauradament, no és més que un exemple d'un model de gestió de la Radiotelevisió Valenciana que és el que vosté es disposa, segons les seues pròpies paraules, a iniciar.
Per cert, recorde.
.
.
, li ho dic ja per a que vaja vosté pensant-s'ho, recorde que, paraula, vosté n'ha dit en el consell d'administració i en algun desdejuni en mitjans de comunicació.
Recorde-les totes, no es pose en un embolic, ¿eh?

Dic que aquesta externalització.
.
.
, aquesta externalització.
.
.
, ací té un exemple palmari del que passa.
¿Vosté va contractar?
No, però l'empresa de què vosté hui és responsable va contractar Hupa per a alguna cosa que un periodista que li diuen Picornell, al qual s'ha acomiadat de la Radiotelevisió Valenciana en virtut d'eixe ERO, un periodista d'esports, feia per la sisena part.
.
.
¿Per què?
Intente contestar-me a eixa pregunta.

I, sobretot, ¿per què es contractà un periodista argentí perquè ho fes en castellà?
, quan el senyor Picornell té un valencià exquisit, que a la millor haguera establit una certa diferència amb La Sexta, que emetia el mateix programa a la mateixa hora.
Mire, em preocupa respecte a aquesta qüestió que els seus estatuts obliden, entre l'objecte social de l'empresa, preservar, defensar i difondre el valencià.
¡Ho obliden!
I me fa pensar que, en el fons, eixe no és un oblit per maldat, sinó és una qüestió estratègica: es tracta de relaxar els requisits lingüístics, ¿eh?
, perquè sense això no podrà entrar a les noves fórmules 1, les noves triskels, les noves secuoyes, els nous gürtels refundats i no hi hauran mecanismes per a dur endavant el nou model de Radiotelevisió.

Mire, li ho dic seriosament, el més important és que ens done els papers i ens diga si ens va a donar els papers que ens falten i, sobretot, que açò servisca per a reflexionar.
.
.
Este és el futur de la televisió, si se continua pel camp que va, menys Picornell, més Seara.
.
.
Eixa és la disjuntiva.
Si vosté veu que la van a obligar a anar pel més Seara, cride el senyor Barona, del València Club de Fútbol, que igual té alguna idea a donar-li.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor diputat per ajustar-se al temps, moltíssimes gràcies.
(Veus) Sí, sí, ho ha fet vosté molt bé.

Senyora Oltra, és el temps del seu grup.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Senyora directora, bona vesprada.

Vaig a començar per on ha acabat el senyor Moreno, que és pel periple que ha costat traure uns papers, que jo, eixe periple el done per bo, si vostés, com vosté pareix que ha anunciat ací, i m'agradaria que s'hi ratificara després, en la següent intervenció, van a reclamar-li, per exemple, els diners que se li van pagar al 2011 en concepte de dietes i desplaçaments a Hupa, precisament perquè no estava en el contracte.
Si és així, només per eixos 20.
000 euros que recuperaran les arques públiques valencianes, per a mi, ja, haver anat tres voltes, haver-nos sotmés a tot tipus d'humiliacions als diputats que vam anar allí i a tindre de posar-nos en la situació de dir-los o mos dones els contractes.
.
.
, que és una manera civilitzada de fer les coses en el primer món, o cridem la policia i se munta un cacau, perquè jo ací veig indicis de delicte i, per si de cas les proves desapareixen, tinc de denunciar-ho, i de repent ens donaren els contractes, done per bo tot això i el fet que encara estem esperant que ens criden per a donar-nos les factures justificants dels pagaments que, quan vam anar la tercera volta, ens van presentar uns papers, estos papers, que factura el senyor Seara amb Hupa Comunicación, on, al marge en un quadradet, vénen, per exemple, este mes, 19.
856 euros en concepte de vols, hotels, etcètera.
Però no ens van mostrar els justificants d'això.
Açò és que jo no ho tinc, perquè no m'ho van donar.
Això és una foto del iPhone, òbviament.
D'açò no ens van donar còpia literalment perquè ens havíem portat mal i havíem mostrat a la premsa estos contractes.
Que, per cert, no duen la composició del motor del Ferrari.
És a dir, estos contractes no diuen res més que una relació comercial, d'objecte de contracte i de pagament amb diners públics a una empresa que es diu Hupa Comunicación, del senyor Seara.

No hi ha res que justifique la confidencialitat d'açò, més enllà de la voluntat d'un govern que està entestat que la gent no sàpiga en què se gasta els diners.
Perquè, efectivament, el problema és que si ens hem gastat una milionada per una cosa que els treballadors de Canal 9 feien per molts menys diners, els treballadors de plantilla, tots estos diners se podien haver estalviat.

I els hi pagaven 10.
000 euros al mes, i a més els desplaçaments, que és una cosa també prou irregular, senyora Vidal.
Perquè, diga'm vosté, si jo contracte amb una empresa, a l'empresa no se li paguen dietes, les dietes se paguen a les persones físiques.

Una cosa.
Ha dit vosté que el contracte se signa -el primer- el 15 de setembre de 2009, és el 15 de «desembre» quan se signa el primer contracte.
El següent no és una pròrroga, és un altre contracte, que se signa el 9 de març.
Això sí, amb caràcter retroactiu perquè no estan coberts els mesos de gener i de febrer.
Bé.

I ara ja entrem en el despropòsit total, que són, efectivament, les pròrrogues.
El 15 de març de 2012 se firma una pròrroga sobre un contracte que ja no existix, que ha expirat, i per tant no se pot prorrogar, perquè no se pot prorrogar allò que no existix.

Al mateix temps, als cinc dies, se presenta una addenda al contracte, i el 15 d'octubre se signa la resolució.
Si vosté veu els cinc documents és més que probable que estos dos se firmaren el mateix dia, digam, el primer dia, i estos també el mateix dia, pel tipus de lletra, perquè ni tan sols tenen cura a l'hora de fabricar la versemblança de la legalitat.

Dit siga de pas, contracte que se firma amb Hupa Comunicación, que se constituïx sis dies abans de firmar el contracte.
Mire l'experiència que tenia esta empresa per a fer este tipus de treball.
Esta empresa se constituïx únicament i exclusivament perquè Canal 9 la contracte.
Aixina és com ha actuat el govern de Radiotelevisió Valenciana, el govern del Partit Popular.
I eixa és la seua herència, senyora Vidal, eixa és la seua herència.
I pot vosté posar els ulls en blanc, però vosté ha acceptat el càrrec, i tenia la llibertat de no acceptar-lo.
I a la millor algun dia ho pensa i tot.

Anem al festival de Tipp-Ex, que diu el senyor Moreno, que són les propostes de contractació civil.
Jo no sé si vosté les ha vistes i si ha vist els originals amb el Tipp-Ex, els borrons, les dates corregides, perquè no coincidien i algunes s'havien adonat que les havien ficat, i no coincidien en el temps cronològic.
I aleshores ni tan sols, ni tan sols se van molestar en fer un altre paper, sinó que es va tatxar i a mà es va anar corregint per a donar-li una semblança de legalitat, que res d'açò té.

Però, al marge d'açò, que ja ho vorà la fiscalia i els tribunals, i que, òbviament, si no ens donen les factures, com que ací hi ha indicis, i açò ho vaig fer jo, al meu iPhone, i li ho diré al tribunal.
Li diré, escolte, no, que açò és de veres, que està allí i que vostés han d'escorcollar-ho, si és que abans no ho han cremat, i no passa com en CIEGSA, que quan anaren a eixir els papers se cremà tot allò.

I aleshores, si es poden aconseguir fins i tot els justificants de les despeses.
Perquè jo el que dia al senyor Prefaci era «oiga, és que jo vull saber si la factura d'hotel coincidix en els dies que va ser el gran premi en la Xina, per exemple, o la factura de l'hotel és de tres mesos abans».
I aleshores este senyor s'estava pegant la vida padre a costa dels valencianes i de les valencianes.

I com que tenim dret a saber-ho, jo també vull saber si vosté, en esta primera intervenció que vosté ha fet posant-se a disposició de Les Corts -que jo també li agraïsc- i dels diputats, simplement va a vetllar perquè se complisca el dret constitucional que tenen els ciutadans a participar en els assumptes públics.
I que quan nosaltres demanem unes factures no ho fem per caprici ni perquè no tenim res millor que fer que anar a escorcollar-los a vostés les factures, sinó perquè forma part del dret indestriable i del bloc constitucional de la funció de diputat.

A partir d'ahí entrem en la part que se paga a través d'El Corte Inglés, que efectivament apareix en el llibre major i en este resum que se'ns dóna, i que havent-hi desaparegut el contracte jo no entenc.
.
.
M'agradaria que m'explicara com van a reclamar-li els diners?
Van a utilitzar la via de lesivitat?
Quina via van a utilitzar per a reclamar eixos diners?
Perquè eixos són uns diners que ha pagat Canal 9, se suposa que davant d'una factura, i jo vull saber la via que van a utilitzar.
A mi no me val que vosté vinga ací a fer una declaració d'intencions i que això se quede en aigua de borrajas.
Aixina que jo ja li anuncie que jo vaig a anar preguntant cada setmana si ja s'ha iniciat el procediment i quin procediment és.
I si vosté ja té idea de quin procediment van a utilitzar, m'agradaria que l'explicara ací, per a recuperar els 23.
664,12 euros, que són els 20.
054 més IVA, que s'han pagat en l'any 2011 sense haver-los hagut de pagar.

I després també vull que m'explique la valoració política que vosté fa, que apareix el central ací, perquè, ja dic, tot açò els tribunals ja tindran ocasió d'examinar i investigar-ho, etcètera.
Però jo vull que vosté me faça la valoració política, perquè per això estem ací, del que suposa: primer, haver pagat almenys cinc vegades més del seu cost, si ho haguera fet un locutor de Canal 9, a un senyor que no sabem per què se'l va contractar; perquè se va triar una empresa que feia sis dies que s'havia constituït, sense experiència acreditada i sense que hi haguera una raó d'haver estat contractada abans en algun altre mitjà, perquè s'havia constituït feia sis dies.

Com és possible que se feren contractacions ad hoc i se li diguera a esta persona «constituïx una empresa que aixina t'anem contractant».
Si això li pareix una manera responsable de gestionar els diners públics.

Vull que me diga què li pareix que s'haja pagat, però que me faça una valoració política, què li pareix que s'haja pagat despeses que no s'havien d'assumir.
Vull que me diga què li sembla el tracte que han rebut els diputats de l'oposició quan hem anat allí a demanar, i hem hagut d'anar tres voltes, i ni a la tercera ens han donat el que hem demanat, que són els justificants d'allò que s'ha pagat, la factura de l'hotel de (inintel·ligible) .
.
.
, perquè este senyor no pot facturar perquè no té un hotel.
Pot facturar els seus serveis, però no facturar.
.
.
Ni té una agència de viatges, ni té un hotel, ni té un avió.
Vull que me diga això.

Vull que m'assegure que a este senyor no se li deu res ni a esta empresa.
Perquè no és el que diu ell, no és el que diu ell.
Aleshores, jo vull saber on està el gazapo.
No?
, jo.
.
.
(inintel·ligible) .
.
.
¡aquí alguien miente!
, vull saber qui és.

I vull que me valore el dineral que ha suposat durant els anys que ha estat contractat este senyor, i a més el canvi de l'objecte de l'últim contracte, en l'última addenda, i és que passa de ser locutor de fórmula 1 a ser periodista de la premsa rosa del motor.
Jo vull que me valore també això, mantenint el mateix preu, però en un objecte de contracte molt distint.
Si això a vosté li sembla una manera responsable i decent de gestionar els diners públics.

El senyor president:

Gracias, señora diputada.

Es el turno ahora de la señora Sanz, como portavoz del Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

La senyora Sanz Alonso:

Sí.
Muchas gracias.

Señora Vidal, bienvenida ya como directora general.

Y la verdad es que le agradezco su disposición a informarnos de cuanto sea necesario y acudir cuando la podamos llamar.

También me extrañó, y lo he comentado con algunos compañeros de la comisión, que usted no había tomado a petición propia la iniciativa de comparecer, porque en la nueva etapa hubiera sido bueno que usted pusiera sobre la mesa, de motu proprio, todos los proyectos que tenía para la Radiotelevisión Valenciana, todos los problemas que se le daban cómo se iban a resolver, el contrato programa que también tenemos pendiente y, por lo tanto, pues iniciar con su aportación, sus intenciones, los trabajos de esta comisión.
Porque hoy realmente estamos viendo temas retrasados porque esta comisión no se convocó o porque los directores generales anteriores no quisieron venir, no sabemos por qué.

Pero, mire, a mi me ha sorprendido una cosa.
Usted dice: yo no voy a dar opinión política.
Yo no sé lo que será para usted opinión política, pero a mí me sorprendió muchísimo que usted asumiera, junto con la dirección general, la presidencia del consejo.
Porque creo que dos funciones, la función de gestión y la función de control, no se pueden juntar en la misma persona.
Yo creo que eso fue poner Montesquieu patas para abajo y, por lo tanto, entrar en una dinámica donde no se sabe, no se sabe cuál será su papel y no se sabe qué garantías puede tener, qué objetividad, un consejo donde la propia directora general es también la presidenta del mismo.

Por lo tanto, yo le quiero hacer desde el primer momento esa salvedad.
Yo le sitúo ese problema sobre la mesa.
Es algo que no puede caber en la cabeza, que está ya tomando esta decisión, y usted lo haya hecho.
Y, por lo tanto, entiendo que usted quiera tomar en sus manos la gestión del ente, pero entiendo que hay unos mecanismos democráticos que heredamos, que están estipulados en la nueva ley de Radiotelevisión Valenciana, aunque yo no la votara, pero están estipulados, por los cuales el consejo de administración ha de tener plenas garantías para poder controlar las funciones de la dirección general.

Claro, usted dice «no voy a dar opinión política».
Pero, ante un caso como éste, usted me podría decir, vamos a ver, al menos como gestora sí, yo no digo que usted le diga al señor Fabra lo que tiene hacer.
Yo supongo que usted se está situando a esos niveles.
Pero de lo que se refiere al funcionamiento del ente y lo que el ente tiene que hacer, usted podrá decir lo que quiera, pero todo es política, porque estamos hablando de un ente público, no de un ente privado, de un ente público.
Usted se financia o se pretende financiar una parte sustancial con dinero de todos los valencianos y valencianas.
Pues cualquier decisión en ese órgano será al final una decisión política.
Y claro, mire, en el tema que estamos tratando.
¿Usted que opina de que, con la excusa de la justificación de contratar un locutor que retransmitiera la fórmula 1 en valenciano, se contrata un argentino que habla en castellano?
Esa es la primera contradicción.
No sé si eso es política o no es política.

Segundo.
Se renueva el contrato.
El contrato se recorta en la cuantía en el 2011, ¿eh?
Pero resulta que aquello que se recorta y desgaja del contrato aparece como abonado con las propias finanzas y las cuentas de Radiotelevisión Valenciana, todas las dietas.
Bien, ¿cómo se llama eso?
¿Es político o no es político?

Al menos es una gestión, cuanto menos, cuanto menos extraña, opaca y que no corresponde a contrato firmado.
Pero, claro, después se acaba la fórmula 1 y, una vez acabada la fórmula 1 ese señor continúa.
¿Por qué continúa si estamos en vísperas de un expediente de regulación de empleo?
Si ya se sabe que tenemos un boquete de 1.
200 millones.
¿Por qué ese gasto adicional?
¿A usted como gestora eso qué le dice?
¿Qué le dice?
Porque periodistas deportivos teníamos.
Que hablaran en valenciano teníamos, y eran de la casa.
¿Por qué gastarnos ese dinero?
Porque si se iba a ver exactamente igual, si el índice de audiencia iba a ser exactamente el mismo, este señor no añade nada, nada.
Nada más que hay que decir una cosa: un amigo contratado, un amigo contratado.

Y esa ha sido la historia de esta Radiotelevisión Valenciana.
Esa ha sido la historia.
Por lo tanto, usted, por favor, no diga que no quiere hablar de política, porque al final el cómo se usa el dinero y qué es lo que se hace en un ente público, termina siendo siempre, irremediablemente, una decisión política.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Es el turno ahora del Grupo Parlamentario Popular, en la persona de la diputada señora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora directora, bienvenida en esta primera ocasión como directora ya formalmente de la Radiotelevisión Valenciana.
Gracias por ser tan clara y contundente, por aguantar el tipo, porque lo está aguantando, no tengo ninguna duda que va a seguir en ello.
Porque en esta comisión, especialmente en esta comisión, señora directora, hay que aguantar el tipo.

Porque, mire, en el mundo político en el que nosotros nos movemos, yo creo que también en el profesional, se habla de los cien días de gracia cuando uno asume una responsabilidad.
Y aquí, evidentemente, no se le concede, ya lo ha visto usted.
Usted está aquí a los nueve o diez días de tomar posesión del cargo y encima se le está reprochando que no pida la comparecencia.
Pero si está aquí, y además está en una comisión convocada en fecha 14 de marzo por las Cortes -lo tengo yo aquí con registro-, cuando usted no era directora y sobre unos temas que usted no ha gestionado, y está aquí a dar la cara y encima se le reprocha.
Con lo cual, señora directora, este es el talante, esto es lo que usted se va a encontrar aquí.

Pero, bueno, dicho esto, nosotros, desde el Grupo Popular, sabemos que comienza un reto importante, aunque nada fácil.
Y haga lo que haga, como ya se lo he dicho, esto es lo que se va a encontrar.

Pero la verdad es que es ilusionante, aprobamos una nueva ley el año pasado aquí en las Cortes Valencianas, que ahora empieza su funcionamiento, un nuevo consejo, un personal reestructurado y también un nuevo presupuesto, evidentemente, mucho más restringido que en momentos anteriores, que usted además coge en este año 2013 ya consumido en parte.

Y, por lo tanto, la situación no es fácil, pero como usted ha dicho, el reto ilusionante.
Nosotros desde el Grupo Popular le concedemos, por supuesto, esos días de gracia.
Pero, bueno, ya ha visto usted que la oposición.
.
.
, que durante mucho, mucho tiempo ha hecho de la Televisión Valenciana el centro de su estrategia política, de su estrategia crítica, pues, bueno, va a seguir en esa línea yo creo que hasta con los mismos temas, por mucho que las cosas.
.
.
, los contratos y las programaciones ya no sean las mismas.

Porque mire, señora directora, esto es como una reivindicación que hacen algunos de su espacio político.
Porque, por ejemplo, ¿qué sería de mi compañero, el señor Moreno, si no criticase la televisión?
(Veus) Nadie, nadie.
.
.
Aunque esta mañana ha hecho unos pinitos.
.
.

El senyor president:

No le provoque al señor Moreno.
Solo falta.
.
.
Vamos al tema.

La senyora Sánchez Cortes:

.
.
.
en otros temas, pero, bueno.
.
.
(Veus) Esta es la realidad.
(Veus i rialles)

Bien.
Comprendo.
.
.
A pesar de la extensa explicación que nos ha dado del contrato de fórmula 1, ya hemos visto el discurso de los compañeros que me han precedido en el uso de la palabra, que no ha variado un ápice, como si usted no hubiese explicado nada, no les sirve absolutamente de nada.
Pues esto es lo mismo de siempre, y es que olvidan lo que hacen donde gobiernan.
Y para nosotros, yo creo que para cualquier persona, ya no político, eso es importante, porque si no eres capaz de hacer algo tú, cómo eres capaz de exigírselo a los demás.

Y entonces, tenemos que recordar lo que pasa, por ejemplo, en televisiones autonómicas gestionadas por el Partido Socialista durante muchos, muchos años, como en Canal Sur, que llevan inyectados el gobierno andaluz más de tres mil millones de euros, esto sin contar los ERE, que serían otros mil y pico más, en otros ámbitos.
Tiene 1.
587 trabajadores.
Y en este momento no me puedo extender, porque no tengo tiempo, lo que son contratos con amigos, con directivos y tal, pero creo que habrá muchas ocasiones para hablar de este tema.

O la TV3, la televisión catalana, con 2.
700 trabajadores, más de mil cien millones de euros que inyecta La Generalitat en los últimos cuatro años para asumir.
.
.
, tiene la fórmula 1, tiene los derechos de fútbol, los paga, la sindicatura reiteradamente les reprocha los incrementos salariales injustificados que realizan, pero esos les parece muy bien.

Y también cuando gobernaba el Partido Socialista y dirigían la Televisión Española, los sueldazos que algunas periodistas, como Ana Pastor, Pepa Bueno, Ana Blanco, María Casado -muy buenas, muy bien, les parecen fenomenal-, más de trescientos mil euros al año y estaba plenamente justificado.

Y en este caso, evidentemente, por mucho que este señor fuera de un equipo de la fórmula 1, del Lobato, todo esto que pretendía, es entendible que la difusión fuese mejor.
Y a pesar de que el equipo, salvo este señor, era íntegramente de la Radiotelevisión Valenciana, pues no les parece bien.
Esta es la cruda realidad que encontramos una vez más en los asuntos que atañen a la televisión, señora directora.

¡Ánimo y adelante!

El senyor president:

Gracias, señora Sánchez.

Señora directora general, es su segundo turno de intervención.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gracias, presidente.

En este segon torn d'intervenció, la veritat és que em sorprén, em sorprén que vinga ací, em sorprén que vinga amb totes les dades del contracte, que vinga amb els pagaments.
.
.
Si falta alguna factura, no tenen més que demanar-la.
I li ho dic tant al senyor Moreno com a la senyora Oltra, perquè hui, hui, porte quatre dies -perquè és dijous crec-, porte quatre dies amb el meu equip, quatre, no cent, quatre dies amb el meu equip, hui m'han demanat vindre a vore una altra informació sobre no sé quin contracte.

Per suposat, ja tenen cita vostés per a crec que és el dia 26 per a vindre a Canal 9 a vore els documents.
I jo a la seua disposició, com tinc l'obligació i com dec de fer-ho.
Sé que este matí ja els han contestat dient-los que el dia 26 tenen la cita per a això.
Si falta alguna cosa referent a este contracte, com m'acabe d'adonar, la veritat és que no tenen més que demanar-ho.
És a dir, la documentació està a disposició de vostés.

En primer lloc, i en relació amb el que em diu el senyor Moreno, la veritat és que dir-me que jo me tenia d'haver posat a disposició abans de començar, tinc de dir una cosa.
Jo vaig arribar el dia 2.
El dia 2 encara no havia fet ningú un consell d'administració; consell d'administració que el vaig tindre de convocar jo, que podia haver estat convocat abans i el vaig tindre de convocar jo.
El consell va ser el dia 9.
I a partir del dia 9, vaig tindre d'executar les decisions d'eixe consell d'administració.
Em va costar tres dies executar eixes decisions.
I des d'este dilluns tinc nou equip.
Jo quan vaig arribar ja estava esta convocatòria i vaig considerar que era el normal vindre a contestar a tot.
Perquè, a més, me pareixia que era una qüestió d'elegància i d'educació.
A mi.
.
.
, jo no sé si són huit mesos, però jo he preguntat si ha vingut algun director general a parlar ací des de que vaig vindre jo, me pareix que m'han dit que no.
Això va ser l'1 d'octubre.
Hui és 18 d'abril.
Són set mesos, no huit, però per ser exactes, per ser exactes.

Però jo vaig dir.
.
.
El primer que me van dir és, quan me vaig enterar d'esta compareixença, és si.
.
.
, el meu equip, la veritat, me van dir esta setmana: «Però açò no ho anem a retardar.
» I vaig dir: «No.
Ací no se va a retardar res.
El primer que tenim de fer és anar allí i contestar, contestarem el que podrem.
» Perquè jo he portat un nou equip, i això ho dic clarament.
Jo no estic amb l'equip que estava treballant.

I, per tant, com he dit al principi, jo he demanat la documentació i pense que la tinc tota, estic convençuda que la tinc tota.
A més, vos tinc de dir que no m'ha sorprés res del que m'esteu dient.
El discurs és el mateix, i he sigut jo la que vos he dit que hi havia un desfasament en un compte.
I això en tres dies.
Me pareix que si estic una miqueta més, tindré temps de vore les coses com toca.
(Veus) Però vos demane, per favor, que me doneu una miqueta de temps i una miqueta de confiança.

No obstant, el que sí que.
.
.
, el que hui toca no és parlar ni del contracte programa, ni de tot això, hui tinc de vindre ací a parlar de les qüestions que m'han preguntat.
I, per tant, ara en este moment toca Seara.
Jo no tinc cap problema en vindre un altre dia i parlar, quan el consell d'administració conega el contracte programa -que és el primer que el deu conéixer, el procediment comença aixina-, hi parlarem de tot això.

En relació amb la confidencialitat de què parla el senyor Moreno, li vaig a dir directament -i això tinc coneixement jurídic de la situació- que quan se va plantejar que se me demanara la informació per a vindre a la comissió de control sobre els dos temes, concretament el contracte del senyor Seara i el contracte de Triskel, alguna persona del meu equip i des del meu equip em va dir el contracte té una clàusula de confidencialitat, i jo el primer que vaig dir és que eixes clàusules de confidencialitat caldrà vore quins efectes produïxen, perquè per a sotmetre-mos al control de la Sindicatura de Comptes i al control de la comissió de control d'audiovisual i del parlament, eixes clàusules, des del meu punt de vista -i sé que n'hi han uns altres arguments jurídics, ho sé-, però des del meu punt de vista eixes clàusules no poden operar.
I no poden operar perquè d'acord amb la llei de contractes, la confidencialitat està molt, molt restringida, i només es refereix a qüestions que afecten qüestions de negoci, però la resta d'elements del contracte són públics, és pública -la part és pública, el preu és públic, l'objecte del contracte.
.
.
-, i per això no tinc cap problema en vindre ací i contar-los-ho.
I la veritat és que el contracte diu que té una clàusula de confidencialitat, però sóc conscient que eixa clàusula és nul·la radicalment.
Per tant, no tinc cap problema en vindre i contar-ho.
(Veus)

En relació amb.
.
.
Per tant, el que sí que me sorprén és que el discurs siga el mateix, vinga i diga les dades, que si jo haguera vingut ací i haguera dit que no els anava a contar res perquè hi havia una clàusula de confidencialitat.
Per tant, també els demane que avancem, que avancem en el discurs, per favor.
Això també ho demane.

En segon lloc, i en relació amb el que demanava la senyora Oltra, tinc de dir-li que jo no sóc conscient en este moment que encara en relació amb eixa sol·licitud, quedaven uns documents per a portar.
De fet, jo tinc la còpia, perquè la vaig demanar, que teníeu els contractes i alguns d'eixos documents.
Si no vos importa, me torneu a fer la petició dels documents que falten -i ja està- i el mateix dia que vingueu, que crec que és la setmana que ve, el dia 26, preparem la documentació que falta.
Això no fa cap problema per la forma en què en este cas està plantejada.
S'ha plantejat a través del president que correspon, s'ha plantejat ve i per això hem respost en la forma que corresponga.

A partir d'ahí, si me pregunten com vaig a gestionar jo -jo no sé.
.
.
, jo no conec quines varen ser les raons en eixe moment, no les conec, la situació és diferent, l'època és diferent, les persones són diferents-.
.
.
I per tot això, jo no vaig a parlar de quines eren les raons.
Jo vinc ací i els done la informació que tenim, que hui, com a directora jo que sóc de Canal 9, tinc l'obligació de donar-la, però jo no vaig a parlar de quines són les raons que en cap moment van portar a una persona a prendre un decisió o una altra decisió.

El que sí que els dic és que totes les coses que demanaran s'estudiaran.
I si n'hi ha una situació que considerem que no procedix, com el tema dels 20.
000 euros, jo demanaria directament que.
.
.
, al subdirector jurídic, que està des d'este dilluns també, que faça el favor d'estudiar-ho i vore quina acció tindrem de posar.
Jo podria dir-li perfectament quina acció, però com sóc directora general i vaig a exercir de directora de general i no d'advocada de l'estat, no la vaig a dir.
La lesivitat no procedix de cap manera, i no procedix perquè som una societat ara i, per tant, no tenim d'actuar aixina.
Però no passa res.
Serà una acció amb diners públics, però d'una societat i amb forma mercantil, i una societat no té prerrogatives públiques.
El que sí que té és la màxima responsabilitat dels seus gestors a l'hora de gestionar, una responsabilitat inclús jo els diria que més superior a la que se té quan se té la forma d'ens.
Però, en tot cas, la màxima responsabilitat.
Quan interposem l'acció, a la següent reunió que jo vinga ací, jo no tinc cap problema en dir-los quina és, però serà segurament l'acció civil corresponent de reclamació de quantitat.
També ho acabarem d'estudiar, perquè ha segut estos dies, evidentment.

Y en relación con las apreciaciones que ha hecho la señora Sanz, de hecho, la extrañeza con la que manifiesta que yo inicialmente no he pedido venir, ha sido básicamente por la coincidencia claramente de que al llegar a Canal 9 yo me encontré con que ya estaba esta comisión convocada y pensé que iba a la comisión, contestaba a las cuestiones que me tenían que plantear y, evidentemente, ya me conocían.
Motivo por el cual no he querido ni pedir que se me retrase la reunión, pese a que solo tengo equipo desde el lunes.
Y, por tanto, quiero manifestar que, como he dicho al principio -y lo reitero-, yo vengo aquí con la máxima claridad y transparencia y he pedido toda la documentación, y espero que toda la que he traído sea toda, lo espero, lo espero de verdad.
Por ahora, estoy acreditando que lo es, que tengo toda la información.

Y en relación con la cuestión que me plantea referente a la concurrencia de la dirección general y la presidencia del consejo, aunque no es un tema que afecta a este punto del orden del día, no tengo ningún problema en contestarle.
Vamos a ver.
Esta directora general no ha participado en el proceso previo, para nada.
Es decir, aquí hubo un procedimiento, un procedimiento que se llevó en las Cortes, un procedimiento en el que se me propuso, se me aprobó por las Cortes, pero yo, desde el día 1 de octubre hasta el día 2 de abril, yo he estado trabajando en mi trabajo todos los días.
Yo no he tenido nada que ver ni con el proceso de fusión, ni con el proceso de reequilibrio.
Y de hecho, estoy ahora informándome de todo eso.
Por tanto, los estatutos no son ni mis estatutos, ni los estatutos que yo he propuesto, sino al revés.
Son los estatutos que en el proceso de fusión se han aprobado y que nos los ha aprobado el consejo del ente del grupo Radiotelevisión Valenciana.
Por tanto, no son mis estatutos, esos estatutos son los que nos rigen a todos, que ya nos vienen aprobados por el socio de esta nueva sociedad que, al final, es La Generalitat, somos todos, por tanto.

En relación con la concurrencia, sí que les quiero explicar que, de acuerdo con la nueva ley, el director general es consejero de la sociedad, es consejero, y más bien es una especie de consejero delegado a efectos mercantiles, pero tiene el papel de miembro del consejo de administración, como los órganos de administración de esta sociedad son la junta, en segundo lugar, el consejo de administración y el director general.
El consejo de administración es el máximo órgano de gobierno y administración de la sociedad, y de ese consejo yo soy un miembro más, yo formo parte; y la dirección general ocupa la alta dirección de la sociedad, que.
.
.
, también de acuerdo con la ley.
En todo caso, la presidencia no es la «presidencia» de la sociedad, es la presidencia de un consejo de administración, y esa presidencia tiene única y exclusivamente cuatro funciones, cuatro funciones que son exclusivamente formales.
Es decir, se trata de la convocatoria de las sesiones ordinarias y extraordinarias del consejo, que no tienen más importancia, lo puede convocar el presidente, lo puede convocar el director general o lo puede convocar a petición creo que es de los dos tercios del número de miembros del consejo.
Por tanto, es una convocatoria.
Presidir las sesiones, moderar el desarrollo de los debates y coordinar los trabajos de las comisiones y las ponencias.
Es decir, son funciones puramente internas y meramente formales.
La presidencia no ejerce ninguna función de control, es lo que quiero decir, la presidencia es una función puramente organizativa de ese consejo de administración.
El motivo, que puedo estar perfectamente equivocada o no en hacerlo, pero el motivo fue una cuestión de puro coste económico.

Una de las líneas que yo en mi primera comparecencia manifesté es que queríamos hacer una gestión austera y sostenible, y en esa gestión austera y sostenible, los estatutos vi que tenían posibilidad de contar con un presidente con salario y con sus incompatibilidades y un director general con salario y con todo su listado de incompatibilidades, motivo por el cual, dada la situación actual y la gestión austera y sostenible que queremos llevar, decidí aglutinar esas dos funciones, que no supone ninguna concentración de poder, salvo en relación con esa convocatoria.
Convocatoria que, además, está abierta a que los miembros del consejo me puedan pedir también el consejo de administración en cualquier momento.

A continuación y.
.
.
, por ahí me han preguntado si yo no lo voy a hacer, si yo lo hubiera hecho, si yo lo considero.
.
.
, es una decisión adecuada de gestión.
Desde mi punto de vista, eso son decisiones de gestión, no son política, son de gestión.
Es decir, cómo se gestiona.
¿Cómo voy a gestionar yo?
Yo voy a gestionar con arreglo a un nuevo modelo, voy a gestionar con arreglo a un modelo de gestión austero y sostenible, y el modelo nuevo es el que vamos a proponer en el contrato programa, contrato programa que estamos acabando de perfilar, todavía no está planteado el consejo de administración, que es el primer órgano que debe conocerlo.
En él se ponen de manifiesto unas líneas de trabajo y una gestión completamente austera y sostenible del mismo.
Por tanto, es un nuevo modelo de gestión.

Y en relación con las cuestiones que me ha planteado el Grupo Popular, pues, le agradezco claramente la confianza, le agradezco además que me dé los días correspondientes, pero, en todo caso.
.
.
, en todo caso, es mi obligación estar aquí y, además, es lo que creo que debo hacer.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Es el segundo turno de los grupos, comenzando por el Grupo Parlamentario Socialista, por cinco minutos.

El senyor Moreno Escrivà:

Moltes gràcies, senyor president.

De per què i per a què acumula vosté els dos càrrecs i, a més, fa que els acumule la secretària general també com a secretària del consell d'administració, no se'n preocupe, en parlarem en els altres punts.
Ja vorà com té a vore amb els altres punts, tindrem temps per a això.
Igual que de totes les decisions altament polítiques que ha pres vosté en tan poc de temps.
Només té repassar el recull de premsa des que està vosté al càrrec, n'ha pres moltes més que Fabra, li ho dic jo, que n'ha pres molt poquetes.

Respecte a consells, com la cosa va d'aconsellar, mire, un altre consell: no faça cas als que li diuen que aguante el tipus.
Si em fa cas a mi, no aguante res i menys a un tipus, (veus) perquè crec que és això el que esperen de vosté, i vosté, que vullc entendre que és una bona persona i una dona intel·ligent, no aguante res.
.
.
(Veus) Res, de veritat, vinga ací i diga el que tinga de dir.

Cent dies de gràcia.
Jo li'ls puc donar a vosté tots els que vullga, però no sé si sap vosté que els acaba de fer una destrossa als membres del Partit Popular presents ací, que ja vorem demà com queda.
(Rialles) Perquè vosté és nova, senyora Vidal, sí, faja'm cas, ja vorà, el Diari de Sessions és preciós, jo he descobert ara, és una cosa fantàstica.
(Veus) Vosté és nova, però ells són molts vells, (veus) i duen.
.
.
, i duen.
.
.
(Veus i rialles) I duen anys defensant eixa clàusula de confidencialitat, ¡anys!
, i amb una vehemència que no veges.
Vull dir, una cosa d'allò més dureta.

Mire, vosté ens ha donat dades, algunes molt interessants, públiques totes elles, perquè és.
.
.
, totes les sabíem, el dia i l'audiència.
.
.
Bé, l'audiència, no, mire, deixe'm que li diga, no puc saber si les dades que vosté m'ha donat són certes o no, perquè se'ns ha negat durant anys les audiències de Canal 9.
Sé que vosté mos les facilitarà, com, per cert, ho fa la Radiotelevisió Valenciana, la senyora que també és membre de.
.
.
(Veus) ¿Està per ací?
Bé, sí, (inintel·ligible) .
.
.
Vull dir, ens les faciliten, (veus) amb total transparència.
Canal 9, mai.
Faça-ho vosté també, per favor, i aixina ho vorem.
Però, me les crec, me crec eixes audiències i sé que eixos dies es va retransmetre per Canal 9 un premi de fórmula 1.

Hi ha una cosa que vosté també ens podria haver dit i no ens ha dit.
.
.
, perquè ja que li han donat tota la informació, esta li l'haveren pogut donar, li podrien haver dit que, quan deixen de retransmetre's els premis de fórmula 1, que, per cert, no m'ha dit com està això del pleit dels drets audiovisuals, per si de cas, a vosté se li ha oblidat dir que durant tot eixe any se li estarà pagant a este senyor uns bons diners per fer només 23.
.
.
-eixe número no l'ha dit-, 23 programetes: 16 eren programes com tal, este que ha dit.
.
.
, 16.
.
.
Ací n'hi han molts treballadors als quals els pot dir quant voldrien cobrar ells per fet, en tot eixe temps, només 16 programetes de miniprogrames d'esport.
I.
.
.
, perdó, 23 en total, dels quals, 16.
.
.
, 16 eren autònoms i 7 eren miniespais.
.
.
Quan ja no n'hi havia motor, perquè ja ni això s'aguantava, llavors l'home el que feia era cobrar un bon sou per fer miniespais.

¿Vol que li'n diga un exemple.
.
.
, que vosté també mos podria haver dit, d'un miniespai?
Mire, miniespai, dissabte 16 de juny a les dotze, (inintel·ligible) escapada .
.
.
, cinc minuts, és tota la faena que va fer eixe home en una setmana, 5,30 segons.
Dissabte 2 de.
.
.
, 2,29 segons.
.
.
Per això li pagaven, per això li pagaven.
¿No li crida a vosté l'atenció?

Mire, ha dit vosté una altra cosa important, ha dit «jo he vingut ací».
.
.
¡Jo no li he dit res!
Vosté ha vingut ací i ha dit: «Vaig detectar una irregularitat» i tal.
.
.
Ací està la senyora Mónica Oltra i els assessors que ens acompanyaren, el senyor Prefaci va negar el que vosté acaba d'afirmar ara mateix, ens va dir que estava tot perfectament.
¿Què fem amb el senyor Prefaci?
Perquè el mal no és el que agafa la feina ben pagada, el mal és el que li dóna una feina pagant-li sis vegades més del que val sense explicar-ho.

Ens va dir el senyor Prefaci que no tenia clar, és a dir, sí.
.
.
, que tots els últims, les últimes correccions, quan la cosa ja era un escàndol, es firmaren totes el mateix dia.
El mateix presentador me va dir a mi que sí, «creo que las firmé todas el mismo día», tot, el nou contracte, la venda, la rectificació de la cancel·lació, el cridaren i li varen dir «vine, xato, que ací tenim un rotllo.
.
.
Vine, firma i arrea-te-la o no cobraràs», ¿val?

Mire, ho ha dit la senyora Oltra i vosté no li ha contestat.
Jo ho tenia ara, però li ho torne a dir: no pot facturar.
.
.
, una empresa que no és una agència de viatges, no pot presentar unes factures per viatges.
.
.
¡No ho pot fer!
.
.
.
¿I me pot dir vosté una cosa que m'intriga?
, no me va a donar temps a tot, ¿me pot dir vosté una cosa que m'intriga poderosament?
-un segon-.
.
.
Vosté és advocada, ¿val?
¿Com és possible que redacte un contracte en el que es diu li anem a pagar 10.
000 euros al mes i tot el que te gastes, xato?
Com és una animalada, vostés, en el següent contracte, ho eliminen, perquè és una animalada, però mentres ho eliminen, vosté mateixa ha reconegut que li paguen a través de l'agència d'El Corte Inglés ¡tot el que han eliminat del contracte!
¿Me pot explicar vosté això, per favor, i contestar-me a eixa pregunta?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Moreno.

Es el turno ahora de la señora Oltra.
.
.
, Compromís, (inoïble) .
.
.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora Vidal, jo.
.
.
, no dubte que jo me pose en la seua pell, ¿eh?
, però pose's vosté també en la nostra, ¿val?
, i els cent dies de gràcia, ¿sap vosté què?
Nosaltres ací no hem tingut.
.
.
, no cent, ni un dia de gràcia, perquè açò ha segut un cúmul de desgràcies, ¿m'entén?

Eixes factures que ara, a 18 d'abril, encara no tenim, les vam demanar en novembre de 2012.
.
.
Això, fa.
.
.
, si fa no fa, cinc mesos, ¿no?
, ¡cinc mesos!
, darrere d'unes facturetes.
La compareixença de hui, que li toca a vosté, ¡la vam demanar en novembre!
Jo ja sé que.
.
.
, vosté diu, ja, però és que ara m'ha tocat a mi.
.
.
Sí, bé, però és que és tan poc responsabilitat meua com seua.
Per tant, si n'hi han cent dies de gràcia per a vosté, almenys també reconega-mos els dos mil dies de paciència nostres, ¿eh?

Aleshores, jo l'entenc, però entenga vosté també la situació, i no crega que no li agraïxc el que ha fet hui vosté ací.
¡Espere que no li duga molts problemes!
, però li ho agraïxc moltíssim, perquè ja tenia ganes de sentir una persona del Partit Popular dir que les clàusules de confidencialitat posades al servici d'obstaculitzar la democràcia i de vulnerar drets fonamentals són nul·les.
.
.
¡Gràcies, senyora Vidal!
, de veres que estic desvanida.

I, mire, també té d'entendre una cosa, i és que vosté ha acceptat el càrrec, com li he dit abans, i estos càrrecs, l'herència no se rep a benefici d'inventari, ¿eh?
, perquè si vosté tinguera de rebre l'herència a benefici d'inventari, més val que la rebutjara.
Però vosté, quan ha acceptat el càrrec, quan vosté li diu que sí al senyor Fabra, està acceptant com a herència tot açò i, per tant, en eixa herència li va que jo li pregunta si a vosté li sembla una bona manera de gestionar, entre altres coses, perquè té a vore amb la manera en què va a gestionar vosté.
Perquè si vosté me diu que açò li sembla bé, lògicament, ja sé per a on van els tirs.
Jo, entre línies, he llegit que açò a vosté no li sembla bé.
.
.
Entre línies he volgut llegir això.
Jo he sentit la seua afirmació que van a reclamar els 20.
000 euros que s'han pagat de més a través d'El Corte Inglés.
.
.
Cert, societat ara, no quan se firmà açò, ¿eh?
, la nova llei, ara.
I, en tot cas, la llei de contractes de l'estat està també per a les empreses públiques, i això ho ha dit la jurisprudència per activa i per passiva.

Per tant, jo, si vol, li demane una altra vegada les factures que ja vaig demanar en novembre, ¿val?
, si vol, li les torne a demanar, però, mire, açò, açò que mos van mostrar i que és una factura d'hotels, vols, etcètera, que no pot facturar esta empresa.
.
.
, estes factures, aixina no se poden pagar, perquè ací no fica «suplidos» en ningun lloc, perquè, en tot cas, açò seria un «suplido», ¿correcte?
, vosté és l'especialista en mercantil, jo no.
.
.
Açò seria un «suplido», i ací fica «concepte».
Este senyor ha facturat com si tinguera un agència de viatges, com si tinguera un hotel en (inintel·ligible) .
.
.
, com si tinguera un hotel a la Xina.
.
.
¡I això no pot ser!
I llavors nosaltres hem dit, no, jo vullc les factures de veritat, les de l'hotel de la Xina, les del vol, les de l'agència de transport, i llavors el senyor Prefaci mos va dir que esta era tota la factura que n'hi havia, que açò era tot el que n'hi havia.
.
.
Si açò és tot el que n'hi ha.
.
.
, bé, llavors ja no és que n'hi ha ahí una pròrroga de contracte que no pot ser pròrroga, hi pot haver una malversació perquè s'han pagat coses que s'havien llevat del contracte.
.
.
És que llavors açò ja és l'acabose, perquè llavors açò no n'hi ha per a on agafar-ho, llavors, no tindrien de tornar-li els 20.
000 euros, este senyor hauria de tornar totes les factures estes que ha cobrat, ¡totes!

Jo no ho sé, perquè a mi les factures no me les han donades, però si ací no n'hi han justificants que avalen esta factura, este requadret, este i tants altres, ací no s'haurien de reclamar 20.
000 euros, s'hauria de reclamar tota la fotracada que se li ha pagat.
.
.
Aleshores, espai, perquè si vosté comença a demanar, igual el senyor Seara va i nos conta «las verdades del barquero».

Mire, jo.
.
.
, sí que li vaig a donar el vot de l'espera, de la gràcia i del que vosté vullga.
Si vol, fins i tot tornem a presentar per registre això de les factures, encara que seria tot un detall per la seua part, ¿eh?
, que no tinguérem de fer-ho una altra vegada, quan ja està demanat.
És que les factures ja estan demanades, amb tots els justificats i els desglossaments.
I, aleshores, començaré a creure, de veritat, que algun demòcrata ha segut nomenat per a algun càrrec pel Partit Popular, cosa.
.
.
, cosa.
.
.
, cosa que m'alegra (veus) profundament.
Senyora Vidal, vosté hui m'ha alegrat el dia, i mire que jo hui portava un dia roín, i amb això.
.
.
, de veres, trobar-me una demòcrata ahí dalt donant explicacions,.
.
.

El senyor president:

Vaya concluyendo.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
mire que m'alegra.
(Veus)

Gràcies.

El senyor president:

Gracias.

Sí, señora Sanz, su turno por cinco minutos.

Gracias.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias.

Mire, yo creo que le he agradecido desde el primer momento que viniera, ¿eh?
, porque usted no tenía por qué haber contestado a determinadas cuestiones que hoy se plantean en el orden del día.
Eso lo tenía que haber hecho el señor Reig, lo tenía que haber hecho el señor Jaraba, que fueron los que estuvieron al frente de Radiotelevisión Valenciana, la antigua, cuando se inició el ERE, los que fueron responsables de estos contratos en última instancia.
Y por lo tanto le honra que usted venga aceptando este orden del día.
Y eso quiero que le quede claro.

Lo que sí que le pido es que en el momento, y que sea pronto, que usted pueda hacernos a solicitud propia una exposición de cuál van a ser las intenciones de su gestión nos la haga, porque si no se la vamos a pedir de todas formas.
Pero eso valdría la pena que usted lo hiciera.

Y, mire, lo que le quiero decir es que usted no parte con el contador a cero.
Usted no parte con el contador a cero, porque no se puede decir que esta Radiotelevisión valenciana nazca de cero, porque hay un drama social que se llama ERE y que luego hablaremos de él y que, por otra parte, tenemos una Radiotelevisión Valenciana que se está hundiendo en audiencia en estos momentos.
Y, por lo tanto, esta empresa nace nueva en el registro, pero no nace nueva en su trabajo cotidiano como empresa audiovisual.
Y, por lo tanto, usted entenderá que nosotros vengamos aquí con una cierta preocupación por la situación en la que está la Radiotelevisión Valenciana.

Me alegro de que usted haya dicho lo que ha dicho sobre las cláusulas de confidencialidad en contratos públicos.
Me alegro.
Me alegro, porque no sabe lo que nos ha costado en otras consellerias, ante otros temas, y no precisamente los de Radiotelevisión Valenciana, que también, poder conseguir y acceder a contratos públicos, precisamente por esas cláusulas de confidencialidad, pues espero que eso al menos marque un giro en la capacidad y la posibilidad de fiscalización de esta comisión en el trabajo de Radiotelevisión Valenciana.

Y, mire, cien días de gracia, pues para organizarse los papeles, porque sabe que nos lo va a tener, no porque no se los queramos dar nosotros sino porque los problemas son tan graves, son tan graves que es que no va a tener tiempo.
Y usted ha dicho en tres días me he arreglado los papeles para poder venir.
Es verdad, se los ha arreglado y nos ha dado una buena información de determinadas cuestiones.
Pero yo le digo, en algún momento también nos tendrá que decir, como gestora, si usted lo que quiere decir así, lo que le parece este tipo de contrataciones, que espero que no se vuelva a dar en un futuro, señora Vidal.

El senyor president:

Gracias, señora diputada.

Es el tiempo ahora, para zanjar esta comparecencia, de la directora general por cinco minutos, señora Vidal.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gracias, señor presidente.

Para zanjar, les agradezco las palabras.

El señor Moreno me ha preguntado por las audiencias de Canal 9.
Sí, las audiencias de Canal 9 se las daremos sin ningún problema, las audiencias son públicas, las tienen una serie de agencias y no son nuestras en ningún momento.

Sobre el pleito de derechos audiovisuales me informaré, conozco de la existencia del pleito, pero les aseguro que no he tenido tiempo de entrar en el mismo, es complejo el pleito.
Me informaré sobre el mismo y en otra comparecencia me piden y les explicaré minuciosamente la situación del mismo.

Y me han hablado del señor Prefacio, que es una persona que ya no está, por tanto nada tengo que manifestar.
Es decir, yo al equipo directivo anterior le he agradecido, le he dicho directamente que no los conocía y que por motivos claramente de confianza había decidido contar con un nuevo equipo, pero que yo no iba a entrar ni en la profesionalidad de todas estas personas a las que desconozco.
Además, yo no sé lo que les han podido contestar en estos meses, ni lo que les han podido decir desde que les pidieron la información, no lo sé.
Yo sí que les digo que yo les voy a dar la información, siguiendo con el procedimiento reglamentario que prevé el reglamento de estas Cortes.
Y nada más.

En relación con la petición que me hacen de las facturas, no me hace falta que me las vuelvan a pedir.
Si lo que quieren son las facturas completas del tema del contrato con Hupa Comunicación, se las daré, se las tendremos preparadas para la semana que viene que tienen que venir en relación con el otro tema.
No hay ningún problema en que las vuelvan.
.
.
, no es necesario que las vuelvan a pedir.

En relación con la cuestión que me ha dicho de que me agradecen la manifestación que he hecho, porque en relación con el tema de las cláusulas de confidencialidad, porque esto el Partido Popular está diciendo lo contrario, tengo que decirles que yo no soy una persona del Partido Popular.
Yo, lo que ha estado diciendo el partido, yo no soy.
Yo he sido propuesta por el Partido Popular, al que le agradezco y muchísimo que me haya permitido estar en esta posición.
Además tengo que decir que es el único que me ha votado a favor.
A mí el único partido que me ha votado a favor es el Partido Popular y es al que le tengo que agradecer estar aquí sentada.
Y, no obstante, lo que he manifestado yo no lo he hecho como persona del Partido Popular, que no lo soy, lo he manifestado como abogada del estado que soy y porque tengo el criterio que considero jurídico en relación con el tema de la confidencialidad.
Y quería matizar esa cuestión, nada más.

¿Cómo voy a gestionar?
No tengo ningún problema en que una vez tenga ese contrato programa planteado con el consejo de administración, que es al primero al que se lo debo enseñar, venir, pedir una comisión con absoluta tranquilidad y comentarle el contrato programa que llevará las líneas estratégicas y directrices básicas de la gestión de la nueva Radiotelevisión Valenciana durante los próximos tres años.

Y, por último, evidentemente, yo no parto de cero y prueba de ello es que estoy aquí sentada, no hay nada más que decir.
No parto para nada de cero.
Si partiera de cero yo no tendría por qué dar explicaciones del contrato del señor Seara, ni del expediente de regulación de empleo, ni de ningún otro.
Si estoy aquí sentada es porque estamos ante una sociedad nueva, reequilibrada económicamente, pero con una herencia, por supuesto, porque al final la sociedad de la que soy directora general es la misma jurídicamente que era la anterior Televisión Valenciana.

El senyor president:

Muchas gracias, señora directora general.

Compareixença de l'actual directora general de Radiotelevisió Valenciana, senyora Rosa Vidal Monferrer, per a explicar la situació en què es troba en l'actualitat l'aplicació de l'ERO a la RTVV com també dels expedients sancionadors incoats a diferents treballadors amb motiu de l'aprovació de l'esmentat ERO, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 43.
536)

El senyor president:

Bien.
Sustanciado este punto del orden del día, vamos a pasar al siguiente cuyo enunciado es: comparecencia del actual director general del ente para explicar la situación en que se encuentra en la actualidad la aplicación del ERE en la Radiotelevisión Pública Valenciana, así como los expedientes sancionadores incoados a diferentes trabajadores, con motivo de la aprobación de dicho ERE.
Esta comparecencia ha sido solicitada por el Grupo Parlamentario Socialista.
A tal efecto tiene la palabra la señora directora general.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gràcies, president.

Senyories.

En aquest punt el que me pregunten és la situació en què es troba l'aplicació de l'expedient de regulació d'ocupament avui.
En realitat, com han dit vostés, la situació de l'expedient de regulació d'ocupació els vaig a contar quina és la situació en la qual es troba i d'on partix, és a dir quan partix eixe expedient de regulació d'ocupació i la situació en la qual està hui.

La tramitació dels expedients de regulació d'ocupació de les tres entitats, Televisió Valenciana, Ràdio Autonomia Valenciana i l'ens públic Grup Radiotelevisió Valenciana s'ha tramitat simultàniament, aportant en cadascun d'ells la mateixa documentació justificativa, basada en les mateixes causes.

De la mateixa manera, la negociació durant tot el període de consultes s'ha desenrotllat unitàriament en les tres entitats, s'ha centralitzat en València i ha contat, segons he pogut vore, amb els treballadors i treballadores de dites tres entitats amb un únic comité d'empresa, que representava la totalitat de la plantilla d'eixe grup, del grup de les tres empreses.

El període de consultes desenrotllat entre les parts va tindre el seu inici a juliol de 2012, donant-se per finalitzat el dia 17 d'agost, complint ací amb la duració no superior a trenta dies naturals prevista a l'article 51 de l'Estatut dels treballadors.
Les dates de celebració de les reunions van ser el 24 de juliol, el 26 de juliol de 2012, el 31 de juliol, el 2 d'agost, el 7 d'agost, el 9, el 14, el 16 i el 17 d'agost.
Al final se va alçar una última acta i van ser deu reunions.
Es va tancar eixe període de consultes el 17 d'agost.

Amb data de registre d'entrada del 22 d'agost de 2012, la representació del Grup Radiotelevisió Valenciana va comunicar a l'autoritat laboral la finalització del període de consultes del procediment d'acomiadament col·lectiu, comunicant que este havia finalitzat sense acord i posant en el seu coneixement l'acord del consell d'administració de dur a terme la mesura d'extinció col·lectiva de contractes de treball de la plantilla, de data 21 i matinada del 22 d'agost de 2012.

Així mateix van traslladar, l'autoritat laboral, les condicions de l'acomiadament col·lectiu, que eixes condicions eren les següents: el nombre total de treballadors afectats per l'extinció del contracte de treball, 1.
199, distribuïts en 181 en l'ens públic, 916 a la Televisió Valenciana i 101 a ràdio valenciana.
La plantilla final del grup, 480 treballadors, distribuïts: 192 en l'ens públic, 67 en la ràdio i 321 a la televisió.
Una indemnització de vint dies de salari per any treballat, amb un màxim de dotze mensualitats per imperatiu de la llei de pressupostos de La Generalitat de 2012.

El període d'extinció no arribarà més enllà del 31 d'agost i depén de la causa d'amortització del lloc de treball.
Un complement de les prestacions per desocupació de 400 euros mensuals durant sis mesos als treballadors entre quaranta-cinc a sixanta-dos anys d'edat.
La prioritat dels representants del treballadors i els criteris de designació dels afectats sent estos els següents:

A la ràdio i a la televisió van ser huit criteris, que són: l'assignació al lloc efectiu de treball; la titulació específica per al lloc i, per al cas dels qui van cursar imatge i so, titulació homologable a hores d'ara; la prestació efectiva de serveis en els últims tres anys, des de l'1 de gener de 2009 a 30 d'agost de 2012, computant com a tals els permisos de maternitat, risc per a l'embaràs, l'excedència legal per a l'atenció de fills i pares, accident de treball o malaltia professional i malalties greus o cròniques, sempre que estiguen justificades; no haver gaudit de períodes d'excedència voluntària o permisos sense sou durant la vida laboral del treballador; no haver exercit simultàniament una altra activitat aliena a Radiotelevisió Valenciana; capacitació professional relacionada amb el lloc; polivalència del personal i incorporació per mitjà d'oposició.

I a l'ens els criteris van ser els mateixos, si bé el primer criteri a tindre en compte es va decidir que fóra la incorporació per mitjà d'oposició pública, aplicant a continuació la resta dels altres criteris tècnics.
La diferència es deu a que l'ens públic té la consideració d'administració pública a tots els efectes.
Per exemple, quan es va aprovar la reducció de salari per als funcionaris, els recorde que el personal adscrit a l'ens va sofrir eixa disminució de salari, mentre que el personal de Televisió Valenciana i de ràdio valenciana no va sofrir eixa disminució, per no considerar-se directament administració pública.

L'informe de l'inspector de treball i seguretat social va tenir lloc el 5 de setembre de 2012.
I el 5 de setembre l'inspector conclou del següent mode: el procediment a seguir i les previsions establides legalment, primera conclusió.
Segona conclusió, que les dades comptables posen de manifest una situació econòmica negativa tant del Grup Radiotelevisió Valenciana, en si mateix considerat, com de les tres entitats que ho conformen.
En tercer lloc, que la plantilla dels treballadors i treballadores del grup apareix sobredimensionada amb unes despeses de personal insostenibles sobre les xifres de negoci consolidades; que, junt amb les causes econòmiques adduïdes i justificades, hi ha causes complementàries de tipus organitzatiu, productiu i tècnic.
I, finalment, conclou que l'aplicació de les mesures decidides pel consell d'administració del Grup Radiotelevisió Valenciana hauria de procurar guardar la màxima harmonia amb la filosofia de la nova Llei 3/2012, de l'estatut de Radiotelevisió Valenciana, fonamentalment en el que es referix al denominat mandat marc.

Això és el que diu l'inspector actual.
L'inspector per a fer este informe, segons he pogut llegir, va fer moltes activitats, concretament: reunió conjunta amb la representació del grup Radiotelevisió Valenciana i el comité d'empresa, el 2 d'agost, en la seu de la inspecció; reunions els dies 9 i 16 d'agost amb determinats treballadors del centre de treball d'Alacant, a petició del personal.

Després va examinar tota la documentació incorporada pel grup Radiotelevisió Valenciana a l'expedient i d'altra informació facilitada per (inintel·ligible) .
.
.
, que bàsicament són: l'informe del comité sobre el procediment d'acomiadament col·lectiu; l'informe de la Sindicatura de Comptes per a la fiscalització del compte general de La Generalitat de l'exercici 2010; la proposta del comité d'empresa per a reduir els costos de l'expedient, de data 16 d'agost de 2012; els criteris de designació dels afectats confeccionats pel comité d'empresa; el document d'estimació preliminar del cost dels servicis a externalitzar, elaborat per Price Waterhouse; el document d'evolució de pressupostos d'entitats autònomes i d'empreses de La Generalitat, 2009 a 2011; la proposta definitiva de la direcció del grup Radiotelevisió Valenciana, de 16 d'agost i millorada el 17; el certificat de l'acord del consell d'administració del grup, del 21 i 22 d'agost, sobre l'aprovació de la decisió final; la comunicació a l'autoritat laboral del període de consultes sense acord i decisió final d'acomiadament col·lectiu, de 22 d'agost, i les actes alçades en totes les reunions celebrades durant el període de consultes.

Amb tot açò, l'inspector va concloure com els he dit abans.
I en eixa situació i amb l'informe acordat se va acordar que es produïren les eixides.

Quina és la situació a la fita de hui?
Doncs, avui tenim que ja s'han produït les següents eixides: total d'eixides ja produïdes, 659; i en queden per produir-se 472, en queden encara per produir-se.
La situació, per tant, a la fita de hui és que estem amb un ERO aprovat, autoritzat per la inspecció i l'autoritat laboral, que s'està executant i que falta per finalitzar la seua execució i que afecta, pendents d'eixa execució, a 472 treballadors-treballadores de la casa.

En això concloc la meua explicació.

El senyor president:

Muchas gracias, señora directora general, además por el detalle de datos.

Comienza el turno de los grupos parlamentarios, comenzando por el Grupo Parlamentario Socialista, en la persona de su portavoz, señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Moltes gràcies, senyor president.

Alguns aclariments d'inici.

Senyora Vidal, ha de fer un esforç d'aclimatació.
I jo, per raons que no fa falta que expose en públic, tots coneguem gent, tal.
.
.

Jo, mire, realment vaig a partir de la idea, perquè tinc motius, sembla, que per a pensar-ho, que vosté no és mala persona.
Tinc.
.
.
No, seriosament.
Tinc.
.
.
Nooo, tinc la sensació que vosté pot ser una persona excel·lent, val?
Però en política, en política, la cosa de la transparència, la democràcia i les virtuts no se pressuposen, se demostren, val?
; no, no, no fem ninguna festa.

Vosté no és del Partit Popular.
Vosté és més del Partit Popular que la gavina.
I li vaig a explicar per què i és bo que ho entenga.
No passa res.

Mire, vosté és del Partit Popular perquè està ací en virtut d'una llei que aprovà a soles el Partit Popular, trencant un consens històric, polític, social i cultural.
Vosté està ací hui asseguda, i ho ha reconegut vosté, aplicant fins i tot una norma, un estatut que vosté mateixa ha dit que li han donat i ha fet el Partit Popular i que vosté ha assumit totalment.
.
.
, aixina, «Partit Popular».
I vosté ve ací a aplicar un ERO popular, no entre els treballadors, però sí del Partit Popular.

Vosté és molt del Partit Popular, la qual cosa no és equivalent a ser ni antidemòcrata ni mentider.
.
.
(Veus) No, no, no.
Jo no ho he dit mai, no ho he dit mai, no ho diré mai; conec a gent del Partit Popular decentíssima i honorable, també en conec alguns que no, val?
Però no és el cas.
No tinga problemes, vosté -repita conmigo, com aquell que diu-, vosté és del Partit Popular, tranquil·la.

Per si hi havia algun dubte de quant del Partit Popular era, de quant del Partit Popular era, només hi havia que vore una primera qüestió respecte al que és la nova morfologia laboral, la primera que vosté ha pogut decidir, l'organigrama, val?
Vosté pren una decisió que.
.
.
, no.
.
.
, vinga, va!
Vull dir, per economia?
, ¿per economia ha acumulat vosté el càrrec en una tele en què han desaparegut 1.
200 milions d'euros i en què se factura i se cobra el que vosté està vegent?
¿Per economia, un càrrec que no diu en ningun lloc que haja de cobrar?
, ho ha dit vosté; podria, però no.
.
.
Per economia?
, ¿quants consellers que acceptarien la presidència gratis, sense ningun problema?
Per economia.
.
.
?
Vosté no ha fet això per economia, com l'estatut no permet televotar, delegar el vot perquè no vaja ningú i vosté, que ja és consellera, vosté vote per tot el Partit Popular.
.
.
No, no.
Això és política, no és economia.
I és política de la dura, de la molt dura.
És evitar un mecanisme, dóna igual si és gran o xicotet, poderós o no, un mecanisme per a controlar-la a vosté, que és l'executiva.
Això no és una empresa seua, no és Trinaranjus, no, sap?
Això és una empresa pública, i com més mecanismes de control millor.
Perquè en les empreses públiques valencianes -EMARSA, etcètera- hi han hagut grans escàndols.
I vosté, com una mesura de profilaxis, deuria haver dit: «No.
Encara que puc, no ho vaig a fer.
» Mal símptoma.

Mal símptoma és que un xicotet organigrama.
.
.
, no perquè haja reduït vosté els càrrecs d'alta direcció, no; ha alçat un poquet la línia de dalt del dibuix -però d'això en parlarem després, tampoc, no hi ha ningun problema-.
Només en eixe dibuixet que vosté ha donat n'hi han tres persones provinents, més o menys directament, d'un despatx d'advocats que és el despatx d'advocats Broseta, que crec que vosté li ha fet un favor al capítol I de Broseta Abogados dels importants, val?
Vull dir, tres ja directament entren allí.
Un despatx amb molts contractes amb el govern del Partit Popular -per allò d'apuntar en això del Partit Popular.

Vosté integra dins a l'excap de gabinet -no la toca- del president Camps com a.
.
.
, i la manté en els informatius al cap de la ràdio.
Molt del Partit Popular esta senyora, ja li dic jo.

Manté la responsable en eixe organigrama.
.
.
No.
Ascendix la senyora Salut Pedrós, molt del Partit Popular també i responsable dels nivells d'audiència catastròfics que vosté hereta i del nivell de manipulació que vosté hereta.
També la manté.

Integra un senyor provinent de l'empresa del senyor Jiménez Losantos.
Eixe no és del Partit Popular, se n'ix per la dreta, val?

I, quan ja resulta que no donàvem ja per a més sorpreses, vosté, que és una màquina de titulars inesgotable en una sola setmana, mos posa una cap de gabinet que no és del Partit Popular, gens ni miqueta.
.
.
(Veus) No, no, no.
Vosté ens posa de cap de gabinet una persona vinculada a una TDT party en què es donaven emissions -el You Tube és molt sacrificat- amb el bust de Franco al costat i acompanyada de gent que, fins i tot, emetia desfilades nazis, segons una informació no desmentida i que crec que ningú ha pledejat per això.
Una persona que està en You Tube fent grans, estridents i entusiastes defenses d'un processat -ja no imputat, processat- per greus casos de corrupció.

O és vosté molt laxa en les exigències d'imatge i antecedents de les persones que integra o és vosté molt, però que molt, però que moltíssim del Partit Popular.
Aixina que estalvies això, si li pareix.

Mire, no sé si em donarà temps en els cinc minuts.
.
.
Vosté ha vist truncada la intenció de presentar-se impol·luta com a directora general.
Ho sent molt.
Tampoc estic d'acord amb la senyora Sanz -i ella em comprendrà- que vosté no havia de.
.
.
No.
Vosté ha de vindre a donar totes les explicacions de tots eixos punts, perquè ja són tots seus, fins al final; l'ERO ja és tot seu.
Eixes 472 persones que queden per acomiadar són totes seues, val?
Vosté ha vist truncada eixa intenció.

Però el que ha passat és que la ruïna del Consell i la incompetència dels seus predecessors li han deixat l'ERO a mitges.
Té vosté 659 depurats per uns criteris de pura depuració, val?
, sense criteri.
.
.
, en una gran precarietat jurídica.
Ja sap vosté el que ha passat en Telemadrid, ja sap vosté el que ha passat en l'Agència de Mobilitat Valenciana; segur que a vosté això li preocupa.
Parlarem també, quan parlem de l'economia, sobre això.

Li han deixat a vosté un panorama de 472 treballadors, que encara estan allí, que vosté mateixa sembla que ha dit en una reunió amb periodistes que és prou conscient que si els acomiada a tots, tal com el senyor Ciscar -del Partit Popular- li ha ordenat claríssimament davant de tots els mitjans de comunicació, en la seua roda de premsa, els acomiada.
.
.
anirà a negre, perquè no té gent vosté per a mantindre la tele, encara que repose John Wayne les vint-i-quatre hores del dia, que quasi, quasi ja estem ahí.

Vosté ens ha d'aclarir una cosa molt important i que ja passa en el seu temps, i és: el senyor Reig ha firmat acomiadaments com si foren lletres de venciment, com si firmara talons.
Així ha passat que, siguent vosté ja nomenada pel Consell directora general -vosté, i anomenada pel Consell-, treballadors de la casa han rebut cartes signades per un director general que ja no està.
Les rebien i l'home ja no estava, ja era vosté, però vosté no les havia firmat, val?

Per cert, i m'agradaria saber si vosté ha demanat excuses a eixos treballadors.
Alguns dels treballadors que la reberen, rebien el mateix dia que els deien que te'n vas, una carta feta per Bambi en què els deia que tot anava a ser ideal de la muerte i que anava a anar la mar de bé la televisió a partir d'ara amb ells, i que se contava amb ells.
És un cas de crueltat que es podrien haver estalviat sense cap problema.

La pregunta, ¿té vosté 472 cartes d'acomiadament en un calaix, firmades pel senyor Reig, o les va a firmar vosté?
Amb quin criteri se van a fer?
¿Va vosté a continuar amb els criteris, qüestionadíssims ja per algunes sentències, en què s'està aplicant?
Qui va a signar les dos tandes que falten?

Al final, quant ha costat l'ERO, abans de despatxar ningú?
Jo tinc ací algunes dades, però m'agradaria que me les donara perquè no només està Garrigues, està Garrigues, està l'empresa de recol·locació de l'ERO, està Price Waterhouse.
.
.
Vull dir, ahí no està eixe a qui vostés ja van adjudicar, por procedimiento sin publicidad, a Garrigues perquè.
.
.
, sí, per al contracte programa o el Consell, no sé qui.
.
.
-que d'això en parlarem també quan parlem en el contracte programa, perquè en els punts de hui també es parla del contracte programa, eh?
, li ho dic, ara vorà com sí.

Té alguna previsió vosté.
.
.
?
Per cert, eixos informes, m'agradaria saber si mos els va a donar o mos els va a ocultar, com també feien abans.
Ja que està vosté llançada, a vore si també mos diu que mos donarà eixos informes perquè els pugam vore.

¿Té vosté alguna previsió o pla B, si hi ha un revés judicial com el de Telemadrid?
, perquè quan parlem després dels pressupostos vorem com el té eixe.
Vull dir, un altre, perquè ja té el del plus conveni, dos milions.
Diga'm què va a fer amb ell.
Diga'm què va a fer amb això.
Va a recórrer-lo, no va a recórrer-lo?

I una pregunta per a acabar.
Si ara en el torn de repregunta li pregunte, per exemple, per un document emés pel departament de recursos humans de la Televisió Valenciana respecte a la tresoreria, demanant la reclassificació o canviant-los la base de cotització a un grup de directius, si eixe document existira i haguera eixit del departament de recursos humans, ¿quant de temps creu vosté que tardaria en poder-me'l donar -és directora general de la tele?
Un dia, dos dies, tres dies?

Quan me conteste, li dic exactament el que necessite que m'aclarisca.

Gràcies.

El senyor president:

Gracias a usted, señor Moreno.

No me puedo resistir a hacer un comentario a una intervención que usted ha hecho, por si a mí me ha quedado duda.
Yo creo, como usted, creo interpretar que usted ha dicho eso, que no son los carnés los que invalidan o validan a las personas, (el senyor Moreno diu, amb el micròfon desconnectat: «No, no.
») sino las actitudes.
(El senyor Moreno diu: «Claro.
¿Lo he dicho mal?
¿Lo he dicho.
.
.
?
») No, por si yo lo he entendido mal, lo he entendido.
.
.
Muy bien.
Muy bien.
(El senyor Moreno diu: «Con el mayor de los respetos, que conste, hacia muchas personas del Partido Popular.
» Remors)

Para continuar con la intervención, es el turno ahora de.
.
.
, ¿la señora Sanz?
De la señora Sanz, conforme.
.
.

La senyora Sanz Alonso:

Sí.

Bien, muchas gracias, señor presidente.

Mire, el 23 del mes pasado, en la sesión de control del presidente, le hice una pregunta sobre si el Consell pensaba asumir responsabilidades en relación a los directivos o gestores que habían conducido a la Radiotelevisión Valenciana a la ruina, al descrédito social, a la depuración de plantilla y a unas irrisorias cifras de audiencia.

Yo la verdad es que no le voy a trasladar aquí esto, porque no es el lugar.
Pero le digo esto porque voy a hacer referencia a alguna contestación que me sorprendió, por parte del presidente.
El presidente me dijo que, bueno, que sabía perfectamente que en las últimas Fallas y en las fiestas de la Magdalena la audiencia había aumentado en Radiotelevisión Valenciana y había subido a un 37% de audiencia.

Claro, fue una contestación un tanto fuera de lugar, porque el problema del que estábamos hablando no se podía abordar con esa frivolidad política.
Pero, en definitiva, lo que no nos dijo el presidente es que el 90% de los trabajadores que habían hecho posible cubrir todas esas informaciones y que habían elevado la audiencia a esos niveles estaban o iban a estar ya fuera de Radiotelevisión Valenciana, y estaban trabajando, estaban trabajando con normalidad.

Bien, pues, en estos momentos, la mayor parte de la emisión de Radiotelevisión Valenciana, un 98% de sus programas -según el informe que ha pasado el comité de empresa- son reemisiones.
¿Por qué?
Porque ya no hay capacidad de producción propia por falta de personal y bastantes de los programas que se emiten en los momentos de mayor audiencia han sido hechos, realizados, por profesionales que ya no están en Radiotelevisión Valenciana.

Claro, todo esto está llevando a una situación catastrófica a los índices de audiencia, se está emitiendo por el 3%, por el 2%, por el 5% -quiero decir-, algo bajo mínimos, bajo mínimos.

Claro, yo no sé esto lo que va a durar, pero lo que yo me pregunto es qué objetivo tenía este expediente de regulación de empleo si lo que está sucediendo es que se ha hundido la televisión, la Radiotelevisión Valenciana, porque objetivos de mejorar no los está teniendo, ninguno, ninguno.

Por lo tanto, ese expediente de regulación de empleo, tal y como se planteó, no estaba justificado, no estaba justificado.
En estos momentos, se sabe perfectamente que, ante determinados accidentes o máquinas que puedan estropearse o que se puedan interrumpir emisiones, no va a haber técnicos dispuestos porque no hay disponibilidad ante la plantilla para poderlo arreglar de forma rápida, usted eso también lo sabe, también lo sabe.

Por lo tanto, si la producción, que es algo sagrado, en lo que se mide la efectividad y la audiencia, es algo que mide la receptividad de la ciudadanía hacia un medio de comunicación, dígame ese ERE adónde iba a parar porque no todo se mide por un problema económico, también se mide por un problema de viabilidad.
Claro, ya veremos qué viabilidad es la que se presenta en un futuro para el ente y sobre qué bases, ¿no?

Pero, mire, yo solamente le preguntaría, a la vista de lo que ha pasado con Telemadrid que, efectivamente, se ha recurrido al supremo, pero, bueno, eso puede costar muchos millones a la empresa de Telemadrid, aquí costaría muchísimos más si este ERE que está en estos momentos en los tribunales se anulara: ¿usted considera la posibilidad de que se pueda anular?
¿Considera la posibilidad de la improcedencia de este expediente de regulación de empleo?
¿A usted se la ha ocurrido calcular el coste añadido que podría tener una situación de ese tipo, porque lo del plus convenio está ahí ya sobre la mesa, y eso es algo que se incorpora a la nueva empresa?
¿Cómo podría esto afectar al presupuesto?

Mire, usted, en su momento, ha dicho que usted no dijo en ningún momento que fuera a revisar el ERE o que fuera a cuestionarlo -creo que lo ha dicho antes-.
Yo me lo creo, que usted no lo dijera, o que le malinterpretaran.
.
.
Pero, de verdad, le tengo que decir que me parece una imprudencia por parte del vicepresidente del Consell, el señor Ciscar, que le contestara, que le contestara sin haberle llamado por teléfono, sin haber aclarado eso porque, claro, usted quedó desautorizada en los papeles, quedó desautorizada.
Claro, le enmendó la plana.

Y la verdad es que estas cuestiones, que generan también una situación de desconcierto, de decir, bueno, aquí, ¿qué es lo que está pasando?
, aquí se tienen que acoplar las administraciones pero ¿qué es lo que está pasando?

Por lo tanto, yo lo que a usted le pido -y yo creo que en ese sentido traigo la voz de una preocupación muy importante de los trabajadores del ente, y no solamente de los trabajadores y trabajadoras- es que, si tiene que ejercer, ejerza desde su autonomía, pero, desde luego, piense que lo que puede venir si se anularan el expediente de regulación de empleo en los tribunales o se declarara improcedente puede ser terrorífico para las arcas valencianas y para la nueva Radiotelevisión Valenciana.
Y es mejor que usted pueda replantear el expediente de regulación de empleo, puede negociarlo con los sindicatos y plantear una viabilidad sobre la base de salvar lo máximo que se pueda de las plantillas, de la profesionalidad.
.
.

El senyor president:

Señora Sanz,.
.
.

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
que son aquellos que pueden dar base al futuro de la Radiotelevisión Valenciana como un ente viable.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Señor Morera, su tiempo.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president, i agrair l'amabilitat per a poder compaginar les dos comissions.

I per anar directament al fet que ens ocupa, crec que les coses se podrien haver fet molt millor.
Ja sé que no va ser cosa seua, però esta Radiotelevisió Valenciana naix marcada per una falta de consens parlamentari i una voluntat del Partit Popular d'imposar el seu model, ¿no?

Eixa falta de consens s'ha expressat, també, en l'execució de l'ERO i la imposició d'uns criteris que, des del nostre punt de vista, són marcadament ideològics.
No és la primera vegada que això passa a Radiotelevisió Valenciana.
Ja a l'any 1996 -reconegut pel director, nomenat pel Partit Popular, Francisco Mora, o el senyor Pasqual Martorell- se van fer depuracions ideològiques que me toquen bé de prop -i sé del que parle-, ja es va fer.
Perquè si revisem els criteris de l'execució de l'ERO a Radiotelevisió Valenciana, haurem de vore per què unes persones es queden i, altres, no, perquè els criteris d'eixe meravellós informe de més de cent mil euros no s'han aplicat.

I ací l'arbitrarietat ha sigut total; tinc ací la relació de persones que s'han quedat i la seua vinculació al Partit Popular, una relació prou nombrosa, de germanes, de diputades, de Corts Valencianes, de coneguts, de saludats, d'alcaldesses del Partit Popular, ací n'hi ha hagut una depuració ideològica, ¿revestida amb una certa legalitat?
, ja ho vorem perquè, efectivament -ja li he dit en l'anterior pregunta-, nosaltres considerem que tota esta actuació és nul·la de ple dret perquè el senyor Alejandro Reig no va ser nomenat legalment en eixe moment director de radiotelevisió, això ja es vorà.
Però, els precedents -com han assenyalats els meus companys- no són positius respecte a com s'ha gestionat tota esta situació.

Tenim, recentment, la sentència de l'Audiència Nacional respecte a l'anul·lació del plus del conveni que va fer el senyor López Jaraba, recorreguda, però ja és una primera decisió que ens indica que no s'estan fent bé les coses, o el que ha passat en la sentència de l'ERO de Telemadrid, o l'agència de mobilitat com a sector públic valencià, i tantes altres coses.

Per tant, jo crec que si, realment, vosté -i m'han informat que ha dit una cosa molt important, molt significativa- que les clàusules de confidencialitat no poden existir i són nul·les de ple dret en contractes públics.
¡És que era tan evident!
Però és que ací s'ha vulnerat.
.
.
(veus) Bé, ara, vorem.

El senyor president:

No vulneren el derecho que tiene el señor Morera a intervenir.
Vamos a ver, él ha estado respetuosamente callado.

El senyor Morera Català:

Demanarem, demanarem.
.
.
, perquè, clar, aquí ¿sap el que ha passat?
Ens agradaria poder encetar una nova etapa -no sé com dir-ho-, i en eixa nova etapa que també figurara una reconsideració en eixes no-declaracions que vosté sembla que no va fer, però una reconsideració per a la viabilitat futura de Radiotelevisió Valenciana.

Perquè, mire, jo la informació que tinc és que els voltors ja han vingut a buscar els diners públics en l'externalització o privatització -que puguem dir nosaltres- de Radiotelevisió Valenciana.
¿Ens pot donar vosté garanties que se va a primar, perquè molts treballadors afectats per l'ERO -que alguns estan ací- s'estan buscant la vida fent cooperatives o fent televisió de producció pròpia i en empreses valencianes?
¿Anem a vore eixe treball de comptar amb el sector audiovisual que està arrasat per eixes males polítiques que els seus, el Partit Popular ha imposat?
O ¿anem a entregar-li els pocs recursos públics que disposem al senyor Miguel Àngel Aguilar, a Secuoya i companyia?
¿No?

Per tant, jo el que demanaria ja en el poc de temps que tinc és que este ERO ha sigut totalment arbitrari, crec que la cara visible de tot açò ha sigut, una, Isabel, que es va tancar i que es va encadenar a les portes de Radiotelevisió Valenciana per l'acomiadament, des del nostre punt de vista totalment injust, del seu marit, càmera, que va arribar amb una oposició a Radiotelevisió Valenciana a l'inici de Radiotelevisió Valenciana i se l'acomiada.

I, ¡escolte!
, ¿alguna reflexió sobre les tres dones que van i han denunciat un assetjament sexual i han sigut víctimes incloses en este ERO?
¿Alguna reflexió sobre això no es mereixeria?
Perquè jo crec que s'ha fet l'execució d'este ERO d'una forma tan negativa, tan descarada, tan deshumanitzada, que els professionals que han treballat i han deixat molts treballs i molta professionalitat no es mereixen el tracte que se'ls va dispensar.

I crec que estem en condicions de reconsiderar alguna de les situacions que van prendre els seus predecessors.

El senyor president:

Gracias, señor Morera.

Es el turno, ahora, del Grupo Parlamentario Popular, en la persona de doña Alicia de Miguel.

La senyora De Miguel García:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora directora, bienvenida.

Bien, a mí me gustaría, en principio, hacer un poco de historia de las televisiones en nuestro país y, también, de las televisiones autonómicas, y, desde luego, intentar aproximarnos al tema del ERE con el máximo de los respetos y, desde luego, no frivolizando en absoluto porque consideramos que es un tema muy duro, muy serio, hay muchas personas implicadas que están sufriendo una situación personal francamente desagradable y complicada, como en cualquier otro ERE, como en los ERE que han existido en otras televisiones, incluida la Televisión Española, donde más de mil cuatrocientos -creo- trabajadores fueron a la calle y como, desgraciadamente, las situaciones de desempleo que se están produciendo en nuestro país, consecuencia de la crisis económica que ha venido gestándose en estos últimos años.

Por lo tanto, el mayor de los respetos y la menor frivolidad en este tema, vamos a intentarlo.

Desde el año 1982, las televisiones autonómicas empiezan a emitir con el objetivo de difundir y promover, sobre todo, la cultura, las tradiciones, la lengua propia y la realidad social e institucional de la Comunidad Valenciana, convirtiéndose en un servicio público de proximidad.

Y yo, en este sentido, quiero decir que la Radiotelevisión Valenciana lo ha conseguido, independientemente del gobierno de turno, independientemente de que en su momento gobernó el Partido Socialista, independientemente de que posteriormente gobernó el Partido Popular, la Radiotelevisión Valenciana se ha comportado, en la mayor parte de las ocasiones, como una televisión de las que todos nos podemos sentir orgullosos y que, desde luego, ese sentimiento de lo nuestro, de lo propio, de nuestro idioma, de nuestra cultura, de nuestras raíces, ha estado siempre presente -ya le digo- con luces y sombras y con situaciones más o menos afortunadas, entre otras cosas -y recuerdo, y lo tengo que decir aquí-, pues en algunas ocasiones las acusaciones de manipulación y, desde luego, en solo una ocasión -que yo sepa- una sentencia firme de manipulación, cuando gobernaba el Partido Socialista, de manipulación de los informativos, luego eso no se ha vuelto a repetir, aparte de que en muchas ocasiones se ha venido insistiendo en este tema y para eso están los juzgados.

Bien, a partir de ahí, y a partir de este año 1982, evolucionan las televisiones en nuestro país, aparecen muchos más canales, hay mucha mayor competencia, y aparece, además, un problema contra el que desgraciadamente estamos todos intentando luchar pero que, en estos momentos, existe y es una cruda realidad; hay un problema gravísimo económico, hay una sobredimensión de la Radiotelevisión Valenciana, hay una televisión con una cantidad de personal y unos costes que no se pueden seguir manteniendo, esto es lo que se plantea, se hace una nueva ley, en fin, todo el proceso que ha tenido lugar durante todos estos meses.

Además, hay una serie de propuestas -y eso lo trabajamos en la ley durante unos meses- de remodelación de Televisión Valenciana.
Tengo aquí las del sector audiovisual valenciano que ya recomiendan, ateniéndose a indicadores europeos y de otras televisiones en Europa, que lo ideal es una plantilla de tres personas por cada millón invertido, hay otros estudios que se hacen hasta llegar a esa conclusión de que no hay más remedio, porque a nadie le gusta, estoy segura, señor Moreno, de que a ustedes tampoco les gusta en el Partido Socialista hacer los ERE, y los tienen que hacer, tanto en Ferraz como aquí, en su sede.
Bueno, esto no es plato de buen gusto para nadie.

Por lo tanto, nosotros confiamos en lo que ha hecho la Radiotelevisión Valenciana con respecto al ERE, para eso están los tribunales y, si algo se ha hecho mal y se ha incumplido la ley, ¡oiga!
, ya lo dirá el tribunal y que pague las consecuencias que, sean las que sean, aplaudiremos.

Y para acabar, y en este último minuto que me queda, hacer tres reflexiones.
Vamos a ver, nosotros votamos a favor de la señora directora, ustedes no.
Es evidente que se equivocaron porque, desde luego, la señora directora ya ha dado claramente sus claves.
Se van a quedar ustedes sin discurso, señor Moreno, va a ser para usted algo, en concreto, y también para los demás pero como usted me ha tenido a bien nombrarme en varias ocasiones, pues yo le devuelvo el favor.
Usted, como Proust, va a coger la magdalenita, se va a sentar y va a decir: «señor, cualquier tiempo pasado fue mejor» porque, desde luego, señor Moreno -y por eso no le gusta a usted nada el discurso de la señora directora-, ¿qué va a hacer usted, señor Moreno, y demás grupos parlamentarios, cuando en esa supuesta caja de Pandora que se va a abrir descubran ustedes a lo mejor que no hay tanto como ustedes creen.
¿De qué van a hablar, señor Moreno?
¿Cuál va a ser su discurso político?
Usted y el del resto de grupos parlamentarios que han utilizado la Radiotelevisión Valenciana, desgraciadamente, única y exclusivamente como desgaste político del Partido Popular.

Y, luego, con todo el cariño, señor Moreno, que sabe que se lo tengo, decirle que nosotros no le podamos hacer un ERE; en todo caso, su partido, pero para nosotros sería muy triste porque le da usted mucho color.

Muchas gracias.

El senyor president:

Señora De Miguel, muchas gracias a usted, siempre tan bondadosa y.
.
.
(Rialles)

Señora directora general, es su turno.
Muchísimas gracias.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

En relación con el tema del ERE, quiero decirles que cuando yo.
.
.
cuando yo decidí aceptar esto y llego a Canal 9, y por fin llego a Canal 9 después de seis meses, por fin llego a Canal 9, yo sé perfectamente que no parto de cero.
Claro que sé que no parto de cero.
Yo sé lo que hay.
Luego, tengo que revisarlo y tengo que verlo, pero hay lo que hay.
Las decisiones tomadas están tomadas.
Es decir, hay.
.
.
, y se lo he explicado en mi comparecencia, es decir, hay todo un listado de actuaciones que tuvieron lugar en el año 2012.
Todas esas actuaciones vienen avaladas por el informe de la autoridad laboral.
Los criterios que les he leído, uno detrás de otro, son criterios completamente técnicos, es decir, no son criterios a priori.
Esos criterios no son ideológicos, son criterios técnicos: el nivel de titulación; la polivalencia de las personas; como último criterio, el haber.
.
.
, el primer criterio -perdón- en el ente, el haber aprobado una oposición pública.
Es decir, son criterios puramente objetivos y baremables.

A partir de ahí, yo, evidentemente, voy a gestionar una sociedad y mi obligación es saber cómo me encuentro yo el día que empiezo a gestionar esa sociedad.

En ese momento, ¿qué quiero saber yo?
Yo quiero saber en qué situación está el ERE.
Me he informado y se lo he comunicado, es decir, se trata de un ERE de ejecución escalonada.
Se trata de un ERE que tiene unos plazos de ejecución hasta el 31 de agosto y en esos plazos de ejecución faltan todavía una serie de salidas que están previstas para el 30 del abril, están previstas para el 30 de junio y está prevista para el 31 de agosto.

¿Quién firmará esas salidas?
No puede firmarlas más que esta directora general.
Es la única que en este momento es la directora general.

Si un trabajador ha recibido una carta, debe ser por los tiempos que le cuesta a Correos la revisión de una carta desde que la manda a una persona hasta que llega a su domicilio.
Entiendo que será eso.
No creo que sea otra cosa.

Evidentemente, soy consciente de que no heredo una sociedad nueva y por eso, además, lo asumo y estoy aquí.
Y estoy contestando todas las cuestiones anteriores y, además, me viene muy bien el no tener esos días, porque de este modo, pues más rápido me he tenido que leer el expediente de regulación de empleo como punto de partida de donde estoy.

A partir de ahí, ¿qué es lo que yo en relación con ese tema he hecho?
Lo que he hecho es, como cualquier persona que llega a un sitio a gestionar una empresa, es informarme, es hablar con las personas que están.

En primer lugar, he hablado con el equipo directivo anterior que estaba.
Y a partir de ahí, tomé una decisión, decisión de comunicar que no contaba con la mayoría de ese equipo directivo, personas que además ya estaban cesadas cuando yo llegué, es decir, cesadas cuando llegué, no obstante, yo fui la que lo comuniqué.

En segundo lugar, ¿qué hice inmediatamente?
Intentar conocer al personal, a los trabajadores de la empresa.
¿Con qué finalidad?
Con la finalidad de conocer de primera mano cómo está la empresa, es decir, yo quise conocer qué pasaba en la televisión y quise conocer la radio.
Voy a dirigir una empresa y mi obligación es conocerla y conocerla al máximo nivel.
Y, por tanto, yo fui a conocer.

¿Qué me encontré?
Pues la verdad es que me encontré con muchísimos profesionales, con muchísimos profesionales que me parecieron de altísimo nivel todos los que estaban allí, y en tres días iba a salir gente, y la gente con absoluta normalidad, como algunos de ustedes han dicho.
.
.
, se iban a producir las salidas y, con absoluta normalidad, esas personas a mí me atendieron.
Me atendieron, me dieron la mano y me saludaron, es decir, con absoluta normalidad, como no puede ser de otra manera entre personas civilizadas, como está ocurriendo, creo yo, las cosas.
.
.
, está ocurriendo todo.

Si bien, a partir de ahí, ¿qué hice?
Solicitar de.
.
.
, primero, proponer un nuevo equipo directivo y comunicárselo previamente al consejo de administración, porque la decisión de ese equipo directivo es mía y la asumo como una decisión mía, porque es de quien es, del director general, no del consejo de administración, y, a partir de ahí, intentar empezar a trabajar en positivo.

Entre esas medidas, he solicitado, lógicamente, igual que he solicitado toda esta documentación para venir aquí a esta comparecencia, pues he solicitado una serie de informes a los distintos directivos que he ido designando.

He solicitado un informe a la directora general de Medios acerca de la programación, acerca de la situación en la que nos encontramos y si podemos tener algo de programación un poco más.

He solicitado al subdirector de Infraestructuras, Redes y Equipos Técnicos un informe técnico acerca de cuál es la situación en la que se encuentra Canal 9 hoy, de cuál es la situación en la que se encontrará el 30 de abril, en qué situación se encontrará el 30 de junio y en qué situación nos encontraremos el 31 de agosto.

Y tengo que decirles que en este momento.
.
.
, y yo, de hecho, felicité al equipo técnico cuando bajé a verlos, porque les dije, «aquí no ha ocurrido lo que ha ocurrido en Telemadrid», que es irse a negro tres meses.
Es decir, eso es el hundimiento de una cadena.
Eso se ha conseguido gracias a los trabajadores de Canal 9, no con otras personas, porque se ha conseguido que se esté trabajando y trabajando con absoluta normalidad.

Por tanto, eso es lo que yo he hecho.
Yo he pedido toda esa serie de informes con la idea de estudiarlos.
Nada más.
Yo no he manifestado nada más.
Y tengo que decirlo bien claro, es decir, yo no he manifestado nada más.

Y, de hecho, en las declaraciones del señor Ciscar no me siento ni desmentida para nada, porque lo que él manifiesta es que «no tengo conocimiento que la directora general, ni el consejo de administración haya tomado ninguna decisión referente a una paralización del ERE», como evidentemente no ha sido, como evidentemente no ha sido.
Y el consejo de administración está.
.
.
, se lo pueden ustedes preguntar, y todos tienen representantes en el consejo de administración, para que les digan si allí esta directora general manifestó alguna cuestión como las que está diciendo algún medio de prensa.

Por tanto, cuando tenga que manifestar alguna decisión de ese estilo, evidentemente, lo manifestaré en los sitios donde debo y el primero que lo conocerá será el consejo de administración del que formo parte como miembro integrante y, por tanto, les digo que a partir de ahora.
.
.
me pueden pedir la responsabilidad por lo que consideren evidentemente aquí.
Cada uno tiene libertad de expresión y puede pedir lo que considere.
Yo también, yo también tengo libertad y tengo libertad para elegir a mi equipo directivo.
Los he elegido por criterios de profesionalidad y de naturaleza técnica, y el criterio ideológico de cada uno, a mí personalmente, es decir, no es lo que.
.
.
no es lo que tengo en consideración.
Es decir, yo las he elegido porque son personas, todos los elegidos, con criterios de profesionalidad y técnicos, que es lo que me exige la ley, que sean personas con alta profesionalidad, y es lo que me exige la nueva ley.
Y así lo he hecho.
Por tanto, nada más tengo que manifestar en relación con el ERE.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Segundo turno, la intervención de los grupos.

Señor Moreno, por el Grupo Socialista.

El senyor Moreno Escrivà:

Muchas gracias, señor presidente.

Pues no me.
.
.
, no se me acaba tanto la cosa, porque no me ha contestado usted a la única pregunta que le he hecho.
Solo le he hecho una pregunta, ¿cuánto tiempo va a tardar en darme un escrito remitido por el departamento de recursos humanos de su cadena a la tesorería de la seguridad social?
Se lo he preguntado, no me ha contestado.
No creo que sea un olvido.

Pero le doy más datos, venga, a ver si así me lo puede decir, y a quien pregunte a partir de ahora, quiero saber si.
.
.
, porque un ERE ya es duro, pero cuando además puede llegar a ser injusto, puede ser peor.
Es peor para quienes lo sufren.
Y en aras de evitar eso, le pregunto: ¿salió o no un escrito del departamento de recursos humanos en dirección a la tesorería de la seguridad social para pedir que un total de 23, 24 directivos se les cambiara la base de cotización para que no constaran como directivos, sino como trabajadores?
¿Sí o no?
¿Se hizo eso más o menos por el mes de octubre y se obtuvo una respuesta?
¿Sí o no?
¿En qué sentido?
¿En qué sentido?

Porque de haber pasado eso, o sea, de haber habido algún caso, porque algo ha aparecido en la prensa que parece ser tiene usted conflictos con los antiguos directivos y tal, sería extremadamente grave aunque no fuera de su responsabilidad.
Pero sí es de su responsabilidad dar luz y aclararlo, y aclararlo.
Y si conoce ya, dígame algo, por favor, ¿eh?
Si eso se ha producido, porque es de una extraordinaria gravedad, y usted coincidirá conmigo, que se pretenda que gente que ha estado cotizando como directivos, y cobrando como directivos y beneficiándose de ese puesto, de las prebendas que tiene, salariales, etcétera, etcétera, se ha intentado que para cobrar el desempleo o indemnizaciones que no les tocan si se veían o no afectados por el ERO, se haya intentado desde la propia televisión, desde una empresa pública, subvertir esa situación, sería -coincidirá usted conmigo- extraordinariamente grave.
Y usted, de conocerlo, seguro que está intentando impedirlo.
A lo mejor, yo creo que sí.
¿Ve como no presupongo nada malo?
Pero sí que me gustaría que me contestase, porque es también una manera, ya es toda su responsabilidad, de abordar el ERO.
Noelia Estarlich, Juan Prefaci, Maite Fernández.
.
.
es decir, hay mucha gente que me preocupa.

Conoce usted perfectamente el Estatuto de los trabajadores, 1.
3, en el que dice que excluye expresamente de la consideración de trabajador por cuenta ajena a consejeros, administradores, pero también a aquellos que son relación laboral de carácter especial.
Si tiene información sobre eso, dígamelo, por favor.

Mire, la responsabilidad de acometer los despidos -le agradezco que me lo aclare, ya lo sospechaba-, los 472 trabajadores que quedan, es toda suya.
El ERE no tiene por qué ser de todo, lo sabe usted.
El ERE es hasta cuantos.
Pero es su responsabilidad, asumir esos criterios y asumir esos despidos.
No ha contestado.
¿Los va a despedir a todos?
¿Asume en su literalidad el informe en el que se basa todo esto?

Mire, se ha dicho aquí y no quiero acabar sin decirlo, en su organigrama consta un empleado, que además consta en el sumario, que se sigue contra el ex secretario general de la casa, el señor Sanz, por haberle facilitado desde el interior del edificio, desde su puesto de trabajo, desde su ordenador, pornografía a un.
.
.
, sí, no se sorprenda, imputado y procesado por abusos sexuales a trabajadoras.
Ese, además, era baremador del ERO que usted está aplicando y es el responsable de que las víctimas fueran despedidas.
¿Qué piensa usted hacer respecto a esto?
¿Continúa en su sitio cuando usted está ya en plenas facultades?
Porque sería indicativo de una falta de sensibilidad.
Por cierto, la empresa que usted dirige es responsable civil subsidiaria en ese caso.

Mire, sus criterios indican cómo va usted a funcionar.
Si usted nombra jefe de gabinete a una persona adjudicataria de una TDT en un escandaloso proceso de adjudicaciones, que tiene la gran habilidad de vender su propia TDT a una gran empresa audiovisual española, Marina d'Or, -no sabía yo que era eso-; si usted cree como criterio para mantener en su puesto de trabajo, confirmarlo, y es su selección, a la señora Pedrós, que no me ha dicho nada, responsable de los informativos más manipuladores y con peor audiencia de toda España; si es usted la que decide que la señora Romeral, que ha sido acusada directamente por un editor de los informativos que presenta todas las mañanas los informativos en la empresa que usted dirige de haber dado órdenes de que se manipulara la información respecto al accidente del metro, tiene usted unos «preocupantes» criterios, y son criterios.
.
.
y son criterios políticos y que indican por donde pueden ir las cosas.

Le ruego por favor, le ruego por favor que me conteste a lo que le estoy preguntando.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias a usted, señor diputado.

Señora Sanz, es su turno.

La senyora Sanz Alonso:

Yo también me he quedado con la cifra de los 472 trabajadores que, digamos, falta.
.
.
, están pendientes todavía del procedimiento de salida de la empresa, ¿no?
Pero que están dentro del ERE y, por tanto, la decisión es que.
.
.
, o la decisión tomada en su momento es que salgan.
Y esos 472 sí que son ya responsabilidad directa suya.

Yo le he planteado la posibilidad de que usted replantee el expediente de regulación de empleo en función de un proyecto de radiotelevisión valenciana que se base en la producción propia y, en base a la producción propia, fundamentalmente, salvar la viabilidad de una empresa.
Usted tiene que decidir sobre eso.
Usted tiene que decidir sobre eso.

Y, por lo tanto, la plantilla, que es de técnicos cualificadísimos, de gente que se conoce la casa, de gente que trabaja en los medios, es decir, que ha trabajado en el medio durante años.
.
.
, por lo tanto, usted tiene la.
.
.
(la senyora Sanz Alonso parla amb el micròfon desconnectat) -ay, perdón, sí- usted tiene la posibilidad de revertir esa situación.

Y, por lo tanto, hay una segunda pregunta porque no me queda claro jurídicamente, ¿esta plantilla ha pasado a la nueva Radiotelevisión Valenciana?
¿Estos 472 trabajadores están en la nueva Radiotelevisión Valenciana?
Por lo tanto, eso era por ahí, por lo que yo le quería plantear.

Y mire, yo, hay otra cosa que también le quiero decir.
Porque no sé si meterlo aquí en relación a los programas, porque yo creo que ya no tengo otra posibilidad de meterlo.
Pero sí que le quiero hacer un comentario.

Los programas realmente en estos momentos no se puede decir que sean unos programas que puedan mantener la calidad de la televisión ¿vale?
Pero los informativos pueden al menos tener una cierta mano de objetividad, de pluralidad, etcétera, etcétera, porque todavía dependen de la casa, todavía dependen de la casa.
Y el criterio de pluralidad, de objetividad de los informativos deja mucho que desear.

Ustedes el otro día dieron unos pequeños bocetos sobre la manifestación en Burjassot de Miguel Agulló, pero en cambio no dijeron nada, no dijeron nada de la manifestación en Valencia que había contra los casos de corrupción, contra la corrupción; y también se había hecho y había ido bastante gente, y fue una manifestación que estuvo en la calle y, por lo tanto, señalada en la ciudad.

Ahí se ve todavía que no hay criterio o que siguen permaneciendo los criterios de antes.
Y, por lo tanto, si usted tiene que modificar algo, y teniendo una plantilla que todavía tiene en la casa, empiece a modificar criterios políticos.

Y yo solamente insistir en una cosa.
Si es verdad lo que decía el señor Moreno de que ha habido un replanteamiento o un informe para volver a resituar a consejeros, personal con relaciones laborales especiales, administradores, etcétera, en el marco de una relación laboral que no tenían, eso usted nos lo tiene que decir, eso usted nos lo tiene que decir, eh, porque estaríamos en un fraude monumental, monumental, y un agravio comparativo para el conjunto de los trabajadores y trabajadoras de la casa.
Y esas cosas se tienen que desvelar, se tienen que desvelar, porque mucha gente se va a ir a la calle.

Y yo le vuelvo a plantear: ¿usted va a replantear el ERE tal y como está?
¿O asume lo que en su momento las compañías que hicieron los informes y llevaron al consejo de administración aprobaron con los votos del Partido Popular?

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

Sí, jo també voldria l'aclariment a algunes coses.
Jo he afirmat.
.
.
Per suposat que vosté té dret a fer el seu equip directiu, els currículums que avalen les persones que vosté ha triat són millorables.
Deixem-ho ahí.

El que ha assenyalat el senyor Moreno és molt interessant, molt important que vosté, si no mos pot donar ara la informació, que s'informe bé, perquè, clar, si s'està vulnerant la legislació respecte a unes indemnitzacions que volen cobrar unes persones que han sigut directius seria molt greu.
Com que hem d'actuar amb màxima transparència, crec que esta informació és molt rellevant i vosté l'ha de posar damunt la taula.

Jo li he preguntat, i jo he fet una afirmació que l'ERO és totalment arbitrari.
Els criteris que se van adoptar per l'empresa de Price Waterhouse s'han aplicat com s'ha volgut, i ho afirme ací.

Crec que amb certa crueltat, i jo li he demanat pel cas, he posat cara i ulls a tot açò, en la persona d'Isabel, que no enteníem per què el seu marit, que tenia una oposició guanyada i estava treballant des de feia tant de temps ha sigut víctima d'este ERO.
O en el cas de les denunciants per assetjament sexual.
No ho entenc.

Però, mire, perquè no se quede en una afirmació ahí, l'informe de Price Waterhouse parlava que s'havia de suprimir el càrrec de dos advocats de Radiotelevisió Valenciana, i el senyor Manolo Sais i David González continuen.
O la dona de l'alcalde l'Albalat dels Sorells, Carolina Llorens.
O podíem fer ací una llista, podíem fer ací una llista gran.
Si consulta vosté el bloc del seu company del consell d'administració, Rafa Xambó, vorà com que l'arbitrarietat ha sigut total.
I això ens preocupa, ens preocupa perquè és un mal precedent.

Podríem parlar, i parlem amb noms i cognoms d'enxufats directament, d'enxufats que s'han mantingut allí, mentre els professionals de reconegut prestigi, amb oposició guanyada, han anat al carrer.
És legal?
Sense dubte ètic no és.
I legal?
Els treballadors defensaran els seus drets en els tribunals, defensaran els seus drets en els tribunals.

Però a mi m'agradaria també anar un pèl més enllà.
Perquè jo la informació, li torne a dir, que la informació que tinc és que ja hi han hagut reunions amb empreses, ja hi han hagut, ja s'ha publicat alguna cosa, i que hi ha hagut empreses madrilenyes, vinculades al Partit Popular, per a quedar-se franges horàries i el contracte programa que prompte, jo supose que prompte, això ho podrem parlar en una nova reunió del consell d'administració, parlar del futur.
Jo no sé si vosté accepta el pla de viabilitat que ens va anunciar ací el senyor López Jaraba, si hereta eixa visió o quins projectes hi ha, quina és la filosofia.
Però no sabem res.

Al senyor Alejandro Reig no hem tingut el gust de saludar-lo ací, en estes Corts Valencianes, la veritat.
Però, des del nostre punt de vista, torne a dir, és un director que va ser nomenat de forma fraudulenta i, per tant, tot el que ell va decidir és nul de ple dret.

Però sí que m'agradaria un cert compromís, un cert compromís respecte al que vosté ha manifestat ací com a excel·lents professionals que va visitar i ha anotat els professionals de l'àrea tècnica, eh, i que van evitar que es quedara en blanc Radiotelevisió Valenciana en les reposicions, bé.
.
.

Jo li propose que, fent vosté gala d'eixa direcció i d'eixos bons professionals, que en línia amb el que ha manifestat ací, per què no reconsiderem que eixa viabilitat fins i tot econòmica, en producció pròpia.
.
.
, ¿sap vosté que molts dels professionals despatxats per l'ERO s'han constituït en plataformes i en grups empresarials, cooperatius, com «9 Exili»?
I segurament podem aprofitar, crec que seria el més sensat, la seua capacitat, la seua experiència, perquè foren realment els mereixedors d'una preferència en les adjudicacions.
No estem parlant de res estrany, totes les televisions autonòmiques tenen un contracte programa amb productores de la terra, excepte Radiotelevisió Valenciana, que feia contractes amb Triskel -ara parlarem d'açò-, que no tenien la seua seu ací.
Segurament per això tenim el nivell de desocupació que tenim, entre estes i altres moltes coses.
Totes, totes ho tenen!
És que totes les teles.
Tele Galicia, agarrem el model de Tele Galicia.
No estic dient ninguna.
.
.

És a dir, una preferència, una prioritat a aquells que coneixen realment els bons professionals que hi ha en esta terra i no als qui van a vindre de fora a, el que jo he dit abans, a actuar com una mena de voltors en les reduïdes arques públiques valencianes i dels contractes programes.

M'agradaria parlar de tot açò.
I jo la convide que, no més enllà del mes de maig, puguem trobar-mos ací i poder treballar en esta nova etapa, tot i que considerem que en l'anterior etapa no van ser els treballadors i els professionals els culpables d'eixa desfeta del nostre model de radiotelevisió i d'eixe consens que havíem aconseguit, sinó que van ser els polítics posats pel Partit Popular a dirigir la nostra radiotelevisió pública valenciana.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Morera.

Señora directora general, su turno.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Señorías.

Voy a concluir este punto intentando contestar a las cuestiones que se me han planteado.

En relación con la solicitud del señor Moreno, referente a cuánto tiempo voy a tardar en darle un escrito sobre la seguridad social, si existiera el correspondiente escrito, si usted lo solicita mañana mismo, hoy, hoy, preparando la comparecencia hemos recibido la solicitud…, una de las solicitudes de un grupo parlamentario, y hoy hemos dado curso, directamente hoy, para la semana que viene, el día 26.
Con lo cual, el día que lo solicite, intentaremos el mismo día darle curso para tres o cuatros días después.
Denme por lo menos esos días, dado que estoy intentando familiarizarme con la casa.
Por lo menos eso sí que se lo pido.
No les pido cien días, ni se me ocurre.
En fin, les pido unos días, dos o tres días por lo menos.

En relación con ese escrito, en estos días también he tenido tiempo de ver ese tema, evidentemente.
Es decir, porque yo he tenido que cesar a los directivos y, por consiguiente, se han tenido que calcular las indemnizaciones correspondientes como consecuencia de esos ceses.
Nada más.
A partir de ahí hay un escrito, más que haber un escrito, lo que hay es una resolución de la seguridad social que se nos ha comunicado y que estamos pendientes de decidir si se va a recurrir o no se va a recurrir y qué vamos a hacer.
Es una resolución de la Tesorería General de la seguridad social.
Creo recordar que del 22 de marzo.
Que, de hecho, la hemos recopilado hoy mismo, es decir, hoy mismo nos ha llegado a dirección.
Y está pendiente, y parece que dice que cabe recurso contencioso en dos meses, y veremos exactamente lo que debemos de hacer en relación con este tema.
Alguna cuestión referente a directivos es, pero no, desconozco el contenido completo de la misma.
Para la siguiente, no se preocupen, que ya les explicaré tranquilamente el tema.

En relación con esa cuestión que ha planteado, la verdad es que me ha sorprendido.
Me dice algo de que tengo alguna persona en mi equipo que tenía algo que ver con el tema del señor Sanz y tal.
Lo desconozco completamente.
No es mi equipo, ¿no?
¡Ah!

No, pues les explico, (veus) es en toda la… Vale.
No, no, les comento.
Vamos a ver.
Yo desde que he llegado a Canal 9 lo único que he hecho es montar un mínimo equipo directivo de primer nivel.
Pero, evidentemente, hay muchos más puestos en relación de puestos de trabajo que ocupan jefaturas de área, jefaturas de servicio, que todo eso, les he dicho además al propio consejo de administración, y se lo puedo decir aquí, que durante el mes de abril y el mes de mayo ese equipo directivo que hemos establecido va a estar redimensionando toda esa parte de la empresa.
Y además les puedo decir que creo que esa parte de la empresa es esencial, porque es la parte de la empresa que transmite las formas de hacer desde arriba hasta todo el personal base de una compañía, y que, por tanto, ahí dije que evidentemente no íbamos a estar una semana, como yo lo había hecho, el primer nivel; que necesitábamos un mes y medio para ver a muchísima gente de la casa.
Se están haciendo entrevistas, se están pidiendo ya, la nueva responsable de desarrollo profesional ha estado hablando con muchísima gente ya de la casa, y lleva desde el lunes.
Es decir, lo que queremos es hacer ahí un redimensionamiento de esa segunda fila que tendrá lugar, esperamos poder tenerla hecha entre abril y mayo.
Pero me había sorprendido porque no era consciente.
Es decir, mi equipo es reducidito y no sabía que tuviera a nadie.
De hecho, la verdad es que les puedo decir que no se me ocurriría directamente, aunque respeto completamente la presunción de inocencia.
Y además soy de las que pienso que la mayoría de imputaciones que ocurren no llegan a ningún sitio.
Conozco perfectamente los juzgados y sé lo que ocurre.
Pero una cosa es esa y la otra es a quién pondría en mi equipo directivo, y lo tengo claro.

En relación con lo que me ha dicho de la señora Romeral, sólo quiero decirle una cosa.
No dirige informativos, eh, no dirige informativos de la radio, no.
A lo mejor es que como ustedes solo, claro, a lo mejor tendrán el organigrama que yo trasladé un poco a la prensa, pero lo expliqué claramente en el consejo también, que en realidad una de las líneas directrices es trasladar, utilizar las sinergias entre la radio y la televisión, y que queríamos trasladar la radio, que está en Blasco Ibáñez a Burjassot.
Y mientras se ejecutaba ese traslado, se iba a mantener una subdirección de la radio con el fin de reorganizar este traslado hasta que esté en Canal 9.
Y que sólo para realizar ese traslado y luego para integrarse ese personal en Canal 9, nombraba a la subdirectora, que era la persona que actualmente estaba ejerciendo esas funciones, y consideré que era la persona más adecuada para poder hacer ese traslado porque conoce perfectamente la radio.

Pero que la dirección de contenidos en el nuevo modelo, y no me pueden pedir que a fecha de hoy en un informativo pueda notarse nada, ningún cambio, porque no hemos hecho ningún cambio, evidentemente no hemos hecho ninguno, estamos funcionando igual.
Y además expliqué claramente en el consejo que la decisión de un informativo de la radio, de la tele o de la web se decidirá desde la subdirección de informativos y deportes, para el cual incorporaron al equipo a una profesional que considero también de alta cualificación, que es doña Esmeralda Blasco.

A continuación, en relación con las…

El senyor president:

Señora directora general, ha agotado usted el tiempo.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Disculpe, nada.
Acabo.

Simplemente quería decirle, en relación con lo que me planteaba del ERE, que yo no le voy a dar ninguna respuesta en ese sentido, habida cuenta del momento en que nos encontramos.

Concluyo con esto.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Bueno, una cuestión de intendencia.
Son siete menos cuarto.
Podemos hacer lo que ustedes consideren: podemos acabar a las siete y media o podemos concluir la comisión.

Vamos a ver.
Sé que llevamos un día complicado, que muchos somos de fuera, pero peor es el andamio.
Quiero decir que, si estamos aquí, concluimos y acabamos, y se acabó.
(Veus)

Señor Moreno, no dramaticemos, que esto, que esto…, que esto no ha sido un parto y, además de eso, señor Moreno, estamos aquí para trabajar.

El senyor Moreno Escrivà:

Yo prefiero terminar.

El senyor president:

Pues entonces, vamos a dar cinco minutos y, en cinco minutos, reemprendemos la comisión y concluimos los puntos del orden del día.

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Bien, señorías, vamos a reemprender la marcha habitual de la comisión.
(Veus)

Señorías, vamos a reemprender la marcha habitual de la comisión.
Ustedes, que son personas responsables, harán el mejor uso de sus tiempos.
Si les parece bien, y para economizar una parte de las intervenciones, la réplica que habitualmente es de cinco minutos, la dejaremos en tres.
(Veus)

El senyor Moreno Escrivà:

Señor presidente, ¿por qué?
Es decir, vamos a ver, (inoïble per raons tècniques) .
.
.
La comisión tiene los puntos que tiene.
Yo, si.
.
.
, (inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

Sé que tiene usted la potestad de suspenderla o lo que sea (inoïble) .
.
.

El senyor president:

No.
.
.
, no, vamos a ver, no, vamos a.
.
.
, no, no, no se trata de eso, se trata.
.
.
(Veus)

El senyor Moreno Escrivà:

Yo creo que tanto el interés de la directora general manifestado al inicio de su comparecencia.
.
.

El senyor president:

El interés es de todos, señor Moreno, no tenga usted la menor duda.

El senyor Moreno Escrivà:

Pues, yo me he preparado las intervenciones en función del tiempo de que dispongo,.
.
.

El senyor president:

Bien.
.
.

El senyor Moreno Escrivà:

.
.
.
y creo que hay (veus) dos casos lo suficientemente graves como para estar atendidos con el tiempo que requieran.

El senyor president:

Bien, no perdamos más tiempo discutiéndolo que sustanciándolo, ¿eh?

Compareixença de la directora general de Radiotelevisió Valenciana, senyora Rosa Vidal Monferrer, per a explicar la situació econòmica en què lliurarà l'ens públic al nou consell d'administració nomenat per les Corts Valencianes, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 43.
537)

El senyor president:

Siguiente punto del orden del día: comparecencia.
.
.
(Veus; Pausa)

Sí, sí, siguiente punto del orden del día: comparecencia de la actual directora general para explicar la situación económica en la que entregará el ente público al nuevo consejo de administración nombrado por las Corts Valencianes, solicitada por parte del Grupo Parlamentario Socialista.

Adelante, senyora directora general.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gràcies, president.

Senyories, en relació amb la situació econòmica en què es lliurarà l'ens públic al nou consell d'administració, en este punt el nou consell d'administració ho és de l'empresa hui denominada Radiotelevisió Valenciana, Societat Anònima Unipersonal.
Eixa empresa és el resultat de la fusió per absorció de la societat Ràdio Valenciana, Societat Anònima Unipersonal y Radio Autonomia Valenciana, Societat Anònima.
L'absorbida és la ràdio.
.
.
, és a dir, l'empresa que absorbix és la Televisió Valenciana antiga, i aquestes operacions es van presentar al registre mercantil des del dia 28 de març, el mateix dia que el Consell va ratificar el nou consell d'administració, i han segut inscrites ja en el registre mercantil, concretament, des d'ahir, per la qual cosa el que podem dir és que, ja, la nova Radiotelevisió Valenciana és un fet, és una societat que podrà ser la mateixa però amb una denominació nova i amb una qüestió molt més important, i és que és una societat nova reequilibrada econòmicament.

Tot el que ha ocorregut en eixe reequilibri és previ al consell d'administració actual.
Per tant, eixa.
.
.
, i eixa nova societat, que és el resultat de la fusió, les dades econòmiques amb què es troba són les següents: el capital social d'eixa nova Radiotelevisió Valenciana és de 5.
060.
000 euros.
Eixe és el capital social.
¿Què ens trobem el nou consell?
Una nova empresa reequilibrada econòmicament i amb un capital social de 5.
060.
000 euros.

En segon lloc, una subvenció d'explotació de La Generalitat per a l'any 2013 de 68 milions d'euros, els quals ja s'han vist reduïts a data de hui en 1.
500.
000 euros, que han segut necessaris per al reequilibri previ de la ràdio.
És a dir, eixa xifra es vorà disminuïda en 1.
500.
000.
I una subvenció de capital a càrrec de La Generalitat per a l'any 2013 d'1 milió i mig d'euros.
A tot això, caldrà afegir-hi els ingressos comercials i els altres ingressos d'explotació, que com tots els ingressos en qualsevol balanç, no són fixos, sinó que són aproximats.
Esta xifra els puc dir que durant el primer trimestre ha segut, aproximadament, d'un milió nou-cents mil euros.
.
.
, nou-cents mil, (veus) un millón novecientos mil euros, d'ingressos comercials i altres ingressos d'explotació, fonamentalment, publicitat.
.
.
, fonamentalment, publicitat.

Per tant, el nou consell d'administració el que rep és una empresa reequilibrada econòmicament amb eixes dades, amb eixe capital social i amb eixes subvencions.
La situació definitiva del tot ens la marcarà el contracte programa, fonamentalment, però en la línia que estem preparant el contracte programa porta eixes xifres, perquè són les xifres que ja estan en la llei de pressupostos de La Generalitat per a l'any 2013.
Per tant, no poden ser unes altres.

I eixa és la situació actual en què el nou consell ens trobem.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Tiempo de intervención de los grupos.
Comienza el Grupo Parlamentario Socialista, señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Val, vull començar, perquè, com al final no hi havia.
.
.
, no hi han més torns de paraula, agraint-li.
.
.
, el torn anterior, el reconeiximent que ha fet ací davant que, efectivament, allò que li estava demandant existix, el seu compromís de posar, quan li ho demane, el més aviat possible, eixa informació, que també té una importància i una rellevància econòmica, i anant a la qüestió dels comptes, preguntes.

Mire, ¿vosté ha llegit l'informe de la Sindicatura de Comptes de l'empresa precedent que vosté rep?
, ¿l'ha llegit detingudament?
Després me contesta, ¿val?
Perquè és important que tinga vosté un coneiximent exhaustiu.
.
.
, el més exhaustiu possible de quin era el funcionament i quina era la situació de la televisió que vosté rep, encara que, com vosté molt bé sap, el que compta la Sindicatura de Comptes no és una auditoria, que és el que deuria haver-se fet, el que compta són.
.
.
, són com prospeccions, vull dir, és mostres que indiquen coses extraordinàriament greus, ¡i això que són mostres!
, imagine's si fóra realment una auditoria.
Però m'agradaria saber si vosté l'ha llegit i quina valoració en fa.
Perquè vosté, ara mateix, té una televisió en què hi ha un factor molt fonamental que vosté no m'ha contat.
Jo li he dit abans que ha segut filtrat, però que vosté no m'ha dit ara tampoc.
.
.
, no tinc ningun document.
S'ha filtrat a la premsa que vostés, pel reequilibri imputen un valor econòmic als immobles, perquè és el capital.
.
.
, també és part de l'estructura del pressupost i de la situació financera, i fan una imputació d'exactament 27 milions, si és cert el que vostés han comunicat a la premsa, en drets audiovisuals.
.
.
La Televisió Valenciana posseïx un valor en drets audiovisuals de 27 milions.
Voldria saber si això és cert, voldria saber a què corresponen exactament eixos 27 milions que vostés s'adjudiquen per a fer eixe equilibri financer que té a vore amb l'empresa que vosté dirigix, perquè no fa falta que li recorde que vosté i la resta de consellers, ara, amb la nova llei, són responsables penals.
.
.
En fi, vull dir, és important saber.
.
.
, patrimonial, saber exactament quina és l'empresa que vostés agafen a partir d'ara per vostés mateixa.

Perquè si veu l'informe de la Sindicatura de Comptes descobrirà que fins ara s'ha produït una sobrevaloració, una inflació absolutament artificial.
.
.
, després en parlarem d'això, d'un cas molt paradigmàtic, del que realment té la televisió, i voldria que en la nova situació això no s'heretés i no es traslladés, perquè mal començaríem perquè això és amb el que vosté compta per a traure endavant la televisió, la venda, la gestió d'eixos drets audiovisuals, que és el que al final fabrica la seua empresa.
.
.
, productes audiovisuals i drets audiovisuals, ¿val?

Com que vosté és la propietària, la posseïdora i la custòdia, li ho dia abans, d'eixos drets, no.
.
.
, ho senc molt, però és vosté una peça fonamental en tot el procés d'investigació, que abans se me vaticinava decepcionant.
.
.
Jo estic per fer-li una proposta: si vosté col·labora amb mi i amb els diputats d'esta cambra en poder repassar tots els contractes de productes audiovisuals dels quals és propietària la Radiotelevisió Valenciana que vosté dirigix, que, pel que es veu, entre altres coses, ha generat un desfasament de 1.
200 milions d'euros de dèficit inicial i finalment 1.
500 milions d'euros que ha tingut d'assumir La Generalitat, i en tots eixos contractes que han produït açò no trobem res que siga estrany, jo dimitiré i demanaré faena en Broseta Abogados, per exemple, (veus) encara que siga per a dur aigua.
¡No!
, bé, de veres, jo li assegure que jo.
.
.
, tenen el compromís, (veus) tenen el compromís i està registrat, jo dimitixc: si vosté m'ensenya tots els contractes que han generat això i no n'hi ha res, s'ha acabat, no farà falta que ningú m'ho demane, ¿val?
Perquè té vosté 27 milions i vullc una explicació sobre exactament què recolza això.

Vosté ha parlat, ja li dia jo que parlaríem d'això, del contractes programa, ¿val?
El contracte programa presenta una gran incògnita encara no resolta, que es va plantejar ací quan parlàrem dels pressupostos de la tele i que continua ací.
¿Com és possible que vosté tinga un pressupost o una situació pressupostària, la que siga, mancant de contracte programa?
S'ho preguntaven quan es va aprovar el pressupost d'una tele que ni existia, que ja era rar, però no n'hi ha contracte programa.
.
.
¿Com és possible, sense saber què es va a fer?

Perquè el que ha tret açò a la llum és que vosté està manejant un pressupost que no ha passat pel consell d'administració.
.
.
No el coneix el coneix el consell d'administració, a la millor, de manera detallada i exhaustiva, no el coneguem estes Corts, que la fitxa no és el pressupost exacte de la Radiotelevisió Valenciana, en què en cada partida se'l va vosté a gastar, i n'hi ha una cosa que ens sorprés, que ha botat als titulars i que ens pareix molt preocupant: sabem.
.
.
, aclarixca'm si ha segut vosté o el consell, ha encarregat a Garrigues, a un despatx d'advocats, la confecció del contracte programa.
Això és el que han publicat els mitjans de comunicació, jo no ho sé.
.
.
(Inintel·ligible) ens ho aclarix ara.

Clar, jo, la primera pregunta que em vaig fer en eixe moment, vaig dir, ei, ¿a Garrigues?
, ¿a una firma d'advocats un contracte programa?
, ¿i per què no a un uròleg?
¡És que no ho entenc!
Vull, ¿què té a vore un despatx d'advocats amb un contracte programa, amb un document que realment el que es està plantejant és un model audiovisual?
Vosté.
.
.
, ¡vosté és advocada!
Si alguna cosa ens tindríem d'estalviar a partir d'ara és advocats, i a més en té molts, n'ha dut molts, vosté d'això entén, aixina que, a partir d'ara, advocats, no, ¿val?
Vosté el que ha de demanar és assessorament en allò que no coneix, en allò que no entén o del que no té tant experiència, que és la indústria audiovisual.
I, especialment, si ho té de fer en alguna cosa és en el contracte programa.
¿Mos pot explicar vosté què fa Garrigues en el contracte programa?

Vosté, el contracte programa, que a més, si l'ha encomanat el consell, està incomplint la llei que vosté deuria conéixer de manera exhaustiva i detallada, perquè és vosté qui té encomanada directament la confecció.
.
.
I si vosté necessitara assessorament d'alguna cosa, és vosté qui tindria d'haver-lo encarregat, vosté amb qui s'ha de reunir és amb el sector audiovisual valencià.
.
.
, per a fer un contracte programa.
Vosté s'ha de reunir amb el comité d'empresa, de la seua empresa; vosté s'ha de reunir amb la Unió de Periodistes, amb les associacions d'actors, de dobladors, de guionistes.
.
.
Vosté s'ha de reunir amb el Consell Valencià de Cultura, ¡per a fer el contracte programa de la radiotelevisió pública valenciana!
.
.
.
.
¿Amb qui s'està reunint vosté per a fer (veus) el contracte programa?

Mire, si no té intenció de reunir-se amb aquesta gent, això vol dir que vosté ho el consell no han llogat els Garrigues per a que els facen el contracte programa, i això que li pot paréixer a vosté que a mi em faria comboi, «no, no els han llogat, ¿no?
», és preocupant, perquè llavors serà veritat el que insinuava adés el senyor Morera i el que afirme jo ara, que és que vostés no han llogat Garrigues per a que els assessore.
Vostés han llogat un despatx en Garrigues, un quarto, amb una porta i una clau, per a reunir-se.
.
.
, per a reunir-se amb els que sí que estan fent el contracte programa, per a reunir-se amb Secuoya, per a reunir-se amb Vértice, per a reunir-se amb Triskel 2, per a reunir-se amb qui siga, per a assessorar-se amb qui no són els autèntics actors de quin és el contracte programa que cal fer.

I vosté no m'ha contestat tampoc abans, quan li he preguntat sobre el.
.
.
, qui havia confeccionat l'estatut que vosté va presentar, eixe que diu que això del valencià «ni mencionar-lo».
.
.
Vull dir, vullc que em conteste, perquè això ja és un avanç del que va a ser el contracte programa, i és un avanç molt preocupant.

¿Sap què tampoc m'ha contestat abans?
No m'ha contestat vosté del procés este de privatització ruïnós en què estem entrant.
No m'ha contestat tampoc sobre què pensa fer, que és important i té una dimensió econòmica, amb el plus conveni, si el va a recórrer, si el va a pagar, d'a on van a eixir eixos diners.
.
.
No m'ha dit vosté que entre totes les assessories i sense comptar ni un sol sou, i em deixe l'IVA, vostés ja tenen gastats en assessorar-se per a l'ERO la barbaritat de 836.
328 euros sense IVA.
.
.
No m'ho ha dit, i li ho he preguntat.
Doncs, ara li ho dic jo, només amb les dades que tinc.

Senyora Vidal, li torne a dir.
.
.
, ja sé que li pregunte moltes coses, però açò és una sessió de control, per això volia tot el temps.
Tinc moltes preguntes, molt de temps esperant fer-les.
Per favor, conteste-me-les.
.
.
, conteste-me-les, perquè algunes coses són inintel·ligibles i algunes directament molt preocupants.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Moreno.

Senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Señora Vidal, mire, usted nos ha dado los datos del balance de la empresa aproximadamente que se ha presentado y que en estos momentos está en el registro.
Yo lo que quisiera preguntar es lo siguiente: ¿La Generalitat a día de hoy ha asumido absolutamente toda la deuda que tenía la antigua Radiotelevisión Valenciana?
¿Los 1.
217 millones?
¿O nos podemos encontrar con que aparezcan proveedores reclamando a la nueva Radiotelevisión Valenciana contratos incumplidos o pagos no realizados?

Quiero decir, eso es algo que le sitúo sobre la mesa, porque en los debates parlamentarios y en la anterior Comisión de Radiotelevisión Valenciana, en las anteriores reuniones, en muchas ocasiones sí que planteé la necesidad de poner el contador a cero y ver cómo se asumía esa situación.

Entonces, lo que yo le pregunto es si realmente usted en deuda, lo que es la deuda de la antigua radiotelevisión, parte de con el contador a cero.
Y quién será responsable subsidiario si apareciera algún tipo de responsabilidad por incumplimiento de la antigua Radiotelevisión Valenciana.
Por lo tanto, eso se lo dejo ahí, porque realmente tengo particularmente tanta desconfianza en la gestión del pasado que eso para mí es un elemento de preocupación para la gestión del futuro.
Y, por lo tanto, ver ese tema si usted nos lo puede aclarar.

Porque, claro, con estas cifras que usted nos da, porque la prensa ha ido diciendo en el mes de marzo el Consell inyectó 1,7 millones para el saneamiento de las empresas antes de su declive patrimonial antes de las fusiones.
Pero, claro, usted lo que nos tiene que decir es si usted tiene garantizado que eso es así, señora Vidal.
Bien.
Pues eso por una parte.

Yo le tengo que decir otra cosa.
Mire, sobre el contrato programa a mí me da la sensación de que han empezado la casa al revés.
A usted le han dicho «tiene usted tanto dinero y vamos a ver lo que se puede hacer con eso».
Y entonces lejos de trabajar sobre la base de un modelo está trabajando con unos límites presupuestarios, con lo cual el modelo será la resultante de unas escuálidas finanzas y, por lo tanto, esa parte pública que ustedes dicen del nuevo modelo de radiotelevisión mucho me temo que sea escuálido.
Pero, bueno, eso se verá cuando venga el contrato programa, porque ahí se determinará o se traslucirá el modelo que ustedes van a emplear.
Pero, bueno, ese temor lo tengo, porque ahí se va a ver reducido.

Otra cuestión que yo le quiero decir también es que nosotros tenemos todavía muchas reclamaciones pedidas que jamás fueron atendidas, por ejemplo las contrataciones de la visita del papa, por ejemplo los contratos de la fórmula 1.
Yo espero de su disponibilidad para que esto, pese a que la anterior, igual que está sucediendo con otros contratos que se están entregando, podamos tenerlo a nuestra disposición porque son contratos, o los derechos del fútbol, porque son contratos que directamente entendemos que tuvieron algo que ver o tuvieron mucho que ver con la dilapidación de dineros de los valencianos y con el despilfarro que se hizo en la última década en la Radiotelevisión Valenciana.

Y, por lo tanto, eso es lo que yo le quiero plantear y que usted me aclare sobre todo si realmente se ha puesto el contador a cero.
Y si tiene la seguridad de que no aparecerán reclamaciones y si aparecen reclamaciones si usted será o su empresa la responsable subsidiaria de la anterior.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Señor Morera, Compromís.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Esta compareixença ens dóna peu a parlar del futur, del pròxim futur.
I les dades que mos dóna vosté no són roïns.
No podem fer els errors, no podem fer els errors de l'anterior etapa d'ampliacions successives de capital per a fer una pilota de més de mil dos-cents milions d'euros.
Ahí hi ha una part del deute legítim, perquè se van buscar uns mecanismes de no pagar ni un euro sinó d'anar ampliant d'una societat pública unipersonal.
Però això formarà part del deute públic valencià.

I ara ens trobem amb una quantitat de 68 milions d'euros per a 2013.
Jo he fet números, jo també sóc advocat, però me dedique al món de l'empresa, ara circumstancialment estic amb açò.
Diu que una plantilla de 472 treballadors, grosso modo estem parlant que el capítol I anirem a 20 milions d'euros, amb 48 milions d'euros més publicitat se poden fer coses, se poden fer coses.
Clar, recorde que la publicitat, el capítol de publicitat i ingressos estava en els temps que no hi havia tant operador televisiu amb 23 milions d'euros, 1.
900.
000 euros el primer trimestre és poca cosa, és poca cosa, molt poca cosa.

Per tant, jo crec que realment si volem que esta nova etapa siga positiva, no hem de caure en els errors del passat.
Els errors, torne a repetir, dels directius i dels qui mangonejaren miserablement la nostra radiotelevisió pública valenciana.
I dic «pública», perquè el major error és haver considerat Radiotelevisió Valenciana com una paradeta privada d'uns poquets, que la saquejaren i la degradaren d'una forma irresponsable.
És pública.
I el contracte públic no només ha de tindre uns requisits econòmics.
I per això jo me sume a la petició d'ampliar la reflexió sobre el que és el contracte programa i el contracte públic, per a evitar els errors del passat.
S'ha de fer consell de redacció, s'ha de deixar de responsabilitzar els mateixos professionals de la informació i que no passe la censura o l'autocensura.

El president de La Generalitat va dir ací, en preguntes de Marga Sanz, va dir que l'audiència que s'havia tingut en retransmissions com les Falles, tot i que hi hagué una vaga i no poguérem veure la cremà, i Magdalena, que havia estat molt bé.
Molt bé.
Això ha de formar part de la graella televisiva.
Però hi ha altres coses que han de formar part de la nostra graella televisiva.
El valencià és un poble modern, un poble innovador i hi ha grans professionals en tots els móns de les arts, de les arts escèniques, de la cultura, de la creativitat, que han estat apartats deliberadament de la presència en Radiotelevisió Valenciana, des d'Ovidi Montllor que no va aparéixer mai.

Això ha de canviar completament, perquè només podrem ser competitius en un món molt competitiu de fragmentació de l'espai televisiu si parlem de tot allò que representa allò valencià per a situar-ho en el món mundial.
Però si mos dediquem a fer autocensura i només parlar d'allò d'uns i remarginar una enorme part dels professionals, no farem res.

Per tant, si volem audiència, que és la base de la publicitat, haurem de fer una televisió que siga clarament servei públic.
Sense servei públic, este instrument tan necessari per a la nostra llengua i per a la nostra cultura no tindrà futur.
Només si apostem decididament pel valencià tindrem futur, perquè operadors castellans n'hi ha a manta, tenim fins i tot les televisions del tarot que per la mala gestió de la TDT tenim ací la TDT infectada de televisions de fora i tarotistes i espiritistes, que això també ha arruïnat una part del sector professional valencià.

I li demane, ¿què passa amb l'arxiu valencià?
Perquè ahí està en gran mesura en la memòria històrica del poble valencià que s'ha de protegir i fins i tot s'ha de rendibilitzar econòmicament.
Què passa amb la música en valencià?
Per què eixa tírria a la música en valencià si està triomfant en tot el món?
Què passa amb tantes i tantes i tantes manifestacions culturals, artístiques que estan en l'apartheid, i és que això ho hem vist, en l'apartheid, estan perseguides, anul·lades?
Tot això ha de canviar, en esta nova etapa ha de canviar.

I per a fer eixe contracte programa no només els aspectes tècnics i jurídics sinó també de programació.
I torne a dir que prioritat absoluta a plataformes del sector audiovisual valencià.
Estic dient una cosa que ja existix en altres comunitats autònomes, perquè amb això podem fer una televisió de servei públic que aposte pel valencià, que aposte per la nostra identitat i que siga útil i motor de la industria audiovisual valenciana.
Si això no es complix, ¿per a què ens aprofita Radiotelevisió Valenciana?

El senyor president:

Gracias, señor diputado.

Es ahora por parte del Grupo Parlamentario Popular, la señora Díaz, quien tiene uso de la palabra.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señora Vidal.

Mi grupo parlamentario ya le ha agradecido el que hoy comparezca aquí ante nosotros contestando a todas las preguntas.
Se lo vuelvo a agradecer.
Y le agradecemos, sobre todo que, tras nuestra propuesta, usted se haya hecho cargo de un gran barco y haya cogido con fuerza y rigor el timón para llevarlo a buen puerto, como se suele decir.
Sabemos que es una tarea muy difícil, que la situación es complicada y por eso se lo agradecemos enormemente.
Porque, además, consideramos que es usted la persona idónea para llegar a buen puerto.

Nosotros apoyamos y abogamos por una televisión, una radiotelevisión valenciana pública y lo hemos mantenido y hemos trabajado para mantenerlo.
Como ha dicho mi compañera anteriormente, una radiotelevisión en la que ya se está difundiendo nuestra cultura, nuestras tradiciones, nuestro patrimonio, nuestras fiestas, gastronomía y queremos que siga difundiéndose.
La Radiotelevisión Valenciana debe de ser un órgano de unión de la Comunidad Valenciana.
Y esa es la forma, difundiendo todo lo que nos une, nuestra lengua.
Queremos que se siga trabajando en ello y creemos que se va a poder, que se va a poder hacer.

Quería comentarle que la política del Consell en estas circunstancias actuales de difícil situación económica, la del Consell es de trabajar con menos, hacer más y mejor.
Eso se hace con muchísimo esfuerzo.
El que con menos medios se pueda conseguir más cosas y se puedan marcar unos objetivos y lograrlos, sin duda se necesita esfuerzo y colaboración, colaboración por parte de todos.
Sí le pediría que eso venga también reflejado en la Radiotelevisión Valenciana, porque para ese contrato programa que tanto ha pedido durante tanto tiempo la oposición y que ahora que parece que es más realidad no hace más que criticar, algo que es incomprensible, usted dice que va a introducir en dicho contrato programa un modelo austero y sostenible, que es lo que toca.
También estábamos diciendo que parece que es al revés, un poco como los presupuestos, que se sabe la cantidad con la que se cuenta para luego ver qué es lo que se puede hacer.

Desgraciadamente la situación actual en la que vivimos, el día a día nos hace trabajar de esa manera, saber con qué contamos para ver qué es lo que podemos hacer.
Porque no existen las líneas de crédito que existían antes, no existe la situación económica que existía antes.
Hay que ser realistas.
Y con esa realidad ver qué se puede hacer y hasta dónde podemos llegar.
Y con ese esfuerzo de más y esa colaboración de más, la profesionalidad de todo el personal de Radiotelevisión Valenciana en la que confiamos plenamente el Grupo Parlamentario Popular, pues, con esa profesionalidad y esa vocación y esas ganas, el conseguir que esa Radiotelevisión valenciana se ponga en el lugar que le corresponde.

Le agradezco, de verdad, enormemente de nuevo su presencia y le diría que se apuntara… Vamos, me ha parecido tanto hablar de una posible dimisión por parte del compañero de la oposición y luego en toda su intervención parece que ha sido un asesoramiento digno de cualquier asesor.
A lo mejor le viene bien apuntarse la posibilidad, porque a lo mejor va buscando un posible trabajo posterior a su dimisión.
No sé a lo mejor le viene bien apuntárselo para contratarlo como asesor, ¿no?
, digo yo.
(Remors)

Le agradezco su presencia y que sepa que el Grupo Parlamentario Popular la vamos a apoyar y que cuenta con nosotros para lo que haga falta.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Díaz.

Señora directora general, su segundo turno.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Señorías.

Entrando a las preguntas que directamente se me han hecho, el señor Moreno em pregunta si he llegit jo l'informe de la Sindicatura de Comptes.
L'he llegit, l'he llegit.
Però no l'he llegit esta setmana l'informe, l'informe el vaig llegir quan me van cridar i me van dir si volia fer-me càrrec d'això.
I me vaig llegir l'informe de la Sindicatura de Comptes i me vaig llegir la llei, perquè jo anava a la nova llei.
I, quan vaig vore que jo havia d'anar a una societat reequilibrada econòmicament i després de feta la fusió, vaig dir: «Bé, puc anar abans.
» I l'informe la veritat és que el tenim molt llegit esta setmana, per part dels meus col·laboradors; i estan preparant, lògicament, una relació de totes les coses que hem de fer per a anar solucionant les recomanacions que mos fa l'informe de la Sindicatura de Comptes, algunes de les quals ja estan complides, fonamentalment la part que la societat està en una situació complicada econòmicament i, per tant, que s'havia de fer un reequilibri i una fusió.
Això ja està solucionat, una recomanació que ja tenim tots arreglada.

El grup se sotmetia a auditoria, ho recorde.
L'ens públic Radiotelevisió Valenciana i Televisió Valenciana se sotmetia a una auditoria anual que la feia una firma externa, no només a la Sindicatura de Comptes, com tota empresa.

El que me pregunta dels 26 milions d'euros, la veritat és que ho desconec completament.
M'ho apunte i ja ho miraré.
No ho conec.
Si això ho tenim i val això, no se preocupe que intentarem optimitzar el valor de tot el que tenim, no se preocupe.
I qualsevol qüestió que mos vullga fer arribar, serà benvinguda, mentre siguen qüestions per a optimitzar el patrimoni que té Canal 9.

Sobre l'encàrrec d'una assessoria jurídica respecte al contracte programa, de què tant han parlat.
En realitat, el contracte programa va ser contractat per l'ens anterior, va ser contractat.
Va ser contractada l'assessoria jurídica del contrato programa; y eso se contrató, por lo que he estado viendo, con Garrigues, consecuencia de lo cual, pues, yo cuando he llegado ya tenía un contrato firmado con una firma de asesoría jurídica, pero nada más.
Es decir, Garrigues lo que hace es un asesoramiento jurídico.
Por eso, esa parte del asesoramiento jurídico va unido a lo que estamos haciendo, que ha sido elaborar ese contrato programa con el nuevo equipo y con el nuevo equipo de dentro de la casa, es decir, con el nuevo equipo directivo.
Es decir, toda la parte de líneas de lo que vamos a hacer en gestión y en líneas estratégicas de esa televisión está marcada por el equipo nuevo, que es quien ha estado…, hemos estado haciendo el contrato programa también estos días.

Le sumo una cosa.
Antes de aprobar ese contrato programa, la semana que viene -si no me equivoco- está fijada una reunión con el sector audiovisual valenciano, evidentemente.
El sector audiovisual valenciano me había hecho llegar a mí, personalmente, incluso desde el 1 de octubre, me había hecho llegar una serie de propuestas por parte del sector acerca de lo que debería ser la televisión de todos los valencianos.
Propuestas que yo me leí, pero que, con mucho cariño, les contesté que yo no era la directora general y que, cuando fuera la directora general, si así era, me reuniría con ellos.
Por razón de eso, el martes creo recordar de memoria que tenemos una reunión con el sector audiovisual para oírlo.
Pero nos hizo llegar un documento que, evidentemente, tenemos sobre la mesa y que estamos considerando cómo incorporamos o no a ese contrato programa.

En relación con el tema de los estatutos, que me decía que no le había contestado a ese punto.
Los estatutos no los ha aprobado esta nueva sociedad.
Los estatutos los aprueba el socio de la sociedad y nos los dan aprobados; ésos son los estatutos que tenemos.

En relación con la cuestión que ha dicho de la delegación, le recuerdo que eso no es ninguna cuestión estatutaria.
Es decir, la delegación está prevista en la Ley de sociedades de capital, y es algo perfectamente legal y, además, no se podría prohibir en ningún sitio que un miembro de un consejo de administración pudiera delegar el voto o la asistencia en otro miembro.
Es decir, eso es perfectamente legal.

En relación con el plus convenio.
Pues, ayer también nos llegó una sentencia, lo conocen todos ustedes.
Yo la he colgado en la Intranet de Canal 9, es decir, directamente.
Y hemos comunicado que la sentencia tiene una estimación parcial de esa sentencia… Es decir, la sentencia reconoce que los trabajadores no tienen derecho al plus convenio, formalmente; pero, en relación con el pasado, entiende que se les tienen que abonar una serie de cantidades.
En este momento, se está estudiando qué se va a hacer desde la perspectiva jurídica, si se va a interponer el recurso…, es decir, cuál es la situación.

Y en relación a las cuestiones del importe del ERE y de todo lo que haya costado esa negociación, ese asesoramiento.
Lo desconozco en el presente momento.

Y contestando a la señora Marga Sanz, cuando nos ha preguntado si La Generalitat había asumido toda la deuda.
Decir, La Generalitat ha asumido la deuda financiera, ya desde hace bastante tiempo, concretamente del grupo Radiotelevisión Valenciana, pero de más empresas públicas -la deuda financiera-.
En concreto, de acuerdo con la ley aprobada… Es decir, la deuda financiera nunca se traspasa a la nueva sociedad; ya estaba asumida en ese momento.

La deuda comercial lo que está reconocido es que La Generalitat ha nombrado tres personas con el carácter de liquidadores, que su función fundamental es hacer el traslado de los contratos comerciales a la nueva sociedad.
¿Qué contratos comerciales?
Pues, habrá que ir viéndolo.
Es decir, de acuerdo con la ley, lo que dice es que se tendrá que ir viendo porque el traspaso de esos contratos requiere hablar con las otras partes contractuales, y ésa es una labor que se ha atribuido a tres personas que harán la función de liquidadores.
En este momento, ya están designados y van a comenzar su trabajo ya, inmediatamente.

En cuanto a qué ocurriría si aparece nueva deuda comercial o deja de aparecer nueva deuda comercial.
Le aseguro que todo eso es ese tipo de cosas que en el contrato programa estoy teniendo en cuenta.
Es decir, yo soy la primera, como directora de esa nueva sociedad y como consejera, que quiero que esto sea una sociedad viable.
Es decir, yo me he hartado de repetir, cuando alguien me lo pregunta, que yo he venido aquí a hacer televisión, radio y web; es decir, que hemos venido a hacer y a intentar hacer una televisión para todos los valencianos, una televisión que queremos que sea, pues, de referencia.
Y en eso -y esto ya es personal- estamos con la proximidad y con la cercanía, porque es donde suben las audiencias y es verdaderamente lo nuestro y lo que creo que debemos defender.
En esa línea es en la línea que nos estamos moviendo, en cuanto a modelo de gestión.

El contrato programa lo estamos redactando -y es la parte compleja, una parte económica- acerca de todo eso, de qué ocurre con ese tipo de…, en la idea de que no se traslade, de que eso no lo asuma la nueva sociedad.

El contrato programa, al final, lo que va a recoger son dos cosas:

El importe económico, evidentemente, el importe económico con el que cuenta la nueva sociedad para poder trabajar, y no a un año, sino a tres años, para poder tener una visión de empresa un poco plurianual porque cualquier visión de negocio tiene que ir un poco más allá del corto plazo, por lo menos contempla un corto y un medio plazo ese contrato programa.

Y, luego, lleva unas franjas de programación; es decir, qué tipo de programación le tenemos que hacer al socio y, por tanto, a todos los valencianos, porque es dinero de todos los valencianos.
Ahí se nos tiene que determinar qué tipo de programación debemos hacer con esos…, hoy ya no 68, sino 68 millones de euros menos 1,7 millones de euros en gastos de explotación.
Y eso es lo que, grosso modo, lleva el contrato programa que estamos acabando todos de perfilar.

Y, por último, simplemente señalar que en ese contrato programa, evidentemente, vamos a contemplar o estamos contemplando quienes lo estamos redactando la situación, evidentemente, de un año 2013 en el que se incorpora una nueva ley, hay un ente que está disuelto y en liquidación…, es decir, situaciones transitorias que, evidentemente, durante el año las iremos resolviendo; es decir, un modelo completamente nuevo.

Lo de que todas las televisiones autonómicas de este país cuentan con contrato programa no es verdad.
Cuentan con contrato programa algunas.
Es decir, Cataluña cuenta con contrato programa, la televisión vasca cuenta con contrato programa.
Y va…, y es un poco distinto el contrato programa de la audiencia.
Es decir, Aragón tiene una audiencia del veinte y pico por cien de media, está chutando muchísimo y no tiene todavía contrato programa, son modelos nuevos.
Aquí estamos implementando un nuevo modelo y esas cosas, como todos saben, pues, cuestan un poquito.

Y, por último, evidentemente, colaboración y esfuerzo, pues, se lo pido yo, yo también a todos.
Es decir, he dicho al principio que querría que no sólo tuviera que venir aquí a dar cuentas de la gestión y entiendo que es un órgano de control, evidentemente, que es lo que es; pero que, junto con eso, me gustaría que fuera un grupo de trabajo plural y donde estuvieran todas las ideas.

El senyor president:

Gracias, señora directora general.

Último turno de los grupos en este punto.

Señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Señor presidente, muchas gracias.

Cumpliendo con mi función recién encomendada de asesorarla, le voy a proponer una cosa.
Mire, no me ha quedado nada claro por qué es necesario asesoramiento legal para algo cuyo marco legal está amplísimamente delimitado en la ley… En fin, no me ha quedado nada claro.
Pero si quiere usted encontrar asesoramiento para el contrato programa, hay uno muy barato, está en internet.

Mire, yo tengo dos ejemplos.
Ayer una persona que me sigue en Twitter, que se llama Joan García, me dijo: «Josep, sóc un telespectador de Canal 9, molt seguidor de L'alqueria blanca i Trau la llengua.
Volia demanar-te un favor, ¿demà podries preguntar a Rosa Vidal si tornaran estos dos programes?
Ciscar ens va posar com a exemple d'interés públic L'alqueria, va posar com a interés públic L'alqueria.
Significa això que seguirà?
Gràcies».
I jo li vaig contestar a l'home: «Tranquil que li ho preguntaré», val?
Ja li ho he preguntat.
Ahí té una de les coses que sembla que, fins i tot, pel mateix govern és una bona línia de contracte programa.

Diu.
.
.
Una altra cosa en Internet: «Dudo sinceramente que la tele pública resista los aires difíciles que se acercan.
Sólo espero que Canal 9 no llegue al arrebato, porque hemos vivido… Canal 9, por citar el exponente máximo de sectarismo y control de un medio público.
» Esta és una altra tuitera, però a esta li diuen Esmeralda Velasco.
La té prop esta dona per a assessorar-la i tal.
Llàstima que, com després parlarem, s'haja oblidat tan prompte del que ella tuitejava; però no passa res.
Per això ho deia, i és un bon consell, eh?
És una bona percepció des de fora del que era i és; ahir encara ho era, despús-ahir encara ho era i vorem esta nit què és, val?

Jo li vaig a contar el mateix que vosté mos ha contat, però d'una altra manera, a vore si li encaixa açò.
Vosté agafa i reunix el consell d'administració de la televisió.
Va allí, amb tota la bona fe, es comporta amb naturalitat -que espere que la conserve-, diu vosté el que realment pensa i tal i, fins i tot, fa una nota de premsa.
I en la nota de premsa inclou una fantàstica expressió: «El contrato programa lo están perfilando.
» Es la seua nota de premsa, la pot consultar.
Clar, la pregunta va ser: «¿Lo están?
».
Seria un lapsus, no passa res.
¿Lo están?
¿Quién “lo están”?
, si es vosté qui l'ha de perfilar fins al final.
Això posà nerviosa molta gent, val?
Sí, no, seriosament.
.
.

Vosté, de fet, no fruit dels nervis, sinó per complir amb la seua ja recent estrenada agenda pública, se'n va eixa nit a una commemoració d'un mitjà públic, Valencia Plaza, i eixe mateix mitjà de comunicació, per pura casualitat, eh?
-que no dic jo que no-, publica l'endemà: «Garrigues se encarga de…, tal».
Bé, pareixia una resposta al lapsus.
Però com algú se'n va adonar que la resposta al lapsus era pitjor que el lapsus, que ho estiguera fent Garrigues, doncs, de seguida, l'última història que se'ls ocorregué ja per a explicar-ho era: «Que no, que no, que no està fent el contracte.
Que és que mos està assessorant.
»

Mire, de veritat, no cola.
Crec que és un error.
Crec que és un error que cal esmenar.
I crec que seria un error que es reunira vosté només, només, amb els representants o no del sector audiovisual o no, que és una cosa més ampla, que algú que se la vullga arrogar o no.
Li he dit abans i no m'ha contestat, es reunirà vosté amb la Unió de Periodistes?
Se reunirà vosté amb els actors?
Es reunirà vosté amb els guionistes?
Es reunirà vosté amb la gent que representa, per exemple, al comité d'empresa?
¿Es reunirà vosté amb els qui, de veritat, són tot el sector, tot l'entramat social al servei del qual deuria estar posada la Radiotelevisió Valenciana?

Els 27 milions d'euros que li he preguntat abans no són baladí.
Si vosté decidix.
.
.
Imagine's que, en lloc d'una televisió, estiguérem parlant d'una piscifactoria; i el Consell decidix equilibrar i refundar la piscifactoria, i fa tot el que han fet en la tele.
Els peixos que n'hi han allí dins -per cert, no se'n va tant això de la piscifactoria, ara que caic-, els peixos que n'hi han dins de la peixera tenen un valor i estan en el seu pressupost.
I vosté no té peixos, vosté té una cosa que emet per la tele i són drets audiovisuals i tenen un valor.
I esbrinar eixe valor i que vosté ens ajude a esbrinar-lo fins l'últim minut.
.
.
És que en açò d'intentar enterrar el d'abans hi ha hagut un problema, i el problema és que això no es podia fer perquè tot el que s'ha firmat amb productores, amb totes les productores, ho té vosté.
I jo, ja que no s'ha volgut fer una comissió d'investigació, me vaig a tirar els dos anys que me queden -o any i mig, si no s'avancen les eleccions o el que siga- preguntant-li contracte a contracte.
I vosté m'ha d'ajudar a esbrinar on han anat a parar eixos 1.
500 milions d'euros.

Li han donat un bon consell, ho dic.
Ha vosté de pensar en el contracte programa, fer atenció a les tradicions, a la cultura -acabe de seguida, president-, a la cultura valenciana.
Recorde-se'n també de fer atenció a quan imputen algun diputat del Partit Popular, que també és una cosa que es nota a faltar en la televisió, però en parlarem després d'això.

El senyor president:

Gracias, señor Moreno.

Señora Sanz, su tiempo.

La senyora Sanz Alonso:

Yo, en esta parte, ya muy corto.

Solamente, decirle, señora Vidal, que hemos tenido -quiero decir- mala suerte -podría decir otras palabras más gruesas- con los directores generales que han pasado por la tele, por la Radiotelevisión Valenciana porque, mire, Pedro García, pues Pedro García, sentado en el banquillo de los acusados, trama Gürtel, y contratos con la trama Gürtel por parte de Radiotelevisión Valenciana, visita del papa, entre otras cosas.
Uno.

El señor Jaraba que, bueno, yo creo que vino cuantas veces pudo, inicialmente, aquí, a la comisión, pero le tengo que decir que dejó plantada a la Radiotelevisión Valenciana en un momento en que estaba en mitad de un ERE, ¿no?
, y ahora está gestionando, aconsejando o asesorando empresas audiovisuales privadas.

Y, después, entra el señor Reig, que va para firmar los despidos de los trabajadores y desaparece, no ha pasado por aquí, no ha pisado esta comisión.

Y durante todo ese proceso se han generado unas pérdidas de 1.
272 millones, ¿no?
Quiero decir, con unos contratos realmente nefatos para la Radiotelevisión Valenciana, que han sido negocios privados, clarísimos, y, además, han obedecido a intereses ajenos a lo que era un servicio público.

Entonces, yo lo que le digo es que vamos a ser muy estrictos, que usted ha mostrado muy buena disposición pero que vamos a ser muy estrictos en el seguimiento de la empresa, muy estrictos en la fiscalización de la empresa, muy estrictos y estrictas en el control de la gestión que usted vaya haciendo y del desarrollo que impregne la Radiotelevisión Valenciana del futuro por parte de la nueva dirección de Radiotelevisión Valenciana, porque no queremos que se vuelva a repetir el pasado, no queremos que se vuelva a repetir.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Simplement, jo crec, primera, que em sorprén molt si algú extern està fent el contracte programa, perquè eixe és un contracte que fa l'ens, vosté, el consell d'administració bàsicament amb el sector audiovisual, el sector social, i no té per què tindre unes despeses econòmiques.
No sé si està prevista alguna dotació econòmica perquè jurídicament ho faça el despatx de Broseta, però jo, si vol, ara, li'n puc donar.
.
.
(Alguns diputats diuen: «De Garrigues.
») ¿Eh?
De Garrigues, perdó.
¡Ai!
, sí, perdó, Garrigues.
És que portem gastats molts diners en molts informes jurídics i en moltes consultores.

I, per cert, els informes d'auditoria que se feien, Price Waterhouse, etcètera, etcètera, mai hem pogut accedir a ells, ací, en esta comissió de control de Radiotelevisió Valenciana, perquè veja vosté en quina situació mos trobàvem, ¡mai!
Després, el buscàvem i l'aconseguíem, però eixe «está todo auditado y perfectamente tal.
.
.
», la veritat és que no, no ha estat així, no ha estat així.
La veritat és que espere que això puga canviar.

Però, realment, si n'hi ha una idea clara del model de televisió que se vol, i no és només un instrument jurídic, podem copiar el que fa la BBC, el que fa la ITB, el que fa TV3, el que fa.
.
.
, i buscar un model que mos permeta tal, perquè això és, bàsicament, un contracte d'estabilitat amb els sectors productius i les productores en funció d'una determinada programació que s'ha pensat que pot ser la idònia per a Radiotelevisió Valenciana, bàsicament és això.
I, per tant, en la xarxa n'hi ha molts exemples de bones pràctiques, de bons contractes, de televisions a l'àmbit regional europeu que estan funcionant bé.

I, per tant, jo crec que és molt necessari comptar amb les universitats, la Universitat de València disposa d'una unitat important en allò que és la didàctica, l'aprenentatge del que és el sector audiovisual valencià i forma professionals perquè és interessant comptar amb ells, cosa que ara està molt relegat.

I, en eixe sentit, doncs, torne a repetir, torne a insistir que Radiotelevisió Valenciana ha de ser de tots perquè la societat valenciana és plural i mos hem trobat moltes vegades que això no ha passat.
L'insistiria que en Radiotelevisió Valenciana se fomentara el debat públic, no polític, que és molt valuós i molt necessari, però el debat públic.
¿Sap vosté el que mos costava el programa Debate, que tenia 0% d'audiència, una senyora que després se dedicava a posar molt bé a segons qui, però, ¡escolte!
, eixe programa.
.
.
I, després, des de la connexió i el material de Radiotelevisió Valenciana se feia el programa El gato al agua, Intereconomía.
¡No recorde ni com li dien a esta senyora, que ix en eixes tertúlies fatxes!
¿Com li diuen a esta?
(Algú diu: «Isabel Durán.
») Isabel Durán.
Ací, hem vist ja de tot.

El senyor president:

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

No, no, senyor Morera, no, que mos ha costat molts diners, mos ha costat una.
.
.
mos ha costat molts diners.

Bé, és a dir, jo el que li vull dir és que eixe contracte programa ha d'implicar, ha d'estar dirigit pel consell d'administració, però ha d'implicar la societat civil, i crec que és necessari encetar esta nova etapa amb bon peu, amb bon peu.
I encomanar-ho només com un document tècnic, no és només un document tècnic, que podrem trobar exemples, és un document d'intencions respecte al que és la programació i les finalitats, els objectius, els valors que se volen encetar en esta nova etapa.

I en això, en fi, jo me sent un poc decebut perquè tots els anteriors predecessors, tant Pedro García com el senyor López Jaraba, doncs, a l'inici de tot, jo vaig intentar mostrar una certa col·laboració però, després, hem vist que ni col·laboració ni res, que erra que erra, que ahí agarrava el telèfon qui manava i qui dirigia, i ahí mos hem trobat una televisió opaca, una televisió per a pocs, una televisió que no reflectia la realitat global valenciana, i una televisió en què uns pocs han fet grans negocis per a minva de les arques públiques valencianes, i és un exemple que explica la situació en què ens trobem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Morera.

Senyora directora general és el seu torn per cinc minuts, l'últim torn d'este punt.

Gràcies.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gràcies, president, per recordar-m'ho.

Només per a concloure, per a contestar les dos o tres qüestions que han quedat pendents.

En relació a si anem a contractar L'alqueria blanca i Trau la llengua, jo només vos puc dir que són exemples del tipus de programació amb què volem comptar, són exemples del tipus de programació, volem programació de proximitat.

Jo, una de les coses que també he fet és que li he encarregat a la directora de mitjans que m'elabore, per favor, una programació, una programació d'ara a setembre, aproximadament, amb la idea de treballar un període de temps i, després, ja treballarem el període que naixerà a partir de setembre però, ara, preparar-se una programació, i en això està.
La idea: una programació de proximitat.

Respecte al tema del contracte amb Garrigues o no, és un contracte que jo ja me l'he trobat fet, és d'assessorament jurídic i és completament públic, va estar al perfil del contractant de Canal 9, per tant és completament públic quin és el seu objecte.

I en relació a si me vaig a reunir amb totes eixes persones, doncs la veritat és que amb el temps segur que acabe reunint-me amb molta gent, però abans del contracte programa no crec que em puga reunir amb tota esta gent; el contracte programa necessitem que comence perquè sense contracte programa no podem començar ni econòmicament ni podem començar a fer quin tipus de programació, el contracte programa va a ser ampli.

Amb el comité d'empresa, sí pense seure'm amb ell; de fet, ja tinc cita per a una reunió.

I, per últim, jo només vullc dir-los que el que pensem fer és el que els he dit, intentarem fer una televisió que siga de referència i una televisió que mos diferencie, i que mos diferencie, fonamentalment, amb la proximitat.

I un element vertebrador, fonamental, que tenim ací, que no pot ser un altre, que és la llengua, la llengua és el que pensem tots que mos unix amb les cultures i les tradicions.

I en això, evidentment, és en allò que anem a treballar en esta època, amb una gestió, naturalment, austera i sostenible, però els he de dir que amb 68 milions d'euros jo també pense que es pot fer televisió, ràdio i es pot fer web.
L'any 2013 serà de transició però, a partir de l'any que ve, estic convençuda que podrem fer televisió, ràdio i web en condicions i de referència i tindre una graella més completa.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora directora general.

Compareixença de la directora general de Radiotelevisió Valenciana i les seues societats, senyora Rosa Vidal Monferrer, per a explicar la situació actual dels reportatges comprats a la productora Triskel, SL, i les irregularitats detectades en la seua compravenda que apareixen en l'informe de la Sindicatura de Comptes, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 44.
568)

El senyor president:

Bé, anem a passar, doncs, a l'últim punt de l'ordre del dia, que és la comparecencia del actual director de Radiotelevisión Valenciana y sus sociedades para explicar la situación actual de los reportajes comprados a la productora Triskel, SL, y las irregularidades detectadas en la compraventa de estos que aparecen en el informe de la Sindicatura de Cuentas.
Esta comparecencia ha sido solicitada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene, por tanto, la palabra la señora director general.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Gràcies.

Senyories, en relació amb esta sol·licitud que se m'ha fet, doncs en la mateixa línia que estem portant la compareixença, vaig a contar-los les dates que afecten estos contractes.

En data de 26 de juliol de 2011 se subscriu un contracte d'adquisició de drets de propietat intel·lectual entre la Societat Mercantil Televisió Autonòmica Valenciana, SA, representada en eixe moment per qui era el director general, i la societat Triskel Audiovisual, Societat Limitada.
El seu objecte social és la producció d'obres i gravacions audiovisuals, i estava representada en eixe moment pel senyor Mario López Sanclemente.

A través d'este contracte, Televisió Valenciana adquirix els drets d'explotació de tres documentals centrats en diferents aspectes de la realitat sociopolítica espanyola dels anys huitanta i noranta, de quaranta-cinc minuts de duració aproximadament cada un d'ells i en idioma castellà, amb el títol d'Especial informatiu, bé, el dic en valencià, però és Especial informativo, actualidad de los años 1980-1990 a España, justicia, gobierno y terrorismo.
El de justícia es va dedicar al jutge Baltasar Garzón; el del govern a Alfredo Pérez Rubalcaba; i, el de terrorisme, al GAL.

Els drets que Televisió Valenciana adquirix, a través del contracte subscrit, són tots els que la llei atorga als productors d'obres i gravacions audiovisuals, i la quantia estipulada pel mencionat contracte va ser de 532.
500 euros més IVA, a raó de 177.
500 euros més IVA per cada u d'ells, independentment que s'emeteren o no.
Les obres havien de ser entregades, com a data màxima, abans de la finalització de l'any 2011 perquè eren reportatges d'actualitat.

Amb data 29 de desembre de 2011, a petició expressa de la productora, se subscriu entre Televisió Valenciana, Societat Anònima, i Triskel, SL, un annex al contracte d'adquisició de drets de propietat intel·lectual perquè Triskel, SL, recompra els drets d'explotació dels documentals objecte del contracte, excepció feta dels que pogueren derivar-se de la possible venda a televisions autonòmiques del grup Forta, sent la quantia pactada d'un total de 276.
000 euros més IVA, a raó de 92.
000 euros per documental, rebaixant-se d'esta manera la quantitat inicial de més de cinc-cents euros.

Els drets que Televisió Valenciana conserva després de la firma de l'annex -anteriorment referenciat- són el dret de reproducció i comunicació pública de l'obra en exclusiva en l'àmbit de la Comunitat Valenciana, per un període de tres anys, a raó de dos passes per documental en cada u dels tres canals de televisió, així com a la seua difusió a través de les webs o xarxes telemàtiques o electròniques del grup Radiotelevisió Valenciana.
Durant els set dies següents a l'emissió de cada u dels documentals, poden estos ser doblegats.

Televisió Valenciana, abans de firmar eixe annex, de 29 de desembre de 2011, subscriu un contracte de cessió de drets amb una televisió nacional, i, després de la seua firma, amb dos televisions autonòmiques, reportant-li totes eixes operacions una quantitat total de 120.
000 euros, sent subscrits en les dates amb les entitats i imports següents: el 28 d'octubre de 2011, amb Intereconomía Corporación, SA, per una quantitat total de 60.
000, a raó de 20.
000 euros per documental; amb data 13 de febrer de 2012, amb una televisió pública de Canàries, del grup Forta, per una quantitat total de 30.
000 euros, a raó de 10.
000 euros per documental; i, amb data, 13 de febrer de 2012, amb televisió de Castella-Lleó, per una quantitat total de 30.
000 euros a raó de 10.
000 euros per documental.

Me preguntaven, també, si s'havien emés o no s'havien emés eixos documentals.
A la fita de hui ho he preguntat, i s'ha emés el documental de justícia, dedicat al jutge Garzón, amb un únic passe de data 24 de gener de 2012, davall el títol Garzón, el jutge estrela al descobert.
Els altres dos no s'han emés, si bé, d'acord amb el contracte, hi ha una clàusula que diu que calia pagar-los.

Estos contractes han segut estudiats per la Sindicatura de Comptes, els ha vist la Sindicatura de Comptes i també me preguntava vosté per la conclusió que ha tret la Sindicatura de Comptes.

La Sindicatura de Comptes ha estudiat aquests expedients i en l'informe de l'any 2011, en relació a la compra d'aquests drets, ha fet constar textualment el següent: «La solicitud del gasto por la que se tramita la adquisición de los tres documentales no va acompañada de un informe en el que se expongan los motivos que la sustentan.
Adicionalmente, no se ha justificado la necesidad ni la idoneidad de los precios propuestos por el proveedor, así como las ventajas o inconvenientes de la operación.
» Si bien es cierto que a la finalización de dicho informe no hace recomendación alguna respecto a este punto, ni concluye de ningún otro modo que la contenida en la página 515 de dicho de la Sindicatura de Cuentas.

Quant al pagament, les quantitats degudes actualment no estan pagades.
Les quantitats que es deuen no estan pagades, si bé estan reconegudes e incloses en el fons de liquiditat autonòmica, en el FLA.
Tot això són les dades que.
.
.
(veus) que està reconeguda, estan reconegudes i estan incloses en el FLA, en el fons de liquiditat autonòmica, però no estan pagades.
.
.
encara.

I amb aquesta informació pense que és suficient.

El senyor president:

Muchas gracias, señora directora general, por el detalle de los datos.

Señor Moreno, adelante, su tiempo.

El senyor Moreno Escrivà:

Senyora Vidal, ¿de veritat fa falta que diga alguna cosa?
Bé, jo havera agraït que ho havera dit un poquet vosté.
Fins i tot a vosté li ha entrat un algo quan ja.
.
.
, no es preocupe, va.

Anem a vore.
Mire, el cas Triskel és molt important.
És molt important perquè crec que va a tindre greus conseqüències polítiques i crec que té greus conseqüències.
.
.
, vosté mateixa ha dit una que no la sabia i me pareix greu, que els diners del FLA puguen anar a pagar això.
Imagine's si és això ja suficientment greu.

Però crec que és molt important que li prestem atenció i que li dediquem este temps i que vosté li'l dedique, perquè és.
.
.
, mire, hem vist abans el del Seara, però este.
.
.
este és perquè vosté se l'emmarque en el despatx en companyia de les fotos que vosté habitualment tinga en el seu lloc de treball i se'l mire tots els dies quan entre a treballar per a tindre claríssim què és el que vosté no ha de tornar a fer mai, mai, mai en la vida.
Això s'ha defensat ací.
Això s'ha defensat ací en esta seu.
Crec.
.
.
, mire, vaig a (inintel·ligible) .
.
.
jo crec que vosté no ho farà.
No sé per què, vull pensar, vull que vinga ací més vegades, vull que hi hagen més sessions de control en les quals jo me puga endur com a mínim esta sensació, altres coses m'havera agradat que les havera fet d'una altra manera, però.
.
.

Mire, en eixe mateix informe hi ha un quadre, que està en la pàgina 532, que diu: «En el següent quadre elaborat en (inintel·ligible) .
.
.
es detalla la mostra seleccionada per.
.
.
», al final ve a dir quant sol pagar i sol costar un programa del mateix format que els de Triskel pel qual pagàrem eixa burrada de diners, centenars de milers d'euros: 9.
000 euros, segons el mateix síndic.

Mire, els 27 milions eixos pels quals jo tant li estic pegant hui la pallissa, perquè són molt importants, és important saber si ahí estan també els de les audiovisuals de Triskel que ni nosaltres mateixa volem emetre.
Imagine's si serà droga dura el que n'hi ha ahí.
Ni nosaltres mateixa, ni la televisió valenciana vol emetre'ls.
Eixos dos programes ja ha contestat on estan.
No he vist els contractes signats amb eixes televisions que vosté diu.
I li dic, eixes televisions tampoc ho han emés.

I li dic que si el senyor vicepresident Ciscar, amb data posterior a esclatar l'escàndol, va fer que altres televisions autonòmiques compraren documentals que no tenien ninguna intenció d'emetre, només per a maquillar este escàndol, el senyor Ciscar té un seriós problema i deuria començar a cridar per cabines telefòniques.
Li ho dic.

Mire, el primer que li vull preguntar és: després de conéixer açò i siguent vosté la titular dels drets, vosté, l'empresa que vosté dirigix, la titular d'estos drets, i després d'haver vist eixe expedient, ¿pensa vosté.
.
.
-la primera pregunta- pensa vosté executar algun tipus d'acció, posar-ho en coneiximent de la fiscalia, alguna acció per recuperar eixa barbaritat de diners?
Perquè són molts llocs de treball.
Són molts treballadors.

¿Vosté sap el que podria fer, quants documentals podria fer, quants llocs de treball podria mantindre amb els diners que s'entregaren a una empresa vinculada al director d'antena de Canal 9, al senyor Quintela, que treballava per a Intereconomía?
¿No li sona?
¿Vosté sap exactament la dimensió exacta d'este escàndol?
¿Quina va a ser la seua acció respecte a açò?

Mire, el cas Triskel, a banda de ser un cas greu de corrupció en la meua opinió i un cas greu des del punt de vista econòmic, i de la salut econòmica també de la televisió actual perquè l'hereta, és un cas de llibre.
S'ha parlat ací i jo volia parlar en este punt d'una cosa que té una dimensió econòmica que afecta directament la supervivència de la televisió que vosté es disposa a dirigir i que ha de tindre vosté claríssim.
El cas Triskel és això que li he dit, és corrupció dels diners, però és sobretot manipulació: Garzón, Rubalcaba i el GAL, quasi res, diu el diari.

La manipulació que fins ara ha enfonsat.
.
.
, dia el senyor.
.
.
, el síndic i el company Morera dia que el programa de la senyora Durán té un 0% d'audiència.
Tenia un 0% d'audiència.
És el mateix que té el programa de Carrau, el 0% d'audiència, i continua emetent-se.
Perquè ningun valencià, ni la família del senyor Carrau vol vore'l perquè no li dóna ningun crèdit i això que l'utilitzen per a col·locar allí periodistes per a parlar dels temes que la televisió valenciana posa per a dissimular i després dir-mos que van el del Levante, el de El País, el del no sé què, tal i qual, però per a dissimular una mica l'altre escàndol.
Però, ¿audiència?
Zero.

Mire, té vosté un exemple del que era l'ús que es feia de la televisió: finançar una TDT d'extremadreta, una empresa vinculada a un directiu d'eixa TDT, amb arguments infames i amb una qualitat infame.
No s'emeten.

El senyor Frederic Ferri és un presentador i un treballador de la seua casa, membre del comité d'empresa.
El senyor Frederic Ferri.
.
.
, vosté, ara quan vaja a casa, agafa Internet, «0 responsables», fa clic i té al senyor Frederic Ferri afirmant que la senyora Romeral va donar instruccions que se manipulara la informació que s'emetia en la radiotelevisió valenciana respecte a l'accident del metro.
El senyor Frederic Ferri afirma, sense cap de dubte i cara una càmera, que el senyor Cotino va cridar per a impedir que s'emeteren notícies relaciones amb els dependents que morien sense rebre l'ajuda de la dependència a la Comunitat Valenciana.

Els responsables d'això són la senyora Romeral, que vosté m'ha dit que està només per a una qüestió immobiliària, de pràcticament de trasllat físic.
Rar, però m'ho creuré, no passa res, li done eixe vot de confiança.
No se nomena una subdirectora de la ràdio per a això, però si vosté ho ha fet amb eixe propòsit anem a creure-s'ho per a començar.
I l'altra és la senyora Pedrós.

La senyora Esmeralda Velasco ja és.
.
.
ja és la directora dels informatius.
Siguent la senyora Velasco directora dels informatius, van decidir no cobrir la roda de premsa que el principal partit de l'oposició donava per a fer la valoració sobre el que havia segut el canvi a Canal 9.
No es va cobrir.
No es va emetre.
No sé si els altres partits podran contar episodis pareguts a este, jo li podria dir que algun secretari general del meu partit en quatre anys ha eixit en la televisió autonòmica exactament vint minuts, contats, de rellotge, quatre anys.

Mire, per a acabar amb la manipulació, senyora Vidal, vosté no pot dir-me que és ni nova, ni que du pocs dies, ni que ha heretat, ni que res.
Qualsevol xiquet que tinga la sort que jo vaig tindre de tindre mare i que estiguera ahí per a criar-lo, li dirà que quasi totes les mares mos han dit alguna vegada que per a deixar de mentir no fa falta inversions, no fan falta obres, no fa falta Price Waterhouse, ni fa falta Garrigues.
¿No l'hauran contractat vostés per a això, per a acabar amb la manipulació?
No.
Per a deixar de mentir només cal tancar la boca, deixar de mentir i començar a dir la veritat.
És un esforç molt senzill.

¿Ha eixit en els informatius d'este migdia el desallotjament dels alcaldes de la Ribera pel tema de l'aigua?
¿Eixiran imatges d'esta comissió, del que hem denunciat en esta comissió o del que hui s'ha sabut en esta comissió?
¿Eixiran?
¿Ho vorem d'ací una estona, si no estan preparant-ho ja o el que siga?
¿Eixiran per primera vegada en la història, per primera vegada en la història les trobades de l'escola en valencià, el moviment cívic més nombrós no subvencionat amb diners de la Gürtel, «agua para todos» a banda, més nombrós de la Comunitat Valenciana, que inclús ha arribat a premiar programes de Canal 9 i se'ls va prohibir que anaren a recollir el premi o el reconeiximent?
¿Passarà això?
¿La informació del que ha passat hui eixirà demà?

Sabem que vostés no han informat de la declaració del senyor Bárcenas davant de la fiscalia, hui, i la senyora Velasco ja està ahí.
No li dic açò per dir-li-ho.
Triskel era això.
Triskel no pot continuar com un degoteig tots els dies amb xicotets triskels en els informatius.
I Triskel, senyora Vidal, està arruïnant econòmicament la tele -acabe de seguida- i la manipulació està arruïnant la tele.
Els nivells de publicitat estan directament lligats amb l'audiència, i l'audiència d'una televisió pública està directament lligada amb la credibilitat que eixa té.
I mentint i manipulant és impossible que tinga credibilitat ni audiència.

Gràcies.

El senyor president:

Gracias a usted, señor Moreno.

Señora Sanz, su turno.

La senyora Sanz Alonso:

Bueno, los contratos de Triskel yo creo que son un ejemplo paradigmático del uso y del abuso del dinero público para intereses privados y de cómo directamente unos señores o unas empresas se enriquecieron a costa del presupuesto.

Porque ahí ha habido de todo.
Ha habido desde unos tratos de favor y ha habido un abuso de dirección, en el ejercicio de la dirección.
Porque, vamos a ver, se compra por 600.
000 euros, en junio o julio de 2011, los tres reportajes a una empresa, Triskel, que estaba vinculada al señor Quintela.
El señor Quintela aparece a los pocos meses como director de antena de la televisión valenciana, Canal 9.
Los documentales no se emiten, nada más que uno.

Posteriormente, cuando se empieza a conocer el escándalo de los 600.
000 euros, aparece, aparece, aparece alguien que recompra.
.
.
, la propia Triskel recompra los derechos de explotación por 276.
000.
¿No es eso?
Bien.
Ya parece que la cosa se va rebajando.
Ya no son 600.
000.
Pero, posteriormente, como todavía era una factura, una.
.
.
esto muy abultada, aparecen tres televisiones.
.
.
, perdón, dos televisiones autonómicas y, cómo no, cómo no, Intereconomía, que compran por una serie.
.
.
, por 60, 30 y 30.
000 la emisión de los documentales.
Claro, así, así, así, al final la cuenta se queda reducida, ¿eh?
, reducida.
Pero esto es un maquillaje.
Esto es un maquillaje.

Y lo que dice la sindicatura.
.
.
, es dar dos datos para decir que ni está.
.
.
ni está avalada la compra por un informe correspondiente.
.
.
, perdón, el gasto no está avalado por su informe correspondiente y no se justifica el precio abusivo, digo yo, de esos documentales por parte del proveedor.
Claro, a partir de ahí, la compra es un regalo.
A partir de ahí, la compra es un regalo.
La compra es un regalo.

Y, por tanto, que en estos momentos el contrato con Triskel esté metido dentro del FLA cuando no se está pagando ni a dependientes, ni a enfermos mentales y con el problema social que tenemos, eso me parece vergonzoso, vergonzoso.

Yo lo que le pediría es que subsane esa situación y que se emplee a fondo con eso, porque es un contrato paradigmático, paradigmático del uso y el abuso de lo que ha sido una institución, un ente -perdón-, y el uso de los amigos de esta institución.

Y no solamente le pido eso, sino le pido otra cosa.
Usted me puede decir si el señor López Jaraba en este momento, que sabemos que desaparece de Radiotelevisión Valenciana como director y se va a trabajar a una empresa con el señor Quintela, de asesor, y asesorando a otras, ¿en estos momentos está actuando de intermediario para la contratación de alguna productora con Radiotelevisión Valenciana o ha sentado las bases para la contratación de algún grupo de empresas audiovisuales?

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Señor Morera, su tiempo.

El senyor Morera Català:

No, simplement -a estes hores ja de la nit-, la informació que tenim és clara.
I el que m'ha sorprés és que les factures d'esta productora, Triskel, estan en el FLA.
Açò és un escàndol però majúscul!
Si el que s'ha de fer és una denúncia directament al senyor Quintela este, s'ha d'anar a per ell.
Este és un corrupte.
Este tipo ha utilitzat la seua presència en Radiotelevisió Valenciana i les seues connexions en Intereconomía i en tota esta penya per a saquejar les arques públiques valencianes.
Com se li va a pagar a este pájaro?
És que açò és inaudit!
S'ha de presentar una denúncia!
Això és deute il·legítim!
A estos tipos no se'ls paga.

Per què?
Doncs perquè el senyor Fernando Quintela compartia despatx professional amb Triskel en Luis Oliag, i per tant tenia relació evident, i per tant s'havia d'haver inhibit en tota esta contractació.
Però açò és un escàndol!

Jo el que li demane, i té tot el nostre suport, per anar a estos tipos.
Perquè és que estem patint una crisi d'unes dimensions enormes, i en gran mesura és perquè s'ha instal·lat la cleptocràcia en els governs, la cleptocràcia.
Lladres directament que han anat a saquejar les arques públiques.
I això no es pot consentir amb el que estem vivint.
I que este tipo i la seua empresa tinga factures en el FLA, això és pa morir-se!
Esta dada que vosté mos ha donat jo considere que és molt preocupant.
Jo crec que, i té tot el nostre suport per a presentar-li una denúncia per utilització de la seua posició dominant per a enriquir-se a costa del poble valencià, malversació de cabals públics, negociacions il·lícites.
Si este tipo era el director d'antena i venia d'on venia.
Bé, és que açò, açò és per a tirar-se a la beguda, amb tota l'estima del món, (rialles), però és que açò!
Cal anar a per ell!

Perquè és que si no posem decència en la vida pública, com anem a recuperar el crèdit de cara a la ciutadania?
Si no recuperem la dignitat, l'ètica, la moralitat, i perseguim directament tots estos senyors que han anat a saquejar les arques públiques, doncs estem patint el que estem patint.
De tants «quinteles» que hi ha per ahí, doncs després hem de pagar l'ERO que han patit els treballadors.
És que, clar, això no pot ser.

Jo li demane, sincerament, que faça les gestions oportunes perquè este senyor no cobre, i que contracte, si vol, el despatx.
.
.
, qui vullga, (rialles) contracte Garrigues, Broseta, qui vullga, però a este cal anar a per ell.
La recolzem directament.
I ja està, perquè és que, escolte, és que açò és infumable, és infumable.
És infumable.
S'ha d'anar a per ells, i que caiga qui caiga.

Crec que s'ha dit ací, a les Corts Valencianes.
Ja sabem, s'ha dit, caiga qui caiga.
No s'ha mirat tant, siga Bárcenas o siga qui siga, i siga Quintela.
A per ell.
I té tot el nostre suport.
Però, per favor, done instruccions que no se paguen estes factures.
Si a més el programucho este va tindre una audiència ínfima.

I, escolte, amb els bons professionals que tenim en la casa, que «teníem» en la casa, se podien haver fet tantes i tantes coses.
.
.

Bé, jo crec que participem tots d'este sentiment general.
Però, per favor, que no se paguen estes factures i que eixos recursos se destinen a coses més edificants.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sí, por el Grupo Parlamentario Popular, es el turno de la señora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Gracias, señor presidenta.

Señora directora, está dejando KO a la oposición, literalmente KO.
 Porque, a pesar de lo que usted está escuchando, el tono de esta comisión va descendiendo punto a punto.
Y mire que ni más ni menos, (remors i rialles) ni más ni menos me refiero a que no esperabais tantas explicaciones y tan detalladas que nos está dando la directora.
Y creo que eso lo habéis reconocido todos los que habéis intervenido anteriormente.
Y además es que es una realidad.
La nueva ley está en vigor.
Se está liquidando como preveía la ley la sociedad anterior.
Asume la deuda como estaba previsto y como se ha hecho en otras televisiones que la tiene que asumir el gobierno valenciano.
Se reestructura y se redimensiona esta televisión con un presupuesto nuevo y ajustado, con una nueva plantilla, y también ajustada a la nueva realidad.

Estaba diciendo el señor Morera antes, calculando grosso modo el presupuesto, pues viene a ser menos del 10% del presupuesto de este año lo que va a suponer la plantilla, por los cálculos que usted ha hecho no llega.
Y usted ponía también de ejemplo, por ejemplo, a la BBC.
Bueno, pues la BBC, yo había cogido el dato, el personal supone el 29% de su presupuesto total.
Pero es que de la española supone el 24%.
De la televisión catalana, TV3, el 32% del presupuesto.
No nombro las privadas porque, evidentemente, están muy por debajo de esos porcentajes, lo que son el 10%, por ejemplo, en Tele 5; Antena 3, el 15%.

En definitiva, en definitiva, que estamos en el camino y en la dirección que todos queríamos, por mucho que ustedes no nos aprobarán nunca nada, empezando por la propia Ley de radiotelevisión valenciana, que iba a parar a lo que siempre habían solicitado: el contrato programa.
El contrato programa, tantas veces demandado, está a punto de aprobarse.
Como lo han hecho en algunas televisiones, aunque alguna, como la española, por ejemplo, de aquí, lo hicieron y luego no firmaron.
No sirvió de nada.
Hipocresía del Partido Socialista.

Pero, bueno, ésta es la realidad.
Pero estamos, ni más ni menos, que en el Triskel.
Yo tengo que decirle que le llamo siempre el Triskel de Josep Moreno.
Porque en todo este tiempo que llevamos hablando de la televisión valenciana es el recurso más utilizado por usted, el más, el más.
Hasta el punto que yo en algún momento, y cuando le empecé a escuchar el tema, yo pensé que era alguna novela o algo que usted se había inventado.
No sé, (veus) me sonaba a aquello de las novelas rosas sudamericanas.
Ya he comprobado que no es así.
Pero, vamos, evidentemente, que cuando te planteas estas cuestiones, y dices, bueno, ¿y qué se hace en otros sitios?
¿Y qué hace esta persona que nos exige, este diputado y su grupo, cuando gobierna?
Se lo decía antes, lamentablemente y realmente hay que ir a ver lo que hacen cuando gobiernan y cuando gestionan.

¿Y se acuerda del Lavinia Televisión que denunciamos ya hace tiempo?
¿Se acuerda de esa empresa?
Que la utilizaba Televisión Española, y que está constituida, y la utilizaba… No, no, es que es una realidad, les gustará más o menos porque no quieren asumir su propia responsabilidad, pero Lavinia Televisión es una empresa constituida por personas del Partido Socialista afines, ex directivos, todos.
¿Qué han hecho con Mediapro?
O, vamos, qué están haciendo y qué han hecho durante muchos antes -se lo decía antes- en la televisión andaluza, en Canal Sur.
Yo, mire, aquí tengo una relación tan larga de empresas productoras constituidas por directivos de Canal Sur, por miembros del Partido Socialista de Andalucía y de España.
Pues ahora les voy a nombrar uno porque me ha llamado la atención especialmente, un tal Ricardo Llorca, por ejemplo, que fue jefe de prensa del socialista Ramón Jáuregui.
Supongo que le sonará.
Fue en el País Vasco, pero luego el hombre, cuando se quedó, allá por los años ochenta, en aquellas primeras etapas, en la etapa de Felipe González, se fue a Sevilla en 1993-1994 y enseguida fue a parar a la televisión autonómica, y montó una productora, y era directivo de la televisión autonómica y su empresa contrataba con la TV3.

Bueno, y eso, supongo que le parece normal, ¿no?
, porque veo que no se rasga las vestiduras en este momento.
Y cuando nosotros hablamos de estas cuestiones no lo hacen así.

Yo creo que hay que enorgullecerse, hay que corregir lo que está mal, señora directora.
Se lo he dicho antes, nosotros la apoyaremos, pero la verdad es que no hay que sacar las cuestiones ni de tiesto ni de contexto.
Y usted, señor Moreno, en esta comisión, y especialmente esta mañana, a los miembros del Partido Popular se ha pasado, ha sido indigno su comportamiento y la realidad es que…

El senyor president:

Señora Sánchez, gracias.
Muy amable.
Muchísimas gracias.

No retro… Es que si no acabamos en Atapuerca todos.
(Rialles)

Bueno, vamos a ver.
(El senyor Moreno diu: «Yo en ningún momento he hablado del tema.
»)

Señora directora general, es su segundo turno de intervención.

La senyora directora general de Radiotelevisión Valenciana:

Gracias, presidente.

Pues, por último, ya en este segundo turno, ya en las horas que estamos, evidentemente yo les he traído toda la información con el fin de…, como he empezado diciendo en esta comparecencia, iba a comparecer para manifestarles con absoluta transparencia y claridad todo lo que me estaban pidiendo, todo lo que yo he solicitado información y me han dado.
Estoy convencida que esta información que les traigo es completa.
Pero, no obstante, es la que me han dado hasta ahora.
Con esto me cojo la… que me han solicitado, lógicamente, además los cuatro grupos que evidentemente que corrijamos la situación.
Pues en este punto lo que voy a pedir, incluso el Grupo Popular, evidentemente, ante una situación así me ha solicitado que estudie la situación y que vea cuál es la situación que hay.

Yo, ya le digo, en tres días he podido localizar esto.
Evidentemente, le he solicitado a la subdirección jurídica que estudie la situación referente al contrato Triskel y que, a partir de ahí, pues ejercitemos las acciones que tengamos que ejercitar, que es lo que procede en este mismo momento.

Y con ello ya concluimos por mi parte la comparecencia.

El senyor president:

Bueno, falta un segundo turno por parte de los grupos.
Nos hemos estado peleando por los tiempos todo el tiempo.

Señor Moreno, cinco minutos.
Su tiempo.

El senyor Moreno Escrivà:

Yo puedo enganchar otra.
Si quiere comparece.
.
.
(Inoïble)

El senyor president:

No será necesario por hoy.
Adelante, señor Moreno.

El senyor Moreno Escrivà:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, senyora Vidal, les accions que ha de mamprendre em pareix bé que agafe vosté primer el temps necessari perquè el seu nou equip jurídic les estudie.
Però, ja li dic que només té una possible, i a més comptarà amb el nostre suport, comptarà amb el nostre suport, l'acció que hauria de fer, hagen o no iniciat per altres vies alguna acció, l'acció que jo crec que hauria de fer per protegir la nova televisió, el nou consell d'administració i a la nova direcció general, li ho dic hui, consta en acta, prenga-s'ho seriosament, és vosté mateixa la que pot aportar tota eixa documentació a la fiscalia.
Això és el que hauria de fer.
A banda d'altres accions que vosté estime oportunes dins de l'àmbit del dret mercantil per a recuperar els diners o per a demanar qualsevol estratègia que vosté plantege per a recuperar els diners que evidentment es paguen per als documentals inemitibles i, d'una manera exagerada, per damunt del seu preu de mercat.

Entenc, i m'ho confirma ara, per favor, que ara, quan li sol·licite que no se m'ha donat la còpia dels contractes en eixes televisions, la de les vendes eixes, vosté sí m'aportarà còpia.
I aixina ho vull entendre.

Ací només pot passar una cosa, i acabe amb eixa reflexió, per acabar en un to positiu, que espere que ens duga a algun lloc.

Mire, el Partit Popular, este mateix Partit Popular que no li ha dit que duga res a ningun lloc, perquè en estos moments crec que implica el mateix vicepresident del govern.
.
.
Sí.
No, no.
No li han dit que ho duga a la fiscalia, i que denuncie i que prenga accions, perquè ha sigut el vicepresident del govern en persona el que en Les Corts, en una sessió de control, va dir que ell s'havia encarregat i va exhibir sense ensenyar els contractes de les altres televisions, el contracte de revenda, val?

Dubte que el Partit Popular, que ha defensat el cas Triskel fins la sacietat, i hui, davant les seues declaracions no sap on amagar-se, li done suport en açò.
Però sàpiga que nosaltres sí li donarem suport.
No sols jo, li donarà suport qualsevol persona que se l'estime mínimament.
Perquè, i volia acabar amb això, eh?
, vosté, i jo com a diputat, i la resta de diputats presents, podem tindre dos tipus de relació, la que jo crec que hauríem de tindre.

Mire, senyora Vidal, jo li he dit abans que vosté era molt del PP i tal, i no sé què, perquè entenera que vosté està fent una funció política.
Però és que a mi això em pareix respectable, és que a mi em pareix respectable i molt saludable.
Vosté i jo representem dos models de televisió pública diferents.
Vosté va a executar-ne un que està en les antípodes del que jo pense.
Jo crec que deuria ser una televisió radicalment diferent.
Em preocupen molt algunes decisions que vosté pren.

Però és que si vosté ve ací i defensa un model privat o de privatització de la televisió valenciana, perquè creu que és més eficient, perquè creu que tot anirà millor si en lloc de treballadors de la radiotelevisió, millor se contracten empreses, siguen les que siguen, sempre que no se'n duguen els diners a Suïssa o li'ls donen en sobre a no sé qui.
.
.
Vull dir, és el seu model.

Podem vosté i jo arribar a tindre una relació de respecte polític i personal, vosté defensa una cosa, la defensa amb vehemència, amb brillantor, i jo en defense una altra.
Exposem els nostres arguments, vosté se'n va a dirigir la televisió amb el suport del partit que siga i jo continuaré treballant perquè això canvie, eixa llei canvie i eixe reglament canvie.
O vosté fa com varen fer els altres directors generals, vindre ací primer molt bé, després rebre quatre telefonades de.
.
.
«te has pasado, no sabes dónde te has metido».
Per això li dia allò del jefe del club de futbol València, que ha eixit fugint en una setmana.
Si passa això, li recomane que vosté també fuja.
El senyor Jaraba tenia un moment en què tenia d'haver fugit i no ho va fer, i se'n penedirà tota la vida.

Pot fer això, o pot plegar-se, plegar-se a les pressions, no fer el que realment vosté sap que té de fer, i aleshores jo tornaré a entrar en el paper més trist que pot entrar un diputat i que, malauradament, és al qual ens aboca esta gent tots els dies, que és en lloc de fer de diputat, en lloc de legislar, en lloc de debatre, en lloc de contrastar opinions, tindre de fer de policia sense pistola i de fiscal sense placa, tindre de perseguir delinqüents en lloc de debatre amb adversaris polítics.
Trie.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Moreno.
Muy amable.

Señora Sanz, su tiempo.

La senyora Sanz Alonso:

Yo antes le decía que igual que hicimos con otros directores generales, la fiscalización que vamos a seguir va a ser estricta y el control que vamos a seguir de la Radiotelevisión Valenciana en el futuro va a ser estricto.

Que sé que usted hoy nos ha dado muchísima información y que ha demostrado un talante que yo espero que eso se mantenga en el futuro.
Y yo sé que vamos a defender posiciones contrarias, desde un punto de vista del modelo de la Radiotelevisión Valenciana, pero si hay transparencia se puede actuar, y nuestra obligación es actuar sobre la base de la transparencia para que esta Radiotelevisión Valenciana, que queremos que sea de todos los valencianos, no sea otra vez la cueva de Ali Babá.
Y eso usted tiene la responsabilidad de que no suceda y nosotros la obligación de fiscalizar para que no vuelva a suceder.

Y yo en eso le deseo suerte y, sobre todo, que mantenga el criterio que hoy aparentemente, o yo creo que sinceramente, nos ha venido a trasladar.

El senyor president:

Gracias, señora Sanz.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Bé.
No ens valen ja només les paraules, sinó els fets, que crec que hem d'anar mirant-los a poc a poc després d'esta compareixença.
Ha demostrat vosté intel·ligència, perquè crec que el seu mandat llarg, de set anys, i espere que durant eixe mandat tinga un nou govern amb el qual puga cooperar, no el que tenim ara, que no és el que ens interessa.

Per tant, m'agradaria que les paraules es concretaren en fets i que puguem fer una televisió diferent a la que hem patit fins ara.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Su tiempo, señora directora general, para concluir la intervención.

La senyora directora general de Radiotelevisió Valenciana:

Por último, simplemente para concluir, el talante con el que he venido es el mío particular, es el natural mío y es el que en principio voy a continuar porque no tengo otro.
Es decir, yo no sé hacer las cosas de otra manera.
Entonces, directamente es el que voy a continuar.

En relación con este tema, voy a hacer lo que además se me ha solicitado, es decir, directamente, que -y se me está apoyando desde aquí-.
.
.
, y es, en primer lugar, estudiar la situación, que ya está estudiada.
Y simplemente decidir cómo se corrige esa.
.
.
, cómo se corrige esa situación.
Y trabajar de cara al futuro, porque a lo que de verdad he venido es a hacer una nueva televisión, en donde estoy convencida de que tendremos modelos de gestión que pueden ser completamente divergentes en algunas cosas y en otras a lo mejor no tanto.

Y con todo ello, pues doy por concluida la comparecencia.

El senyor president:

Muchas gracias, señora directora general, por su concepto del servicio, por su talante y su disposición y por su detalle de datos.

A todos los invitados, gracias también por haber venido a esta casa, que también es la suya.
A los medios y a los señores diputados, muchos de fuera, de lejos, a los que.
.
.
, bueno, se ha alargado la sesión, lo lamento.
Y a los servicios de la cámara por trabajar hoy hasta las ocho y media.
Gracias.

(S'alça la reunió a les 20 hores i 39 minuts)