CIEGSA%300516.06.04%20macro.html





Comissió d'investigació de les activitats de l'empresa pública CIEGSA el dia 4 de juny de 2018.
Comença la reunió a les 12 hores i 3 minuts.
Presideix la diputada senyora Marian Campello Moreno.
Reunió número 28.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … la secretària passarà llista per vore si tenim quòrum.

La senyora secretària:

Buenos días.

Gracias, presidenta.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Vale, pues hay quórum, presidenta.

La senyora presidenta:

Gràcies, secretària.

Donem inici, amb el primer punt de l'ordre del dia, que és lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Entenc que aprovem per assentiment.

I passaríem ja al punt 2, que són les compareixences.
Com se'ls ha comunicat, el compareixent Carlos Roques Mata, que estava citat a les deu i mitja, no ha segut localitzat, aleshores no ha vingut.
I passarem directament al de les dotze, que és el senyor Juan Sanchis Torres, extreballador de CIEGSA.
(Pausa)

Compareixença del senyor Juan Sanchis Torres, extreballador de CIEGSA

La senyora presidenta:

Senyor Juan Sanchis Torres, li informe que compareix en una comissió d'investigació mitjançant la qual el parlament exercita la seua funció de control polític.
He d'indicar-li, a més a més, que la informació que oferixca a esta comissió ha de ser veraç, comminant-lo que ha d'ajustar la seua declaració a esta premissa, per estar penalitzat el fals testimoni en l'article 502 del Codi penal.

Finalment, ha de saber també que la mesa de la comissió i concretament la presidenta que li parla garantirà el respecte al seu dret a la intimitat i a l'honor, al secret professional, la clàusula de consciencia i la resta de drets que la Constitució li reconeix.

Sense més, començarem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos.
La diputada Ventura té la paraula.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, presidenta.

Buenos días, señor Juan Sanchis.

Le vamos a hacer unas preguntas para conocer…, sobre todo las preguntas que yo le voy a realizar van a ser para conocer su trayectoria profesional.

En primer lugar, me gustaría conocer durante cuánto tiempo usted ha militado en el Partido Popular y qué puestos políticos y orgánicos ha ocupado usted en el Partido Popular y en qué fecha, si es posible que nos haga un poco una estructura de cuál ha sido su paso por este partido.

En resumen, me gustaría conocer cuál ha sido su trayectoria tanto laboral como profesional hasta entonces.
Según la documentación que nos ha llegado a estos grupos, se indica que usted fue contratado en CIEGSA, pero desconocemos qué hizo allí, qué trabajo realizó allí.

Por lo que nos gustaría que nos explicara con mayor detalle cuándo inicia su contrato con la empresa pública CIEGSA, qué tipo de contrato le hacen y qué puesto concreto usted ocupa en esa empresa, de quién dependía su puesto directamente, de quién depende su puesto.

Y sobre todo, muy importante, qué funciones usted desempeña dentro de la empresa pública CIEGSA, por la cual le pagan un montante, porque estaba usted contratado.

Por otro lado, nos gustaría que nos explicara cómo fue ese proceso de selección para ser usted incorporado en la empresa CIEGSA, cómo le seleccionaron.
¿Fue a través de una ETT?
¿Fue una entrevista que le hicieron en CIEGSA?
¿O fue por designación directa?
Nos gustaría conocer cómo fue ese proceso de selección.

Y por otro lado, si se lo pregunto es porque según fuentes de la UCO, no le estoy desvelando nada nuevo, usted ya lo sabrá, se indica que usted fue enchufado o fue un enchufado más del presidente de la Diputación de Valencia, bueno, el expresidente, perdone, de la Diputación de Valencia, Alfonso Rus.

¿Qué opina usted de esta información?
Sí que me gustaría que usted ahora pueda explicar y pueda defenderse de estas informaciones que aluden a su persona como un enchufado más.

Y por otro lado, me gustaría preguntarle si fue Rus quien le comentó a usted entrar en CIEGSA.
¿Fue Rus quién le comentó?
¿Qué relación tenía usted con Alfonso Rus?
Bueno, qué relación tenía y qué relación tiene.

Y ya para ir finalizando, ¿por qué lo contratan a usted, por cuestiones técnicas o por cuestiones políticas?

Y finalmente, nos gustaría conocer cuándo finaliza usted su relación contractual con CIEGSA y por qué motivos.

Estas son las preguntas.
Como usted verá, lo que nos interesa es aclarar qué hacía usted en CIEGSA y de mano de quién fue y por qué finaliza.
Creo que son las preguntas muy claras y creo que usted seguramente podrá contestarme a las mismas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ventura.

Senyor Sanchis, té vosté la paraula.

El senyor Sanchis Torres:

Bé, en primer lloc, jo voldria dir-los que la convocatòria que fan des de Les Corts a mi, me la fan com a conseller delegat de CIEGSA.
I jo he de dir primerament que no vaig ser mai conseller delegat de CIEGSA.
Sí que diré el que era i el que feia.

I en segon lloc, com vosté ha dit, jo vaig ja comparéixer davant de l'UCO i vaig comparéixer també davant del jutge.
I per tant, jo vaig declarar tant en un lloc com en un altre part o quasi tot del que vosté m'acaba de preguntar.
De tota manera, jo no tinc ningun inconvenient de repetir-ho i dir-ho, perquè el mateix vaig fer en l'UCO que davant del jutge.

Jo supose que a vostés els interessa primer que tot el tema de CIEGSA i no (inintel·ligible) .
.
.
, la qual cosa vol dir que no és precís que em remunte a la faena que feia jo abans i què és el que feia, no sé, però també em fa igual, no tinc ningun inconvenient en dir-ho.

Aleshores, la meua professió, jo he segut mestre, sóc mestre, i vaig exercir de mestre en el meu poble, primer en un col·legi parroquial i després vàrem constituir una cooperativa i vàrem construir un altre col·legi perquè l'església es va desentendre d'eixe col·legi.

Jo vaig construir una cooperativa i vàrem muntar un col·legi, vàrem buscar finançament, l'administració mos va ajudar.
I jo vaig fer eixa faena entre uns anys que vaig ser diputat per UCD en la diputació i uns anys que no vaig estar en la política, encara que vaig tornar en l'any 1995.

D'ahí passe al tema de CIEGSA, que comencem perquè.
.
.
Concretament jo vaig acabar la segona època de diputat en la diputació i al cap d'uns anys.
.
.
Primer vaig estar en Egevasa, després, quan em varen cridar per a CIEGSA, també ho vaig contar aixina i aixina és.
En una ocasió el president de Les Corts aleshores, Paco Camps, vaig estar parlant en ell i li vaig dir què és el que estava fent, i ell em va dir que hauria d'aprofitar més la meua experiència en el que jo havia segut i fet, que era ser mestre.
I els dic que vaig a muntar la cooperativa per a fer un col·legi.

I em varen cridar a CIEGSA, al cap d'un temps de jo haver parlat amb el senyor Camps.
Amb les paraules que va dir era això, que haurien d'aprofitar la meua experiència tant en l'administració local com allò de mestre.

Aleshores, al cap d'un temps em van cridar, em va cridar el senyor Máximo Caturla, i jo li vaig portar un currículum, detallant tot això, que eixe currículum supose que també estaria en CIEGSA en el seu moment, o ara, no ho sé.
Total, que fins ahí entrí jo en CIEGSA, conforme els explique.
Per un costat, el president de Les Corts diu que deuria aprofitar la meua experiència, i aleshores vaig a CIEGSA.

La meua funció.
La meua funció era el que dia el contracte i la nòmina, va tindre dos èpoques.
Una primera època que dia la nòmina Â«jefeÂ» d'infraestructures especials.
I al cap d'un temps, exactament no ho recorde, però en les nòmines segur que figura, en lloc de dir-me Â«jefeÂ» d'infraestructures especials, em varen qualificar com a Â«jefeÂ» de departament.

A què em dedicava jo?
Aleshores el conseller d'educació, els alcaldes tots demanaven reparacions, demanaven col·legis nous.
Aleshores, és evident que algunes vegades al conseller li dien alguns alcaldes que el col·legi volien que es fera.

I aleshores, i eixa anècdota també la vaig contar, hi havia alcalde que quan li dien que portara la documentació aportant els terrenys, paradoxalment, anecdòticament em portaven una fotocòpia del cadastre del poble, en una creu en la parcel·la.
I dien: Â«Eixa és la parcel·la on vull que facen el col·legi.
Â»

Aleshores, la meua gestió era anar a parlar amb eixe alcalde, vore l'argumentació com la tenia, dir-li que això no es podia fer aixina, que havia de tindre el que necessitava l'administració.
En este cas, era que els terrenys estigueren urbanitzats, que tinguera voreres, clavegueram, etcètera.

Llavors, hi havia poble, que evidentment pobles grans no tenien ningun problema d'eixe tipus, perquè els pobles grans tenen arquitectes i tal.
Però clar, pobles de 500, 600 habitants.
.
.
Allí, en la meua comarca, jo recorde Alfahuir, Almiserà, molts pobles, el secretari en aquella època eren secretaris compartits, no era un secretari que estiguera tot el temps.

Aleshores, no tenia l'ajuda, podríem dir, tècnica necessària per a complimentar tota eixa documentació.
La meua faena era eixa, i en un determinat moment em varen dir que ja que jo vivia en Oliva, que havia d'ocupar-me de la part sud de la província.
Aleshores, Pego, Verger, tots estos pobles, són amb els que parlava, ho mirava, en fi.

Eixa era.
.
.
No sé si explicar-los més, o ha quedat alguna cosa del que vosté m'ha dit.
Fins ahí és on recorde jo de les preguntes que m'ha fet i de la meua situació del que vaig fer.

La senyora presidenta:

Gràcies.

És el torn del senyor Alamán, per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem.

El senyor Alamán i Tabero:

Moltes gràcies, presidenta.

En primer lloc, donar-li la benvinguda i especialment perquè són pocs els imputats els qui tenen el valor d'aclarir prou els fets.
.
.
(Veus) No es sent bé?
(Veus) Que agrair-li la seua presència, d'haver vingut i bé, que són poques les persones que han sigut, que estan sent investigades, que vénen a donar informació sobre les activitats de l'empresa pública CIEGSA.

I sí que és d'agrair, encara que siga la versió que ja ha donat en l'àmbit del jutjat.
Però ací es tracta de diferenciar les responsabilitats penals, que ja ho fan els jutges, d'aquestes que són les responsabilitats polítiques sobre el que passava a eixa empresa.

En primer lloc, doncs, preguntar-li al voltant d'una cosa que no em queda clara.
Després em respon.
En quina seu treballava o feia els seus treballs en CIEGSA.
Perquè tenint en compte que és Máximo Caturla qui li fa la trucada per a demanar-li el currículum, entendria que era per a treballar en CIEGSA i, concretament, m'agradaria saber en quin dels edificis treballava en CIEGSA.

També preguntar-li si podria concretar un poquet més, els seus dies a dies, amb quins altres treballadors de CIEGSA compartia o feia coses conjuntament, amb quins departaments també tenia relació de CIEGSA i, bé, si podria donar alguns noms de qui recordara, no només del seu departament sinó també d'altres.

D'altra banda, també una cosa que no queda clara, ha dit.
.
.
Bé, en primer lloc, ve en qualitat de extreballador de CIEGSA, és el que posa a l'ordre del dia, però bé.
També, quan crida a Camps, Camps era el president de La Generalitat, era llavors conseller d'educació.
Perquè de vegades el que ha eixit en premsa es contradiu una miqueta.
Per si podia aclarir com va ser eixe procés exactament.

D'altra banda, també voldríem saber, bo, quina relació tenia Camps amb el senyor Caturla.
Quina relació va tindre també amb el senyor Barranca, perquè si bé vosté estava -suposem- que per baix de Barranca, però, quina funció feia vosté i quina funció feia Barranca que vosté poguera saber.

I també saber per què es posa el seu nom sobre la taula per a contractar-lo.
Ja sabem que n'hi havia moltes irregularitats a la manera de contractar, no n'hi havia publicitat.
De vegades es demanaven arquitectes i es donaven noms d'arquitectes.
També sap que.
.
.
Una altra qüestió, no sabria quin era el seu sou, si estava contractat com a alta direcció, un alt càrrec o era un contracte laboral.

Vosté diu que era cap d'infraestructures especials, després cap de departament.
Però també saber una miqueta quines eren les seues tasques, en relació amb el seu sou amb les responsabilitats que duia o si n'hi havia responsables seus.

Després faré més preguntes.
Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Alamán.

Quan vullga, senyor Sanchis.

El senyor Sanchis Torres:

No sé si seguiré l'ordre en què vosté formula les preguntes, però tractaré de contestar.

La cridada per part del senyor Caturla es produïx després d'haver jo parlat amb el senyor Camps, que aleshores era president.
No era conseller, era president.
I el que jo li aporte al senyor Caturla és un currículum de la meua faena des que tenia jo vint-i-cinc anys -per dir-ho d'alguna manera- fins a eixa data.
On jo li dic el que havia fet tant en el meu treball, com en la diputació en l'any 1979, com després de 1983 o 1984 que vaig estar en casa, bé, en casa, en el treball.

I després el que vaig fer en 1995, que és quan vaig tornar a la diputació i vaig ser vicepresident de la diputació i portava l'Àrea de Cooperació Municipal i l'assessorament d'assumptes municipals, valga la redundància.

Sense seguir les seues preguntes, el tema de la remuneració era.
.
.
Em pareix recordar que jo cobrava dotze pagues entre dos mil set-cents i dos mil huit-cents euros.
No sé exactament ara, però n'hi havia.
.
.
I després n'hi hagueren unes oscil·lacions de cent euros o dos-cents.

La meua faena.
Torne a dir, jo.
.
.
Primer, el lloc de treball.
El lloc de treball primer, vaig començar jo a treballar en CIEGSA mateix en el carrer de les Barques, on està Bancaixa, no recorde ara com es dia, el carrer de les Barques o no sé exactament com es diu, en la seu, allí.
I allí jo tenia un despatx i relacionava el senyor Caturla, que és el que em va encarregar quina era la faena que havia de fer.
I jo despatxava o parlava amb una secretària que portava el tema de les visites -les portava o ho sabia, li ho comunicaven a ella- del conseller i em facilitava els llistats dels col·legis que estaven en diferents nomenclatures.
Perquè n'hi havia un programa que em pareix recordar que es dia Creaescola i després.
.
.
, que era fer únicament reformes.
I l'altre era construir d'origen.

Aleshores, el senyor Caturla m'encarrega això i amb qui jo parlava era amb una secretària que portava tot això, el nom sí que no el recorde.
Si mire el telèfon segurament sí, perquè seguisc tenint els telèfons de molta gent d'allí.
Però me'n recorde d'esta.
.
.
Sí, Sílvia, era Sílvia.
Crec que li dien Sílvia a la xica esta.
I després les secretàries de Caturla que jo parlava amb elles com a intermediàries del senyor Caturla perquè moltes voltes no estava, etcètera.

Reprenent el tema del despatx en CIEGSA, després d'estar allí una temporada -no sé, mig any o, no sé, un any, no recorde- vàrem anar a treballar a un pis que es va llogar per part de CIEGSA, on n'hi havia documentació.
.
.
Bé, dic que n'hi havia perquè jo la veia ahí.
No és que jo la utilitzara.
Aleshores, ens vàrem posar a treballar en eixe pis que al jutge jo li vaig dir, en fi, que estaven les claus, que li vaig facilitar les claus del pis, en fi, tot això.
I treballàvem des d'allí.

Conforme he dit també, a voltes -això també m'ho preguntava el jutge- és que jo no venia a València, sinó que potser me n'anava -com he dit abans- a pobles de més al sud de València i el nord d'Alacant i feia eixes gestions amb els alcaldes o els regidors.
En fi, normalment amb els alcaldes era amb qui jo parlava.

No sé si queda alguna cosa.
Vosté m'ho recorda.
(Veus) Isabel la Catòlica o Hernán Cortés.
Sí, un dels dos, ara no recorde.
Sí, era ahí.

La senyora presidenta:

Passem al Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies per vindre, senyor Sanchis Torres i per estar responent a les nostres preguntes.
La veritat és que per a nosaltres és important que ho faça.

Vosté va declarar davant del jutge -corrija'm si no és així, ho ha dit ací ara- que la seua faena era parlar amb els alcaldes dels pobles.
També va declarar, segons recull Valencia Plaza, que diu: Â«Cuando había un problema les decía que fueran a pedir ayuda a la Diputación de Valencia.
Â» Diu: Â«También explicó: cuando en un municipio ya había un colegio, les decía a los alcaldes que pidieran un polideportivo a la diputación.
Â»

Pot explicar-me açò un poc, per on van estes declaracions?
Quina relació n'hi ha en este cas entre la Diputació de València, CIEGSA.
.
.
?
Quina relació n'hi ha entre fer poliesportius o fer escoles?
Com estava vosté també treballant per la diputació a més de CIEGSA?
No sé.
M'agradaria que m'explicara per què va declarar açò davant del jutge.

D'altra banda, vosté ja ha dit que, d'alguna manera, va ser Francisco Camps el que volia arreplegar la seua experiència que havia tingut en l'ensenyament per a treballar per a CIEGSA.
No?
Eixe és.
.
.
Corrija'm, però és el que ens acaba de dir, no?
Volia que m'explicara de què coneixia a Camps en eixe moment i quina relació tenia amb ell.

També, que vosté va tindre discrepàncies.
.
.
, que va eixir de CIEGSA l'any 2011 per discrepàncies amb Eduardo Zaplana o tinc jo algun.
.
.
M'agradaria que ho explicara això, perquè això no ho acabe d'entendre perquè en eixe moment ja no està Eduardo Zaplana per ahí.

Després m'agradaria que em diguera.
.
.
Perquè, segons hem pogut saber, l'exconseller d'educació i actual vicepresident de les Corts Valencianes, Alejandro Font de Mora, va tindre com a assessors una desena de periodistes i tècnics contractats a través de la societat pública CIEGSA.
El jutge de Taula investiga 16 contractacions de persones que cobraven de CIEGSA sense anar mai a treballar.
Treballaren presumptament per a la conselleria, però els pagava una empresa pública -en este cas CIEGSA- on mai van anar a treballar.

N'hi ha diferents llistats, però bé.
Vaig a dir-li alguns noms d'estes persones a vore si les coneix: Beatriz Gascó, Emilio del Toro, Evaristo Aznar, Manuel Gómez Pérez, María Clara Sáez Alepuz, Antonio Gil Monteagudo, Pablo Carreres Gargallo o Elvira Marco.
Vosté tenia coneixement d'estos anomenats Â«treballadors zombisÂ»?
Va coincidir en la seua època de treball de CIEGSA amb alguna de les persones que li acabe de nomenar?

És conscient vosté, evidentment, que en algun d'estos llistats està també el seu nom.
És considera vosté un treballador zombi o més bé creu que ocupava un càrrec en un partit en una institució?
Com definiria vosté la seua faena, no?

Després continuem parlant.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyor Sanchis, quan vullga.

El senyor Sanchis Torres:

Bé, comencem pel final.
Allò que feia faena i que feia eixa gestió és indubtable.
I jo dic.
.
.
, efectivament, el que vaig dir tant a l'UCO, que paradoxalment, quan vaig anar a l'UCO l'advocat d'ofici que em varen buscar em va aconsellar que jo no declarara.
Jo vaig dir que tenia que declarar i jo no tinc res a amagar, ni res.
Jo he de dir el que vaig fer.
L'última cosa.

El primer de la declaració que jo redirigia a alguns alcaldes a la diputació, jo no li puc dir del tot que no, perquè no ho recorde.
Està escrit, eh?
, està escrit.
I jo he llegit la declaració que després m'ha facilitat l'advocat.
Està escrit.

Però mentre estava dient-ho vosté, n'hi havia una cosa que els alcaldes de pobles menuts que, com ja he dit, no tenien secretari, el que jo els haguera dit -crec que no ho vaig dir això en el jutjat, però dóna el mateix, ho pense- era, si no tenien secretari, la diputació posava al servei dels ajuntaments uns secretaris perquè anaren als pobles.

I, a més, també redactava projectes per als ajuntaments.
Aleshores, un alcalde que no sabia com i tal, jo l'haguera aconsellat que consultara a la diputació per si podia.
.
.
Estic dient hipòtesis, no estic dient que ho diguera jo al jutjat; supose que això seria alguna interpretació d'alguna altra persona que deu declarar i supose que el periodista ho hauria de dir.
Jo crec que no ho vaig dir però confirme que era una bona manera que un alcalde d'un poble aconseguira, a través d'un secretari compartit i a través d'un tècnic de la diputació, redactar algun projecte.

Respecte a si coneixia a totes eixes persones, a qui més coneixia jo era a Antonio Gil, ¿eh?
, també estava treballant en el despatx, i a ell se li recomanava -això els ho diria ell o no- una persona, ell parlava d'altres zones.

No sé si queda alguna cosa més.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Passem al torn del Grup Socialista, el senyor Boix.

El senyor Boix Pastor:

Gràcies, senyora presidenta.

Bon dia, senyor Juan Sanchis, per la seua presència en esta comissió, i permeta una reflexió que li faig al principi perquè CIEGSA es va crear amb una finalitat, ¿no?
, que era fer de manera accelerada centres educatius al llarg de tota la Comunitat Valenciana.

I, lamentablement, hem pogut saber després que al llarg d'una etapa molt concreta es va pervertir de manera prou indecent el que ha sigut la faena en CIEGSA.
Concretament, em referisc a l'etapa on el senyor Máximo Caturla ostentà les màximes responsabilitats tant com a conseller delegat, o president de l'empresa pública, com de secretari autonòmic que va ser també de la conselleria d'educació.
Eixa etapa, més o menys, és entre el 2003, que arriba el senyor Caturla, fins el 2007 que se'n va a la diputació provincial.
Ahí és on s'incrementa notablement l'activitat de l'empresa i és ahí justament on ara els tribunals estan investigant possibles irregularitats i, fins i tot, possibles delictes que s'hagen pogut cometre en el si de l'empresa.

S'han publicat tota classe de documents, de conversacions, i en algunes converses que hem pogut llegir s'apunta a una certa rivalitat entre la diputació i certs responsables de l'empresa CIEGSA i de la conselleria d'educació pel cobro de supuestas comisiones, que tindrien el seu origen en els altíssims sobrecostos que es venien produint en el si de l'empresa.

Jo vaig a resumir les preguntes d'una manera molt concreta i vosté, si pot, senyor Sanchis, contesta, i per tant jo li preguntaria: ¿qui manava en eixa època, entre el 2003 i el 2007, que vosté entra en el 2005 ja en l'empresa?
¿Qui manava en l'empresa CIEGSA?
¿Qui prenia les decisions de com es feien les coses en l'empresa CIEGSA?
¿Creu que esta rivalitat es correspon amb la realitat que vosté va viure en l'empresa pública, eixes tensions que esdevenen de les converses que s'han pogut llegir en els mitjans de comunicació?
¿Va presenciar vosté en la seua estància en l'empresa CIEGSA eixa rivalitat que s'evidencien en eixes gravacions que hem pogut llegir en els mitjans de comunicació?
¿De quina manera es donava eixa rivalitat entre les parts?
¿Existien pressions per part del senyor Rus o de qualsevol altre càrrec institucional del Partit Popular en les negociacions per liderar eixos espais de supuestas comisiones?
¿Com es valoraven les declaracions del senyor Rus en l'afirmació eixa de Â«todos me consultaban pero yo mandaba en CIEGSAÂ»?
¿Quin és al seu parer, al seu juí, la implicació del senyor Rus en tota esta qüestió que pel que es veu afecta al senyor Caturla?

I al seu juí, també, ¿quina ha sigut la implicació del senyor Camps en l'activitat de CIEGSA?
Perquè prèviament al senyor Camps va vindre el senyor Barranca -vosté també el coneixerà-, i ací i en el jutjat també va dir que ell va informar de com havien canviat les coses d'una època prèvia a l'entrada de Caturla i com havien canviat les coses amb el senyor Caturla, i el senyor Barranca ens va contar que va anar allí a contar-li-ho.
¿Què sap vosté de tot això?

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyor Sanchis, quan vullga.

El senyor Sanchis Torres:

Bé, el tema de la creació de CIEGSA va ser després de 1995, no recorde ara l'any, però després de 1995 (veus), ¿eh?
, i l'empresa es va crear efectivament per a agilitar els tràmits per a dur endavant els projectes i tot això, i durant un temps -açò és criteri meu-, durant un temps allò va anar funcionant.
I que n'hi haguera discrepàncies o que n'hi haguera diversitat de direcció, un abans i un després, jo no puc atestar-ho en el sentit que jo quan vaig allí ja està el senyor Máximo Caturla.

I quan vaig entrar jo, jo era conscient que la meua faena se me'n va encarregar i que jo havia viscut en la cooperació municipal les deficiències de molts alcaldes que no arribaven a poder, que perdien.
.
.
, que jo he vist alcalde de perdien la subvenció per no fer el paper i haver de cridar per telèfon perquè feren el paper.
Aleshores, jo també sóc sensible als alcaldes que sí que necessitaven l'escola, sí que necessitaven fer les finestres perquè els pobles menuts sempre estaven molt deficitaris i no tenien patrons.
Gandia, Dénia, Alcoi, tots eixos pobles sempre han tingut patrons perquè sempre els alcaldes han manat, però la meua debilitat eren els pobles menuts per eixes raons.

Jo no vaig arribar a vore ni discrepàncies ni guerres, el que sí que vaig arribar, en un moment en què es va rumorejar que en CIEGSA estava la cosa molt malament, i jo vaig fer una suggerència -crec que no era Máximo Caturla- a un altre que li vaig dir, Â«açò hauria de posar-se -«açò« es referia a l'administració de CIEGSA- conforme s'ha fet en la diputacióÂ».
Les empreses, les empreses no poden estar gestionades únicament per la majoria del govern perquè si estan gestionades per la majoria del govern no funcionen perquè això no.
.
.
, i el que hauria de ser és fer un consell d'administració on estigueren els partits, i jo vaig dir: i, per tant, jo crec que s'hauria de treballar en eixa línia; i se'm va contestar que per a això faltaven dos anys, i no es va fer.

I no sé si respon en part al que vosté em pregunta, no sé si m'he deixat alguna cosa, ara no ho sé perquè recordant el passat se me n'ha anat la pregunta.
(Rialles i veus) ¡Ah!
, bé, manar, anem a vore, les decisions de quin col·legi es feia i quin s'aprovava i quin no s'aprovava evidentment jo ahí no estava.

Jo recorde estar, en el primer temps, en una reunió -no recorde quina era-, i després ens van passar al pis, i jo relacions entre l'empresa, l'alcalde i els tècnics que parlaven doncs jo ja no vaig assistir més a eixe tipus de reunions, ja passava a l'altre, anar a l'alcalde i a vore com resolien els problemes de redacció de projectes i, ¡uf!
, no sé, que eren quasi anecdòtics perquè n'hi havia alcalde que presentava un projecte i encara va i resulta que la parcel·la estava en tres nivells i, aleshores, bé, això és el que feia retardar-ho tot i havien de fer més coses i tal.
I eixa era la meua preocupació.

No sé si em queda alguna cosa.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El senyor Mulet, per part del Grup Popular.

Quan vullga.

El senyor Mulet Taló:

Moltes gràcies, presidenta.

Bon dia, senyor Sanchis.

El senyor Sanchis Torres:

Bon dia.

El senyor Mulet Taló:

I gràcies, en primer lloc, per la seua participació avui en aquesta comissió.

Mos ha explicat ja quina és la seua tasca i els càrrecs que va tindre.
No sé si voldrà ampliar alguna cosa més sobre esta qüestió.

Com pot veure, i això vullc que conste en acta, algun dels partits que sustenta el govern ja té les conclusions fetes, feien afirmacions categòriques, ¿no?
, preguntes sobre la perversió de CIEGSA.
Però, bé, anem a continuar amb el nostre.

¿Considera vosté CIEGSA com una eina adient per a la construcció de centres educatius a la Comunitat Valenciana?
Mos agradaria saber també, encara que ja ho ha explicat però que ho concretara més, en quines parts del procediment de licitació i construcció del col·legi intervenia vosté.
¿Encontrava problemes en els solars que oferien els ajuntaments?
I de ser que sí, ¿se resolien en una única visita-reunió o necessitava de més visites, reunions, per a poder resoldre eixos problemes?

Una pregunta clau per al que s'ha creat esta comissió i que m'agradaria que mos contestara: ¿va rebre vosté pressions o indicacions per part dels dirigents de l'empresa pública consistents en entorpir el seu bon desenvolupament del treball?

I, per últim, ¿considera positiu o negatiu assessorar els alcaldes de les possibilitats que oferien altres institucions als municipis?

Per la nostra part, de moment, ja està.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Quan vullga, senyor Sanchis.

El senyor Sanchis Torres:

Allò de si la conveniència o no de la creació, o que si continue l'empresa, la meua idea personal és com el que algú diu en el tema de les diputacions que si no estigueren s'haurien de crear, i jo crec que si CIEGSA no estiguera se n'havia de crear una altra o s'hauria de fer un altre tipus d'administració en el sentit que des de La Generalitat als pobles menuts costa més d'arribar, o s'havia de comarcalitzar, o s'havia de mantindre a la diputació com està mantenint-se, o s'havia de mantindre CIEGSA que és el mateix exemple del que estic dient.

Per tant, jo crec que és una empresa que és necessària i, a més, dic que hauria de ser gestionada per un grup dels parlamentaris, no d'un únic partit.

Perdone, però, no sé, he perdut el fil… (El senyor Mulet intervé amb el micròfon desconnectat) ¡Ah!
, val, val, ¿com es resolia?
, sí, val, val.
No, anem a vore, efectivament, quan un alcalde venia i deia que el conseller li havia dit que portara el plànol i tal, i portara el cadastre amb una creu en la parcel·la, evidentment calia anar a vore'l, i evidentment calia dir-li el procediment que era, doncs, mira, has d'escripturar la parcel·la que deu ser urbana, deu estar ja catalogada com urbana, l'has d'escripturar a nom de La Generalitat.
No és el cas dels instituts, que els instituts, el titular no és l'ajuntament sinó que és de La Generalitat.

Aleshores, totes eixes coses es feien, si en algun cas fallava evidentment tractaven de resoldre-ho, ¿no?
, i si el plànol no s'adequava doncs una visita, bé, jo recorde -i el senyor Boix també ho sap- que teníem un alcalde allí en la comarca que va fer tres projectes d'un col·legi i, després, es queixava que va estar…, Â«¡ha estat tres anys per a acabar el col·legi!
Â», però perquè, efectivament, presentava els projectes i no estaven resolts.
Això retardava, això retardava l'execució.

I, a continuació, també n'hi havia una altra cosa i és que tots els alcaldes que venien i dien que el conseller li havia dit que això anava avant, evidentment després, per l'altre costat, havien d'entrar en els programes, que, com ha dit la secretària esta -Silvia-, és la que dia: Â«Això va cap avant, ho ha dit el conseller delegat.
O això va cap avant, el conseller ha cridat.
.
.
Â» Aleshores, eixe era el procés.

Es resolien alguns casos en una visita o dos; alguns casos, remetent-los perquè feren projectes o que presentaren el projecte, qui poguera fer-lo, i que no costara diners al poble i en eixes situacions és com mos menejàvem.

La senyora presidenta:

D'acord, anem a passar a la segona ronda de preguntes.

La senyora Ventura, per part del Grup Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, presidenta.

Señor Sanchis Torres, agradecerle la explicación que ha dado a mis preguntas sobre la trayectoria profesional.
La verdad que usted ha dado luz y ya sabemos lo que hacía usted en CIEGSA.

Usted ha explicado que se dedicaba a ayudar a la parte técnica de la gestión de los colegios, ¿no?
, pues un poco a intentar gestionar toda la documentación he entendido de aquellos ayuntamientos que fueran más pequeños y que no tuvieran arquitecto técnico para llevar a cabo estas gestiones.

Y, sobre todo, usted se centra en la zona de la Safor, en su zona, porque conoce mejor el terreno.
Por eso que.
.
.
, pueda usted justificar por qué no venía a Valencia, porque se dedicaba a esa zona.

Hoy hablaremos que usted teletrabajaba.
.
.

El senyor Sanchis Torres:

¿Perdón?

La senyora Ventura Campos:

.
.
.
que podía decir que usted teletrabajaba, que estaba.
.
.

El senyor Sanchis Torres:

Ah, ya.

La senyora Ventura Campos:

.
.
.
desde su zona y no venía a la sede.

También, aunque usted dice que ha trabajado en ese piso ubicado en Hernán Cortés -que ya le adelanto que había mucha gente que no conocía ni que había un piso ubicado en Hernán Cortés, le agradezco que usted lo haya dicho-, ¿quién más trabajaba con usted en este piso?
Porque entiendo que no estaría solo usted, habría más gente trabajando en ese piso.
Si nos puede dar nombres.

Y entiendo que en la sede de CIEGSA no llegó a trabajar, porque usted estaba ubicado en el piso de Hernán Cortés y, con su teletrabajo, en la zona de la Safor.
Ese es el resumen que yo hago de lo que usted nos ha ofrecido.

Por otro lado, a usted lo contratan como jefe de departamento.
Y yo aquí me preguntaba: ¿de quién dependía usted?
Cuando un jefe, hay jefe superior y hay unos subordinados o un equipo de trabajo.
¿Quién era su equipo de trabajo?
¿Sobre quién usted.
.
.
?
Porque si es un jefe tendrá gente a su.
.
.
, gente que tendrá que dirigir.
¿Tenía algún equipo de trabajo usted?
¿O estaba solo en su zona?
Es que, claro, yo la palabra jefe tiene esa connotación: tengo un superior y tengo un grupo de subordinados.
¿Cómo se componía este equipo?

Y ya para ir finalizando.
.
.
, bueno, usted ha dicho que había otras personas, también los llamados Â«zombisÂ», que también hacían esa misma función que usted en otras zonas.
Yo entiendo que estos zombis son los que hacen en diferentes zonas esa función -son preguntas que yo hago, ¿eh?
, no es ninguna afirmación; por eso le pregunto, para que usted me conteste.

Y ya para finalizar, ¿cuál era la relación que tenía usted con Alfonso Rus?
Eso no me lo ha contestado.

Y ya, ¿por qué usted finaliza el contrato, su relación contractual con CIEGSA?
¿Qué sucede ahí?

El senyor Sanchis Torres:

Ah, ya, ya, ya.
.
.
Es que esa pregunta ya se me había formulado y no la he contestado, perdón.

La senyora Ventura Campos:

Y nada, agradecerle una vez más su claridad y que sea tan valiente de venir aquí, porque ha habido muchos compañeros de su época de CIEGSA que no han venido a esta sede parlamentaria porque ciertamente no los hemos encontrado.
Pero yo creo que es de agradecer esa valentía y que usted dé la cara y que explique de manera clara cuál ha sido su trabajo en CIEGSA para dejar claro que usted ha trabajado y qué es lo que usted ha hecho.

Yo creo que es una oportunidad que le ofrecen estos parlamentarios para que usted dé unas explicaciones y, también, aclarar toda esta información de la opinión pública.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ventura.

Senyor Sanchis, té vosté la paraula i ara ja sí comença vosté a tindre-la limitada a cinc minuts a cada una de les respostes, però serem flexibles.

El senyor Sanchis Torres:

Molt bé, molt bé.

La pregunta que me hace respecto a finalizar yo en el 2011: porque cumplí sesenta y cinco años.
Y dijeron de haber si continuaba y yo dije que.
.
.
, yo ya había cumplido.
Por eso yo me marché.

¿Si conocía a Alfonso Rus?
Yo conocía a Alfonso Rus desde el año 1995, que yo era vicepresidente de la diputación y él era alcalde de Játiva.
Y, entonces, tuvimos ya relaciones.
.
.
, él como alcalde y yo como asesor y.
.
.
, no sé, y colaborador con los ayuntamientos.
Y con Játiva, pues también, por supuesto.

Lo de mi jefe.
Mi jefe.
.
.
, ya lo había comentado antes, era que me facilitaba la información de listados de colegios a medio hacer, con el proyecto hecho sin haber empezado.
.
.
Todo eso me lo facilitaba la chica esta que he dicho antes -Silvia, creo que era-, una secretaria que llevaba todo este tema de los centros y estaba relacionado con la conselleria.

Entonces, había veces que me decían, Â«ves a tal pueblo.
.
.
Â» no sé, recuerdo Denia.
Denia es mucho mayor y fui allí y cuando hablé con el concejal de Denia, que no recuerdo quién era entonces, yo le dije, Â«tú no necesitas nada que venga yo aquí.
Tú te lo apañas con el secretario y talÂ».

Y lo de trabajar telemáticamente.
Bueno, yo diría que más que.
.
.
, (veus) mitad y mitad, ¿eh?
, porque a la semana, dos, tres días seguro que venía.
Y, en fin, eso era un poco.

Creo que está lo del señor Rus, lo de marcharme en el 2011.
.
.
(Veus) Ah, sí, en el piso.
Estaba.
.
.
, había.
.
.
, el nombre que he dicho antes (veus) -sí, exacto-; un señor de Requena.
.
.
, un señor de Requena, que atendía más los documentos y preparaba cosas, y luego.
.
.
, un señor de Requena y, luego, una chica, pero que.
.
.
¡puf!
, no recuerdo quién era.
Una chica, pero no recuerdo quién era.
(Veus) Si me dais algún nombre.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Antonio Joaquín Woodward Poch)

El senyor vicepresident:

No, puede.
.
.
, puede continuar.

El senyor Sanchis Torres:

Bueno, eso es lo que recuerdo respecto a eso.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Sanchis.

Por tres minutos, el señor Alamán puede efectuar sus preguntas.

El senyor Alamán i Tabero:

Moltes gràcies, president.

En primer lloc, agrair la claredat i el valor, com ha comentat la senyora Ventura, per vindre.
No és molt comú entre els investigats que vinguen a donar informació, sobretot quan són claus.

Respecte a les dones que podien treballar en aquella seu d'Hernán Cortés, tinc una llista de noms que igual d'algun s'enrecorda: María Clara Sáez Alepuz, María José Falcó Laullón, María José López Sánchez, María Teresa Talens Bolos, Beatriz Gascó, Teodosia de la Torre Carrión o Elvira Marco Carrión, o Encarnación Mazón Ballester.
Alguna d'estes podria ser.

Després, també, d'altra banda, seguint la línia de les preguntes anteriors, ha dit que vosté viatjava molt a Oliva, a la zona de la Safor a parlar amb els alcaldes.
Una de les preguntes que voldria fer-li és: ¿les despeses de les dietes, els viatges a càrrec de qui anaven?
Si aquestes despeses, dietes eren una quantitat fixa o, del contrari, vosté justificava i després rebia eixe import.

Una altra qüestió que se m'ha quedat pendent abans és: en aquella època que vosté treballava en CIEGSA, ¿quin paper tenia amb el Partit Popular?
¿Únicament, Partit Popular a nivell orgànic.
.
.
?
Bé, quina relació tenia, si podria aclarir-ho.

I després, també, en relació a les nòmines no m'ha quedat molt clar.
Sí que diu que Antonio Gil sí que anava a treballar ahí.
Ell tenia un sou d'alt càrrec, no sé si eren 30.
000 euros anuals.
Vosté ha dit que guanyava uns 2.
000, 3.
000 euros.
.
.

El senyor Sanchis Torres:

Dos mil set-cents.

El senyor Alamán i Tabero:

Dos mil set-cents.

El senyor Sanchis Torres:

Sí, dotze pagues.

El senyor Alamán i Tabero:

¿Era un sou d'alta direcció?
Si era així, també per a incidir un poquet en el tema de les nòmines, Ana Lajo, que era la responsable de recursos humans de CIEGSA; llavors va dir en aquesta comissió que les nòmines les pagava CIEGSA, però que les emetia Abogados Broseta.
I voldria incidir on vosté anava a recollir la nòmina.

És més, ella deia que no coneixia.
.
.
, diu que no coneixia qui formalitzava la seua contractació.
I al no conéixer-ho.
.
.
, ni la ubicació, sí que sabia en comptes.
.
.
, que se li pagava una nòmina, perquè li ho sol·licitava Abogados Broseta.
Llavors, era un poquet aclarir, primer, el tipus de contracte que tenia vosté, on anava a recollir les nòmines, per aclarir un poquet la pregunta que la mateixa Ana Lajo es feia el seu dia.

I, per últim, ¿pot contar-nos alguna cosa més del senyor Caturla?
¿Quina relació tenia amb ell?
I no tant això, sinó com el veia que era.
¿Quin tipus de persona era?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Alamán.

Y por cinco minutos, un tiempo limitado, señor Sanchis.

El senyor Sanchis Torres:

Sí, sí, sí.
.
.

el tema del partit.
Jo vaig ser.
.
.
, una època, no eixa última, sinó més arrere, jo vaig ser.
.
.
, en l'època de Tarancón jo vaig ser membre de l'executiva de Tarancón.
I aleshores, el secretari en l'època de Tarancón era Paco Camps.
És a dir, que eixa era la meua relació amb el partit.
Però quan jo vaig acabar.
.
.
, -del 1995 al 1999- en la diputació, Tarancón també va deixar de ser president i jo ja no vaig ser de l'executiva del partit.

El tema de les nòmines.
Va haver-hi una època.
.
.
Bé, és que jo tinc ací els telèfons, tinc: Ana, Elena, José Luis, Maite, Máximo.
.
.
, Orona, Pepa, Pepa Gil, Pili.
.
.
Després, tinc recursos humanos, però no recorde qui era.
Això també li ho vaig donar al jutge.
Li vaig dir, mire, ací estan els telèfons, i els va agarrar i.
.
.
, ja està.

No sé què més.
.
.
(Veus) Ah, les dietes.
Les dietes entraven en els 2.
700, i ni autopista.
(Rient) Perquè jo vaig demanar les dietes, xe, quan vinc ací, vinc per autopista, i l'autopista, tal; Â«¡xe!
, es que no sé cómo eresÂ» tal.
Jo, ¿cómo era?
 Jo el diré cómo era.
Doncs això va passar.
Les vaig demanar.
(Algú diu: Â«El tema de nóminas.
Â»)

Ah, perdó.
Una d'estes xiques era la que.
.
.
, jo anava allí, a voltes me les donava.
.
.
, me les donava.
Â«Mira, tienes ahí la del mes pasado.
Â» Eixia jo, l'arreplegava i tal.
Â«Tienes no sé quéÂ», és a dir.
.
.
Però en viatges que no eren ni tots els dies, i a la millor passaven deu dies i no anava allí jo a per les nòmines.
Sí que me la transferia, ¿eh?

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Por tres minutos, el señor Nadal le hará sus preguntas.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor Sanchis.

Vosté ha dit abans que en un moment donat la cosa estava molt mal en CIEGSA i vosté diu que fa una proposta d'un consell d'administració plural i tal, ¿no?
En eixe moment, volia que m'explicara un poc què és per a vosté que la cosa estiguera molt mal.
¿Què entén vosté per això i com ho detectava vosté en eixe moment, que la cosa estava molt mal?

Ens diu que a vosté.
.
.
, són el senyor Rus i el senyor Camps els que el posen en CIEGSA i que en un moment, entre la batalla esta entre el senyor Barranca i el senyor Caturla -que el senyor Barranca va vindre ací i mos va explicar amb pèls i senyals en què havia consistit esta batalla-, el senyor Caturla el proposa a vosté ascendir-lo per a posar-lo per damunt de Barranca en la línia de direcció de CIEGSA, cosa que al final sembla ser que no és així.

M'agradaria que em parlara un poc d'eixa rivalitat.
¿Vosté com ho va viure allò, la rivalitat Cartula-Barranca?

I també que en un moment donat Barranca se'n va al president Camps en aquell moment, que era de la seua confiança i li diu que estaven passant coses molt estranyes i molt tèrboles dins de CIEGSA.
Jo no sé si és que vosté també es referix a això quan diu que la cosa estava molt mal, que li diu que no confia en Caturla i que en eixe moment és quan Camps li diu que no passa res, que Caturla és de la seua total confiança i que no patisca per res.

¿Vosté com ho va viure tot allò?
¿En quin sentit diu això que la cosa estava molt mal?

I, per últim, jo volia preguntar-li, i no m'agradaria que s'ho prenguera com a una ofensa ni res, però.
.
.
, perquè vosté ha explicat un poc quina és la faena que estava fent, sobretot parlar en alcalde, mirar quins eren els terrenys en què anava a estar ubicat el col·lege en qüestió.
Vosté m'agradaria que em contestara quina formació tècnica té a este nivell per a fer estes coses.

Perquè, clar, ha dit que vosté va estar muntant una cooperativa d'ensenyament i tal, però no sé fins a quin punt era una formació que tenia vosté a nivell burocràtic, a nivell d'ensenyament, a nivell educatiu o tenia una formació tècnica per a vore terrenys i mirar que eixos terrenys foren adequats per a poder construir el col·lege.
Entre altre coses, perquè també va vindre ací el president, em pense que era de la federació de constructors de la Comunitat Valenciana, diguent que Â«había una fiebre de incidencias geotécnicasÂ»; és que baix de terra s'havien detectat moltíssims.
.
.
, després eran sobrecostos.
.
.
, no?

Clar, si això d'alguna manera els que estem ací que intentem que açò no torne a passar.
.
.
, si vosté tenia una formació tècnica per a vore realment que eixos terrenys eren els adequats per a construir i que després no n'hi hagueren sobrecostos.

Eixa és la meua pregunta.

I res més.
Donar-li les gràcies per haver vingut.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Nadal.

Por cinco minutos, señor Sanchis, tiene su tiempo para contestar.

El senyor Sanchis Torres:

Respecte que si jo vaig detectar que no funcionava, jo ho vaig detectar d'una manera molt senzilla, que estaguent allí, van vindre dos diputats -un diputat i una diputada, Ana Noguera i un altre diputat, que ara no m'ix, (veus) Andrés Perelló-, varen vindre allí i volien vore papers, volien vore documentació.
I el meu primer sofoco, que me varen dir que no entren.
I jo dic: Â«¿Què no entren?
Â» Diu: Â«Sí, a la puerta y que no entren.
Â» El País va traure una foto i la foto està Barranca, jo allí a la porta, i Andrés Perelló i tot volent entrar allí.

Arran d'això, és quan jo vaig dir: Â«¡Xe!
, ¿amagar papers?
Per a què hem d'amagar papers?
Â» Anem a.
.
.
Però, ja dic, jo vaig detectar el problema en això.
No vaig detectar que els balanços eren malament i que tal.
Jo els balanços no els vaig vore mai.

Respecte a l'aspecte tècnic dels solars, jo no era l'aspecte tècnic dels solars.
El meu coneixement era per estar en la diputació, vore alguns projectes que sí que fea la diputació en col·laboració amb els ajuntaments i vore, ni més ni menys, la normativa que tenia CIEGSA, que el solar esté inscrito, que la superficie sea tantos metros, que haya luz, alcantarillado y tal.
Això era el tècnic meu, era a nivell burocràtic administratiu.
De cap manera tècnic.
Evidentment, també estava allò de la parcela única, dos parcel·les a distint nivell.
Mos havien de donar el solar anivellat.

I després, no sé, no recorde.
.
.
El tema del problema està detectat.
.
.
(Veus) Els plànols.
.
.
(Veus) ¡Ah!
, bé, això jo no.
.
.
(Veus) Perquè si dic alguna cosa que se rumorejava que n'hi havia per allí.
.
.
, però que jo no puc dir que si açò o allò.
No ho sé, no ho sé.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Y ahora, por tres minutos, el señor Boix.

El senyor Boix Pastor:

Gracias, señor presidente.

Dins de l'àmbit de la rumurologia.
.
.
, perquè jo també anava a entrar en el mateix.
Perquè quan va vindre el senyor Miguel Barranca, que també va estar a la diputació provincial, però, a més, com a diputat, jo diria que de la Safor, perquè si no recorde malament, ell és de Castelló de Rugat o.
.
.
, de la Vall d'Albaida.

Ell quan va vindre ací va dir que tenia l'època jo crec que de Tarancón, no me faça molt de cas, de l'etapa prèvia, i després ell va observar com canviar les coses en CIEGSA d'una manera radical, com se va tancar la informació, com se va blindar -va dir- tot l'accés a la informació dins de CIEGSA.

És a dir, abans podíem consultar expedients.
.
.
, -mos ho va contar en esta comissió, i està en el bolletí- podíem consultar expedients, podíem accedir a una relativa informació.
I en arribar el senyor Caturla, se tanca absolutament tot.
I va eixir en la premsa pública -no és rumorologia- que van eixir a crits un dia en CIEGSA.
Això va ser un escàndol.
Fa uns anys CIEGSA era l'empresa pública més visitada per la Guàrdia Civil, ¿eh?
Allí se li va cremar la seu mesos abans que vosté arribara allí.
Ha visitat jo crec que al voltant de tres vegades la Guàrdia Civil per a registrar informació.
Ara n'hi ha una o dos causes investigant-se en els tribunals.

És a dir, vosté.
.
.
, eixe enfrontament, eixa tancada, que vosté ho acaba de dir ara també.
.
.
Acaba de dir el bloqueig d'informació que n'hi havia dins de.
.
.

El senyor Sanchis Torres:

No deixaven entrar.

El senyor Boix Pastor:

.
.
.
I ¿per què no obrim, per què no obrim els expedients, què n'hi ha d'amagar dins de CIEGSA?

Això ocorre entre el 2004 i el 2007.
I a més, ara, això ho ha publicat.
.
.
I vosté, que llig la premsa, segur, a diari, i escolta les emissores de ràdio, escolta perfectament tot el que estem coneixent en estos moments, que jo crec que a vosté, com a persona de bé (rialles) li tinc de dir que sé que és, li ha de sorprendre i lamentar profundament tot el que està ja no llegint-se sinó escoltant-se, perquè n'hi ha fins i tot gravacions.

És a dir, estem en un espai d'una empresa, que era un instrument de gestió, bo o roín, que té una sèrie de dificultats, perquè comença a construir en lots en Tarancón, però La Generalitat no li donava els diners i comença a fer el forat.
I ahí comença una sèrie de problemes.

Però, clar, en el 2003, arriba el senyor Caturla, con sus tres magníficos del oeste, que eren els tres arquitectes, que ho firmaven tot i que dirigien totes les meses de contractació, canvien la tipologia de contractació.

I vosté, amb tot el respecte, aniria pels ajuntaments xicotets intentant ajudar a vore com feen i com l'alcalde fea el col·lege, perquè cada alcalde el que vol fer és més obra i més.
.
.
, i el millor per al seu poble.
Però, al mateix temps, estava produint-se unes circumstàncies que jo supose que a vosté, igual que a totes les persones de bé, li semblen una vertadera barbaritat.

Jo vull dir-li una pregunta concreta.
¿El senyor Barranca, que vosté tindria contacte amb ell, li va comentar en algun moment totes estes sospites?
¿Li va comentar què li va dir al senyor Camps?
¿Li va comentar en algun moment, alguns de vostés, al senyor Font de Mora, què estava ocorrent i què estaven observant, perquè no era normal que anaren dos diputats de Les Corts i acabaren a espitjons en l'entrada de CIEGSA?
Això no és una actitud normal en una empresa pública, amb uns representants legítims de la sobirania del poble valencià.
I haver anat -jo què sé, no sé-.
.
.
no m'ho puc ni imaginar.
.
.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Boix.
Ya ha formulado la pregunta, la doy por formulada.

El senyor Sanchis Torres:

Senyor Boix, és que, evidentment, tot això passava i es dia i se sentia, i jo ho interpretava a la meua manera i ho veia a la meua manera, però no és una manera.
.
.
Jo puc jutjar això.
.
.
No ho sé, no ho sé.
Jo sí que sé que dien que en dos anys s'haguera pogut resoldre, dia jo que en dos anys es podia resoldre, i es veu que no va poder ser que en dos anys es resolguera.

Però era públic, era notori.
.
.
, i d'ahí el que he contestat abans, en el sentit que vaig detectar que no anava bé.
I ho vaig detectar.
.
.
, no era mirant els balanços, que no els vaig vore mai, ni era.
.
.
No.
Jo veia llistats de col·leges i tal i en quina situació es trobaven.
Però, en fi.
.
.
No puc contestar a eixa apreciació que és meua, evidentment.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marian Campello Moreno)

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyor Mulet, per part del Grup Popular.
Quan vullga.

El senyor Mulet Taló:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Li preguntava abans -se mos ha oblidat a vosté i a mi- si considerava oportú o positiu assessorar els alcaldes de les possibilitats que oferien altres institucions als municipis, com, per exemple, la diputació.

I entrant en preguntes concretes, ¿el van instar, suggerir o insinuar per part d'algun alt càrrec, i en algun moment, que vosté fera alguna cosa irregular?
I d'haver-ho fet, ¿ho haguera permés?

Després, n'hi ha un altre tema que mos consciencia molt en esta comissió, que és el tema dels sobrecostos.
¿Ens podria explicar o ficar algun exemple de com es produïen, i sobretot en eixa relació que vosté tenia amb els ajuntaments, i si era una cosa habitual?

I poc més.
Jo crec que vosté ho ha explicat tot bé.
I volem agrair la seua sinceritat i possibilitat que ens ha donat d'escoltar-lo i d'incrementar la documentació.
El que sí que mos agradaria és que servira d'alguna cosa i no se donaren les conclusions ja per fetes abans de començar aquesta compareixença.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Mulet.

Quan vullga, senyor Sanchis.

El senyor Sanchis Torres:

Respecte a la col·laboració interinstitucional, no cap dubte que això seria molt, molt important.
Molt, no, moltíssim.
I vostés també ho saben, més que jo, en quina situació ens trobem.
I que eixa col·laboració entre les institucions i tal deuria ser primordial, perquè si això no es du endavant, damunt els costos s'incrementen.
I si hi haguera col·laboració, segur que una piscina d'un poble menut podien anar tots a nadar, i a una biblioteca de l'altre poble menut d'al costat podien anar tots a llegir.
Eixa seria la gran col·laboració que podrien fer les administracions.

Respecte a irregulars, per pagaments irregulars, en el tema de dir-me algú alguna cosa, mai em va dir ningú res.
I per dir-me alguna cosa, va haver -això també ho vaig dir al jutjat-.
.
.
que una empresa, que era del meu poble, que li devien uns diners i no li pagaven l'última certificació.
I em varen dir: Â«¡Xe!
, a vore si mos paguen.
Â» Jo recorde haver-ho dit al senyor Caturla i el senyor Caturla va pagar.
Que en el meu poble me van dir que estaven contents i tal: Â«Si que manes tu allí.
Â» Mentida, ¿eh?
Però va paréixer que al dir-m'ho a mi s'havia resolt.
Només va ser això.

I el tema de sobrecostos.
Una volta, una volta un projecte aprovat, i quan.
.
.
, els terrenys escripturats, el projecte aprovat i adjudicat a l'empresa que fóra, jo deixava de contactar.
En l'únic que no deixava de contactar era que abans que acabara, l'alcalde li dia: Â«Veges si demanes ja les cadires i les taules, perquè això tardarà, i a la millor si ho demanes abans que s'acabe el col·lege, a la millor ho tens i tal.
Â» Eixes són, eixes són.
.
.
, l'últim assessorament que fea jo quan ja tenien tot acabat, les certificacions quasi acabades, però a mi concretament no m'han dit mai ninguna cosa d'eixe tipus.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Donem per finalitzada la seua compareixença, i esperem que haja estat vosté bé en la comissió.

El senyor Sanchis Torres:

Moltes gràcies.
(S'interromp la gravació)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Acord d'acabament de la fase de compareixences de la comissió d'investigació i del pla de treball aprovat per la mateixa comissió en data 28 de novembre de 2016 i inici de la fase d'elaboració del dictamen de conclusions que s'elevarà al ple de Les Corts per a la seua aprovació, de conformitat amb allò disposat en l'article 53 del Reglament de Les Corts

La senyora presidenta:

Bé, passarem al punt número 3 de l'ordre del dia: eventual acord, donant per conclosa la fase de compareixences de la comissió d'investigació i, amb això, del pla de treball aprovat per la mateixa comissió, en data de 28 de novembre de 2016, començant així la fase d'elaboració del dictamen, contenint les conclusions i, si escau, els vots particulars, a elevar al ple de Les Corts per a la seua aprovació, de conformitat amb allò disposat en l'article 53 del Reglament de Les Corts.

Donat este punt, jo entenc que fem dos votacions.
La primera votació que anem a plantejar és si donem per finalitzada la part de compareixences d'esta comissió, donat que els compareixents que falten per vindre no han sigut localitzats per part dels serveis jurídics de la cambra.
Vots a favor que finalitze hui la part de les compareixences de la comissió?
Yo he contado 9; no, pero son 10.
(Se sent una veu que diu: Â«Diez, diez.
Diez y cinco.
Â») Val.
Però és que hui mos en falta una.
(Se sent una veu que diu: Â«No, porque está.
.
.
Â»; sona un timbre) Ah, val!
D'acord.
Vots en contra?
Abstencions?
5 abstencions i cap vot en contra.
Donem per finalitzada la part de les compareixences de la comissió.

I ara formulem.
.
.
(El senyor Mulet, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Yo quería fijar nuestra posición.
Â») D'acord, el Grup Popular vol fixar el seu posicionament de vot.

El senyor Mulet Taló:

Queremos que quede constancia sobre nuestra posición de abstención, que hemos de aceptar que se ha dado por concluida la fase de comparecencias.
Queremos resaltar que no entendemos cómo es posible que un porcentaje tan elevado de solicitudes de comparecencias no lo hayan hecho.
Y, por último, manifestamos que, dados los objetivos de esta comisión, ha habido una carencia de comparecencias claves, importantes, sobre todo en el aspecto técnico, tanto de direcciones de obra como de supervisiones, dado que uno de los aspectos que se quería y se nos puso como objetivo a tratar era el de los sobrecostes, que ellos nos podían haber clarificado extraordinariamente.

Queremos que haya constancia de que esa carencia va a ser importante de cara a las conclusiones de esta comisión.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El Grup Parlamentari Compromís sol·licita també el seu posicionament de vot?
(Se sent una veu que diu: Â«Sí.
Â») N'hi haurà algun grup més que sol·licite.
.
.
?

La senyora Bachero Traver:

No, parlaré jo en nom de tots.

Simplement dir que en el pla de treball es replegaven 69 compareixents, dels quals ha sigut impossible localitzar-ne a 18 i s'ha intentat per tots els mitjans; per tant, ja s'ha allargat molt tot el que és la part de compareixences dins del pla de treball.

Considerem que n'hi ha hagut una mostra de tots els possibles perfils que puguen haver-hi diferents dins dels compareixents, han anat venint ací, a aquesta cambra.
I, per tant, no considerem que haja faltat cap tipus de perfil dels diferents que puguen vindre i que tots han aportat ja el que podien aportar.

Ja diem que n'hi ha 18 sense localitzar.
Ampliar encara més el pla de treball amb més compareixents, que, a més, va ser un pla de treball aprovat ací, en esta cambra, amb una majoria parlamentària que l'avala, doncs, considerem que no cal tornar de nou a haver de localitzar persones, que és molt probable que no se puguen localitzar per no ser persones públiques, i allargar en el temps molt més aquesta comissió.

Creem que ja ha vingut ací prou gent, que ja tenim prou de material per a poder redactar el dictamen, ja s'ha construït ací tot el relat possible, quant al que ha ocorregut en.
.
.
, i amb els motius i els objectes de la comissió per a l'estudi.

La senyora presidenta:

D'acord.

Grup Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, presidenta.

Bueno, comparto lo que dice la compañera Belén.
Pero sí indicar que, aunque han faltado muchos comparecientes, que me hubiera gustado que hubieran venido aquí, a esta comisión, también pido que para próximas comisiones se utilicen todos los recursos necesarios para que esto no nos vuelva a pasar, desde planificación…

Yo creo que es una queja ya a esta cámara para que se pida, por favor, que utilicen todos los recursos necesarios -no sé los recursos de que disponen- para que puedan venir a comparecer.
Ya sé que es una labor complicada, es una labor muy complicada y, por eso, también, agradezco los esfuerzos que se han llevado desde esta cámara.
Pero, un poco…, tenemos más comisiones de investigación y, sinceramente, me hubiera gustado tener más comparecientes en la misma.

Y, por otro lado, con la información que tenemos, pues, intentaremos hacer un dictamen ajustado a la realidad, al cual invitamos y espero que se sumen todos los portavoces de esta comisión, porque únicamente el objetivo que tiene Ciudadanos es reflejar la información explícita que nos han ido trayendo cada uno de los comparecientes.

Y únicamente quería pedir el turno de palabra para manifestar esta situación en la que nos hemos encontrado en esta comisión.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.
(S'interromp la gravació)

D'acord, passem a la segona votació, que seria posar data per a presentar les propostes de dictamen de la comissió, i proposem el dia 28 de setembre.
Vots a favor?
Doncs, queda aprovat per unanimitat.

La senyora Barceló Chico:

¿Podría (inintel·ligible) … la hora, para saber exactamente si es hasta mediodía o por la tarde?

La senyora presidenta:

Hasta que finalice el día, ¿os parece?
(Se sent una veu que diu: Â«Si es viernes es cuando se cierra el registro.
Lo normal cuando se cierra el registro es a las dos, a las catorce horas.
Â»)

La senyora Barceló Chico:

Pues, hasta las dos, las dos.

La senyora presidenta:

Doncs, serà el dia 28 de setembre fins que finalitze l'horari del registre de les Corts Valencianes, d'acord?

Bé, doncs, donem per finalitzada la part de compareixences i ens veiem prompte.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 5 minuts)