CAM%558698.01.25%20macro.html





Comissió no permanent especial d'investigació sobre el procés que ha dut a la intervenció per part del Banc d'Espanya, el passat 21 de juliol, de la Caixa d'Estalvis del Mediterrani (CAM), amb la destitució de tots els gestors, en un procés de reestructuració adreçat a un nou intent de privatització que fins i tot podria desembocar en la desaparició de la societat, realitzada el dia 25 de gener de 2012.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 2/I.

El senyor president:

Senyories, s'obri la sessió.

Comissió d'investigació sobre el procés que ha dut a la intervenció per part del Banc d'Espanya el passat 21 de juliol de la Caixa d'Estalvis del Mediterrani.

En primer lloc, pregue el senyor secretari comprove el quòrum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gràcies.

S'aprova l'acta per unanimitat i assentiment.

Debat i votació dels plans de treball presentats

El senyor president:

Passem al segon punt, que és: debat i votació dels plans de treball que han presentat els distints grups.
En la carpeta, les seues senyories tenen els distints plans de treball que s'han presentat i que la mesa, reunida el dia final per a la seua presentació, va enviar a cada un dels diputats membres d'esta comissió perquè en tingueren coneixement.

La mesa ha acordat –i aixina ho ha comunicat als portaveus davant la comissió– que el procediment serà de menor a major, i per un temps de deu minuts com a màxim intervindrà cada un dels representants dels grups parlamentaris per a defensar la seua proposta de pla de treball o per a fixar la seua posició respecte –si ho estimen– de la resta de propostes que s'han presentat.
No hi haurà torn de rèplica i, a continuació, se passarà a la votació.

En primer lloc, donat que hi ha dos grups parlamentaris que sí que presenten una proposta de calendari específic, se procedirà, en primer lloc, a la votació dels calendaris, perquè el calendari condiciona la resta de passos que ha de donar la comissió.
I, a continuació, entrarem al contingut de cada un dels plans i, si alguna de les seues senyories vol que la votació del que proposa cada grup se faça de forma desglossada, només han de dir-ho perquè ni la mesa ni esta presidència tenim ningun inconvenient que aixina siga, sinó tot el contrari; facilitar que les seues senyories lliurement puguen pronunciar-se en la forma que estimen convenient.

Doncs, bé, dit astò, si no hi ha ninguna observació, iniciem el debat.
Tots d'acord.
Doncs, perfecte.

En este cas, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Lluís Torró Gil, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

El senyor Torró Gil:

Val.
Moltes gràcies, senyor president.

Nosaltres, quan vam presentar la proposta perquè es creara una comissió d'investigació sobre la CAM, ho féiem perquè enteníem que era imprescindible que les Corts Valencianes, com a dipositàries de la sobirania dels valencians i les valencianes, es preocuparen de la situació que havia dut a la fallida i desaparició en la pràctica de la segona entitat financera en importància del nostre país.
I ho féiem, a més, perquè enteníem que la responsabilitat de les administracions públiques, i particularment de la Generalitat valenciana i de les pròpies Corts, en este procés era molt gran; en primer lloc, perquè una part dels consellers que regien esta caixa havien estat triats per les pròpies Corts Valencianes, i, en segon lloc, perquè, a més, estes caixes havien estat involucrades en moltíssims projectes de La Generalitat, i, naturalment, també, lògicament, perquè La Generalitat té tota una sèrie de competències en la fiscalització de les caixes i, per tant, alguna cosa havia de dir, ¿no?

Nosaltres pensem que el treball de la comissió s'ha d'adreçar en diferents vies, fonamentalment en dos: una, que seria aclarir les qüestions –diguérem– estrictament vinculades amb la gestió de la caixa, és a dir, quin ha estat el procés que ha conduït a la fallida de la CAM; i una altra part que caldria determinar responsabilitats de caràcter individual.
Entenem que hi ha responsabilitats individuals, inclús en algunes qüestions –com ara explicarem– que poden, inclús, tindre un encaix legal més que dubtós, ¿val?

Miren, pel que fa al procés que ha conduït a la fallida de la CAM, creiem que hi ha diverses qüestions que hem de tocar, fonamentalment tres: la primera, l'estratègia empresarial, és a dir, per què la CAM va assumir uns riscos tan elevats que ja havien conduït a l'entitat a adquirir els índexs de morositat tan alts, dels més alts de tot el sistema financer espanyol, i són eixos índexs de morositat, fonamentalment, els que han provocat la seua caiguda final.
I, en eixe sentit, caldria vore, per a entendre esta qüestió, bàsicament tres qüestions, ¿val?

En primer lloc, la vinculació de la CAM amb els projectes empresarials impulsats des de la Generalitat valenciana, bé des del punt de vista del finançament o bé, inclús, des del punt de vista de la participació directa, ¿no?
Projectes com Ciutat de la Llum, projectes com Terra Mítica, on la suma de la participació directa i indirecta de la CAM, és a dir, de la CAM com a tal, més d'una societat que és cent per cent propietat de la CAM, supera el terç i és, per tant, l'accionista majoritari.
És per això que caldria establir quin ha estat el procés de presa de decisions al voltant d'eixes inversions i, també, si hi ha existit o no estudis de viabilitat i quina ha estat la valoració dels riscos per part de l'entitat de crèdit.
Per tant, a més de la documentació pertinent, entenem que caldria sol·licitar la compareixença dels màxims responsables d'aquestes preses de decisions.

En segon lloc, l'excessiu pes de les inversions i els crèdits al sector immobiliari.
I aclarir, evidentment, els mateixos extrems –que he dit abans– per al tema de les vinculacions amb els projectes empresarials vinculats a La Generalitat.
Caldria, per tant, aclarir o estudiar específicament alguns crèdits o inversions que resulten especialment significatives pel seu volum o les seues repercussions econòmiques socials o, inclús, ambientals en algun cas destacat.

Entenem, també, que per a comprendre tota esta situació caldria aclarir quin és l'entramat societari de l'entitat, i, particularment, em sembla molt important entendre com funcionen les societats radicades en l'estranger, ¿val?
, que en té diverses la CAM.
Especialment ens preocupa la d'una, la de CAM Capital, amb domicili al paradís fiscal de les illes Caiman, perquè ha tingut molt a vore amb una cosa específica que nosaltres entenem que també s'ha d'estudiar i que, probablement, siga una de les coses que més trobem a faltar en els plans de treball, particularment els que han presentat el Partit Popular i el Partit Socialista, que és l'emissió de les quotes participatives de 2011, una emissió de quotes participatives que es va vendre com la solució als problemes de l'entitat, i entenem que ahí hi ha moltes responsabilitats a aclarir: quin va a ser el paper dels organismes de fiscalització i regulació de la Comissió Nacional del Mercat de Valors, del Banc d'Espanya i de l'Institut Valencià de Finances?
I, sobretot, entenem que és una responsabilitat nostra la d'estudiar en la situació a què s'ha abocat milers de petits inversors, que han perdut una bona part dels seus estalvis, i tractar –la comissió– que establisca recomanacions sobre com es podria o com entenem que s'hauria de resoldre aquesta greu problemàtica social que adquirix visos de poder ser qualificada quasi com d'estafa de caràcter monumental, ¿no?

El segon element és el procés que ha conduït a l'adquisició de Banco CAM pel Banc de Sabadell, des de l'inici de la reestructuració del sistema de caixes d'estalvi.
Creguem que s'ha d'entendre quines són les raons que justifiquen la fusió via SIP amb determinats socis, ¿val?
¿Per què es rebutgen altres alternatives, com podria haver estat, per exemple, la fusió CAM-Bancaixa?
¿Quina és la posició dels consellers, almenys els de La Generalitat, dins de les Corts Valencianes, que haurien d'explicar de quina informació disposaven, i si es va rebre algun tipus de directrius per tal de prendre eixes decisions?
¿Quines raons provoquen el fracàs d'aquesta alternativa?
I, finalment, el posterior procés d'intervenció i nacionalització pel part del Banc d'Espanya.
També, aclarir en este últim procés, de nou, el paper dels organismes de fiscalització i regulació –que abans he esmentat.

I, finalment, també creem que és molt important que conegam i aclarim en tots els seus extrems les condicions concretes de la venda de Banco CAM al Banc de Sabadell, sobretot atenent molt especialment les qüestions vinculades amb el futur de l'obra social i els problemes generats amb les quotes participatives, ¿val?
I, per tant, també en eixe sentit entenem que una de les tasques de la comissió és establir recomanacions específiques –insistint– pel tema de les quotes participatives, però també pel tema de l'obra social.

Bé, la segona part seria entrar en les qüestions de caràcter individual, ¿val?
¿Quines responsabilitats individuals s'han pogut derivar de la gestió de la CAM?
D'una banda, aquelles que han de vore amb els processos de presa de decisions, esmentat en les qüestions vinculades a la gestió; és a dir, saber si els processos han gaudit de la necessària transparència, si les decisions s'han produït amb absència de tractaments de favor individuals o col·lectius, cosa que un repàs –sense entrar en massa detall en el funcionament de la CAM i dels seus negocis– pareix que no siga així, ¿val?
Sobretot, perquè estem parlant d'una entitat sense ànim de lucre amb uns gestors nomenats de forma àmpliament majoritària per les administracions públiques i l'autonòmica, en primer lloc, i amb una gestió supervisada per aquestes.

Vull recordar –i ja ho vaig recordar en la intervenció del debat del plenari–, que la Llei de caixes d'estalvi valenciana –que té setanta-set articles– fa 48 esments a la tutela de l'Institut Valencià de Finances en qüestions com: la creació d'entitats; el registre; estatuts; autorització d'avals o crèdits al consell d'administració; eleccions; supervisió del treball de la comissió de control juntament amb el Banc d'Espanya; obertura d'expedient disciplinari al director general; fixació d'indemnitzacions.
.
.
i un llarguíssim etcètera.
És a dir, responsabilitats: d'una banda, dels responsables –diguérem–, dels gestors directes de la CAM, però també dels organismes supervisors, i molt especialment de l'organisme supervisor que depén –en este cas– directament de les Corts Valencianes, que és el Consell i, a través del Consell, de l'Institut Valencià de Finances, quin paper ha jugat i si ha complit el paper que hauria d'haver complit.
Creem que eixa és l'obligació de les Corts Valencianes com a institució valenciana i com a la institució que ha de fiscalitzar i controlar l'executiu.
Qualsevol altra decisió no seria comprensible, ¿no?

I, després, aclarir successos que han estat agreujats pels mitjans de comunicació social, però que són qüestions èticament molt dubtoses.
Estic parlant, per exemple, de la concessió de crèdits i avals als dirigents de la CAM; concessió de crèdits i avals expressament prohibits per la Llei valenciana de caixes d'estalvi i, per tant, que han hagut d'haver comptat precisament amb l'autorització expressa de l'Institut Valencià de Finances, eixes qüestions s'han d'aclarir; els sous escandalosos fixats en els últims exercicis per part dels directius de la CAM, i, molt especialment, el tema de les quotes participatives que –insistim– em sembla que és una estafa de caràcter monumental encara que puga ser legal –perquè així tot ho apunta–, però entenem que la forma en què es va aplicar el procés de venda d'eixes quotes participatives ratlla l'amoralitat i entenem que caldria determinar quins són els responsables.

Senzillament –i amb això acabe, senyor president, i gràcies per la seua amabilitat–, entenem que, encara que en les altres propostes de treball s'arrepleguen algunes qüestions que podrien ser compartides, creguem que hi ha qüestió fonamental, i és que haurien de fixar-se ja un mínim de compareixences abans de començar el treball de documentació.
Sense fixar compareixences –que són evidentíssimes que s'han de produir– d'alts directius de la CAM, d'organismes supervisors i de gent implicada, difícilment podrem establir un calendari de treball adequat.

Per tant, si s'ha de votar primer els calendaris de treball, nosaltres no estarem d'acord amb calendaris de treball que no fixen ja un ordre de compareixences.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

En nom del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la il·lustre diputada senyora Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Des del Grup Parlamentari Compromís, hem presentat un pla de treball, un pla de treball que ha vullgut marcar-se al marge de qualsevol idea preconcebuda que pugam tindre, qualsevol juí respecte a la gestió.
Hem vullgut ser imparcials a l'hora de presentar aquest pla perquè poguera ser un pla assumible per tots, un pla que se poguera negociar.

Llàstima que cap grup parlamentari hàgem ni tan sols iniciat un procés de negociació respecte als quatre plans que estan avui damunt de la taula.
És una llàstima perquè sense dubtes.
.
.
d'alguna manera, haguérem donat exemple del que deuria ser el treball diari d'esta comissió.

Un treball que ha de passar perquè tots vullgam l'objectiu, que jo crec que marquem d'una manera molt concreta en el nostre pla, que és investigar les causes que han dut a la CAM a ser intervinguda pel Banc d'Espanya.
Este és l'objectiu de creació de la comissió, i com a tal objectiu, un ha de pensar que, aleshores, com vas a trobar eixes causes.

I nosaltres pensem que per a trobar eixes causes hem d'entendre quina ha estat la gestió econòmica i social de l'entitat; quines han estat els principis que han regit la seua activitat; quins han estat els responsables perquè, efectivament, una de les caixes més importants del nostre territori haja arribat a esta situació, (so d'un telèfon mòbil) responsables polítics i responsables directius de l'entitat; quins han estat els projectes que han estat recolzats econòmicament per part de l'entitat, ja siguen a institucions, ja siguen a empreses.
.
.
fins i tot, de la seua pròpia relació d'empreses; quina ha estat la relació directa o indirecta amb poders polítics i/o governamentals.
Pensem que les notícies eixides.
.
.
i, a més, el comportament que nosaltres coneguem de l'entitat és prou susceptible que aquesta relació amb els poders polítics haja sigut una mala relació en detriment dels interessos de l'entitat bancària.

Quins han estat els mecanismes –que açò és molt important– de control propis de l'entitat que suposadament havien d'haver sigut els primers en oferir garanties sobre l'enteniment de la gestió, si era positiva o negativa.
Però si els de l'entitat fallaven, el segon escaló són d'organismes i institucions que tenen competències en la matèria, ja siguen.
.
.
, com l'Institut Valencià de Finances o el Banc d'Espanya.

Estes són les incògnites que hi han damunt de la taula, ja dic, sense fer juís sobre si efectivament estes incògnites seran resoltes, seran intel·ligibles o no tenen cap tipus de.
.
.
, bé, de gestió, de mala gestió.
No posem absolutament res sobre ningun juí, ja dic, per tant, un pla totalment assumible.
Però, a més, abordem més encara objectius que nosaltres creguem que són els que deurien marcar la tònica d'esta comissió, i és que, efectivament, totes estes causes siguen intel·ligibles no solament pels que estem ací, sinó per la ciutadania.

La ciutadania, a dia d'avui, té moltes incògnites sobre la gestió de l'entitat.
Hi ha molt d'obscurantisme.
Volen saber què ha passat en el passat, en el present i, sobretot, en el futur, perquè de forma directa o de forma indirecta, ja siga de forma directa mitjançant els seus estalvis que a dia d'avui estan en un interrogant i en perill, o ja siga de forma indirecta perquè clarament ha hagut un impacte negatiu sobre l'economia del nostre territori amb la intervenció d'esta entitat, doncs ells són els primers que tenen estes incògnites i nosaltres som els primers interessats que se resolguen les incògnites d'ells; ni tan sols les nostres, la de la ciutadania és la més important.

Però nosaltres, a més a més, posem un objectiu, que jo crec que és prou lloable, que és un objectiu que deuríem tots tindre en els nostres plans, que és que hi hagen unes conclusions, i tots sabem com poden acabar estes conclusions.

Estes conclusions poden acabar com un paper mullat o una declaració políticament correcta que ací hi ha molts responsables, però no s'actua i no se diu absolutament res.
O podem marcar en estos objectius i en estes conclusions un full de ruta, un full de ruta que vinga a.
.
.
, doncs, accions que puguen ser que les Corts Valencianes, com a institució, se presente en els processos penals que estan iniciats o que puga obrir com a institució.
Jo crec que és molt interessant açò.

Nosaltres hem de ser capaços, com a poder legislatiu, d'exercir el nostre poder legislatiu i poder vetlar pels interessos de la ciutadania.
I això, si cal iniciar o estar presents com acusacions particulars en processos penals iniciats, haurem de fer-ho, ja siga fer qualsevol acció que vinga a garantir l'obra social de l'entitat perquè se salvaguarde en el nostre territori, ja siga perquè quan s'estan iniciant estos processos de transformació de l'entitat, estem veient també en perill la posició de les persones que treballen per a l'entitat.

I nosaltres deuríem estar vigilant estos processos transformadors perquè siga un impacte el menys negatiu possible sobre els treballadors, però també sobre les persones afectades en els seus recursos econòmics, en els seus estalvis perquè no perguen cap tipus d'estalvi que hagen depositat de forma fraudulenta, enganyats per l'entitat CAM.

Nosaltres proposem un calendari i jo vullc que se sotmeta a votació.
Ho diu clarament: les reunions, per a una major agilitat, a partir de la votació del pla de treball, totes les setmanes, s'ha de reunir aquesta comissió, on hem de tindre la documentació, on hem de vore passar per aquesta comissió els compareixents, que és important que vinguen a donar la cara i a donar explicacions.

I estos compareixents, doncs, ho diguem clarament, passen pels membres del Banc d'Espanya, encapçalats pel seu governador; pels membres del FROB, que són actualment administradors de l'entitat; pel president de la Comissió Nacional del Mercat de Valors; pels membres del govern valencià que tenien i que tenen responsabilitats econòmiques: l'expresident, el senyor Camps; l'exconseller, el senyor Gerardo Camps; l'actual president, Alberto Fabra, i l'actual conseller d'Hisenda, el senyor Vela; també el seu germà, el director de l'Institut Valencià de Finances, el senyor Jorge Vela.

El president del Banc Sabadell.
Volem saber les garanties que pensa oferir o en quina situació va a deixar a alguns productes que se declaren tòxics i que el Banc Sabadell sembla ser que no vol fer-se càrrec d'estos productes, la qual cosa derivaria en la pèrdua dels estalvis de milers i milers de persones.

Tots els membres actius fins a la intervenció del Consell d'Administració de la CAM, encapçalats pel seu president, Modesto Crespo; els membres de la direcció de l'entitat, encapçalats per María Dolores Amorós, però també l'exdirector de l'entitat.

Membres d'associacions d'afectats.
Nosaltres pensem que és fonamental sentir-los.
Cal donar veu a la ciutadania, a aquells que estan afectats per estos productes.

I, també, l'advocat Diego de Ramón, que porta iniciats uns processos judicials que poden ser interessants.
.
.
, entendre a què se referixen, quins són els processos, quina és la documentació que ell està aportant a eixos processos, perquè a la millor ens interessaria formar part d'estos processos com acusació particular des de les Corts Valencianes.

La documentació és clara.
Volem els comptes, volem les actes de les reunions, volem les auditories externes encarregades i els informes de les agències de qualificació, volem la documentació sobre les operacions de crèdit, aval o garantia cap als membres del consell d'administració i de la direcció.

També, si han hagut operacions de crèdit, aval o garantia a grups polítics en representació de les corporacions i assemblees legislatives autonòmiques.

Volem la documentació sobre les remuneracions percebudes per la direcció, les dietes.
.
.
si han estat cobrant algun tipus de remuneració per estar en les societats, clàusules de garantia o blindatge, tota la documentació que sustente tot el que indiquem ací.

Volem també informes sobre la situació de les quotes participatives, de les participacions preferents i del deute subordinat, que són els productes que a dia d'avui estan en perill.

Volem, per exemple, uns informes que detallen els negocis de la CAM a l'estranger i la utilització possible de paradisos fiscals per a la realització dels negocis; informes sobre persones, empreses o governs involucrats en estos negocis a l'estranger, sobre la cartera immobiliària, sobre les inversions o despeses realitzades per l'obra social, perquè ja hem perdut la confiança, fins i tot, de la gestió econòmica que s'haja fet en l'obra social.

Molta documentació, que és assumible, que pot ser extensible a tota la documentació que han demanat els altres grups, i nosaltres en eixa part estem d'acord.

Ara bé, jo he de dir que estic totalment en contra que se faça una votació separada dels plans de treball, totalment en contra, perquè si no hi ha hagut voluntat de posar-nos d'acord, no sé per què hem de fer ara una votació en contra per a impedir que se vote, a dia d'avui, les compareixences demanades per Esquerra Unida i per Compromís.

Perquè el que s'ha dit per part de la mesa és que si se votava un calendari que fixava en març el calendari de compareixences, avui no se votaria les propostes que fem des d'estos dos grups parlamentaris.
I jo em negue rotundament que avui no se vote el que hem demanat.

A mi no em sembla casualitat que els dos majoritaris hagen demanat fins a març el relacionar les compareixences que volen.
No em sembla casualitat.
I el que em sembla és que la comissió i aquesta mesa, encapçalada pel Partit Popular i el Partit Socialista, vol sotmetre a la institució al calendari de ruta de l'entitat financera, Banc d'Espanya, Banc de Sabadell, els interessos de la CAM.
.
.

No exactament qui, però vostés no volen interferir i les Corts Valencianes, com a poder legislatiu, no ha d'estar sotmés a ningun calendari extern que no vinga a garantir que des de hui ens posem a treballar.
I, per tant, no vaig a acceptar que no es vote la part de les compareixences que proposem.

Voldria que se votara el pla conjunt, almenys el de Compromís, perquè se visualitzara si efectivament les persones que proposem són persones assumides per tots els grups o s'està posant entrebancs perquè esta comissió funcione i que, d'alguna manera, actue des de ja en donar llum i taquígraf a la gestió de la CAM.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

En representació del Grup Parlamentari Socialista, l'excel·lent senyor Ángel Luna té la paraula.

El senyor Luna González:

Muchas gracias, señor presidente.

Empezamos los trabajos de una comisión que llega tarde, como es evidente para todo el mundo, que llega cuando el proceso de pérdida del sector financiero valenciano ya está acabado y que, por tanto, parece que poco puede resolver al efecto.

Y la empezamos con suspicacias, con recelos y con juicios de intención que se adelantan a cualquier explicación de lo que cada uno pretende en esta comisión.

Convendría que algunas cosas se fundamentaran con algo más que los malos pensamientos.

Nosotros pensamos que hay responsabilidades políticas claras en todo el procesoâ¦ el proceso que ha llevado a la CAM a la situación en la que se encuentra en estos momentos; responsabilidades políticas que tienen que ver con la modificación de la ley de cajas del año 1997 y con el control político por parte de La Generalitat que, a partir de esa modificación y gracias a esa modificación de la ley de cajas del año 1997, se produce en las instituciones financieras valencianas.

Nosotros pensamos que hay responsabilidades políticas en los controles institucionales que tendrían que haber funcionado y que no han funcionado, y estoy hablando del Banco de España y estoy hablando del Instituto Valenciano de Finanzas.

Y nosotros pensamos que hay responsabilidades de índole personal, porque probablemente –y digo «probablemente» porque esa es una de las cosas que tendrá que dilucidar la comisión– ha habido gestores indignos, cuando no directamente delincuentes.

Y todo eso es lo que tenemos que investigar, y lo tenemos que investigar con rigor.
Y eso supone poner encima de la mesa números y detalles.

A nosotros no nos parece de recibo empezar pidiendo comparecencias antes de conocer los números y los detalles.
Y no porque tengamos alguna duda sobre que, por ejemplo, tendremos que pedir la comparecencia del director general de turno o de los directores generales de turno o de los presidentes de los consejos de administración de turno, naturalmente que tendremos que pedirla.
Es todo bastante más sencillo.

Es todo tan sencillo como que si se pone delante el director general de la caja sin que nosotros tengamos previamente, por ejemplo, el informe de auditoría, no sé si sabremos qué tenemos que preguntar o no sé si sabremos hasta dónde nos está engañando en sus respuestas.
Por tanto, señora Mollà, menos suspicacias, menos interpretaciones de la teoría de la conspiración y más rigor.

Yo no sé que tendría usted que preguntarle ahora mismo al director general de la caja si lo tuviera ahí enfrente.
Seguramente muchas cosas.
Pero seguramente tendrá usted muchas más si previamente se ha estudiado los números de la caja, si previamente se ha estudiado los números de las operaciones, si previamente conoce usted la documentación que hace referencia a quien tiene las facultades para según qué créditos.

Todo eso es lo que fundamenta nuestra propuesta, que es una propuesta que no viene aquí a montar ningún numerito.
Viene aquí a hacer lo que nosotros pensamos que hay que hacer con estos temas, que es darle a la sociedad valenciana una explicación seria y una respuesta seria de lo que está pasando.

Mire, si nosotros llegamos a una conclusión de que aquí se han cometido errores tan graves que pueden haber llevado a la comisión de delitos a sospechar que ha habido delitos, no procede que las Cortes se presenten como acusación particular, entre otras cosas porque la figura de la acusación particular está prevista en nuestra legislación para aquellos que han sufrido daños personales en la operación.
Yo me podría presentar como acusación particular porque soy titular de cuotas participativas y me han producido daños, pero nunca Las Cortes.

Las Cortes, en todo caso, y forzando la ley, creo yo que se podrían presentar como acusación popular, que es cosa radicalmente distinta.
Pero para eso el estado de derecho tiene prevista una institución, que es la fiscalía.
Por tanto, si a raíz del trabajo de la comisión se descubrieran o aparecieran indicios de delito, lo que en mi opinión procedería sería poner el asunto en conocimiento de la fiscalía, que es el órgano del estado encargado de velar por el respeto de la ley, por los derechos de los ciudadanos.

Por tanto, nosotros tenemos que hacer el trabajo que tenemos que hacer.
Y conviene que no nos equivoquemos ni levantemos falsas expectativas.
Yo sé que en este tema seguramente la tentación de utilizar la indignación popular puede ser muyâ¦, puede estar muy alcance de la mano.
Pero conviene que les digamos a los ciudadanos que aquí lo que estamos haciendo es analizar un proceso que ha derivado en un daño colectivo, precisamente para poner el remedio para que no se puedan volver a producir situaciones de esta naturaleza y explicarles qué se ha hecho, quién lo ha hecho, cómo lo ha hecho y qué responsabilidad tiene.
Y los responsables los que sean, los responsables los que sean.
Sean de una institución, sean de otra o sean a título personal.

Rechazo, por consiguiente, cualquier tipo de acusación que tenga que ver con sometimientos a calendarios de no sé sabe muy bien qué, de no se sabe muy bien quién y de no se sabe muy bien con qué intereses.

Nuestro interés es un interés serio y riguroso, y quiere empezar la casa por los cimientos, que es el conocimiento previo de cómo está realmente la situación.
Tenemos mucho respeto por los medios de comunicación, pero seguramente los entresijos de la Caja de Ahorros del Mediterráneo no los vamos a encontrar en los titulares de prensa.
Por eso hemos planteado un programa de trabajo que pasa por: primero, conocer la auditoría que se ha hecho de la caja a 30 de junio; en segundo lugar, conocer los escritos y los informes del Banco de España; en tercer lugar, conocer los escritos y los informes del Instituto Valenciano de Finanzas; conocer el fondo que tuvo que constituir la caja para iniciar las negociaciones para la SIP y luego para la fusión con el resto de cajas que luego fue fallido; conocer las operaciones de financiación a partir de 3 millones de euros que se han producido en un determinado plazo; conocer los datos relativos a las facultades de los miembros de los consejos de administración, de control, etcétera, etcétera; los sueldos, los préstamos, los beneficios sociales, los blindajes, etcétera, etcétera, todo lo que tienen; las autorizaciones que los controladores institucionales han otorgado para determinado tipo de operaciones.
Y aprovecho para decir que en nuestro programa de trabajo en el punto número 8 hay un error, en lo que hace referencia a los artículos del decreto legislativo por el que se establece la ley de cajas, se aprueba la Ley de cajas, no es el artículo 42, es el artículo 44 de la Ley de cajas al que hacemos referencia.

Queremos conocer las operaciones que haya realizado la caja con instituciones de todo tipo.
Queremos conocer los proyectos de inversión donde hayan participado en los órganos de gestión o de administración.
Queremos conocer los informes de Terra Mítica, que entendemos que fue uno de los primeros graves escollos y graves problemas que tuvo de la Caja de Ahorros del Mediterráneo.
Y, desde luego, queremos conocer en profundidad el funcionamiento de la caja, la relación de personas que han estado al frente de los distintos órganos durante todo este tiempo.
Los estatutos de la entidad, los acuerdos de delegación.
Porque no nos sirve de nada traer aquí una persona para que comparezca si luego resulta que es la facultad tal o la facultad cual la tiene delegada en un momento determinado y el responsable de la concesión de un crédito no es él y es otro.
Y esas cosas, o se saben previamente, o las comparecencias se pueden convertir en algo absolutamente inútil, cuando no en una vía de escape para aquellos que con habilidad pudieran defenderse de las mismas.

Por tanto, nosotros, para concretar, hemos presentado un calendario que plantea conocer primero los entresijos del problema y, en segundo lugar, pedir las comparecencias.
El calendario es similar en cuanto a fechas al presentado por el Partido Popular.
Aceptamos el calendario del Partido Popular, nos da igual, hay poca diferencia en fechas en relación con el nuestro.

No aceptamos el plazo que el Partido Popular plantea en cuanto al ámbito temporal de la documentación que hay que pedir.
Nosotros lo planteábamos desde el año 1997, puede parecer excesivo a alguno de los miembros de la comisión, el Partido Popular lo plantea en el año 2008.
Podíamos llegar a algún tipo de acuerdo entorno a 2003 o 2004 si se pretende retrotraer el plazo.

Todo esto, naturalmente, sin perjuicio de que si, a la hora de estudiar alguna documentación o de celebrar comparecencias aparecieran problemas que tuvieran su origen en una fecha anterior, aunque hayamos establecido el plazo de 2003 o 2004, pudiéramos retrotraernos, como en el caso de Terra Mítica, a un período anterior.

Y entendemos que nuestra petición de documentación es más amplia que la que plantea el Grupo Popular.
Yo diría que es la más amplia de todas.
Creo que podría tomarse como base la petición de documentación que ha realizado el Grupo Socialista, sin perjuicio de que a la misma se añadiera cualquiera de los documentos que puntualmente hayan pedido cualquiera de los otros grupos y que no estén en la relación que nosotros hemos presentado.

Ésta sería nuestra posición al respecto.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Luna.

Per a presentacióâ¦ Per a què vol la paraula?
(Veus) La seua senyoria ha participat en una reunió prèvia, que tots hem donat la conformitat que fóra un torn de deu minuts cada grup sense rèplica.
(La senyora Mollà parla amb el micròfon desconnectat)

Anem a vore, senyora Mollà, jo he dit que el torn era per a defensar el propi i, si se volia, comentar el dels altres.
Això és un dret que tenen.
(La senyora Mollà parla amb el micròfon desconnectat)

Mire, jo per respecte a l'acord que s'ha adoptat anteriorment ho sent, però no puc donar-li la rèplica.

Per a què vol la paraula, senyor Torró?

El senyor Torró Gil:

Sí, anem a vore.
Efectivament hem arribat a un acord inicialment.
L'acord inicialment era explicar el pla i comentar, val?
Però, evidentment, el senyor Luna en la seua intervenció no s'ha limitat exclusivament a comentar els plans dels altres sinó que ha estat valorant les paraules i les coses amb les que nosaltres hem estat defensant els nostres plans.
I, per tant, ens deixa indefensos si no podem replicar a les.
.
.
no sé com qualificar-ho, acusacions o valoracions que ha fet el senyor Luna de la nostra argumentació, no del pla, sinó de l'argumentació que hem exposat ací.

Per tant, jo ho deixe al seu criteri, senyor president.
Però entenc que no s'ha limitat a.
.
.

El senyor president:

Ja l'ha entés la presidència, senyor Torró.
Moltes gràcies per la seua observació.

La presidència pensa que la mesa està en la mateixa línia, sense que siga desvirtuar l'acord anterior, no té ningun inconvenient en concedir-los a les seues senyories un torn de rèplica al senyor Luna, però tinguen en compte que el senyor Luna tindria el mateix dret, eh?

Si tots estem d'acord, té la paraula per a rèplica el senyor.
.
.

El senyor Torró Gil:

Si vol simplificar-ho.
.
.

El senyor president:

Clar, jo crec que hauríem d'esperar que intervinguera el senyor Serra.
.
.

El senyor Torró Gil:

Jo estic d'acord.

El senyor president:

Perquè si després anem a donar-li al senyor Serra, per economia procedimental, a la millor el que procedix és que atenguem la petició que les seues senyories, les dos senyories, senyor Torró i senyora Mollà, estan fent, se concedira pel mateix ordre, de menor a major, un torn de cinc minuts a tots els grups, si estem d'acord.

Sí, senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Per una qüestió d'orde.

El que està proposant en este moment la presidència és que alterem l'acord a què havíem arribat, per a obrir un nou torn on cada grup durant cinc minuts fixe posició de manera definitiva.
Seria aixina?

El senyor president:

Per a rèplica.
.
.

El senyor Serra Cervera:

És el que estic entenent, com a rèplica o per a fixar posició per a.
.
.
Serien cinc minuts cada un, no?

El senyor president:

Sí, sí, sí.

Senyor Luna, vosté està d'acord?
Perfecte.

Aleshores té la paraula el senyor Serra, en nom del Grup Parlamentari Popular, i per temps de deu minuts.

El senyor Serra Cervera:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar decir que hoy podemos estar aquí debatiendo las propuestas de planes de trabajo después de habernos puesto de acuerdo la práctica totalidad de los grupos parlamentarios en que esta comisión era necesaria e importante.

Por lo tanto, siguiendo con los calendarios marcados, el Grupo Parlamentario Popular hizo una propuesta de trabajo que consideramos que es amplia, donde hay un calendario con unas fechas y con unos plazos marcados, como marca la propia creación de la comisión.

Por lo tanto, entendemos, y en primer lugar yo agradecería el que pudiese salir la propuesta, que es muy similar a la del Partido Socialista, a la del Grupo Socialista, de plan de trabajo, en la cual nos facultaría a que en el mes de junio, a más tardar, podamos debatir unas conclusiones en el pleno de Las Cortes, que hayan sido aprobadas en el seno de esta comisión, y que puedan tener la trascendencia social y la valoración que debe de tener el trabajo que hayamos hecho aquí los grupos parlamentarios durante estos meses.

Entendemos que hoy es momento de hablar de documentación y de información con rigor, con rigor, y yo creo que con absoluta claridad, y con la voluntad de transparencia de querer, y saber y conocer qué ha pasado en la CAM a lo largo de los últimos años.
Y esa es la voluntad que debe de unirnos a todos los grupos parlamentarios y que desde el Grupo Popular entendíamos que los planes de trabajo debían de ir en esa dirección.
Nuestro plan va en esa dirección.
Yo no voy a discrepar ni quiero abrir ninguna opinión con el Grupo Socialista si es más amplio o menos amplio, yo creo que eso no es lo importante.
Lo importante es que podamos trabajar en una misma dirección y que los parlamentarios de estas Cortes tengamos toda la documentación.

Nuestro grupo parlamentario, como he dicho, en aras de la transparencia, no va a tener ningún problema en los límites temporales.
Habíamos puesto de forma lógica, como otros grupos de la oposición han puesto, alrededor del año 2008, pero no tendríamos ningún inconveniente en que los documentos de trabajo que pedimos se puedan ampliar hasta el año 2004.
No nos parece que sea descabellado, pero hay que llegar y acotar en algún momento la investigación y la documentación que queramos conocer y las explicaciones que se nos den.
Ello no es óbice para que, si a lo largo de las comparecencias o del estudio de la documentación entendamos que haya que ampliar alguna fecha, se pueda hacer.

Por lo tanto, yo creo que podríamos estar en disposición de la documentación que hemos pedido ampliarla en este caso hasta el año 2004.

El Grupo Parlamentario Popular ha pedido documentación que creemos que es fundamental para conocer.
Hay otros grupos que no la han pedido, y lo respetamos plenamente.
Ahí cada grupo ha creído que con la petición de documentación que hacía tenía suficiente documentación para conocer por dónde debían de ir las comparecencias y dónde debía de hacer hincapié.

Entendemos, por ejemplo, que las actas del consejo de administración son esenciales y necesarias, y que desde el año 2004 estén, en este caso, por la documentación que hay, únicamente el Grupo Socialista y el Grupo Popular somos los que pedimos esa documentación.
Eso es así.
El consejo de administración, únicamente lo que.
.
.
hay otros documentos que sí que coinciden: las actas de la comisión ejecutiva, las actas de la comisión de control, las actas de la comisión de inversiones, de la comisión de retribuciones, del comité de auditoría, que podamos tener todos esos documentos que van a acreditar por qué se invirtió y dónde se invirtió y quién respaldó esas decisiones.
Y con eso vamos a dar respuesta a muchos de los informes que los grupos minoritarios piden, en este caso Izquierda Unida, que pide ocho informes sobre inversiones puntuales, que tienen que haber pasado por estos órganos, tienen que haber estado informados y tienen que haber estado valorados.

Por lo tanto, nosotros entendemos que con esta información estamos dando respuesta clara a las necesidades que se hacen.
Pedimos los informes anuales aparte elaborados por la comisión de inversiones y que han llegado al consejo de administración.
Pedimos todos los reglamentos internos de funcionamiento de los órganos de gobierno y aparte los que dan soporte al consejo de administración.
Pedimos los informes complementarios de auditoría, que lógicamente se pedirán desde el año 2004.
Los informes de gobierno corporativo donde van a dar respuesta a la mayoría de peticiones de información que los grupos estamos pidiendo, donde aparecerán las operaciones de crédito, aval o garantía efectuadas directa o indirectamente a través de las entidades dotadas, adscritas o participadas con los miembros del consejo de administración y de la comisión de control, con sus familiares en primer grado y con empresas o entidades vinculadas a ellos, las operaciones de crédito con aval o garantía efectuadas a los grupos políticos que tengan representación en las corporaciones locales y en las asambleas legislativas autonómicas que hayan participado en los procesos electorales de la caja.
Y además, aparecerá en esos informes de gobierno corporativo más información, que dará yo creo que luz a todas las cuestiones que podamos tener.

Junto con eso, se pedirán los informes semestrales de la comisión de control que ha remitido el Instituto Valenciano de Finanzas desde el año 2004, las propuestas de la comisión de control, de suspensión de la eficacia de acuerdos del consejo de administración que eleva al Instituto Valenciano de Finanzas, como prevé el artículo 42, apartado e, del texto refundido de la ley de cajas.
Y algo que para nosotros es importante, que haya un informe claro sobre la importancia relativa que representa el volumen de riesgos de la CAM, Banco CAM, en La Generalitat, o La Generalitat sobre el banco, junto con documentación detallada que acredite el contenido de los contratos relativos a los miembros de los órganos de gobierno y de dirección de la CAM, así como cualquier otra indemnización prevista en las relaciones contractuales que tuviesen.

Junto con eso, pedimos a la firma auditoría KPMG los informes de auditoría y los documentos de trabajo realizados al mismo.
Mucha más información también al Instituto Valenciano de Finanzas y al Banco de España, relativas a todos los escritos de requerimiento de inspección del Banco de España.
Y, lógicamente, las últimas inspecciones realizadas.
Aquí hablábamos de las tres últimas inspecciones, no tenemos ningún problema, porque las tres últimas llegaríamos hasta el año 2006, en que se amplíe hasta el año 2004.

Por lo tanto, toda la documentación que hemos solicitado, que estaba acotada más o menos alrededor del año 2008-2007, que se ampliase.
Y con eso poder dar luz y taquígrafos a toda la información para que podamos aquí tener unas sesiones y unas comparecencias con toda la información.
Y eso al final va a servir de manera directa para tener nosotros claro qué es lo que ha pasado en la CAM o poder llegar a tener conocimiento real de lo que ha pasado en la CAM, que lo puedan tener los ciudadanos, que lo puedan tener los empleados de la entidad y que lo puedan tener todas las personas que de manera individual tienen sus depósitos en una entidad que en estos momentos, desde estas Cortes, lo que tenemos yo creo que lanzar son mensajes de tranquilidad y de seguridad y desear que con absoluta responsabilidad se va a trabajar en esa dirección.

Prácticamente, con el resto de informes nosotros no tenemos ningún problema.
El Grupo Parlamentario Izquierda Unida pedía informes sobre ocho actuaciones puntuales, que la mayoría van a estar recogidas dentro de la información que hacemos.
Y pide dos balances sobre dos sociedades, que nos parece perfecto que se pidan, no tenemos ningún problema, pero que entendemos que con la documentación que tenemos, de manera general lo vamos a ver.

Y luego hay otras propuestas, en este caso, por parte del Grupo Compromís, que muchas de las peticiones de documentación que hace vienen recogidas dentro de la documentación que hemos pedido el Grupo Parlamentario Popular.
En este caso, las actas a las que hace referencia el grupo parlamentario solamente piden comisión ejecutiva, comisión de control, retribuciones e inversiones.
Y creemos que el consejo de administración debe también aportar los documentos que no pide en este caso el Grupo Compromís.

Y luego lo que no entendemos, desde el Grupo Parlamentario Popular, es lo de la cuenta general de la entidad.
Lógicamente hay que pedir documentos que existan.
Si desde estas Cortes hacemos peticiones de documentos inexistentes a una entidad que no los tiene, no se van a remitir.
Por lo tanto, un poco de rigor a la hora de trabajar también es exigible para los grupos modestos, que no por ser más pequeños en volumen, deben ser menores en calidad a la hora de presentar y hacer peticiones de documentación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Serra.

Senyor Torró, un torn de cinc minuts o bé per a rèplica o bé per a demanar algun aclariment, que entenc que és el que els grups han demanat.

Té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.
La veritat és que no comencem massa bé.
No comencem massa bé.
.
.
Ja no havíem començat massa bé, perquè el normal en una qüestió tan important com aquesta és no haver deixat les decisions que estan prenent-se en mans exclusivament de la mesa, que fa molt bé el seu paper de regulació formal del funcionament de la comissió, de tota una sèrie de qüestions de caràcter polític que haurien d'estar no discutint-se ací, sinó haver vingut ací amb una discussió prèvia.
I lògicament, això és responsabilitat fonamentalment del grup majoritari, que, en definitiva, és el que té amb els seus vots la capacitat de dir que sí o que no o exactament què és el que va a fer-se.

Per tant, eixa exclusió, en este cas, almenys dels grups minoritaris, fa sospitar que no hi ha interés per tal d'arribar a una via consensuada en el funcionament d'açò.

Després, el tema del calendari, i de les compareixences i de la documentació.
Miren, jo no ho entenc, eh?
I li ho dic al senyor Luna i al senyor Serra.
Independentment que es fixe un calendari en què es puga fixar que les compareixences es produïsquen a partir d'un determinat moment en què es considere que la documentació haja pogut ser rebuda i estudiada, no té res a veure amb el fet que ja, ara i ací, ja es puguen sol·licitar compareixences, perquè és evident que n'hi ha, com a mínim, un mínim de persones que tots sabem que haurien de comparéixer.
Hauria de comparéixer el director de l'Institut Valencià de Finances?
Evidentment.
Des de quan?
Podem discutir-ho.
Podríem arribar a un acord, però eixe senyor té de comparéixer.
Que compareixerà en març o compareixerà en juny, o compareixerà no sé quan, això és una altra cosa.
Decidim que a partir del mes de març hem tingut la documentació i podem ja assentar-nos a discutir què és el que anem a preguntar-li?
Això és molt raonable, però no té res a veure amb el fet de poder fixar ja la seua compareixença.
I com ell –he posat un exemple, perquè probablement siga el més indiscutible de tots–, però hi ha moltíssima gent; nosaltres hem fet una llista molt llarga, amb algun error, per cert.

Per tant, eixa seria la qüestió, però sembla que no es vullga plantejar les coses d'aquesta manera.

Després, sobre el tema de la documentació, miren, és difícil valorar, o és fàcil, segons com es mire, les propostes que han fet Partit Popular i Partit Socialista, perquè simplement es limiten a posar documents per a sol·licitar, sense explicar per què se sol·liciten eixos documents.
En algun cas, sí, però en la major part dels casos, no.
Nosaltres hem optat per una altra fórmula diferent.
No sé si és millor o pitjor, però és una fórmula.
És a dir, plantegem-nos quins objectius té la comissió i comencem a treballar a partir d'eixos objectius i, en funció de com funcione i com treballe la comissió, si hi ha voluntat realment de treball, lògicament la comissió és plenament sobirana per a decidir que es faça una nova compareixença, anul·lar-ne alguna altra o demanar cinquanta documents més dels que en principi s'havien demanat, perquè per això la comissió funciona de forma sobirana.

I, per tant, el tractar de fixar la documentació prèviament exclusivament, doncs té les seues virtuts i té els seus problemes.
I els problemes que nosaltres detectem és que, d'una banda, el Partit Popular sembla que s'oblida de tot allò que hi ha abans de 2008, com si no existira.
I el Partit Socialista no fa referències al procés que va des de la fusió.
.
.
, des de la reforma de llei de caixes i tot el procés de fusió.
No sembla que eixe procés li interesse.

I ni a uns ni als altres els interessa el tema de les quotes participatives.
I el senyor Luna ha fet una al·lusió molt directa sobre això.
I jo pense que s'ha de fer.
.
.
Clar que s'ha de parlar d'això!
I ací no es tracta de jutjar ningú.
Nosaltres no som ni jutges, ni fiscals ni res, senyor Luna.
Això jo crec que ho hem discutit moltes vegades.
Però és un problema social molt greu creat a partir del que li ha passat a la CAM, és un problema que té responsabilitats concretes, perquè una cosa és el fullet de la Comissió Nacional del Mercat de Valors i l'altra cosa és el que se'ls explicava a les persones quan anaven a les caixes a tractar de vendre'ls eixe producte.
I això és una política de la CAM que s'hauria d'aclarir quins són els seus responsables.
I això són responsabilitats, com a mínim, responsabilitats de gestió.
Probablement també responsabilitats polítiques.
I si n'hi han responsabilitats penals, ja vorem.
No és el nostre treball ací.
Per tant, no entenc per què marginen eixa qüestió tan important, probablement des del punt de vista social, la més important de totes.

I res, això és el que jo volia dir.
Insistisc, comencem malament.
Deuríem haver-nos assentat a tractar de vore si era possible arribar a un consens.
Quan això no es fa és perquè, lògicament, el Partit Popular ja té molt clar què és el que vol, com vol fer-ho i tractarà d'agarrar dos o tres coses de cadascú per a fer vore que ha tractat d'arribar a un consens, però realment imposar la seua llei de la majoria, que té tota la legitimitat per a fer-ho, no ho discutiré, però que em sembla que en este cas serà una autèntica llàstima que es produïsca aixina.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyo Torró.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Per a començar, jo torne a afirmar que no és casual que Partit Popular i Partit Socialista no facen una menció concreta sobre els compareixents que volen que vinguen a esta comissió.
No és casual, no és casual que Partit Popular i Partit Socialista siguen els únics membres en esta mesa i, per tant, s'hagen pogut posar d'acord sobre esta qüestió, perquè estic segura que s'han posat d'acord.
I crec que té una lògica, una lògica que jo no compartisc, i és no voler interferir que en març el Sabadell passa a tindre la gestió de l'entitat, i no vaja a ser, no vaja a ser que eixa maniobra puga ser perjudicial per qualsevol declaració, qualsevol documentació, etcètera.
I si allarguem el temps, millor que millor.

Per a mi és clara esta conclusió.
I ho afirme amb la mateixa llibertat que han afirmat vostés que, per exemple, nosaltres, com posem compareixents, no volem tindre un coneixement previ de quina ha estat la situació.
És fals això, perquè, com hem ressaltat ja, nosaltres no diguem que eixes compareixent tenen de vindre la setmana que ve.
Efectivament, esta comissió pot esperar a rebre la documentació per a iniciar la ronda de compareixences, que vostés mateixos, el senyor Luna, ha dit: «Bueno, es que no dudamos que haya que pedir a determinats senyors i senyores que tenim en els nostres plans de treball.
» I per què no les voten, si no tenen dubte que tenen de vindre?
Nosaltres no diguem que tinguen de vindre ja.
Podem tindre tots el coneixement previ abans de tindre a estes persones, però que s'haja votat que se va a demanar a estes persones que vinguen, que se'ls envie ja el requeriment per a vindre, des de hui.
Jo crec que és important.
I vostés en això, doncs, han vullgut negociar un calendari, sense dubte.

Perquè una de les coses que també s'ha dit sobre el nostre pla de treball és que nosaltres posem que, bé, que Les Corts puguen actuar en els processos judicials.
Miren, ja siga acusació particular, popular, jo els termes legals no vaig a dubtar ni vaig a discutir amb el senyor Luna.
.
.
El que m'estranya és que vostés, senyor Luna, el seu grup va votar una proposició no de llei on demanàvem que, efectivament, La Generalitat se personara com a acusació particular en el procés iniciat en l'Audiència Nacional contra la senyora Amorós.
Si estava jo tan errada en les paraules legals emprades, podria vosté haver-me fet una esmena per a poder canviar açò.

Però més encara.
Quan diu: «No, i en el cas de ser acusació particular, jo podria, jo podria, perquè tinc quotes participatives i, per tant, estic afectat.
» Bé, i per què no parla vosté d'açò, de les quotes participatives, de les participacions preferents i el deute subordinat?
A la millor, si parlàrem d'açò, hi hauria gent que la documentació i les informacions que sortiren d'esta comissió podria presentar-se com a acusació particular, perquè estan afectats directament.
Que no volem respondre eixes incògnites i oferir a la ciutadania afectada documentació i informacions que puguen avalar la seua presència com a acusacions particulars en els processos judicials oberts o que puguen obrir?
A vosté se li ha oblidat això.
Vosté està perjudicat, diu vosté, podria actuar com a acusació particular, pero mejor que no se sepa nada en esta comissió, perquè eixa part se li ha oblidat, com ha ressaltat ja el company senyor Torró, en el seu pla de treball.
I m'agradaria saber exactament per què.

Vostés probablement ressalten algunes errades que hi hagen hagut en les documentacions.
Miren, jo, la veritat és que en estes coses posar «balance» o posar «cuenta general», doncs és una errada.
Què vol que li diga?
Igual que el senyor Torró, doncs, haver posat una persona que ja no està en este món, doncs és un error, és un error.
Ressaltar això, quan clarament el que hi ha és que els dos únics grups que han presentat objectius clars sobre què deuria fer esta comissió som nosaltres.
.
.
Vostés, d'objectius, ningun, ningun.

Requerir informació, que els vaig a dir.
.
.
Diuen vostés: «Bueno, ¿es que no queremos tener un conocimiento previó?
» No.
Efectivament, vostés, vostés dos, ja tenen coneiximent previ.
Poden demanar molta de la documentació que han demanat, als seus consellers d'administració.
Les actes de les reunions demane-les, senyor Serra.
Jo he demanat perquè no les tinc i probablement m'hagen faltat actes de reunions de determinades comissions.
Vosté les tindrà, no?
Els consellers d'administració que vostés van nomenar, vostés i vostés, no tenen eixes actes?
(Remors) Segur que tenen més coneiximent previ que nosaltres.
I, en canvi, ressalten la mancança de.
.
.
els errors que pugam tindre nosaltres.
Eixe és el problema per a no aprovar-lo?

I, torne a dir, jo no vaig a acceptar una votació separada dels plans de treball.
No vaig a acceptar-ho.
El nostre pla de treball l'hem presentat i en la votació, en l'ordre del dia posa «votació dels plans de treball», en bloc, no amb particions.
No anem a fer una llavada de cara del que vostés van a fer avui ací, i és mirar cap a altre costat i, efectivament, no voler demanar específicament a determinades persones que passen per ací.
Allargar el tempus de treball d'esta comissió perquè les Corts Valencianes se sotmeten a un calendari que no és el propi del poder legislatiu i del que espera la ciutadania de nosaltres, sinó dels interessos jo no sé si polítics, econòmics o del que siga, que tindran vostés per a allargar esta comissió.
I tot perquè, efectivament, no pugam interferir en qualsevol maniobra que vostés ja tenen orquestrada, que no és que l'hagen orquestrat en esta comissió sinó que la van orquestrar ja des de les institucions que vostés governaven perquè estes Corts, ja dic, no puguen interferir.
I a mi això me pareix relegar el poder que tenim en estes Corts a altres poders que no són propis de la institució, vulnerant els principis que han de regir el treball d'esta comissió.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor Luna.

El senyor Luna González:

Muchas gracias, señor presidente.

La estrategia de Compromís en general ya la conocemos y, por tanto, veníamos advertidos de lo que podía pasar en esta comisión.
La estrategia de Compromís es muy sencilla: «Partido Popular y Partido Socialista son los dos iguales y los dos igual de malos.
Aquí, los únicos buenos somos nosotros y, por tanto, hay que poner de manifiesto esta historia.
» Bien, esto lo sabemos, ¿no?
, que van por ahí los tiros, normalmente, casi siempre.
Y que se trata de buscar un titular, también.
Y el titular aquí es: «PP y PSOE se ponen de acuerdo para que la comisión de investigación de la CAM no pueda interferir en la operación de compra del Sabadell del banco CAM.
»

Bueno, ¿los hechos son así?
Pues vamos a ver.
Es decir, ¿tiene sentido pedir las comparecencias ahora?
¿Para qué tiene sentido pedir las comparecencias ahora?
Mire, yo le voy a decir una cosa: nosotros las aceptamos todas, todas, las que ha pedido usted y las que ha pedido Izquierda Unida.
No nos vamos a oponer a ninguna.
Al contrario, a lo mejor pedimos alguna más.
Lo que ocurre es que cuando se trae aquí a una persona que se siente, uno tiene que saber de lo que habla, porque si no sabe de lo que habla a lo mejor el que se sienta ahí, que sabe más que uno, le puede envolver y le puede enredar.
Y nosotros no queremos ni que nos envuelvan ni que nos enreden.

Las comparecencias, si tenemos que sacar algo serio de ellas, tienen que estar enlazadas porque hay cosas que ustedes no han previsto y nosotros sí, como son las delegaciones de facultades.
Si yo siento ahí a un señor y me dice que eso no es facultad suya, que no es facultad suya porque no lo dicen los estatutos y yo no tengo previamente el acuerdo de delegación de facultades y resulta que sí es facultad suya, estoy haciendo el indio.
Por tanto, lo que conviene, antes de llegar a un procedimiento de esta naturaleza, es que cada uno sepa de lo que está hablando.

Y miren, nosotros no tenemos las actas de los consejos de administración, señora Mollà.
Sería gravísimo que las tuviéramos.
Porque me imagino que los consejeros están sujetos al secreto de lo que están haciendo en ese momento.

Por tanto, yo creo que ustedes actúan con una ligereza total en esta asunto.
Mire, ustedes han llegado a pedir aquí, en su documentación, (remors) «informe de las personas, empresas o gobiernos involucrados en los negocios de la CAM en el extranjero».
¿Esto quién lo tiene que hacer, señora Mollà?
¿La CIA o el FBI?
¿Quién nos va a informar sobre los gobiernos involucrados en negocios de la CAM en el extranjero?
(Remors)

El senyor president:

Senyora Mollà, respecte la intervenció.
Senyora Mollà, respecte.

El senyor Luna González:

Señora Mollà, ¿esto es serio?
No, esto no es serio.
Esto no es serio.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Luna González:

Lo que es serio es hacer las cosas como toca.
¿Usted se cree que por acordar aquí hoy un determinado número de comparecencias vamos a poner en riesgo el calendario de compra de la CAM por el Sabadell?
¿Porque digamos aquí hoy que van a comparecer fulano, mengano, zutano y el otro, como dice usted, sin fijar la fecha que van a comparecer?
Pues usted considera que es muy endeble ese proceso de compra, ¿no?
Porque si se puede poner en riesgo porque una comisión de las Cortes Valencianas apruebe un calendario de comparecencias que no se sabe cuándo se va a producir, me parece que usted valora poco la fortaleza de los procedimientos que tiene el Banco de España o la administración pública española de hacer determinadas cosas.

No vamos a poner en riesgo nada ni tenemos miedo a poner en riesgo nada porque ese es un procedimiento que lleva su marcha y no tiene nada que ver con el trabajo de esta comisión, señora Mollà.
Y yo, ¡claro que estoy interesado en que se sepa lo que ha pasado con las cuotas participativas!
¡Claro que estoy interesado, naturalmente!
No es eso lo que le he dicho.
Nosotros no estamos interesados en ocultar ni cuotas participativas ni nada en este asunto.
Lo que no estamos dispuestos es a hacer el ridículo.
Lo que no estamos dispuestos es a que se acabe con el prestigio de una comisión que puede empezar bien, que puede trabajar bien y que puede resultar provechosa si lo hacemos bien, no si empezamos poniendo los bueyes detrás de la carreta acusando a unos y a otros de connivencias extrañas, levantando sombras de sospecha sobre no se sabe qué intereses ocultos para no se sabe qué intención de que no se consume no se qué proceso.
Esta usted muy equivocada.

Si usted quiere trabajar seriamente en esta comisión, estaremos encantados de trabajar con usted.
Si usted viene a esta comisión a buscar un titular cada vez, a buscar connivencias ocultas e inconfesables entre el Partido Popular y el Partido Socialista, se equivocará.
Nosotros hemos planteado aquí una propuesta de trabajo muy seria y muy rigurosa.
Y, además, abierta a todo lo que pueda aparecer en el futuro.
Y lo va a comprobar usted con el trabajo de esta comisión, día a día lo va a comprobar usted.
Usted va a ver si tenemos la oportunidad de decir cosas, si las decimos o no las decimos; si preguntamos cosas o no las preguntamos; si las recogemos o no las recogemos.
Pero empieza mal usted pensando lo que no debería de pensar, porque no hay ninguna razón para que usted piense lo que está pensando.
Ni nosotros podemos impedir un calendario de venta de la CAM a Sabadell ni tenemos la más mínima intención de hacerlo.
Lo que sí tenemos intención es que se sepa de verdad, hasta el fondo, lo que ha pasado aquí.
Y eso solo se hace trabajando seriamente y con rigor, señora Mollà.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Luna.

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Muchas gracias, señor presidente.

Miren, señorías, algunos grupos, como han demostrado las intervenciones, ya venían yo creo con una posición predeterminada desde hacía mucho tiempo, a lo que quieren que sea esta comisión.
Al grupo mayoritario no nos van a encontrar en ese escenario, no nos van a encontrar.
En ese escenario estarán ustedes si quieren estar.
Si quieren rigor, seriedad, investigación y trabajo, nos encontrarán.

Señor Torró, por mucho que levante la voz no va a tener más razón.
Por mucho ímpetu que le quiera dar a su intervención, no va a tener mayor credibilidad.
Y, lógicamente, venir usted aquí a hablar de exclusiones y de intereses, para nada.
Y la primera prueba va a ser que a ninguno de los documentos que usted pide nos vamos a oponer, a ninguno.
Los balances de las dos sociedades que pide, nos parece muy bien que los pida.
Y los informes que pida usted de intervenciones concretas y puntuales que, como ya le he dicho, vendrán en la documentación porque tienen que haber pasado por la comisión de inversiones y por los órganos de decisión de gobierno, van a llegar y no nos vamos a oponer.
Por lo tanto, ¿de qué está hablando usted?
¿Qué está diciendo usted?
Pero, ¿qué falta de rigor?
Que dice que no nos hemos dirigido a usted.
¡Pero si estamos de acuerdo con lo que ha pedido!
¿Qué quiere que le digamos, que le aplaudamos?
¡Si usted ha pedido el 10% de la información que pedimos nosotros, el 10%!
¿Qué quiere que le reconozcamos?
¿Un trabajo arduo, concienzudo?
Usted ha cogido la línea de investigación que ha querido, con absoluto respeto, con absoluto respeto.
Pero nosotros estamos a favor de lo que usted ha pedido.
Es que nosotros hemos pedido eso y mucho más.
Esa es la gran diferencia.

Y si usted hoy viene aquí y dice que es que es necesario que hoy se aprueben las personas que van a comparecer, no comparto el criterio.
No lo comparto, porque dentro de un mes se podrá hacer, con muchísimo más rigor.

Y al Grupo Compromís le digo lo mismo.
Dentro de un mes se podrá hacer.
Y no diga usted, que a usted le da igual, que usted quiere que se aprueben hoy y ya vendrán, porque eso es falso.
Eso es falso, porque el documento de trabajo que usted ha traído dice, literal: «Compromís proposa que a partir de l'aprovació del pla de treball de la comissió, hui, totes les setmanes hi haja una reunió d'esta per tal de cobrir les necessàries compareixences que a continuació se detallen.
» Per tant, la setmana que ve no estem en disposició de fer compareixences, no estem en disposició.

El problema és que vosté, que és el millor exemple de la generació dels NPI, «ni punyetera idea, «ni punyetera idea», vienen al espectáculo, vienen al show y a dar coces institucionales.

Y le digo una cosa, ustedes vayan a eso, que es a lo que van a ir.
Ya lo han anunciado.
Lógicamente, usted dice que «los errores».
No, no, no es un error pedir una cuenta general a una sociedad que no tiene cuenta general.
Eso no es un error; eso es no saberlo.
No es un error venir y no pedir las actas del consejo de administración.
(Remors) No están pedidas.
Y todos los medios de comunicación lo van a poder ver, que usted pide otras cosas y se dejan el consejo de administración.
No lo han pedido.
Y eso no es otro error.
Eso es falta de rigor y de conocimiento.

Y usted no diga que nosotros tenemos acceso a documentación que no tenemos, porque no la tenemos.
Es que esa es la diferencia.
Es que usted cree que si su partido y gente de su entorno hubiesen llegado a tener alguna vez algún miembro en esos órganos, harían ese uso, como hacen.
(La senyora Mollà diu: «Lo hubiéramos robado.
») Y al final, y al final.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyories.

Guarden silenci i respecte.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
ustedes.
.
.
Si es que lo hacen, si es que lo hacen, continuamente.
(La senyora Mollà diu: «Lo hubiéramos robado.
»)

El senyor president:

Senyora Mollà, respecte la intervenció.

El senyor Serra Cervera:

¡Si lo hacen!

Señor presidente, es que.
.
.

Entonces, al final, señorías, la falta de rigor, la falta de rigor y venir con posiciones predeterminadas a estas comisiones demuestran cuál es el uso que se quiere hacer por parte de los grupos minoritarios.
Ni defender a los empleados, ni defender a los impositores, ni trasladar una imagen seria y real de lo que ocurre a la sociedad.
Únicamente la pancarta y el cachondeo.

Se lo he dicho: usted representa a los NPI.
Y es así, es así, señoría.
Ustedes vienen sin ningún conocimiento, sin ningún rigor y sin ninguna voluntad de que se conozcan las cosas.

Usted pide documentación que no tiene nada que ver, nada que ver con lo que vamos a querer aquí que se investigue.
(Remors) Nada que ver.
Usted viene aquí.
.
.
Sí, sí.
Usted viene aquí y pide.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà, pregue guarde silenci.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
documentación en la cual, y ya se lo ha dicho algún otro portavoz, veremos quién tiene que fabricar y documentar esos documentos.
¿A quién le pide la documentación?
Es que no lo dice, es que no proponen nada serio, como tanto, como tanto que han hecho a lo largo, durante los últimos meses.

Mire, nosotros lo tenemos muy claro.
No nos vamos a oponer –y se lo he dicho al grupo minoritario de Izquierda Unida– a ninguna de las peticiones de documentación.
Nos parecen todas que son lógicas.
Creo que se queda muy corto, muy corto.
Usted dice que es que ha cogido otra línea de investigación.
Fenomenal, como ha dicho en su intervención.
Creo que se queda muy corto, con la petición de información que ha pedido.
Pero, le digo, hay un documento aquí con un calendario que nosotros vamos a pedir, como se ha quedado así, que se voten los calendarios, como se han acordado previamente por parte de los portavoces, y una vez que se apruebe el calendario, los documentos de trabajo y las peticiones de información de cada grupo, que se sometan a votación.

Nosotros, de salida, no tenemos reparos con la información que solicitan los grupos.
No tenemos ningún reparo, señorías.
No teniendo ningún reparo, ya lo he dicho, que la propuesta que hace el Grupo Socialista, la podemos respaldar; la propuesta que hace el Grupo de Izquierda Unida, se puede respaldar; la nuestra, creemos que es suficientemente amplia, y esperamos también contar con el apoyo, lógicamente, de todos los que están y quieren que esté sobre la mesa toda la documentación posible y esperamos contar con el apoyo de todos los grupos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Senyories, la presidència i la mesa no imposa ningun criteri sinó que tracta d'interpretar la norma reglamentària.
Però, inclús en aquelles qüestions que el reglament dóna la potestat a la presidència o a la mesa per a decidir, estem posant-ho a consideració de la comissió, perquè siga la comissió soberana a l'hora de decidir procediments, sempre que no vulneren el que ja està regulat en l'ordenament jurídic.

En eixe sentit, i donat que la senyora Mollà entén que el paràgraf que diu «reunions» en la seua proposta és també un calendari –aixina ho entén–, perquè efectivament diu que «se reunixca a partir de hui totes les setmanes la comissió per a substanciar les compareixences», no tenim ningun inconvenient, la mesa, perquè no se trobe amb indefensió, de sotmetre-ho també a la consideració.

Per tant, en primer lloc, sotmeten a la consideració.
.
.
(La senyora Mollà diu: «No, jo vull votar el meu pla.
»)

¡Senyora Mollà!
, està parlant el president.
Faça el favor de guardar el mateix respecte que la presidència li depara a vosté.
Per favor, estic parlant jo.

Dia, senyories, que en primer lloc anem a sotmetre a la consideració de la comissió, si la comissió accepta que es vote separadament i prèviament a la resta d'eixos documents els distints calendaris que s'han presentat.
Vots a favor d'esta proposta?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Moltes gràcies.
1 vot en contra, 1 abstenció i 13 a favor.
La comissió considera que sí, que se deuen de votar els calendaris de forma separada i prèviament a la resta de petició de documentació.

Senyor Luna, per què vol la paraula?

El senyor Luna González:

Sí, a efectos de decir que retiramos nuestro calendario porque es muy similar al del Partido Popular.
Y, como ya lo he dicho en mi intervención, nosotros aceptamos que se vote el calendario del Partido Popular.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Luna.
(Remors)

Doncs bé, senyories, prenem nota de la intervenció del senyor Luna.
I, en primer lloc, sotmetem a la consideració de la comissió.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Per una qüestió d'ordre, voldria saber el número del reglament que ha fet vosté per a poder sotmetre açò a votació.

El senyor president:

El número del reglament?
Només hi ha un reglament.

La senyora Mollà Herrera:

En base a quin article del reglament vosté –la mesa– té potestat per a fer esta proposta.

El senyor president:

Doncs mire, senyora Mollà.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Perquè la votació.
.
.
; el punt 2 posa, en l'ordre del dia: «votació dels plans de treball.
.
.

El senyor president:

Clar, clar.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
, dels plans en bloc.
I voldria saber quin article del reglament li dóna potestat a esta mesa per a proposar aquesta votació que no està en l'ordre del dia.
Voldria saber-ho.

El senyor president:

Senyora Mollà, senyora Mollà, el que hauria de demanar la seua senyoria.
.
.
, o fer observar quin article del reglament ho impedix.

Vosté sap.
.
.
La seua senyoria és una pràctica que utilitza molt a sovint –i no li ho reprotxe, està en el seu dret–, quan estem votant esmenes, quan estem votant projectes de llei, quan estem.
.
.
distints preceptes, la seua senyoria, per sistema, demana votació separada en la majoria d'ocasions; i la cambra sempre ho ha respectat.

De la mateixa forma, i també la tradició parlamentària –que també és un dret parlamentari–, ha vingut votant separadament sempre i quan algú grup demane separació.

Però, en primer lloc, senyora Mollà, i per a concloure este tema, la comissió ja ha votat i s'ha pronunciat.
Sobra.
La seua senyoria ha tingut el dret de votar en contra.
Liquidat este tema.

Anem al següent.
¿Vots a favor de la proposta de calendari que fa el Grup Parlamentari Compromís, segons el que ha dit la senyora Mollà; vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Gràcies.
1 abstenció i 14 vots en contra, ningun vot a favor.
Queda rebutjada la proposta de calendari.
.
.

El senyor Serra Cervera:

Perdó, senyor president, serien 13 vots en contra si hi ha 1 abstenció, perquè jo veig que una senyoria no ha votat.

El senyor president:

Perdó?
Això he dit?

La senyora Mollà Herrera:

No vaig a participar d'una votació que me sembla que.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà, no està en l'ús de la paraula.

Senyor Serra, he dit que 1 abstenció i 13 vots en contra; és rebutjada.
I que no hi ha hagut ningun vot a favor –he dit.

Donat que el Grup Parlamentari Socialista, a través del senyor Luna, ha retirat la seua proposta de calendari, passem a votar la proposta de calendari que fa el Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor d'eixa proposta?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
Gràcies.
1 abstenció, 13 vots a favor i ningun en contra; queda aprovat el calendari que el Grup Parlamentari Popular proposa.

Ara, senyories, procedim a votar, de menor a major, les distintes propostes de pla de treball presentades, en què se demana petició de documents.
I la presidència ha pres nota –i, si no, pregue al senyor Serra i al senyor Luna que em corregisquen– que tant en els documents que demana el Grup Parlamentari Socialista com en els que demana el Grup Parlamentari Popular s'entén a data de 2004.
És aixina?
Per tant, prenga's nota i que ho sàpia la comissió abans de votar, perquè no hi haja indefensió que és aixina.

En primer lloc –deia– la proposta del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Si algun grup vol votació separada és el moment de dir-ho; pel contrari, votarem conjuntament tot el que es titula «Documentació a sol·licitar i estudiar».
És aixina, senyor Torró?

El senyor Torró Gil:

Jo entenc que no es vote la introducció, perquè és una qüestió que creiem.
.
.
Però hi ha una part on hi ha un programa de treball, encara que no estiga detallada la documentació, que és el que precedix a la documentació, val?
(Remors)

I jo entenc que s'han de votar els objectius (la senyora Mollà diu: «Clar.
») i la documentació; entendria que també s'haurien de votar les compareixences.
Les compareixences s'ha decidit que no; però els objectius i la documentació deuen votar-se.
Si per facilitar es vol votar per separat, jo no tinc inconvenient que es vote per separat; però s'han de votar els objectius perquè això forma part del pla de treball.

El senyor president:

Senyor Torró, senyor Torró, els objectius són molt respectables; però són del seu grup, no de la comissió ni se deuen de sotmetre a la consideració (el senyor Torró diu: «No?
») de la.
.
.
–perdó, que estic parlant jo–, a la consideració de la comissió.

Per tant, el que procedix ara és votar la petició de documents que fa.
La filosofia que a vosté l'inspira el que deu ser el funcionament d'esta comissió és molt respectable, però que no és una cosa que ha de sotmetre's a la consideració de la comissió.

La senyora Mollà Herrera:

Senyor president.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà!
, que estic parlant jo i no està en ús de la paraula,.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Jo li la demane.

El senyor president:

.
.
.
no m'obligue a cridar-la a l'ordre, no vullguera –sap que no vullguera.

La senyora Mollà Herrera:

Li demane la paraula.

El senyor president:

Per tant, senyor Torró, el tema està molt clar.
Vosté fa una petició concreta que és petició de documents a sol·licitar i a estudiar i una sèrie de compareixences.
Les compareixences ja ha quedat clar, en el calendari que hem aprovat, que hi ha una data límit, que és el 13 de març, quan se podran presentar peticions de compareixences, i que serà el 15 de març quan la comissió determine quines són les compareixences a substanciar.

Per tant, al que se procedix ara és a votar la documentació sol·licitada.

La senyora Mollà Herrera:

Per una qüestió.
.
.

El senyor president:

Per què vol la paraula, senyora Mollà?

La senyora Mollà Herrera:

Vull la paraula per a manifestar que des d'esta mesa se va entregar als grups una orientació sobre els plans de treball i se deia que en primer punt s'havia de posar els objectius, en segon punt, el calendari, en tercer punt, les compareixences i, en quart, punt la documentació.

Eixos quatre punts se van dir en esta mesa, en una documentació que se va entregar als diferents responsables.
I, per tant, si el primer punt era objectius, volem que se voten els objectius dels nostres plans.
(Remors) Se va entregar, per part dels membres d'esta mesa, als diferents grups una orientació sobre els plans de treball de la comissió, (remors) i vull que se voten els objectius.

El senyor president:

Senyora Mollà, doncs la presidència li diu que està mesa no ha entregat mai eixa documentació que vosté diu.
(Remors)

Senyories, aleshores passem.
.
.

Per què vol la paraula, senyor Torró?

El senyor Torró Gil:

Mire.
.
.

El senyor president:

Bé, no deixen funcionar la comissió.

El senyor Torró Gil:

Jo no tinc ningun interés d'entrebancar el funcionament de res, val?
.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
Comencem per ahí.
D'acord?

Jo he presentat un pla de treball.
El pla de treball que presenta el meu grup consistix d'una introducció en què es fa una petita història i un.
.
.
, val?

El senyor president:

O siga, ¿la seua senyoria vol que se voten els objectius?
Vol que se voten?
La presidència no va a tindre ningun inconvenient.

El senyor Torró Gil:

Només demane això.

El senyor president:

Només demana això?
, doncs, per part de la presidència.
.
.

El senyor Torró Gil:

El que no tinc inconvenient –a més, estic facilitant-li el treball, perquè sé que el Partit Popular.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
té voluntat d'acceptar determinades coses–.
.
.

El senyor president:

Perfecte.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
és que es voten.
.
.
Que no es vote la introducció, que entenc que no s'ha de votar,.
.
.

El senyor president:

Perfecte.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
que es voten els objectius i que es vote la documentació per separat.

El senyor president:

Senyories, ¿vots a disposició dels objectius que el Grup d'Esquerra Unida plasma en la seua proposta de treball?
(Algun diputat diu: «Vots a què?
».
El senyor president respon: «A favor dels objectius».
Rialles) D'acord.
Senyories, moltes gràcies.
S'aprova per unanimitat.

Votació de la documentació a sol·licitar i a estudiar, en el seu cas –a sol·licitar, entenc jo–.
Vol algú votació separada o se vota conjuntament?
(El senyor Torró parla amb el micròfon tancat) No, vosté no, vosté va a votar-ho tot a favor.
(Rialles) ¿Ningú demana votació separada –supose–; ningú demana votació separada?
Votem conjuntament tota la documentació –que les seues senyories tenen– que demana el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
No n'hi han.
Abstencions?
Tampoc.
Per unanimitat.

Passem ara al pla de treball que presenta el Grup Parlamentari Compromís.
¿Algun grup vol que se vote separadament la documentació que es sol·licita?
Sí, senyor Serra?

La senyora Mollà Herrera:

Els objectius també s'han de votar, no?
, entenc?

El senyor Serra Cervera:

Si ja s'han votat uns objectius, no podem estar votant contínuament els objectius.
Entenem que ja estan votats.

El senyor president:

Entrarien en contradicció.
.
.

El senyor Serra Cervera:

Clar.

El senyor president:

.
.
.
i ja no hauríem de votar-los.

La senyora Mollà Herrera:

Jo crec que són totalment complementaris.
(Remors)

Eixa valoració de contradicció no sé en quina part.
.
.

El senyor president:

Sí, perquè vosté parla.
.
.
Mire, aquí hi ha un paràgraf molt clar que és contradictori al que ha plantejat Esquerra Unida, que entenem –i no és la mesa qui ha de valorar-ho– que pot ser positiu.
Vosté parla aquí de.
.
.
en el passat, en el present i en el futur de l'entitat, per a respondre a les incògnites de la ciutadania; que parla d'obscurantisme i parla d'altres qüestions negatives, que pense que no poden ser mai objectius que siguen complementaris als que s'han aprovat d'Esquerra Unida.

La senyora Mollà Herrera:

Això ho hauran d'entendre quan se faça la votació.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà, no està en l'ús de la paraula.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Però bé.
.
.

El senyor president:

.
.
.
Guarde respecte a la presidència.
I la cride a l'ordre per primera volta.

No cal votar les compareixences.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Demane la paraula, senyor president?

El senyor president:

Senyora Mollà, no té la paraula.
I no interrompa més la presidència, per favor, encara que siga per educació.
Per favor.
(La senyora Mollà parla amb el micròfon desconnectat).
Per favor.
Això ho ha dit vosté.

No cal votar les compareixences perquè aplegarà el seu moment, d'acord amb el calendari que hem aprovat sense ningun vot en contra.

Dia si algun grup vol que se desglosse la votació de la petició de documents, o se fa conjuntament?
Sí, senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Anem a vore, per part del Grup Parlamentari Popular volem el primer document que demanen, com és un document inexistent, volem separar-lo de la resta perquè, lògicament, no volem ser partícips d'una votació d'una cosa que no se pot demanar per inexistent.

I, després, n'hi ha un altre document que, lògicament, sols la mateixa descripció del document ja dóna de si què és el que se pretén.
No sabem qui va a fer-lo, no sabem com se va a fer ni sabem a qui s'haurà d'adreçar, en este cas, la mesa o les Corts Valencianes en la petició de document, com és l'antepenúltim, quan diu: «Informes de persones, empreses o governs involucrats en estos negocis en l'estranger.
» Lògicament (remors) entenem que això no té.
.
.
Demanaríem que eixos dos documents se voten de manera separada del conjunt.

La resta, entenem que va en la direcció de tot el que hem fet.

El senyor president:

Alguna observació més d'algun grup?

Passem a votar, en primer lloc, el que diu la proposta: «Documents, expedients i informes sobre el detall de les operacions de crèdit, aval o garantia efectuades directament, indirectament o mitjançant altres entitats, en favor dels membres.
.
.
» (Remors) És eixe?
(Alguns diputats diuen: «No, no, no.
») Ah, que hay otro.

El senyor Serra Cervera:

On posa «actes de la comissió executiva», dalt.

La senyora Mollà Herrera:

Compte general de l'entitat, societats i empreses vinculades.
.
.

El senyor president:

Correcte.
Només el que diu compte general de l'entitat, societats i empreses vinculades de les últimes quatre anualitats.
Passem a votar esta proposta.
Senyories, vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Gràcies.
8 vots en contra, 1 vot a favor i 6 abstencions.
Queda rebutjat.

Votem ara l'altra separata que era: «Informe sobre l'existència de negocis de la CAM.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

No, «Informe de les persones, empreses o governs involucrats en els negocis a l'estranger».

El senyor president:

Informe sobre l'existència de negocis de la CAM en l'estranger?

La senyora Mollà Herrera:

«Informe de les persones, empreses o governs involucrats en els negocis a l'estranger», que se referix a negocis de la CAM en l'estranger que va fer utilitzar paradisos fiscals.
.
.

El senyor president:

Perfecte.
És eixa la separata que demana, senyor Serra?

El senyor Serra Cervera:

Jo demane el que he llegit, que coincidix en el que vosté ha llegit, sense afegir res més.
Perquè ara cada un podria fer valoracions i jo no vaig a fer-ne cap, perquè no estic en eixe torn.

El senyor president:

O siga, que és: «Informe sobre l'existència de negocis de la CAM a l'estranger i utilització de paradisos fiscals.
.
.
(Molts diputats diuen a la vegada: «No, no.
» El senyor Serra diu: «És el següent.
» Un altre diputat diu: «El de baix, el de baix.
» La senyora Mollà torna a repetir: «”Informe de les persones, empreses o governs involucrats en els negocis a l'estranger”.
La tercera per la cua.
») Ah!
, val.
¿La tercera per la cua: «Informe de les persones, empreses o governs involucrats en estos negocis a l'estranger»?
Correcte.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
1 vot a favor, 1 abstenció i 13 en contra.
Queda rebutjat.

Votem ara la resta de documents que ha demanat el Grup Parlamentari Compromís, i que estan expressats en l'escrit que tenen les seues senyories.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Per unanimitat, queden aprovats.

Passem ara al pla de treball del Grup Parlamentari Socialista: «Anexo, solicitud de documentación» –aixina se titula–, fent l'excepció que el senyor Luna ha dit anteriorment que totes les dates se referixen al 2004, sense perjudici que si en qualsevol moment de la investigació s'entén que cal demanar algun document de data anterior, la mesa tramitarà la petició; i la comissió, clar, haurà de pronunciar-se a l'efecte.

Algú vol votació separada?
Votem el conjunt d'estes peticions de documents.
.
.
També, altra observació que ha fet el senyor Luna en el punt 8, quan ha dit que on diu article «35 i 42», vol dir «35 i 44».
Vots a favor de la petició de tots estos documents?
Gràcies.
Per unanimitat, queden aprovats.

Passem ara a la petició o a la proposta que fa el Grup Parlamentari Popular, i que diu: «Documents al Banc d'Espanya, a la Caixa d'Estalvis del Mediterrani (CAM), a la firma d'auditoria KPMG i a l'Institut Valencià de Finances (IVF).
Algun grup vol votació separada o votem conjuntament?
Senyor Luna.

El senyor Luna González:

Señor presidente, entiendo que también hacen referencia a todas las fechas.
Se retrotraen al año 2004.

El senyor Maluenda Verdú:

Perfectamente.
Totalmente de acuerdo.
Se entiende fecha 2004, sin perjuicio de lo dicho anteriormente.
Con la misma salvedad, sin perjuicio de lo dicho anteriormente, por si desean en algún momento pedir alguna documentación anterior.
¿Algún grupo quiere que se vote separadamente o votamos conjuntamente toda la propuesta?

Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat, queden aprovades.

Senyories, la presidència vol advertir de la lectura que se fa de.
.
.
Sí, senyor Serra, per què vol la paraula?

El senyor Serra Cervera:

Una qüestió: de tota la documentació que s'ha demanat n'hi haurà molta que estarà solapada en cada una de les peticions que ha fet cada grup parlamentari.
A banda de la descripció, de la narració que cada un haja fet en la seua proposta de documentació, sí que demanaria que la que siga anàloga se demane una vegada, no se demane ni tres ni quatre vegades, lògicament.
La mateixa documentació, per sentit comú, que se demane una vegada.
No demanem la mateixa documentació quatre vegades distintes.

El senyor president:

Gràcies, senyor Serra.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.
Jo estic d'acord en la que siga idèntica, però no en la que siga anàloga.
M'explique.
Vull dir, perquè abans ha dit el senyor Serra que la documentació que demanem nosaltres respecte a determinats projectes estarà inclosa en les actes dels consells d'administració.
Jo, com estic convençut que pot haver documentació respecte a això que no estiga inclosa en les actes, sol·licite que es demane per separat, i després ja jutjarem, val, si és anàloga o no és anàloga, i si existix o no existix, però almenys demanar-la separadament.
Vull dir, no confiar que en les actes dels consells d'administració del que siga estarà inclosa alguna documentació que estiga demanada d'una altra forma.
Per tant, demanar-les per separat.

El senyor president:

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Crec que no m'he expressat bé.
Jo no he parlat de cap cosa en concret ni puntual.
Jo li he dit a la mesa que valore si demanes un informe d'auditoria, i el demanen dos grups o tres grups, demanen un informe d'auditoria, doncs demanem-lo una vegada.
No demanem que mos envien tres informes de la mateixa auditoria.
I me referixc a això, no entre a valorar res més.
Si altra documentació que ha demanat un grup està dins d'una global que ha demanat un altre, que ja ho facen com ho hagen de fer.
No estem entrant ahí.
Estic demanant que si l'informe de l'auditoria KPMG, el nostre grup l'ha demanat per tres vies distintes, que se demane per una.
I si, damunt, n'hi han altres grups que també les han demanat, que se'n demane una a la mateixa auditoria, no que tinguen cinc o sis vies distintes.
És l'únic que s'ha dit.
Una qüestió de sentit comú.
(Veus)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.
Algun grup vol intervindre també?
Senyor Luna.

El senyor Luna González:

No, simplemente, si hubiera algún problema en relación con alguna de las peticiones que se han hecho y que están aprobadas, pues que se consulte al grupo autor de la petición para saber a quién hay que dirigirse para pedirlo.
Porque puede haber algunas que muevan a confusión, sobre si se pide a la caja, se pide al Banco de España, o se pide.
.
.
Entonces que se consulte al grupo autor de la propuesta, y nada más.

El senyor president:

Sí, efectivamente, la mesa ya ha comprobado la existencia de peticiones de documentos que no se especifica a quién, y puede generar dudas.
Pero en cuanto a si son repetitivas o son complementarias, o están inmersas en una documentación más genérica, la mesa lo que ha acordado es que dará traslado de toda la documentación recibida a las distintas entidades que se requiere, y que sea la propia entidad quien determine, porque tendrá más conocimientos técnicos que la propia comisión para decidirlo, si es repetitivo el documento.
Porque se puede estar pidiendo lo mismo por parte de todos, aunque no se le dé una denominación técnicamente correcta, y puede inducir a confusión.
Por lo tanto, la mesa trasladará todas las peticiones a la CAM, al Banco de España y al Instituto Valenciano de Finanzas, y que sean ellos los que determinen, porque obrarán en su poder las distintas documentaciones solicitadas, si alguna es coincidente o repetitiva, que no tenga que mandarse por dos veces.

Senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Puntualitzar una cosa que se li haurà passat al senyor president.
Ha parlat dels tres organismes que van a fer petició de documentació, i en la nostra petició també n'hi ha un apartat específic de KPMG, l'empresa que ha fet les auditories.

El senyor president:

Sí, sí.
No se m'ha passat per alt.
És que se tracta d'auditories, només afecten esta empresa.
A esta empresa només afecta el que són auditories, i eixes sí que estan clarament determinades.

La mesa, abans de suspendre la sessió, recorda: primera, que quan vaja rebent-se la documentació sol·licitada –mos hem marcat una data fins al 29 de febrer–, la mesa o la presidència, per a no retardar –hem de reunir mesa i tal–, anirà remetent als membres de la comissió i als membres de la mesa la documentació al mateix temps que se vaja rebent.
Que no se retarde en res, perquè puguen anar analitzant detalladament les qüestions.

I, per últim, donat que s'ha aprovat el calendari en el qual se diu que la data per a recepció de documents és 29 de febrer, i que la data límit de presentació de propostes de compareixences és el 12 de març, recorde a les seues senyories que s'haurà de presentar la petició de compareixences quan creguen convenient, però data límit el 12 de març, i que la comissió queda convocada per al dia 15 de març per a adoptar l'acord de les compareixences, i el nomenament de la ponència.
Per tant, esta comissió se suspén, senyories, fins al dia 15 de març, a les 10:30 del matí.

Moltes gràcies per la seua col·laboració.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 15 minuts)