Agricultura%589141.06.25%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 25 de juny de 2013.
Comença la reunió a les 11 hores i 5 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 17.

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
damos comienzo a la sesión de la Comisión de Agricultura, Ramaderia i Pesca.
Le paso la palabra al señor secretario para que pase lista.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gracias, señor secretario.

Bien, pues, antes de pasar a.
.
.
, bueno, pasemos al punto número 1, que sería la lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
Si alguna de sus señorías tiene algo que decir.
.
.
Si no, la damos por aprobada por unanimidad.

Y ahora vamos a pasar a hablar de una serie de incidencias que han ocurrido para que se pueda tomar acta de ellas, que sería que las dos comparecencias que en su momento se deberían de haber acumulado y que habríamos acumulado hoy aquí, acerca de los criterios de concesión de ayudas Ruralter, pasan a ser retrasadas debido a causas de fuerza mayor por parte del secretario autonómico, al que desde esta comisión, pues, esperamos que todo vaya muy bien en esa situación que le ha acontecido, y después de esta sesión, abordaremos los portavoces una nueva fecha a la que el secretario autonómico ya nos ha confirmado que se adaptaría.

Pasamos ahora a hablar de otra serie de acumulaciones de debate, que sería el punto número 4, que se acumularía al punto número 7, el punto número 4 del Grupo Parlamentario Compromís y el punto número 7 del Grupo Parlamentario Socialista.
El punto número 5 se acumularía también al punto número 9, el punto número 5 del Grupo Parlamentario Compromís y el punto número 9 del Grupo Parlamentario Socialista.
El resto de los puntos ya seguiría, el orden normal, que sería el punto número 6 y, por último, el punto número 8.

Tras haber tomado acta el señor letrado de estas incidencias, le paso la presidencia al vicepresidente.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

Proposició no de llei sobre la realització d'una campanya publicitària per a la promoció de l'orxata de xufa valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 53.
957, BOC número 159), a la qual s'acumula la presentada pel Grup Parlamentari Socialista sobre l'augment dels controls i les inspeccions sobre les xufes procedents de països tercers als punts d'inspecció fronterera i l'increment del suport al Consell Regulador de la Denominació d'Origen Xufa de València (RE número 54.
682, BOC número 164)

El senyor vicepresident:

Sí, señorías, pues, entonces, seguimos con la comisión.
Vamos a tratar agrupados, como ha indicado la presidenta, los punto 4 y 7.
El 4 era: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de una campaña publicitaria para la promoción de la horchata de chufa valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
Y el 7, en concreto, también relacionado, era: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el aumento de los controles y las inspecciones sobre las chufas procedentes de terceros países en los puntos de inspección fronteriza y el incremento del apoyo al Consejo Regulador de la Denominación de Origen de Chufa de Valencia presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Aunque se van a unir los debates, ya saben, señorías, que luego la votación será proposición no de ley por proposición no de ley.
Por lo tanto, empezamos con el punto número 4.
En este caso concreto tiene la palabra el señor Pañella por el Grupo Compromís.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Efectivament, com vosté ha dit, demanem la denominació que s'havia donat a la proposició no de llei en la primera part, demanem una campanya publicitària per a promoció del que és l'orxata de xufa valenciana en què se destaquen les seues característiques més positives, però també un segon punt, que.
.
.
, més relacionat amb la mateixa proposta que presenta el Grup Socialista, que diu que s'inicien les accions oportunes destinades a que l'etiquetatge dels envasos (inintel·ligible) .
.
.
la procedència de la xufa que s'haja utilitzat per a la producció de l'orxata envasada.

I ho dic aixina, perquè el motiu este original és que en una cadena de distribució agroalimentària, Mercadona particularment, en el seu moment fa una.
.
.
, en la web, notícia de Mercadona del 21 de novembre, es referix a l'orxata Hacendado indicant que estava elaborada amb xufa d'origen valencià, que l'empresa interproveïdora Dafsa compra el 48% del total de la xufa que es produïx a València.
A més, està promovent més acords amb agricultors d'Alboraia per a incrementar aquest percentatge.

Això va originar unes rèpliques del Consell Regulador de la Denominació d'Origen Xufa de València, ¿eh?
, dient que, en primer lloc, va voler posar de manifest que l'única garantia que l'orxata està elaborada amb xufa de València és que el seu envàs mostre el logotip de la denominació d'origen, ¿no?
I també indiquen que cap de les dues marques d'orxata que es venen actualment en Mercadona porten el logotip de garantia d'origen.
Assenyalen que contravé, precisament.
.
.
, el que s'ha fet públic en la web contravé el que s'ha establert en la legislació, que assenyala que els productes que no estiguen emparats per una denominació d'origen no poden emprar ni de forma directa ni indirecta esment sobre la seua procedència, en la mesura que siguen comparables als productes protegits o en la mesura que en usar-la s'aprofiten del que és la qualitat que demostra la denominació protegida.

Els mateixos.
.
.
, el mateix consell regulador incidix que si es desitja garantir al consumidor la procedència valenciana, el que han de fer és estar emparats en la denominació d'origen, ¿eh?
, i aixina ho fan tant marques comercials com marques blanques de moltes altres cadenes comercials.
El mateix consell regulador no compartix les xifres que s'oferixen sobre el percentatge del 48% de la xufa produïda a València, que adquirixen, i estan replicant des del mateix consell regulador que ells.
.
.
, ells tenen excedents, que hi han excedents la xufa, que si això passara, no existirien.
I es reiteren en la petició que els consumidors puguen comprar també orxata amb denominació d'origen en tots els llocs.

Vull dir.
.
.
, per tant, si tenim el Consell Regulador de la Denominació d'Origen Xufa de València, que és l'origen d'esta polèmica que apareix a partir del mes de novembre, nosaltres el que fem és demanar dues coses, aprofitem per a demanar una campanya, com havia dit abans de.
.
.
, diguem, de promoció del que és l'orxata, destacant les seues característiques més positives, ja que realment a partir d'esta situació són els productors i les organitzacions professionals agràries que reclamen que tota l'orxata envasada que es comercialitze especifique de forma clara la procedència de la xufa, i que se controle també el compliment, precisament, de les normes que hem citat en l'exposició respecte al que és els productes que estan acollits a la denominació d'origen.

Per tant, si nosaltres tenim una denominació d'origen que garantix la qualitat del producte en este cas i de la procedència d'esta orxata, que és de xufa de València, doncs, per tant, també és important que els consumidor coneguen a on està i, per tant, que si es porta en l'etiquetatge la procedència obligatòriament, d'alguna manera, doncs, estes notícies que apareixen i que poden ser interpretades d'una manera polèmica o que creen una polèmica, com ha segut amb esta, en este cas, lògicament, no siga així.

Nosaltres els reiterem.
.
.
, la proposta que portem és, primer, la campanya publicitària, que destaque les propietats de la xufa i, segona, les accions oportunes, siguen les que siguen, perquè.
.
.
, ho hem posat així, en abstracte, perquè reconeixem que tot el tema del que és comerç hi ha un entrellaçat de competències estatals i autonòmiques i, per tant, no hem volgut entrar en eixa (inintel·ligible) .
.
.
, però sí que se prenguen les accions oportunes per a que se puga aparéixer en les etiquetes dels envasos explícita la procedència de la xufa.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Ahora tiene la palabra por el Grupo Socialista, para defender su proposición y argumentar sobre la de Compromís, la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, doncs, jo vaig a continuar parlant del cultiu de la xufa, del cultiu de la xufa en la comarca de l'Horta Nord, que s'estén a més de quatre-centes hectàrees.
Un 90% són xufa cultivada dins de la DO Xufa de València, un cultiu de vital importància per a 16 municipis que estan emparats pel consell regulador.
Un cultiu, senyories, i hi faig especial èmfasi, un cultiu vital per a tota la comarca de l'Horta Nord per estar generant riquesa i ocupació i del qual viuen més de tres-centes setanta famílies.
Un cultiu que també exercix una funció mediambiental en esta comarca de l'Horta Nord.
¿Qui no ha visitat Alboraia i els seus pobles veïns per a veure el que queda d'eixa horta valenciana que hem pogut veure descrita de forma fidedigna en les obres de l'escriptor Vicente Blasco Ibáñez?

Doncs, senyories, tot eixe patrimoni tan valencià està en perill, i està en perill no sols per la crisi econòmica generalitzada, que també està colpejant l'economia dels productors de xufa, sinó perquè està patint dues problemàtiques que a hores d'ara ofeguen els productors que mantenen el sector de producció de xufa en l'Horta Nord.
Per una part, senyories, s'està detectant un increment alarmant d'importadors de xufes foranes de la immensa majoria.
.
.
, entren a la Unió Europea per Portugal, allí descarreguen vaixells plens de xufa i altres coses sense el corresponent passaport sanitari i amb inspeccions que sols tenen d'inspecció el nom.

Resulta que eixa xufa té dos destins.
U és l'elaboració d'orxata i l'altre és la de ser llavor per a plantar.
Parlaré primer de la xufa que es destina a futures plantacions, però no sense dir abans que este problema no hauria de tindre color polític, perquè o prenem tots consciència o s'agreuja cada dia més.

Senyories, al no portar a terme la reciprocitat mútua amb els distints protocols que ens imposen a diversos països, entre els quals estem Espanya, al no ser el principi de reciprocitat un pilar fonamental en les negociacions entre el Govern d'Espanya i països tercers, doncs, entren en el nostre país productes com la xufa produïda en Àfrica que no complix el protocol fitosanitari que imposa la Unió Europea als nostres productes valencians.
Primera cosa perjudicial, perquè un producte que arriba d'un país no membre de la Unió Europea sense passaport sanitari pot entrar contaminat, però, sobretot, no complix ni dóna cap garantia sanitària.

No oblidem que estem parlant d'una DO que té uns requisits estrictes en tot el procés de producció i que no pot permetre que es plante un producte importat sospitós de contaminació, perquè s'ha de salvaguardar la qualitat.
Ací, senyories, arriba xufa contaminada, tacada, que algun que altre agricultor atrevit, al plantar-la sols aconseguix anar en contra dels interessos econòmics del sector i causar danys que, la veritat, no necessitava en estos moments el sector de la xufa.

Per això, senyories, és importantíssim eixe control del Govern d'Espanya que jo demane com a una de les propostes de la PNL que he presentat.
És important que hi haigga una estratègia rigorosa, tant nacional com Europea, per ser elles les administracions competents en la matèria de lluita global contra la introducció de plagues i malalties en productes que arriben de fora.
Del Govern d'Espanya i del Consell depén eixa especial atenció que no està fent-se com cal i que té conseqüències nefastes en estos moments.
I, clar, com sempre plou sobre banyat, el sector també està patint un altre factor.

En estos moments, i això s'ha detectat des de totes les organitzacions agràries, es troba en el mercat orxata elaborada ací, però amb xufa produïda fora, principalment en Àfrica, xufa importada.
És un altre factor summament injust i perjudicial que resta competitivitat al nostre sector autòcton, la xufa, però la xufa, emparada pel consell regulador de la DO Xufa de València, que és la que hem de cuidar, que és la que hem de mimar i que és la que hem d'ajudar per a que este producte tinga preu, perquè de qualitat jo crec que en té de sobra.

Senyories, traçabilitat és el que urgix també, però a hores d'ara portem molt de temps sense una llei que regule tot açò, que regule les normes d'etiquetatge de l'orxata a on conste clarament, no en un raconet de la botella que amb lupa també costa de veure, on s'ha elaborat eixa xufa.
Eixa xufa s'elabora ací, però no sabem on s'ha produït.
Sí que consta «elaborada, manipulada i transformada en la Comunitat Valenciana», però prové d'una matèria primera.
.
.
És importada.

Llavors, açò és un engany, senyories, i jo crec que no devem, mosatros, participar d'eixe engany i d'eixa trampa que, la veritat, sols contribueix a embolicar el consumidor que, quan llig l'etiqueta, doncs, la veritat, ho té molt difícil per a saber d'a on procedix el que va a beure's o menjar, o tot el que trobem en moltes grans superfícies, que, la veritat, doncs, estan fent la Pasqua amb estos productes.

Senyories, un poquet jo crec que més de suport al manteniment del cultiu de xufa de la comarca de l'Horta Nord, on hi ha en estos moments -ja ho he dit abans- més de tres-centes famílies vivint de la seua producció, seria, per part nostra, una mostra de que realment ens importa, i molt, un producte que és una de les nostres senyes com a valencians.

Senyories, jo crec que davant d'açò, i pensant també en la poca viabilitat que li queda a la DO Xufa de València, si no reaccionem, si no manifestem el nostre recolzament inequívoc al Consell Regulador de la DO Xufa de València per la seua contribució directa al manteniment d'eixe cultiu en la comarca de l'Horta Nord, doncs, la veritat és que fallarem, fallarem perquè estos professionals necessiten del nostre recolzament perquè el seu mitjà de vida, en estos moments, és el cultiu de la xufa.

Per això és important que totes estes propostes de resolució que jo he plantejat en la proposició no de llei s'aproven per part dels grups d'estes Corts, no sols ja en eixe suport a una activitat, però també per a donar suport a la DO Xufa de València.
Perquè, sense eixe suport polític i tal vegada una miqueta també econòmic, difícilment podrem beure d'ací uns anys orxata que no siga elaborada amb xufa importada.

Jo crec que ací també, tant la Unió Europea com el ministeri, doncs, han d'aportar solucions.
Són els qui tenen competències.
I són els qui, en estos moments, estan produint que açò passe, sense posar-li remei.
Perquè açò, en realitat, el que va a ser en un futur molt pròxim jo crec que va a ser una catàstrofe econòmica per al sector, però també una catàstrofe econòmica per a un dels nostres productes que també és una senya d'identitat valenciana: la xufa produïda en el que és la comarca de l'Horta Nord.
I ací estem per a posar remei perquè eixes coses no passen.

Desitge, sincerament, que els diferents grups puguen donar suport a estes propostes i que contribuïm, en la mesura que pugam, a que estes coses no passen.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Desde Esquerra Unida anunciamos que vamos a votar favorablemente, tanto la proposición no de ley de Compromís como la proposición no de ley del Grupo Socialista.

Nosotros entendemos que es un problema bastante importante, un problema bastante importante, debido a que en este momento en el que debemos de impulsar, sin ningún género de duda, el sector estratégico de los productos valencianos, como es el de la chufa, creemos que este tipo de proposiciones no de ley lo que hacen es asegurar realmente esa protección del sector.

Creemos que es fundamental algo más que esa campaña publicitaria de la que habla en el primer punto el Grupo Parlamentario Compromís, somos conscientes de que el Grupo Parlamentario Compromís también.
Y, por eso, en ese punto número 2 de su propuesta de resolución habla de iniciar las acciones oportunas para que en el etiquetado de los envases conste explícitamente la procedencia de la chufa que se haya utilizado para la producción de la horchata envasada.

Eso, pero más desarrollado de alguna forma, instando tanto al ministerio como a la conselleria, es lo que también propone el Grupo Parlamentario Socialista y en la misma línea.

Y, por tanto, es por lo que nosotros vamos a apoyar, por supuesto, el garantizar la trazabilidad de las chufas procedentes de otros países y que aquellos con destino hacia el consumo humano no se destinen a plantarlos y se exija, en este caso, el correspondiente pasaporte fitosanitario.
Ése es uno de los problemas fundamentales que podemos estar sufriendo a la hora de ese aumento de la importación de la chufa, sobre todo de la chufa africana que no viene con todas esas condiciones de inspección fitosanitarias con las que sí vienen de otros países.
Entonces, entendemos que eso no lo podemos permitir porque, además de contribuir a mermar la calidad de la horchata valenciana, es que, por supuesto, no estamos protegiendo ni estamos apoyando el cultivo de la chufa aquí, sobre todo en la comarca de l'Horta Nord en el País Valencià.

Tanto para poner en valor a la chufa de Valencia, en particular la denominación de origen y sus dieciséis municipios acogidos y, más en general, sobre las denominaciones de origen valencianas y las ventajas del producto local y de proximidad, es en lo que nosotros entendemos que versan estas dos iniciativas.

Entendemos que el Consell debería, por tanto, proteger las producciones valencianas con estrategias de diferenciación y etiquetas de calidad del producto valenciano, pero del producto valenciano entendiendo aquel que su origen, el origen del producto, de la materia prima, es valenciano.
Creemos que debe de ser así, tanto por la variedad, por la frescura, por los sabores tradicionales, frente a la uniformidad del producto del agronegocio importado de cualquier parte del mundo.

Entendemos que no solamente a través de la publicidad, sino que también con toda la capacidad de presión diplomática y normativa, el Consell debe de garantizar esta protección.
Porque, ¿piensa el Consell que no puede hacer nada para impedir que se utilice la imagen de marca de la horchata valenciana con referencias a Valencia como origen geográfica, con imágenes en el envasado del tipismo valenciano, como las barracas, pero sin acogerse a la denominación de origen para tener libertad de traerlas importadas de cualquier parte del mundo?
Eso es lo que más o menos también ha comentado el señor Pañella a la hora de hablar y argumentar su proposición no de ley con el caso, por ejemplo, de una de las más importantes cadenas de distribución con capital valenciano, como es Mercadona, con esa horchata de marca Hacendado que no se acoge a la denominación de origen.

Nuestro grupo piensa que sí que hay más cosas que hacer.
Y, por tanto, para empezar, había de tomarse con más rigor la necesidad de la trazabilidad de los alimentos.
Y, partiendo de esa base, y en colaboración con el gobierno central, ser mucho más estrictos en los controles de todo lo que entra por nuestras fronteras.

Hemos hablado de diplomacia, pero también queremos hablar de diálogo.
Entendemos que el Consell debería de dialogar con esas empresas a las que tanto, de alguna forma, se ha ayudado desde La Generalitat a desarrollarse, a través de subvenciones y de todo lo que ha estado en su mano, y pedirles una mayor atención con el origen preferente de sus productos.
Pero también confiamos en las propias fuerzas, en mejorar jurídicamente, en las especificaciones, condiciones e imagen, y en cerrar fugas en las denominaciones de origen para fortalecerlas frente a subterfugios de intencionalidad engañosa.
Porque, ¿qué especificaciones y en qué tamaños deben o pueden usarse, y cuáles no?
Eso debería de ser una de las cuestiones fundamentales a la hora de garantizar para el consumidor que cuando compra horchata de Valencia esté tomando la que él quiere, es decir, la de origen valenciano.
Cuando piensa que está comprando un producto genuinamente de la tierra, está realmente comprando un producto que ha sido, a lo mejor, manipulado o manufacturado aquí, pero cuyo origen de la materia prima no es valenciano.

Entendemos que el Consell debe reflexionar sobre cómo proteger nuestra agricultura.
Y, por tanto, el problema que tenemos hoy con la producción de la chufa, sobre todo en L'Horta Nord, tiene mucho que ver con esta minusvaloración de las denominaciones de origen, algo que hemos visto últimamente, por ejemplo, con esa, podríamos llamar, contrarreforma del turrón de Xixona i Alacant que ya, pues, si quieren, nada de producto de autóctono, sólo elaborar y envasar, con lo que pronto la gran distribución pasará absolutamente de atender a la denominación de origen.
¿Para qué, si la almendra y la poca almendra que se utiliza pueden venir de California o de cualquier otro sitio?
¿Qué aporta entonces la denominación de origen y dónde se hace?
¿Por qué quitar la exigencia, en este caso, de la almendra autóctona, en el caso del turrón de Jijona?
Pues, bien, algo pudieron hacer para impedir la utilización de la almendra importada y sin embargo no lo hicieron, como, por ejemplo, controles fitosanitarios o declararlo en el etiquetado bien visible.
Por tanto… Pero, ¿qué hace el Consell?
Quitar la obligación en la normativa de protección de utilizar almendra autóctona.

Es por eso que estamos muy preocupados, desde mi grupo parlamentario, ante esta minusvaloración de las denominaciones de origen en el País Valencià.
Y, en este momento, creemos que es fundamental que se garanticen todos los controles y todas las medidas jurídicas necesarias para poder seguir valorando como se debe a la denominación de origen, en este caso de la chufa.
Y creemos que la horchata valenciana siempre debe estar etiquetada atendiendo al origen y, por tanto, atendiendo a la garantía de protección de los agricultores valencianos y de esa zona de L'Horta Nord que da a más de trescientas familias un soporte y, aparte de eso, nos da una gran marca, como es la de la horchata valenciana, conocida mundialmente, y que creemos que debe de seguir siendo una de nuestras señas de identidad y, por tanto, no permitir al mercado que pueda operar a su libre albedrío gracias a que nosotros quitemos todos los controles y mecanismos de control para garantizar la trazabilidad.

Muchas gracias, señoría.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Popular, para fijar posición, tiene la palabra la señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Efectivament, n'hi han dos proposicions no de llei que les dos parlen d'un cultiu molt tradicional, un cultiu que se produïx en l'Horta Nord -com ací ja s'ha dit- i que, a més, té el gran avantatge que està mantenint el territori i el paisatge entorn a la ciutat de València.
Però són dos proposicions no de llei que, verdaderament, no estan apuntant a les mateixes resolucions i que n'hi han grans diferències entre elles.

En relació a la que presenta Compromís, mosatros la rebutgem clarament, tant pel tenor literal de la mateixa proposició no de llei, de tota la proposició, des de l'exposició de motius fins les resolucions que planteja, aixina com el mateix plantejament que ha fet el seu representant ací, com per la seua intencionalitat, que jo crec que en estos moments és clarament política.
És una proposició no de llei que manca del rigor necessari perquè puga ser recolzada.

Parla de dos punts en la resolució, el de la campanya publicitària i el d'iniciar accions oportunes per a l'etiquetatge dels envasos.

En relació a la campanya, com molt bé sap el representant de Compromís i naturalment coneixen perfectament els consells reguladors de totes les denominacions d'origen d'alguns productes protegits i també de les IGP de productes autòctons protegits, són corporacions de dret públic i tenen personalitat jurídica pròpia i, per tant, plena capacitat per a dur endavant les seues funcions.
I, d'entre les seues funcions, de les més importants i de les que més s'ha tractat de promoure i de les que més responen als seus objectius, sense dubte, està la de promoure i informar els consumidors sobre els productes emparats que cada una d'elles representen i sobre les seues característiques específiques.
Per tant, és una competència dels mateixos consells reguladors i són ells els qui deuen marcar l'estratègia de comunicació de cada una d'elles, per tant també el de la xufa de València.

No obstant això i, efectivament, perquè els consells reguladors estan representant sectors de produccions autòctones restringides o geogràficament en punts en què tenen un impacte socioeconòmic molt important, des de sempre la política del govern valencià, la política del Consell ha sigut recolzar estos consells reguladors en convocatòries públiques d'ajuda que permeteren que se dugueren endavant estes campanyes publicitàries, però sempre en l'estratègia de comunicació dels mateixos consells reguladors.

Quant al segon punt, quan està parlant de l'etiquetatge, dir-li que ahí estaríem veient dos vessants diferents -i este punt valdria també, per després no ser reiterativa, per a un dels punts de la PNL que planteja el Partit Socialista o el Grup Socialista-.
Diríem que aquells envasos d'orxata de xufa que estan emparats baix la denominació d'origen, que sí que tenen el segell de qualitat o el segell distintiu de la denominació d'origen, que són envasadors o fabricants o industrialitzadors que estan acollits a esta denominació d'origen i que, per tant, és el mateix consell regulador qui té tota la competència per a garantir que la qualitat en què estan envasant, manipulant, elaborant, industrialitzant -apliquem el concepte que considerem més oportú- ací, en la comunitat de València, respon a tots els reglaments del mateix consell regulador i, sense dubte, té la traçabilitat deguda, segons parla cada un dels reglaments dels consells reguladors.
I estic segura que aixina estan fent-ho cada un dels consells reguladors i també el de la xufa de València en l'orxata que està elaborada i utilitza esta etiqueta i este distintiu.

Però un cas molt diferent és el d'aquells que no utilitzen este distintiu, que no utilitzen esta figura de qualitat, que no estan acollits a ella i que, per tant, se sotmeten a la normativa existent.
I ahí no estaria d'acord en una expressió de la senyora Crespo -pràcticament és en l'únic que no estic d'acord de tot el que ha expressat-, en que no n'hi havien normes d'etiquetatge i que açò produïa un engany.
Sí que n'hi han normes d'etiquetatge, el problema està en que no afavorixen este tipus de produccions autòctones i que no deixen que les etiquetes duguen tota la informació que a mosatros mos interessaria perquè el consumidor tinguera la informació que mosatros creguem que deu tindre per quan compra, consumix o tria un d'estos productes.
El nostre interés seria que quan triara orxata de València triara, efectivament, eixa orxata que està produïda cent per cent no sols ací en València, sinó que tots els seus ingredients foren valencians, d'entre ells la xufa com un ingredient molt important.

Però la normativa espanyola, que és una transposició, com vostés saben molt bé, de la normativa europea i la que estem obligats a complir, no establix l'obligació que en l'etiqueta aparega l'origen de cadascun dels ingredients.
És més, sols quan és un aliment i se pot produir engany és quan obliga a ficar el país d'origen.

En este cas estem parlant de l'orxata i la xufa és un dels ingredients i és un ingredient que està en menor quantitat del 50%.
Açò fa que en la modificació que se va plantejar ara a la Unió Europea, quant a etiquetatge, ni tan sols se consideraria la xufa com un ingredient que haguera d'aparéixer en l'etiqueta.

Per tant, efectivament, la Unió Europea està dictant normativa, que és d'obligat compliment per a tots mosatros i que no assumix els postulats que des d'ací sempre estem promovent.

Per tant, estant d'acord amb vostés, entendran que en una PNL que siga rigorosa i seriosa mosatros no puguem dir alguna cosa que sabem va contra la normativa.
I eixe seria el motiu pel qual eixe punt no el recolzaríem, perquè conceptualment no considerem que, efectivament, la normativa siga clarament perjudicial per als nostres productes, però com tantes altres coses que mos passen en les negociacions amb la Unió Europea.

I en relació a la PNL que ha presentat el Grup Socialista, dir-li que clarament estem d'acord, per descomptat amb l'exposició de motius, per descomptat amb el plantejament que ha fet vosté en el desenrotllament hui d'eixa exposició de motius, en els punts primer, segon i sisé de la seua proposta.
En el punt en relació a l'etiquetatge no vull reiterar que estem d'acord conceptualment, però li acabe de dir que no podem deixar negre sobre blanc una cosa que sabem que va contra la normativa europea.

I en relació, i m'interessa molt parlar, en relació al punt quatre dir que, efectivament, mosatros creguem que el Consell ha demostrat el seu suport, no sols econòmic sinó per descomptat polític, com manifestava la senyora Crespo, i per descomptat de caràcter tècnic i de caràcter de gestió, recolzant totes les iniciatives de qualsevol tipus i les gestions del consell regulador.
De fet, s'ha publicat, durant tota la història del consell regulador, l'ordre d'ajudes que permetia realitzar eixes campanyes i realitzar tantes activitats com pogueren dur endavant per a sensibilitzar el consumidor.

I jo el que li proposaria és una nova redacció per al punt quatre que poguera anar o que poguera dir alguna cosa com que efectivament s'insta el Consell a mantindre el recolzament de caràcter tècnic, polític i tècnic, i a totes les iniciatives i gestions del Consell Regulador de la Denominació d'Origen Xufa de València.
I, quan repunte l'economia o quan les circumstàncies econòmiques ho permeten, la conselleria continuara amb el recolzament econòmic, tal com ha vingut sent tradicional des de la constitució d'estos consells reguladors i per a cada una de les produccions autòctones valencianes, no sols per a la producció de la xufa.

Perquè, efectivament, com deia abans, és essencial mantindre esta estructura productiva a la nostra comunitat, l'estructura productiva de xicotetes produccions o de produccions, que sense tindre un impacte rellevant en la producció total agrària valenciana, sí que la tenen en cadascun dels territoris.
Però, a més de tindre eixe impacte socioeconòmic i de vertebració del territori d'algunes zones, que si no no tindrien altres activitats alternatives, també tenen un impacte molt important, i aixina ho diu l'exposició de motius de la senyora Crespo, quant als aspectes culturals, patrimonials i per descomptat de manteniment del paisatge.
Ser capaços de mantindre estes formes de cultiu tan arrelades, però estes formes de cultiu que a més dinamitzen l'economia, per a mosatros és fonamental.

Per tant, compartim la idea que subjau, que està baix d'esta PNL, amb la modificació que li acabe de plantejar.
Les normes d'etiquetatge són normes d'obligatori compliment per a tots i, per tant, ahí no podríem anar contra la mateixa normativa.
Sí dir-li que en relació als punts que compartim plenament amb vostés, com és el tema de les inspeccions, per descomptat, el nostre recolzament o la nostra consideració a que el ministeri i la Unió Europea tenen l'obligació d'incrementar eixos controls, d'incrementar eixes inspeccions i fer-les una realitat.

Mos consta que en allò relacionat al producte que entra mesclat amb terra, que és una problemàtica molt important i que jo crec que és important que ací se duga, com vosté l'ha dut hui, perquè pot ser el cultiu que pot anar envaint el cultiu autòcton en llavor que no seria vertaderament autòctona i encara que estiguera ací cultivada la xufa no seria una xufa autòctona, tindria els mateixos problemes sanitaris que podria tindre la importada de països africans.

Dir-li que ahí sí que mos consta que, a través de les conversacions i de les negociacions que està manteniment la conselleria d'agricultura, molt preocupada per este tema, perquè està treballant junt amb el sector, ja s'estan tornant contenidors sencers de xufa que ve mesclada amb terra.
I s'està fent una inspecció prou important amb la xufa que està entrant de caràcter sanitari, perquè a mosatros no se'ns escaparà, i ahí és un altre dels aspectes en els que no compartim la PNL que presenta Compromís, que els controls que mosatros podem fer, que se poden fer, que pot fer l'administració general de l'estat i la Unió Europea, són els de caràcter fitosanitari.
Mosatros hem de garantir la sanitat del producte que entra.

En relació als temes comercials, vostés tan bé com mosatros saben que estan obertes les fronteres per a països tercers per a productes d'estes característiques i que, per tant, la limitació a eixa entrada comercial no seria objecte d'esta PNL.
En relació a les inspeccions, absolutament d'acord.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Hernández.

Para réplica, por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Hernández, el problema és un problema de postura, un problema de postura davant tot el que ens trobem.
Hi ha qui admet i qui promociona una postura reivindicativa, real, clara, en relació als problemes que se té amb els productes, que és el que estem parlant en este moment, de la nostra terra i hi ha qui assumix dictats de manera obedient, perquè és més important estar que fer.
I, per tant, s'assumix.
I això ho paguen els nostres productes.
I eixa postura la tenen massa freqüentment des del Partit Popular.
Els falta fermesa, fan una defensa però una defensa dèbil, light, febla, diga-ho com vullga, de postura, però no de fets.

I, aleshores, diu: «No, no, és que des de la Unió Europea.
.
.
».
Escolte, parle amb la Unió Europea que per això tenen vostés els representants, si no, per a què els elegim?
Vosté hauria de fer, si està en la seua postura, hauria de dir: «Mire, el Partit Popular no presentarà a les eleccions europees a ningú, perquè com resulta que allí no té cap feina a fer perquè quan tenim un problema ací no el traslladem a la Unió Europea.
.
.
», per a què cal que tinguem a ningú allí.
Eixa és la situació.
Eixa és la situació.
(Remors) No, no.

Ací hi ha un problema o no hi ha un problema?
El problema és que vosté diu que no assumix ni l'exposició de motius.
Mire, allò que els llauradors valencians lògicament, no individualment, sinó amb els seus representants legals, reclamen que l'orxata envasada, no sé si vol reconéixer-ho o no, però és una realitat, no m'ho invente jo, és una realitat.
De fet, ho han expressat així.

Que vostés ja defenen moltíssim el consell regulador.
Escolte, totes les meues paraules, no totes, però una gran part de les meues paraules estan extretes de les declaracions del mateix consell regulador de la denominació d'origen en funció d'això.
Vosté és que no assumix no el que diu Compromís, no assumix el que diu Compromís, no assumix el que diuen els representants dels llauradors, no assumix el que diu el Consell Regulador de la Denominació d'Origen d'Orxata de València.
.
.
-perdó-, reitere.
.
.
Esta equivocació és la que s'aprofita comercialment, perquè la denominació protegida és Xufa de València.
Però després se representa comercialment com l'orxata de València i altres d'això que induïxen a error, induïxen a error.
Per què?
Perquè el producte essencial no és de València.
I això és el problema.

Vosté pot dir: no reconeixem el problema.
Val, si no reconeixen el problema, no el reconega, és un problema… Jo ja no puc fer res, quan ho diuen tots els productors, ho diuen tots.
El problema està ahí.
Si a vosté no li pareixen pertinents les nostres propostes, fagen-ne unes altres.
Però és que no dóna solució.

Vosté diu que no se permet… No, no, si ja li he dit jo en l'exposició que el tema no és fàcil.
Entre altres coses vosté parla d'Europa.
No, no, jo ja no parle d'Europa també, jo estic parlant inclús del que és la normativa estatal comunitària; «comunitària» me referisc de la Comunitat Valenciana en este cas.
Per què?
Perquè els límits entre una i altra estan, i ho hem dit moltes vegades, no hi ha una línia de separació i, aleshores, moltes vegades mos costa decidir fins on entren competències autonòmiques i fins on estan les competències estatals.
Moltes vegades ens passa això.
En este cas, per això ja li he dit que la redacció no és molt concreta precisament per això.
Però això no vol dir que no hàgem de prendre decisions en funció del problema que tenim i fer les accions oportunes.

Mire, fem les accions oportunes per a solucionar este problema.
El problema és que s'induïx a confusió i vosté m'ha dit que si entra confusió sí que podria.
.
.
, vosté m'ho ha dit.
.
.
A vore que ho tenia apuntat.
Sí, engany.
.
.
Que si se pot produir engany?
S'està produint engany, s'està produint engany en este moment en la denominació del producte s'està produint engany.
Perquè l'oferta és enganyosa i, de fet, això és el que ha presentat i reclama el consell regulador.
Perquè això no ho pot fer ell, ell sí que no ho pot fer.

Per tant, dir que no accepten fer una campanya perquè és competència del consell regulador, escolte, coordine's, coordine's amb el consell regulador i la fórmula ja la trobaran entre els dos.
No es preocupe que el consell regulador no li dirà que no vol fer una campanya de promoció de la xufa, encara que la fagen vostés, coordine's amb ell o no la fagen o la coordinen o recolzen les d'ells.
Fagen-ho com vullguen, però és important.

Perquè si se dóna a conéixer perfectament i la gent, totes les persones poden saber quina és la problemàtica, a la millor resulta que miren ja el que diu l'etiqueta, encara que no es puga arribar al segon o no es puga arribar al que diga en el segon punt al cent per cent.
Però una campanya informativa de què se mira en l'etiqueta a l'hora de comprar, que no és el mateix que diga «orxata valenciana» que diga «xufa de València», no és el mateix, no és el mateix.
Això ahí està.
Mire, ahí hi ha una campanya informativa que haurien de fer perquè la gent aprenguera a llegir les etiquetes.

El problema existix.
Jo crec que hauríem de compartir el problema i crec que hauríem de compartir solucions també al problema.
Si les que proposa Compromís pensa que no són bones, en propose a vosté unes altres i jo, com tantes vegades hem fet, amb una esmena les acceptarem si creguem que són positives i van en eixa línia.
El dir no perquè és que ja la responsabilitat del consell regulador… El consell regulador està reclamant, els llauradors productors estan reclamant i Compromís simplement trasllada la veu d'ells ací a Les Corts.
Vosté té responsabilitat més que jo en la solució.
Aporte i jo ja li dic que acceptaré les solucions que vosté me puga aportar.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, para réplica, señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyora Hernández, ho tinc un poquet difícil per acceptar-li una modificació del punt quatre.
Perquè, clar, jo vaig ser prudent, vaig dir «incrementar el suport» i ja no vaig posar res més pensant, clar, en suport econòmic, vosté ho endevinava, però també amb suport tècnic, amb suport promocional, amb altres suports que són possibles.
I, clar, el que vosté proposa es limita, crec jo, a entendre única i exclusivament al que és un suport econòmic a les DO i a les IGP.

Clar, jo voldria mantindre este punt, perquè jo també entenc que en estos moments l'economia no permet aportar diners.
Però el que no entendré mai és que suprimisca eixa partida que anava destinada a les DO i a les IGP per part de l'actual conseller, quasi un milió d'euros i que es destine a una promoció, crec que comercial, no m'enrecorde ara bé perquè ho he llegit però ara no m'enrecorde bé, i no és mantinguen estos consells reguladors que vosté mateixa crec que ha fet una exposició brillant de tot el que estan fent, de tot l'esforç que estan fent per a mantindre eixa qualitat en els productes tan valencians, hui la xufa, però les DO del vi, el raïm de taula, les cireres d'Alacant, també del Maestrat, senyor Pañella, que l'altre dia em vaig oblidar.
Tots són productes que ja mos representen a nivell internacional.

Per tant, ho he posat de forma molt genèrica per a que no pogueren, diguem, fer una interpretació en un únic sentit, com és l'econòmic, que vosté ací ha expressat.
I jo, ja li ho torne a dir, com no considere que siga una cosa bona, perquè quan repunte l'economia.
.
.
Quan repuntarà l'economia en la Comunitat Valenciana?
Ja m'agradaria no a mi sinó a molts valencians i sobretot al sector saber quan s'acabarà esta crisi, no?

I, clar, això deixa en l'aire coses com són les DO i les IGP que tant han costat, han costat molt d'esforç, hi ha tota una estructura creada en estos moments de gent capacitada, de gent que treballa perquè estos productes no perden l'alta qualitat que és, per després vendre'ls, una garantia quan elaboren productes a través d'una matèria prima, en este cas de la xufa, i s'elabora l'orxata.

I tot açò crec que va en benefici de tots els valencians.
Per tant, no puc, no puc, sincerament li ho dic, acceptar una modificació en el sentit que vosté ha expressat.

Sí que volia també dir que tal vegada l'altre punt jo no sabia que en la Unió Europea la normativa no exigia que en l'etiquetatge.
.
.
, no era important posar la procedència d'un producte; i ahí, doncs, per això eixe punt.
Doncs, ja intentaré corregir eixe error i mirar-me millor les coses en una altra ocasió.
Però que la veritat, la meua intenció, si ho deia, era perquè quan un consumidor compra un producte.
.
.
, que sí que mira l'etiqueta, però en realitat, en estos moments, doncs, crec que mira més el preu, no?
, i vas al supermercat i veus un producte per la mitat de preu que un altre i dius: «Doncs, mira.
.
.
».
Però, clar, té trampa, ho torne a dir, té trampa perquè en tot el procés d'elaboració d'eixa matèria primera, doncs, ja sabem quins han sigut els costos.
Una xufa que ve de fora, on no es complix cap protocol que ací en la Comunitat Valenciana estan imposant-mos i que contribuïxen a elevar el cost de la producció d'esta matèria prima, doncs, clar que es pot vendre més barata.
Jo crec que la problemàtica és eixa.
En eixe sentit ho havia demanat, no sabia això de la normativa.

I res més.
Agrair al Grup Esquerra Unida i al Grup Compromís el seu suport.
I agrair a vosté també alguns aclariments que m'ha fet en la seua exposició.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para finalizar el debate, por parte del Grupo Popular, la señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyors diputats, efectivament la PNL del Grup Compromís -i com ja suposava- tracta de transcriure el que els llauradors que produïxen, els productors de les xufes, la problemàtica que mos estan plantejant a vostés i a tots mosatros i que tots coneguem amb absoluta profunditat.

Jo el que crec és que una PNL ha de, efectivament, arreplegant eixa problemàtica, traslladar o plasmar verdaderament com pot ser eixe suport d'esta cambra, eixe suport real al sector.
I jo crec que és un suport que ací tots estem manifestant i que compartim plenament, però no ha de ser un oportunisme polític, com era el que jo tractava.
.
.
Per això li deia que no estava d'acord ni amb el tenor literal ni amb la intencionalitat perquè, efectivament, era un clar brindis als llauradors del sector.
I jo crec que els llauradors del sector se mereixen una serietat en el plantejament i un rigor en les propostes de resolució.

I per eixe mateix motiu deia que, sent el mateix rerefons, tractant la mateixa problemàtica, el plantejament de l'altra PNL era absolutament diferent i que compartíem no sols en l'exposició de motius i en el desenrotllament que ací s'ha fet, sinó també en alguns dels punts.

Jo, senyora Crespo, li plantege una altra possibilitat.
Quant al tema de les etiquetes, verdaderament és.
.
.

Bé, i m'agradaria fer també un altre comentari en relació a les relacions en la Unió Europea.
Efectivament, no se tracta de que no tingam eurodiputats; al contrari, tant de bo en tinguérem molts que pogueren exercir un lobby important en la Unió Europea i pogueren defendre bé els nostres interessos.

Jo crec que estem en un moment també en què el Govern d'Espanya està tractant de tindre una posició molt forta en Europa i mosatros tenim l'obligació.
.
.
I per això este punt m'interessava especialment, traslladar al Govern d'Espanya que tinga la capacitat de negociar en Europa o que faça eixe esforç de negociar-ho en Europa, perquè la normativa que d'allí emane s'adapte a la realitat del nostre producte, a la realitat del nostre sistema productiu.
I, per tant, ahí no tindria ningun inconvenient en que el tema de l'etiquetatge se plantejara des del punt de vista que, inclús en eixes negociacions que ja se van a fer, el Govern d'Espanya plantejara quina és la nostra postura, que clarament està en contra inclús de la modificació que ells estan plantejant, perquè és una modificació que tampoc respon als interessos i tal.

Ells plantegen un aliment -que podria ser una fruita i podria ser l'orxata-, però no entren als ingredients.
I bé, doncs, el mateix problema del torró el tindríem en l'orxata.
No entren als ingredients.
Per tant, mai en l'etiqueta apareixerà l'origen de la xufa, ni tan sols en la modificació que estan plantejant ara.

Jo crec que el nostre grup no tindria inconvenient en això traslladar-ho a un punt d'exigència o de reivindicació al ministeri, cara a les seus negociacions amb la Unió Europea.

El que jo dic és que el que mosatros no podem és ja plantejar literalment una cosa que sabem que no s'adapta a la normativa ni a la realitat, no que no sigam reivindicatius ni exigents en el que ha de fer el Govern d'Espanya en relació amb la Unió Europea.

I en relació al punt que afecta el Consell, jo li propose dir: «Continuar i, si cal, incrementar, o en el moment que siga convenient incrementar el recolzament.
» I ahí li diria.
.
.
I parlar, com li havia dit jo en la meua primera intervenció, parlar del recolzament de caràcter polític, del recolzament de caràcter tècnic, del recolzament a les iniciatives i gestions del Consell i, naturalment també, del recolzament econòmic.
I jo crec que podria ser una redacció que representara tant el que vosté està tractant de traslladar.
.
.
Crec que també Compromís podria estar-ne d'acord, que això podria respondre al que havia plantejat.

I, sense dubte, mosatros creguem que, tant en el concepte com en la forma, respon al que el Consell ha vingut treballant no sols en el Consell Regulador de la Denominació d'Origen Xufa de València, sinó en tots els consells reguladors.
Perquè a mi també m'agradaria, naturalment hui estem parlant de la xufa, però quan se demana una campanya específica per a la xufa.
.
.
I per què per a la xufa?
Naturalment per a la xufa, però també per a la resta de productes.
I, aleshores, jo crec que este terme en caràcter general, bé, doncs, podria ser més apropiat com a estratègia de tots els grups i, sense dubte, estic segura que també del mateix Consell.

En relació a altres problemes que s'han plantejat ací quan s'utilitza orxata de València, efectivament, València és una marca amb valor comercial, és una marca que està definint un producte i, donat que la normativa no arriba a orxata, perquè no és el producte que està emparat, no hi ha mecanismes de control, no n'hi ha.
.
.
que permeten el Consell intervindre en eixe aspecte.
Per tant, jo crec que mosatros hem de continuar exigint els controls fitosanitaris, que són d'absoluta garantia per als consumidors.

I el que estaria molt bé és que entre tots fórem capaços de sensibilitzar els nostres consumidors.
Al final, com bé ha dit la senyora Crespo, no s'està comprant per qualitat, s'està comprant per preu.
¿I quanta gent estem, en estos moments, disposats a pagar eixe segell de qualitat?
Si, a més, la normativa no està obligant, bé, doncs, és un procés de sensibilització molt complicat.
Probablement siga responsabilitat de tots que això algun dia puga canviar, però no sols és responsabilitat ni d'un govern ni d'un consell regulador.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Esta mesa entiende, señora Crespo, que si usted puede acceder o quiere que paremos el tiempo y tratemos de hacer una rectificación o una reforma de su proposición no de ley, podríamos hacerlo.
Esta mesa…

La senyora Crespo Domínguez:

La nova redacció del punt 4 és correcta per al meu grup i l'acceptaríem.

La senyora Hernández Miñana:

Val.
I, en relació.
.
.
Disculpa.
.
.

El senyor vicepresident:

Sí, sí.
Paramos un momento el tiempo, por favor, y los portavoces vienen, se acercan a la mesa…

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Señorías, reanudamos la comisión.

Y vamos a pasar a la votación de las dos proposiciones no de ley por separado, tal como habíamos indicado al principio.

Vamos a votar la que figura en el punto número 4 del orden del día que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de una campaña publicitaria para la promoción de la horchata de chufa valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada la proposición no de ley.

Vamos a pasar ahora a votar la número 7, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el aumento de los controles y las inspecciones sobre las chufas procedentes de terceros países en los puntos de inspección fronterizos y el incremento del apoyo al Consejo Regulador de la Denominación de Origen Chufa de Valencia, que ha sido presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, pero que, entre todos los portavoces, hay una nueva redacción que ustedes conocen.
Por lo tanto, dando por conocido el nuevo texto, pasamos a votación de esta proposición no de ley.
¿Votos a favor?
Por unanimidad, queda aprobada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la concessió de subvencions addicionals a les produccions integrades en una marca de qualitat, entre les quals es troben els cítrics, el raïm de taula o la cirera, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 53.
958, amb correcció d'errades RE 54.
717, BOC número 159), a la qual s'acumula la presentada pel Grup Parlamentari Socialista sobre la petició al Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient perquè incremente la partida destinada a les subvencions que concedeix en l'exercici de 2013 l'Enesa per a concertar assegurances agràries (RE número 55.
719, BOC número 164)

El senyor vicepresident:

Señorías, continuamos con la agrupación de los puntos 5 y 9, tal como habíamos indicado al comienzo de la comisión.

Empezamos por la presentada por el Grupo Parlamentario Compromís que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre la concesión de subvenciones adicionales a las producciones integradas en una marca de calidad y entre las que se encuentran los cítricos, la uva de mesa o la cereza, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, que se suma a la número 9, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la petición al Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente para que incremente la partida destinada a las subvenciones que concede en el ejercicio de 2013 el Enesa para concertar seguros agrarios, presentada, en este caso, por el Grupo Parlamentario Socialista.

Aunque el debate sea conjunto, señorías, ya también anuncio que las votaciones serán independientes.
Por lo tanto, tiene la palabra, por el Grupo Compromís, el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

El descens de les subvencions per part del ministeri d'agricultura ha provocat una forta pujada en el cost de les assegurances i té com a conseqüència que les dues línies a les quals fa referència la proposició no de llei, les dues línies d'assegurances que havien ja acabat la seua contractació en el moment que la vam presentar, que són la cirera i el raïm de taula, tinguen un fort descens.

La contractació de la producció de cirera ha baixat el 27%; la del raïm de taula, un 20%, una vegada ha tancat el seu període de subscripció, segons les dades oficials d'Agroseguro.

El descens de les subvencions que ha concedit l'Entitat Estatal d'Assegurances Agràries, Enesa, que depén del ministeri d'agricultura, ha provocat l'augment del cost de l'assegurança i una baixada de la contractació dels diferents cultius, com ja hem dit.

En la producció de cirera es passa de tenir contractats 5,2 milions de quilos -5.
200.
000- a 3.
800.
000; la de raïm de taula, de 82 milions a 65,4.

En el moment en què vam registrar la proposició no de llei es trobava en període de subscripció l'assegurança de cítrics.
Aquest era el cultiu més contractat del camp valencià, són més de dos mil milions de quilos, i les perspectives també eren negatives.
Segons La Unió, pareixia ja que.
.
.
, bé, pareixia, no: la pujada del cost de l'assegurança estaria al voltant del 60%.

Per tant, calculàvem que el 40% del total d'assegurats dels cítrics no percebria des d'enguany cap subvenció.
Això resultaria insostenible per a la major part dels assegurats.
Així ho va reclamar en la comissió territorial d'assegurances perquè s'eliminara eixa franquícia de 60 euros que ha imposat a la mateixa subvenció i a la qual sumen els 36 euros de franquícia de La Generalitat i, per tant, això donaria.
.
.
, per exemple, que un llaurador que rebera, per exemple, 100 euros de subvenció del ministeri, ara en rebria 40 d'allí i 24 de La Generalitat.
I un que en rebera 50, doncs es quedaria sense res.

Estes dades, que són de La Unió, coincidixen en les que el 15 de maig va fer el president d'Agroseguro, Ignacio Machetti, dient que la subscripció general d'assegurances ha baixat el 14,69% respecte a les del 2012.
I que s'havia produït una baixada de subvencions del 23%, a més del 54% que baixa en les comunitats autònomes.

Si açò ho unim al que és l'alta sinistralitat que hi ha hagut en el 2012, es pot fer una mostra de la repercussió que pot tindre.

Les dades de l'assegurança agrària de 2012 ha tingut un augment important de sinistralitat en este any.
Són 800,25 milions, i és una xifra rècord històric com a conseqüència de la particularment adversa meteorologia de l'any.
En total, si a l'any es tanca més d'un milió de sinistres declarats, més de 127.
000 -pràcticament 128.
000- corresponen a les assegurances agrícoles.
Això ve a representar un 34% d'augment sobre l'exercici anterior.

Les organitzacions professionals agràries han reiterat tota la seua petició a la conselleria d'agricultura perquè pal·lie d'alguna manera esta situació, ja que han incrementat el seu pressupost destinat a les assegurances fins a 25 milions d'euros, i hauria de tornar a concedir subvencions.
.
.
subvencions addicionals a aquelles produccions integrades en una marca de qualitat, com serien les denominacions d'origen, les indicacions geogràfiques protegides o comité d'agricultura ecològica, etcètera, entre les quals es trobarien els cítrics, el raïm de taula, la cirera.

S'han tingut ja reunions, (inintel·ligible) .
.
.
les organitzacions professionals agràries amb el ministeri, i amb la delegada del govern directament també, per a parlar de la pujada del cost de l'assegurança agrària, després de baixar les subvencions aconseguides, com hem dit.

S'ha demanat que es trasllade al ministeri la preocupació existent pel descens que es va produir en la contractació de pòlisses d'esta campanya.

Les assegurances agràries són un instrument útil al servei del llaurador per a compensar-lo per les adversitats climatològiques.
Per això cal revisar la política de subvencions aprovada pel govern i tornar als nivells d'incentius anteriors si no volem posar en perill una qüestió que ha funcionat raonablement fins ara.

Com a mostra de la importància, hem parlat de les dades generals, però també recordem que a les darreries d'abril hi van haver tempestes que van causar danys importants a la Ribera Alta -després hi ha una altra moció que parla al respecte- i, sobretot, als termes municipals d'Alfarp, Catadau, Llombai, Carlet, Benimodo, l'Alcúdia i Guadassuar.

Les pèrdues en eixa comarca van ser superiors als 15 milions d'euros.
Només en Carlet se van estimar de més de sis milions d'euros per la fruita danyada, com pels salaris que es deixaran de percebre en la manipulació de la collita; en Catadau, el 75% de la collita de bresquilla i nectarina se va fer malbé; a Llombai, dues zones molt danyades van perdre pràcticament tota la producció de fruita; en Alfarp se ha pogut perdre el 30% de la fruita d'estiu.
Això és la mostra de les repercussions que tenen les adversitats climatològiques.
Esta és una de les més recents que hem patit.

¿Quins efectes pot tindre tot açò, senyories, en la reducció de la subscripció de les assegurances, precisament, per la reducció de les subvencions o per l'augment de les quantitats mínimes aportades?

També la cirera, en la muntanya d'Alacant, ha patit els efectes de l'aigua i la pedra i, com díem, també el nispro de Callosa va tindre unes pèrdues entre un 15% o 20% de la collita.
Tot això, com he dit, els pot relatar la importància que les collites, el fruit estiga assegurat i el fet de mantindré el que són els nivells de subvencions d'ajudes de les assegurances agràries.

És per això que nosaltres presentem a proposta que s'inste al Consell i la Conselleria de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua a tornar a concedir subvencions addicionals a aquelles produccions integrades en una marca de qualitat, com són la denominació d'origen, indicació geogràfica protegida o comité d'agricultura ecològica, entre les quals es troben cítrics, raïm de taula i la cirera; a prendre les decisions oportunes per tal d'eliminar la franquícia de 36 euros que la conselleria imposa en les seues subvencions.

Instar el govern de l'estat i el Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient a fer les gestions oportunes per a eliminar la nova franquícia de 60 euros que Enesa imposa en les seues subvencions.
He de dir que ahí teníem un error inicial, que vam posar 40, però que se va corregir, vam fer una correcció d'errors.
Ho dic per si els senyors diputades i senyores diputades han pogut controlar que havíem posat 40 en lloc de 60 i que s'havia corregit.

I, per tant, instar també el govern de l'estat i el Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient a dotar pressupostàriament la línia destinada a les assegurances agràries amb les quantitats suficients per evitar una caiguda de la contractació de pòlisses agràries i mantenir un nivell semblant al dels últims anys.

Espere de ses senyories l'aprovació d'estes peticions, que són importants, bàsiques per a mantindre la renda dels nostres agricultors i, per tant.
.
.
queden la resta per a una segona intervenció.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, para defender su proposición no de ley, tiene la palabra la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Tal vegada, l'elevat potencial catastròfic que va patir esta comunitat tinga alguna cosa a veure amb les retallades que ara, en el 2013, estem sofrint en matèria d'ajudes per a contractació d'assegurances agràries, tant en productes agraris, com ramaders.
És una hipòtesi que ve justificada per 150 milions destinats a la Comunitat Valenciana per l'administració central per als cítrics i altres, com hortalisses i olivar, a raó de l'onada de fred i sequera que patiren els professionals del camp.

És veritat que, a hores d'ara, no s'ha pagat tot, però que al ser un problema estatal, doncs jo crec que tota Espanya va sofrir en més o menys intensitat episodis climatològics de fred i sequera, i el ministeri es va veure obligat a tirar mà de la reserva d'estabilització corresponent a les línies d'assegurances més afectades, les denominades experimentals, amb un import net de 24,23 milions d'euros, als quals hem de sumar-li la compensació de la reassegurancça del consorci de compensació, amb 213,36 milions d'euros.
Perquè pareix ser que sols així es va poder fer front a totes les peticions de l'estat espanyol, entre les quals estaven de les de la Comunitat Valenciana, i garantir així el sistema d'assegurances.

Clar, senyories, ara, arriba 2013 i la caixa està buida, perquè, segons Agroseguro, l'administració ha hagut de fer restriccions pressupostàries i retallar el suport als agricultors i ramaders per a la contractació d'assegurances per a l'exercici 2013.
Enesa reduïx a tan sols 199,2 milions d'euros els diners d'ajuda.
Amb l'agreujant, senyories, que d'eixos diners, 66,4 milions aniran a pagar ajudes pendents de l'any passat.

Conseqüències per a la nostra comunitat: la davallada que va a tindre un impacte terrible sobre el sector.

Si un agricultor, un ramader contracta una assegurança, haurà de pagar automàticament un 50% més sobre el cost de l'any passat.
I, senyories, en el cas d'assegurances per a la retirada de cadàvers d'animals, una activitat obligatòria per a totes les explotacions, haurà de pagar, fins i tot, un 400% més.
Una altra aberració que per no haver gestionat bé, eixa mala gestió ara repercutix en un sector que no pot suportar, per la crisi que travessa, suportar eixa desproporcionada pujada, que és la conseqüència de les modificacions en el pla d'assegurances agràries per a l'any 2013 i els retalls del govern del senyor Rajoy que han reduït la partida destinada a les assegurances agràries de 289 milions en el 2009 a 199 en el 2013.

De nou, el govern relega al sector primari i no l'ajuda per a eixir d'eixa crisi de rendibilitat que està portant-la a la ruïna més estrepitosa.

Senyories, és inadmissible un increment de tal envergadura, però més inadmissible és la franquícia de 60 euros que imposa Enesa en la concessió de la subvenció.
Ho detallaré perquè tothom ho entenga.

Enesa penalitza els agricultors i ramaders.
Si un professional del camp rebia 100 euros de subvenció del ministeri; ara, se li queden tan sols 40.
Però si en rebia 50, doncs no se li queda res per això de la franquícia.
I estes coses passen perquè el ministre, coaccionat per un altre, crec que el senyor Montoro, al qual no li ixen els números que demana Brussel·les ni en pintura, doncs no és capaç de plantar-li cara i dir-li que el sector agrari, ¡ni tocar-lo!
Pensen que sempre ha estat generadors.
.
.
, generador -perdó- de llocs de treball i que és una ajuda molt gran per a fer forta esta economia.

Però el que passa és que ací tots callem.
Tots callem en nom de la pàtria.
I el senyor ministre Arias Cañete, de forma tranquil·la i sense cap escrúpol, crec que opta per fer una reformulació de les línies d'ajuda a la contractació d'assegurances agràries i ramaderes.
I no passa res, perquè l'espanyolet del camp no és conflictiu i es conforma amb poc.

No, senyories, cal dir alt i clar que els bovos s'han acabat i que en l'estat espanyol tots som iguals en drets, segons la nostra Constitució, que el senyor ministre és un llibre que dóna la impressió que ni tan sols s'ha llegit.
Perquè jo crec que la Constitució per a ell és un llibre que té en el calaix, ple de teranyines, perquè del contrari, doncs defensaria un poc més els interessos dels professionals del camp.

A més, senyories, cal dir que el nou sistema de subvencions d'Enesa penalitza la realitat agrària valenciana, on existix una producció escalonada.
Hi ha una forta parcel·lació, la qual cosa contribuïx a una major dispersió del risc.

La combinació entre minifundisme i el fet de tindre un amplíssim ventall varietal per poder ser més competitius ens perjudica a l'hora de contractar l'assegurança amb unes subvencions on prevalen les explotacions en lloc de la parcel·la i, precisament, és el que més contractem els valencians.

La collita de cirera, de raïm de taula; ara, els cítrics, fins al 31 d'agost estan les pòlisses ahí, el caqui, l'olivar, les hortalisses, la fruita d'estiu i un llarg etcètera.
I en granges, el porcí i boví, les granges de pollastres, la retirada d'animals, totes estes coses que ara ja vorem el que passa.
En estos moments, un 50% més.

Podríem pensar que tal vegada, i és una altra hipòtesi, eixa minva en les subvencions per part del ministeri podria ser compensada per la conselleria d'agricultura, ja que enguany la senyora consellera ens va deixar a tots sorpresos per l'increment de diners en el seu pressupost destinat a assegurances agràries, fins a 25 milions d'euros.

Però les coses de la vida, senyories, doncs la veritat és que no resulten tan senzilles.
Resulta que la seua aportació -l'aportació que la conselleria fa- ha de ser proporcional a la subvenció del ministeri a través d'Enesa.
I, clar, el més dolent és que no pot anar més enllà.

Miren, senyories, el que acabe de dir és una veritat a mitges, ja que si la conselleria s'ho plantejara, podria decidir atorgar ajudes extraordinàries i addicionals a tots aquells productors integrats en una marca de qualitat com és la DO i les IGP, o comité ecològic.
Però ja s'ha afanyat el nou conseller, el senyor Ciscar, en desfer tot allò que amb dificultats, sense cap dubte, però a poc a poc havia posat en marxa la seua antecessora en el càrrec, que tinc la sospita que alguna cosa sabia del que anava a fer el ministre quan van aparéixer eixos 25 milions d'euros en el seu pressupost.
No ho sabrem mai, però quan u entén d'un tema, sempre procura ser previsor i segurament és el que fou la senyora Hernández.

Doncs, el que deia, el senyor Ciscar ha comunicat de forma oficial la supressió d'ajudes a les DOIGP, o producció ecològica, quasi un milió d'euros esfumats i molt menys subvencions addicionals per a la contractació d'assegurances, 25 milions d'euros, part dels quals aniran a pagar deute, desviament de diners, això que comptablement es permet dins de la borsa de vinculació, uns diners anunciats i aprovats per a pagar una línia, la d'assegurances agràries, aniran a pagar-ne una altra.

Sempre que siga deute que té la conselleria amb els agricultors i ramaders, benvinguts siguen, malgrat que estes accions sempre són condemnables.
Estem a temps de posar fi a una situació injusta que està produint-se i que és un fort encariment de les pòlisses que contracten els agricultors i ramaders valencians i que, a la fi, no són més que una garantia de la renda en cas de sinistre.

A veure, senyories, ¿on està eixe sentiment tan nostre del valencianisme?
Perquè no ho he dit abans, però per a que les seues senyories ho sàpiguen, els francesos, els alemanys, els italians, es queden bocabadats quan s'assabenten de com funciona el sistema d'assegurances agràries en Espanya, som un exemple en oferir unes assegurances agràries útils als agricultors i ramaders i que porten anys compensant rendes que, per causa d'adversitats climatològiques, deixarien als professionals sense un duro.

Així que, senyories, espere que pugam tots aprovar les propostes que jo hui presente en la PNL en nom del Grup Socialista, perquè no tenen altra intenció més que la d'arreplegar la sensibilitat de les seues senyories i que, alhora, doncs, sigam capaços de transmetre al ministre, al Govern d'Espanya i també al senyor Ciscar, ací, en La Generalitat, que no fer res és desmantellar un instrument útil fins ara que ha ajudat des del principi dels anys trenta a mantindre un sector que agonitza i no pot suportar més cops baixos per part de l'administració, i imposar estes franquícies, doncs, jo no sé quin nom donar-li.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para fijar posición por parte del grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la senyora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Des de Esquerra Unida adelantamos que vamos a votar a favor de la proposición no de ley de Compromís y de la proposición no de ley del Partido Socialista.

Y empezaremos, bueno, pues, por el principio.
Creemos que se han de aprobar estas dos iniciativas si consideramos que las producciones agrarias son estratégicas para el territorio, para su cuidado y su distribución poblacional, y si entendemos, además, que la capacidad de producir alimentos sanos y saludables para su propia población es aún más estratégico.
(Veus) Si no es así, evidentemente, no se defenderá la política que emana, o la tendencia que emana, de estas dos iniciativas, que lo que hace, de alguna forma, es intentar acabar con esa reducción por parte de los agricultores de la.
.
.
-de la assegurança, me salía en valenciano, perdonen, señorías-, del aseguramiento de sus cosechas.

Y vamos a empezar por el punto número 4 de la proposición no de ley de Compromís, en la que se insta al estado a revertir los más de cuarenta y seis millones de euros en que ha reducido las subvenciones a los seguros agrarios.
Con los precios cada año más bajos de los productos agrarios y todos los costes de explotación al alza, los agricultores no van a poder asegurar sus cosechas, señorías, y ya sabemos lo que puede suceder hoy si se pierde una cosecha sin asegurar y lo fácil que es que esto suceda.

Según los datos del último.
.
.
, bueno, del boletín de la Unió de Llauradors, el seguro de cítricos ha subido de media un 50%; el de viña, un 65%; el de frutos secos, un 165; el del olivo, un 100%; y el de la fruta un 65%.
Señorías, con estas subidas ya tenemos datos que apuntan a que uno de cada cuatro agricultores, es decir, una de cada cuatro explotaciones no van a ser aseguradas, y si la suerte no ayuda, el próximo año algunas explotaciones más habrán dejado de serlo y algunos empleos más se perderán.

El nivel de subvenciones del pasado año parecía que era una línea roja para no traspasar a la baja y la conselleria debía de pelear por mantenerla en esa cuantía, debía también hacer que se priorizaran las explotaciones agrarias prioritarias, que para eso se hizo la Ley 19/1995, para adaptarse a los cambios del mercado, de modo que aseguraran la viabilidad económica de la explotación estando justificada la posible ayuda pública de un modo preferente.

También, señorías, hemos dejado de valorar nuestro sistema de seguro agrario.
El seguro agrario ha mantenido muchas de las explotaciones actuales, pero tanto el ministerio como la conselleria parecen pensar que un sistema de franquicias puede ahorrar unos euros a esas cuentas, deben pensar desde conselleria que esas cifras de 60 euros o de 36 euros son calderilla, y tampoco que es una cifra lineal y que, por tanto, a las explotaciones profesionales más pequeñas o de producciones variadas les supone más que a las grandes en porcentaje.
La franquicia solo tiene el sentido de disuadir de solicitarlas a las pequeñas cantidades, y con esto nos referimos a la comisión territorial de seguros, que ha de eliminar, como bien se dice en la dos iniciativas, la nueva franquicia de 60 euros que el Enesa ha impuesto a su propia subvención y a la cual se suman los 36 euros de La Generalitat, mediante la cual el labrador, que recibirá, por ejemplo, 100 euros de subvención del ministerio, ahora únicamente recibirá 40 de ahí y 24 de La Generalitat, y aquel que recibía 50 euros ya no percibirá nada ni del estado ni de La Generalitat.

Señorías, eso es un tremendo disparate.
Como les decía antes, insisto en que reflexionen sobre la importancia de proteger producciones y precios justos para el productor, que siempre suele ser una de las cuestiones sobre las que orbitan prácticamente todos los debates de esta conselleria.
Al final es el mantenimiento de una renta justa y digna para que pueda vivir el agricultor productor la que nos debe de importar y la que, de hecho, interesa, sobre todo a la oposición en sus iniciativas que presenta.

Por tanto, desde conselleria lo que instamos es a que empiecen a darle importancia real a todo aquello que puede establecer mecanismos de protección en el mantenimiento de la renta del agricultor.
Por ejemplo, las etiquetas, el etiquetado es importante, pero, como decíamos en el anterior debate, se ha de prestigiar la denominación de origen protegida, la indicación geográfica, las certificaciones ecológicas, las etiquetas de producto fresco de veinticuatro y cuarenta y ocho horas, de producto de proximidad, mercados locales, venta directa, todo esto ayuda a tener producciones estratégicas y a mantenerlas.
Incluso la PAC en su origen estuvo orientada por Francia a la finalidad de que las granjas francesas tuvieran un buen nivel de renta, porque era estratégico mantener la población en el campo, como lo era un grado de soberanía alimentaria.

Por tanto, cuando vamos a Francia y preguntamos por estas cuestiones de la protección de su producto, en Francia a nadie se le ocurriría, por ejemplo, lo que ha podido ocurrir aquí con lo que nos ha pasado en el anterior debate con la horchata y que entra dentro del mismo debate, que significa el mantenimiento de la protección de nuestros agricultores a la tierra.
Y en Francia, por ejemplo, como decía, no se les pasaría ni por la cabeza que pudiera Carrefour vender un roquefort que no fuera hecho con leche francesa, permítanme el ejemplo.

Por tanto, desde el Consell queremos que también hagan suyo ese proteccionismo y que se recuperen las subvenciones adicionales a la contratación de seguros en cultivos amparados por una denominación de origen, indicación geográfica protegida o comité de agricultura ecológica, que se retiren los 36 euros de franquicia que les corresponden por los 60 euros del ministerio de agricultura.

Desde Esquerra Unida, además, por lo que estamos preocupados, como decía anteriormente, es porque esta tendencia a aumentar los precios, a introducir las franquicias, a hacer que al final sea un obstáculo para el agricultor el tener su cosecha asegurada más que un beneficio, creemos que tenemos que ir acabando con esa tendencia y, por tanto, empezar a hacer y permitir que no sea un obstáculo el que la combinación entre el minifundismo y el hecho de tener una amplia variedad de cultivos, sea realmente un beneficio, y eso no es lo que está ocurriendo ahora y, como decía antes la señora Crespo, es algo que nos perjudica a la hora de contratar el seguro con unas subvenciones que favorecen la explotación en lugar de la parcela, precisamente, que es lo que más se contrata en el País Valenciano.

Por tanto, desde Esquerra Unida vamos a votar a favor de estas dos iniciativas que lo que hacen de alguna forma es poner los mecanismos necesarios para poder garantizar que las cosechas estén aseguradas y que gracias a ese sistema de seguros, como decía anteriormente, ese sistema de aseguración, como decía la señora Crespo, que ha permitido que muchas cosechas no se pierdan y que ante las adversidades climatológicas no estén doblemente perjudicados, tanto por la crisis económica como por estas situaciones los agricultores productores valencianos, y que podamos hacer real que sea un sector estratégico de nuestra economía el sector agrícola.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Para fijar posición por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, bé, jo començaria mostrant la perplexitat per algunes de les intervencions que s'han produït ací.
És evident, estem parlant de la reducció d'unes ajudes a l'assegurança agrària, però estem parlant de la reducció.
.
.
, i, clar, escoltar determinats discursos en boca de representants polítics de grups que allà a on governen no és que han reduït les ajudes, és que les han eliminat d'arrel, les han eliminat al cent per cent, per exemple, Andalusia.

En Andalusia, la crisi, doncs, és evident que mos ha afectat a tots, però en Andalusia la reducció és tan radical, tan summament radical, que el passat més d'agost, en l'agost de l'any passat, es van suprimir les ajudes per al 2012, directament, les van suprimir.
Ajuda, zero, ningun percentatge, zero.
I en el present 2013, en la Junta d'Andalusia no s'han convocat les ajudes.
En conseqüència, ajudes este any 2013, zero.

Clar, i vindre ací a pontificar representants dels grups polítics, que allà a on governen, allà a on tenen la responsabilitat no és que reduïxen un percentatge o un altre, ¡és que les eliminen!
, ¡és que les fan desaparéixer!
Per tant, l'autoritat i també la confiança en les seues paraules, doncs, quan veus estes formes d'actuar, minva substancialment.

Per això, quan la senyora Crespo en la seua intervenció fea referència a que tot açò passava perquè no s'havia gestionat bé, que té molta raó vosté, senyora Crespo, té moltíssima raó, i ha afirmat més clarament, i jo crec que seguix tinguent molta raó, vosté ha dit literalment «els bovos s'han acabat».
.
.
, ¡i tant que s'han acabat!
, els bovos s'han acabat, i per això que s'han acabat saben quina és la causa, qui és l'origen de la necessitat que es produïxquen estos reajusts en la nostra economia.
S'han acabat els bovos, senyora Crespo, i jo no faré més esforços en este sentit, perquè totes ses senyories són sobradament intel·ligents per a comprendre allò que estic denunciant en este moment.

Respecte a la franquícia, doncs, bé, vostés li poden donar la importància que els done la gana, però la franquícia té una importància o un impacte més que relatiu en el context del que són les ajudes, i inclús vostés ficaven un exemple: a un llaurador, si li tenen de pagar 100 euros, doncs, ja veus tu 100 euros el que li poden solucionar al llaurador, li'n pagaran, en compte de 100, 40; i si li'n tenen de pagar 50, no li'n pagaran cap.
.
.
¿I això què?
Però si a un llaurador li'n tenen de pagar 20.
000 euros o 30.
000 o 100.
000 o 15.
000 o 12.
000, doncs, 60 euros és el xocolate del lloro, ¿eh?
A vore si en esta qüestió també deixen de fer demagògia barata amb el que són les franquícies.

I, dit això, vull reafirmar clarament que per al Consell el recolzament a la contractació d'assegurances agràries ha segut i és una política molt important dins de l'esforç global per a millorar la rendibilitat de l'agricultura, perquè tot el que s'ha fet en eixe esforç continuat en els últims anys, ho ha fet el Grup Parlamentari Popular i els governs del Partit Popular.
La Generalitat.
.
.
, és de veres, des de fa molt de temps, en l'administració autonòmica valenciana s'han fet els majors esforços públics destinats a este fi.
I a nivell de subvenció percebuda pels agricultors, pels llauradors, senzillament, han segut les ajudes més altes de tota Espanya.
I quan vostés on governen les fan desaparéixer, mosatros seguim mantenint-les.
I, per tant, poden seguir sent exemple, com el que assenyalava en la seua intervenció la senyora Crespo, per als francesos i per a altres ciutadans de distints països europeus el fet de la política d'assegurances que es fa a Espanya i, particularment, a la Comunitat Valenciana.

Per tant, això, perquè vostés se n'adonen, ha suposat que en l'any 2000 hi havia en la Comunitat Valenciana una producció assegurada d'1,95 milions de tones, tenint unes subvencions totals, entre estatals i autonòmiques, de 25,8 milions d'euros.
En l'any 2012, la producció assegurada va ascendir a 2,9 milions de tones i l'import global de les subvencions va passar a 65 milions d'euros.

És que això no té parangó, això no té comparació, no resistix la comparació amb ninguna altra comunitat.
I, per suposat, si anem més allà de les fronteres d'Espanya, com vosté mateixa ha dit, encara menys.

Però n'hi ha una veritat que és inqüestionable: la crisi econòmica ha imposat la necessitat de reduir ajudes públiques en tots els sectors.
I torne ahí a fer-li un asterisc perquè pensen que els bobos, els bobos s'han acabat, efectivament.

Mire vosté, la crisi ha afectat a totes les comunitats, però vostés ací en açò han entrar en una flagrant contradicció en el que es referix a les polítiques ha dit defendre en nom del seu grup.

Mire, el Consell, en canvi, el que ha fet ha segut un gran esforç no a soles per mantindre-les, sinó inclús per incrementar-les en un 19% en la dotació econòmica per a la convocatòria de les assegurances en 2013.
25 milions d'euros en 2013 enfront de 21 milions d'euros en 2012, a pesar de la gravetat de la situació econòmica i de les exigències d'austeritat pressupostària que, com vostés saben molt bé, afecten a tots els sectors.

La normativa, per una altra banda, que regula l'ajuda de la conselleria a les assegurances agràries, establix que l'aportació de La Generalitat té de un percentatge d'un 60% de la subvenció d'Enesa.
Este model ha funcionat amb resultat molt positius durant molt de temps, com indiquen les xifres per tots conegudes.
Les convocatòries, el sistema de gestió i els instruments informàtics que permeten la gestió de les ajudes estan configurats d'acord amb eixe model.
Bé, esta normativa determina que la quantia de les ajudes de la conselleria s'establix en funció de la quantia de les ajudes estatals.

I en este sentit, cal assenyalar que la conselleria no imposa ninguna franquícia de 36 euros, com han afirmat alguns de vostés reiteradament en les seues intervencions.
Això és radicalment fals.
La conselleria no imposa ninguna franquícia de 36 euros, sinó que el que ocorre és que l'import de la subvenció autonòmica es determina d'acord amb el percentatge sobre l'estatal, que establix la regulació de la subvenció.

Per tant, eixa falsedat eliminen-la i tornen a repetir que des de la conselleria s'imposa una franquícia, perquè és que és senzillament fals.

Per altra part, la franquícia de 60 euros establida en la subvenció d'Enesa -el chocolate del loro a què es referia anteriorment- no afectarà a aquells xicotets agricultors, els que podrien cobrar eixos 100 euros que dia vosté o 50 euros i quedar-se sense.
.
.
, a eixos no els afecta perquè poden contractar l'assegurança de forma col·lectiva a través de les organitzacions de productors, per la qual cosa la subscripció de pòlisses col·lectives pot ser una solució per a evitar eixa reducció, que -insistisc- això és peccata minuta.

A pesar de la reducció tan important en les ajudes estatals, cal tindre en compte que l'assegurança agrària tindrà este any una subvenció -que és una altra de les falsedats que vostés han deixat caure reiteradament també-, una subvenció al voltant del 40% de mitjana -unes per altres, al voltant del 40%-, la qual cosa suposa una diferència substancial amb altres sectors econòmics.
Ací, en el sector agrícola, seguix mantinguent-se un nivell de subvenció.
¿Mos agradaria més?
Evidentment.
Però les circumstàncies són les que són i el nivell d'ajuda en l'assegurança estarà al voltant d'un 40% de mitjana, la qual cosa tampoc és res menyspreable.
Dic ací en la comunitat, perquè -insistisc- en altres comunitats cero patatero.

En canvi, eixe canvi dràstic que ha establit l'estat en el pla, que no es pot negar, d'assegurances de 2013 fa oportú també -i mosatros ho vullguem fer responsablement- reflexionar sobre el futur model d'assegurament agrari en la comunitat.
Una volta es coneguen com han evolucionat la contractació d'assegurances d'este any, sense avançar-nos en les prediccions, com alguns de vostés molt atrevidament han fet, cal estudiar les modalitats de les pòlisses i les limitacions que es deriven de la normativa europea i estatal.

I, en definitiva, com sempre s'ha fet des de la conselleria, seguir treballant, com s'està fent en contacte amb Enesa, amb Agroseguro, en el consorci de compensació d'assegurances, en les organitzacions agràries, amb la finalitat d'aplegar a les solucions que permeten disminuir el cost de les pòlisses i adaptar-les millor en les seues característiques a la demanda dels agricultors valencians.

Per tot això, senyor president, el meu grup votarà en contra d'estes PNL.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Para réplica, por parte del Grupo Compromís, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Bé.
Senyor Giner, al marge de tot el que vosté diu, són les evidències.
I les evidències són clares.
La cirera, 27% menys d'assegurança en el present any.
El raïm de taula, 20%.
.
.
(Veus) Raïm de taula, 20% menys d'assegurança.
És que siga.
.
.
, el percentatge que representa sobre la producció global, tot, com vosté me dia, això és una realitat, i va en la nostra petició.
Vull dir, tornar a estes.
.
.
, a donar la subvenció addicional a les denominacions d'origen, on entrarien els cítrics, raïm de taula, la cirera.
Els cítrics, augment entre el 50 i el 60% del cost que té l'assegurança.

Eixes són les realitats.
No només eixes, no només eixes.
Li ho he dit i li ho repetiré, el president d'Agroseguro diu que la subscripció general d'assegurances ha disminuït el 14.
69% i que des del 2011, la baixada de les subvencions ha segut del 23%.
Eixes són les xifres que donen, ja dic.
.
.
No és qüestió ja que busquem nosaltres.
.
.
, ens les inventem.
Eixes són les realitats.
Disminuïxen les contractacions d'assegurances, disminuïxen les subvencions que se'ls dóna.
I eixa és la situació real.
I nosaltres el que demanem és que això.
.
.
, se pose remei a esta situació.
Entre altres coses, perquè en este moment és més important.
.
.

Clar, perquè vosté parla, clar, de la importància de 100 o 50 euros.
Efectivament, la importància de 100 o 50 euros, no anem a.
.
.
Ara, vosté m'ha parlat de 20 fins a 60.
000 euros.
No sé quants llauradors valencians paguen assegurances per valor de 60.
000 euros.
No ho sé jo.
Crec que més bé seran poquets en el règim de distribució de la propietat que tenim nosaltres, no crec que siguen molts els llauradors valencians que paguen 60.
000 euros d'assegurança agrària.

Per tant, vull dir, les xifres les podem mirar per baix, però tampoc les exorbitem per dalt, perquè no és eixa la situació.

Jo li dic: la realitat és esta, les dades que li presentem són estes.
¿Se pot mantindre o no se pot mantindre?
Tot és qüestió de prioritats.
Només amb els 40 milions d'euros que va reconéixer el president Fabra que ha costat la fórmula 1 d'este any teníem més que suficient per a pagar tota esta diferència d'assegurances i augmentar inclús l'aportació a les assegurances.

Al final és una qüestió de prioritats.
Ja sabem que estem en un moment de crisi, ja ho sabem.
El problema és que l'agricultura -vosté ho sap, que li ho he dit-, tot els anys que (inintel·ligible) .
.
.
, la crisi en l'agricultura va començar molt abans que la crisi econòmica i social que estem patint els altres, perquè quan se nadava en l'abundància, l'agricultura tenia retalls.
L'agricultura ha tingut retalls des que jo estic ací en estes Corts, i porte ja sis anys.
Des d'aleshores que està baixant i que cada vegada reduïm més el pressupost, lògicament.
Després les conseqüències són que tenim de fer reducció, tant a nivell de comunitat com és a nivell d'estat.

¿Volen posar solució?
Posen-la.
Tenim.
.
.
Escolte, mire.
.
.
És que se faça fins on es puga.
La funció de Les Corts és instar a, i el govern, el Consell en este cas, o el gobierno, ja ens contestarà: «Mire, sobre el que vostés.
.
.
, hem pogut fer açò, o no hem pogut fer-ho.
» Ja ens ho justificaran.
Però Les Corts, com a tal, té la funció d'instar i exigir tant del Consell.
.
.
Al Consell tenim eixa funció concreta d'exigir-li que pose solució als temes que (inintel·ligible) .
.
.
, i instem també el govern de l'estat perquè, com a mínim, s'estudie i que veja el que pot fer, que és el que nosaltres proposem.

Ja li he donat dades.
Jo no aniré a fer comparacions amb altres.
.
.
, no perquè me convinga o no, sinó perquè abans quan parlàvem de la xufa, estàvem parlant de les competències que tenim cadascú.
És que allò és competència europea, açò és competència estatal.
.
.
A mi les competències se m'acaben en el marc del meu país, que és este on jo visc.
I, per tant, ahí faig les referències.
Tot allò altre, me val com a comparatiu, no li diré que no, però no és objecte de debat en esta cambra.
Esta cambra té prou problemes com per a anar a debatre els problemes que tenen els veïns o els d'ací o els d'allà.

Per tant, jo li mantinc.
.
.
i demane que reconsideren la seua postura.
Hi ha una retallada, reconeguda, reconeguda fins i tot per Ignacio Machetti.
I, per tant, que eixa retallada no es porte a efecte, que se traguen els efectius d'on n'hi ha, que haver-ne.
.
.
, que haberlos, haylos.
 Tot és qüestió de prioritats.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, para réplica, la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Abans no ho he dit, senyor Pañella, però el Grup Socialista donarà recolzament a la seua proposició no de llei.
Agrair també a Esquerra Unida el suport que dóna a la nostra proposta.

Senyor Giner, eixe reajust que vosté diu, que anomena, millor dit, com a chocolate del loro, és una davallada en les subvencions a 199 milions d'euros per part del govern central -i això no ho negarà en estos moments, i jo crec que és un sentiment general que està expressant per ahí; n'hi ha nombroses mocions en nombrosos ajuntaments de tots els colors-, doncs va a posar en risc el que és la continuïtat d'eixe model que teníem, d'eixe model que havia demostrat una gran eficàcia en el que és la contractació d'assegurances agràries per part del sector.

Vosté ací també ha fet referència que el Consell es bolca, el Consell ajuda i dóna suport perquè porten molts anys governant, i ha posat l'exemple que enguany tenim un increment del 19% en el pressupost del 2013, que es reflecteix en 25 milions d'euros.
Jo, això em va agradar i molt quan ho vaig vore, però també -vosté crec que ho ha dit no sé si conscientment o se li ha escapat- això no fa que la conselleria puga augmentar la seua aportació a l'hora d'ajudar als agricultors i ramaders valencians quan contracten una pòlissa.

Per tant, ahí n'hi han uns diners que no van a servir de res, o a la millor a pagar altres coses, com ja he dit en la primera intervenció.

A mi m'agradaria que foren capaços de reivindicar que eixos diners que tenen una finalitat, que anaven per a la contractació d'assegurances agràries, la conselleria poguera augmentar la seua aportació, sempre i quan.
.
.
, i està demostrada quina ha segut la decisió del govern central: ha segut una decisió de reduir en un 50% les subvencions que venia concedint a través de l'entitat estatal d'assegurances agràries.

Aleshores, això va a ser un impossible, vosté mateix ho ha reconegut.
I n'hi havia una via on jo crec que el sector s'haguera pogut beneficiar, era en el tema de fer una aportació addicional a les DO i a les IGP.
Però resulta que jo no sé quina pressa ha tingut el senyor conseller de dir que enguany es retiren les ajudes a les DO i a les IGP.

Per tant -torne a insistir perquè no m'ho aclarit en la seua primera intervenció- ¿què va a passar amb eixa borsa de diners que queden ahí?
Perquè si es readmeten i es destinen a pagar deute per al sector, benvinguts siguen, però si no, són diners amb poca utilitat.

També vosté ha fet referència que a este Consell.
.
.
, doncs que li preocupava i molt i que eixe interés global que fa és sempre per a millorar la rendibilitat del sector.
I, aleshores, doncs, jo, és que és una cosa imprevisible, totes estes incidències climatològiques que patix el sector, ¿què va a passar també amb això, amb la rendibilitat del sector?
Perquè està més que demostrat, i ací hem presentat quantitat de proposicions no de llei, que assegurança agrària, tindre la seua collita assegurada, doncs, com a mínim, no és que done per a molt, però la renda un poc està garantida.
Si ara el sector, per falta d'ajudes tant del govern central com d'esta conselleria, que té limitat, ¿eh?
, per falta d'eixe suport econòmic tan necessari, no pot contractar una assegurança agrària, ¿què es queda, sense renda?
, ¿més abandó de l'activitat?
.
.
.
, ¿menys professionals que es dediquen a esta activitat?
Jo crec que la conseqüència va a ser eixa.

I, clar, un sistema d'assegurances agràries que era un referent a nivell internacional, un referent a nivell d'Europa, que ja estava consolidat, perquè, no sé si m'ha escoltat, però des dels anys huitanta que estem en la línia d'este tipus d'assegurances, doncs, jo crec que ja s'ha convertit en una cosa indispensable per als agricultors i ramaders i que és un poc l'única forma que tenen de protegir el que són les seues rendes enfront de totes les inclemències meteorològiques, de les quals cada any en patixen i moltes, no un episodi, sinó molts episodis.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para terminar ya el debate, el señor Giner tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, en primer lloc, i en referència al portaveu de Compromís, és evident, senyor Pañella, que hi haurà una disminució de les assegurances.
El que és molt atrevit és tipificar-la ja, quantificar-la.
O també és molt atrevit, ¡no, no!
, també és molt atrevit, agarrar una part mínima percentualment parlant d'una determinada producció i voler elevar-la a la categoria.
.
.
, quan vosté sap que és una producció mínima dins del context global del que són les assegurances.
¿Que n'hi haurà una disminució de les assegurances?
Doncs, pareix raonable pensar que sí, en el context de tota Espanya, però utilitzar dades o previsions o declaracions de persones que estan referint-se al context de tota Espanya i aplicar-la directament ací.
.
.
, bé, no tampoc és molt seriós, (veus) perquè ¿quina és o serà la disminució en la Comunitat Valenciana?
És evident que no serà la mateixa que en la comunitat andalusa, n'hi haurà un canvi substancial ahí.
Eixa disminució entenc que és segur que no serà igual en Andalusia, a on les ajudes són 0%, que en la Comunitat Valenciana, a on es manté un nivell d'ajudes promig 40%.

I, a més, vull dir-li, senyor Pañella, que respecte a eixa recurrent demagògia a què vostés mos tenen acostumats.
.
.
, no vaig a fer-li major menció, perquè és que ja són vostés reiteratius en l'atac constant per mig d'eixa demagògia ja desfasada.
Però no vull deixar de comentar-li una cosa que ha afirmat vosté en la seua intervenció.
Vosté, també, a la millor li ha fallat el subconscient, la censura freudiana li se n'ha anat de vacacions, i a vosté les competències ha dit que se li acaben ací, en el roglet, ¿no?
, en l'aldea.
.
.
, ahí, vosté.
.
.
(el diputat Pañella Alcàcer diu: «País Valencià.
») Bé, és que el país de vosté, per a mi és un aldeón, a vore si m'entén ja, la denominació de país entesa com l'entenen vostés, per a mi és el preludi de l'aldea, de l'aldea, de l'aldea global que no va més allà de la comunitat del nord, i, en definitiva, té vosté una visió localista, tribal, paleolítica del que té de ser, (veus) i al final.
.
.
Sí, sí, sí, per això ho dic, perquè vostés.
.
.

El senyor vicepresident:

Señorías.
.
.
(Rient)

El senyor Giner Giner:

.
.
.
vostés utilitzen determinades afirmacions.
.
.
, la visió paleolítica la tenen vostés.
(Veus) Ah, a més, mire, en el cas de vosté li ho resumiré diguent que, una volta més, ha recorregut vosté al sainet baldovinià.
Punto y pelota.

I respecte a la senyora.
.
.
, (veus) a la senyora Crespo, home, doncs, jo.
.
.
, m'havera agradat, esperava que m'explicara alguna cosa respecte a la posició del seus correligionaris en Andalusia.
.
.
, ha tingut la callada por respuesta, ni una parauleta, ni una parauleta.
La veig molt preocupada a vosté per garantir les rendes dels llauradors.
.
.
Com vostés (veus) s'autodefinixen com a socialistes, m'imagine que eixa preocupació no es circumscriurà al concepte d'aldea o de tribu, sinó que anirà més allà, perquè té un matís més internacionaliste, i d'açò, d'Andalusia, d'açò, vosté, ni una paraula, no n'ha dit ni una paraula, ni s'ha referit a la qüestió.

El model, el model que vosté pareix que fa desaparéixer en la seua.
.
.
No, el model es manté, senyora Crespo, (veus) el model es manté ací, a on estarà en perill.
.
.
, a on està en perill és a on vostés governen per les raons que ja li he exposat.
El model no ha desaparegut ací, està ací, està ahí, està al servici està al servici dels llauradors, amb les limitacions que la pròpia conjuntura econòmica, doncs, obliga.

Quan es va produir, i això sí que vull també remarcar-li-ho, l'increment de l'ajuda amb la consignació pressupostària per part de la conselleria d'agricultura, és evident que encara es desconeixia quina anava a ser la baixada que s'ha produït després per part d'Enesa.
A vostés ací també els enganya el subconscient, a vostés ací hi han coses que són indispensables.
Ací n'hi han coses que són indispensables.
Per contra, no són indispensables allà a on tenen vostés també responsabilitats de governar.

I acabe, senyor president, diguent, senyories, la conselleria, i ho vull dir ben clar, perquè mos consta al meu grup parlamentari, té com a objectiu recuperar el pròxim exercici les subvencions addicionals a les produccions integrades en una marca de qualitat, bé siguen denominacions d'origen o indicacions geogràfiques protegides a què es referia la PNL, però, evidentment, sempre estarem en la possibilitat que es puga o no es puga fer, de fer-ho efectiu, perquè estarem supeditats a la situació financera i a les dotacions pressupostàries de què es puga disposar.
(Veus) Però és que eixa és una realitat que vostés volen obviar i és una realitat que està ahí i és ineludible.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Señorías, vamos a pasar pues a votación por separado de las dos proposiciones no de ley.
(Veus)

En primer lugar, pasamos a la que figura en el orden número 5, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la concesión de subvenciones adicionales a las producciones integradas en una marca de calidad, entre las que se encuentran los cítricos, la uva de mesa o la cereza, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Queda desestimada, por tanto, esta proposición no de ley.

Pasamos ahora a la que figura en el orden del día número 9, que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la petición al Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente para que incremente la partida destinada a las subvenciones que concede en el ejercicio de 2013 el Enesa para concertar seguros agrarios, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Señorías, pasamos ahora al punto número 6 del orden del día.
.
.
(Veus) Sí, señor Pañella, ¿quería usted.
.
.
?

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, senyor president, he estat parlant amb el senyor Ballester i pareix ser que tenim una possibilitat de revisió de l'acord, amb la qual cosa, doncs, el que faríem és deixar açò en la mesa, ajornar-la fins la propera comissió i, mentrestant, intentarem arribar a un consens sobre la redacció del que és la proposta d'acord.

El senyor vicepresident:

Por parte de esta mesa no hay ningún inconveniente.
Por lo tanto, queda «ajornada» para la próxima comisión, ¿eh?
, que figurará en el orden del día pertinente.

Entonces, señoría, pasamos al punto número 8, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración de un informe sobre la valoración de los daños causados por (veus) el pedrisco del pasado 30 de abril de 2013 tanto en el campo como en los productos e instalaciones agrarias, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
(Veus)

¿Sí, señora Crespo, quería usted.
.
.
?
(Veus)

La senyora Crespo Domínguez:

Anem a retirar-la, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Por lo tanto, queda retirada.
(Veus)

Pues, señorías, hemos tratado todos los puntos que teníamos con esta orden, (veus) anunciándoles que, según me ha indicado la presidenta, la próxima comisión la marcaremos en este pleno que tenemos, mañana o pasado, (veus) para que ustedes sean conscientes de cuándo tendremos la proposición, en la cual abriremos con la comparecencia del secretario para sustanciar las tres comparecencias que tenemos pendientes.
(Veus)

Muchas gracias, y se acaba.
.
.
, doy por concluida la comisión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 1 minut)