Afers%20Europeus%689280.11.25%20macro.html





Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 25 de novembre de 2013.
Comença la reunió a les 16 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor David Francisco Serra Cervera.
Reunió número 7.

El senyor president:

(Inoïble) … y el secretario en funciones va a pasar lista para verificar el quórum y comenzar con el primer punto del orden del día.

Muchas gracias.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Antes de pasar al primer punto en la carpeta verán que existe una incidencia, en el punto número tres, donde está la solicitud de retirada del punto con registro de entrada 68.
385, realizada por el Grupo Parlamentario Socialista.
Por lo tanto, dicha comparecencia no se va a sustanciar por motivos obvios.

Vamos a pasar al punto número 1, que es la lectura y aprobación del acta de la sesión anterior.
La tienen todos ustedes en la carpeta.
Y si no hay nadie que exprese su disconformidad, la damos por aprobada por unanimidad.

Preguntes

El senyor president:

Pasamos directamente al punto número 2, que son preguntas, en este caso la pregunta número 966, formulada por el diputado Enric Xavier Morera Català, del Grup Parlamentari Compromís, al Consell, sobre energies renovables.

Té la paraula el senyor Morera per a efectuar-la.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Una vesprada de dilluns, ara que no mos escolta ningú, perquè l'atenció mediàtica està situada en el senyor Carlos Fabra i així podem parlar amb profunditat de temes que ens ocupen i ens preocupen i de futur.

I, en eixe sentit, la meua pregunta al Consell és: què està fent el Consell perquè el Govern d'Espanya, que és el competent, rectifique les actuals propostes de reials decrets de renovables i d'autoconsum i en línia a la derogació del Decret llei 9/2013, que aplica retallades retroactives a la distribució d'energies renovables de dubtosa conformitat amb les directives europees, jo dic al dret europeu, però a les directives europees.
Què està fent el Consell, si està fent alguna cosa?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula, per a respondre en este cas, el secretari autonòmic d'Indústria i Energia.

El senyor secretari autonòmic d'Indústria i Energia:

Muchísimas gracias, presidente.

Señor diputado.

Para contestar a esta pregunta, creo que hay que circunscribirse al desarrollo histórico de la legislación de la normativa española.
Y para eso voy a hablar de la Ley 54/1997, del sector eléctrico, que transpuso en su momento la directiva comunitaria en materia de mercado único.
Mediante la citada ley, como usted sabe, se creó el mercado eléctrico y entre otros obligó a la separación de las actividades de generación de transporte y distribución y de comercialización y diferenció, por primera vez, el régimen especial del régimen ordinario, dotándole de características propias.

Esta ley fue desarrollada posteriormente a través de los reales decretos 2818/1998 y del Real decreto 436/2004, que establecían uno de los marcos históricos de desarrollo de las energías renovables en España.
Solo así, entre el año 1999 y el 2005, la potencia instalada en régimen especial pasó de unos 6.
000 a 18.
000 megavatios, multiplicándose por lo tanto por tres.

El Real decreto 661/2007 constituyó el primer intento de limitación del crecimiento de las renovables en el marco jurídico español.
Básicamente orientado a limitar el crecimiento de la energía eólica, este real decreto introdujo ya por primera vez cierto carácter retroactivo con el objeto de limitar los costes del sistema.
En contraposición a este planteamiento limitador, este mismo real decreto impulsó, sin embargo, la entrada masiva de fondos de inversión en plantas fotovoltaicas con los siguientes efectos por todos conocido.

El Real decreto 1578/2008 intentó frenar el rápido crecimiento de estas instalaciones con el establecimiento de cupos fotovoltaicos con tarifas decrecientes.
Y, posteriormente, con el real decreto 6/2009, se intentaron establecer nuevos límites con el establecimiento de cupos al resto de tecnologías, mediante la creación de un registro de preasignación.
Lo que sin embargo se tradujo en la práctica en una enorme explosión, en este caso de nuevas plantas de energía solar termoeléctrica, pasando de los 500 de la planificación a más de 2.
300 megavatios en un corto espacio de tiempo.

El Real decreto ley 1/2012 estableció la suspensión, debido a todas estas circunstancias, de la inscripción en el nuevo registro de preasignación, motivado tanto por el crecimiento de los costes fijos del sistema eléctrico como por las caídas en la demanda eléctrica.

Aún así, y dada la elevada deuda acumulada por el déficit de tarifa con costes fijos crecientes y nuevas caídas de la demanda eléctrica en 2012/2013, el pasado mes de julio, como usted sabe bien, se publicó el Real decreto ley 9/2013, que introduce importantes ajustes en todas las actividades del sector eléctrico.

Sin embargo, y contestando a su pregunta, no es posible todavía cuantificar el alcance efectivo de esta reforma, pues el real decreto ley mencionado va acompañado de un importante paquete legislativo del que, a fecha de hoy solo el proyecto de ley ha sido ratificado por la Comisión de Industria del Congreso de los Diputados.

Podemos estar, en este caso, razonablemente satisfechos en esa aprobación con la introducción de las alegaciones relativas a las cooperativas eléctricas, desde el punto de vista de la economía social importantes para el conjunto de la Comunidad Valenciana, que fueron promovidas por la Generalitat valenciana y presentadas por el Grupo Popular.

Siguen, en cambio, los trámites de aprobación de los reales decretos asociados a la ley.
Es precisamente en estos textos normativos en donde se encuentran la mayor parte de las alegaciones que la Conselleria de Economía, Industria, Turismo y Empleo presentó el pasado mes de julio a la Comisión Nacional de Energía bajo los apartados de mejora normativa, de competitividad empresarial y de garantía de suministro, observaciones que por supuesto también han sido transmitidas en estos momentos al propio Ministerio de Industria.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies al secretari autonòmic per explicar-mos en una llengua que jo pràcticament no he entés, i ho ha explicat molt bé, però en definitiva el que està fent és afonar el sector de les energies renovables a l'estat espanyol, una indústria potent a casa nostra, que ocupava més de tres mil empreses i donava lloc a 50.
000 treballadors, amb les seues mesures les estan afonant.

Tot el que mos ha dit vosté és una forma d'ocultar una gran política orientada a afonar el sector de les energies renovables.
I jo crec que per a beneficiar els poderosos, a aquelles empreses de l'energia que després acaben col·locant els polítics que els han beneficiat i han fet la seua faena bruta.

Vostés estan cometent un element claríssim d'inseguretat jurídica.
Tot això que ha dit de preasignación y cupos i no sé què és d'una inseguretat jurídica tan manifesta que va començar amb el govern del senyor Zapatero de rectificar decisions sobre primes a energies renovables i vostés han continuat en eixe camí, que només té com objectiu anul·lar l'energia solar a casa nostra.

Vosté creu que és creïble que Alemanya produïsca més energia solar que l'estat espanyol?
I totes les mesures que s'han pres des dels governs amb mesures destinades a arruïnar este sector, per què s'han pres?
I ara mos trobem amb la pitjor mesura, que és un decret llei que encara està en fase d'aprovació que, efectivament, i gràcies a perquè ací s'ha fet pressió sobre les cooperatives elèctriques, hi ha hagut una certa rectificació, afortunadament la Diputació de València per unanimitat ho ha assenyalat.
Però tota la resta, tota la resta que vostés estan plantejant és d'una ineficiència, una ineficàcia i una inseguretat jurídica manifesta.

I jo li pregunte si estes decisions que vostés callen des de la conselleria i altres governs autonòmics del Partit Popular han incorporat recursos d'inconstitucionalitat contra les normatives que tenen com un objectiu anul·lar l'energia solar a casa nostra.

La primera pregunta: vostés van a fer com ha fet el govern de Múrcia, que a banda de fer una televisió autonòmica que han anunciat, vostés la tanquen i no van… (Remors) Van a fer, van a presentar el recurs d'inconstitucionalitat, com va fer el govern de Navarra o es van a quedar impassibles l'ademán?
Pregunte.

I sobre el fet que Espanya és líder en infracció de la normativa comunitària, processos d'infracció per mal compliment de la normativa comunitària, este cas concret afecta a normativa comunitària claríssima.
I no se pot anar pel món amb esta insolvència i amb esta incapacitat.
No se pot anar pel món amb esta inseguretat jurídica.
No se pot anar pel món amb el 28% de persones desocupades quan esta és una indústria que podria donar treball a moltíssima gent.

Esta acció que està fent el govern del Partido Popular i un govern de La Generalitat responsable defensaria els xicotets productes i evitaria que es penalitzara l'autoconsum, i per tant este decret llei ho haurien de tirar directament al fem, pot afectar -i escolte bé- la directiva 209 de la Unió Europea de l'any 2009, que prohibix la discriminació entre tecnologies, la taxa, etcètera, etcètera, diverses normatives en matèria de la Unió Europea.

I és més, tenen un advertiment vostés, la decisió de la Unió Europea, perquè no s'estan complint els objectius per arribar a que la producció energètica a l'estat espanyol tinga un component important d'energia solar, vostés ho estan tirant tot això per terra amb estes normatives, que vosté ha explicat molt bé.

És tot una normativa, que jo no sé si té el seu origen en el Partit Popular o les grans empreses de l'energia, que són les que controlen a segons quins partits polítics.
I així Espanya està dividint un estat ineficient, insostenible, insegur jurídicament, inviable i amb unes taxes de desocupació per a beneficiar, ¿a qui?
A les grans empreses monopolítiques?
Van vostés a reaccionar i a fer com han fet altres govern autonòmics per a demanar que se declare inconstitucional, presentar un recurs d'inconstitucionalitat a tota la normativa que danya el sector de les energies renovables.
Sí o no?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula el secretari econòmic.

El senyor secretari autonòmic d'Indústria i Energia:

Es tan complejo este tema que necesitaríamos mucho tiempo, señor Morera, para poder debatir al respecto.
Basta algunos datos reales de la situación española, una sobre capacidad estimada entre el 25 y el 35% de la potencia instalada en generación eléctrica, encarecimiento de la electricidad hasta un 70% desde 2007.

Por cierto, en Alemania las subvenciones a la energía verde, curiosamente, seguramente, se cargan sobre el sector hogar, es decir sobre los hogares y no sobre el conjunto industrial.
Y el crecimiento son en costes entorno al 49% los últimos cuatro años en nuestro país.

Pero, en cualquier caso, insisto, el nuevo paquete legislativo establece un nuevo marco retributivo basado en un concepto, que es el de rentabilidad razonable, que ya aparecía en la 54.
Y a través del cual se define esta última como la rentabilidad del tesoro más 350 puntos básicos.

Y da igual que las instalaciones de generación de energía eléctrica las hayan hecho productores pequeños como productores grandes.
Pero, sin embargo, sigue pendiente de desarrollo, y por eso no nos podemos en estos momentos definir mucho más, toda la normativa asociada a la fijación de los costes de referencia para el cálculo de los ingresos necesarios para alcanzar dicha rentabilidad.

Sin embargo, sí que son varios los aspectos con especial seguimiento desde esta administración autonómica, señor Morera.
Y entre las alegaciones presentadas en su momento, al menos dos de ellas, como son la limitación de los peajes de respaldo, precisamente para impulsar el autoconsumo, y la introducción en el texto normativo de un término de eficiencia en la cogeneración, están asociados a impulsar medidas tanto de mantenimiento del empleo como de eficiencia energética.
Y ahí vamos a estar especialmente interesados y especialmente enfocados.

Pero además todo ello es que no puede estar más que en el marco de los actuales objetivos, como usted bien ha dicho, de participación de las energías renovables en el ámbito europeo.
Y, como usted sabe, se encuentran regulados en la directiva 2009/28, de la que usted ha hablado, transpuesta en la ley de 2011, donde se establece para España un objetivo para 2020 del 20% de participación de energías renovables sobre el consumo final bruto.

Pero si nos fuéramos a los datos del plan 2010, el objetivo total para España era del 12%, resultado objetivo que no se alcanzó, porque se quedó en el entorno del 11%.
Pero si desagregáramos los objetivos sobre energía eléctrica, cuando en ese mismo plan se establecía para España un objetivo del 30%, en 2010 ya lo habíamos superado estando en el 36%.
Y desde 2010 hasta ahora, hasta 2013, aún así las instalaciones de generación eléctrica post renovables han crecido en España desde los 33.
700 hasta los 39.
700 megavatios, es decir, cerca de un 18%, cuando la demanda eléctrica en nuestro país, en ese mismo período, ha bajado exactamente en ese mismo 18%.

Y no hay que perder de vista que los marcos de referencia de la política comunitaria en materia de energía deben siempre asociarse a los objetivos de garantía de suministro de competencia de los mercados y de costes fijos asumibles para el crecimiento de la generación de empleo.

Mire usted, esta conselleria, tiene entre sus líneas de actuación tanto la mejora de la eficiencia energética como la promoción de las energías renovables en el ámbito autonómico.

Desde 2007 se ha aumentado en 14 puntos la potencia eléctrica instalada en la comunidad autónoma de origen renovable, incluyendo hidráulica, hasta alcanzar cerca del 40% de la potencia eléctrica total instalada.
Y, por lo tanto, es nuevamente sobre las aplicaciones térmicas -y no las eléctricas- de las energías renovables donde vamos a tener que seguir concentrando los principales esfuerzos en estos próximos años para cumplir con los objetivos nacionales en materia renovable, porque es precisamente ahí donde España, en su conjunto, no cumple esos objetivos.

Los apoyos previstos en fondos estructurales en el período 2014-2020 deben acompasar estos esfuerzos en dos líneas: la reducción de la factura eléctrica para las empresas, mediante la introducción de nuevas herramientas de ahorro y eficiencia energética, en donde se nos va una parte de la generación de empleo; y la aplicación de instrumentos y tecnología sobre las demandas energéticas térmicas, doméstica, en transporte y en empresas, con la sustitución progresiva de los actuales consumos energéticos de origen fósil por energías renovables, porque con ello también daremos cumplimiento a un mandato importante para nuestro país, pero sobre todo a la mejora económica del mismo.

Por lo tanto, yo creo que no estamos en absoluto desacuerdo entre sus planteamientos y los nuestros.
Sencillamente, que nosotros entendemos que donde hay que poner todos los futuros esfuerzos, al menos en los próximos años, es en impulsar las energías renovables, pero en el ámbito térmico, y por supuesto en el ámbito del transporte, los biocombustibles.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias al secretario autonómico.

Y, como es la única pregunta que tenía en el orden del día, vamos a despedirlo, y sin levantar ni parar la sesión, porque se encuentra la siguiente persona que tiene que comparecer aquí.
.
.
(Pausa)

Vamos a continuar con el orden del día.
Lógicamente, agradecerle al señor Morera lo interesante y oportuno de la pregunta, y a su vez también al representante del Consell las aclaraciones que ha dado.

Y vamos a pasar a la pregunta 990, formulada por la diputada María José Salvador.
En este caso es al conseller de Presidencia y Agricultura, Alimentación y Agua, sobre la hoja de ruta de la comisión de relaciones con la Unión Europea.
Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Quin és el full de ruta de la Comissió Interdepartamental d'Acció Exterior i Relacions amb la Unió Europea?

El senyor president:

Moltes gràcies per la concreció de la pregunta.

Té la paraula, per a contestar, el director del gabinet de Presidència.

El senyor director del Gabinet del President:

Molt bé.

Buenas tardes.

Senyoria, com vosté sap, la Comissió Interdepartamental d'Acció Exterior i Relacions amb la Unió Europea es va constituir el passat 30 d'octubre, és a dir, no té ni un mes de vida.
Esta comissió és hereva d'una primera comissió interdepartamental que només era de relacions externes i que es va crear l'any 2000.
(Inintel·ligible) .
.
.
que sols eren membres algunes poques conselleries.
Tenint en compte que cada volta té més importància la Unió Europea i que afecta les competències de totes les conselleries, així com la presència de la Comunitat Valenciana a nivell internacional, el Consell decidí en esta legislatura procedir a la creació d'una nova comissió en què totes les secretaries autonòmiques estigueren presents.
I, a més, cal tindre en compte dos fets prou importants, com són l'estratègia 2020 i el seu nou període de finançament 2014-2020, així com la llei d'acció exterior que està tramitant en este moment el govern.

Les funcions d'esta comissió, d'acord amb el que s'establix en el decret de creació, són: consensuar criteris respecte a l'acció exterior i europea de La Generalitat, coordinar actuacions en matèria d'acció exterior, i proposar programes i plans de coordinació en les accions institucionals a desenrotllar per La Generalitat.
És a dir, esta comissió es crea per unir esforços i actuar coordinadament en les nostres accions a l'exterior.
I, sobretot, amb la Unió Europea, que és l'espai en què ens movem i en què estem més directament vinculats geogràficament, econòmicament, jurídicament i políticament.

El full de ruta de dita comissió respon a la necessitat, per un costat, de posar en comú i coordinar les accions que tot el Consell realitza en este àmbit, i per un altre, abordar qüestions rellevants segons el context i l'entorn.
En esta primera reunió de la comissió, que va ser presidida pel vicepresident del Consell, van estar presents pràcticament tots els secretaris autonòmics.
A més de la seua constitució formal, es va procedir a la presentació, per part dels secretaris autonòmics, de les actuacions fetes des de l'inici de la legislatura fins al moment, així com a expressar una breu previsió d'actuacions per a l'any 2014.
Aixina mateix, es va abordar el paper de coordinació i impuls que des de Presidència es realitza en tots els temes europeus i d'acció exterior.
De tota forma, es va determinar quina va a ser l'actuació de La Generalitat, com a administració que actue dins d'una unitat d'acció, a la vegada que es va integrar les opinions de les distintes conselleries en temes que a tots ens afecten.

L'intercanvi de formació permet assolir sinergies i camps d'actuació conjuntes entre les conselleries i, a la volta, coordinar les seues accions.
Aixina mateix, el full de ruta, que determina les qüestions rellevants en este context i que es produirà en la pròxima reunió, abordarà les qüestions dels fons estructurals de 2014 a 2020, degut a la importància que estos tenen per a la comunitat, i també la importància que té per a l'exterior la imatge de la Comunitat Valenciana, aixina com l'organització i gestió dels viatges i convenis més específics.

Per tant, és bo ressaltar la importància que tota l'acció de la Comunitat Valenciana en l'exterior resulte coordinada, tenint coneiximent de l'escenari econòmic en què ens movem i de les actuacions que de cada conselleria, per raó de les seues competències, desenvolupe fora de les nostres fronteres.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Li agraïm la seua presència en nom de la conselleria de presidència, que és a qui li formulàvem la pregunta, i la veritat és que crec que he entés bé, i si no me corregix, que estan treballant una llei d'acció exterior, un pla d'acció exterior -ja em corregirà posteriorment-, perquè la veritat és que hem demanat en moltes ocasions que ens orientara el marc jurídic i polític del que era desenvolupar l'acció exterior de la Comunitat Valenciana que, com vosté bé sap, sí hi ha un marc constitucional i estatutari per a desenvolupar competències en aquest sentit, i la veritat és que ens haguérem congratulat que això haguera pogut ser realitat, perquè d'alguna manera també haguera dotat de més contingut aquesta comissió.

Mire, li preguntem per esta comissió, perquè ho hem fet moltes vegades, per tal de veure l'evolució i l'activitat que s'ha desenvolupat en ella.
Perquè ara, baix el pretext de la dimensió exterior i europea, de les accions i les actuacions de La Generalitat, que se suposa han anat augmentant -i aixina mos ho va indicar la secretària autonòmica, la senyora Macías, en la seua última compareixença en aquesta comissió-, doncs vostés han anat modificant la nomenclatura d'aquesta comissió i també, en certa mesura, la composició.
Van tindre un decret en 2000, el decret de creació, en 2007 van modificar, en 2009 van modificar, i ara en 2012 han tornat a modificar, en novembre de 2012, fa aproximadament un any -com vosté bé diu-, però no podem dir que la comissió té un any de vigència, perquè en té tretze, perquè el seu origen és l'any 2000.

Per tant, vostés també, en paraules de la secretària autonòmica, en el seu moment van dir que n'hi havia una necessitat d'introduir certa coordinació estable, i ahí se van descriure, i ara en el decret de l'any 2012, descriuen tota una sèrie de funcions que ha de desenvolupar aquesta comissió, com coordinar accions en matèria d'acció exterior i Europa en els diferents òrgans de La Generalitat, impulsar i coordinar la transposició de normes adaptades per a les institucions valencianes en l'àmbit de la Unió Europea, etcètera, etcètera.

Les últimes informacions que tenim sobre el funcionament d'esta comissió són de 2012, les dades, i concretament des de l'any 2000 fins l'any 2012 esta comissió s'havia reunit quatre vegades, em corregix si no és aixina.
Ara ens diu que des que s'ha creat la nova, que no és nova, sinó que té tretze anys de vigència, ens indica que ha tingut una reunió.
Per tant, en tretze anys, cinc reunions d'aquesta comissió.
Bé.
Considerem que des de novembre de 2012 a novembre de 2013, fa un any, vostés, en l'última compareixença de la secretària autonòmica van dir que estaven intensificant les reunions i la connexió en els últims temps.
Per exemple, que estaven treballant i negociant les perspectives financeres de la Unió Europea, que estaven treballant en l'estratègia 2020, que hi havia una reorientació política i econòmica en els objectius inversors de la Unió Europea, que també estaven treballant per la política en l'àmbit euromediterrani i, per tant, concretament també la secretària autonòmica ens indicava que estaven incidint en totes aquelles estratègies que afectaven qüestions territorials i de cohesió, agricultura, desenvolupament rural, medi ambient, programes socials.

Aleshores, m'agradaria saber què han fet vostés en tot açò, perquè clar, en tretze anys cinc reunions d'esta comissió, en l'últim any una reunió, en tot eixe treball tan intens que en tots els àmbits que li acabe d'indicar ens havia relatat la secretària autonòmica, doncs la veritat és que no ens deixa de sorprendre, com vosté comprendrà.
Ja sé que no tot són reunions, però clar, si vostés parlen que s'ha intensificat la presència i la vocació en el desenvolupament del que són les funcions en matèria d'acció exterior i relacions amb la Unió Europea, vosté entendrà que considerem escassa eixa reunió que vosté ha indicat i que a més semblava més protocol·lària que altra cosa.

Per tant, també vull recordar que en el Diari de Sessions en l'última compareixença de la secretària autonòmica s'indicava que, en l'àmbit de les seues competències, també era interessant saber totes aquelles polítiques que en l'àmbit de la Unió Europea tenien impacte i incidien sobre les regions i municipis, en este cas, de la Comunitat Valenciana, i que havia d'ampliar les seues àrees d'influència, i que per tot això es produïa este últim canvi en el decret de novembre de 2012, en què se canviava la composició i algunes de les funcions d'aquest comité.

Per tant, sincerament, lamentem perquè pensàvem que s'havia produït cert canvi d'orientació i de ritme quant al funcionament d'aquesta comissió, però clar, una reunió en un any que és l'últim que sabem i que, a més a més, en totes les qüestions que hi han obertes i que segons vosté s'estaven treballant tan intensament, permetrà que pose en dubte, perquè realment de tot el que ens va indicar la secretària autonòmica en la seua compareixença, igual vosté ara en la segona intervenció ens explica un poc més de totes estes qüestions en què estaven treballant tan intensament.
Si només han tingut una reunió, doncs explique'ns -si no s'han reunit- quines són totes les accions que s'han desenvolupat en l'àmbit de totes eixes actuacions que, tal com ens va indicar la secretària autonòmica en la seua última compareixença, se'ns van relatar en esta comissió.

Per tant, espere la seua segona intervenció perquè ens les explique.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

I ara, per a donar-li complida resposta en segon torn, el senyor Lecha té la paraula.

El senyor director del Gabinet del President:

No és que el Consell estiga elaborant una llei d'acció exterior, és la llei d'acció exterior que està tramitant en este moment el govern central.
Amb qui afany?
Amb l'afany de tractar de coordinar totes les comunitats autònomes.
Veja vosté que s'ha produït una certa falta de coordinació en totes les accions que les diferents comunitats autònomes d'Espanya han portat a terme, aixina com els diferents tractats, convenis o documents que s'han firmat.
Ha cregut que és el moment ara de posar cert ordre a tot això, i tractar de coordinar.
A eixa llei me referia.

I, per tant, esta comunitat està completament d'acord en eixe plantejament, i una de les funcions que tindrà esta comissió serà eixa.
No, no estem plantejant un pla d'acció exterior.
És eixa pròpia llei la que establix una estratègia d'acció exterior.
I és una estratègia a la qual mosatros aportarem els elements que són propis per a poder enriquir-la.

En qualsevol cas, sí que és de veres el que vosté diu, que hi havia una primera comissió, però eixa primera comissió feia referència única i exclusivament a les relacions exteriors, i la part de la Unió Europea no forma part d'esta.
Vam considerar oportú, pel que havia comentat en la primera intervenció que, pel grau d'importància que té, s'haguera de sumar tot el que tinguera a vore amb la Unió Europea.

També feia referència a si tot açò és el que se coordina.
No.
En el dia a dia de la gestió del govern hi ha una direcció general pròpia, aixina com una oficina en Brussel·les, com bé coneixen, que s'encarrega de les gestions i dels tràmits propis en tots els organismes europeus.
Li puc fer arribar, perquè és molt extensa, tota la tramitació que s'ha posat a terme en totes les accions a què vosté fea referència, tant en agricultura, en xarxes transeuropees, la qual no tenim cap problema en fer-li arribar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lecha, per la resposta.

I anem a continuar en el torn de preguntes.
Tenim, senyories, tres preguntes que pertanyen a dos grups parlamentaris que versen sobre la mateixa matèria.
Per tant, des d'esta presidència els convidaria -si volen- en una flexibilitat del temps més àmplia a concretar les tres preguntes en una sola.
Jo donaria peu a les dos primeres intervencions, en este cas dels portaveus, si els pareix bé, dels grups parlamentaris, la resposta en este cas del senyor Lecha i continuarem en una flexibilitat del temps, però és per a, crec, no repetir-mos tres vegades pràcticament la mateixa pregunta-resposta.

Si no els importa, utilitzem eixe mecanisme.
Per tant, com la primera pregunta per registre d'entrada és la 991, formulada per la diputada María José Salvador, sobre la posició davant de l'estratègia d'Europa 2020 del Consell de La Generalitat, li done en este cas la paraula a la senyora Salvador, i seguidament el senyor Morera també tindrà torn per a preguntar i resposta a esta.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé, l'estratègia de creiximent de la Unió Europea per a la propera dècada, que s'anomena estratègia Europa 2020, té un objectiu, que és superar la crisi, però també esmenar els defectes i crear condiciones per un model de creiximent distint, i per això se plantegen cinc objectius vinculats a l'ocupació, la innovació, l'educació, la integració social, el clima i l'energia.

En l'àmbit d'eixos cinc objectius se plantegen també set iniciatives emblemàtiques, vinculades a la innovació, a l'economia digital, a l'ocupació, a la joventut, a la política industrial, a la pobresa i a l'ús eficient de recursos.

Concretament, l'àmbit de la unió per la innovació implica buscar i accedir a nous espais de finançament, tant per la investigació com per la innovació, la joventut en moviment per a millorar els resultats dels sistemes educatius i facilitar l'accés dels joves al mercat de treball.
També es planteja una agenda digital per a Europa, crear el que s'anomena un mercat únic digital, un euro perquè utilitze eficaçment els recursos, concretament l'eficiència energètica.
I també es planteja, i és interessant per a la Comunitat Valenciana, una nova política industrial en l'era de la mundialització, tenint en compte sobretot que va adreçada especialment per a la xicoteta i mitjana empresa, que, en el cas de la Comunitat Valenciana, té una important representació en el que és el teixit productiu i econòmic de la nostra economia.

També es planteja una agenda de noves qualificacions i ocupacions per modernitzar els mercats laborals i, per últim, una plataforma europea contra la pobresa per garantir la cohesió social i territorial.

L'èxit d'aquesta estratègia depén de la unió i de la tasca que es faça en l'àmbit europeu que facen els estats membres, que facen també les autonomies, i facen també les entitats d'àmbit municipal.
Per tant, tenint en compte concretament tant els cinc objectius que se plantegen i les set iniciatives emblemàtiques que creem que van a tindre un ressò molt important per a l'economia valenciana, quina és la posició del Consell davant l'estratègia Europa 2020?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

I ara li tocarà el torn al senyor Morera, en el qual té dos preguntes, la 1.
003 i la 1.
004, formulades amb relació a la iniciativa Europa 2020.
En una se pregunten sobre accions concretes, i en l'altra sobre accions pràctiques.
Esta presidència és benèvola en els temps, i per tant va a tindre vosté més temps de l'habitual per a poder formular la qüestió que és complementària de la de la senyora Salvador.

El senyor Morera Català:

Molt bé.
Doncs, bé, he estat mirant i seguint amb molta atenció què fa el nostre govern en matèria europea, i concretament en una qüestió, que és la reflexió estratègica que ha fet la Unió Europea sobre Europa 2020 i com se podia concretar això, després de la fase que hem tingut d'aprovació, de reflexió a nivell d'institucions europees, de participació dels estats membres i en virtut del principi de subsidiarietat que estan fent les regions europees, concretament el nostre país, el País Valencià, la comunitat autònoma.

I he estat mirant un poc la perspectiva que se marca la Unió Europea i els objectius que mos hem marcat nosaltres, que no els veig per cap lloc.
Jo crec que tenim un govern que va com un boxejador noquejat, que se planteja reduir l'autonomia a uns nivells increïbles, que no té visió de futur, que no sap per on va i no té capacitat.
I la prova és que no he vist -i he mirat, i he preguntat- cap reflexió, ni cap acció respecte a l'estratègia Europa 2020.
Segurament estaré equivocat, i per això jo li demane que vosté mos il·lustre quines són les accions que està fent el govern valencià en esta important decisió de la Unió Europea respecte a on volem estar en el 2020, i on mos estan portant les seues polítiques.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

I ara, per a donar resposta conjunta, té la paraula el senyor Lecha.

El senyor director del Gabinet del President:

Molt bé, moltes gràcies.

Com una consideració prèvia, com que no tinc les dos contestacions per separat, tractaré de fer una sola contestació, i entenc que també la seua senyoria deu fer referència a la pregunta 1.
004, que fa referència al clima i l'energia inserida, no?
(Veus) Val, molt bé, moltes gràcies.

Bé, senyories, com saben, i com bé ha explicat en la formulació de la seua pregunta, l'estratègia 2020 és l'estratègia de creiximent de la Unió Europea per a la dècada 2010-2020, on la finalitat no és altra que superar la crisi, sinó també esmenar els defectes del nostre model de creiximent i crear les condicions propícies per a un tipus de creiximent diferent, més intel·ligent, sostenible i integrador.

Per tant, la mateixa Unió Europea reconeix que l'Europa del 2020 sols serà un èxit si la Unió Europea i totes les administracions nacionals li dediquen un esforç decidit.
En este sentit, la Unió Europea ha d'adoptar una sèrie de mesures per a completar, per exemple, un mercat únic de serveis o en invertir en enllaços transfronterers essencials, com ara el corredor mediterrani.
I, al seu torn, les administracions nacionals deuen eliminar molts obstacles de la competència i la creació d'ocupació.
En el nostre cas concret, en el cas d'Espanya, entren en joc també les administracions autonòmiques, i tots els nivells de l'administració han d'anar necessàriament coordinats.

Per tant, l'estratègia 2020 no sols és un fil conductor de la política del Consell en relació a la nostra pertinença a la Unió Europea, sinó també un element fonamental en la planificació i actuació de la pràctica totalitat de mesures competencials de La Generalitat en els pròxims anys.

La Unió Europea s'ha fixat una sèrie d'objectius principals en relació amb la taxa d'ocupació, les inversions en R+D+I, la reducció de les emissions de gasos d'efecte hivernacle, la reducció de l'abandonament escolar o l'increment del percentatge de persones amb estudis superiors, o la reducció d'europeus que viuen per baix del llindar nacional de pobresa.
Són objectius que tota la Unió Europea i, per tant, cada estat membre que la conformen fan seus, amb les seues pròpies especificacions nacionals.

Com bé dia la diputada, l'estratègia 2020 s'articula entorn a una sèrie d'eixos i unes iniciatives emblemàtiques.
Dins de l'eix de creiximent intel·ligent, les iniciatives són la unió per la innovació, la joventut en moviment i una agenda digital europea, és a dir, tres iniciatives.
Pel que fa a l'eix de creiximent sostenible, són dos: una Europa que utilitze eficaçment els recursos i una política industrial per a l'era de la mundialització.
I, per últim, pel que fa referència a l'eix del creiximent integrador, destaquen una agenda per a noves qualificacions i ocupacions, i una plataforma europea contra la pobresa.
Convindran que es tracta d'establir uns paràmetres necessaris perquè Europa es constituïxca en un mercat únic, fort, profund i ample, un vehicle de creiximent en el desenvolupament de la integració de la diversitat europea, que permeta tindre economies interdependents i coordinades, i per tant reforçar la seua posició estratègica en l'exterior.

Ara bé, com a tota estratègia, els objectius deuen ser ambiciosos, amb la finalitat de millorar la situació actual i estimular el creiximent, però a la volta, les estratègies no són inamovibles, sinó que es deuen adaptar als entorns canviants.
Crec que mereix la pena destacar que en l'actualitat s'ha iniciat un procés de revisió de l'estratègia 2020, que es presentarà en març de 2014 en Atenes.
La Comunitat Valenciana ha participat en la consulta prèvia a este procés de revisió, en què se referix a la participació regional instada en el si del Comité de les Regions.
En este sentit, ha manifestat de forma positiva que l'estratègia 2020 ha servit substancialment a les entitats regionals per a fixar les seues prioritats de creiximent i aconseguir progressos.
Deuria establir-se també una planificació d'objectius combinada de dalt cap a baix, i de baix cap a dalt, de tal manera que es tinga en compte les característiques regionals i les diferenciacions territorials, conforme a la pràctica de governança multinivell, i no sols els objectius a nivell país.

L'estratègia 2020, hem postil·lat també que hauria de tindre en compte la interdependència transnacional, ser un instrument per al progrés i l'intercanvi de bones pràctiques entre les regions en problemes similars, i l'eficiència de les intervencions per a aconseguir una major coherència, complementarietat i transparència.

Uns procediments reflexius, en definitiva, i en què els indicadors i també els agents econòmics i socials estiguen implicats en els programes operatius, i les mesures per al creiximent i l'ocupació contribuiran, sens dubte, que els objectius marcats i la identificació ciutadana en estos esforços siguen majors.
Per tot l'exposat, es deduïx que l'amplitud dels objectius i les actuacions empreses en el marc de l'estratègia 2020 deixa (inintel·ligible) .
.
.
deixa per a després, postil·lant jo, estos apartats.

Pel que fa referència a la qüestió del senyor Morera.
.
.
Un segon.
Com he comentat anteriorment, en els eixos de l'estratègia 2020, és el creiximent sostenible entés com la creació d'una nova economia que aprofite els recursos de forma eficaç perquè Europa lidere el desenvolupament d'usos de les tecnologies verdes i les xarxes intel·ligents a la Unió Europea.
En relació amb el clima-energia, la Unió Europea ha plasmat en l'estratègia 2020 el compromís ferm d'aconseguir en 2020 una reducció d'almenys el 20% de les emissions de gasos d'efecte hivernacle, respecte al nivell de 1990, així com incrementar el percentatge de l'ús de les energies i de l'eficàcia un altre 20%.

En este sentit, les estadístiques recentment publicades per Eurostar reflectixen de manera clara l'avanç en tots indicadors d'Espanya.
Quant a la pregunta concreta sobre l'estratègia i accions del Consell en relació a l'objectiu del clima i el clima de l'estratègia 2020, des del Consell recolzem la consecució d'estos objectius i, en especial, la reducció de les emissions de gasos d'efecte hivernacle i la promoció d'energies renovables.

Este objectiu global de reducció de les emissions es dividix entre els sectors inclosos en el règim comú, com son la producció energètica, la captura, el transport, l'emmagatzemament de gasos, així com l'aviació, on l'assignació deu situar-se entorn al 21% en l'any 2020 dels nivells d'emissió de l'any 2005.
I en la resta de sectors, els coneguts com a sectors difusos, on l'objectiu global de reducció d'emissions per a l'any 2020 és del 10%, enfront del 2005, repartits en els països, tenint en compte la consideració de renda.

En concret, l'objectiu de reducció d'Espanya per a 2020 en estos sectors difusos coincidix amb el de la Unió Europea, un 10% de reducció respecte al 2005.
La Generalitat, conscient de l'amenaça real del canvi climàtic en el territori vulnerable, com és el Mediterrani, i una vegada superat el període d'aplicació de l'estratègia valenciana davant el canvi climàtic 2008-2012, s'ha dotat d'un nou instrument clau en què contribuir de forma eficaç al compliment dels compromisos assumits per Espanya en matèria de canvi climàtic.
La nova estratègia valenciana, davant el canvi climàtic 2013-2020, és fruit d'una intensa labor i coordinació entre els diferents departaments del Consell amb responsabilitat en matèria d'energia, transport, salut pública, producció agrària, ramaderia, medi natural o turisme, representats tots ells en la Comissió de Coordinació de Polítiques de Canvi Climàtic de la Comunitat Valenciana, creada pel Decret 3/2013, de 4 de gener.

Després de sotmetre's a un període d'informació i participació pública, la nova estratègia fou finalment aprovada pel Consell de 22 de febrer de 2013.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lecha.

Té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé, com bé ha referit el senyor Lecha, en l'àmbit del que és l'estratègia 2020 hi ha un àmbit de participació específic per part de les regions i entitats locals, a través del Comité de les Regions, i concretament en la mesura en què considerem importants els cinc objectius que s'estan plantejant en l'àmbit de l'estratègia 2020, en l'àmbit de la Unió Europea, doncs també considerem que hauria de ser certament intensa la tasca que esta autonomia estiga fent en el Comité de les Regions, per tal de fer les aportacions i la participació a l'alçada de les circumstàncies en este àmbit, el Comité de les Regions, on tenim l'espai principal de participació les regions i les entitats locals dels estats membres de la Unió Europea.

Concretament, el Comité de les Regions sí que ha desplegat tot un ventall d'espais perquè les entitats regionals i les entitats locals doncs participen activament, concretament, doncs en este cas a l'hora de fer les seues aportacions en l'àmbit de l'estratègia 2020, i algunes regions sí que ens consta perquè, concretament -com hem dit moltes vegades-, en la web del Comité de les Regions, aixina com de les institucions europees es publica pràcticament tot el que allí es fa, doncs hem vist que n'hi ha algunes regions que sí que han desenvolupat activament activitats d'implementació i de complementar i col·laborar a l'hora de dissenyar en l'àmbit del Comité de les Regions els objectius d'aquesta estratègia.

Concretament, hem vist com algunes altres regions, en este cas, comunitats autònomes de l'estat espanyol, com és el cas de Catalunya, o en el cas de Suècia la regió de (inintel·ligible) .
.
.
; a la regió d'Àustria, Estíria, sí que han desenvolupat activitats d'implementació en l'àmbit del Comité de les Regions a l'hora de participar en la trajectòria que en aquesta estratègia s'està portat a terme en l'àmbit d'aquest comité.
Este comité també ha posat en funcionament una plataforma de seguiment de l'estratègia 2020, i, concretament, doncs aquí n'hi ha intercanvi d'informació i bones pràctiques entre les regions i les entitats locals dels estats membres de la Unió.

Aleshores, ens agradaria que ens concretara un poc més si nosaltres estem en eixa plataforma de seguiment.
Crec que ha comentat alguna qüestió però no m'ha quedat molt clar si estem, en quin nivell estem i amb quina intensitat.

Ens agradaria saber si han participat en alguna iniciativa de les quals s'han realitzat en l'àmbit del Comité de les Regions, en l'àmbit de l'estratègia 2020 perquè, concretament -s'ha comentat-, participarem en març a Atenes o si hem fet alguna col·laboració en eixa cimera que n'hi haurà a Atenes en març de 2014.
Però, ens agradaria saber-ho perquè estem ja pel quart informe anual del que és la plataforma de seguiment de l'estratègia europea 2020, en l'àmbit del Comité de les Regions, i crec que -pel que ens ha comentat-, em sembla molt poca la participació que hem fet, i esperem que en la seua segona intervenció ens puga detallar un poc més la nostra aportació perquè crec que resultaria prou efímera la presència de la Comunitat Valenciana si només és de cara a la cimera de març a Atenes.

Com portem quatre anys d'aquesta plataforma de seguiment i el quart informe anual de seguiment, aleshores ens agradaria saber, concretament, si ací hem tingut alguna participació activa i que ens concretara el màxim possible quines són les aportacions que ha fet la Comunitat Valenciana, si hem participat en l'àmbit de les bones pràctiques o si hem elaborat o hem intercanviat informació amb altres regions o entitats locals i quines han sigut en concret, sobretot perquè -com hem comentat abans- en l'àmbit econòmic, sobretot en clau valenciana pensem que hem de comptar -i molt- amb l'estratègia 2020, sobretot perquè també estem davant d'un nou instrument financer potent i rellevant per a la Comunitat Valenciana, com serà el pressupost 2014-2020 europeu, i, sobretot, perquè se'ns estan obrint noves oportunitats de redissenyar el model econòmic valencià aprofitant l'oportunitat d'invertir en dos qüestions que nosaltres considerem fonamentals, que són la innovació i la competitivitat.

Per tant, pensem que Europa, doncs, ha de servir no només per a superar l'actual crisi, sinó també per a construir un nou model productiu, i aquí s'estan donant una sèrie de claus i una sèrie d'eines i, per tant, nosaltres creem que hem d'estar aquí, en primera línia, en la mesura que serem els primers que ens hauríem de beneficiar d'aquest espai i aprofitar aquesta nova conjuntura econòmica i pressupostària que oferix la Unió Europea.

Per tant, sí que considerem que és important el paper d'Europa en estos moments, amb el cofinançament de la Generalitat valenciana, per a poder ajudar al teixit productiu via innovació i diferenciació del nostre producte i, també, a les xicotetes i mitjanes empreses que en estos moments tenen tantes dificultats en aquesta comunitat.

Per tant, sí que m'agradaria que amb tot el que li hem indicat ens poguera concretar un poc més la nostra participació, sobretot en la mesura en què considerem que estem en un moment fonamental i estratègic també per a la nostra comunitat en el nou marc financer que ens està conferint la Unió Europea.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor president.

La meua pregunta anava dirigida a preguntar sobre quines accions concretes està realitzant el Consell en aplicació i tenint en compte les reflexions estratègiques del document Europa 2020.

Li he de reconéixer al senyor secretari autonòmic que haja estat parlant durant deu minuts sense dir res, és una gran habilitat perquè no hem escoltant (rient) ni una sola mesura del Consell referida a la implementació de les mesures emanades de l'estratègia per al creixement intel·ligent, sostenible i integrador.
La Unió Europea dedica molts esforços, molt de rigor, molts simposis, amb molts experts, per a decidir una estratègia que es considera que és intel·ligent, sostenible i integradora.

Tot el que mos ha dit vosté ja ho sabem, però a mi m'agradaria contrastar què fa, en virtut de la subsidiarietat, dels recursos i el fons europeus que ha disposat el govern del president Alberto Fabra, ¿què està fent?

Marca tres prioritats, anem a vore, anem a fer una avaluació: creixement intel·ligent, desenrotllament d'una economia basada en coneixement i innovació.
¿Ho està fent el govern valencià?
Innovació, ¿quants recursos destinem?
Dos, creixement sostenible per a fer una economia més verda i competitiva, ¿estem fent alguna cosa en economia verda?
, senyor subsecretari.
Tres, com a prioritats, creixement integrador, economia con alto nivel de empleo y cohesión social y territorial, ¿estem en eixa línia?
Perquè segons l'últim informe d'Eurostat, després d'una regió europea, Yuzhen (inintel·ligible) .
.
.
, de Bulgària, la regió europea que més destrucció ha fet de l'ocupació som nosaltres.
Pose's la medalla vosté, Alberto Fabra o qui siga.
Eixa és la realitat, eixa és la realitat, líders en destrucció d'ocupació.
Anem a vore, aprofundim, a banda de les prioritats.

¿Quins objectius?
¿Tenim el 75% de la població entre 20 i 64 anys ocupada?
, pregunte.
¿Destinem el 3% del PIB en R+D+I?
, pregunte -tenim els pressupostos aquí-.
¿Anem cap, en matèria de clima -que vosté s'ha referit molt oportunament i se parla ací i hem tingut anteriorment altre subsecretari-, que l'energia neta, com a mínim un 20%, la reducció d'emissions, que es donen les condicions per a elles, és a dir anar a l'energia renovable i reduir al 30% de les emissions?
¿El seu govern va a incinerar fem?
¿Va això a provocar increment en el llançament a l'atmosfera de dioxines i tot tipus d'elements que mos van a perjudicar en allò que és la capa d'ozó?
¿Vostés no han vist és el que estan fent, en esta mateix estratègia, països més avançats, de fer del fem un recurs de creació d'ocupació?
Fins a l'altre dia Suècia important fem de Dinamarca.
¿Què estan fent vostés?

Diu més, ¿estan fent vostés alguna cosa per què el percentatge de l'abandonament escolar hauria de ser inferior al 10%?
¿On estem nosaltres de l'abandonament escolar obligatori?
¿Estem en taxes del 29%?
¿Què estan fent al respecte d'esta estratègia?
Si no pot, no em conteste perquè no és competència seua.

Però anem a les set prioritats, anem a vore, i jo li pregunte concreció, perquè del que vosté m'ha contestat no m'ha contestat res.

Unión por la innovación.
¿Què estem fent en innovació?
Accés al finançament per a la investigació i innovació i garantir que les idees innovadores es puguen convertir en productes i serveis.
¿Què està fent en R+D+I per a eixos nous emprenedors si encara estan per pagar el xecs dels 5.
000 euros a la gent dels autònoms que van posar vostés en marxa?
¿N'hi ha alguna novetat al respecte?

Joventut en moviment.
Per a millorar els resultats de sistema educatiu facilitar l'entrada dels joves al mercat de treball, ¿estan fent alguna cosa?

Una agenda digital per a Europa.
¿Què estan fent al respecte?

Una Europa que utilitze eficaçment els recursos, i aquí parla -jo crec que vosté ho sap- d'una economia amb baixes emissions de carbó; incrementar l'ús de les fonts de les energies renovables, ja hem vist que estan afonant l'energia solar, però, bé; modernitzar el sector del transport, ¿tindrem transport de rodalies, per exemple, amb esta estratègia, Gandia-Oliva-Dénia, per exemple?
Zaplana ho va pronosticar al 1999.
En fi, ¡jo què sé!
És que jo crec que estem en el tema ja de concretar, i si els diners finalistes de la Unió Europea per a fer projectes europeus se'ls gasten en tapar forats, doncs ¡diguem-ho!

Plataforma europea contra la pobresa.
¿Sap vosté quan s'ha incrementat la precarietat social a casa nostra i la misèria?

És a dir, la meua pregunta és molt senzilla, ja sabem vostés de si el que donen, mos posen líders -segons Eurostat- en destrucció d'ocupació, en misèria, en empobriment, en falta d'R+D+I, en incineració i tot les… ¿Van a fer alguna cosa com a Consell, com a govern valencià, emmarcada en la comissió de la comissió, una estratègia per al creixent intel·ligent, sostenible i integrador?
¿N'hi ha alguna cosa?
¿N'hi ha alguna reflexió estratègica?
Perquè per a llegir el que diu el document ja ho sabem, ara, si n'hi ha alguna cosa en concret, si ens pot anunciar alguna cosa realment substantiva, ens ho diu, i, si no, doncs ¡escolte!
, pot continuar llegint-nos el document però mos el sabem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Té la paraula per a donar resposta als portaveus, el senyor Lecha.

El senyor director del Gabinet del President:

Moltes gràcies.

Sí, Eurostat dóna unes dades.
Com bé vosté és coneixedor, perquè cada dijous li ho repetix el president en la sessió de control, també li fa incidència a una sèrie d'indicadors que també son positius, i, sobretot, en l'últim any.
En l'últim mes, la taxa de desocupació, la única comunitat que baixa a Espanya és en la valenciana.

Jo crec que és bo que faja crítica que la seua funció de control al govern és necessària, però també seria oportú que en aquelles dades que en alguna ocasió es produïxen i són positives, com ara, bé, la creació d'empreses, l'exportació o les últimes dades conegudes que reafermen la posició del Consell, que acabarem este any amb menys desocupats dels que vam començar, jo crec que també seria important que tots vostés, de tant en tant, els pogueren posar en valor.
Cert és que la situació que estem travessant no és la millor, però també és de veres que s'està tractant de posar totes les mesures possibles per a tractar d'evitar-ho.

Quant al tema de la incineració, també és coneixedor vosté que el pla que s'ha presentat a través de la conselleria competent és una pla de valorització i -crec- té complida informació al respecte; una altra cosa diferent és que puga estar més d'acord o menys, també és de veres que és una matèria de la qual no se posarà de forma pionera ací, s'està utilitzant en molts llocs, i, bé, per alguna cosa ha de ser.

Quant al tema de quina és la participació de la Comunitat Valenciana respecte a l'estratègia 2020.
A vore, quant a l'eix que fa referència, o, millor dit, quant a l'activitat que fa referència a una unió per la innovació, doncs s'ha elaborat l'Estratègia d'Especialització Intel·ligent en Investigació i Innovació, coneguda com RIS3 Comunitat Valenciana.
Esta és una mesura concreta de la Comunitat Valenciana en eixe apartat.

Respecte a la qüestió de la joventut en moviment -que era un dels altres dels que feia referència vosté-, que es continue promocionant la mobilitat dels jóvens valencians tant a través de la conselleria d'educació com a través de l'Ivaj o la formació que es done a través de l'Europe Direct.

També cal ressaltar que el Servof té una xarxa, la xarxa Eures, que facilita trobar treball o ocupació a la resta d'Europa i fomenta la mobilitat de tots els jóvens entre díhuit i trenta anys.
Una altra mesura concreta.

Pel que fa referència a l'agenda digital europea, la Comunitat Valenciana té una agenda digital pròpia o tindrà el que serà la que ocuparà el període 2014-2020, i, en concret, l'any passat es va produir a València un acte en què es va presentar esta agenda en la qual van participar responsables de la Comissió Europea, així com del govern central i el president.

Quant a la iniciativa d'una Europa que utilitza eficaçment els recursos, bé, només ha de vore que la mateixa consellera d'infraestructures, en la conferència «Perspectives locals per a un sector de l'energia sostenible», ha sigut l'encarregada de portar la veu de totes les comunitats autònomes.
Per alguna cosa serà també.

Referent a la política industrial.
Com bé sap, recentment s'ha presentat una actualització de l'estratègia de política industrial que, en un primer moment, era 2010-2015 i que, precisament, per a introduir els criteris que establix la Unió Europea, s'ha ampliat el seu període fins a l'any 2020.

Pel que respecta a l'agenda per a noves qualificacions i ocupacions, tots els programes de formació professional estan enfocats en este apartat, i així també els tallers d'ocupació.

I referent a la sèptima iniciativa, la plataforma europea contra la pobresa, vull destacar que La Generalitat contribuïx, a través de la Conselleria de Benestar Social, en la consulta pública llançada el passat mes d'abril, de la qual se'ls podrà donar complida informació.

I més, concretament, pel que fea vosté referència, senyora Salvador, referent a la participació de la Comunitat Valenciana, li puc dir.
.
.
, li detallaré només que al llarg de l'any 2013 s'han produït una sèrie de reunions, tant en plenari, com a les comissions de les quals forma part la Comunitat Valenciana, en este cas s'han celebrat cinc sessions plenàries, no li detalle els dies per no estendre'm, en les quals vam participar, aixina com en la comissió de l'Enve i de la Coter.

I més concretament, dins de la plataforma que vosté fea referència sobre l'estratègia Europa 2020, en l'apartat de joventut en moviment, també vam tindre la participació del secretari autonòmic de família o, en la plataforma d'eficàcia de recursos, també va estar la consellera de medi ambient.

Bé, crec que done complida resposta a totes les qüestions que han comentat vostés.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lecha.

Compareixença del vicepresident del Consell i conseller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, que fa el director del Gabinet del President, senyor Jesús Lecha Tena, per a explicar el control d'adequació de propostes de normativa europea al principi de subsidiarietat, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 65.
767), a la qual s'acumula la sol·licitada pel director del Gabinet del President, a petició pròpia (RE número 67.
422)

El senyor president:

I substanciat el punt número 2, anem a passar al punt número 4 de l'ordre del dia, perquè, com hem comentat abans, el número 3 ha segut retirat, el qual és una compareixença, en este cas sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista, per a parlar sobre el control de l'adequació de propostes de normativa europea al principi de subsidiarietat, en la qual s'acumula la compareixença del director del gabinet de Presidència per idèntica matèria.
Per tant, anem a donar ja pas a ella i el senyor Lecha té la paraula.

El senyor director del Gabinet del President:

Moltes gràcies, president.

Bé, agrair, de nou, que la senyora diputada haja demanat una compareixença per a poder explicar el principi de subsidiarietat i el control, ja que no és la primera ocasió en la qual se planteja una qüestió d'estes característiques.

Per a poder estructurar la contestació vaig a tractar tres punts diferents: en primer lloc, què és el principi de subsidiarietat i els diversos mecanismes de control que preveu el tractat; en segon lloc, què és en concret el mecanisme d'alerta primerenca, i, en tercer lloc, com participa el Consell amb el control de subsidiarietat.

Respecte al primer punt, què és principi de subsidiarietat, s'ha parlat molt en esta comissió, però crec que és bo recordar que el Tractat de Maastricht fou l'encarregat d'introduir el principi de subsidiarietat com a regulador de l'exercici de totes les competències comunitàries no exclusives de la unió.

Això responia a dos tipus de reivindicacions.
Per una banda, la que feen els estats més centralitzats, com poden ser Regne Unit, França, Irlanda o Dinamarca, que volien reforçar la seua sobirania enfront de la Unió Europea.

I, per un altre lloc, són les regions, principalment els lÃ¤nder alemanys, que tractaven d'evitar que les seues competències passaren a l'estat en tant que membres de la institució europea.

L'objectiu del principi de subsidiarietat és garantir que, en el cas de competències no exclusives, les decisions en les comunitats europees s'adopten sempre en el nivell més proper al ciutadà.

La transcendència pràctica d'este principi fou posada en dubte en un primer moment dins del Tractat de Maastricht al no establir cap mecanisme per a la seua aplicació i control previ.

El Consell d'Europa d'Edimburg, de desembre de 1992, va eixir al pas d'esta situació aprovant una primera normativa d'aplicació del principi de subsidiarietat, però no va ser suficient i les crítiques continuaven.
I, per tant, el Tractat d'Amsterdam va introduir un protocol sobre l'aplicació d'este principi de subsidiarietat i el de proporcionalitat annex al Tractat Constitutiu de la Comunitat Europea.

Este protocol impulsà l'anàlisi sistemàtica de les propostes legislatives des d'un punt de vista del principi de subsidiarietat, però sigué sense ser satisfactori, ja que el control sols era a posteriori a través d'un recurs en el tribunal de justícia.

Posteriorment, la convenció que elaborà el projecte de constitució europea també va debatre sobre este principi, el seu control i la manera de formular.
.
.
o de modular l'exercici de les competències, no sols a nivell europeu, sinó nacional, i també regional i local.

Com resultat de tots estos debats, l'actual Tractat Constitutiu de la Comunitat Europea, en l'article 5.
2, garantí que la Unió Europea, en aquells àmbits que no són de la seua competència exclusiva, sols intervinga quan els objectius de l'acció pretesa no poden ser assolits de manera suficient pels estats membres, o bé a nivell central, o bé regional, o bé local, i poder assolir-se millor mitjançant una actuació a escala de la unió.
I, a més, amb l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa de l'1 de desembre de 2009, va introduir diverses novetats al voltant del principi de subsidiarietat i el paper de les entitats locals i regionals, reforçant els mecanismes de control de l'aplicació d'este principi.

El tractat establia l'obligació per a la Comissió Europea d'efectuar actuacions consultives en la fase prelegislativa, obligava la Comissió Europea a avaluar expressament en les seues propostes normatives l'adequació a este principi i preveu la posada en marxa del denominat mecanisme d'alerta primerenca, que permet que els parlaments nacionals i regionals es pronuncien sobre l'adequació de les propostes normatives de la comissió al principi de subsidiarietat.

També preveu l'elaboració per la Comissió Europea d'un informe anual sobre l'aplicació d'estos principis i atorga al Comité de les Regions la possibilitat d'intervindre en recursos davant del tribunal de justícia per la violació d'este principi.

Respecte al mecanisme d'alerta primerenca, i tenint en compte totes les observacions que s'han portat a terme en el si d'esta comissió, sí que voldria fer una sèrie de consideracions.

El mecanisme d'alerta primerenca previst en el protocol sobre l'aplicació del principi de subsidiarietat i proporcionalitat permet el control per part dels parlaments nacionals i, en el seu cas, dels parlaments regionals amb competència legislativa.

De conformitat amb el procediment previst, tots els projectes d'acte legislatiu, que són principalment els reglaments i les directives, se transmeten als parlaments nacionals, i estos, en un termini de huit setmanes, adopten un dictamen motivat que explique les raons per les quals considera que el projecte no s'ajusta a este principi.

Les institucions de la Unió Europea també tindran en compte els dictàmens motivats dirigits pels parlaments nacionals, de forma que els projectes normatius deuran tornar-se a estudiar amb caràcter general quan el dictamen negatiu supose una tercera part dels dictàmens emesos.
I la comissió deurà, en qualsevol cas, motivar la decisió de mantindre la proposta.

El protocol atribuïx, per tant, a cada parlament nacional la facultat de consultar, quan procedisca, als parlaments regionals que tinguen competències legislatives.

En Espanya, l'aplicació d'este mecanisme es porta a terme a través de la comissió mixta congrés-senat per a la Unió Europea, tal com preveu la Llei 24/2009, de 22 de desembre, que es va adoptar precisament per a adaptar dita comissió a les novetats del Tractat de Lisboa.

El seu article 6 establix les línies generals d'esta participació autonòmica i preveu la remissió automàtica als parlaments autonòmics de totes les iniciatives normatives que siguen notificades a les Corts Generals per les institucions de la Unió Europea.

Els parlaments autonòmics disposen d'un termini de quatre setmanes per a emetre el corresponent dictamen, i la comissió mixta pot fer seu el dictamen del parlament autonòmic corresponent o presentar altres alternatives que es debatran conjuntament amb el dictamen emés per les autonomies.

Correspon, per tant, com bé s'ha dit, a estes Corts, a les Corts Valencianes, i no al Consell, determinar en què mesura es vol participar o no d'este mecanisme, sobre què normes se considera oportú pronunciar-se i què procediment considera més oportú per institucionalitzar a eixe efecte.

I, per últim, el tercer apartat d'esta compareixença, que fea referència a com participa el Consell en el control d'aplicació del principi de subsidiarietat, cal destacar que de tot l'anterior es desprén que el Consell no pot participar en este mecanisme d'alerta primerenca, perquè no és la seua competència, però sí ho fa a través d'uns altres mecanismes o instruments que directa o indirectament impliquen un control d'aplicació d'este principi de subsidiarietat.

En concret, cap destacar la participació activa del Consell en la fase prelegislativa de la Unió Europea.
Des de l'adopció del Tractat de Lisboa, i tal com establix l'article 2 del protocol sobre l'aplicació del principi de subsidiarietat i proporcionalitat, la Comissió Europea deu realitzar en la fase de propostes dels actes normatius àmplies consultes que han de tindre en compte la dimensió regional i local de les noves mesures o actuacions.

Per a este fi, la comissió publica freqüentment documents preparatoris de futures regulacions, com poden ser llibres verds, llibres blancs o comunicacions, que es sotmeten a la consideració dels interessats, així com consultes generals sobre les possibles reformes problemàtiques o necessitats de regulació de determinats sectors.

El Consell fa ús d'esta important possibilitat de participació primerenca en l'adopció de decisions de la Unió Europea.

Ja, abans de l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa, La Generalitat va contribuir, per exemple, en el llibre verd del mar i el llibre verd de la cohesió territorial.

Darrere de l'opció del Tractat de Lisboa i amb la generalització del mecanisme de consulta, La Generalitat realitza aportacions a tots els àmbits que considera d'especial interés per a la comunitat.

Així, per exemple, s'ha participat en la consulta relativa a l'instrument per al medi ambient, el Life+, o el paper dels ens regionals i locals en el foment d'una política hídrica sostenible; s'ha participat també en la consulta relativa al llibre verd sobre la modernització de la política de contractació pública al si de la Unió Europea en matèria de gestió íntegra en les zones costeres, en el llibre verd sobre modernitzar la directiva sobre qualificacions professionals, en la consulta sobre la legislació de la Unió Europea en matèria de qualitat de l'aire, en el llibre verd sobre la reestructuració i previsió del canvi o en la consulta pública sobre la carta europea de turisme sostenible i sobre els reptes i oportunitats per al turisme marítim i costaner en Europa, o en la consulta pública sobre la reforma de la normativa d'inspeccions ambientals, entre altres.

A més, i en el marc del que es denomina «Governança multinivell», la comissió ha introduït un nou mecanisme de consulta amb la denominació de reunions de diàleg estructurat i que suposa un intercanvi d'opinions amb les associacions europees representatives dels ens locals i regionals.

La Generalitat és membre molt actiu en diverses d'estes associacions, especialment la Conferència de Regions Perifèriques i Marítimes d'Europa i l'Assemblea de Regions d'Europa, realitzant aportacions en tots els àmbits de consulta que són d'interés també per a la comunitat.
En este context, es va participar, per exemple, en les reunions, fòrums i aportacions al voltant del llibre verd de cohesió territorial.

També s'ha participat en el debat sobre el futur de l'Estratègia de Lisboa que es va celebrar en Palma de Mallorca en l'any 2010, en el debat sobre l'Estratègia Europa 2020 i sobre els pactes territorials en Brussel·les l'any 2011, o el relatiu a les mesures sobre el desocupament i el suport a les pimes des de la perspectiva regional i local, també, en Brussel·les l'any 2012.

Per últim, i quant al control de subsidiarietat en la fase legislativa, com saben, juga un paper essencial el Comité de les Regions com a òrgan consultiu que és.
Però per a l'emissió dels seus dictàmens el comité es recolza en la xarxa de seguiment de la subsidiarietat, constituïda en 2007, per assistir al comité en la seua labor de control de l'aplicació d'este principi.
El Consell és membre actiu d'esta xarxa.

La xarxa organitza consultes periòdiques i qüestionaris sobre els documents de la comissió, que servixen de suport als ponents en els dictàmens consultius del comité, i s'organitza en grups de treball especialitzats en sectors concrets.

Actualment, la Comunitat Valenciana participa en el grup de les xarxes transeuropees de transport per la seua especial rellevància amb el corredor mediterrani.

A través d'esta xarxa, La Generalitat ha participat, per exemple, en la consulta referent al mecanisme «Conectar Europa», conjuntament amb el port de València i les cambres, i en les aportacions del dictamen sobre les xarxes de telecomunicacions i el dictamen sobre l'avaluació d'impacte territorial, així com al pla d'acció sobre mesures emprenedores 2020, entre altres.

Senyoria, fins ací tot allò que he de dir sobre l'aplicació del principi de subsidiarietat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lecha.

En nom del grup sol·licitant, en este cas per a fixar la posició, formular preguntes o fer l'observació que considere oportuna, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que, com bé ha dit el senyor Lecha, en moltes ocasions hem plantejat aquesta qüestió en aquesta comissió, perquè efectivament no ens deixa de sorprendre la resposta que tenim a este respecte.

L'última vegada que vam abordar aquesta qüestió va ser a la comissió del 7 de maig de 2013, on va comparéixer la secretària autonòmica, li van formular algunes preguntes a este respecte, i concretament ens va fer un relat prou semblant al que vosté ha fet avui; fa fer referència a «la participación de La Generalitat en estas consultas ha sido creciente», «en la fase prelegislativa, pues hemos participado en los distintos libros verdes y las consultas públicas»; concretament va parlar, en l'àmbit dels llibres verds, «de la modernización de la política de contratación pública de la unión», y «entre las consultas públicas, pues hemos participado en las realizadas acerca de la legislación europea en materia de calidad del aire».
«Hemos aportado iniciativas que se están llevando a cabo para la profesionalización del sector, la colaboración de la sociedad nacional y promoción del producto “estación náutica” para el desarrollo del deporte náutico sostenible», etcètera, etcètera.

És a dir, totes aquestes qüestions en les quals nosaltres hem participat.
Però nosaltres li estem preguntant pel control de la subsidiarietat.
I, per tant, sempre ens ha semblat insatisfactòria la resposta que hem rebut per part del representant del Consell que ha assistit en aquesta comissió, tant a preguntes com a compareixences que hem demanat o proposicions no de llei que hem demanat sobre aquesta qüestió.
Perquè el que vostés estan relatant està vinculat al que són les funcions de responsabilitat de La Generalitat de participar en les funcions derivades de ser membres del Comité de les Regions i participació pròpia que se deriva que nosaltres som una regió de la Unió Europea i, evidentment, que està entre la nostra obligació participar en els plenaris del Comité de les Regions, participar en les comissions de les quals formem part, cosa que, siga dit de pas, doncs no era molt activa precisament i més bé eren les absències el que a nosaltres ens caracteritzava en Europa.
I ara, bé, doncs sembla ser, si vosté me diu el contrari, que ja han canviat los miembros suplentes d'aquest govern per a participar en el Comité de les Regions, i sembla que alguna participació, almenys no sé si participació, però presència almenys doncs sí que sembla que tenim.

I aleshores ací estem parlant del compliment i del control del principi de subsidiarietat que, com he dit, és una cosa distinta.

Concretament, com vosté també ha dit, en el Tractat de Lisboa 2009, es va donar una major dimensió i es va aprofundir en el control del principi de subsidiarietat i el paper i la veu que les autonomies i les regions anàvem a tindre en el procés legislatiu en l'àmbit europeu.

Com vosté sap, el 70% del que es legisla en Europa té el seu impacte i aplicació directa en esta autonomia, i per tant considerem que este parlament ha de tindre veu sobre allò del que es legisla a Europa i afecta les competències autonòmiques.
I eixa és la clau del principi de subsidiarietat.

Hem demanat per activa i per passiva que vostés activen eixe mecanisme d'alerta primerenca, que preveu el Tractat de Lisboa, per tal que aquesta cambra doncs es puga pronunciar sobre allò que es puga legislar a Europa i que afecte competències autonòmiques.
I sí és la nostra competència, sí que està això en la nostra competència.

Vostés mateixa, el mateix Consell, va impulsar el fet que anaven a eliminar les comissions.
.
.
, com han eliminat totes les comissions no legislatives d'aquesta cambra, i deixaven la comissió d'afers europeus precisament per eixe principi de subsidiarietat que anàvem a tindre una feina «desbordante», doncs, sincerament, és un poc irrisòria la feina «desbordante», perquè si no fóra pels grups de l'oposició esta comissió crec que no s'haguera convocat encara en tota la legislatura, ni esta ni la passada, de la qual també jo era portaveu d'ella.

Per tant, em sorprén que membres del Grup Parlamentari Popular i membres del Consell defensaren.
.
.
, i jo estic molt agraïda que defensen que romanga esta Comissió d'Afers Europeus, la veritat, perquè pense que se pot desenvolupar molta feina, però al mateix temps em sorprén la poca voluntat i vocació europeista que destil·la el Consell i que se destil·la també en aquesta comissió per part del grup majoritari, que podria també d'alguna manera intensificar la seua tasca.
I dic açò perquè, clar, se salvava esta comissió perquè anàvem a tindre feina desbordant, i perquè havíem de complir el principi de subsidiariedad, i això s'ha dit aixina, hem de complir el principi de subsidiarietat i ara anem a tindre molta feina perquè tot passarà per la Comissió d'Afers Europeus.

Doncs em sorprén que hi haguera un informe fet pel servei jurídic d'aquesta cambra, i arrosseguem des de la legislatura passada, és que no s'ho inventa el Grup Socialista, és que vam tindre un text que se va elaborar per part dels lletrats d'aquesta cambra i d'aquesta institució, que se'ls van fer arribar als grups de l'oposició, i quan va passar un temps i veiem que ahí es preveia tot un mecanisme per aplicar el sistema d'alerta primerenca en aquesta cambra, veiem que passava el temps i no s'activava res, doncs vam preguntar als membres de la mesa què passava en aquest informe i ens van dir que és que els grups de l'oposició havien de donar la nostra.
.
.
si ens pareixia bé o no o si volíem fer alguna aportació.
Bé, açò jo parle de la legislatura passada.
I aixina ho vam fer.
Vam dir que ens semblava perfecte el mecanisme, que si pot ser podia ser un poc més àgil, però, bé, que en qualsevol cas, donàvem per vàlid el procediment d'alerta primerenca per si volia plantejar en les Corts Valencianes.
I bé, des d'aleshores és que no sabem res.
Insistim en aquesta comissió, i sí que demanem que vinga un responsable del Consell, perquè açò és una qüestió, una decisió política, és una decisió política activar este mecanisme, perquè està previst que aixina siga i no hi ha decisió política que siga aixina, perquè no tenim ninguna notícia.

Les últimes vegades que en esta comissió hem abordat aquest tema, la resposta és que «participamos en el Comité de las Regiones», que anem a les comissions, que anem als plenaris, que participem en el CALRE i tal, però en realitat «cumplimos la subsidiariedad».

A vore, estem parlant d'activar este mecanisme d'alerta primerenca.
I vostés ho saben perfectament.
I aixina està previst.
És a dir, no hi ha ningun mecanisme en l'Estatut d'autonomia que substituïsca la creació d'este mecanisme.
Com també s'ha apuntat per eixa línia en unes altres vegades en aquesta comissió.

Perquè al final el compliment d'aquest principi va a suposar el compliment d'una qüestió bàsica com és l'acervo comunitari.
Tots els parlaments autonòmics ho tenen, i no ho té el valencià.
Per tant, no sé de qui és la responsabilitat o deixa de ser, però si demanem la presència d'un membre del Consell, esta compareixença anava dirigida al conseller de presidència, doncs pensem que seria important que vosté, que parla en el seu nom, que mostraren un poc de voluntat i de vocació en este sentit, perquè realment és que no entenem, i més que el Consell té voluntat de mantindre esta comissió i que funcione, doncs seria molt important que prengueren la decisió i optaren per articular eixe mecanisme que se va preveure i se va preparar per part dels serveis jurídics d'aquesta institució, i que se posaren en marxa, perquè jo crec que igual que els altres grups doncs tenia el vistiplau que ens pareix un mecanisme i un procediment encertat el que se plantejava.

Per una altra banda també ens va dir la secretària autonòmica en maig de 2013, quan va comparèixer en aquesta comissió, que li vam preguntar a este respecte, que formem part de la Red de seguimiento de la subsidiariedad del Comité de les Regions.
Aleshores ahí ja ens va indicant que nosaltres «hemos aportado», ens va dir, «hemos aportado».
Però com ja era la seua última intervenció ja no li vam poder preguntar, perquè ja no teníem torn de paraula, ens agradaria saber quines aportacions hem fet nosaltres, la Comunitat Valenciana, a eixa Red de seguimiento de la subsidiariedad del Comité de les Regions.
Perquè, clar, si la vocació de participar ací és igual que la que vostés tenen per articular eixe mecanisme d'alerta primerenca en esta autonomia i en les Corts Valencianes, doncs igual la resposta és que no han fet cap aportació, o a vore quina classe d'aportació ha sigut.
Què hem aportat?
Quin treball hem fet?
I amb quina convicció?
Què hem desplegat nosaltres com a regió valenciana en eixa Red de seguimiento de la subsidiariedad?
Perquè la veritat és que ens sorprendria que fóra molt intensa en la nostra aportació, perquè ens sorprén moltíssim que a hores d'ara ja estem en, diguérem, la segona legislatura des que es va aprovar el Tractat de Lisboa en 2009, i ací continuem mutis por el foro respecte a un mecanisme que nosaltres pensem que seria molt enriquidor i molt productiu que en les Corts Valencianes el tinguérem articulat, igual que ho tenen tots els parlaments autonòmics de l'estat espanyol, menys nosaltres.

Aleshores, no entenem que vostés, sempre que vénen a aquesta comissió, ens intenten derivar la qüestió, que «ya participamos», perquè participem en el Comité de les Regions o perquè participem en altres organismes, on tenim espai i que ens pertoca per dret participar.
Això ja ho sabem.

Però estem preguntant, concretament, este sistema d'alerta primerenca per què no s'activa.
Perquè pensem que no hi ha a priori ningun inconvenient, màxim quan esta és l'única comissió no legislativa que encara queda en estes Corts, afortunadament, però de la mateixa manera afortunada, creguem que seria molt encertat i molt afortunat que vostés activaren altre mecanisme per tal que poguérem donar-li més feina o més treball i poguérem participar d'una manera molt més intensa i activa des del legislatiu en aquest procés.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Ara tenen la paraula els grups parlamentaris que no han sol·licitat la compareixença, i amb el criteri establit de menor a major.
Per tant, té la paraula la síndica del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias.

Bien, yo cuando leí el orden del día de la reunión…, por cierto, es la primera vez que me incorporo a esta comisión y, por lo tanto, le saludo, porque no había podido coincidir con usted en otro momento.
Pero, bueno, me sorprendió porque yo entendía que diversos parlamentos autonómicos habían iniciado todos los procedimientos precisamente para aplicar, o para observar o para controlar desde sus propios parlamentos la aplicación o no del principio de subsidiariedad en normas que les competía, que competían a la comunidad autónoma.

Y en concreto, me remití a distintos parlamentos autonómicos, saqué uno, que es, por ejemplo, el de Extremadura, y vi que había, efectivamente, pues toda una documentación tipo elaborada ya para pasar el proceso de evaluación de las normas que vienen de la Unión Europea, que pueden afectar a las competencias de los parlamentos que tienen capacidad legislativa sobre esos temas.
Y, por lo tanto, pues se refería en ese documento evaluador pues a toda una serie de preguntas que se tenían que contestar para ver si ese principio de subsidiariedad se cumplía.
Y, en concreto, las tres grandes preguntas que se vienen formulando, la existencia de aspectos transnacionales que no puedan ser regulados satisfactoriamente a través de la actuación de estados miembros, o bien la actuación aislada de los estados miembros si pueden entrar en conflicto con las exigencias de tratados o perjudicar a intereses de otros estados miembros, o bien si las medidas comunitarias existentes resultan insuficientes para alcanzar los objetivos pretendidos.

Esas tres preguntas, que son las que al final vienen a determinar el cumplimiento o no del principio de subsidiariedad, son las que se vienen desgranando y existe toda, ya digo, una documentación ya adecuada para poder trabajar en la comisión que específicamente tiene Extremadura, pero como Extremadura otros parlamentos también regionales, a la hora de establecer el seguimiento del principio de subsidiariedad en las normas de la Unión Europea.

Pero, dicho esto, lo que no entiendo tampoco -y comparto también la apreciación de la diputada que me ha precedido- es por qué ustedes, ante una pregunta muy concreta, que es exactamente cómo en las Cortes Valencianas nosotros vamos a aplicar el control de la adecuación en las propias de normativa europea al principio de subsidiariedad, nos dicen que ya lo vienen haciendo porque el Consell está participando en no sé cuántas, en el Comité de Regiones, en las asambleas de regiones, etcétera, etcétera, que ha participado en el libro verde de la modernización del sector público, el libro verde sobre la economía sostenible, etcétera, etcétera.

Claro, en la participación previa del Consell, que es legítima, y tiene que hacerlo en todos esos temas, porque además nos afectan directamente, participe y dé su valoración sobre la aplicación o no del principio de subsidiariedad, es una cosa, pero el derecho que tenemos los parlamentos nacionales, los parlamentos regionales para aplicar, para valorar, para establecer que si la norma europea cumple o no el principio de subsidiariedad, es otro nivel de intervención.
Y es un nivel de intervención que se sitúa dentro de lo que nosotros consideramos esa idea de Europa que trabaja por la cohesión de la Europa de los pueblos, de la Europa de las regiones, y donde la participación de aquellos parlamentos regionales que tienen competencias legislativas, tienen además unas competencias determinadas respecto a elegir algo sobre el principio de subsidiariedad.
Y es verdad que hay muy pocos países -al principio usted lo decía- que tienen parlamentos regionales, como tal con capacidad legislativa, está Alemania y estamos nosotros.
Pero lo tenemos reconocido y, por lo tanto, ese reconocimiento expreso y el hecho de que durante, por ejemplo, desde que se pone en marcha la comisión mixta reformada de congreso-senado para poder absorber y permitir y amparar el trabajo de los dictámenes sobre el cumplimiento del principio de subsidiariedad, en el período 2010 y 2011, en esos dos años, de los 28 dictámenes que la comisión mixta emite, son todos positivos excepto tres, pero los dictámenes van acompañados de informaciones de las Cortes de Aragón, del parlamento vasco, de Castilla-León, de Cataluña, de Castilla-La Mancha, de Canarias, de Murcia, de La Rioja, de Cantabria y de Extremadura.
Con lo cual, existe ya de hecho todo un armazón constituido en torno a esa comisión mixta y vinculado al Congreso y al Senado, de todos los parlamentos autonómicos.
Y nosotros no aparecemos.

Entonces, lo que nosotros también preguntamos y queremos saber es cuándo ustedes se decidirán a poner en marcha este mecanismo para poder nosotros complementar también nuestra actuación como parlamento valenciano con respecto a la cuestión de la subsidiariedad y europea, de la normativa europea.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

En representació del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el seu síndic, el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé.
El principi de subsidiarietat és una les qüestions bàsiques de la configuració de la Unió Europea, està recollit en l'article 5 del tractat i crec que és una qüestió clau per al desenvolupament normal de les regions europees, en el nostre cas, que tenen competències legislatives i governamentals.

I en eixe sentit, jo crec que el Consell d'Alberto Fabra està perdent els papers.
Ja els va perdre fa temps el senyor Francisco Camps, però és que ara anem de mal en pitjor.
I crec que -vosté ho ha dit al principi- estem bàsicament caminant cap a un ens administratiu.
Hem cedit la nostra competència en matèria d'acció exterior a l'Ivex.
Ja anuncia el senyor Alberto Fabra que si no pot tindre diners per a segons quines competències, que les tornarà a l'estat.
I ací tenim comunitats autònomes que ens sobrepassen per la dreta, per l'esquerra, mentres nosaltres som els gestors d'una governació que està fent aigües per tots els costats.

Tenim el president de Múrcia, que és el president del Comité de les Regions i que mos passa per dalt, per baix, per dreta i per esquerra.
I parlava, efectivament, del principi de subsidiarietat com un dels elements fonamentals perquè se respecten les competències en matèria local i regional, regional en la terminologia europea.

I nosaltres no ens fem de respectar, perquè ací vénen tots i mos furten el que és nostre i mos trepitgen i mos deixen a l'altura del betum, amb un govern que no defensa els nostres interessos, els interessos valencians, ni a l'hora de prendre decisions que ens afecten -efectivament, no n'hi ha actuació per part del govern-, ni tampoc en l'aplicació de la normativa comunitària en la qual no hem participat en la seua elaboració per part del nostre govern.

Som uns gestors administratius sense capacitat de prendre decisions interessants per a defendre els nostres interessos.
Sí que ho fan altres comunitats com Múrcia, que, per cert, anuncia la creació de la seua televisió autonòmica -és que açò és per a riure- mentres nosaltres hem decidit perdre fins i tot el que és un servei públic bàsic, com és la Radiotelevisió Valenciana.

Jo, en vista del que han dit els meus companys, i en vista al que ha suposat el Tractat de Lisboa, i en vista que vostés no han fet ninguna xarxa de seguiment del principi de subsidiarietat, ni han pres una decisió activa en la presa de decisions que siguen pròximes als ciutadans, ni han defensat les nostres competències, l'únic que me queda per dir-los és que vagen vostés a la conferència de subsidiarietat que està prevista en el Bundesrat per al 18 de desembre.

¿Tenen previst vostés anar a prendre un poc allí el que va a decidir sobre esta qüestió?
Perquè mos estan passant totes les pilotes i tenim un govern paralitzat, un govern que no s'adona de la pel·lícula, un govern que no defensa els interessos valencians, un govern que li xafen el principi de subsidiarietat i es queda tan a gust.

I, per tant, jo crec que hem arribat un moment de dir, «senyors, si vostés no aprofiten per açò, doncs deixen pas a uns altres».
Perquè el que està clar és que vostés no defensen els interessos valencians, ni tenen estratègia ni capacitat, ni són capaços de defendre els nostres interessos.
I ací en un tema neuràlgic fonamental per a la construcció europea, que és el principi de subsidiarietat actiu i passiu; actiu en la producció de normatives i polítiques que ens puguen afectar -no he vist cap lideratge, cap posició-, i passiu en l'aplicació i la recepció d'eixes normatives que ens afecten d'una manera molt directa.
No ho he vist.
En altres comunitats autònomes, sí.

Per tant, jo el que els demanaria és que algun membre del govern valencià… I si no, estes Corts, tindrem de fer un pensament, anar a la conferència del Bundesrat i aprendre un poc…i passar el parte al govern, perquè jo els veig…, sincerament, els veig KO, els veig KO, els veig un govern que no sap on està la ma dreta ni la ma esquerra, que no se fa de respectar, que no té ni idees, que no té cap lideratge.

I ací estem bàsicament cada setmana tancant un aspecte fonamental del nostre autogovern.
El principi de subsidiarietat és fonamental, perquè com a regió europea que som, com a un poble europeu que som, com a un element clau del nostre autogovern, i té un govern que jo, pel que li he escoltat, escolte, açò no està ni per a…, ni per a donar una classe de BUP en un institut de batxiller.
És que la veritat… Bé, BUP, ESO, o el que siga ara.
És que no estem ni…

I, per tant, si té res a dir-mos, escolte, jo realment li ho dic, que passe un altre i que agarre esta competència, perquè veig un govern que no sap ni per on va.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre síndic senyor…, portaveu del grup.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Lecha, bienvenido, y muchas gracias por su intervención en esta comparecencia, que creo que ha dejado claro cuál es ese principio de subsidiariedad del que se está tratando en estos momentos, más allá de que guste o no a algunos miembros de la oposición las contestaciones que se dan al respecto.

No cabe ninguna duda que este principio y los mecanismos de control planteados en el artículo 5, establecen y vienen a decir que la Unión Europea solamente interviene en aquellos ámbitos en los que no son de su competencia exclusiva, cuando la acción pretendida no pueda ser alcanzada por los estados miembros.

El tratado en sí viene a plantear -que también se ha dicho aquí-…, que establece la obligatoriedad para que la Comisión Europea, que a su vez se obliga para que evalúe estas propuestas de carácter normativo,

Indudablemente, está previsto -cómo no- que se ponga en marcha ese mecanismo que se denomina de alerta temprana.
Mecanismo que establece ese protocolo a su vez de control de ese principio de subsidiariedad.

Por lo tanto, ese protocolo atribuye a cada parlamento nacional la facultad de consultar cuando proceda y a plantear en aquellas regiones que poseen competencias legislativas, que es lo que se viene haciendo desde esta la nuestra.

Indudablemente, también se ha dicho aquí que somos una de las pocas regiones que tiene esa facultad, pero bien es cierto que hay que dejar claro que responde, pues, a las Cortes Valencianas, y no al Consell, determinar en qué medida quiere participar o no de ese mecanismo, sobre qué normas consideran oportuno pronunciarse y qué procedimientos consideran oportuno institucionalizar para ello.

Es más, se ha de advertir que difícilmente el Consell puede instar a las Cortes de qué manera han de hacer uso de esos derechos de participación en este procedimiento sin entrometerse en su organización en contra de lo que es el Estatuto y nuestra Constitución.

Indudablemente -bien se ha dicho aquí- que esa participación, que han sido muchas y muy importantes, son las que avalan el principio, no otras.
Indudablemente, no gustará el hecho de que estemos presentes y participemos de forma directa en todo aquello que tiene que ver con la Unión Europea y lo que allí se trata, pero bien es cierto que se nos indica que eludimos la responsabilidad en este ámbito, cosa que no es cierta, y usted lo ha manifestado.

De igual manera que nos sorprende que siempre nos digan que tenemos la misma respuesta, pero es que se hacen a la misma pregunta.
Y como no puede ser de otra manera, la contestación tiene que ser esa misma.

No cabe ninguna duda de que la respuesta, si no es satisfactoria, es porque estamos haciendo algo bien, muy por el contrario de lo que piensan en la oposición.

E indudablemente, las nuevas actuaciones y los nuevos tratados que se están produciendo en estos momentos respecto al nuevo período 2014-2020 nos anima a seguir trabajando dentro de este ámbito de participación y con los mecanismos que están a nuestra disposición.

Y para no eludir lo que tiene que ver con el informe que los letrados en su día establecieron al respecto, hay que decir que en este momento, o ha sido en breve, es cuando ha habido contestación, porque se hizo público y se le trasladó a cada uno de los representantes de la oposición.
Y bien es cierto que, como he dicho anteriormente, lo que se prevé es que ponga ese mecanismo en marcha lo antes posible.

Por lo tanto, de nuevo mi agradecimiento por su intervención, y creo que estamos en el camino adecuado.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo Paredes, por la brevedad también, que en algunos momentos se agradece.

Y tiene la palabra para dar respuesta el señor Lecha.

El senyor director del Gabinet del President:

Moltes gràcies.

Muchas gracias al representante del Partido Popular, y también muchas gracias al representante del grupo de Izquierda Unida.
No solo es usted la primera vez que se incorpora a esta comisión, sino que yo también.
Entonces, pues, bueno, imagino que tendremos oportunidad de debatir más profundamente.

Efectivamente, se nos critica que somos…, que damos las mismas respuestas.
¡Hombre!
, creo que tendríamos un problema si después de tantos años ejerciendo la labor de gobierno fuéramos cambiando las contestaciones o las respuestas a las mismas preguntas, de las cuales, dicho sea de paso, no sé exactamente muy bien qué tiene que decir el Consell sobre lo que tiene que hacer este parlamento.

Dia la portaveu del Partit Socialista que açò és una decisió política.
Bé, si és una decisió política, crec que tenen els seus òrgans de govern dins d'este parlament, on es deuria posar a consideració el funcionament d'esta alerta.
I si tenen a bé implementar-lo, per part del Consell no tinguen cap problema, cap dubte que ací estarem tantes voltes com se mos requerisca per a poder donar l'opinió als temes que es tracten.

Jo sí que li volia fer també una consideració al senyor Morera.
¡Home!
, jo no sé si la pèrdua o la integració de les oficines de l'Ivex dins del que són les oficines de l'Icex o de les ambaixades d'Espanya és una pèrdua de competència.
No sé si en alguna ocasió vosté mateix ha criticat l'existència d'eixes oficines de l'Ivex a l'exterior, no ho sé.
Molt probablement sí.
A la millor també seria oportú que mos posarem d'acord en si quan les tenim les critiquem i quan no les tenim també les critiquem.
A la millor seria més oportú ser una mica més coherent.

¿Que no defensem els interessos dels valencians?
Bé, crec que ací s'ha donat complida informació respecte al que han segut les negociacions de la PAC o bé del corredor mediterrani.
Tinc de dir-li que al poc de començar esta legislatura, l'any 2011, allà pel mes d'octubre, crec recordar, no estic segur exactament de la data, este Consell va participar junt amb tot el sector empresarial i social de la Comunitat Valenciana en el si de la Unió Europea, on correspon, defensant la vigència i la necessitat de tindre una ret transfronterera que mos posara dins del que són les línies d'alta disponibilitat dins la Unió Europea.
Bé, en el mes de gener se posà la primera pedra del que és el tram que va fins la província de València.
Jo no sé si això vosté ho entén com a defensar els interessos dels valencians; mosatros creem que sí.

I a la representant del Grup Socialista, jo torne a dir, a incidir en el mateix, diga'm vosté que té de fer el Consell perquè estes Corts puguen aplicar eixa alerta que tant s'ha parlat ací.
Jo també els vull fer una reflexió general, i parlen vostés del que s'ha fa en altres parlaments autonòmics espanyols.
Només n'hi han dos, només n'hi han dos que hagen fet algun tipus de consideració o bé negativa respecte alguna normativa europea o bé alguna observació.
Són el parlament català i el parlament basc.
No sé si això té a vore alguna cosa més amb algunes altres qüestions.
A la millor igual vosté m'ho pot explicar.

En qualsevol cas, reiterar la posició del Consell, que si tenen a bé que s'aplique este mecanisme, nosaltres col·laborarem com venint fent fins ara.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lecha.

¿Algun grup vol formular alguna pregunta o demanar algun aclariment respecte a les explicacions que ha donat en este cas el director del gabinet de Presidència?
Molt bé.

Senyora Salvador, té la paraula.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

A vore.
Nosaltres entenem que vostés ara estan en altres temes que, evidentment, tenen d'apagar massa focs com per a estar preocupats pel que passa a Europa, o quina és la implicació i el desenvolupament d'estes polítiques, tant en matèria d'acció exterior com en relacions amb la Unió Europea que vostés tenen de desenvolupar.
Però, clar, vostés ací creen comités que no se reunixen, tarden en crear, per exemple, el Comité Valencià d'Afers Europeus, que van tardar quatre anys des que el van anunciar ací en crear-los, ara amplien esta comissió, tretze anys des que existix i se reunix.
.
.
, bé, hui mos n'hem enterat, cinc vegades.
.
.
Clar, no ens sorprén, doncs, que no n'hi haja voluntat d'impulsar este tipus d'iniciatives, que, per cert, ja ho vam presentar també via proposició no de llei ací i, doncs, se va votar en contra per part del Grup Parlamentari Popular.

És a dir, hem utilitzat tots els mecanismes, i ací sí que ens interessa saber quina és la posició del Consell, perquè, com vosté convindrà, el grup parlamentari majoritari que dóna suport al Consell, doncs, és el popular, que és el que està en el govern en estos moments i, per tant, ¿com no va a ser fonamental conéixer i polsar quina és la voluntat del Consell a este respecte?
I també li he preguntat que no.
.
.
, que crec.
.
.
, o jo no li ho he escoltat, espere que m'ho torne a explicar en la seua segona intervenció, bé, tercera intervenció, quines són les actuacions que hem fet en eixa ret de seguiment del principi de subsidiarietat.
És que no me n'ha dit res, vosté.

Per tant, és una qüestió de vocació i de voluntat, és una qüestió de vocació per Europa i és una qüestió de convicció de participar en el procés legislatiu europeu, o se té o no se té, i això és aixina de clar, o és blanc o és negre.
No s'entén que no se vullga, i no s'entén que, d'ofici, açò no s'haja creat, més quan, li ho reitere, hi havia un informe dels serveis jurídics de les Corts Valencianes que establien el mecanisme que se devia activar per tal de complir amb eixe principi d'alerta primerenca.

Per tant, és una qüestió de creure's l'autogovern o no creure en l'autogovern.
.
.
I això és aixina de simple.
És a dir, tenim competència, tenim responsabilitat, no s'entén, continuarem insistint, evidentment que continuarem insistint, perquè considerem que és un instrument fonamental que ens dóna el tractat de Lisboa a este parlament autonòmic.
I com considerem que és un instrument fonamental, tornarem a insistir i les vegades que faça falta, per a que finalment s'aplique, encara que pensem que no n'hi ha molta voluntat, perquè si hi haguera voluntat, doncs, eixe Grup Parlamentari Popular, que amb la seua majoria absoluta sustenta al govern, doncs, ja haguera fet o haguera pres les iniciatives corresponents per a que això fóra aixina o, inclús, des d'on va tindre origen eixa primera comunicació d'eixe informe, que va ser de la Mesa de les Corts Valencianes, doncs, després de la nostra.
.
.
, el nostre vistiplau, doncs, eixe mecanisme s'haguera activat, i això no ha passat, i estem en l'any 2013, ja quasi en el 2014, i continuem igual.

Per tant, al final ens trobem en una autonomia que en matèria europea és que no liderem res, és que no sabem si som de tercera.
.
.
i volem ser de primera, o vostés diuen que són de primera, però en realitat és que sembla ser que són de tercera, perquè, ¿què opina el Consell?
, ¿s'ha de crear o no s'ha de crear?
Perquè, al final, si també des del Grup Parlamentari Popular els seus responsables polítics ixen dient la importància d'este principi, per a que també s'active i reactive esta comissió, i ací, doncs, ningú meneja fitxa, doncs, sincerament, nosaltres, per descomptat, este grup parlamentari, continuarem insistint, perquè considerem que és una qüestió importantíssima, el fet que, si se'ns dóna la possibilitat de tindre veu en eixe procés legislatiu, hem de fer ús d'eixes possibilitats que se'ns dóna des del Tractat de Lisboa, recorde, aprovat en l'any 2009 i entrat en vigor en l'any 2009, i ací encara no hem menejat fitxa sobre aquesta qüestió, i, per tant, doncs, m'agradaria que vosté, com a responsable del Consell, ens diguera «sí» o «no» a este principi i a instaurar el mecanisme d'alerta primerenca, i que això se traslladara al Grup Parlamentari Popular, que ja ho fem des d'ací, i, per una altra banda, que ens explicara quina ha segut la nostra activa participació en eixa ret de seguiment del principi de subsidiarietat al Comité de les Regions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

¿Algun grup vol formular preguntes, aclariments.
.
.
?
Té la paraula la síndica del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias.

Mire, señor Lecha, usted ha hecho una exposición muy rigurosa de lo que era el principio de subsidiariedad y su regulación en el tiempo hasta el momento actual, pero se ha atascado, se ha atascado cuando.
.
.
, cuando ha dicho, que, efectivamente, la alerta temprana del cumplimiento del principio de subsidiariedad se formula en el Tratado de Lisboa con un protocolo específico que se deriva del mismo, donde se contempla que los parlamentos regionales y nacionales tienen competencias en estas alertas tempranas, y a partir de ahí, usted ha dejado de hablar para decir lo que está haciendo el Consell.

Claro.
.
.
, y luego viene a decirnos que no va a cambiar su contestación y que su contestación será siempre lo mismo, porque es lo que se está haciendo.
Pero el problema no es ese.
Quiero decir, que si no se quiere contestar a la pregunta, pues, no se contesta, y se dice «no, es que no hay voluntad, no queremos, entendemos que sobrepasa nuestras capacidades o entendemos que lo que hace el Consell ya es suficiente para, en estas alertas tempranas del control de la aplicación del principio de subsidiariedad, con esas actuaciones prenormativas o prelegislativas que se tiene a través de la actuación del Consell en distintos ámbitos europeos».
Claro, si hablamos de eso, hablamos de eso, pero a partir de ahí la conclusión nuestra no puede ser más que una, y es que el Consell, entonces, está hurtando a estas Cortes de una competencia que le es propia y que se deriva de la propia normativa europea.

Entonces efectivamente, si después, en las Cortes Valencianas hay un debate que se sustancia con un voto negativo del Grupo Popular respecto a nuestra capacidad de poder ejercer esta alerta temprana, lo que hay es un no cumplimiento de unos derechos que nos son propios, de unos derechos que están legislados, de unos derechos que salen de la normativa europea y que el Consell no quiere asumirlos.
Y no es cierto que solamente hayan actuado el Parlamento Vasco y el Parlamento Catalán, que son los que siempre lo hacen cuando se emiten dictámenes, no fallan, es verdad, pero también es verdad que hay parlamentos que también han actuado cuando les ha afectado de forma directa, y que yo antes los he nombrado a todos ellos y que han emitido dictámenes sobre la aplicación o no.
.
.
, sobre el cumplimiento o no del principio de subsidiariedad sobre esos temas.

Porque, además, hay que tener en cuenta que a la hora de tramitar a las comunidades autónomas la normativa europea, no se tramita.
.
.
, digamos, no hay una criba para decir qué es lo que va a cada parlamento autonómico en función de si le compete o no, le afecta o no, sino que se les da a todos.
O sea, se tramita a todos por igual.

Por lo tanto, todo.
.
.
, todos los.
.
.
, todos los parlamentos autonómicos tienen la recepción de esa documentación.
¿Por qué no nos llega?
¿Por qué no nos llega?
¿Dónde se queda?
¿Se la queda el señor Cotino o quién se la queda?
Porque es que no sé quién se la queda, porque esta comisión tampoco la recibe.
¿Por qué?
Por qué no hay mecanismos establecidos para.
.
.
, para que nosotros podamos aplicar aquí esas alertas tempranas.
.
.
Y, por lo tanto, se nos está privando de competencias.

Ese documento supongo que se devolverá.
Y si se devuelve, o no se dice nada, es porque se sobreentiende que estas Cortes Valencianas no tienen nada que oponerse en la aplicación del principio de.
.
.
, no tienen nada que decir en aplicación del principio de subsidiariedad.
Y si no hay posición en contra, es entonces porque hay posición favorable, porque lo que se tramita a la Unión Europea por parte de la comisión mixta congreso-senado son aquellas posiciones que son contrarias.
.
.
, o sea, ante normativas que vulneran, que vulneran, el principio de subsidiariedad.
Las otras ni es necesario contestarlas.

Por lo tanto, ¿qué pasa?
, ¿por qué se nos priva de la capacidad de decir eso?
, ¿estamos engañando?
¿No?
Se nos está privando.
.
.
, y por lo tanto, nuestras propias competencias no las estamos ejerciendo al máximo, en las que nos corresponden, y eso es responsabilidad de ustedes, que no tienen voluntad, que no tienen voluntad de que tengamos las competencias que nos corresponden también en el ámbito europeo.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Morera Català:

Sí, molt breument, per a ratificar, efectivament, que n'hi ha.
.
.
, jo entenc, des del nostre grup parlamentari, una voluntat manifesta d'anestesiar el que és una de les nostres capacitats, i és la d'aplicar fidelment el principi de subsidiarietat.
Només tenim de vore un govern que s'ha esborrat de la partida i que ha entregat els nostres.
.
.
, les nostres prerrogatives, les nostres capacitats, les nostres capacitats d'actuació dins del marc de la Unió Europea i el que planteja el tractat de la Unió Europea en el seu article 5, i una prova d'això és la seua nul·la acció en matèria d'acció exterior a la Unió Europea, del Comité de les Regions, etcètera, etcètera.

I, en eixe sentit, crec que nosaltres, com a Corts Valencianes, tindrem de, també, prendre cartes en l'assumpte, perquè s'està produint molta normativa i molta directiva i molt de reglament que incidix directament en les nostres competències, i tenim un govern que no defensa els nostres interessos en eixa matèria.

Sobre el rintintín de l'Ivex, doncs, mire vosté, nosaltres sempre hem defensat la necessitat de tindre un instrument afavoridor dels nostres sectors exportadors, que és l'Ivex, cosa que vostés estan liquidant, de la mateixa manera que estan liquidant la nostra autonomia.
Però no podem consentir l'ús que s'ha fet de l'Ivex amb designació de persones que han esta condemnades, com el director general de l'Ivex, el senyor Tabares, o l'ús perniciós que s'ha fet dels recursos de l'Ivex en la contractació d'un cantant com Julio Iglesias, en Miami, en Orlando, en el 2005, privant al poble valencià d'uns recursos molt importants que, curiosament, este senyor després ha cantat en els mítings del Partido Popular.
Bé, llavors, bromes, ni una, perquè no estem per a aguantar segons quines bromes.

Una altra cosa.
.
.
, una cosa és que nosaltres defensem els instruments com Radiotelevisió Valenciana, i una altra cosa és l'ús.
.
.
absolutament negatiu i pervers que s'ha fet d'elements importants del nostre autogovern d'una forma partidista, anul·lant.
.
.
, com en el cas de l'Ivex o en el cas de Radiotelevisió Valenciana.
Per tant, ha segut el govern del Partido Popular el que ha protagonitzat estos excessos i, en alguns casos, il·legalitats, com és les persones que se van designar com a directors de l'Ivex.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a ver, resulta ser que.
.
.
, creo que lo he dicho claramente, (inintel·ligible) .
.
.
entendido, pero corresponde a las Cortes Valencianas y no al Consell determinar en qué medidas quiere participar o no en esos mecanismos.
Indudablemente, también se indica que estamos en otras cosas y cuestiones de ese tipo, que de alguna forma nos hacen ir a un lugar que no corresponde, porque no cabe duda, y vuelvo a indicar, de que por parte del gobierno de La Generalitat se ha hecho mucho en este sentido, en favorecer ese principio de subsidiariedad.

Bien, además de esto también hay que resaltar el hecho de no solamente la participación directa que ha tenido en beneficio de nuestra comunidad, sino qué trabas y qué obstáculos ha habido que salvar cuando gobernaban otros para poder conseguir los objetivos en beneficio de esta comunidad.
Es que se nos olvida que en esto hay muchos factores en juego, no simplemente el hecho de tener ese principio, que indudablemente hay que atenderlo, sin ningún tipo de duda.
Pero bien es cierto que en el tiempo se han dado circunstancias que nos han hecho tener.
.
.
, o ser desfavorecidos, por darle esa denominación, a esta comunidad, por las malas gestiones que han hecho los gobiernos anteriores en este país.
Indudablemente, también eso hay que decirlo.

Y la categoría, que se habla de la categoría.
.
.
Mire, yo creo que en base al trabajo que se viene realizando con el gobierno de La Generalitat, estamos en una muy buena posición, no es cuestión de estar en primera, en segunda o en tercera, sino en conseguir aquellos objetivos que benefician a nuestros ciudadanos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lorenzo.

I té la paraula el senyor Lecha.

El senyor director del Gabinet del President:

Molt bé, moltes gràcies.

Referent a la participació de la Comunitat Valenciana quant a la xarxa de seguiment de subsidiarietat, tinc de dir-li que sí, ha participat absolutament des del primer dia que es va constituir, que va ser l'any 2007.
En concret, ha participat en les consultes relatives a (inintel·ligible) .
.
.
per al medi ambient, Life+, el paper dels ens regionals, locals, foment d'una política hídrica sostenible, la participació de les consultes relatives a la contractació pública, o en la modernització de la directiva sobre qualificacions professionals (inintel·ligible) .
.
.
consulta, només per dir-los-en algunes d'elles.

Pel que respecta a si tenim la voluntat que esta comissió funcione o no funcione, reiterar el que li he dit adés, des del Consell no tenim res a dir, si funciona, nosaltres, encantats de participar.
.
.
¿I què se fa amb la documentació que hi arriba?
Doncs, bé, m'imagino que se'ls podrà preguntar i se podrà dir a on està eixa documentació.

Respecte a la nul·la acció del Comité de les Regions, bé, crec que ahí han dit que han participat en el que va de la present legislatura, aproximadament, el 90-95% de les reunions, tant el Comité de les Regions com en les comissions de què després formen part, i no es preocupe vosté, que tota la labor que estava fent.
.
.
, que estava portant a terme l'Ivex, se seguirà portant a terme a través de les diferents oficines, com ja li he dit abans.
Els nostres sectors productius estaran suficientment cuidats i s'anirà de la mà d'ells allà on faça falta.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lecha.

Donem per conclosa la compareixença.

Agrair-li la facilitat que ha posat per a poder coordinar-mos i poder fer esta comissió el més prompte possible.
I anem a passar al següent punt de l'orde del dia, que és.
.
.
Anem a suspendre durant un minut, i aixina també el president podrà absentar-se un segon i estar de seguida ací.

Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la realització pel Govern d'Espanya de les actuacions necessàries per a impedir la importació de cítrics infectats per la Guignardia citriparca en tot el territori de la Unió Europea, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 63.
595, BOC número 194)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
l'ordre del dia en el punt número 5, que és la Proposició no de llei, presentada pel Grup Parlamentari Socialista, sobre la realització pel Govern d'Espanya de les actuacions necessàries per a impedir la importació de cítrics infectats per la Guignardia citricarpa en tot el territori de la Unió Europea.

A la mateixa proposició no de llei ha arribat una esmena de substitució, signada per tots els grups parlamentaris.
Per tant, en este cas, el grup proponent, que és el Grup Parlamentari Socialista, que és, diríem, el titular, és el titular de la iniciativa, si no li importa, sotmetríem a votació l'esmena i després faríem l'explicació de vot de cada un dels grups, de menor a major.
Els pareix bé?

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, correcte, senyor president.

El senyor president:

Doncs, molt bé.

Doncs, anem a passar a fer la lectura, en este cas, del text, lògicament, el text de substitució.
Va a fer-se lectura per part del secretari.

Té la paraula.

El senyor secretari:

La proposta que ha arribat a aquesta mesa és:

«Sustituir el texto de la propuesta de resolución por el siguiente:

»Les Corts Valencianes instan al Consell a que insista ante el Gobierno de España y ante las instituciones de la Unión Europea, con las gestiones oportunas, para impedir la importación de cítricos afectados por la mancha negra, Guignardia citriparca…, citricarpa (el senyor Morera diu: «Citricarpa.
És que és diferent.
».
La senyora Crespo parla amb el micròfon desconnectat.
El senyor Morera diu: «Això és la negrilla.
»)

El senyor president:

Molt bé.

Doncs, passem a votació.
Vots a favor de l'esmena presentada?
Per unanimitat, són 14 vots a favor.

I ara passem a l'explicació de vot.

En este cas, en nom del Grup Parlamentari Esquerra Unida, la seua síndica té la paraula.

Senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias.

Bien, pues, por mi parte y por la parte de Esquerra Unida, alegrarnos de que haya habido unanimidad en esta votación -y, en este sentido, yo también seré escueta en la explicación de voto- porque creo que, con esta proposición no de ley votada unánimemente, respondemos ante una gran preocupación que existe en todo el mundo agrario, en las organizaciones agrarias, en los agricultores y en la sociedad valenciana.
Porque, al final, se trata de una plaga, como es la Guignardia citricarpa, la mancha negra, que puede afectar a los cítricos valencianos y que, además, lógicamente, afectaría a la seguridad alimentaria de todos nosotros.
Yo creo que con eso estamos respondiendo a las preocupaciones de las organizaciones agrarias más comprometidas y que viven la problemática del campo.

Por ejemplo, AVA-Asaja advertía de la necesidad de controlar en origen los envíos y del establecimiento de unos límites precisos, cuyo incumplimiento significaría de inmediato medidas preventivas estrictas, como es la prohibición de las importaciones de cítricos -en este caso era sudafricano, por la detección del origen de esta plaga.

Y La Unió también afirmaba que la Comisión Europea sigue sin tomar medidas sobre las importaciones de cítricos procedentes de Sudáfrica, a pesar de haberse detectado más de treinta y cuatro casos de esta plaga, de la mancha negra, en sus envíos al exterior.
Se quejaba de que la Comisión Europea se había comprometido a actuar de forma firme si se interceptaban cinco cargamentos con mancha negra y, pese a haber sobrepasado con creces esa cantidad, seguía haciendo la vista gorda -comentaba textualmente.

La verdad es que, en estos momentos, el problema se debería controlar desde origen.
Desde origen no se controla como se debería controlar.
Y realmente nos llega a nosotros la posibilidad de la extensión de una plaga que podría ser tremendamente negativa para nuestros intereses, bien cuando está el producto en manos del consumidor o bien cuando el producto esté en los almacenes.

Por tanto, a nosotros nos parece que establecer estas medidas, estas presiones para que se apliquen los protocolos de prevención siempre son fundamentales, incluso para que se paralicen, a la vista de que estos mecanismos de prevención no siempre dan efectos, para que se paralicen las importaciones, siempre que sea necesario, de aquellos países que en origen sabemos que traen hacia aquí y se han detectado fehacientemente, pues, plagas de éstas que podrían…, que, además, no son propias de nuestras latitudes, no son propias de nuestros campos y que vienen de otros países y pueden afectar, pues, mortalmente nuestra producción.

Por tanto, yo no tengo nada más que añadir, sino alegrarme del voto unánime que ha tenido esta propuesta.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Compromís, el seu síndic, el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president, i molt ràpidament.

Hem votat a favor, en coherència amb la posició del nostre grup en el que ha de ser el control de les plagues en origen.

Estem a favor de la comercialització de tercers països de les seues produccions agrícoles i anar progressivament baixant els aranzels.
Però sí que volem un control estricte del que suposen les plagues o les espècies invasores en frontera, perquè tots som conscients de les enormes i gravíssimes conseqüències que han tingut en la nostra economia i en el nostre medi ambient.

Recorde (inintel·ligible) .
.
.
en els cítrics, per exemple, que va tindre nefastes conseqüències per a un sector clau en la nostra economia, o recentment el que està suposant la introducció de plagues invasores, com la del morrut roig, que està provocant eixe drama sense control en els nostres palmerars, en les canarienses.

I en eixe sentit, en coherència a la posició del nostre grup, hem votat a favor.
I crec que hauríem d'anar un poc més enllà per a exigir un control en origen de les produccions agrícoles de tercers països, sobretot els països menys desenvolupats -que estem a favor de l'arribada dels seus productes-, com a millor fórmula per a garantir i preservar el seu benestar i el seu desenvolupament harmònic en el conjunt del planeta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la il·lustríssima diputada senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Jo també, alegrar-me i donar les gràcies als altres grups perquè en el seu vot, doncs, podrem crec que pressionar un poquet més del que està fent-se en estos moments a la Unió Europea per a frenar una altra amenaça que ja tenim en les portes -en Canàries ja s'ha detectat-, el que és la Guignardia citricarpa.
I, clar, de tots és sabut que en tema de plagues, doncs, no hi ha fronteres.
Per tant, m'alegre d'esta decisió de tots els grups.

Jo demanava en esta PNL -i crec que així es complirà- un compromís, un compromís que havia d'adquirir la Unió Europea.
Perquè, clar, va donar la seua paraula, ja en l'any 2012, que quan detectaren importacions contaminades per la Guignardia citricarpa faria unes inspeccions rigoroses a totes eixes tones de cítrics que arriben a Europa en temporada baixa de producció de cítrics ací a la mediterrània, i no estava complint amb el que va dir.

Per tant, hui m'alegra doblement que amb esta decisió, amb este compromís de tots els grups ací, pugam transmetre tant al nostre Govern d'Espanya, que jo crec que a través del ministeri ja s'està pressionant i molt a la Unió Europea perquè actue quan detecte importacions contaminades.
.
.

Estem parlant hui de la Guignardia citricarpa, però hi ha altres plagues i altres fongs que ahí alerten els nostres citricultors.
I que açò vaja endavant, doncs, és una alegria no sols per als productors d'Espanya, sinó crec que també per als productors de tota la nostra Comunitat Valenciana.

Res més i, de nou, doncs, jo crec que el sector ens agrairà esta decisió unànime de tots els grups.

El senyor president:

Moltes gràcies.

I, en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustríssima diputada senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, presidente.

Me sumo a la alegría que tenemos todos esta tarde de firmar y votar a favor de una proposición no de ley, en la que todos estamos de acuerdo, que supone que todos nos sumamos, por fin -en algún aspecto ocurre-, a trabajar por los intereses de los valencianos, incluso en aquella materia, la agricultura, que algún grupo parlamentario afirmó en algún momento que no importaba a nadie.
Me alegra muchísimo ver que sí que importa y que trabajamos para ello.

Y, sin ir más lejos, bueno, quería dejar constancia de lo que La Generalitat sí que está haciendo y por qué nosotros, el Grupo Parlamentario Popular, votamos a favor de esta proposición no de ley, con el texto alternativo que se ha votado y presentado, y para que quede así reflejado todo lo que sí que ya se está haciendo.

La Conselleria de Presidencia y Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua presentó escrito ante el ministerio, en el que se pedía reforzar la postura de La Generalitat, de cara a mantener o incrementar las actuales medidas fitosanitarias para evitar la introducción de la mancha negra en territorio de la Unión Europea; que España, como estado miembro, adopte una posición firme en el seno del Comité Fitosanitario Permanente de la Comisión Europea; incrementar los controles fitosanitarios en los puntos de inspección fronteriza españoles, con el objeto de detectar la presencia de frutos afectados por esta enfermedad.

La conselleria, además, está en contacto permanente con el sector.
Y, fruto de estas reuniones, se presentaron alegaciones conjuntas con la opinión científica emitida por la autoridad europea de seguridad alimentaria.
Todas estas alegaciones iban encaminadas a reforzar la importancia del sector citrícola para la agricultura y economía española y valenciana, así como a rechazar las propuestas del informe científico que pudieran vulnerar nuestros intereses.

Por otro lado, y tras la superación del umbral de cinco envíos con presencia de esta enfermedad, de cuarentena, procedentes de Sudáfrica, interceptados en las fronteras de la Unión Europea, que marcó la Comisión Europea a finales de 2012, la conselleria reiteró al ministerio la necesidad de adoptar medidas firmes ante los incumplimientos de Sudáfrica y trasladar esta exigencia al comité fitosanitario de Bruselas.

Como consecuencia, en una reunión del Comité Fitosanitario Permanente, celebrada el 30 de septiembre, se acordó el cierre de las fronteras de la Unión Europea a los cítricos procedentes de zonas de Sudáfrica donde se tiene constancia de haber detectado la enfermedad, con la posibilidad de cerrar totalmente la entrada de cítricos procedentes de Sudáfrica si se produjera una nueva interceptación.

Además, todas estas peticiones se han trasladado a través del Comité Fitosanitario Nacional.

Hay que señalar que la comunidad es el único territorio español que tiene en marcha un plan de vigilancia fitosanitaria citrícola en el que se controlan tanto las plantaciones de cítricos como los envíos de cítricos procedentes de terceros países que tengan entrada en los almacenes ubicados en esta comunidad, con el objetivo de prevenir en nuestro territorio la entrada de plagas, enfermedades no presentes y poder reaccionar de forma precoz ante una posible introducción de organismos nocivos.

Y, por todo ello, hemos apoyado esta proposición no de ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señorías.

Proposició no de llei sobre el rebuig a l'acord pesquer signat entre la Comissió Europea i el Regne del Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 67.
145, BOC número 202)

El senyor president:

Sustanciado este punto, pasamos al siguiente, que es el punto número 6 del orden del día, ante el cual tenemos la solicitud de dos invitaciones, que han sido cursadas en tiempo y forma, en las cuales el señor Saad El Mami y Lehebib Brahim Didi… Les solicitaría a los servicios de la cámara que los inviten a ocupar aquí en la tribuna de invitados los lugares que les corresponden.
(Pausa)

Muy buenas tardes.
Ocupen aquí los asientos.

Bienvenidos a la Comisión de Asuntos Europeos que va a sustanciar el punto al cual ustedes habían solicitado la invitación.
Y esperemos que sea de provecho para ustedes la información pública que se hará de estas sesiones, no solamente de manera presencial, sino a través de los medios gráficos y la posibilidad de seguir en directo las comisiones.
Pero esta presidencia está muy gustosa de que nos acompañen aquí y que, una vez más, pues, haya ciudadanos que manifiesten su voluntad de implicarse y tener conocimiento de las cosas que ocurren en el parlamento.

Por lo tanto, el punto número 6 que es: presa en consideració de la proposició no de llei sobre el rebuig a l'acord pesquer signat entre la Comissió Europea i el regne de Marroc, que està presentada pel Grup Parlamentari Compromís, en registre d'entrada 67.
145.

Per la qual cosa, té la paraula la senyora Oltra, en nom del Grup Parlamentari Compromís.

La senyora Oltra Jarque:

Moltes gràcies, senyor president.

Bona vesprada, senyories.

També sumar-me a la benvinguda del president als dos membres del Front Polisario que tenim hui ací, perquè anem a parlar del Sàhara i anem a parlar de justícia.
I també anem a parlar, com no, d'afers europeus, perquè açò és una qüestió que, òbviament, té una transcendència en els assumptes europeus molt important.

El territori del Sàhara Occidental, com ja assenyalara l'assessoria jurídica de les Nacions Unides en 2002, està considerat com un territori no autònom, pendent de descolonització.
Per la qual cosa, l'explotació dels seus recursos naturals és contrària al dret internacional si no es complixen dos requisits bàsics: que els beneficis de qualsevol explotació repercutisquen (veus) .
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
que els beneficis de qualsevol explotació repercutixquen directament en la població sahariana i que qualsevol acord referent a estos compte amb el vistiplau de qui, en paraules de l'Assemblea General de les Nacions Unides, és l'únic i legítim representant, el Front Polisario.

El problema és que el govern del senyor Rajoy no ha plantejat cap mesura sobre aquest tema en la seua labor negociadora de l'acord pesquer que ara nosaltres venim ací a fer objecte de debat.
El motiu pel qual l'eurocambra va rebutjar ja l'anterior acord pesquer, suspenent la pròrroga, van ser precisament els drets humans del poble saharià, que eren trepitjats, que no eren tinguts en compte, a més que la pesca havia de ser sostenible i rendible.
En concret, l'informe afirmava la il·legalitat de l'acord per violar el dret internacional perquè interferix en els assumptes del poble saharià i la sobreexplotació d'algunes espècies.
És a dir, hi havia implicacions de vulneració de drets fonamentals i de dret internacional i, per altre costat, n'hi havia una insostenibilitat ambiental, una vulneració també al que és la sostenibilitat ambiental.

L'informe emés en 2009 pels serveis jurídics del Parlament Europeu assenyalava, respecte a l'anterior acord -no el que estem parlant ara- que no existien proves que beneficiara els saharians, ni que s'estiguera realitzant d'acord als seus desitjos.
Unes conclusions afirmades al seu torn en un informe posterior en 2010, encarregat per la Unió Europea a la consultora francesa Ocean Development Megapesca, Ltd.

Aquesta és la clau perquè l'acord siga legal i puga ser recolzat almenys per Compromís, i és que ha de quedar clara i expressa, fora del seu àmbit d'aplicació el territori no autònom del Sàhara Occidental.
És a dir, qualsevol acord de pesca que se faça amb el regne de Marroc ha de deixar clar i expressament clar que les aigües del territori no autònom del Sàhara Occidental que està pendent de descolonitzar no són objecte d'eixe acord.

El nou acord signat i recolzat amb fervor pel govern del Partit Popular és tot vaguetat, és tot el contrari del que estem parlant quant a la zona de pesca, perquè parla d'aigües del regne de Marroc, que òbviament per a Marroc són també les aigües del Sàhara Occidental, encara que el dret internacional no reconega que eixes aigües formen part del regne de Marroc.
Però clar, si se deixa que el regne de Marroc interprete la vaguetat de l'acord quan diu «aigües del regne de Marroc», el regne de Marroc va a considerar sempre que les aigües del Sàhara són també d'ells.
L'obtenció d'unes llicències de pesca per a unes poques embarcacions espanyoles de gran grandària, que practiquen a més el model de pesca tipificat com a industrial i que es caracteritza per utilitzar tècniques molt extractives i molt lesives per a l'ecosistema marí, al nostre entendre no justifica de cap manera la vulneració del dret internacional i del dret fonamental del poble saharià.

És més, aquesta pesca, segons l'últim informe esmentat, ha contribuït de manera molt significativa a la sobreexplotació de recursos pesquers saharians.

Nosaltres, des de Compromís, rebutgem l'espoli il·legal de recursos naturals del Sàhara, emparat o no per acords comercials de la Comissió Europea.
I per això, hem dut este tema ací, al parlament.

El fet que en l'article 1 de l'acord s'afirme que es respecten els drets humans, preveient la suspensió en cas de vulneració, senyories, permeten-me que ens parega una paròdia.
No és suficient, no complix amb el mandat del Parlament Europeu, que va dir que expressament s'havien de deixar fora les aigües territorials del Sàhara.
Òbviament el paper és molt sofrit i se pot posar de tot: que se respectaran els drets, que no se farà el que no se deu fer, però si això se deixa a la interpretació d'una de les parts, en este cas, el regne de Marroc, seguirà, com ha fet fins ara, xafant els drets del poble saharià i el dret internacional.

De fet, en el protocol anterior, que el Parlament Europeu va rebutjar, ja hi havia una referència que no va valdre de res, perquè va ser contínuament vulnerada.
El respecte als drets humans es convertix en una afirmació genèrica, buida de contingut, un brindis al sol, que posiciona els interessos econòmics de les poques embarcacions de tipus industrial que es beneficiaran d'açò, perquè no estem parlant d'un benefici a gran escala per als ciutadans i ciutadanes del nostre país, sinó que estem parlant d'unes poques embarcacions de caràcter industrial.

Per a aconseguir això, això se situa per damunt dels drets humans, la sobirania territorial del Sàhara Occidental, les resolucions de l'ONU i la sostenibilitat ambiental del calador saharià.

Sobre la destinació dels fons, l'informe el farà el govern de Marroc, amb la qual cosa estem una altra vegada davant d'una perillosa unilateralitat a l'hora de decidir les coses.
Tampoc es complix amb el mandat, per tant, del Parlament Europeu perquè un govern incomplidor del dret internacional, de manera quotidiana és el que fa l'informe de destinació de fons.
Si el Regne de Marroc és el que ha de destinar els fons que se traguen d'aquest acord, òbviament al poble saharià no li arribarà el que de dret és d'ell.

Nosaltres entenem que esta és una manera, un posat polític, pura hipocresia, que fa del paper sofrit simplement una manera perquè els lobbys que han pressionat perquè aquest acord es firme i que òbviament trauen una tallada, açò que són les embarcacions de caràcter industrial espanyoles, i òbviament seguix en la seua també el regne de Marroc.
L'acord -com dic- no exclou expressament l'explotació de les aigües al Sàhara Occidental, tal com era el manament del Parlament Europeu.
A més, ningú els ha preguntat als saharians, per la qual cosa es vulneren també els drets humans, perquè és una condició a tindre en compte quan s'aplega a este tipus de tractats comercials.
Se vulnera el dret internacional i, en conseqüència, no anem a ser part, almenys nosaltres, de l'intent de legitimar l'espoli dels recursos d'un poble a que ningú ha preguntat, a que el regne de Marroc porta anys ofegant, i que no rebrà cap compensació econòmica per un acord comercial que no els beneficia, però que fa de les seues riqueses naturals l'objecte principal de l'espoli.

Per això, hem presentat aquesta proposició no de llei, que és ben clara i diu que «Les Corts manifesten el seu rebuig a l'acord pesquer signat entre la Comissió Europea i el Regne del Marroc per vulnerar els drets del poble saharià.
Les Corts insten el Consell a remetre este acord, inclosa l'exposició de motius, a la Comissió de Pesca del Parlament Europeu i a tots els europarlamentaris triats per l'estat espanyol, amb la finalitat que coneguen el posicionament del parlament valencià.
»

Estes són les propostes que fem.
Entenem que són de dret, que són de justícia i que a més han de tindre en compte el vincle històric que este país té amb el poble saharià, i que estem fent un flac favor a eixe vincle històric, donant-los l'esquena de la manera que els l'estem donant, i no havent-hi incidit decisivament en este acord perquè se respectaren els drets del poble saharià.
Nosaltres seguirem sent la veu d'un poble que té dret a ser poble, que té dret a la descolonització, i que per tant té dret també que no se prenguen acords comercials que són contraris, lesius, al seu dret, i que d'alguna manera el que seguixen és colonitzant un poble que ja és hora que siga descolonitzat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Oltra.

Antes de pasar.
.
.
y perdonen.
Quería preguntar a los invitados: ¿ustedes entienden o hablan el valenciano?
Lo digo a título informativo para los portavoces.
Aquí, como saben, cada persona habla y se expresa en la lengua que quiere, que son lenguas cooficiales, pero simplemente también para que ustedes puedan aprovechar el conocimiento al máximo de lo que se está diciendo.
Si lo entienden, también es un motivo de alegría para esta presidencia, porque demuestra que después de muchos años de esfuerzo de mucha gente, vemos que la gente que convive con nosotros también lo entiende.
Por lo tanto, muchísimas gracias.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Izquierda Unida, la síndica del mismo.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias, y también por mi parte dar la bienvenida a los representantes del Polisario en esta reunión, en esta comisión, y en el tema que especialmente vamos a tratar.

Y manifestar que Esquerra Unida va a votar favorablemente la proposición no de ley que presenta Compromís y que lo hacemos en coherencia con la posición que venimos manteniendo y defendiendo de denuncia del acuerdo comercial de la Unión Europea con Marruecos, desde que se planteó en 2005.
Y es obligado si se respeta la legislación internacional de referencia sobre territorios en proceso de descolonización y sin gobierno autónomo, que impediría la inclusión de aguas jurisdiccionales del Sáhara Occidental que no pertenecen a soberanía marroquí, y sobre los que Marruecos no puede apropiarse de los derechos de pesca y venderlos a flotas pesqueras industriales, internacionales, aunque alguno de ellos sean grandes pesqueros, sean españoles.
El derecho internacional y las resoluciones de Naciones Unidas obligan, los beneficios del territorio del Sáhara han de ser disfrutados por la población saharaui y esto no es lo que sucede tanto con la pesca como con la industria de transformación y enlatado de atún, como con los fosfatos.

Y así lo hemos defendido en el Parlamento Europeo, en el Congreso de los Diputados y también en estas Cortes Valencianas, y así lo ha reconocido la Unión Europea y por eso nos encontramos con un segundo intento de orillar la legalidad de los derechos del pueblo saharaui emparados por el Tribunal Internacional de Justicia de la Haya.

Y así lo reconocen otros acuerdos pesqueros con terceros, como es el de Estados Unidos, que solo negocia sobre las aguas jurisdiccionales de Marruecos, es decir, hasta el paralelo 27, 40 de latitud norte.
La monarquía marroquí es consciente de lo fraudulento de sus aspiraciones y por eso trata de disfrazar la condición de beneficio local para los saharauis, contratando a alguno casi de forma simbólica, para tratar de confundir su expolio sobre los territorios ocupados.
Pero no pudo con el anterior acuerdo eludir la cláusula de respeto de los derechos humanos, que es obligatoria y causa de invalidación del acuerdo, y que figuraba como punto primero.
Es un clamor la vulneración sistemática también de los derechos humanos del estado de Marruecos, y así lo asumió el Parlamento Europeo, aunque sin excluir explícitamente del acuerdo de libre comercio las aguas saharauis, como hace Estados Unidos.

La Comisión Europea trata ahora, en nuestra opinión, de trampear en el juego legal y dice respetar el rechazo del Parlamento Europeo al expolio, bajo el subterfugio de imponer a Marruecos contrapartidas de desarrollo local en la zona, pero no se ha consensuado las partes interesadas al Frente Polisario como representante legítimo reconocido por la ONU en los territorios, y que se posiciona en contra de este acuerdo.

Tampoco es cierto que el nuevo intento del tratado de libre comercio respete las denuncias del Parlamento Europeo.
No es admisible para la legalidad internacional que sea Marruecos quien unilateralmente delimite la zona geográfica del sur, sin excluir la plataforma continental del Sáhara.
No es admisible que no se mencione ni al Sáhara Occidental, ni a la población saharaui.
No es admisible que se intente enmarañar una cuestión que es diáfana apelando a la población local, que se refiere a los colonos marroquíes establecidos en territorios ocupados.
No es admisible obviar el principio internacional de soberanía de los pueblos sobre sus recursos naturales y de los que estos han de beneficiarse.

Esquerra Unida es conocida defensora de los derechos históricos del pueblo saharaui y no voy a repetir aquí lo que se ha dicho y lo que hemos dicho en el Parlamento Europeo por parte del Grupo Parlamentario de la Izquierda Unitaria, sino lo informado al Parlamento Europeo por los servicios jurídicos de la cámara europea, que dice lo siguiente: «En el caso de que no se pudiera demostrar que el acuerdo de pesca se realice de conformidad con los principios del derecho internacional, en cuanto a los derechos del pueblo saharaui sobre sus recursos naturales, principios que la comunidad está obligada a respetar, la comunidad -se refiere europea- debe abstenerse de permitir que los buques faenen en las aguas del Sáhara Occidental, mediante la solicitud de vigencias de pesca solo para las zonas de pesca que se encuentren en las aguas de Marruecos.
»

La lectura es unívoca, el tratado es ilegal mientras incluya las aguas del Sáhara Occidental, territorio no autónomo pendiente de descolonización.
Y estas Cortes Valencianas tienen que actuar en consecuencia con la legalidad internacional, con la demostrada simpatía del pueblo valenciano por la causa del pueblo saharaui, y en consecuencia también con esa relación preferente que siempre las Cortes han mantenido con su legítimo representante, el Frente Polisario, y pronunciarse unánimemente por el respeto a los derechos del pueblo saharaui, por razones humanitarias, por razones de solidaridad, pero especialmente por estricto respeto a la legalidad que, como parlamentarios y parlamentarias nos corresponde.
Si el Parlamento Europeo rechazó en diciembre de 2011 la prórroga del acuerdo por ser ilegal, y mientras la Comunidad Europea no excluya las aguas del Sáhara Occidental o el Polisario actúe como parte de la negociación del acuerdo y lo acepte, el nuevo acuerdo, para nosotros, continua siendo ilegal de facto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Sanz.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, la ilustrísima diputada señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyora Oltra, ja li anuncie que des del Grup Socialista donarem suport a la seua PNL, perquè per a nosaltres sempre prevalen els drets humans enfront de qualsevol acord que puga haver-hi.
Però, clar, em permetrà que també parle del sector pesquer, perquè crec que el nostre sector s'ho mereix, no?

I, aleshores, la primera sospita que vaig tindre quan vaig llegir la seua PNL i, sobretot, vegent hui els convidats, als quals els done la benvinguda a esta comissió, és que anàvem a parlar d'un altre tema, del conflicte sahrauí, i no del nostre sector pesquer que també està passant per grans dificultats.
Insistisc, són dos coses paral·leles malgrat que lligades per eixe motiu.

Senyora Oltra, a mi no m'agradaria que vosté fera cap mala interpretació del que diré després del sector perquè naturalment que des del Grup Socialista som sensibles -i molt- a tot este conflicte sahrauí, a eixa situació del poble sahrauí que la patix dia a dia amb desesperació i espere que no tinga cap dubte ni pose en entredit el que després diré.
Crec que les injustícies doncs totes són condemnables, les condemnem des del Grup Socialista, però seria també molt injust oblidar-se del nostre sector pesquer.

Aleshores, jo que he parlat amb elles i m'han dit que de 126 embarcacions, 100 embarcacions tornen a feinejar després de pràcticament dos anys sense poder eixir la flota, doncs és un caramel al qual no volen renunciar; clar, la contrapartida és que es vulneren uns drets humans, és que no es respecten unes aigües que -suposadament- no són del Marroc, del regne del Marroc.

Tot açò doncs és un conflicte complicat, és un handicap que a mi em posa entre l'espasa i la paret, però també valore eixa aportació econòmica, per exemple, que es fa des de la Unió Europea per a un poc.
.
.
eixos 40 milions anuals que pagaran al regne del Marroc és una contrapartida que -crec- anirà en benefici de les embarcacions valencianes i espanyoles que tant de temps han hagut d'estar sense poder eixir a feinejar.

Però, clar, aleshores, el tema central de la seua PNL no és eixe, el tema central de la seua PNL és que des d'ací, des d'una comunitat on sempre la sensibilitat que hem tingut amb el poble sahrauí doncs hui en dia és el punt neuràlgic d'esta proposta.
I aquí, nosaltres, els socialistes, doncs ens adherim, ens adherim perquè no hi ha dret que el conflicte no s'acabe, del Sàhara Occidental, que eixa falta de garanties del respecte dels drets humans i del dret internacional que sempre en tots els acords que n'hi ha entre el regne del Marroc i la Unió Europea es vulnere doncs, una vegada més, és un fet: s'ha vulnerat un dret, s'han vulnerat molts drets i, sobretot, drets humans.

Per això tampoc volem participar de -com diríem- valorar en molta importància un acord que naix amb moltes dificultats, que contenta a uns però que la veritat és que és un agravi per a tot el poble sahrauí.

Els pescadors valencians, els pescadors espanyols, doncs sí que milloren el que tenien però -repetisc- el que és important i el que és primordial en esta PNL és que arribe a Europa la nostra veu en contra d'un acord que vulnera un drets humans, que vulnera uns compromisos que, any rere any -en este cas ja portàvem anys sense que es plasmara un nou acord-, pensàvem que es millorarien però les condicions inhumanes, les condicions de vulneració de drets humans estan aquí.

Per tant, el rebutgem totalment des del Grup Socialista.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a la senyora Crespo.

En representación del Grupo Parlamentario Popular tiene la palabra la ilustrísima diputada señora Martínez.

La senyora Martínez Tarazona:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, señorías.

Estamos aquí ante lo que podemos confundir entre…, una confusión entre lo que es el conflicto saharaui, hacia el cual nuestro grupo siempre ha dado apoyo, y lo que en estos momentos son los intereses pesqueros españoles frente a Europa.
Estamos hablando del acuerdo de pesca entre la Unión Europea y el reino de Marruecos.

El acuerdo de pesca entre la Unión Europea y el reino de Marruecos, vigente desde marzo de 2007, expiró -como todas sus señorías saben- en febrero de 2011 y hasta la negociación de un nuevo protocolo de acuerdo se firmó una prórroga por un año que permitió a la flota comunitaria seguir faenando en aguas de Marruecos.

El protocolo de prórroga mantenía las mismas posibilidades de pesca a un número de buques y contrapartida financiera que el que expiró en febrero de 2011.
Como consecuencia de esta renovación, una flota pesquera española compuesta por 101 embarcaciones podía ejercer su actividad hasta el 27 de febrero de 2012; sin embargo -como bien sabes sus señorías-, el 14 de diciembre de 2011, mediante resolución del Parlamento Europeo se votó en contra de esta prórroga de acuerdo de pesca.

Pero, he de recordarles a sus señorías que en la misma fecha, ese 14 de diciembre, la eurocámara aprobó la resolución en la que pedía a la Comisión Europea que presentase cuanto antes un mandato negociador para un futuro acuerdo pesquero entre la Unión Europea y el reino de Marruecos que fuera sostenible desde el punto de vista económico, sostenible desde el punto de vista ecológico y sostenible -a lo que nos atañe aquí- desde el punto de vista social, debiéndose ajustar a las oportunidades de pesca en función de los estudios científicos y respetando el derecho internacional y los beneficios generados por todos los grupos de población locales afectados.

Desde la toma de posesión del gobierno de Mariano Rajoy, la renegociación de este acuerdo para el beneficio de la flota pesquera española fue un objetivo primordial para el mismo y objeto de trabajo, de ahí el resultado este verano con el acuerdo firmado en Rabat.

El acuerdo firmado con Marruecos el pasado 24 de julio en Rabat, tras negociación entre la comisaria de pesca y el ministro marroquí del ramo, permitirá a la flota pesquera comunitaria -principalmente a la española- regresar a los caladores marroquíes cerrados desde hace casi dos años por los problemas para renovar el convenio.
Esto garantizará la actividad a un centenar de buques españoles en los que faenan unos setecientos tripulantes, sobre todo de Andalucía, Canarias y Galicia.
Además, mejorarán sus condiciones de trabajo en la zona ya que se han aumentado las posibilidades de pesca, lo que incidirá de manera positiva en la rentabilidad de la flota.

Con toda esta exposición lo que les vengo a exponer a sus señorías es que el acuerdo de pesca con Marruecos debería de considerarse una cuestión de estado; de ahí que el Gobierno de España trasladara a Estrasburgo, a los líderes de todos los partidos europeos, su importancia y su preocupación al respecto.

En este sentido, fue remitida una carta a todos los líderes nacionales -como sabrán sus señorías-, entre ellos, Alfredo Pérez Rubalcaba, Cayo Lara o Rosa Díez, para pedirles que apoyaran el acuerdo en el Parlamento Europeo además de en Madrid, así como que todos los eurodiputados españoles sin excepción no solo lo apoyaran, sino que lo defendieran hacia el resto de la eurocámara.

Lo que aquí sí que se puede decir que no es de recibo es la actuación del anterior Gobierno de España que no le dio importancia al voto del Parlamento Europeo y, como consecuencia, hemos tenido dos años en los que la flota ha estado amarrada sin poder faenar.
Esta situación lamentable sí que no debería de volverse a repetir.

La reciente rúbrica por parte de las autoridades europeas y marroquíes del acuerdo de pesca supone una buena noticia para ambos países, y lo más importante, para los pescadores de la flota española.
Este acuerdo asegura para los próximos cuatro años permitir faenar en aguas marroquíes a 126 barcos europeos de los que -repito- 101 son españoles.
El pacto costará a la comisión unos 40 millones de euros anuales frente a los 30,1 millones de euros del anterior a cambio de mayores cuotas de capturas, aunque para que pueda aplicarse debe ser ratificado por los parlamentos europeo y marroquí.

Les he de recordar a sus señorías que, pese a que el acuerdo está firmado -el que sustituirá al que hace dos años firmó el Parlamento Europeo por considerar que no daba garantías al pueblo y los recursos del Sáhara Occidental- está previsto que el texto sea examinado en la reunión que se celebra en la comisión de pesca de la eurocámara prevista para el 27 y 28 de este mismo mes y que el pleno lo ratificará en diciembre, en la sesión del 9 de diciembre a nivel europeo.

Por todo ello me remito a lo que he dicho inicialmente, y es que es un acuerdo de pesca visto globalmente que lo que hace es mejorar el condicionante de la flota pesquera española y que, en estos momentos, vamos a rechazar su proposición no de ley porque pensamos que se ha tenido en cuenta al pueblo saharaui, pese a lo que ustedes dicen, puesto que el Parlamento Europeo así lo dejó decretado a la hora de volver a tomar el acuerdo y tenerlo en consideración en dicho parlamento.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Martínez.

Para la réplica, tiene la palabra la señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, agradecer al Grupo Socialista y al Grupo de Esquerra Unida el voto a favor de esta proposición no de ley en la que no hay ninguna confusión, no hay ninguna confusión, tampoco en la intervención del Partido Popular hay confusión, ¿no?
, aquí se ha hecho un monumento a Maquiavelo; el fin justifica los medios, cualquier fin justifica el expolio de un pueblo, justifica el sufrimiento de un pueblo.

El problema es, señoría -yo lo he dejado bien claro, sin ninguna confusión-, es que desde Compromís entendemos que no hay acuerdo que sea bueno para nadie cuando se hace sobre la base del sufrimiento de todo un pueblo, como es este caso el pueblo saharaui, o sobre el expolio de sus recursos naturales.

Y por eso decía en mi primera intervención que el territorio del Sáhara Occidental -no es que lo diga yo, esto es una cuestión de derecho internacional- es un territorio no autónomo pendiente de descolonización.
Y este tipo de acuerdos lo que hacen es tratar al Sáhara Occidental como una colonia.

Porque no es cierto, señora Martínez, no es cierto que se haya cumplido con el mandato del Parlamento Europeo cuando decía que «expresamente se dejaran fuera del acuerdo las aguas territoriales del Sáhara Occidental».
No lo dice, porque el acuerdo habla de las aguas del reino de Marruecos, y el reino de Marruecos considera -porque es el colonizador-, considera las aguas del Sáhara Occidental suyas.

Por lo tanto, como encima el informe lo tiene que hacer el reino de Marruecos, estamos ante una unilateralidad que deja en absoluta indefensión al pueblo saharaui.
Y usted dice «por mucho que ustedes digan se ha tenido en cuenta».
No es que lo decimos nosotros, es que lo dice el Frente Polisario, que es el legítimo representante del pueblo saharaui, y así está reconocido internacionalmente.

Y, entonces, yo ¡claro que entiendo el problema del sector pesquero!
, y el apunte que ha hecho la señora Crespo me parece muy interesante, pero también es cierto que el que faenen estas…, y hablaba de buques mayoritariamente industriales, no estamos hablando de la pequeña pesca, no estamos hablando de ese pequeño pescador, estamos hablando de los buques industriales que, además, hacen una pesca extractiva y poco sostenible -usted lo ha dicho muy bien, señora Martínez-, el Parlamento Europeo no dejó que se siguiera con la prórroga precisamente porque no era sostenible ni económicamente, ni ecológicamente, ni socialmente; socialmente entendiéndose el problema del derecho internacional.

Por tanto, no somos nosotros los que lo decimos, son los representantes del pueblo saharaui, ¿eh?
, y se rechaza el acuerdo porque no respeta la legalidad internacionalidad porque incluye las aguas del Sáhara Occidental, un territorio ocupado ilegalmente por Marruecos, ¿eh?
, ilegalmente tal y como reiteradamente se ha puesto de manifiesto en los organismos internacionales; se está negociando sin tener en cuenta los deseos e intereses de los saharauis, y esto no es que lo diga Compromís, o Esquerra Unida, o el PSOE, no, es que esto es una cosa que dicen ellos, que son los legitimados para decirlo, que son los legítimos dueños de su territorio y de los recursos de sus aguas, también; no beneficia a los pescadores saharauis, obviamente; no incluye ninguna cláusula de suspensión por violación de derechos humanos, tal y como solicitó el Parlamento Europeo porque -como digo- eso no está incluido taxativamente tal y como el Parlamento Europeo planteó; se firma con un país, Marruecos, que viola de forma sistemática los derechos humanos de los saharauis, tal y como indica, entre otros, el informe Tannock de la Comisión de Asuntos Exteriores del propio Parlamento Europeo; no es medioambientalmente sostenible porque aumenta las cuotas de pesca en las aguas saharauis en contra de lo solicitado por el Parlamento Europeo; y no es económicamente rentable por aumentar las tasas que deben pagar los pescadores europeos para los que el anterior protocolo ya significó un desastre -y aquí entronco con lo que decía la señora Crespo-, un desastre económico que provocó una infrautilización de licencias de pesca precisamente porque se habían aumentado las aportaciones y las tasas que tenían que pagar, ¿vale?

Por tanto, para nosotros no todo vale.
¡Claro que hay que defender al sector pesquero!
, pero no a costa de pisar los derechos de un pueblo.
Y si ustedes no lo entienden, bueno, pues, es que por eso están ustedes ahí y nosotros aquí, porque ustedes tienen una manera de ver el mundo donde todo vale para el beneficio, en este caso, además, el beneficio industrial de unos buques que normalmente no se caracterizan por, en fin, por ser el pescador pequeño, el pescador respetuoso con el medio ambiente, el que hace una pesca respetuosa, selectiva; sino por todo lo contrario.

Por lo tanto, nosotros, esta proposición no de ley, y acabo enseguida, señor presidente, la hemos presentado, y en este momento, precisamente, porque el día 9 de diciembre se vota en el Parlamento Europeo.

Y a nosotros nos parece importante que este parlamento valenciano se pronuncie por los lazos históricos que nos unen con el pueblo saharaui y la gran hermandad y fraternidad que hay del pueblo valenciano hacia el pueblo saharaui.

Pero, en todo caso, nosotros…, nuestros parlamentarios que nos puedan representar en el grupo Los Verdes-ALE ya nos encargaremos de hacerles llegar nuestra opinión.

Pero nos parece una pérdida de oportunidad que este parlamento no se pronuncie en este sentido, en un sentido de defender a los pescadores españoles, pero también, obviamente, de que esto se haga sobre la base del derecho internacional, sobre la base del derecho de cumplimiento de los derechos fundamentales y sobre la base de que el pueblo saharaui tiene derecho a su territorio, a sus aguas y a que, de una vez por todas, sea descolonizado.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Oltra.

Tiene tiempo de réplica en estos momentos la señora Martínez para contestar a la señora Oltra.

La senyora Martínez Tarazona:

Gracias, presidente.

Señorías, el ejecutivo del estado lleva mucho tiempo trabajando sobre este asunto y se ha logrado que se renegocie el acuerdo que respeta las preocupaciones del Parlamento Europeo, ese mismo que en su día suspendió y que mandó que se hiciera un acuerdo que fuera sostenible desde los puntos de vista, como he dicho, económico, ecológico y social.

Si el mismo que lo suspendió, en estos momentos, lo va a ratificar, será porque esos puntos de vista han sido tenidos en cuenta.

Pero tanto en cuanto…, la preocupación fundamental de cualquier político español debería de ser doble: que los pescadores españoles que dependen del acuerdo puedan faenar y que el acuerdo pueda beneficiar a las poblaciones costeras marroquíes.

Y es que, mire, señores de la oposición, una vez más ustedes nos han demostrado que son capaces de no ser fieles a sus palabras.
Nuestro grupo, nuestras siglas, muchas veces, no con el beneplácito popular, es fiel a sus convicciones y muchas veces las decisiones no son bien entendidas.
En estos momentos estamos defendiendo al sector pesquero español.

Lo que no entiendo es el «sí, pero no» del posicionamiento de otros grupos de esta cámara.
Porque palabras textuales del representante del grupo socialista y demócrata en el Parlamento Europeo, el austriaco Hannes… Swoboda -perdón, no sé pronunciarlo perfectamente- señaló que su grupo votará a favor del acuerdo pesquero entre la Unión Europea y Marruecos tras ser rechazado por el parlamento en el conflicto del Sáhara Occidental.

Swoboda ha manifestado la importancia para España del acuerdo pesquero entre la Unión Europea y Marruecos, y ha insistido en la solidaridad del grupo europeo con el pueblo saharaui y ha insistido en que no ayudaremos a los saharauis rechazando el acuerdo.

«No veo ninguna contradicción entre los acuerdos pesqueros y los intereses de los saharauis», ha señalado el austriaco Hannes Swoboda y ha destacado que España es la responsable a que lleguen los acuerdos aquí en el Sáhara.

El acuerdo pesquero que votará el parlamento permitirá regresar al caladero marroquí a un centenar de buques pesqueros españoles, en su mayoría de carácter artesanal, señora Oltra, principalmente de Andalucía y Canarias.

Y es que, mire, estos pesqueros que usted dice tienen modalidad artesanal norte en especies pelágicas y modalidad artesanal norte con arte de palangre de fondo.

Señorías, en estos momentos yo no estoy en contra del pueblo saharaui, estoy con lo que el gran número de representantes de la Eurocámara están diciendo, no solamente en la Eurocámara del Partido Popular, sino también el socialdemócrata, y si los acuerdos en un día se zanjaron porque veían que no se cumplían ciertos aspectos y, ahora, se van a retomar, será porque estos aspectos se han tenido en cuenta; si no, en dos años no creo que cambien los criterios de la Eurocámara, porque si no, entonces, tendríamos un problema muchísimo más grande que atender todos los europeos.

Y, señores, ustedes que son los que siempre dicen que hay que ponerse al lado de las gentes, yo, que también me gusta estar en contacto con la gente, pese a lo que sus señorías dicen, al ponernos en contacto con colectivos pesqueros de la zona realmente afectada en este caso, que en este caso no es la costa valenciana, pero nos tenemos que sentir hermanados como españoles que somos y, en estos momentos, son ellos los que están afectados.

Si ustedes van a Barbate, verán que los colectivos pesqueros critican la postura, al creer que los barcos gaditanos se quedarán a 300 millas de aguas en conflicto, aunque el voto de Izquierda Europea en este caso no resulte definitivo.

Mire, los pescadores tienen las miradas puestas hacia Bruselas para volver a faenar en las aguas marroquíes que tuvieron que abandonar de manera precipitada tras el cese del acuerdo del pasado 14 de diciembre de 2011, al rechazar el Parlamento Europeo la prórroga del acuerdo existente.

Y en estos momentos, aunque…, creo que lo que tenemos que ser es condescendientes con aquello que defendemos, no dejarnos la convicción principal, que en este caso es defender la pesca del sector español y apostar porque realmente ese Parlamento Europeo que un día zanjó el acuerdo porque veía que podía tener déficits, esos déficits han sido tenidos en cuenta y, por ello, en el plenario del mes de diciembre se aprobará este acuerdo para el beneplácito de toda la flota pesquera.

Por todo ello, rechazamos la propuesta no de ley presentada por Izquierda Unida…, ¡uy!
, perdón, por Compromís.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Martínez.

Y debatida ampliamente la cuestión, vamos a someterla a la votación de los grupos parlamentarios.
Por lo tanto, ¿votos a favor?
Son 7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda rechazada por 8 votos en contra y 7 a favor.

Vamos a pasar al siguiente punto del orden del día.

Agradecerles al señor Saad y Lehebib el que nos hayan acompañado mientras se debatía esta cuestión.
Muchas gracias.

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença dels eurodiputats valencians per a informar, d'acord amb la o amb les comissions del Parlament Europeu en les quals s'integren, sobre les iniciatives d'incidència valenciana que han presentat, com també sobre els acords aprovats pel dit parlament amb impacte sobre la Comunitat Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 62.
036)

El senyor president:

Y pasamos al séptimo y último punto del orden del día, que es: «Pronunciament de la comissió sobre la compareixença dels eurodiputats valencians per a informar, d'acord amb la o amb les comissions del Parlament Europeu en les quals s'integren, sobre les iniciatives d'incidència valenciana que han presentat, com també sobre els acords aprovats per dit parlament amb impacte sobre la Comunitat Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.
»

Per tant, per al torn a favor, té la paraula la senyora Salvador, en nom del Grup Parlamentari Socialista.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president, breument, per les hores que són i perquè supose que sempre en esta comissió acabem intensificant tot en una comissió i se'ns acumula la feina.

El Parlament Europeu participa en el procés legislatiu ordinari, després del Tractat de Lisboa, en igualtat de condicions amb el Consell en matèria de governança econòmica, immigració, energia, transport, medi ambient, protecció del consumidor i, després, en una sèrie d'àmbits competencials en els que el Parlament Europeu és consultat, com per exemple, en matèria de fiscalitat o el fet que tinga l'última paraula per a aprovar el pressupost de la Unió Europea.

Per tant, també té poder d'iniciativa política i, com bé hem dit al llarg de la vesprada, el 70% del que es legisla a Europa té la seua aplicació directa a la Comunitat Valenciana.
Per tant, hi ha una evident clau territorial en tot allò que passa a Brussel·les i, concretament, al Parlament Europeu.

És cert que la labor dels eurodiputats té una evident circumscripció, que és tot el territori espanyol, però també hi ha una labor que es desenvolupa en clau territorial, per tant, en este cas, en clau valenciana.

Pel marc competencial del Parlament Europeu considerem interessant la compareixença dels eurodiputats valencians, que en són quatre, tres del Partit Socialista i un del Partit Popular, perquè ens expliquen aquelles decisions que, bé en l'àmbit legislatiu, o bé en l'àmbit consultiu que s'han pres en esta legislatura, doncs tenen el seu impacte en la Comunitat Valenciana i, al mateix temps, també em resulta d'interés conéixer totes aquelles iniciatives que els eurodiputats han pogut traslladar al Parlament Europeu en clau valenciana, si ha segut el cas.

Per tant, considerem aquesta sol·licitud de compareixença en aquesta comissió d'afers europeus que suposa una obertura de l'angular en el treball que fins ara s'ha desenvolupat en aquesta comissió, suposa donar un pas en el mandat estatutari de treballar per a apropar Europa als ciutadans.

Considerem que és un exercici de transparència, de democràcia, de proximitat i que, per tant, cal considerar que, a més a més, des de l'entrada en vigor del Tractat de Lisboa en 2009, s'han ampliat en 40 els temes que ja se tractaven en el Parlament Europeu i que, ara, també estan en l'àmbit de la codecisió, com és el cas de l'agricultura, la immigració, les polítiques energètiques, els fons de la Unió Europea.
.
.
i, com hem dit abans, que també el Parlament Europeu, des de 2009, també té l'última paraula quan s'aprova el pressupost de la Unió Europea, per tant, suposa més responsabilitat.

Hem de recordar que és l'única institució de la Unió Europea elegida directament pels ciutadans i, per tant, ahí trobem un ancoratge per tal de demanar aquesta compareixença i, també, des del punt de vista que esta comissió, al cap i a la fi, en el parlament valencià estem representant els ciutadans valencians, doncs una manera de canalitzar eixa connexió entre el que es fa al Parlament Europeu i els ciutadans valencians, doncs seria interessant que comparegueren els eurodiputats.

El parlament té ara més responsabilitats, té més reptes i, per tant, per totes aquestes qüestions considerem que seria molt útil per a la tasca que desenvolupem en este parlament, i concretament en esta comissió, la seua compareixença.

Seria interessant perquè ens il·lustren, per a conéixer millor el funcionament del parlament i, sobretot, conéixer de primera mà totes aquelles qüestions, tot el que passa en el Parlament Europeu, tant als plenaris, com a les comissions, que puguen tindre una lectura i un impacte, perquè hem dit abans, el 70% del que se legisla té el seu impacte en la Comunitat Valenciana, doncs qui millor que siguen els eurodiputats els que compareguen i ens ho expliquen.

Sobretot, amb la seua compareixença, podem millorar la tasca que desenvolupem en esta comissió i, sobretot, ja que s'ha decidit mantindre esta comissió no legislativa, seria interessant anar ampliant poc a poc la tasca que ací desenvolupem.

Crec que mai han comparegut els eurodiputats en esta comissió i bé, podem fer bo allò de «nunca es tarde si la dicha es buena», i en eixa línia pensem que és interessant.
Per tant, esperem el recolzament dels grups parlamentaris perquè es puga produir.
Creem que és positiu, que és enriquidor i, sobretot, considerant en l'horitzó de les eleccions europees, pot ser d'utilitat per a la ciutadania, en eixa tasca de proximitat que hem de fer, introduir amb certa habitualitat este format i estes compareixences.

Per tant, esperem el recolzament dels grups parlamentaris que estan en representació en esta comissió.
No es tracta de fiscalitzar el treball de ningú, ni es tracta de jutjar el treball de ningú, sinó tot el contrari, és a dir, utilitzar i fer ús d'aquesta comissió per tal d'acoblar la feina que es fa al Parlament Europeu i el seu impacte a la ciutadania.
És contacte entre legislatiu europeu i legislatiu autonòmic i, per tant, esperem el recolzament dels grups parlamentaris a aquesta proposta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

¿Hi ha algun grup que vullga fer ús del torn en contra?

Si hi ha algun grup, té dret a.
.
.
, per tant, senyor Lorenzo Paredes, té la paraula.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire usted, el grupo que represento -popular- no cree necesario solicitar la comparecencia de los eurodiputados o eurodiputadas de nuestra comunidad para informar de algo que es público y notorio, ya que todas las actuaciones, negociaciones o acuerdos e iniciativas que incidan sobre nuestra comunidad, y que se hayan presentado, son públicas, como bien he dicho.

Indudablemente, creo que no tiene ningún sentido hacerles venir aquí, en primer lugar, porque, como bien se ha dicho también, son elegidos a nivel español o del territorio español y lo cierto es que nosotros tenemos claro el trabajo que desarrollan los eurodiputados del Partido Popular.
No sé si el Partido Socialista lo tendrá tan claro.
No me cabe duda que haya contacto con ellos para que le tengan al corriente.

En cualquier caso, vuelvo a decir que todas aquellas iniciativas que se tienen en cuenta en el Parlamento Europeo no cabe duda que son públicas y notorias, por lo tanto, nuestro rechazo a esta propuesta.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lorenzo.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que lamentem la negativa, perquè és absolutament incomprensible.

Evidentment que el Partit Socialista sap el que fan els seus eurodiputats.
Però és que no es tracta que ho sàpia el Partido Socialista, es tracta que ho sàpiguen els ciutadans valencians.

Si vostés tingueren un poc de vocació per Europa, no dubtarien en recolzar esta iniciativa, però és que és evident que ací és el no pel no.
És a dir, és que no se tracta, ja li he dit, de jutjar a ningú, ni de fiscalitzar a ningú.
Se tracta d'obrir, obertura, obrir esta comissió, obrir les Corts Valencianes a altres iniciatives i altres experiències que poden ajudar-nos a millorar el nostre treball i la nostra tasca.

Però vostés quan no diuen que és que no.
.
.
apel·len a allò de que «no tenemos costumbre», ací no hi ha cap incompatibilitat, no veiem cap inconvenient, sinó tot el contrari, seria obrir l'angular del treball d'esta comissió i seria un contacte interacció, que permetera la interacció i la interconnexió entre els eurodiputats valencians al Parlament Europeu i els diputats valencians presents en la comissió, membres de la Comissió d'Afers Europeus, com és el nostre cas.

Esta comissió vosté, el Grup Parlamentari Popular, la tenen abandonada, el Consell la té abandonada.
I el resum quin és?
No tenen ninguna voluntat ni creuen en Europa ni creuen en ninguna tasca que puga desenvolupar i millorar la nostra funció, ni com a parlament autonòmic, no al principio de subsidiariedad, no cal que tinguem ningun sistema d'alerta primerenca, no cal que funcione la comissió interdepartamental, és que el resum d'avui en eixe sentit és absolutament negatiu i nefast.

Però bé, és el resultat de la seua posició política.
Lamentem la decisió i afirmem que perden els ciutadans perquè perd la democràcia en este tipus de decisions que vostés prenen quan tenen la possibilitat de donar un pas d'obertura d'esta comissió.
Crec que haguera sigut molt interessant i molt enriquidor per a tots poder haver compartit aquesta iniciativa, haver permés als eurodiputats valencians que hagueren comparegut i ens hagueren explicat de manera positiva totes les iniciatives que allí s'han pres i sobretot l'impacte que té el Parlament Europeu en l'àmbit valencià.
No és aixina, doncs reitere que sincerament ho lamentem i ens resulta absolutament incomprensible la seua decisió.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Per a donar contestació a la rèplica, té la paraula el senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire usted, señora Salvador, yo no quisiera pensar que ustedes lo que están intentando con esta iniciativa es darle publicidad a sus diputados, porque, claro, le vuelvo a repetir que además de que no se ha producido en ninguna ocasión, no haber sido elegidos en este caso por ninguna de las vinculaciones que nos puedan llevar a que seamos desde las Cortes los que pidamos comparecer, ni siquiera a poder valorar el hecho de que también los diputados nacionales y senadores en ese sentido tendría que ser citados, más allá de los que sean elegidos por esta cámara, indudablemente.

Pero, bueno, yo pienso que ustedes lo que pretenden realmente es examinar, entrevistar o algo muy parecido, no realmente que les informen.
Porque, les vuelvo a repetir, son conocidas todas y cada una de las iniciativas que allí se llevan a cabo, o al menos en la parte que nos toca tenemos conocimiento de ellas.

Yo lo que pretendo también indicar es que yo creo que ustedes optan por esta fórmula más bien con carácter publicitario.
Y supongo que, como están muy cerca las elecciones europeas, también les garantice la posibilidad de que tengan unas ciertas garantías, valga la redundancia.

Dicen ustedes que nos ilustran o nos van a ilustrar todos los días.
Claro, indudablemente que nos ilustran.
Nos ilustran precisamente los eurodiputados socialistas votando en contra de todos los intereses que se plantean allí por parte de nuestro gobierno o partido y que realmente afectan directamente a nuestra comunidad.
Eso sí que es ilustrar, sin duda alguna.

Y, bueno, y que es petición fuera de lugar.
Entiendo que es así.
Además hay una cuestión que me llama la atención.
Usted habla de creer.
Creer no es solamente un verbo, sino es también algo que hay que llevar a la práctica.
Indudablemente ustedes no pueden creer aquello que no lleve a la práctica.
Por lo tanto, creo que es suficiente con esta explicación para entender que no es conveniente ni necesario que tengamos que citar aquí a los eurodiputados de nuestra comunidad.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Y ahora, para fijación de posición, tiene la palabra la síndica del Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias, y dar el apoyo a la iniciativa y, por lo tanto, manifestarnos a favor de la comparecencia de los eurodiputados valencianos.
Pero yo no diría solamente los eurodiputados valencianos, sino aquellos eurodiputados que, siendo valencianos o no, que hayan tenido iniciativas que afecten a nuestro territorio, porque entendemos que Europa está cada vez más cerca y determina cada vez más la vida y la política en nuestro entorno.
De Europa salen ya iniciativas que están configurando las políticas económicas de todos los gobiernos, de todas las comunidades autónomas, pero en Europa también se deciden cuestiones y se llevan iniciativas que afectan a problemáticas concretas de cada comunidad autónoma, y también de las que nos afectan a nosotros.

No es un trabajo de control, porque no nos corresponde a nosotros ese trabajo de control de los eurodiputados, es un trabajo de conocimiento, es un trabajo para formular iniciativas que puedan ser tenidas voluntariamente en cuenta, para que se puedan trasladar nuestras preocupaciones por determinados problemas que podamos tener nosotros y que las normativas europeas puedan actuar sobre los mismos o, consecuencia de las normativas europeas.
Y, por lo tanto, esa vinculación de nuestro territorio, y de nuestro entorno y de nuestros problemas en Europa, que cada vez es mayor, que tenga un espacio y una cabida en estas Cortes.

A otros niveles, y siendo diferente, los senadores vienen, los senadores territoriales que elegimos nosotros vienen aquí y dan explicaciones.
Europa queda lejos, pero Europa cada vez es más cercana en sus implicaciones políticas.
Y, por lo tanto, abramos esos espacios, no tengamos miedo.
Pero si, vamos a ver, yo sé lo que hacen nuestros eurodiputados, cada cual sabe lo que hacen en su partido, pero los valencianos tienen que saber qué problemáticas hay en Europa que son nuestras o qué problemáticas de Europa afectan al País Valenciano.

Por lo tanto, yo creo que cerrar esa posibilidad es tener muy poca visión de donde salen hoy las grandes políticas que nos están afectando y de cómo, y de qué mecanismos y qué posibilidades tenemos los valencianos de intervenir en ellas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Sanz.

En representación del Grupo Parlamentario Compromís, señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Sí, nosaltres també anem a recolzar aquesta proposta, que a més me pareix una proposta molt interessant, la veritat, encara que no vaja a eixir votada, senyora Salvador, no vol dir que no siga una bona proposta.
Lamentablement en este parlament ja sap vosté com funcionen les coses, no?

I sí que me costa d'entendre per què esta proposta no isca endavant.
I és que tenim un problema en este país de cultura democràtica.
I la veritat és que seria molt enriquidor que vingueren eurodiputats.
Perquè, com ha dit la senyora Sanz, tot els que hagen plantejat qüestions que ens hagueren afectat al nostre territori.

Perquè el Parlament Europeu, el Parlament Europeu és molt educatiu, educa la gent en democràcia.
Perquè, vostés no s'ho creuran, però hi ha gent de dretes que és demòcrata i que anteposa el diàleg i anteposa la negociació a simplement la força de les majories.
I que vinguen ací, quan fins i tot els europarlamentaris espanyols, quan tornen, tenen una altra cultura, se'ls nota molt.
Perquè vénen de la cultura del diàleg que se'ls.
.
.
, que se'ls.
.
.
, això és com que se'ls apega, no?
, i de la cultura de la negociació política i de no menysprear l'adversari per ser menys, sinó per argumentar amb l'adversari les idees, no per la força dels vots.

I això seria una cosa que seria tan bonica de vore-la en este parlament, quan la paraula siga la reina, i no simplement que és que com tenim un vot més, o cinquanta vots més o dos-cents vots més, tenim la raó.
Perquè la raó no la donen els vots, no la donen els números.
La raó la donen els arguments.

I la veritat és que ho sent que no isca endavant esta proposta, perquè és una oportunitat perduda.
A mi m'haguera encantat assistir a una compareixença, simplement per a escoltar, eh?
, ni tan sols intervindre en el debat, perquè jo no sóc portaveu en esta comissió, però simplement per a escoltar, perquè estic convençuda que ens haguera vingut bé a tots, a tots.

Però, en fi, haurà de passar un poquet de temps perquè en este parlament se tinga clar què és el mecanisme de la democràcia, per què és important que uns parlamentaris que estan prenent decisions que ens afecten en este territori vinguen al parlament, on està la sobirania del poble valencià.
Perquè és important que els ciutadans també ho sàpiguen, perquè cada vegada hi ha més desafecció a la Unió Europea, sembla ser que això se'ns oblida.
Cada volta hi ha més desafecció a la Unió Europea, perquè la Unió Europea pren les decisions cada volta més lluny de la legitimitat del poble que està en els parlaments.

I per això, felicitant novament la senyora Salvador per la seua proposta, òbviament votarem a favor, i en algun moment segur que eixa proposta eixirà endavant en este parlament, almenys quan canvien les majories i la paraula torne a ser la reina d'un temple com este, que és el temple de la paraula, no el dels números.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

I anem a passar a la votació sobre el pronunciament.
Per tant, vots a favor?
Vots en contra?
8.
Per tant, per 8 vots en contra i 7 a favor queda desestimada la proposta.

Senyories, sols recordar-los una cosa: el dia 7 de maig vam fer l'última comissió abans de hui, esta presidència de la comissió se va comprometre que mentre hi haja matèria que per a fer la comissió se reunirà.
Hui en tres hores i quart hem substanciat totes les propostes que hi havien.
Per tant, tornem a convidar-los en la mateixa direcció, vull dir, propostes que hi hagen, la comissió se reunirà, el que no té sentit és reunir-mos sense ordre del dia.

I la voluntat d'esta mesa és que com ahí és més bo que se reunisca la comissió, millor per a tots.
Tornem a fer la mateixa invitació.
I als portaveus de cada grup parlamentari els convidem al que se va manifestar des d'esta mesa l'última vegada, que hui ha sigut element de debat ací, a posar en marxa tots els elements que facen falta, van a comptar amb la col·laboració dels tres membres de la mesa per a poder-ho fer, com és el principi de subsidiarietat, els mecanismes d'alerta primerenca, tot el que s'ha parlat hui ací, que esta mesa de la comissió està disposada a impulsar juntament amb els portaveus dels grups parlamentaris.

Per tant, tornem a fer la invitació que férem el dia 7 de maig.

Moltes gràcies, senyories.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 51 minuts)