Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text0 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 9 de desembre de 2009.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 26/I.

Debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2010 (RE número 45.
627, BOC número 182) (Debat de les esmenes a l'articulat i a les seccions 01, 02, 03, 04, 05, 06, i entitats de les seccions)

El senyor president:

Senyories, bon dia.

Anem a començar la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda convocada per a hui per a debatre les esmenes
als pressupostos.

Li demanarem a la senyora secretària que comprove si n'hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Comprovat que n'hi ha quòrum per a començar la comissió anem a desenvolupar l'orde del dia.
Primer punt, lectura del acta de la comissió anterior.
Estan les seues senyories d'acord en l'acta?
Pel que veig, sí.
Aprovada.

Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2010.
Debat en comissió

El senyor president:

Debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2010.
Les seues senyories tenen ja les instruccions, les recordaré: hi hauran dotze minuts de torn a favor, dotze minuts en contra per cada una de
les seccions.
Al final de cada secció es votarà la secció i les empreses que l'acompanyen.
L'Agrupació de Diputats No Adscrits tindrà cinc minuts en el torn a favor; hi hauran cinc minuts en el torn en contra.

Si els pareix bé anem a començar, i anem a començar el debat de l'articulat.
L'esmena és la número 1 del Grup Popular.
El senyor Marí té la paraula.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, presidente.

Buenos días a todos los miembros de la comisión y a la concurrencia.
Siguiendo la costumbre del Grupo Parlamentario Popular
pasaré directamente las enmiendas a votación.

El senyor president:

Pues vamos a consolidar esa costumbre.

Si no n'hi ha ninguna observació en la relació d'esmenes.
.
.

La senyora Moreno Fernández:

Gracias, señor presidente.

Para votar por un lado la 53, 55, 59 y 65, por otro lado la 44 y, por otro lado, el resto.

El senyor president:

Votarem, doncs, en primer lloc, l'esmena 53, 55, 59 i 65.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Votarem l'esmena número 44.
Vots a favor?
14.
Abstencions?
1.

La resta d'esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

Explicació de vot.
Senyora Moreno, té tres minuts.

La senyora Moreno Fernández:

Vale, lamentar que una vez más no se vuelvan a defender las enmiendas desde el Partido Popular que se
presentan puesto que es una ley que debería tramitarse de forma ordinaria.
Ya es malo que se presente.
.
.
, perdón, perdón, que estamos en la ley de presupuestos, pero en cualquier caso es una ley que
debería plantearse bien, cuando se plantean cambios en la ley deberían plantearse y argumentarse bien, es malo que no se argumente cuando se
presenta de forma ordinaria, pero peor es que se presenten enmiendas importantísimas que afectan a muchos millones y no se dé ninguna explicación.

A mí en concreto hay una que realmente creo que el gobierno y el Consell debería dar explicaciones.
Se refiere a la enmienda por la cual se autoriza a La
Generalitat para conceder avales a FCE, es decir a Ford Credit España sucursal, con el límite de 50 millones avales, de riesgo avalado vivo, en cada momento para
facilitar las operaciones.
Hasta aquí podríamos decir que es normal porque se refiere a la autorización para facilitar las operaciones de la línea de financiación ICO plan Vive 2008-2010.
Este aval, esta autorización ya existía desde que se aprobó el decreto ley, era una condición para poder acceder, repito, a la línea ICO Vive y a la cual desde luego estamos de acuerdo porque creemos que puede
ser una forma importante de favorecer el sector, favorecer el automóvil, la venta del automóvil y, por tanto, dinamizar la economía en estos momentos de crisis.

Lo que entendemos que necesita una explicación por parte del gobierno es la continuación, la novedad que esta enmienda introduce respecto a lo ya aprobado, en la cual
estos 50 millones de avales a una entidad privada como es Ford Credit España dice que es, no sólo para el plan ICO Vive, sino como cualesquiera otras que se realicen con
entidades públicas o privadas para financiar la compra de vehículos de cualquier tipo.

Obviamente, esto ya se sale de lo que deberíamos entender normal, se sale de lo que debería ser la forma de facilitar la compra de vehículos y de dinamizar la economía, y más parece que puede ir destinado a que Ford Credit España financie a La Generalitat el programa de ayuda por la compra de vehículos.
En cualquier caso, la sensación es que una vez más, más deuda, más endeudamiento, más derroche.

Al igual que las enmiendas que se plantean del Instituto Valenciano de Finanzas,
de eximir al Instituto Valenciano de Finanzas, del obligado informe que hay que
presentar ante el Ministerio de Economía.

Estamos inmersos en un plan de saneamiento, un plan de saneamiento que
aprovecho para anunciar que se ha presentado en el Ministerio de Economía sin que estas Cortes lo conozcan, sin que estas Cortes lo debatan, un plan de
saneamiento fantasma por tanto, y un plan de saneamiento que obliga o que
obligará a que todas las empresas públicas cuando se endeuden hagan un informe preceptivo y esta ley exime de ese
informe al Instituto Valenciano de Finanzas que es a la vez el que más se va a endeudar el año que viene.

Creemos que eso exige una explicación por parte del Consell.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Passem senyories a votar una sèrie d'articles que no tenen esmenes.

L'article 1, 2, 3, 4 i el 5.
Vots a favor d'estos articles?

La senyora Moreno Fernández:

No, no, pedimos voto por separado, por favor.
El artículo 1 por un lado, del 2 al 4 por otro.

El senyor president:

Pues vamos a votar como su señoría ha manifestado.
¿Votos a favor del artículo 1?
8.
¿En contra?
¿Abstencions?
7.

El 2, 3 i 4.
Vots a favor dels articles 2, 3 i 4?
8.
En contra?
6.
Abstencions?
1.

Vots a favor de l'article 5?
8.
Abstencions?
7.

Esmena número 2 de Compromís.
La senyora Mollà les va a defensar totes conjuntament, no?
Doncs té dotze minuts.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs comencem els debats a la Comissió d'Economia sobre les seccions i l'articulat de la llei de pressupostos.
Nosaltres, primer de tot volíem fer una anàlisi general de les esmenes que se presentaran durant aquests dies a aquesta
comissió per part del nostre grup parlamentari.
Creguem que donen resposta a un
pressupost no vàlid per a la situació actual.
En boca del senyor conseller d'Economia, el senyor Gerardo Camps, dia que aquest pressupost és continuista perquè redunda en les polítiques aplicades durant aquests anys en el Partit Popular, per part del Partit
Popular al govern, i nosaltres creguem que a dia d'avui atenent-nos a una realitat que posa molt en dubte la gestió d'aquest partit polític al govern de La Generalitat no podem oferir a la ciutadania un pressupost
continuista.

Nosaltres, a més, el qualifiquem no solament de covard sinó de mentider perquè era la viva imatge, és la viva imatge del govern en mans del senyor Camps.
I en aquesta secció, en la secció de l'articulat que ve a delimitar una miqueta el que són la resta de seccions, nosaltres, com sempre, parlem de tecnicismes i també parlem de raons de fons que ens fan esmenar el presentat en aquest articulat.

Els tecnicismes i l'aportació que fem en gran mesura en les nostres esmenes vénen a plasmar les reivindicacions per una part sindicals; els sindicats majoritaris del País Valencià creguem que així ho vam veure també en la llei de mesures de fiscals com els compromisos que el govern valencià adquireix en moltes ocasions amb les organitzacions sindicals, després quan se plasma en un marc de llei com és els pressupostos o la llei d'acompanyament es convertixen en oblits i quan els portem als debats, els grups de l'oposició, se'ns diu que un govern no pot sotmetre's a la voluntat de les organitzacions sindicals.
Jo vull recordar que no és sotmetre's a ningú, és sotmetre's a la paraula d'un govern quan adquirix un cert compromís davant la ciutadania, perquè aquestes organitzacions representen també a gran part de la ciutadania valenciana.
Aleshores, nosaltres volem en les
nostres esmenes plasmar aquests oblits i que almenys el Partit Popular quede en
evidència davant d'estes, en el cas de donar-li un vot negatiu a les nostres demandes.

Altra part de les esmenes, ja dic, tenen un fonament quasi més polític del que mos diferencia al nostre grup parlamentari respecte al Partit
Popular.
Hi han exemples de tot tipus.
Jo, per exemple, per dir-ne algun, l'esmena 16 a l'article 26, demanem eliminar aquest article, i diran vostés, què té l'article per a demanar la supressió absoluta d'este?
Doncs, per exemple, se parla de la indemnització quant al cessament dels alts càrrecs del govern valencià.

Nosaltres entenem que no es pot argumentar en cap moment, cap membre del govern
pot argumentar un pressupost auster quan ve acompanyat d'un article com aquest que el que ve és a garantir que aquests alts càrrecs que no tenen per què ni ser uns representants vàlids sinó que estan nomenats a dit, sense cap tipus de concurs, ni cap tipus d'oposició aprovada, doncs que se'ls puga perquè sí, donar-los alguna indemnització pel cessament del seu càrrec.

Açò és simplement un exemple de la contradicció a què ens té acostumats el Partit Popular.
Per un costat venent a la ciutadania, als mitjans de comunicació al servei justament del mateix govern, venent un pressupostos austers i després garantint a les persones que a vostés bé els agrada omplir les panxes, en el govern valencià garantint-los unes indemnitzacions que suposen quantitats d'euros que tenen d'anar cap a altres partides.

Hi han altres, per exemple, que el que vénen a suprimir són articles en la gestió que el Partit Popular ens presenta a l'articulat sobre el deute públic.
Nosaltres som crítics, molt crítics, amb la gestió que ha fet el Partit Popular en aquesta àrea, en el deute públic valencià.
Però el que més ens sorprén de tot és que tenint la situació que tenim en la l'actualitat el Partit Popular no s'haja replantejat mai que no està fent les coses bé, que no siga l'actualitat dura, tràgica, que vivim la que, no solament la veu de l'oposició, ja dic, la mateixa realitat, la que faça obrir el ulls al Partit Popular enfront de la gestió que ha dut del deute públic, situant l'administració autonòmica en la més hipotecada de tot l'estat espanyol respecte al PIB, perquè, ja dic, cada valencià i valenciana té més deute adquirit que qualsevol altre ciutadà de qualsevol altra autonomia.

I això, per molt que diga el Partit Popular que ha sigut una gestió continuada dels governs del Partit Socialista, potser ni uns ni altres hagen
tingut capacitat de reflexió sobre la gestió del deute.
Vostés, que ara tenen la possibilitat de fer-ho, perquè són els que estan en el govern, han d'adquirir aquesta responsabilitat i a dia d'avui encara no ho fan.
I ho plasmen línia rere línia en aquest articulat.
Una gestió continuista, com els pressupostos, del deute públic, garantint, si més no, encara més si cap, aquesta hipoteca que llastarà a molts i molts govern que vinguen darrere del que tenim en l'actualitat.

Nosaltres creguem que no hi ha reflexió sobre aquest punt en l'articulat i que, per tant, és necessari que nosaltres l'esmenem per a eliminar el que deuria ser ja una cosa adquirida pel mateix
govern.

Altres, ja dic, tecnicismes quant a la gestió pura i dura del que diguérem que és una aspiració, almenys, del partit de Compromís que represente, de la coalició que represente.

Nosaltres entenem que qualsevol govern que es considere democràtic, qualsevol govern que vol fer gala de transparència i de bona gestió dels recursos públics, que no deixen de ser els diners i els esforços de cadascun dels valencians i valencianes, doncs qualsevol govern voldria
introduir les millores que nosaltres plasmem com a esmena.

No són noves, no són noves, i vostés ho saben.
Són reivindicacions que any rere any porta el meu grup parlamentari endavant i que
vostés voten sistemàticament en contra, però que encara que no siguen noves, a dia d'avui són d'actualitat.

Quan nosaltres demanem que se publiquen els llistats d'alts càrrecs d'una manera periòdica; quan nosaltres demanem que cada conselleria remeta a les Corts Valencianes
la relació dels contractes realitzats; quan nosaltres demanem que la Conselleria d'Economia no solament es limite al que a dia d'avui ha estat fent, sinó que amplie la informació que du a aquestes Corts quant a la contractació ja no solament de personal sinó també d'empreses amb què es treballa a nivell de govern, no solament d'eixa conselleria, sinó de tota la resta de conselleries; quan demanem també que se puga fiscalitzar i que se puga demanar la compareixença i la presència a aquesta cambra dels representants de les empreses públiques i de les fundacions per a donar resposta a les incògnites que se'ns presenten a l'oposició; quan nosaltres demanem totes estes coses, no és per altra qüestió que perquè deurien ser de caixó, deuria ser una qüestió que, ja dic, un govern voldria fer de per si.

Però que, a més, tenint en compte la situació que hem viscut i que encara ens queda molt per viure en l'entramat corrupte anomenat Gürtel, que ha implicat de forma directa, amb noms i cognoms, la major institució en forma de persona, que és el president de La Generalitat, i altres membres del govern valencià, per justament, per justament una gestió irregular del que deurien ser els compromisos que s'adquirixen quan una persona arriba al govern, al poder, doncs nosaltres creguem
que no podem deixar passar l'oportunitat de posar damunt la taula mesures.
.
.
jo no diria ni tan sols
contundents, que era el que li demanava el seu propi partit, mesures
simplistes, mesures tècniques, mesures que no vénen a altra cosa que a donar un aire nou, un aire fresc a la gestió dels recursos, a la gestió que se fa en el govern valencià.

I, ja dic, són molt simples, que se puga garantir la pluralitat, que se puga garantir la
transparència i que se puga garantir que qualsevol ciutadà veja en el seu govern un reflex de bones formes, de bones gestions i, per tant,
puga sentir-se orgullós de viure en un sistema democràtic on l'accés és lliure i és garantit.
Això no passa, no passa en l'actualitat, i vostés ho saben.
I no passa, i no passarà si no adquirixen estos compromisos que han de visualitzar-se en una votació a favor d'aquestes esmenes, perquè creem, ja dic, que és una crida a la reflexió.

Creguem que és necessari, és necessari ara més que mai en estos debats, que algú els podria passar de tràmit estos debats que tenim ací, quasi farragós, quasi sense importància, però que en tenen molta, perquè al final el que queda és en un marc de llei, en el projecte de llei de pressupostos, en aquest cas, en
l'articulat, les línies, les línies i els compromisos que adquirix un govern cap a la ciutadania.
Estos, estos
deurien, veritablement, estar garantits.
Ja dic, no passa, no passa a dia d'avui i és molt trist.

I, per tant, no podem deixar de criticar-lo, per un costat, però també d'esmenar-lo per a fer les aportacions que nosaltres creem que són oportunes i que garantixen aquestes millores.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Doncs bé, encetem el debat dels pressupostos, concretament parlant de l'articulat.

I com dia la senyora representant del grup Compromís, ha començant fent una valoració, una anàlisi, podríem dir general, molt precipitada, en què dia que els pressupostos no són vàlids.
Mosatros tenim de dir perfectament que els pressupostos que es presenten a
partir d'avui són no sols vàlids, són els únics possibles per a traure precisament a la nostra comunitat de la crisi en què l'han ficat altres governs.
I precisament es fan de la millor manera possible,
arrepleguen els recursos que tenim al nostre abast i es presenten ja no, com es
dia, amb tecnicismes que se puguen o no se puguen arreplegar d'accions sindicals.
.
.

És a dir, si alguna cosa té clara el Partit Popular és que nosaltres mos sotmetem a la voluntat popular, presentem un programa
electoral i el que fan estos pressupostos és presentar els millors comptes precisament per a tirar endavant este programa
electoral que mos ha de traure, en definitiva, com a capdavanters en la nostra
comunitat per damunt d'altres.

A mi m'agradaria fer un resum exacte de totes les coses que avui mos ha puntualitzant,
però va a ser una mica complicat.
Són moltes les esmenes que vosté mos ha presentat, al voltant de quaranta, però ha fet incidència en alguns punts molt concrets.

I si li sembla, me cenyiré als articles a què vosté feia referència, concretament a l'esmena 16, que és la que primer ha fet referència, basant-se en l'article 25.
Vostés, de nou, un any més.
.
.
Mire, és que ja portem uns quants i vostés erre que erre.
Per demanar, jo diria que no quede.
Inclús demanen allò que saben que ja s'està fent.
Ara, en esta esmena a què vosté fea referència, una esmena d'addició, demanen que es publique, en el termini d'un més, la relació dels alts càrrecs del Consell.

I miren, els ho tornaré a explicar, com ho vaig fer en altres ocasions.
El projecte de llei dels
pressupostos per a l'exercici 2010 arreplega perfectament, i ho expressa en el tom número 4, l'annex de dades de personal, la relació d'alts càrrecs del Consell, tant per seccions pressupostàries com per programes.
Tots els nomenaments referits als alts càrrecs del Consell, així com els alts.
.
.
, als quals fan referència, als de lliure designació, són publicats, com vosté deu conéixer, al
Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.
I també fent referència al que vostés parlava respecte a les seus retribucions, apareixen degudament especificades
en la llei de pressupostos.

Per tant, no done la sensació que aquí no hi ha transparència, perquè transparència, la màxima.

Veig que l'any passat ja li ho vaig explicar i vosté no m'ha fet.
.
.
, és a dir, no ha agafat el tom quart, de l'annex de dades de personal, encara que -insistixo- queden reflectides perfectament tant les dades dels alts càrrecs com del personal eventual, tot el personal eventual al servici del
Consell.

Per tant, no torne a repetir aquest argument, intentat donar que no hi ha
publicitat ni transparència per part del Consell, perquè, bé, el que vosté pretén és una cosa que ja està complint-se, que és que hi haja màxima transparència.

També fea referència a l'article 26, que és el relatiu a la indemnització per cessament a les persones que exercixen llocs d'alts càrrecs del Consell i de l'administració de La Generalitat en general.
I este article, que enguany volen eliminar, dóna cobertura legal a una situació concreta per a un temps determinat, i respon, des de no ara sinó ja fa prou anys, al compromís que té el Consell per donar una resposta apropiada i mesurada a la situació laboral de les persones que han desenrotllat funcions de govern al servici de
La Generalitat.
Ni pel temps afectat, ni pels imports compromesos, nosaltres
entenem que el precepte ha de ser objecte de cap modificació, ni molt menys una supressió com la que vostés plantegen.

Repassant també aquelles esmenes en què vosté ha fet una incidència especial, concretament la número 47, en què fa referència.
.
.
, són les supressions en les quals vosté ha fet més incidència.
Són les supressions a l'apartat tercer de l'article 35, complementari del que preveu l'article segon, i que té com a objecte.
.
.
, cal recordar que té com a objecte dotar l'executiu valencià d'un marc legal adequat i flexible que li puga permetre fixar l'import definitiu d'endeutament en el marc de les necessitats reals, ja que el conjunt de situacions
financeres que se succeïxen o poden succeir-se al llarg de l'any, al llarg d'un exercici pressupostari, són diverses.

En concret, en estos apartats se presenten dos supòsits molt clars.
Per un costat, que no s'haja executat un endeutament autoritzat per l'exercici passat.
El precepte obeïx, per tant, a la circumstància que es considera oportuna, que el govern, el govern valencià dispose d'un cert marge en el supòsit que no s'haguera pogut fer ús del total de l'import autoritzat a l'exercici anterior, de tal forma que es permeta acumular a l'import d'endeutament autoritzat per al present exercici la diferència no utilitzada corresponent a l'any passat.
I això és una cosa que vostés sembla que no ho volen permetre.

També, al segon supòsit, al supòsit que es produiria un retard en els lliuraments.
.
.
, un retard si anul·léssim el precepte que vosté diu.
Se produiria un retard en els lliuraments dels ingressos procedents de l'administració de l'estat i, en conseqüència, la comunitat tindria de recórrer més al crèdit públic i per a atendre obligacions de caràcter ineludible.

Per tant, en la mesura que els ingressos que procedixen de l'estat, en el marc de l'actual sistema de finançament, constituïxen una de les fonts principals dels ingressos de la comunitat autònoma, qualsevol retard en ells podria produir tensions financeres entre la
tresoreria de La Generalitat; per tant, tindre una resposta adequada.
I jo
supose que vostés no volen que això passe.
I és el que passaria en el cas que se suprimís la.
.
.
, si tinguéssem en compte l'esmena que vostés plantegen en esta supressió de l'article en concret.

També, pel que fa a l'apartat quart, que també vostés demanen la seua supressió, manifestar que està pensant per a poder fer front a situacions financeres excepcionals, com fàcilment es desprén de la redacció d'aquest article.

Si afegim a tot això que amb la seua redacció, en l'aplicació, deuen respectar-se tots els límits legals en la matèria, tant els imposats per la normativa aplicable a l'administració central com el text refós de la hisenda pública valenciana, no s'entén per part de vostés, no s'entén.
.
.
, mosatros no podem entendre aquest interés que tenen per privar a la nostra comunitat de la possibilitat de disposar d'este tipus d'instrument financer.
Nosaltres som els qui governem i, evidentment, si mos
lleven els recursos, malament anirem.

Per tant, és inadmissible aquesta proposta que vostés fan de supressió.

També en l'article.
.
.
, concretament la seua esmena 50, que també fea referència, també proposem suprimir el còmput d'endeutament en les inversions de caràcter plurianual, cosa que també és inacceptable.

I en l'esmena 52, que també ha fet una referència implícita, el contingut del precepte, que caldria recordar que vostés volen esmenar, té com a objecte completar les previsions en matèria comptabilització del deute, que arreplega l'article 87 del text refós de la llei d'hisenda pública valenciana.

I en estos articles, tant este com el 87, que tant en el seu contingut com en
el seu abast obeïxen a les previsions en la matèria que arreplega la llei vigent del pressupost, en la llei vigent general
pressupostària, en l'article 96.

En definitiva, nosaltres considerem que el que vostés volen és privar a la Generalitat valenciana d'un instrument que es considere necessari per a desenrotllar d'una manera adequada el pressupost anual, sense que, per la seua banda, un any més, posen sobre la taula una alternativa a esta supressió que vostés proposen.
Suprimixen, però no aporten solucions.

Per tant, no ens pareix oportú limitar l'activitat financera del govern.

També ha fet referència a altres esmenes molt en concret, concretament a l'esmena 75, que caldrà recordar que tracta sobre la informació subministrada per les entitats i empreses al sector públics, descrites totes elles en la disposició addicional sèptima.
És una proposta en què vostés demanen que hi haja una presència d'estes entitats davant Les Corts.
Com ve dia, no són propostes noves, també està esta proposta com una molt semblant, doncs, «tenen l'objecte que els facilite a Les Corts la informació relativa, tant per l'estat d'execució com avalats de la situació i compte de resultats de caràcter provisional, d'aquestes empreses que conformen el sector públic valencià per a un exercici concret».

Es tracta d'una informació que, en principi, obeïx a la dinàmica de funcionament intern de les distintes empreses i que respon a la
necessitat de la Conselleria d'Economia i Hisenda de conéixer l'estat comptable financer de les unitats que conformen el sector públic, a l'efecte d'un adequat control i seguiment de la despesa pública al llarg de l'exercici pressupostari.
Les funcions que en esta matèria haurien d'assumir Les Corts no haurien de ser, en principi, les mateixes que les de la
conselleria, és a dir, que les de l'executiu, per una banda, i, en este sentit, el tractament que els atorga aquesta
esmena, sembla que el que proposen és l'equiparació.
Doncs, això és el que no mos pareix correcte.

En tot cas, es tracta d'una discussió que transcendix l'esmena, ja que en el sentit de fixar el model de control parlamentari que ha d'existir sobre este tipus d'entitats, el que caldria és mirar si fem una reforma en el Reglament de Les Corts.

Ha fet altra referència a algunes esmenes en concret.
El que sí que cal dir-li és que -com vosté dia-, doncs, la majoria d'estes esmenes són pràcticament les mateixes que en altres edicions, que en altres exercicis
pressupostaris.
Concretament, aquesta nova -la nova que apareixia-, esta nova número 16, la de supressió, que es demana que s'elimine l'article 26.
Doncs, mire resulta curiós que siga una esmena nova, enguany, quan precisament l'any passat estava exactament el mateix article i no va tindre cap esmena.
El que
enguany, a la millor.
.
.
Anem a suprimir esta i avant.
Doncs, mira, article 26 -com dia al principi- era relatiu a la indemnització, precisament a les persones que exercixen alts càrrecs, que estava l'any passat i no va meréixer aquest tractament per part de vosté.

Per tant, els dic que el que han de fer és a la millor, doncs, llegir amb més cura l'articulat i proposar algunes propostes més novedoses i que sí que intenten o que procuren millorar el text, perquè cap de les esmenes que vostés ens han presentat -i que conste que les hem revisat, doncs, consciençosament- hem arribat a la conclusió que pràcticament eren les mateixes, considerem que milloren en res aquestes propostes
que per part del Partit Popular, del Grup Parlamentari Popular, any darrere
any, presentem als pressupostos.

Vosté diu que són millores, que són reivindicacions.
Nosaltres no ho considerem així, perquè si ens atenem a les supressions que vostés presenten a l'articulat, arribaríem a la conclusió que, al final, els pressupostos acabarien amb un desequilibri.
.
.
, ja sap que el
desequilibri pressupostari no és procedent en uns pressupostos generals.
I és el que vostés sembla que intenten, que per part del Grup Parlamentari Popular pogueren caure
en esta errada.

No serà així.
Per part del Grup Parlamentari Popular mantindrem l'articulat tal qual -amb les esmenes que avui s'han aprovat-, tal qual s'ha presentat perquè considerem -insisteixo una vegada més- que cap de les seues esmenes aporten alguna cosa millor que millore el text en
este articulat de la llei.

Per a l'any que ve, doncs, possiblement, a la millor ho tracten amb més cura i algunes de les seues propostes puguen ser assumides.
Però, enguany -insisteixo-, cap millora, i, per tant, cap de les seues esmenes pot ser assumida per este
grup parlamentari.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Anem a passar a votar les esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?

Senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Sí.

Por un lado, la 73.
Por otro lado, la 6, 7, 16, 26, 27, 31, 35, 49, 52, 62, 66,
88, 92 y 93.
Y el resto.

El senyor president:

Senyories, anem a passar a votar les esmenes.
Vots a favor de l'esmena 73?
1.
Abstencions?
En contra?
14.

La 6, 7, 16, 26, 27, 31, 35, 49, 52, 62, 66, 88, 92 i 93.
Vots a favor d'estes esmenes?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

La resta d'esmenes defensades per Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem a votar l'article número 6, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

L'article 7 i 8 no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Esmena número 3 i totes les presentades pel Grup Socialista.

Té la paraula la senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Gràcies, senyor president.

Como ya hemos dicho antes, el articulado de la ley de presupuestos, igual que el
conjunto del presupuesto que se presentaba en 2010, es prácticamente el mismo que el de otros años y, por tanto, y, lógicamente, las enmiendas que mi grupo presenta son también, en muchos de los casos, las mismas, las mismas enmiendas a los mismos artículos.
Son enmiendas, además, donde desafortunadamente para los valencianos y las valencianas el tiempo nos
viene dando la razón.

Llevamos mucho tiempo defendiendo en esta comisión -cuando hablamos del articulado de los presupuestos- este grupo de enmiendas defendiéndolo en base a dos argumentos claros: por un lado, pedimos transparencia,
transparencia para las cuentas públicas -es un bloque completo de enmiendas que piden más información, en definitiva, más transparencia-; y, luego, otro bloque de enmiendas en las que llevamos año tras año pidiendo que se reduzcan los mecanismos -en algunos casos, incluso, que desaparezcan-, los mecanismos por los cuales se puedan dar los incrementos desaforados de
deuda.

Cuando digo que el tiempo nos ha dado la razón es que, después de 15 años utilizando esta ley de presupuestos y utilizando todos las vías de opacidad de la cuenta pública, y utilizando las vías de escape para el endeudamiento, nos hemos encontrado en la situación en la que estamos actualmente: por un lado, con corruptelas -presuntas- en los juzgados, fruto de la opacidad con la que se gestionan las cuentas públicas de la Generalitat valenciana; y, por otro lado, con un endeudamiento, el
más alto, en función de la riqueza, el más alto del conjunto de España, y un endeudamiento que nos lleva a la actualidad a no tener margen de maniobra para poder cubrir las
necesidades reales, las necesidades que deberían estar cubiertas por los fondos públicos.
Eso no es fruto de la causalidad, eso es fruto de una forma de hacer,
una forma de hacer que le ha ido permitiendo la ley con unos articulados que
ustedes han ido incluyendo año tras año.

También hay un bloque de enmiendas en las que enmendamos determinados aspectos
relativos a la normativa del personal de la Generalitat valenciana.

El otro día supimos, por boca del portavoz del PP, que al Partido Popular no le gusta que
el Partido Socialista se haga altavoz de las reivindicaciones sindicales.
Yo
puedo repetir hoy que nosotros estamos más que satisfechos de serlo, entendemos que es una forma más que legítima y, desde luego, una forma que ayuda en mucho a las reivindicaciones
sindicales y a las negociaciones que después tienen en las mesas de negociación.
Hay que recordar, además, que el presupuesto del personal supone el 40% de la Generalitat valenciana y
el presupuesto que estamos discutiendo aquí.
Y no tendría sentido que los grupos parlamentarios no tuviésemos opinión respecto al personal de la Generalitat valenciana.
Y, además, pone en evidencia, también, cuál es la postura del PP, lo que hace el PP.

Nosotros presentamos una enmienda muy clarita, se trata de una reivindicación, de un compromiso de la administración con unos funcionarios de sanidad.
Es poco más de 200.
000 euros.
Al Partido Popular le ha resultado imposible encontrar de dónde sacar esos 200.
000 euros para cumplir con un compromiso.
Sin embargo, no ha
tenido ningún problema en sacar, buscar de las piedras para sacar una enmienda de 100.
000
euros para Mundo Ilusión, para evitar las amenazas y coacciones del señor Fabra en Castellón.

Esa es la evidencia que se queda con estas enmiendas donde el Partido Popular,
frente a sus problemas internos de partido, saca dinero de debajo de las
piedras frente a los problemas y a los compromisos con el personal que trabaja
para la Generalitat valenciana, le da la espalda y la olvida.

Entrando en lo que sería las enmiendas concretas, en el bloque que decíamos que buscamos reducir el endeudamiento, reducir las vías por dónde se escapan los límites de la deuda, lo que algunos años hemos llamado las «gateras» por las que se escapan la deuda, hay una enmienda que creemos que es necesario
que de una vez por todas se apruebe, que es la enmienda relativa a los
convenios de la Generalitat valenciana con los ayuntamientos para realizar
inversiones.
Nosotros pedimos que en estos convenios se concreten, no solo las
cantidades de la inversión, sino también las fechas de su abono, así como el mecanismo que asegure la compensación económica al municipio en el caso de incumplimiento en los plazos por parte de la
Generalitat valenciana.
Creemos que es necesario más que nunca que este año se apruebe, vista la dinámica de locos en la que se ha metido el Partido Popular de, prácticamente, forzar a los ayuntamientos para que firmen convenios de inversión.
Es necesario que se comprometan a pagar a los ayuntamientos lo que les deben,
es necesario que se comprometan, además, a compensarles.

La situación en las corporaciones locales es crítica, se agrava por el incumplimiento -este año, también- para dotar del fondo de cooperación a la Generalitat valenciana, un fondo de cooperación que tenía que estar cubierto desde el año 1999, en el que se comprometió el señor Zaplana y el señor presidente de la Federació Valenciana de Municipios y Provincias, el actual conseller Serafín Castellano, un fondo de cooperación que no se ha cubierto, que supone una deuda histórica con las corporaciones locales de más de 3.
300 millones y que, desde luego, hace necesario que ahora, con las
inversiones y con los convenios por delante, esa forma que ustedes han
encontrado de centrifugar la deuda, la han encontrado por medio de
enfrentamientos, la paralicen y se comprometan, no solo a pagar lo que les
deben, lo cual sería la compensación en el caso de incumplimiento y recargo.

Hablábamos antes de eliminar las gateras.
No tiene mucho sentido que ustedes hablen
de un límite de deuda -como se habla-, pero, después, se tiene la ley de exceptos, exceptos cuando, excepto cuando.
Esas son las
gateras por las cuales año tras año, a pesar de que existía un límite de deuda, año tras año ustedes han conseguido que estemos a la cabeza del endeudamiento de España.

Si a eso le añadimos -y lo decíamos antes cuando utilizábamos el turno en contra de las enmiendas del PP- si a eso le añadimos que el Instituto Valenciano de Finanzas ha pasado en dos años de avalar 70 millones de euros a poder avalar 270; si a eso le añadimos que en dos años el Instituto Valenciano de Finanzas ha pasado de poder realizar operaciones
de endeudamiento de 650 millones a 1.
300 millones, creo que es más que necesario que ustedes paren, sean conscientes de que ya se han excedido más que suficiente y empecemos a poner orden en esta locura que son las cuentas de
la Generalitat valenciana.
Orden, además, porque estos presupuestos se presentaron por parte del
conseller de Economía con un compromiso; el conseller de Economía habló en su momento de un Plan de saneamiento, hablaban de un plan de ahorro, de
austeridad, hablaban de reorganizar el sector público.
Y lo plantean en estas enmiendas.

Nosotros pedimos que esta reorganización sea pública, sea debatida en Las Cortes.
Si tienen ustedes que reorganizar los
estatutos y los reglamentos de las empresas públicas, eso debe hacerse en estas Cortes.
Debemos ser todos de una forma
transparente, clara y urgente, los que debatamos cuál es el nuevo modelo de estructuración del sector público y cómo podemos ahorrar en ese modelo.
Esta es una medida de transparencia, el debate
en Las Cortes, pero, también, sin ninguna duda, es una medida que tiene que evitar el endeudamiento y el
derroche, y, además, es una medida clara también de un incumplimiento más del Partido Popular, un incumplimiento más del
conseller de Economía.
Quiero recordar que cuando el conseller de Economía presentó el proyecto de presupuestos habló de este plan y llegó a comprometer la presentación del plan en el mes de noviembre por las distintas consellerias -fueron las palabras del conseller de Economía.

Es evidente que el conseller de Economía.
.
.
, ya sabemos que hoy dice una cosa y mañana dice que no lo ha dicho.
Pero, en rueda de prensa, en público y delante de todos los periodistas dijo que el plan de ahorro sería presentado por las consellerias.
No se ha presentado.
Antes ya hemos denunciado que tampoco se ha presentado públicamente cuál es el plan de estabilidad, cuál es el plan de saneamiento que se ha llevado a Madrid para cumplir con la ley
de estabilidad.
Creemos que es necesario que este tipo de cuestiones sean públicas, sean conocidas, sobre todo para que de verdad supongan un compromiso de gobierno, sobre todo para que sean
reales.

Es el segundo plan de saneamiento en el que se ve inmersa la Generalitat
valenciana por incumplir la ley.
Es el segundo plan de saneamiento que se ha
presentado al Ministerio de Economía.
El primero no se cumplió ni un solo año, ni un solo año se cumplió ese plan.
Eso sí, los valencianos y las valencianas estamos pagando un impuesto más, el céntimo sanitario, precisamente por culpa del primero.
Ya veremos a ver cómo plantean pagar el segundo.
Ya veremos a ver cuáles son las medidas de ahorro y de mayores ingresos que ustedes han planteado en
el Ministerio de Economía.
¡No lo conocemos!
¿Por qué lo están escondiendo?
Es que es necesario que lo sepamos porque no tiene mucho sentido
que estemos discutiendo de un presupuesto, lo decíamos al inicio del debate de presupuestos al
conseller, había un presupuesto A, el que estamos aquí debatiendo, al que hemos presentado enmiendas, y un presupuesto B, desconocido,
al que ustedes hacen mención cuando hablan de un plan Confianza que no tiene ni dotación presupuestaria, o un presupuesto B desconocido que irá unido al plan de estabilidad que han presentado en Madrid al ministerio, que irá unido al plan de ahorro, de desaparición o no de empresas públicas, y que desde luego estará totalmente alejado, no sólo del proyecto de presupuestos que se presentó en el mes de octubre, sino también y sobre todo de las enmiendas que los grupos parlamentarios hemos presentado
porque no podemos enmendar aquello que no conocemos.
No lo podemos enmendar
nosotros, pero además a ustedes les comprometerá poco, porque les comprometerá poco con la sociedad, por eso ustedes no lo hacen público.

Las medidas de transparencia, además de que se conozca públicamente el plan de ahorro, son también, como otros años, medidas que afectan a las fundaciones públicas.
Hay un compromiso de hacer público las cuentas de las empresas y los organismos públicos.
Nosotros creemos que actualmente las fundaciones públicas son auténticos reinos de taifas.
Las fundaciones públicas pueden no tener gran presupuesto una a una, pero sí supone mucho dinero público en manos de gente contratada no se sabe como, contratada no se sabe por
quién, que realizan contratos con empresas no se sabe de quien, dinero público, en definitiva, dinero de todos los valencianos, pero dinero totalmente
opaco, dinero totalmente discrecional en su uso.
Creemos que esto tiene que
acabarse y que es necesario que ya, de una vez por todas, se le de a las
fundaciones la misma condición que a las empresas y organismos públicos.
Y, por tanto, y también, que sean transparentes y que se conozcan en estas Cortes.

También tenemos una enmienda histórica, histórica, y que además ustedes parece que le tienen especial cariño en decirle que no.
Es una enmienda relativa a la publicación de las modificaciones presupuestarias.
No tiene mucho sentido que la ley diga
que se harán públicas en el DOCV, pero que no se diga cuándo y que se hagan públicos ocho meses después.
Yo les emplazo a ustedes que si no creen que se tengan que hacer públicas, que eliminen el punto donde hay que hacerlo público.
Pero si mientras exista un punto en la ley que diga que las
modificaciones presupuestarias se publicarán en el DOCV, mientras ese punto exista, es necesario que la publicación sea en un tiempo real, en diez, en quince días, y no ocho meses después.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, señor presidente.

Voy a comenzar mi intervención con una cosa que yo creo que no es muy común o al menos los ciudadanos no la perciben como común entre nosotros.

Muchas veces da la impresión de que en las Cortes nos pasamos el día tirándonos los tratos los unos a los otros a la cabeza.
Yo quiero empezar mi
intervención haciendo un reconocimiento este año, expreso, de la labor que ha realizado el Grupo Parlamentario Socialista en la
presentación de estas enmiendas.
Este año el número de enmiendas es sensiblemente inferior al de otros años.
Nosotros durante muchos años hemos criticado las enmiendas de ciclostil.
Yo creo que es bueno que se haga
una.
.
.
la crítica ahora fácil sería decir que este año son más vagos.
Yo creo que no.
Yo creo que representa bastante más trabajo intentar ver qué enmiendas se presentan que no tienen sentido, en vez de darle a la tecla del
ordenador.
Y yo creo que ajustar las enmiendas a la realidad de cada
presupuesto, que es distinto del anterior, aunque se enmarcan dentro de líneas más o menos continuistas, de ciclos más o menos continuistas, porque responden a una política generalmente continuista de un partido es bueno.
Entonces, a mí eso me parece positivo resaltarlo y no me duele ningún tipo de prendas en resaltarlo, incluso, ya digo, voluntariamente.

En segundo lugar, gran parte de las enmiendas del Grupo Parlamentario
Socialista son similares, por no decir idénticas, a las que ha presentado el Grupo Parlamentario Compromís.
Ya han sido contestadas por.
.
.
o ya han sido expuestas las razones del Grupo Parlamentario Popular para
rechazarlas por mi compañero Mariano Castejón, y yo me remito en gran parte a sus explicaciones, por no cansar a la
audiencia.

En todo caso, sí que me quiero centrar en unas cuantas cosas, que además tienen un cierto carácter general, respecto a estas cuestiones, sin perjuicio que pueda entrar alguna
enmienda concreta.

En primer lugar, la mención que ha hecho usted a la mención que hice yo en el debate de la ley de acompañamiento, de la ley de medidas, sobre el papel de los sindicatos.
No, a mí particularmente, porque además precisaría en claro en este debate que era una postura personal mía, aunque creo que es una postura compartida por la mayor parte de mi grupo
parlamentario.
A mí no me parece mal que ustedes hagan de altavoz de las propuestas sindicales.
A mí lo que me parece mal es que hagan de ese altavoz acríticamente, que ustedes se limiten a presentar todo lo que se ha propuesto por
una determinada organización sindical con la cual puedan tener más o menos vínculos políticos, sin valorar aquellas partes de esas propuestas o aquellas propuestas que
no son de recibo, que no son de recibo por parte de un partido, por parte de un
grupo parlamentario que aspira a ser gobierno.
Yo por eso lo personalicé claramente, esta crítica, en el Grupo Parlamentario Socialista.
El Grupo Parlamentario Compromís no creo que aspire nunca a ser gobierno, a no ser que sea de coalición, evidentemente.
Pero el Grupo Parlamentario Socialista sí, o al menos eso es lo que nos dicen aquí todos los días, y lo han sido, de hecho, han sido ya gobierno en su día.

Entonces, la postura de seriedad que tiene que tener el Grupo Parlamentario
Socialista no es la misma que la que tiene que tener Compromís.
De ahí que yo, desde mi punto de vista, creo que es exigible al Grupo Parlamentario
Socialista unas consideraciones críticas a las propuestas sindicales muy superiores a las que son exigibles a otros
grupos parlamentarios.

No son consideraciones aisladas del Grupo Parlamentario Popular.
El excesivo
asentimiento acrítico del Partido Socialista a las propuestas sindicales es puesto de relieve prácticamente por todos los sectores sociales y de opinión pública de España.
Yo me remito, porque me pareció muy buena su lectura, a la editorial de ayer del principal medio de comunicación escrito de la Comunidad Valenciana.
Ahí hacía unas referencias no relativas a presupuestos, pero sí relativas a otras conductas sindicales, que me parecieron muy acertadas.
Es difícil que yo coincida punto por punto con la línea editorial de ese medio de comunicación escrito; en este caso, desde luego, la suscribo plenamente.

Por lo tanto, no vea usted, señora Moreno, que no la hay, ningún tipo de rechazo frontal de su posición.
Yo estaba intentando introducir un debate que creo que es bastante más trascendente, bastante más importante y de un contenido bastante más político que el centrarnos en enmienda concreta por enmienda concreta.

Dicho esto, hay otra de las enmiendas que ha presentado -creo que los dos grupos parlamentarios-, que es la enmienda relativa a la indemnización, las cantidades que al cese de los altos cargos se perciben durante un período de tres meses.
Creo recordar que propone la supresión, las.
.
.
, no sé, no recuerdo cuál es el artículo concreto de la ley, pero me parece que la han presentado los dos grupos
parlamentarios.

Yo aquí también vuelvo a hacer.
.
.
, no comparto, no comparte mi grupo parlamentario esta cuestión, pero me sirve para introducir una reflexión un poco más amplia acerca de, por decirlo así, lo que en muchas ocasiones se consideran como prebendas o privilegios de los
políticos.
A mí no me parece que lo sean, no me parece en absoluto que lo sean.
Tener una
retribución, en estos momentos está fijado en los presupuestos que los altos cargos que dejen de serlo perciben una
retribución de tres meses, creo recordar que es siempre y cuando no perciban otro tipo de
retribuciones públicas o privadas.
Se suele calificar como especie de seguro de paro.
Con
independencia de lo acertado o no de la medida, en ningún caso se puede calificar, y me ha parecido además derivar esa calificación de la intervención de la portavoz de Compromís, como una prebenda de los altos cargos.

En primer lugar, gran parte de los altos cargos cuando cesan no llegan a cobrar
estas retribuciones porque tienen otra dedicación.
Por ejemplo, los funcionarios, los altos cargos que son funcionarios, todos,
porque la normativa establece que la reincorporación al servicio activo se tiene que realizar en el plazo de un mes; por lo tanto,
en la medida en que transcurre un mes ya están cobrando otras retribuciones, sólo cobran un mes de estas retribuciones, los que quieran.
A mí me da la impresión, además, de que gran parte de los altos cargos que son funcionarios, y lo hablo por
experiencia propia, tienen una retribución bastante más elevada en su puesto de funcionario que en su puesto de alto cargo.
Entonces,
eso es una buena.
.
.

La segunda.
Es que tenemos que medir bien qué régimen retributivo tienen nuestros altos cargos con los que tenemos nosotros en
esta cámara.
La política es una actividad extremadamente digna.
Es una de las actividades más dignas a las que puede dedicarse una persona cuando se dedica con vocación de servicio y con rectitud.
Y esa dignidad tiene que verse también reconocida a través de una estructura retributiva en todos los sentidos adecuada.

Por último, a mí me gustaría ver en el futuro, en esta cámara, que se regulará determinado régimen de incompatibilidades que actualmente no están reguladas, que son las incompatibilidades al cese.
En el estado existen
incompatibilidades al cese y en otras comunidades autónomas existen incompatibilidades al cese.
Y se señalan retribuciones mucho más amplias y mucho más elevadas que estos tres meses de esta especie de seguro de paro, compatibles
con todo tipo de percepciones, precisamente para compensar esa incompatibilidad
al cese que hace que una persona, que probablemente es alto cargo porque era
especialista en el sector de actividad para el cual fue designado alto cargo,
no pueda dedicarse durante un determinado tiempo a ese sector, sin perjuicio,
además, de todo lo que supone para muchos altos cargos que han sido altos cargos
abandonando una serie de actividades privadas que, o cultivas día a día, o es muy difícil lograr que luego la planta crezca.
Me refiero, por ejemplo, a la consulta de
un médico o al despacho de un abogado, es muy difícil que, yéndose los pacientes o yéndose los clientes, puedas volver a recuperarlos con la misma solvencia que tenías antes.
Eso como reflexión general.

Luego, otra reflexión general respecto de muchas de las enmiendas que han introducido.
Mire, con
esto hago referencia a la que usted ha dicho que nos encanta rechazar, que es
la de la publicidad, la publicación de las modificaciones presupuestarias en el Diario Oficial de la Generalitat, hago referencia a todas las solicitudes de información a las Cortes, que dicen que se tienen que remitir más solicitudes, etcétera, etcétera.

Miren, el régimen de conocimiento de la actuación de la administración que tienen estas Cortes es mucho más elevado que el régimen de conocimiento de la actuación del gobierno socialista que tiene el Congreso de los Diputados y el Senado.
En
el Boletín Oficial del Estado no se publica ni una sola modificación presupuestaria.
Aquí se publican.
Ni una.
El contenido del artículo, creo recordar, que es el 43 de la ley de presupuestos, respecto de la
información que tiene que remitir el gobierno a las Cortes Valencianas, está actualizado conforme al artículo 135 de la ley general presupuestaria.
Es el mismo que remite el gobierno de
la nación al Congreso de los Diputados, exactamente el mismo, artículo por artículo.
Se pueden comparar.

Y respecto de la pretensión de que determinados actos de administración sean realizados por las Cortes, o con determinadas autorizaciones de las
Cortes, como puede ser, por ejemplo, la enmienda que ustedes han presentado a
la disposición adicional (inintel·ligible) .
.
.
relativa a la reorganización del sector público, con relación a esa pretensión hay actos que son del ejecutivo y actos que son del legislativo.
Las Cortes
tienen que legislar y tienen que ejercitar las funciones que le reserva el
ordenamiento jurídico: la función presupuestaria, la función del control, la función de impulso, la función legislativa.
Lo que no pueden hacer es hacer funciones ejecutivas.
Si ustedes
quieren hacer funciones ejecutivas tendrán la oportunidad de demostrar a los ciudadanos si las pueden hacer o no en el año 2011.
Tuvieron esa oportunidad en el 2007 y los ciudadanos decidieron que no.
En el 2011 tienen otra oportunidad, y en eso se basa la democracia.

No es propio del principio de separación de poderes que el poder ejecutivo anule al legislativo, pero tampoco es propio
que el poder legislativo ocupe parcelas que son constitucionalmente del poder
ejecutivo, y eso es lo que pretenden esas enmiendas, esa es la razón por la que las rechazamos.

Respecto de las cuestiones de la deuda, las enmiendas relativas a la deuda, que
se repiten también, como usted ha dicho, año tras año, y me parece bien que se repitan, porque responden a una línea estratégica o estructural de su labor de oposición política, simplemente decirle, mire, las cuentas de La Generalitat no son ninguna
locura, que creo que es la expresión que ha utilizado usted.
Nosotros tenemos un déficit bastante más contenido que el déficit del estado, bastante, bastante, bastante, bastante más.
La tercera parte de ese crecimiento del déficit de La Generalitat, entre la tercera y la cuarta parte,
(veus) el crecimiento del déficit de La Generalitat de este año respecto al del estado.
El del estado va a rozar el 11.
.
.
, va a moverse entre
el 10 y el 12% probablemente en el ejercicio presupuestario 2009, y ya veremos
dónde llega el ejercicio 2010.
No creo que el déficit de La Generalitat alcance el 3%.

Esa es una de las.
.
.
Si hay que poner locura, eso es lo que hay, señora Moreno: nosotros tenemos un régimen de déficit mucho más contenido que el déficit del estado.
Y, por cierto, es el estado el que va a tener que dar muchas
cuentas también ante la Comisión Europea.
Ya se les ha pedido que las dé, por el incumplimiento de esta estructura.

No, y no se escuden en las comunidades autónomas, algunas de las cuales, por cierto, gobernadas por ustedes, con él mismo déficit o superior, y los presupuestos.
.
.

El senyor president:

Senyor Marí.
.
.

El senyor Marí Olano:

.
.
.
-un momentín, presidente, acabo enseguida- que ustedes han.
.
.
, que el Partido Socialista, es el suyo, su partido, no el mío, ha presentado en comunidades autónomas en las que gobierna, parten de salida con un déficit superior al previsto por la normativa estatal, por los acuerdos del
Consejo de Política Fiscal y Financiera.
Esa es la diferencia de unos y otros en hacer las
cosas.

Por todas las razones que indico, vamos a rechazar las enmiendas presentadas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.
(Pausa)

¿Vots a favor del bloc d'esmenes defensades per la senyora Moreno?
7.
¿En contra?
8.
(Veus; pausa)

Anem a passar a votar l'article 9, 10 i 11, (veus) que tenen.
.
.
Perdó, ¿9 i 10?
Anem a passar a votar l'article 9 i 10.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
En contra?
7.

Article 11.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

L'article 12, 13, 14, 15 i 16, tots ells no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

El 17, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

18, 19, 20 i 21 i 22, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Article 23, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Article 24, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Anem al número 15 i totes les presentades pel grup de diputats no adscrits.
Té la paraula el senyor Torró, per cinc minuts.

El senyor Torró Gil:

Bé, moltes gràcies, senyor president.

Hem presentat quatre esmenes que tenen un denominador comú, ¿val?
, i és tractar per un costat d'aprofundir en la transparència que ha de presidir, ¿eh?
, els comptes públics, (veus) i per una altra banda, tractar de mantindre determinades qüestions que afecten els drets dels treballadors que estan contingudes, diguérem, en el projecte de llei.
.
.
, en l'articulat del projecte de llei de pressupostos, ¿no?
, un articulat que està presidit, sobretot, per una introducció, ¿eh?
, l'exposició de motius, que és tota un autèntic cant a la falta d'autocrítica, ¿eh?
, que nosaltres no acabem de comprendre com es pot, any rere any, anar
presentant, diguérem, pressupostos molt semblants i quan les coses canvien de forma radical
seguir aferrant-se a les mateixes consignes pressupostàries per a tractar de defendre coses que són difícilment defendibles, ¿eh?
, i no reconéixer mai, absolutament mai, cap tipus d'error i exercir cap tipus d'autocrítica, la qual cosa li resta molta credibilitat, lògicament, als comptes que es presenten.

Bé, les quatre esmenes són fàcils d'entendre.
La primera es referix al tema de la publicació dels alts càrrecs del Consell, tant de les retribucions com de les funcions i les persones
que els ocupen.
Nosaltres pensem que per molt que diga el Partit Popular ahí hi ha un dèficit molt important que cal cobrir i que caldria, per tant, donar-li la
suficient publicitat a eixe tipus de coses, sobretot per a conéixer qui són i també conéixer puntualment quines són les modificacions que es fan al respecte.

La segona esmena, que és la número 22, en principi pareix molt senzilla, però és tractar de nou de corregir (veus) un intent, que és, repetixc, per part del Partit Popular, de conculcar la llei de procediment
administratiu en el tema del silenci, ¿no?
, perquè per a fer modificacions (inintel·ligible) .
.
.
calen determinats informes, i el que s'afirma en el text articulat és que quan eixos informes no es posen damunt la taula, els informes hauran de
ser desfavorables, quan nosaltres creiem que, seguint l'esperit de la llei de procediment administratiu, haurien de ser favorables.
Per
tant, que l'administració, en definitiva, complixca els preceptes que s'autoimposa.
Al final, de tant posar-se excepcionalitats, al final el que es fa,
diguérem, és, directament, estar incomplint un precepte, una llei major que té un contingut molt clar, i és el de la defensa dels drets dels ciutadans.

L'esmena 31, ¿eh?
, que fa referència a l'article que parla sobre el tema de les contractacions de personal, ¿eh?
, l'article 31, si no recorde mal, el que fa és introduir un element que ens sembla molt important, ¿no?
, perquè en el punt 3 de l'article.
.
.
, perdó, de l'article 33, es parla, ¿eh?
, que cal.
.
.
, no es pot contractar personal laboral per a fer substitucions,
tret de casos excepcionals.
Nosaltres creiem que això no és raonable plantejat així, sense més, perquè hi ha alguns aspectes molt concrets que caldria regular perquè es cobriren sempre eixes baixes.

Concretament, en dos casos, ¿val?
, el primer, tots aquells elements, ¿eh?
, de totes aquelles contractacions que estiguen acollides a reduccions d'horari previstes en la llei de conciliació de la vida familiar i laboral, per una banda; i, l'altra banda, per la substitució especial en determinats serveis públics, que ens sembla que haurien d'estar sempre coberts, com són el cas, com a mínim, d'educació, sanitat i benestar social, i, per tant, entenem que això caldria incloure-ho per a.
.
.
, és a dir, no deixar desregulat aquest aspecte.

I, per últim, un element molt important, ¿val?
, i és el tema de les contractacions de personal laboral a càrrec de crèdit per a les inversions, ¿no?
Aquesta figura que hauria de ser una figura de caràcter excepcional i que en la pràctica del Consell s'ha convertit en una cosa absolutament normal.
És a dir, en compte de contractar funcionaris públics per a fer les funcions dels funcionaris públics, a través de capítols especials es contracta gent a dit fonamentalment perquè a través de contractes laborals fagen funcions que fan els mateixos funcionaris públics, ¿no?

Per tal de corregir, ¿eh?
, una miqueta aquest aspecte, el que hem inclòs, o volem que s'incloga, és que cada conselleria o entitat pública tramite semestralment a la comissió corresponent que s'haja de crear en Les Corts la relació dels contractes que es realitzen en virtut del que disposa aquest article.

Gràcies, senyor (inoïble) .
.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula el senyor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el senyor Torró fea referència, i se qüestionava dos principis que per al Partit Popular, per al Grup Parlamentari
Popular, són bàsics, com són el de transparència i el de mantenir els drets dels treballadors.
Són inqüestionables.
Jo no sé per què vosté avui se'ls ha plantejat, i fea referència, concretament, a estos pressupostos.

Quant a la numeració que ha fet de les esmenes que presenta, quatre, concretament, la número 15, avançar-li que cap de les quatre van a ser admeses pel Grup Parlamentari Popular.
.
.
La número 15, concretament, la primera a què fea referència vosté, que és afegir un nou punt, concretament, el punt sisé a l'article 25, relatiu a publicar anualment les retribucions dels alts càrrecs, incidir altra vegada més que en el projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a este
exercici, igual que tots els altres, ja es regula expressament les retribucions
dels alts càrrecs.
I si vosté el que vol saber són les persones que ocupen estos alts càrrecs, l'única cosa que té de fer és anar al
Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, on es fa pública la identitat d'estos alts càrrecs en el moment del seu nomenament, i també, finalment, amb la mateixa publicitat, en el que se fa quan se publiquen els
decrets del Consell pel qual s'aprova l'estructura de les conselleries que conformen l'administració de La Generalitat, (veus) així com els que s'aproven, doncs, en el moment, els respectius reglaments orgànics i funcionals.

Com vorà, es pot accedir perfectament a esta informació que vosté avui reclama i que, com veu, doncs, està perfectament ja regulada.

També fea referència a l'esmena número 22, una esmena de modificació en què vosté creu que té de considerar-se favorable l'informe relatiu a les condicions retributives de determinat personal.
.
.
I
breument tinc de dir-li que donada la importància i la transcendència de l'informe que emet, concretament, la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació a l'efecte de control i seguiment d'esta despesa pública en matèria de personal, impedix precisament atribuir caràcter positiu al silenci administratiu en este supòsit.

L'altra esmena, l'altra esmena d'addició, que també fea referència a vosté, la número 31, que fa una proposta d'afegir un article al 32.
2, la llei de pressupostos cal remarcar-li que no és precisament el marc adequat per a l'enumeració exhaustiva dels supòsits que poden donar-se com a causa per a autoritzar el nomenament o la
contractació de personal interí o temporal a què vosté fea referència.

El que vosté demana ja està regulat en la legislació vigent.
Concretament, la llei arreplega que, per a autoritzar-los, el criteri és la concurrència de la necessitat urgent inajornable.
I la normativa de desplegament del
precepte legal en este cas és l'Orde de 22 març de 2005, que és la que gestiona el pressupost i establix perfectament tant el procediment com
els diferents supòsits que poden donar lloc als esmentats nomenaments o contractacions, entre els
quals s'arrepleguen els supòsits proposats per l'esmena que presenta el seu grup.
Per tant, el que vostés demanen ja està regulat.

També la proposta d'addició d'un nou apartat a l'article 33, que diu bàsicament que periòdicament es comunique a la comissió corresponent de Les Corts tots els contractes de personal laboral autoritzats (inintel·ligible) .
.
.
per les intervencions, dir-li que, evidentment, aquesta esmena en principi
caldria dir-li que tindria d'anar no a l'article que vosté fa referència, sinó a l'article 43 d'aquest projecte de llei, que és el que dota.
.
.
, doncs, en definitiva, el que marca l'obligació de La Generalitat de subministrar informació a Les Corts en qualsevol matèria amb transcendència per a la hisenda.

I nosaltres ja entenem que això ja està prou assegurat en este article 43, tant perquè les obligacions que en la matèria s'arreplega, el text refós de la llei d'hisenda pública, on per a supòsits concrets ja s'arrepleguen les obligacions semblants a què vosté fa referència avui, també per la capacitat que tenen Les Corts en el marc de les competències de control sobre l'executiu que la normativa en vigor li reconeix per a sol·licitar la informació que en tot moment considera oportuna.

I també remarcar-li que el gran nombre d'actes administratius relacionats amb la hisenda pública, que són objecte de publicació, obligatòria o no, ja apareix en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana.

Per tant, com veu, aquesta esmena, també d'addició, també està perfectament regulada i no és procedent la seua acceptació.
Cap de les quatre esmenes que vosté presenta a l'articulat poden ser admeses per part del Grup Parlamentari Popular.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Anem a passar, doncs, a votar.
.
.
¿Senyora Moreno?

La senyora Moreno Fernández:

Sí, en dos bloques.
La 22, 41 por un lado y la 15, 31 por otro.
.
.

El senyor president:

Són quatre esmenes: la 22, la 41, la 15 i la 31.

Vots a favor de la 22, 41 i 15?
7.
En contra?
8.

I després la 31.
Vots a favor de la 31?
1.
En contra?
8.
Abstencions?
6.

Anem a votar articles.

Articles 25 i 26.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

L'article 27.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Els articles 28, 29 i 30 que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Articles 31, 32, 33.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Article 34.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Article 35.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Article 36.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Article 37.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
1.
En contra?
6.

Article 38.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Articles 39 i 40.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
Cap.
En contra?
7.

Article 41.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Article 42 que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Article 43 que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Hem votat els articles; ara anem a les disposicions addicionals.

Disposició addicional primera que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

Disposició addicional segona, tercera, quarta, quinta i sexta que no tenen esmenes.
Vots a
favor?
8.
Abstencions?
7.

Disposició addicional sèptima i octava que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

La 9, la 10 i la 11 que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

La 12, la 13, la 14, la 15 i la 16 que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Disposició addicional 17 que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

La 18 que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Disposició addicional 19 que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

La transitòria que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

La disposició final primera, segona i tercera que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

L'annex I que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

L'annex II i III que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

Doncs ara passarem a votar la secció 01, 02, 03 i 04.

Sí, senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Para votar por separado.
.
.

El senyor president:

Anem a votar la secció 01, Corts Valencianes, que no té cap esmena.
Vots a favor?
14.
Abstencions?
1.

Sindicatura de Comptes que no té cap esmena.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
6.

Consell Valencià de Cultura en la secció 03 que no té cap esmena.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
6.

Consell Jurídic Consultiu que no té cap esmena.
Vots a favor?
9.
Abstencions?
6.

Senyories, dos minuts.
Suspenem la comissió i passarem a debatre la secció 05.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre el debat de la comissió i després de votar la secció 01, 02, 03 i 04 entrem a discutir les esmenes presentades a la secció 05, presidència de La Generalitat.

Anem a començar per l'esmena número 97 i totes les presentades per Compromís.
Per a la seua defensa té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs les esmenes que presentem Compromís, malgrat que pensem que la intenció del govern valencià era buidar de contingut presidència de La Generalitat quan va anul·lar en el seu dia la pròpia Conselleria de Presidència creguem que quasi la totalitat de les seccions que contemplava, en les
direccions que contempla, encara continuen aquí i pensem que si bé és cert que el Partit Popular l'únic que fa en aquesta secció és dotar-la de diners i gastar-se eixos diners, per suposat, no hi ha cap tipus de contingut en estes, no hi ha política darrere, política que nosaltres creguem que en este tipus d'objectius que se contemplen en esta secció pot tindre un potencial, però ja dic, el Partit Popular es limita a donar diners i a gastar-los però no veiem que hi haja sustentació en esta secció.

A més, aquí estem debatent els organismes i empreses públiques que estan adherides a presidència, tot el tema de Radiotelevisió Valenciana, etcètera, això ho mirarem a part, però ja dic, les esmenes pròpies de presidència, nosaltres primer de tot volíem explicar les baixes perquè el Partit Popular se fixa molt en les baixes quan presentem les esmenes des del
Grup Compromís, però no se fixa en les altes.
Doncs jo voldria explicar el fonament de les baixes
per a entendre per què nosaltres ens situem en contra de la gestió que fa dels diners públics el Partit Popular.

Presidència, vora el 10%, més del 10% de la secció de Presidència se'n va a una partida que nosaltres entenem que no és que siga difícil fiscalitzar o difícil controlar, és que és impossible perquè quan nosaltres demanem la certificació d'on han anat a parar eixos diners és quan trobem la negativa sistemàtica del Partit Popular, negativa per una altra banda que ja ha estat condemnada
en el seu dia pel Tribunal Constitucional en l'anterior legislatura.

Esta partida que és, esta que diguem de «trabajos realizados por otras empresas», en Presidència, que ja dic és un buit de contingut polític per part del govern del Partit Popular, doncs se prenen el luxe de
destinar-li 2,5 milions d'euros, i si alguns pensaran, bé és que en el grosso de los presupuestos 2,5 milions d'euros doncs és una minúcia, la propina.
Però bé, és que nosaltres no entenem perquè la propina, té de donar-se ninguna propina per part del govern i és el que fa.
El Partit Popular se dedica a donar dinerets per aquí, un euro per aquí.
.
.
, i en la suma, doncs, bé, uns quants milions d'euros perquè, què són, que són 2,5 milions d'euros?
Doncs mire, són molts diners.
Són molts diners i quasi totes les nostres baixes van a estes partides.
Per eixe
fonament, perquè no solament ens queixem de la impossibilitat de fiscalitzar i controlar, si
encara el Partit Popular es dignara a fer responsabilitat de govern donant-nos
a l'oposició la capacitat d'entrar a controlar eixes partides encara potser no ens queixaríem, diríem, bé, doncs són treballs que benvinguts siguen, però tampoc considerem que el destí siga l'encertat.

Per posar un exemple, la secció alta direcció i serveis generals, només, només, que l'aplicació aquesta que diguem de «trabajos realizados por otras empresas» té 1,5 milions d'euros, només.
I el capítol II d'eixa mateix, reunix 4 milions d'euros,.
Una minucia com diria el Partit Popular.

Què fem?
Compensem estos diners, que, ja dic, són malbaratament, almenys al nostre parer, perquè com no sabem després on van.
O, bé, aquí dintre van els finançaments estos irregulars o històries rares que el partit Popular sembla que s'ho sap quasi en doctorat.

Doncs bé, ¿què fem?
Donem d'alta partides que nosaltres creguem que són molt interessants.
Per exemple, en la mateixa secció que estava parlant, alta direcció i serveis generals, parlem d'un codi nou que vinga a ajudar les entitats públiques socials, sindicals, associatives sense ànim de guany per a la promoció de l'ús del valencià.

Em sembla còmic que hi ha una línia sobre açò que només que és per a entitats privades, però quan volem parlar d'entitats públiques socials, sindicals, associatives sense ànim de guany, no apareixen, no apareixen en les línies que el Partit Popular té als seus pressupostos, però sí les entitats privades -ja dic, pagar favors.

Hi han altres, per exemple, que són convenis per a la realització de pràctiques, que ens semblen una rialla que els donen a una universitat, a una, una
universitat pública, a una, a la Universitat Politècnica de València, obviant la resta d'universitats públiques.
Se veu que en la resta d'universitats públiques no hi ha gent que puga fer estes pràctiques, perquè el Partit Popular considera que el que es reunixen són un ~~panda d'inútils en estes universitats.~~

Doncs no, no s'entén que se li donen convenis a una única universitat per a esta realització de pràctiques, a més una quantitat que és de rialla, de rialla -que ahí després vénen els becaris, que cobren unes minúcies, que nosaltres el que fem és augmentar estes partides-, però que damunt només que contemplen una única universitat, obviant en totes les seccions on hi han convenis d'este tipus, la resta d'universitats.
¡És de vergonya!
Introduïm la Universitat de València, la Universitat de Castelló, la Universitat Miguel Hernández i la Universitat d'Alacant.
El Partit Popular amb açò les obvia.

També, ja dic, hi han algunes que el que vénen és a promocionar, a promocionar el valencià en la mateixa secció, que és una de les seccions que, ja dic, que té competències per a fer estes coses, que inclús en algun moment en els seus mateixos objectius, en cada direcció, ho contempla, però després no hi ha dotació digna per a fer esta tasca.

Altres, ja dic, ja són les que van a parlar dels ens públics, com siga Ràdio Autonomia Valenciana, que, en aquest cas, em sembla increïble que se diga que se mantinga l'actual nivell d'utilització del valencià, quan sempre, sempre, hem d'apostar per la potenciació i incrementar el nivell d'utilització del valencià.
Nosaltres creguem que s'ha de fer discriminació positiva quant al valencià.

I també, per exemple, la protecció.
.
.
Si me deixen, perquè tenen una tertúlia bastant interessant, que ara, si parem, podem.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
podem escoltar esta tertúlia tan interessant.

Doncs podem apostar per la potenciació de les produccions pròpies, cosa que el Partit Popular això, en tot el que competix als organismes d'aquest tipus, ja siga Ràdio Autonomia Valenciana com Radiotelevisió Valenciana, etcètera, etcètera, potenciar el que són les produccions pròpies, les obvia, les produccions pròpies audiovisuals.
Nosaltres això ho introduïm.

Demanem, això a més específicament en Radiotelevisió Valenciana, que es complisca la Llei d'ús i ensenyament en valencià.
I jo crec que aquí el Partit Popular diu: «No, no votarem l'esmena, perquè, clar, nosaltres complim la llei.
» No ho fan, no ho fan.
Complixen la llei només que en el segon canal, i d'aquella manera també.

Però nosaltres pensem que si de veritat se vol apostar, ja dic, en esta discriminació positiva, a més, per l'ús del valencià, el que s'ha de fer és donar-li un plus de qualitat, perquè fent el que fan, dient que ja li val al valencià en conformar-se amb el segon canal, estan denigrant la nostra llengua.
I
nosaltres creguem que l'aplicació de la Llei d'ús i ensenyament en valencià ha de complir-se en totes les emissions de Radiotelevisió Valenciana.
I en aquest cas parlem, ja dic, del mínim establert del 75% en valencià.

Demanem també que se possibilite al consell d'administració l'accés als contractes de tot tipus.
I jo crec que açò és d'actualitat.
Seria una esmena d'estes que nosaltres.
.
.
típiques que repetim any rere any, perquè vostés són, ja li dic, molt experts en amagar la informació.
I sobretot, tot el que tinga a vore amb contractes.

Però ara, més que mai, ja dic, igual que en el debat de l'articulat, nosaltres creguem que hem de respondre amb mesures noves, que no s'han aplicat a dia d'avui i que el consell d'administració de Radiotelevisió Valenciana tinga accés als contractes que se fan, doncs, és necessari.
Exemples: doncs amb la visita del papa en tenim prou.
La Comunitat
Valenciana s'ha situat, obrint les pàgines dels diaris, obrint les notícies dels noticiaris de tot tipus, amb, amb, ja dic, una malversació de fons públics, del qual damunt vostés es riuen de l'opacitat que hi fan.

Gestió nefasta és la que nosaltres creguem que fan en Radiotelevisió Valenciana.
I per això, també volem que d'alguna manera hi haja un objectiu que el que vinga és a demanar la reducció del deute que contempla aquest ens públic.
No creguem que s'haja d'obviar una cosa que el que està és llastant aquest ens i que, bé, provocarà situacions mot difícils i, per no fer precipitacions, podríem parlar fins i tot de la desaparició d'aquest ens públic.

Volem que es cree el consell de l'audiovisual valencià.
Això ho hem demanat moltes vegades en proposicions no de llei, perquè creguem que és un compromís que a dia d'avui no està contemplat.
Creguem que toca contemplar-ho en els pressupostos, però, a més, que se faça d'una vegada.
És una demanda que és unànime, perquè, ja dic, és un compromís també de govern i que a dia d'avui no està, no està ni tan sols en l'agenda.

Volem, per exemple, que la producció pròpia, ja siga perquè se facen doblatges de pel·lícules al valencià, o ja siga perquè s'aposte perquè se faça una producció amb els recursos humans i els recursos propis que té Radiotelevisió Valenciana.
.
.
, doncs estan en moltes de les nostres esmenes.

Creguem que hi han capacitats suficients, tant humanes com tècniques, perquè se desenvolupe producció pròpia; creguem que hi ha capacitat suficient per a fer doblatge de pel·lícules al valencià i creguem que d'una vegada el que cal fer és apostar perquè els nostres organismes públics de difusió, d'informació, tinguen una senya d'identitat.
I apostar per fer-se identificatius perquè promocionem l'ús del valencià.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
doncs pot fer que aquest organisme dignifique la nostra llengua, però també dignifique la mateixa informació i la mateixa difusió que fa de programació.

Esta és la línia que nosaltres creguem que s'ha de seguir en estos pressupostos.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula la senyora Roca.

La senyora Roca Castelló:

Gràcies, senyor president.

Abans de començar, li recorde que compartiré el temps de la nostra presentació amb la meua companya per a debatre.
(Veus) Moltíssimes gràcies, senyor president.

Señora Mollà, me corresponde a mi, representando a mi grupo, debatir las enmiendas
presentadas en la sección 05, correspondiente a la presidencia de La Generalitat, de la número 97 a la 116, que han sido todas ellas rechazadas.

En líneas generales, puedo decirle, como usted misma ha comentado hace un momento,
que a esta sección de la presidencia de La Generalitat, le corresponde, efectivamente, una
minucia, el 0,1% del global del presupuesto de La Generalitat.
Es más, con una disminución con respecto a los presupuestos generales de La Generalitat del año 2009 del 9,8%, casi el 10% menos.

Así pues, todos sus capítulos se han visto disminuidos en mayor o en menor medida.
Son presupuestos que
casi podríamos nominar del equilibrio.

En conjunto, sus enmiendas proponen realizar, si me permite la palabra,
trasvases de uno a otro capítulo, disminuyendo, por ejemplo, los gastos de funcionamiento, cuando por este
concepto ya hay una disminución global superior al 13%.

En el caso, por ejemplo, de la enmienda número 97, que ustedes hacen este comentario, en el proyecto del presupuesto de la
Dirección General de Promoción Institucional para 2010 ya existe prevista una línea presupuestaria, la T4027000, destinada a ayudas a pequeñas y medianas empresas del sector audiovisual de la Comunidad Valenciana para la
producción de programas de televisión, cuya dotación de 301.
000 euros es considerara suficiente para los alcanzar los objetivos que
se persiguen.

Por otra parte, dentro de la política de contención del gasto de La Generalitat, el capítulo II, gastos de funcionamiento del programa 462 para 2010, ya está previsto que esa disminución, como ya le he dicho hace un momento, sea inferior con respecto al 2009 en un
13,40%, con lo que su dotación no puede verse disminuida, pues con ello se impediría abordar las acciones consideradas como imprescindibles o ineludibles.

U otras enmiendas, como han presentado ustedes también, de modificación, como es la caso de la 100, 101 y 102, que ya están contempladas en otros capítulos.

Solicitan convenio para la realización de prácticas formativas en informática incrementando esta dotación, detrayéndola del programa de alta dirección y servicios generales, cuando ya se ha dotado con crédito suficiente en los capítulos correspondientes.
Y a eso correspondería a la enmienda 103 en referencia a la universidad politécnica, la 104 con respecto a la Universidad de Valencia, la 105 a la de
Alicante, 106 de Castellón y la 107 de la universidad de Elche.

Asimismo, con respecto a las enmiendas 108 y 109, proponen una nueva línea del programa planificación y estudios para actividades de investigación.
.
.
estudios y formación sobre aspectos políticos, económicos, culturales, etcétera, pero ya le digo que no procede y se rechaza porque ya existen líneas de colaboración y financiación en otros departamentos de La Generalitat.

Con respecto a la 110 y las siguientes, estamos en lo mismo.
Usted pide nuevas
líneas para prácticas formativas en estudio.
En la 110 para la Universidad de Valencia, en la
112 para la Universidad de Alicante, en la 113 para la universidad de Castellón y en la 114 para la universidad de Elche.

Por este motivo, y viendo que ya existen otras líneas de presupuesto que van a dar suficiente cantidad de dinero como para
financiar este tipo de estudios, se rechazan y se mantiene lo que se ha puesto
en un principio en nuestros presupuestos para estos capítulos.

Para terminar, quiero decirle que son, en las líneas generales, los presupuestos de La Generalitat para 2010 comprometidos con
el gasto social, que este sí ha ido en aumento desde el año 2004, de un 77,7%, hasta el actual 81,5% del 2010.
Un aumento del 2,1% en tres
áreas fundamentalmente, que tengo recordar hoy aquí: bienestar social, educación y sanidad.

En segundo lugar, son presupuestos que mejoran la calidad de los servicios públicos en un marco de austeridad, respetando los acuerdos suscritos por el
gobierno valenciano con las organizaciones sindicales en el ámbito de educación, sanidad, justicia y administraciones públicas.

Presupuestos comprometidos con el tejido productivo valenciano y la inversión, aumentando la inversión y rebajando impuestos.
Nombraría ahora los diferentes planes que están en marcha puestos por el gobierno de La Generalitat, pero no es el caso y no
tengo.
.
.
no quiero restarle tiempo a mi compañera.

Son, por lo tanto, a manera de resumen, presupuestos, en palabras de nuestro conseller de presidencia, realistas, sociales, austeros, mejoran la calidad de los
servicios públicos.
Y, por lo tanto, en resumen, eficaces.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Roca.

Té la paraula la senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

Bon dia.

Hem rebut infinitat d'esmenes proposades pels grups de l'oposició, del Congrés, i hem de dir que són ben paregudes les que presenta tant el Grup Socialista com les que presenta
Esquerra Unida i Compromís.

Els he d'avançar que de les esmenes presentades, hem acceptat i acceptarem la número 176, en el sentit que es proposa impulsar i mantindre els canals de
televisió valenciana, aixina com Internet i telefonia mòbil.
Per què?
Perquè entenem que l'impuls que es sol·licita és el que ha comunicat el director general de Radiotelevisió Valenciana en la recent compareixença de Les Corts que tots recordaran.

No podem dir el mateix.
.
.
, no podem dir el mateix de les altres esmenes.
Comencem per les primeres, presentades pel Grup Socialista, en el sentit que es
diu: «Ampliació dels objectius.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, té la paraula la senyora Parra.
Després, quan acabe de parlar, li faré menció que està vosté ara.
.
.
(Veus)

Senyor Camarasa.

Senyora Mollà.

La senyora Parra Almiñana:

Perdonen, és la primera vegada.
.
.
(La senyora Parra Almiñana parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Estàs en sa casa.
No hi ha cap de problema.

Ara, senyora Parra, si li pareix bé, li contesta a la senyora.
.
.

La senyora Parra Almiñana:

Pareu astò, que si no.
.
.

El senyor president:

No patisques.
.
.
, (rialles) pel rellotge, no patisques.
Ara tens sis minuts per a contestar-li, en primera
instància, a la senyora Mollà.

La senyora Parra Almiñana:

Perdonen, jo creia que tenia sis minuts per a contestar les esmenes que
defenc.
.
.

El senyor president:

No, no, no, la mesa és la mar de generosa.
Té sis minuts només per a Compromís.

La senyora Parra Almiñana:

Molt bé.

Compromís, d'acord?

El senyor president:

Tens la paraula.

La senyora Parra Almiñana:

Molt bé.

Es demanen, com no podria ser d'una altra manera, les emissions de Radiotelevisió Valenciana.
.
.
, es complisca un 75% del compliment de la llei d'ús i ensenyament del mateix.

Hem de dir que este tema ja crec que està més que amanit, perquè entre els objectius estratègics d'este ens es diu, específicament, que «gozará de la especial protección, promocionará nuestra lengua y fomentará su uso».
Però no només que això ja està dit dins dels nostres objectius estratègics, sinó que està garantit per la mateixa llei de creació i el pla d'actuació del
consejo, que aprova el Consell d'Administració de Radiotelevisió Valenciana.

Hem de dir que un altre tipus d'esmena que.
.
.
sol·licita (inintel·ligible) .
.
.
als contractes de tipus.
.
.
, de l'administració de radiotelevisió, hem de dir que és competència del consell d'administració, que estes competències vénen taxades per la llei de creació de radiotelevisió i que no correspon, per tant, per molt que els nostres companys del Grup
Compromís ho demanen, en un tràmit parlamentari, canviar les funcions que, com he dit, corresponen al Consell d'Administració de Radiotelevisió Valenciana.

Proposen així mateix desenrotllar la divulgació de la cultura i personalitat representatives.
Acceptar esta esmena suposaria
que no estem fent-ho.
I per això no podem acceptar-la, perquè radiotelevisió es preocupa -i molt- per la divulgació de la cultura en totes les facetes, sense cap excepció, aixina com potenciar les nostres personalitats representatives.

Ens demanen incrementar altra volta l'emissió en valencià de la ràdio, en este cas, ràdio autonòmica valenciana.
No entenem per què insistixen en eixe discurs, quan és obvi i evident que, tant la programació de Ràdio Nou com de Ràdio Sí, Ràdio FM, són íntegrament en valencià i durant totes les hores d'emissió, per la qual cosa és impossible incrementar-lo.
És que ja està fent-se.
És que ja està complint-se.

Ens demanen explotació econòmica, una reformulació.
Hem de dir que el pressupost de radiotelevisió, com no pot ser d'una altra forma, es confecciona amb criteris d'austeritat i contenció, i aprofitant al màxim els recursos humans i tècnics, com està fent-se.
Per tant, hem de rebutjar l'esmena.

Quant a la necessitat de reduir el deute, evidentment, estem d'acord.
Però hem de ser conscients que és necessari garantir unes necessitats mínimes que evidentment hem de complir.
Volem fer importants esforços en millorar la Radiotelevisió Valenciana i, per tant, eixe esforç de millora suposa també un increment d'inversió.
Però, evidentment, conscients de la situació que estem vivint, està fent-se un esforç per a restringir el gasto i el finançament públic.
I, evidentment, La Generalitat ja en el seu pressupost ha assumit part d'eixe deute, tant en interessos de préstecs com amortitzacions dels venciments.
Per tant, el que estem contemplant és una reducció efectiva per part dels pressupostos de radiotelevisió, perquè és el Consell de La Generalitat qui està assumint-ho.

Ens demanen un consell de creació audiovisual.
Eixe consell deu controlar, no només els mitjans públics, sinó també els privats.
I, per tant, entenem que deu ser un consell amb una autoritat
independent i que la seua assignació pressupostària no deu incloure's única i exclusivament en els pressupostos de Radiotelevisió Valenciana.

Ens demanem increment dels doblatges, de publicitat.
Ens demanen un tractament
plural dels grups polítics de la comunitat.
Doncs bé, en este aspecte, dir que el consell d'administració és el que realitza.
.
.
, té una política activa per a potenciar, com ja hem dit, el valencià en les nostres emissores de ràdio i de televisió, i és mantindre la totalitat de les hores que hem de complir per llei.
Per tant,
continua doblant-se en valencià per a garantir eixe fi i, per descomptat, des del tractament plural que, com un
objectiu estratègic, mos obliga en la televisió autonòmica.
.
.
, es diu que ha de ser un punt de trobada, ha de ser expressió de totes les tendències polítiques, sensibilitats socials i culturals.

Crec que tots els col·lectius importants de la Comunitat Valenciana tenen veu dins de la ràdio pública i la televisió pública, els grups polítics tenen veu i tenen presència en la ràdio pública i en la televisió valenciana i, per tant, hem de rebutjar l'esmena presentada.

El senyor president:

Senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

Sí, ja he acabat?
(Algú diu: «El temps, sí.
»)

Simplement, acabar dient que està fent-se un esforç per complir els pressupostos conforme he dit al temps actual, uns pressupostos
austers, uns pressupostos que, evidentment, no podem restringir més, perquè necessitem també garantir un servei públic, que estem obligats a fer-ho.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes, defensades per Compromís.
Hi ha alguna observació a fer?

La senyora Espí de Navas:

Sí, 99, 100, 101 por separado, y la 110.

El senyor president:

¿En el mismo bloque o en otro?
(Veus) En el mismo bloque.
Vale.
(Veus) Pero la 110, ¿en ese bloque también?
(Algú diu: «Las cuatro.
») Las cuatro juntas.
Vale.

La senyora Espí de Navas:

No he acabado.
Y, luego, la 162, 171, 172 y 180.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.
(Veus)

Passem.
.
.
, (veus) senyories, passem a votar el primer bloc d'esmenes, la 99, la 100, la 101 i la 110.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
6.
En
contra?
8.

Passem a votar la 162, 171, 172 i 180.
Vots a favor?
1.
En contra?
8.
Abstencions?
6.

Passem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.
(Veus)

El senyor president:

Anem a debatre la 117 i totes les presentades pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Espí.

La senyora Espí de Navas:

En cuanto a las enmiendas que plantea mi grupo, cierto que algunas son
reiterativas con respecto a presupuestos, porque seguimos teniendo, lógicamente, el mismo objetivo que teníamos en el ejercicio anterior.

Y es cómo abordar la situación de Radiotelevisión Valenciana desde la corresponsabilidad, la seriedad y partiendo de un análisis de una situación que existe y que no es una ficción, y es que estamos hablando de la empresa más endeudada de toda.
.
.
, le llamamos la conselleria más cara, pero hablamos de la empresa pública más endeudada de La Generalitat.

Y, por tanto, requiere de actuaciones en consecuencia a esa realidad, que
parece ser que los presupuestos, de forma reiterada, siguen obviando.

Estos presupuestos, y en el tiempo en que nos lo presenta, parece que sean unos
presupuestos de una empresa sin problemas.
Sigamos con la gestión y, además, tal cual.
.
.
, sigamos con la gestión en una empresa tal cual ejercicios anteriores, cuando ya nos encontramos en
este ejercicio hablando de una deuda de más de 1.
200 millones de euros y de un déficit anual y de un pago de amortizaciones -es decir, intereses con los bancos- de más de 300 millones de euros al año.

Es decir, ¿no es una situación de excepcionalidad?
¿Eso nos requeriría medidas de excepcionalidad?
(Veus) Eso nos requeriría por parte de este gobierno, que además esta misma empresa, y en el mismo momento en que presentamos los presupuestos,
se ve implicada de una forma prácticamente directa en toda una trama de corrupción, con una marcha de un director general de esa empresa, sin decir «ni jueves, ni viernes, ni adiós, ni buenas tardes», que aún no sabemos a qué obedece.

Cuando además estamos discutiendo uno de los contratos más oscuros de toda.
.
.
, bueno, alguno de ellos, como puede ser el contrato
adjudicado por esta misma empresa a la visita del papa, donde han habido.
.
.
, (veus) bueno, unos cuantos beneficios sin que se hayan podido clarificar y con, además y para guinda y en ese mismo proceso de tiempo, dos informes de la sindicatura
de.
.
.
Greuges que advierten de la falta de pluralidad y del cumplimiento por
obligación y norma, que nosotros mismos nos hemos otorgado, de la ley de Radiotelevisión Valenciana en cuanto a la obligatoriedad de presencia de los actores sociales,
objetividad y transparencia en las informaciones.
Todo eso en un mismo momento.

¿Presupuesto nuevo?
Pocas diferencias con el anterior.
Y a todo eso le aderezamos
la necesidad de añadir a la parte teórica del presupuesto, o a las principales líneas de actuación, la adaptación necesaria a la nueva ley, que todos sabemos que está en debate y se va a aprobar en el parlamento el próximo año, la nueva ley del audiovisual.

Y lo que significa como reto para la sociedad valenciana que la televisión valenciana sea capaz de abordar las nuevas necesidades tecnológicas que requieren la implantación de la TDT o que en una comunidad como esta, por ejemplo, los servicios de
radio, tanto en FM, aún estén por cubrir en el conjunto de la comunidad y que hayan comarcas que no puedan oír la cadena Ser.

Eso significa retraso tecnológico, cuando hoy tendríamos que estar hablando de poner a la Comunidad Valenciana, al menos, en la
media de respuesta ante las nuevas demandas tecnológicas que cada vez los usuarios van a exigir, de la misma forma que exigirán tener una programación de calidad, el tener la libre elección.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Espí de Navas:

.
.
.
y la capacidad tecnológica para poder elegir.
Y eso se llama, en un apartado yo lo definiría como nuevas tecnologías necesarias para aplicarla a las nuevas demandas del mercado audiovisual, pero
no sólo de las empresas del audiovisual, de los usuarios, que queremos tener una página web que nos permita seleccionar cuándo y cómo vemos la televisión, que lo va a permitir la TDT, pero eso tiene que ir acompañado de una programación y de unas páginas web que respondan a esa nueva demanda.

Yo, sencillamente, les invito a que ustedes mismos entren en televisión a la carta, de la televisión pública valenciana, y en televisión a la carta por ejemplo de cualquier otra televisión autonómica, y no voy a dar nombres, o de televisión española, y verán ustedes la enorme diferencia, porque aparte de ver el programa de salud de la
doctora de por las mañanas y, con bastante retraso, el debate matinal, les puedo asegurar que los usuarios
valencianos poco, poco pueden agradecer la televisión a la carta o el servicio para la elección del mismo.

Del tema de la radio, insisto, no es de recibo que nosotros.
.
.
, ustedes no nos presenten aquí, hoy, en sus presupuestos un compromiso del plan de actuación para que en toda la comunidad de punta a punta FM sea una realidad en el mes
de abril del año 2010.
Vamos a negociar en el mes de junio, pero preséntenos un plan de que lo van a hacer, no nos vuelvan a decir la intención y estemos en la misma situación que estábamos el año pasado, toda la comunidad tiene derecho a acceso a FM.

Pues, todo esto, se obvia.
Nosotros mire, nuestras enmiendas tienen tres ejes fundamentales: el
primero, garantizar la gestión con criterios de eficiencia y excelencia, avanzar hacia el modelo europeo de
excelencia.
Eso no puede ser sólo una teorización, tiene que ser una práctica, y eso significa un compromiso y eso le pueden poner ustedes un plan de
actuación de la Radiotelevisión Valenciana.

Nosotros les decimos un plan de actuación y gestión de la Radiotelevisión Valenciana debatido en el consejo de administración, en las Cortes, en el parlamento, y con los principales agentes de la sociedad
valenciana que tengan algo que ver con el sector del audiovisual.
Porque no se
puede hacer sólo desde el punto de vista de empresas, sin interrelacionar los intereses como
el sector del audiovisual que hoy tiene el sector del audiovisual.
Pero tampoco
olvidando que es necesaria tener una normativa adaptada y por eso ya mi grupo
en su día planteó la modificación de la ley de Radiotelevisión Valenciana y modernizarla a las necesidades que hoy tiene una televisión pública de una comunidad autónoma.
Seguimos insistiendo en lo mismo.

Segundo paquete y línea de enmiendas, conseguir una estructura de costes saneada y eficiente.
Pues, ¡claro que sí!
Y eso no es una declaración de intenciones.
¿Por qué no ponen como enmienda lo que aquí se ha comprometido el director general.
.
.
, la otra nos la han aprobado -lo he sabido con anticipación pero nos la han aprobado-, por qué no ponen ustedes literalmente aprobación y puesta en marcha del contrato programa?

¿Dónde está el contrato programa?
Sencillamente asumir 300 millones de euros de deuda.
Queremos ver negro sobre blanco, contrato programa, en objetivos fundamentales
de la televisión valenciana, de la radio y televisión valenciana.
Sigue sin figurar el contrato programa y sin figurar.
.
.
, además nosotros le pondríamos luego en principales líneas de actuación la obligatoriedad del impulso del consenso para la aprobación de ese contrato programa, con sindicatos, agentes sociales, empresarios del
sector, y por supuesto, que las Cortes, el parlamento, pueda debatir ese
contrato programa porque estamos pagando muchos millones de intereses por un
recurso que, permítanme, la eficiencia queda más que cuestionada.

Un tercer paquete, importante, pues vamos a garantizar el pluralismo, no vamos
a entrar en una discusión de cuántos minutos, porque para eso hay una comisión de control, aquí estamos hablando de los presupuestos.
¿Qué mecanismos tenemos en los presupuestos para garantizar el cumplimiento de la
legalidad en algo tan importante como que el servicio público audiovisual de calidad para todos los ciudadanos se comprometa con los
principios éticos y democráticos y con la promoción de la cultura y la lengua valenciana?
No podemos aceptar y lo decimos en
nuestra enmiendas que sea mantener el nivel de difusión en valenciano; no decimos
mantener decimos aumentar.
Hablaremos de la forma de cómo tenemos que hacerlo no vamos a ponernos aquí.
.
.
, y por eso en algún momento no hemos aprobado muchas de las enmiendas que han planteado, nos hemos
abstenido, porque pensamos que no hay que cerrarnos a un porcentaje, pero hemos
de tener un compromiso de avanzar, y ese compromiso de avanzar pasa
sencillamente por poner aumentar, aumentar, y no me sirve que decir se sigue
traduciendo.
.
.
, si además, y lo vinculamos a la primera parte y al primer bloque de enmiendas, los que hoy en esta comunidad están haciendo la traducción están sin cobrar.

Los empresarios están haciendo las traducciones, tienen serios problemas para seguir.
Por tanto ya
transgrede a lo que es el ámbito de la televisión, y recuerdo que está en presidencia porque está en relaciones institucionales, estamos hablando de algo tan importante como es
la continuidad del sector del audiovisual.

Esos serían los tres ejes fundamentales de las enmiendas.
Insisto en la forma: garantizar
la gestión con criterios de eficiencia y excelencia.
Conseguir una estructura de costes
saneada, contrato programa de verdad, con nombres y apellidos, y en los
presupuestos, porque recuerden que era un compromiso del anterior, de los
presupuestos anteriores, pero que, claro, no se había llegado a tiempo y no estaba literalmente en el presupuesto.
Ha pasado un año y seguimos sin tenerlo en el presupuesto.
Y, en tercer lugar, la garantía del pluralismo, renovar la programación, todo aquello que nos dijo el director general, y además tampoco entiendo cómo no me aprueban algo que finalmente, después de que nosotros lo presentáramos en una interpelación parlamentaria, aquí públicamente en comisión, el director general nos habló de la creación del defensor de la audiencia o defensoría de la audiencia.

Nosotros lo ponemos como enmienda y tampoco tienen a bien aprobarlo.
Yo no sé si es que sólo han cogido una parte de lo que dijo el director general o es que en todo no
están de acuerdo.

Me parece que es importante que estos aspectos figuren en los presupuestos y
insisto en que hemos de hacer todos un esfuerzo por dar una respuesta a la caótica situación, y así la catalogamos nosotros, de la televisión valenciana.
Y si ustedes no la catalogan, una situación que significa, insisto, 1.
200 millones de deuda, más lo que conlleva el pago de intereses de esa deuda y los intereses que pagamos
a los bancos, con algo que a nosotros desde luego nos preocupa, y es que un banco no diga,
miren ustedes no, no le doy más carta de crédito, y La Generalitat tenga que ir corriendo a aceptar para pagar los intereses
por demora de los préstamos con un banco alemán.
Por ese sistema de financiación que se inventaron que tan buenos resultados ha dado con la televisión valenciana: incrementar la deuda cada vez más y cada vez pagar mayores cantidades, sólo de amortización de créditos y de intereses.

Por lo tanto, me parece fundamental que esos tres pilares que nosotros planteamos sean
recogidos en las enmiendas y en el sentido que nosotros lo planteamos.
Garantizar la excelencia.
Si no competimos no seremos nada y estaremos al calor y a la cola de copiar modelos
externos.
La Comunidad Valenciana con lo que invierte en su televisión podría perfectamente estar entre los mejores debatiendo el nuevo modelo de televisión que está rompiendo la cabeza a todos los países europeos, porque tenemos mucha tecnología con la que competir y nosotros tenemos que apostar en esa tecnología.

Nuestra apuesta pasa porque.
.
.
, es que le recuerdo nuestra historia reciente; hemos tenido problemas que se enganchaban a nuestras redes de emisión de forma gratuita y no teníamos medios ni tan siquiera con una ley del audiovisual para llamar la atención al empresario que estaba retransmitiendo con nuestras señales, cuando resulta que nosotros teníamos que tener ya una página web, y lo del teléfono.
.
.
, vamos.

Otra vez que volvamos a hablar de la emisión de la televisión valenciana a través de Internet, que lo vuelvan a poner otra vez cuando en un año.
.
.

El senyor president:

Senyora Espí.

La senyora Espí de Navas:

.
.
.
(inintel·ligible) .
.
.
ha sido incapaz de hacer lo que todas las televisiones lo vienen haciendo, me parece que nos tendría hacer al menos preocuparnos, porque no solo es que seguiremos pagando deuda
sino que será una televisión que no será capaz de abordar los retos que tenemos en el siglo XXI y que vamos a tener cada
día con más fuerza, afortunadamente, con el avance de las nuevas tecnologías, y de verdad, que no nos recojan convenios con las universidades para
interactuar tecnológicamente, que eso no lo recoja es porque ni se han leído.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Espí.

La senyora Espí de Navas:

.
.
.
si se han leído las enmiendas.

Nada más, gracias a ustedes.

El senyor president:

Té la paraula el senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, gracias, señor presidente.

Le anuncio que voy a debatir las enmiendas de la 117 a la 140 y el resto lo hará la señora Parra.

Señorías, como base argumental para anunciarle, señora Espí, que rechazamos todas sus enmiendas y es que ellas pretenden un año más modificar nuestro presupuesto como usted ha dicho, es obvio.

Un presupuesto que hay que recordar que es el motor de nuestras políticas, esas políticas reflejadas y anunciadas en nuestro programa electoral al cual nos debemos
y que, por cierto, según todas las encuestas -la de todos los medios coinciden- las valencianas y valencianos desean que sigamos desarrollándolas.

Podría ser más contundente rechazando una a una, pero tan sólo les indicaré, señores del Grupo Socialista, que otro año más ustedes, usted, señora Espí, no se ha leído los presupuestos.
La mayoría de enmiendas de esta sección quinta se refieren a competencias de otras consellerias, incluso alguna intenta enmendar lo que no existe en ningún programa ni en ninguna línea, sin palabras, puntos suspensivos.

Por lo tanto, en el pleno, si hoy no las retira señora Espí, intentaré evidenciarlas una a una y yo creo que en su intervención hoy prácticamente de estas veinticuatro enmiendas no ha dicho absolutamente nada.
Por
lo tanto es obvio, las tendría que retirar.
Pero, bueno.

También les indiqué el año pasado que si encontraban su rumbo para estos presupuestos del 2010, está en el Diario de Sesiones, intentaríamos acercar posturas.
Hoy es que, la verdad, es que no sé cómo.
Pero, lo siento, siguen ustedes alejados de la realidad de la Comunidad valenciana.

Tal como dijo su portavoz el señor Luna hace dos días, les falta rumbo, autocrítica, porque dedican demasiado tiempo a cuestiones internas.
Solo intentan extender cortinas de humo para desviar la atención y no enfrentarse a la cruda realidad económica que su desgobierno nos ha abocado.

Yo, hoy mismo les diría que para que los medios no reflejen esa desorientación política que le estoy comentado, y las nulas alternativas a nuestro presupuesto,
intentan entretener a la opinión pública.
Siento que no estén los medios pero, bueno, se reflejará en los diarios de sesiones.
Intentan entretener a la opinión pública diciendo que somos el único gobierno de España, eso es el leitmotiv de estos presupuestos, hoy lo sacan y además en todos los medios afines para que la gente no hable de lo que interesa.

Que somos el único gobierno de España que carece de un mecanismo para compensar a los ayuntamientos.
Yo diría que no tienen vergüenza política ¡eh!
, cuidado, política.

Obvian decir de forma artera que somos el único gobierno al cual Zapatero margina económicamente, no sólo no nos da lo que legalmente nos corresponde sino que mes tras mes nos envía, y usted lo sabe bien, más inmigrantes a esta comunitat para ahogarnos más si cabe a todos.
Lo sabe usted lo que nos viene de Madrid.

El senyor president:

Señorías.

El senyor Ovejero Adelantado:

Pero los valencianos incluso estos nuevos, los que vienen, saben que el gobierno
de Francisco Camps seguirá dándoles a través de estos presupuestos cobertura tanto social como económica.

El senyor president:

Señor Camarasa.

El senyor Ovejero Adelantado:

Y además también obvian que nuestros ayuntamientos son los únicos en toda España que en estos últimos cuatro años han recibido dos planes de inversión real y productiva, el plan Millora y el plan Confianza.

No tienen ustedes ni autocrítica, como dice el señor Luna, ni rigor político.

En resumen, señorías, rechazamos todas las enmiendas a esta sección.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

(Veus de fons) Senyora Espí.

Té la paraula la senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

Gràcies.
(S'interromp la gravació)

Y es indicando que efectivamente vamos a aprobar la enmienda número 176, y que no voy a repetir por cuanto que ya lo he dicho.

Mire, desde luego, lo que somos conscientes es que la Radiotelevisión Valenciana queremos que sea una radiotelevisión competente, y para ello pues estamos haciendo importantes esfuerzos de inversión, importantes esfuerzos de inversión en cuanto a tecnología y en cuanto a contenido.
Eso nos lleva a hacer un esfuerzo sin renunciar a
todo lo que ustedes dicen que no se cumple, como es tener una televisión plural, cumpliendo las recomendaciones del Consejo de Europa en cuanto a que
sea importante el esfuerzo que se hace en cuanto al compromiso con la cultura,
la lengua propia, el entretenimiento de calidad.
Pero es que esas
recomendaciones dice que nos obliga a tener una radiotelevisión digna, plural y equilibrada.

Y eso precisamente es lo que estamos haciendo.
Estamos cumpliendo con los
requisitos de ir reduciendo publicidad y lo cumplimos en cuanto a la duración, en cuanto al formato y en cuanto, también, al contenido.

Pero queremos, también, como ustedes han dicho, potenciar lo que es nuestra lengua, la lengua
valenciana, pero no se lo podemos admitir porque ustedes no entienden cómo aumentar con el mismo significado que nosotros, porque nosotros ya estamos
diciendo que es obligación potenciar el valenciano.

Y ustedes me tendrán que decir qué diferencia hay entre potenciar y aumentar, porque para nosotros, desde luego,
nos parecen términos idénticos.
Si lo que pretendemos es fijar objetivos de potenciar nuestra lengua,
sin ninguna duda lo que estamos haciendo es aumentar el uso de eso.

Pero es que, efectivamente, los objetivos los estamos cumpliendo.
Ya he dicho
en mi anterior intervención que tenemos las emisiones íntegramente en nuestra lengua, tanto en radio, en las dos emisoras de radio,
tenemos un canal de televisión íntegramente también todas sus horas en valenciano.
Pero permítame que le diga que a lo mejor la diferencia entre ustedes y nosotros es que
nosotros queremos continuar siendo bilingües, porque consideramos que la Comunidad Valenciana es una comunidad bilingüe, máxime si lo que nos marcamos también son retos importantes de competitividad, tendremos que también mirar y defender a aquellas personas de la Comunidad Valenciana que son
castellanoparlantes.

Y realmente a la hora de ser competitivos es importante la publicidad en este
mercado tan feroz como es el audiovisual.
Y para ser competitivos y la
publicidad tendrán que reconocer que es mucho más complicado obtener ingresos por estos motivos si la televisión fuera íntegramente en valenciano.
Y no con estas últimas palabras quiero decir que estamos descuidando lo que ya he dicho, que
cumplimos con creces ese equilibrio de potenciar nuestras tradiciones, nuestras
culturas, pero sobre todo nuestra lengua.
Y ahí están las horas que se emite.

Asimismo, decirle que en cuanto a los objetivos estratégicos, ya se lo he indicado.
Y desde luego un debate que voy a intentar
clarificar es la apuesta de Televisión Valenciana en cuanto a la implantación de la TDT, así como en radio la DAT.

Tendré que decir, porque parece ser que no se sabe, que ya actualmente estamos
cubriendo el 96,6 de la población en este aspecto y que necesitamos ejecutar un importante número de emisiones y reemisiones que tendremos que instalar.
Tendremos que tener
en cuenta las dificultades holográficas de la Comunidad Valenciana.
Y le puedo asegurar que antes del 10 de abril
estaremos ya cubriendo el 99%.

Pero para poder colocar emisores y reemisores nuevos y superar estas
dificultades holográficas, vamos a pedir ayuda y participación a otras entidades públicas, vamos a decir que se impliquen las diputaciones, los ayuntamientos, las
confederaciones, por ejemplo, la del Júcar.
Pero también instituciones privadas, empresas de telecomunicación que tienen los mismos objetivos que nosotros para cubrir y para dar demanda a
los.
.
.
(Remors)

En cuanto.
.
.

El senyor president:

Señorías.

La senyora Parra Almiñana:

No sólo hemos dicho que cubrimos.
.
.
ser una televisión y radio plural, con grandes ofertas culturales, sino también nos preocupa, cosa que ustedes ponen en duda, el sistema educativo.
Y eso lo
hemos enmarcado dentro de nuestros objetivos estratégicos, dentro de acciones para desarrollar durante este 2010, que apenas quedan
meses para comenzar.

No sólo Radiotelevisión Valenciana es impulsora de este nuevo modelo de TDT, sino que planificamos y
lo hacemos teniendo en cuenta, como he dicho, la educación, nuestra cultura y, por qué no también decirlo, los convenios con las universidades que ustedes han nombrado.

Asimismo nos preocupa, como hemos dicho, ser austeros en los presupuestos y
ser, cómo no, cumpliendo estrictamente con el plan de estabilidad.
Y para eso puedo
decirle que Radiotelevisión Valenciana y sus sociedades filiales gestionan su economía financiera atendiendo, primero a la Ley de hacienda, a la Ley de creación de Radiotelevisión Valenciana y, por último, a los presupuestos aprobados por las Cortes Valencianas.
Y éste principio de estabilidad, desde luego, está presente en todas estas leyes y presupuestos que acabo de nombrar.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

Anem, per tant, a passar a votar este grup d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer, a banda de la 176?

Doncs passem a votar, en primer lloc, l'esmena número 176.
Vots a favor?
15.

Passem a votar la resta d'esmenes defensades pel Grup Socialista.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Ara anem a debatre l'esmena 141 i totes les presentades pel grup de no adscrits.

Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo vaig a centrar-me en la defensa de les esmenes, concretament en el tema de
Radiotelevisió Valenciana, perquè no és perquè l'altra tinga menys importància, sinó perquè em sembla que és el tema més gros de debat del que toca en esta secció, diguem, és l'element polític més important.

Lamentant que debatem uns pressupostos que no podem tocar, perquè en realitat el pressupost de Televisió Valenciana, com el de tantes altres empreses, no passen realment per Les Corts
i, per tant, ací no podem discutir en què es gasten els diners, sinó que hem de centrar-nos en altres qüestions, diguérem, de caràcter col·lateral, i això fa que el debat estiga un poc esbiaixat per eixa raó.

Les esmenes que presentem nosaltres tenen, diguem, tres elements fonamentals.
El primer d'ell s'adreça al tema de la pluralitat.
Ja s'ha parlat d'això ací, no?
, però és curiós, per exemple, el tema que quan s'afirma que Radiotelevisió Valenciana és un servei públic de qualitat, obert, generalista, pluralista i amb una programació equilibrada, vull dir, sobretot en les últimes parts, sobretot el tema de pluralista i programació equilibrada, doncs dir això és senzillament faltar a la veritat, no?
Perquè ni la ràdio ni la televisió pública valenciana no són pluralistes ni tenen una programació equilibrada, no?
Tant en els informatius com sobretot tertúlies i entrevistes no donen les condicions mínimes d'allò que s'ha d'oferir en un servei públic, sobretot en temes informatius.
Només la trajectòria que ha seguit els mitjans d'informatius públics valencians en el tema del cas Gürtel demostren claríssimament que no es tracta de mitjans que es dediquen fonamentalment a donar un
servei d'informació a la societat, sinó fonamentalment donen un servei al propi govern per a manipular l'opinió de les persones a les quals s'adreça.

Déiem que tenim dos o tres esmenes que es dediquen precisament a este tema, que és que hi haja un compromís clar de pluralitat i proporcionalitat, i s'especifica clarament que tant els convidats i les convidades dels programes de
tertúlies, doncs tinguen una pluralitat en temes polítics, socials i de representació de la mateixa societat civil.

Un altre tema o un altre aspecte de les esmenes que plantegem és el tema dels contractes i de la plantilla, sobretot de la ràdio.
Es parla de 58 persones en Ràdio Autonomia Valenciana com a plantilla, però és que en realitat la plantilla de Ràdio Autonomia Valenciana és molt major, estem parlant d'una plantilla que està prop de les dues-centes persones.
Això vol dir que la resta es troben en una situació de precarietat que no hauria de ser acceptable en un mitjà públic.
Esta plantilla està congelada des de la darrera convocatòria.
I, per tant, el que volem és que en els objectius i accions a desenvolupar al 2010 hi haja un compromís per part de la Direcció General de Radiotelevisió Valenciana de fer una convocatòria de places de treball a la ràdio que permeta, no sols eixamplar la plantilla, sinó, el que és més important, estabilitzar l'actual plantilla finalitzant una temporalitat que és indigna d'un servei públic essencial com és la ràdio, no?

I, per últim, el tema de la llengua, que és un dels temes estrela.
I jo, quan vaig llegir els pressupostos, em vaig quedar
sorprés quan es parlava del manteniment de les hores d'emissió en valencià a Televisió Valenciana.
Com qualsevol espectador que li dedique una estoneta a vore sobretot, particularment, Canal 9, s'adonarà que si mantenim el nivell actual la veritat el que estem fent és un flac favor, i ja estem incomplint a més preceptes legals, com la mateixa llei d'ús i ensenyament.
Per això, nosaltres parlem d'ampliar substancialment les hores d'emissió en valencià i tendir a substituir els programes doblats al castellà per programes doblats íntegrament en valencià.

Bé, estem parlant d'un tema molt important, perquè de fet és un dels eixos fonamentals del que seria la (inintel·ligible) .
.
.
de Radiotelevisió Valenciana.
I no val a dir que hi ha una sèrie de cadenes que ho fan tot en valencià, perquè, tant 24/9, que és una cadena amb una audiència difícil de valorar, com Punt 2, no arriba a l'1% d'audiència.
Per tant, on realment el que veu la gent és Canal 9, i estem parlant de percentatges d'audiència del 12%, ahí és on realment es produïx un dèficit molt gros del valencià.
Per tant, no val només comptar les hores en brut de programació, sinó valorar-les en la ràtio en funció de qui ho veu en estes hores.

Els mateixos actors de doblatge ja estan reivindicant que almenys el 30% de les
pel·lícules que s'emeten, almenys el 30%, que a mi em sembla un percentatge molt baixet, s'emeten en valencià.
Però s'hauria de dir, totes les pel·lícules infantils, no sols les sèries, s'hauria de parlar de les sèries de producció estrangera que no vénen en castellà, que s'haurien també de doblar al valencià, val?
I també a prémer especialment un tema com el tema de la publicitat.

Jo crec que és molt important tindre açò.
I un exemple només, els DVD de producció de Radiotelevisió Valenciana no tenen opció en valencià quan es tracta d'això.
I amb això simplement ja està dit tot, quina és la política de Radiotelevisió Valenciana front al valencià.

Per això, jo crec que les esmenes que plantegem serien fàcilment admissibles si el que realment es diu es volguera complir en la pràctica.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula la senyora Roca.

La senyora Roca Castelló:

Gràcies, senyor president.

Senyor Torró, em toca a mi, no corresponen a la televisió pública, però l'esmena 141 i 142 són dos esmenes que presenta el seu grup, una d'elles és d'addició, l'altra de modificació.

La primera d'elles el que proposa és afegir un paràgraf en el text que diga que la predicció d'escenaris demoscòpics.
.
.
que diga que afegisca un destí als estudis que s'han de realitzar.
Pensem, des del nostre grup i des del govern, que no hi ha
procedència i que les línies d'actuació s'adeqüen a la problemàtica sobre la que estan actuant.

En el cas de l'esmena número 142, de promoció institucional, proposa donar d'alta un codi de la línia de foment de l'ús del valencià als mitjans d'informació general suprimint.
.
.
, i donar de baixa, per tant, un codi del festival de
publicitat infantil.
Se considera que la dotació de 60.
000 euros prevista per a esta línia de foment de l'ús del valencià en els mitjans d'informació general és suficient per arribar als objectius que se perseguixen i, en qualsevol cas, no
se pot suprimir la línia esmentada, festival de publicitat infantil, la celebració del qual en els últims exercicis ha demostrat la suficient importància que té per al foment del sector i de la Comunitat Valenciana com a seu d'este esdeveniment.

Per acabar ja i no consumir més temps, el govern valencià torna a presentar els pressupostos que són realistes, austers i socials, millorant fonamentalment la qualitat dels
serveis públics.
I en el punt dos m'escaquege.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Roca.

Té la paraula la senyora Parra.

(La diputada Parra Almiñana parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Vosté té un temps i, si vol gastar-lo, jo encantat de donar-li'l.

La senyora Parra Almiñana:

Mire, indicarle que obviamente cuando hablamos no nos escuchan y simplemente
voy a ser muy breve.

Decirle que las horas de valenciano donde usted hace hincapié obvia lo que pasa en Punt 2, obvia lo que pasa en Ràdio 9 y en Ràdio.
.
.
FM.
Que la audiencia, usted está diciendo precisamente que apenas tiene audiencia, que Punt 2 tiene menos
audiencia que Canal 9.
Precisamente, si queremos ser competitivos y ganar
audiencia, precisamente la pregunta que se podría hacer usted es: ¿por qué Punt 2 tiene menos audiencia que Canal 9?
Y a lo mejor la respuesta la tiene en
la propia.
.
.
, lo que usted pretende hacer, que es el idioma.

Por lo tanto, si queremos ser competitivos, y a la vez que pide publicidad,
también, el incremento, tendremos que decir que tendremos que moderarnos y velar por
los recursos.
.
.
No, no estoy diciendo que baje.
Tenemos que ir paulatinamente, pero no pueden
ustedes pedir mayor audiencia y, a la vez, discriminar a los
castellanoparlantes de la Comunidad Valenciana, porque nosotros somos bilingües, nos consideramos bilingüe y una comunidad bilingüe.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

Anem a passar, doncs, a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?

La 142 per separat.
Vots a favor de la 142?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

Anem a passar a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor de la resta d'esmenes?
7.
En contra?
8.

Anem a votar la secció 05.
Vots a favor de la secció 05?
8.
En contra?
7.

Votarem Ràdio Autonomia Valenciana.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
En contra?
7.

Televisió Valenciana.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Televisió Autonòmica Valenciana, sí.
L'anterior era Ràdio Valenciana, sí.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Senyories, un minut, per a mamprendre la secció 06.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, després d'haver estudiat la secció 05 i haver-la votat (veus), anem a debatre les esmenes presentades a la secció 06 i tots els instituts i totes les empreses.

La senyora Moreno, representant del Grup Socialista, ha demanat a la resta de
portaveus poder ser la primera en intervindre.
I, com no podia ser d'altra manera, la resta de portaveus han dit que sí.

Per això, anem a començar per l'esmena 223 i totes les presentades pel Grup Socialista.

Defensarà les esmenes la senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Gràcies, president.

En primer lloc, agrair a la resta de grups que hayan permitido el cambio del orden y la intervención en primer lugar, a pesar de que no me correspondía.
Que quede constancia públicamente ese agradecimiento.
(Veus)

El bloque de enmiendas que vamos a defender -como se ha dicho- corresponde a.
.
.

El senyor president:

Senyories, açò és molt xicotet i si no guardem un poc de silenci, doncs, la veritat és que els que estan parlant.
.
.

La senyora Moreno Fernández:

.
.
.
a la Conselleria de Economía y a las empresas que están adscritas, aunque queremos dejar constancia de que, a pesar de que votaremos
el Servef, las propuestas nuestras y nuestras enmiendas relativas al empleo,
las defenderemos en la sección 20, en tanto que es en esa sección 20 donde figuran -en la Conselleria de Economía- adscritas las transferencias al Servef.
Por eso, y no porque no tengamos muchas
cosas que decir a la política de empleo y de políticas activas que hace la Conselleria de Economía, por eso -repito- no vamos a hablar de empleo en esta sección y lo haremos en la sección 20.

Las enmiendas que defendemos son de distinto tipo, pasan desde una enmienda
tradicional -y que llevamos mucho tiempo pidiendo-, que es que se rehaga un texto articulado de la Ley de hacienda pública.
Ya nadie se acuerda, pero esto fue un compromiso del primer gobierno del
Partido Popular.
Si en el año 1995 hacer un texto refundido de la Ley de hacienda pública era una necesidad; en el año 2009, después de prácticamente todos los años modificaciones vía ley de acompañamiento, es una mucho más que necesidad para asegurar la garantía legislativa y de asegurar que cualquier ciudadano puede analizar la ley de
hacienda sabiendo cuál es el artículo en vigor, no como ahora que es bastante difícil saber cuál es el artículo en vigor y no modificado por la ley de acompañamiento.

Pedimos enmiendas en las cuales exigimos, también, algo tradicional en el Grupo Socialista, que es pedir que estas Cortes puedan
disponer de una oficina presupuestaria, que estas Cortes puedan asegurar que
cualquier diputado, ante una pregunta de cuánto dinero se ha invertido en no sé qué programa, pueda tener contestación.
Para eso, obviamente, es una decisión de las Cortes Valencianas, pero para eso es necesaria la implicación directa de la Conselleria de Economía.
Y eso es lo que en estas enmiendas se pide, que desde la Conselleria de
Economía se asegure que Las Cortes dispones de toda la información necesaria para poder realizar esa oficina presupuestaria que dé información a los diputados.

También, tenemos enmiendas relativas a que, ante el proceso nuevo que se ha anunciado
de centralizar los fondos, la Tesorería de la Generalitat valenciana, en algo que nosotros entendemos que no va a ser,
sino tapar agujeros, creemos que el procedimiento que se establezca va a ser
esencial para el buen funcionamiento de esa centralización de fondos.
Y, por eso, pedimos que el procedimiento se debata y se apruebe aquí en estas Cortes.
Yo no voy a aprovechar para discutir la digresión que se ha hecho anteriormente relativa al poder ejecutivo y al poder
legislativo.
En cualquier caso, es el poder legislativo el que decide en cada
momento cuáles son las competencias del ejecutivo, y, precisamente, de eso estamos hablando
ahora.

Nosotros entendemos que hay competencias del ejecutivo que no deben dejarse únicamente en su mano, sino que deben ser estas Cortes las que conozcan, en
algunos casos, controlen en otros, determinadas actuaciones.
Y, en este caso
concreto, creemos que los nuevos procedimientos por los cuales se centralizan
los fondos de la Generalitat valenciana, creemos que es necesario que el
procedimiento -repito- sea conocido por estas Cortes.

Planteamos también dos enmiendas destinadas al apoyo financiero de los sectores tradicionales.
La
propia Generalitat, en su presupuesto, ha planteado una línea específica, genérica, de un plan de apoyo que financie a los sectores tradicionales.
Pero, por
una cantidad que creemos que es ridícula en esta situación de crisis y en esta situación de necesidades económicas para potenciar la economía, de 570.
000 euros.
Nosotros creemos que debe aumentar sustancialmente.
Hacemos
una propuesta de 1 millón y nos gustaría, incluso, que fuera más.

Pero, además, hacemos una propuesta de una nueva línea para un sector específico, que es el sector cerámico, que creemos que debe contar con un apoyo específico, por dos razones: en primer lugar, porque se trata del único sector tradicional de los que cuenta nuestra economía, la economía valenciana, que no tiene un plan de competitividad específico.
Por tanto, no es como el mueble, la madera, el juguete, el calzado, que todos ellos
tienen planes de competitividad específicos; la cerámica no lo tiene y está sufriendo por ello con mayor dureza los embates de la crisis.
Pero, además, existe un factor que le hace también que tengamos una dedicación especial, que es que la cerámica, prácticamente, es un monocultivo industrial en la provincia de Castellón, y eso ha llevado a que los problemas del sector se conviertan en el problema
de la provincia de Castellón.
No es casualidad que Castellón sea la segunda provincia de España con más paro en el último año.

Por eso, hay que dedicar una atención especial al sector de la cerámica, por eso le planteamos una línea específica de plan de apoyo financiero para el sector, dirigido a las sociedades de
garantías recíprocas, y que pretende garantizar una línea de avales a las empresas del sector cerámico.
También, planteamos una línea específica en el Instituto Valenciano de Finanzas para apoyar y ayudar las
exportaciones del sector.

En cuanto a lo relativo a las empresas públicas, tenemos un planteamiento genérico, que es el de buscar ahorro y buscar lo que ese famoso plan de saneamiento -que el conseller presentó o anunció- y que todavía no se ha presentado.
En concreto, hay una empresa que es Comunidad Valenciana
de Inversiones, de la cual, de lo que nosotros conocemos, estamos convencidos
de que existe una coincidencia de objetivos y de líneas de actuación con alguna que otra empresa de la Generalitat valenciana; podríamos hablar del Sepiva o podríamos hablar del Ivex.
Y por eso, planteamos que se analice de una forma
exhaustiva el plan estratégico de la empresa, junto con el de otras empresas públicas, para determinar cuáles son esas coincidencias, objetivos y actuaciones.

En el Instituto Valenciano de Finanzas presentamos tres enmiendas.
Como ya he
dicho antes, una de ellas relativa al apoyo al sector de la cerámica; otra, relativa a una línea específica de apoyo para la economía social, en un momento donde se están dando muchas líneas de apoyo, el propio Instituto Valenciano de Finanzas también está haciendo líneas financieras para las empresas públicas para que puedan acceder al crédito.
La economía social se encuentra muchas veces con problemas para poder cumplir los
requisitos que se le exigen en esas líneas.
Por eso, creemos que debería ser importante y sería necesario que el instituto de finanzas tuviese una línea propia y específica para la economía social.
Creemos que 200.
000 euros serían positivos para, al menos, el inicio de estas líneas.

Pero, planteamos otra enmienda también, que creemos que es necesaria.
Los objetivos del Instituto Valenciano de
Finanzas, en el proyecto de presupuestos, en los objetivos, uno de ellos es la
vigilancia de la solvencia de las entidades y la salud del sistema financiero
valenciano.
Ese es un objetivo que figura en el Instituto Valenciano de
Finanzas, además que figura desde hace mucho tiempo, que no es novedad.
Pero, lo sorprendente
es que cuando se habla de cuáles son las acciones a desarrollar respecto a esos objetivos, se obvia ningún tipo de acción ni de actuación sobre las entidades financieras, es decir, se obvia en ningún tipo de acción ni de actuación para conseguir ese objetivo de vigilar la solvencia de las entidades
financieras.
Esto antes no era así, esto solo es así desde el año pasado.
Nosotros el año pasado lo enmendamos, lo volvemos a enmendar ahora.
Queremos pensar que es un
olvido, un olvido que se tenía que haber solucionado el año pasado y que esperamos que se solucione ahora.
No podemos pensar que ese
objetivo de vigilar por la solvencia de las entidades financieras y la salud
del sistema financiero valenciano, que ese gran objetivo luego no se lleve a
cabo con ninguna línea de actuación.

Por eso, nosotros planteamos una enmienda en la que pedimos que una de las líneas de actuación del Instituto Valenciano de Finanzas sea profundizar en la supervisión prudencial de las entidades financieras valencianas, con el fin de disponer de
un sector financiero valenciano solvente y eficiente.
Para ello, se desarrollarán las líneas de actuación siguientes:

Ejercer una vigilancia estrecha de la rentabilidad y de la solvencia del
sistema financiero autóctono para asegurar su estabilidad y correcto funcionamiento.
Mejorar la eficacia en la supervisión prudencial de las entidades financieras sometidas a la tutela administrativa
de La Generalitat.
Y, velar por el cumplimiento de la normativa en materia de transparencia de las
operaciones financieras y protección de la clientela.

Repito que estas líneas de actuación no son una cuestión que se haya inventado el Grupo Socialista, éstas eran las líneas de actuación marcadas por el Instituto Valenciano de Finanzas hasta el año pasado.
Creemos que fue un olvido del año pasado, que se negaron a asumir en enmiendas.
Esperamos que lo hagan ahora.
Si
por dos años consecutivos votan ustedes en contra de esto, entenderemos que hay algo más detrás.
Y como nosotros tenemos la responsabilidad, que no tiene el vicepresidente
económico cada vez que habla de las cajas de ahorro, no seguiremos ahondando en este
tema.
Sí que pediremos que se asuma esta enmienda.

En el resto de las empresas públicas -queda poco tiempo, por tanto, continuaremos defendiéndolo en el pleno- hemos hecho una serie de enmiendas que responden a unos objetivos particulares,
y, otras, que todas ellas responden a los objetivos generales.
Los objetivos
generales del resto de las empresas públicas son: disminuir la deuda y reducir la pérdida de las empresas; mejorar la gestión, profesionalizando los equipos directivos; asegurar la viabilidad de los
nuevos proyectos; gestionar con economía de medios; realizar o disminuir las participaciones accionariales en proyectos
no estratégicos para nuestra comunidad; iniciar la ejecución de proyectos retrasados año tras año; finalizar aquellos proyectos que, habiéndose iniciado, se han suspendido por falta de financiación; e incorporar aquellos que comprometidos en ejercicios anteriores han
desaparecido misteriosamente y sin explicación alguna en este.

Esos son los objetivos generales de las enmiendas que hemos realizado a las
empresas Sociedad Proyectos Temáticos, sociedad.
.
.
, Ciudad de las Artes y de las Ciencias, Sociedad Gestora de
Imagen Estratégica que, como en años anteriores, creemos que directamente debe suprimirse porque este es el año donde no entendemos para qué se creó más allá de todo lo que estamos conociendo ligado a Orange Market.

Repito que las enmiendas detalladas sobre estas empresas las explicaremos y las
defenderemos con más detenimiento en el pleno.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Moltes gràcies, senyor president.

Per a contestar breument i a ser possible a tot.
Decir que, señora Moreno, en lo que respecta al texto refundido de la ley de haciendas locales
que usted propone en la enmienda, no lo vemos procedente, porque, desde el
principio, podríamos decir que, genéricamente, está ya en la Conselleria de Economía y Hacienda asumido en la línea 1.
1.
3 de la ficha FP4.
Habla de proponer y preparar compilación, refundición y revisión de disposiciones vigentes que afecten a la
conselleria.
Por lo tanto, el texto puede decirse que se asume ahí, está dicho y ahí consta.

Pero, en cualquier caso, abrir un debate, vía ley de presupuestos, para introducir concreciones de leyes o no, no parece que
sea el cauce idóneo cuando el grupo político que lo propone tiene otros mecanismos, como proposiciones no de ley o
interpelaciones o cuestiones que puede plantear a nivel político, y no es el cauce procedente la ley de presupuestos, que está para orientar la política económica o.
.
.
, de manera prioritaria por parte del gobierno.

En cuanto al tema de la asistencia en las Cortes, hay varias enmiendas, la 224,
la 225, la 226, en relación a la oficina presupuestaria y de asesoramiento a los grupos parlamentarios, la
elaboración de una información también presupuestaria, remitir a las Cortes, en fin.
.
.

Bueno, este tema, indicar principalmente que creemos que no entra en el debate
de lo que es la ley en esta sección, dado que.
.
.
, bueno, realmente estamos hablando de un ente anejo, de un
mecanismo de gestión y participación de los grupos dentro de las propias Cortes valencianas -dins de Les Corts-, y es ahí donde entendemos, en la sección presupuestaria 01, que es, en todo caso, donde se debería haber planteado la propuesta o la sugerencia; no aquí, propiamente en la Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo.

En lo que respecta a las enmiendas que hay, hay.
.
.
, de modificación de partidas hay dos, muy concretas, las enmiendas 227 y 228.
.
.
Bien, creemos
que el plan de apoyo financiero a los sistemas tradicionales, la enmienda 227,
se rechaza.
No es posible determinar los importes de altas y bajas que se
proponen y a qué programas afectarían.
Se hace de manera genérica.

Y en lo que respecta al incremento de 400.
000 euros para ese plan de apoyo
financiero al sector cerámico, decir dos cosas.

Por un lado, el Instituto Valenciano de Finanzas tiene entre sus líneas de financiación en estos presupuestos, precisamente, el incidir de manera especial en el
sector cerámico y su problemática para financiar y mejorar económicamente estos sectores, y se está negociando con los sectores afectados, asociaciones de empresarios, (so per interferència d'un mòbil) etcétera, etcétera, entidades o grupos afectados por este problema.

Y, por otro lado, decir también que, en cuanto a la financiación en si, hay un programa en marcha, que está solicitado con fondos europeos, para la reestructuración y reflotamiento del sector cerámico.
Por lo tanto, creemos que está eso cubierto y no ha lugar a críticas.

En cualquier caso, respecto a la enmienda anterior, los fondos, aunque técnicamente no se justifique bien cómo se quitan y adónde se incorporan en cuanto a la economía social, decir que los recursos que hay previstos en el presupuesto se entiende
que son suficientes para atender las demandas de economía social.

Hay dos enmiendas, la 229 y la 230, en relación al tema de mayor transparencia en operaciones inmobiliarias y a la remisión de información mensual a las Cortes por las operaciones realizadas.
Decir que son
innecesarias estas dos enmiendas.
Se está cumpliendo la Ley 14/2003, de 10 de abril, del patrimonio de las
administraciones públicas, y, por lo tanto, todo está ya reglado y regulado.
Vía esta ley se está cumpliendo la ley y se informa a las Cortes ya respecto de determinadas
operaciones, las que obliga la ley, y respecto a las restantes, pues se puede
solicitar la información correspondiente por la vía parlamentaria o el conducto que consideren oportuno.

Respecto a entrar en las enmiendas, por pasar un poco de este primer bloque, a
lo que serían las enmiendas de centralizar determinados controles sobre financiación de fundaciones públicas.
.
.
, bueno, decir que no se pueden integrar en el presupuesto de La
Generalitat, de las Cortes -que votamos (inintel·ligible) .
.
.
las Cortes- lo que son los propios presupuestos de las fundaciones.
Son entes de derecho
privado en cuanto al funcionamiento.
Los fondos pueden ser públicos, en este caso son públicos, pero no forman parte en la ley de elaboración del presupuesto de las Cortes de un documento que se tenga que incorporar.

De igual manera que, en cuanto a la tutela financiera de entidades locales, el
cobro de deudas por parte de La Generalitat que debería de estar con esta enmienda (so per interferència d'un mòbil) incluido en el proyecto de ley de presupuestos, y es la enmienda que se
propone, hay que decir que, por parte de la Conselleria de Economía y Hacienda, no hay mecanismos de control de los pagos.

Esta sección a la que se hace la enmienda se dedica al estudio y autorización de operaciones de crédito para cumplir la ley de los topes de endeudamiento de los ayuntamientos y
los seguimientos de los planes económicos de estabilización, los planes económicos de saneamiento financiero local cuando incurren en déficit, según la ley de estabilidad presupuestaria.
Pero, en ningún caso, entra dentro de las competencias de la conselleria vigilar, controlar o equilibrar ingresos y pagos entre La Generalitat y todas
las demás consellerias respecto a los ayuntamientos.
Esa es una materia que corresponde conselleria por conselleria.

En cuanto a algunas de las cuestiones, por ejemplo, ya de entidades de gestión, como la Sociedad de Imagen Estratégica y Promocional, hablaba de posibles solapamientos, el Sepiva, por ejemplo.
Bueno, decir que hay una correcta actuación por parte de la empresa.
Y sí que tenemos que decir que.
.
.
no es necesaria, dado que las consellerias, cuando les afectan algunas actuaciones, están suficientemente coordinadas.

Respecto a la enmienda sobre la supresión de la empresa pública Sociedad Gestora para la Imagen Estratégica y Promocional de la Comunidad Valenciana, consideramos que es necesaria,
tiene unos objetivos de la coordinación de la imagen, de impulsión exterior e internacional, en fin, de la comunidad.
Hay proyectos nuevos encima
de la mesa, como las tres próximas ediciones de la Volvo Ocean Race y, bueno, es una empresa que está dando sus frutos, puesto que actúa de manera transversal respecto al resto de sociedades y empresas públicas, ayudando a su difusión y a su promoción y a los encargos o gestiones que pueda tener en cada una de ellas.

Hay una serie de enmiendas respecto a las actuaciones del aeropuerto de Castellón.
Se nos está obligando prácticamente a que se ponga en marcha ya, el año que viene, el aeropuerto de Castellón.
(So d'un telèfon mòbil) Y tengo que decir respecto a esta actuación que no es posible, puesto que no se puede por enmienda, vía ley de presupuestos, cambiar la realidad.

La realidad es que el aeropuerto de Castellón depende de una serie de actuaciones urbanísticas, depende de una serie, en este caso, del cumplimiento por parte del
estado del Decreto 862/2009, de 14 de mayo, en donde se regula la puesta en
marcha de los aeropuertos.
.
.
En fin, están dándose los pasos previos.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

El senyor Asencio Adsuar:

.
.
.
por parte de la sociedad que gestiona esta construcción del aeropuerto de Castellón, que es Aerocas.
No hay una serie de acometidas de agua potable que no depende
de la conselleria, dependen, en todo caso, de la entidad pública de saneamiento; líneas de alta tensión, por ejemplo, que tampoco depende de Aerocas, depende, en todo caso, del
distribuidor eléctrico; los accesos al aeropuerto, dependen de otra conselleria, en fin, de infraestructuras y transporte, que a su vez depende de convenios de
ejecución de obras, de licitación.

Por lo tanto, marcar como objetivo finalización 2010.
.
.
, bueno, pues se está avanzando mucho.

Y en cuanto al tema de exigencia de responsabilidades a los administradores o
responsables de la gestión de Aeropuertos de Castellón SL, nos parece que es un poco fuerte, en primer lugar, porque el Tribunal de
Cuentas ha exculpado de cualquier responsabilidad y de enjuiciamiento contable
a los administradores porque.
.
.
ya pasó, y mediante auto del 4 de septiembre de 2009, por el Tribunal de Cuentas, de
una fecha tan reciente, hay una exoneración de responsabilidad a los administradores y se ha archivado el procedimiento de
responsabilidad por el alcance que pudiera haber.

Y, por lo tanto, esas cuentas están fiscalizadas.
¿Qué sentido tiene una enmienda que pida algo que ya está?
Pero, además de eso, es que es un poco fuerte que se pida esa responsabilidad por la
paralización de obras del aeropuerto; paralización de obras que, como todo el mundo sabe, fue el Ministerio de Fomento quien paró las obras del aeropuerto.

Y, por lo tanto.
.
.
, bueno, se ha tenido que hacer frente a las
responsabilidades económicas que ha exigido la empresa concesionaria de construcción, ejecución, etcétera.
Lógico.
Pero, por otro lado, La Generalitat lo que sí que está es reclamando al Ministerio de Fomento esa paralización injustificada.
.
.
, pues la compensación que ha tenido que adelantar el Ministerio de Fomento.
O sea, que por lo tanto,
aquí es el cazador cazado.

No es a nosotros a quien se nos tiene que pedir responsabilidades económicas, sino que son ustedes los que tendrían que estar exigiendo a su gobierno responsabilidades de por qué pararon, de manera injustificada, las obras del aeropuerto.

Respecto a la Ciudad de las Artes y las Ciencias.
.
.
, hay otras enmiendas a la
Ciudad de la Luz.
.
.
, en fin, hay a la Societat Projectes Temàtics.
Efectivamente, el palmarés es muy amplio en realidad en cuanto a las enmiendas, pero bueno, no obedecen a
temas que sean defendibles.

En cuanto al tema de reducir la deuda y del déficit, se habla como si hubiera una mala gestión.
Lo que hay que entender que son entidades, que son privadas, que requieren de
financiación, de inyecciones de recursos, vía transferencia, puede ser insuficiente para encauzar todos los proyectos y, por
lo tanto, se acude como cualquier empresa pública o privada al endeudamiento.
Por lo tanto, en fin, utilicemos los términos que corresponde.
Y el endeudamiento está en niveles y parámetros aceptables.

Todos los proyectos tienen estudios de viabilidad técnica.
Hay estudios estratégicos hasta el año 2012 en algunos casos, donde se prevén las actuaciones y operaciones.
No hay que estar pendientes del presupuesto o
de la liquidación de un año, son operaciones a medio y largo plazo.
Generarán recursos en su momento, pero, lógicamente, en los años de impulsión lo que se tragan es mucho dinero que hay que ir inyectando.

En cuanto al tema de la profesionalización, bueno, podríamos hablar de la Ciudad de la Luz, de la cantidad de técnicos, la fundación que hay creada, toda la contratación del personal que hay en la plantilla; en fin, no hay nada de ausencia de
cualificación, antes al contrario, está ganando por muchas personas formación al frente de estas empresas.

Y, por lo tanto, hay que dar.
.
.
, -y ya termino, señor presidente- tiempo al tiempo, en el sentido de que la inversión se acabará recuperando a medida que se vayan consolidando los proyectos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?
Vots a favor de les esmenes presentades pel Grup Socialista?
7.
En
contra?
8.

El senyor president:

Passem, a continuació, a defensar el grup d'esmenes.
.
.
, la número 188 i totes les presentades pel Grup de Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Primer, fer referència a aquesta mateixa, la 188, que és la que nosaltres presentem al programa coordinació de grans projectes.
Demanem que s'elimine als objectius bàsics el punt 2.
1 perquè entenem que no té sentit mantindre aquest programa.
Perquè si ja ha quedat reduït d'una manera exponencial aquest programa, vull dir, els objectius que contempla,
no veiem que estiguen d'acord amb la quantitat de diners que contempla, sinó que és, doncs bé, una declaració d'intencions, on després passarà el que passa sempre, que és els desviaments que se fan d'altres conselleries, d'altres apartats, que creguem que són fonamentals d'aplicar la seva totalitat i més, doncs, se desviaran els fons per a aquests objectius, perquè, si no, no té sentit, ja dic, que se diga que es fomentarà el tema de l'
open de tenis, la fórmula 1, la Volvo Ocean Race, la Copa de l'America, etcètera, etcètera, etcètera, i que la dotació que hi ha és irrisòria.
(Veus) És irrisòria però, a la vegada.
.
.
, ¡que no té res!
O siga, són uns diners que estan ahí, que se pagarà a algú que.
.
.
, per a no (inoïble) .
.
.
cap tipus.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
de faena, i aleshores, doncs, no té sentit mantindre aquest programa de coordinació de grans projectes.

A banda d'això, en el tema d'elaboració i difusió d'estadística, en el programa aquest, jo crec que queda evident que nosaltres hem
defensat sempre una postura, i així ho hem plasmat en els pressupostos any rere any, la Conselleria d'Economia, de millorar la quantia destinada a l'Institut Valencià d'Estadística, entenent que el que hem d'aspirar és a tindre un Institut Valencià d'Estadística capaç de fer producció pròpia d'estadística.
I jo crec que ho agrairien també els treballadors del mateix institut, perquè seria un vot de confiança perquè tenen la capacitat suficient per a fer la producció pròpia i no solament la recopilació, que és el que fan a dia d'avui.

El senyor conseller, en el seu dia, allà en el 2007, en la seva primera compareixença als pressupostos davant de la diputada que parla li va dir que li semblava
molt convenient este tema, però, ja dic, se quedà en aquella comissió, i després no han sigut capaços el Partit Popular de votar-nos les esmenes que presentem, ja dic, des de fa
tres anys per a augmentar la partida.

En direcció i serveis generals, nosaltres el que hem vullgut és contrarestar els objectius que marca aquest programa.
Nosaltres no creguem que
una direcció que té dos problemàtiques, que és l'impuls, la direcció i el desenvolupament de les polítiques que són competències de la conselleria.
Un grosso importantíssim, però que ha de contrarestar la seva faena amb «el juego en la Comunidad Valenciana», amb l'objectiu bàsic «mejora en la eficiencia de la gestión, liquidación y recaudación de los tributos específicos que gravan la actividad del juego, control e inspección de la misma», quan ja hi ha un programa que és «tributs de La Generalitat», que justament deuria contemplar açò.
Doncs, bé, se suposa que el programa on se fa la direcció, l'impuls i el desenvolupament de les polítiques que són competència de la conselleria, es contraresta amb esta.
.
.
, doncs, bé, amb este acudit que mos consta en aquest programa, però, en canvi, no se marquen altres objectius com, per exemple, els que proposem,
que són millorar l'eficiència, l'eficàcia i la transparència en l'assignació i en l'ús dels recursos públics, també en els processos de contractació, també en dissenyar i implantar eines de millora, agilització i transparència en els processos interns de comptabilitat i control de la gestió, etcètera, etcètera.
Ja dic, fonaments bàsic per a dissenyar les polítiques que són competència de La Generalitat.
¡És clar!
I amb la que està caent, jo crec que deurien contemplar açò i no, doncs, bé, estes coses que sembla que és el que li ocupen el temps al senyor Gerardo Camps, ¿no?
, que ens «el impulso» i tal, és «el juego en la Comunidad Valenciana».

En esta mateixa direcció, perquè és en esta mateixa direcció on s'ha de parlar d'estes coses, perquè, ja dic, són les que dirigixen la política del govern valencià en les seves competències, nosaltres afegim un objectiu bàsic, que creiem que és un adjectiu molt important que és dissenyar un pla d'actuació per tal de fer un seguiment de les actuacions inversores del sector públic i de la gestió i control dels fons derivats del nou model de finançament autonòmic.
Se dirà, «bé, és que això està en el programa de tributs»: jo crec que és que s'han confós, han posat «el juego» en direcció general i en tributs han posat açò, que és «el diseño y ejecución de una política de actuación coherente en relación con las competencias asumidas por la Comunidad Valenciana como consecuencia
del sistema de financiación de las comunidades autónomas».

Açò el que ve a dir és, «política de actuación de actuación coherente», quan vostés han demanat menys diners dels que al final se li han atorgat, molt coherent no
és, que estiguen ara plorant, però sí que en aquell moment se van comprometre a fer una comissió d'estudi perquè d'una manera unànime anàrem a reclamar un sistema de finançament just, no foren capaços de fer-lo, hem tingut el que hem tingut, això jo crec que vostés saben, i hauran de reconéixer algun dia que va ser un tremend error, i el que ara no podem és cometre altres errors creguent que en este punt ja se resol el tema, i
nosaltres creguem que no, que un pla d'actuació és fonamental, perquè cal controlar els fons que vénen del nou model de finançament autonòmic, i aquestos no poden anar a la paradeta i als «festejos varios» als que ens tenen acostumats.
Ara ja no toca, perquè vostés deien que abans no invertien en els serveis bàsics cap a la ciutadania, perquè no tenien un nou model de finançament.
Ara que el tenen, se suposa que s'ha d'invertir en estes qüestions.

I hi ha dos línies que crec que també són importants en actuacions sobre el sector financer.
Jo crec que cal deixar clar
diverses coses.
Per un costat, el tema de potenciar l'ordenació, el control, la supervisió i la inspecció dels agents del sector financer, creditici, assegurador i dels mercats de
valors, sobre els quals ha assumit competències La Generalitat, per comprovar el compliment de la normativa vigent.
Jo
crec que és evident que en l'actualitat el que ha fallat en gran mesura, per no dir quasi la totalitat, ha
sigut el control i, si bé era criticable abans, ara és molt més criticable que els governs no se posen a fer este objectiu que és molt fonamental, perquè la crisi ja dic que és, en molta mesura, deguda a la manca de control emparada pels governs, la
majoria neoliberals, com és el cas del Partit Popular.

I altres, ja dic, en el mateix programa d'actuacions sobre el sector financer, és actualitzar l'ordenació i control de les caixes d'estalvis valencianes, així com la potenciació dels principis d'acció social com a elements diferenciadors.
Jo crec que faríem un flac favor i veritablement votàrem a favor d'este objectiu.
No és possible que al conseller d'Economia li ocupen -i el preocupen- el temps les caixes d'estalvis valencianes i que vaja contradient-se amb el partit del govern.
.
.
, el
surt, a l'endemà en surt un altre, el contradiu, hi ha una baralla, hi ha.
.
.
, i que no sàpiga la gent, només els que tenen accés als consells d'administració d'estes entitats.
.
.
, tinguen accés a la informació.
Ni han vullgut vostés que vinguen ací a parlar, en el seu dia, això ja fa.
.
.
ja un any, per a parlar com estava la seva situació, que, ja dic, al final el que gestionen és els recursos dels valencians i valencianes, i el que tenen de vetlar és per l'acció social.
No han fet cap de les dos coses, perquè si parlem de fusions és que molt mal han gestionat els recursos, i també la gestió nefasta que han tingut és perquè han perdut la seva acció social per a única i exclusivament centrar-se en la potenciació del sector immobiliari clavant-se en situacions on el risc ara és demolidor, ¿no?

Com que li ocupa el temps al senyor conseller, ens ha d'ocupar també el temps a nosaltres.
L'ocupa i el preocupa.
I per part nostra, per la part de Compromís, crec que hem demostrat que ens preocupa i ens ocupa i hem de, ja dic,
actualitzar l'ordenació i el control de les caixes d'estalvis, així com la potenciació dels principis d'acció social que el Partit Popular, i en aquest cas també el Partit Socialista, en els consells d'administració, no han sabut garantir.

Hem de.
.
.
, al mateix moment, gestionar una política financera cap a les entitats locals que garantixca.
.
.
, que s'assegure la gestió del cobrament del deute que La Generalitat manté amb les entitats locals.
És important adquirir avui este compromís, perquè l'administració de La Generalitat té un deute amb les administracions locals i està deixant-les en una situació molt difícil pels seus incompliments.

I ja el grosso del que és la Conselleria d'Economia és la secció de condicions de treball i administració de les relacions laborals.
Nosaltres creguem que aquí sí que venim a parlar d'ocupació, no solament en el Servef, sinó en esta conselleria, perquè tenen competències i tenen recursos econòmics, i ens sembla molt preocupant que vostés destinen quantitats milionàries a esta manca de fiscalització que tenen per part nostra, perquè ens la veten, per exemple, «trabajos realizados por otras empresas», posaré un exemple, 31,5 milions d'euros en tributs de La Generalitat, i després, en este coses de què volem parlar, vostés se suposa que no tenen diners i que si les sacaren d'estes partides, vaja, quasi se quedaria paralitzada la gestió econòmica del govern.

Doncs, no, se quedarà en una situació molt difícil la ciutadania valenciana si no fan estes coses, que són les que posem ací, com, per exemple, la promoció de mesures de sensibilització, formació i suport a la inserció per a millorar l'accés, presència i permanència de les dones en el mercat laboral, de les persones amb discapacitat, els
joves, també els diferents col·lectius amb dificultat d'inserció, tot assegurant unes condicions laborals dignes.
També avançaren la igualtat d'oportunitats i millora en la inserció laboral de persones amb discapacitat o malaltia mental, promocionant i
consolidant els centres especials de treball.
També accions de suport i sensibilització que milloren les actituds de la societat cap a les empreses d'economia cooperativa, creguem que és una peça fonamental per a sortir de la crisi, les empreses de cooperativa, perquè s'ha demostrat que són, en definitiva, en una situació com aquesta, les més rendibles, les que més aguanten les adversitats i les crisis econòmiques.
Però, ja dic, estan, al nostre parer, massa abandonades per part del govern del
Partit Popular.

Volem també que s'impulse la creació d'ocupació a través del foment de l'esperit emprenedor en les petites i mitjanes empreses i en el treball autònom.
Volem millorar la formació adreçada a les persones en atur per a redirigir les seves capacitats cap als nous
jaciments d'ocupació, com ara els sectors derivats de l'aplicació de la llei de la dependència, de l'economia sostenible i les energies renovables.
Això és una reflexió que el Partit Popular no ha fet i que crec que no ve a donar una altra imatge
que de coherència.
En la crisi actual no podem tancar la nostra font d'enriquiment apostant pel sector de la construcció i el sector del turisme, hem d'enfocar-lo en els nous jaciments d'ocupació, i per això, per exemple, ja dic, en les altres també, dotem de 5 milions d'euros aquestes partides.

I, a més, altres moltes, com són millorar les condicions de treball, perquè la conciliació de la vida familiar siga realitat,.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
-sí, acabe de seguida- reduir la sinistralitat laboral o les accions de lluita contra l'economia submergida, altra de les coses que obvia el Partit Popular en els seus
objectius, però que, a més, no les dota de diners com deuria fer-ho.
En aquest cas parlem de 2 milions d'euros.

És molt important que açò es quede reflectit ací i que no se deixe de la mà del Servef que se faça política d'incentivar l'ocupació, perquè el Servef estava ja en el seu dia,.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
ara ha rebut més diners i, per tant, jo crec que amb els diners que li queden a la Conselleria
d'Economia es pot fer molt i no tirar-los com fan amb estes partides, ja dic, molt
genèriques i que després no podem fiscalitzar.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Señora Mollà, bien, en primer lugar, le agradezco como no puede de otra forma, que se haya
centrado en la argumentación dentro de sus enmiendas, no se haya ido en debates un tanto extraños que a veces nos ha acostumbrado y que realmente, pues, podamos ahora dar
contestación a sus preocupaciones en enmiendas planteadas de la misma forma que están presentadas.

Estamos debatiendo ahora, vamos a realizar, 29 enmiendas que desde su formación han realizado a la sección 6 de economía, hacienda y ocupación, y voy a realizar ahora, como decía, un análisis del contenido de todas las enmiendas, y con el cual justificar los motivos
por los cuales vamos a rechazar las mismas.

La primera de sus enmiendas no hace más que reflejar su postura contraria a los grandes proyectos que habitualmente
hace su señoría y es de todos conocida.
Nosotros, desde la responsabilidad de gobierno hacemos
una defensa de estos eventos, que nos han resultado muy positivos en todos los
aspectos, siendo por ello plasmados en las funciones propias de la dirección general, que decía tenía poco importe, pero que a la subdirección general, a través del Decreto 129/2007, de 27 de julio, del Consell, que aprueba el reglamento
orgánico y funcional de la Conselleria de Economía, a la Dirección General de Coordinación de Proyectos dice: «Le corresponde la coordinación y seguimiento de los eventos estratégicos y grandes eventos culturales, deportivos o sociales, impulsados por el
Consell bien directamente o a través de empresas públicas o mediante otros modelos de gestión, de cara a la puesta en marcha y funcionamiento de proyectos emblemáticos de La Generalitat.
Asimismo tiene atribuida la coordinación con otros niveles institucionales de la administración de La Generalitat y con otras administraciones públicas o entidades privadas en esta materia.
» Por lo tanto, no podemos nosotros prescindir de esta dirección general, aunque, como decía, tiene poco importe, pero sí que realmente está gestionando la coordinación y el seguimiento.

Tenemos, también, otra enmienda, la 190, que nos pide añadir «sin ánimo de lucro» al final de un texto donde dice «apoyo institucional a personas y entidades públicas y privadas de interés social y subvencionar estudios (inintel·ligible) .
.
.
sobre economía valenciana».
Y se pide incluir al final «sin ánimo de lucro».
(Inintel·ligible) .
.
.
el artículo 45 cede a la Ley de hacienda pública valenciana, reguladora de la línea objeto de la enmienda, «regula la concesión de ayudas y subvenciones con cargo a los créditos del capítulo de transferencias corrientes consignado en los presupuestos de La
Generalitat, con arreglo a criterios de publicidad, concurrencia y objetividad».

Por otra parte, las enmiendas 194 y 195 pretenden incrementar esta partida
presupuestaria: una, en 97,5 milers de euros, y, otra, en 4,55, suprimiendo
para ello la asignación destinada a la gestión y eficacia empresarial, fundación de la Comunidad Valenciana, de la cual señalamos que debe permanecer dicha cantidad en el presupuesto.
O sea, usted
pretende eliminar la fundación de la Comunidad Valenciana, destinar la gestión y eficacia empresarial, y entra dentro de una propuesta continua suya de
eliminar todo lo que hace referencia a fundaciones, a las cuales nosotros no
estamos de acuerdo.

La enmienda 191 propone añadir a los objetivos «mejorar la eficiencia y la eficacia y la transferencia en la asignación en el uso de recursos públicos, financieros y patrimoniales».
Su propuesta de esta enmienda de adición ya está contenida dentro de los puntos 1.
2.
1 y 1.
2.
4 de las principales líneas de actuación para alcanzar el objetivo básico de racionalización y modernización de los procedimientos administrativos.

Al igual que en el caso anterior, sus propuestas de enmiendas, 192 y 193, que
propone «incrementar objetivos y diseñar herramientas para mejorar y agilizar transparencias en procesos de contratación y procesos internos de contabilidad y control del gasto», sus propuestas se encuentran ya incluidas -como decía anteriormente, igual que en las anteriores- en las líneas de actuación de los presupuestos, como en el caso anterior.
Y, por otro lado, la Ley
30/2007, de 30 de octubre, de contrato del sector público, aplicable a todos los procesos de contratación de la
conselleria, recoge en su exposición de objetivos como principios de la ley, entre otros, la transparencia como la
mejora y simplificación de la gestión contractual.

Su enmienda 196 pretende introducir un nuevo objetivo consistente en diseñar un plan de actuación para realizar el seguimiento de actuaciones inversoras al sector público y de la gestión y control de los fondos derivados del nuevo modelo de financiación autonómica.
Los fondos adicionales que, en su caso, se deriven del nuevo modelo de
financiación autonómica, tienen un destino predeterminado.
Y se ha vivido muchas veces en estas
Cortes.
En el propio modelo tienen la financiación de los servicios básicos de nuestra comunidad, como es la educación, sanidad, bienestar social, por lo que no vemos un objeto la finalidad de la
propuesta que usted está indicando.

Y en las enmiendas 198 y 199 proponen detallar códigos en las líneas EA270 y RA000.
No se puede realizar, ya que la primera de ellas, la EA270,
son sobre patrimonio.
El crédito destinado es en previsión de las adquisiciones -sin determinar- de edificios administrativos a realizar a lo largo del ejercicio presupuestario
de 2010.
Y, en cuanto a la otra partida, son para compromisos de gastos y
cuotas de organización -sin determinar-, relacionadas con programas de actuación integrada que afecten a propiedades de La Generalitat en la Comunidad
Valenciana.
Por lo tanto, una es para adquisición, y, otra, es para gastos de urbanización.
Y, en este momento, no están cuantificados ni determinados cada uno de ellos.

Las enmiendas 200 y 201 van dirigidas a actuaciones sobre el sector financiero -que ha hecho usted hincapié sobre el tema de las cajas de ahorro- y la potenciación, ordenación, control y supervisión de inspecciones de agentes en el sector financiero, sobre los cuales tiene
asumidas competencias La Generalitat.

Indicarle que, entre los objetivos básicos al programa 631.
50, actuaciones sobre el sector financiero, ya se
contempla la voluntad de disponer de un sector financiero valenciano solvente y
eficiente.
Asimismo, entre las principales líneas de actuación señaladas para alcanzar este objetivo, figura la protección de los intereses de los clientes y usuarios de las entidades financieras
valencianas, entre las que se encuentran las cajas de ahorro, así como la vigilancia de la solvencia de las entidades en coordinación, colaboración y cooperación con el Banco de España, competente en esta materia, al objeto de propiciar su participación como instrumento fundamental de vertebración económica y su contribución al desarrollo económico y social de la Comunidad Valenciana.

Por otro lado, cabe recordar que el ejercicio de las funciones relativas al
control, inspección y disciplina de las entidades financieras que están bajo la tutela de la administración de La Generalitat, entre las que se encuentran las cajas de ahorro, ese
cometido es atribuido al Instituto Valenciano de Finanzas, competencia que está expresamente contemplada entre los objetivos estratégicos que se adjuntan a su presupuesto para el año 2010.

Hay otra enmienda -a la que no ha hecho usted relación-, pero habla sobre la introducción de un nuevo objetivo de promoción del valenciano en la elaboración de los presupuestos.
Yo, quisiera indicarle que, en el marco de la política lingüística de La Generalitat, la incorporación del valenciano, proceso complejo, como es en la elaboración de los presupuestos, es un objetivo en curso en la conselleria, que queda fundamentalmente condicionado por las limitaciones técnicas de los programas que dan soporta al citado proceso.

No obstante lo anterior, los progresos realizados en los últimos dos años permiten apuntar que en el plazo máximo de dos años, 2011-2012, plazo que coincide con la implantación definitiva del soporte en curso, podrá ser elaborada toda la documentación que conforma los presupuestos en los dos idiomas oficiales de la comunidad.

Su enmienda 205 propone «añadir una nueva línea de actuación donde incide en asegurar la gestión del cobro de las deudas que La Generalitat mantiene con las entidades locales».
Se le indicaba aquí, por parte del señor conseller, en su comparecencia, que había crecido un poco el tiempo que La Generalitat pudiera asumir y pagar las deudas
con, tanto proveedores como con ayuntamientos.
Pero, de todos es conocido también la problemática de La Generalitat sobre los ingresos -y más ingresos- provenientes de otras administraciones como, en este caso, del estado, que están ya contemplados y están acordados y que, indudablemente, afectan, no tan solo a ayuntamientos, sino que afectan a proveedores y afectan a
universidades donde La Generalitat asume compromisos de cara a unos ingresos
que, en la actualidad, dejan mucho que desear en sus fechas y en su cuantía, como es el tema de la nueva financiación autonómica por la cual antes de final de año tendría que haber ingresado unas cantidades importantes.

En cuanto a las otras partidas de las que nos está hablando, conjuntas todas, que aportaban todas ellas cinco millones de euros
para una serie de actuaciones que, en un principio, están previstas por el Servef, y, en otras, están las partidas contempladas, no en su contenido donde usted especifica, sino en
un contenido mucho más global.
Para todas ellas se ha ido a una partida, a la 227, trabajos
realizados por otras empresas y profesionales, pero en el caso que nos ocupa,
de los cinco millones de euros que ha detraído de todas ellas, se ha ido a la partida 613.
10, que son tributos de La
Generalitat, donde de un total de 31.
518.
000 euros, contemplados en la partida,
pues, usted ha propuesto una reducción del 95,18% de la partida, dejando la
(inintel·ligible) .
.
.
directamente anulada.

Indicarle que esa partida, aparte de que una parte de la partida,
indudablemente, va para los que representan limpiezas, seguridad, mensajería, de edificios patrimoniales de La Generalitat, en este caso cuatro mil y pico
euros, la partida global más importante de la misma le corresponde para gastos fijos derivados de la gestión tributaria por parte de la organización (inintel·ligible) .
.
.
del distrito hipotecario y de la recaudación ejecutivo de ingresos de derecho público por parte de la Agencia Estatal de Administración Tributaria para el desarrollo de la campaña de renta 2009.
O sea, no son partidas que de alguna forma se puedan suprimir.
Al mismo tiempo, otros -ya lo he dicho-, 4.
657 euros corresponden a gastos de material, locales, formación, comunicación y otros gastos ordinarios relacionados con la gestión tributaria.

Se trata, por tanto de gastos que en su totalidad resultan necesarios para el
desarrollo de los objetivos fijados en el ámbito de la gestión tributaria para el ejercicio 2010, además de corresponder a servicios que se presten a la práctica totalidad de las comunidades autónomas, de acuerdo con la administración del estado, y que resultan fundamentales tanto para lograr el acercamiento de
la administración tributaria valenciana a los ciudadanos, como para asegurar el cumplimiento de
las obligaciones tributarias por parte de los contribuyentes y evitar de alguna
forma el fraude fiscal.

Hay una de sus enmiendas que me gustaría solo indicarle -por el tiempo que me queda-, en la cual usted propone incrementar dos millones de euros para el Instituto
Valenciano de Estadística.
.
.
No, ésta no, es otra.
.
.

Otra de ellas, la 216 -me parece que es- en la cual, por un error.
.
.
La 215, que por un error está descompensada.
Pienso que es un error.
Era una partida de dos millones de euros
y rebaja cinco millones de euros de otra partida.
Por lo tanto, yo creo que, o
procede, por su parte, su retirada, o que aporte la documentación adecuada para solucionar el error, para evitar que la misma, pues, no pueda
tramitarse como tal.

Por lo tanto, por cuanto le he indicado, señora Mollà, no podemos aceptar ninguna de sus enmiendas presentadas, incluso en alguna de
ellas -que es el caso de la 215, que es lo que le he dicho anteriormente-, en caso contrario procederemos a rechazar todo por los motivos que acabamos de
comentar.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?

Usted dirá, señor Camarasa.

El senyor Camarasa Albertos:

Primero, si las ha presentado en bloque, las ha defendido en bloque.
.
.

El senyor president:

Sí, sí, sí señor.

El senyor Camarasa Albertos:

Pues, aparte que se vote la 188.

El senyor president:

¿188?

El senyor Camarasa Albertos:

Sí, de Compromís.

El senyor president:

¿Alguna más?

El senyor Camarasa Albertos:

Nada más, muchas gracias.

El senyor president:

Doncs, anem a passar a votar esta esmena en concret, la 188.

Vots a favor?
1.
Abstenció?
6.
En contra?
8.

Votarem la resta d'esmenes?
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

I, ara, anem a defensar la 217 i totes les presentades pel senyor Torró.

Té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, nosaltres hem fet una sèrie d'esmenes que tenen la idea clara de millorar alguns aspectes concrets del
pressupost, sobretot en el temes de transparència i, també, en la qüestió de fer una actuació més incisiva sobre qüestions de caràcter laboral.

A la primera esmena que vull referir-me és la 218, on es parla del tema de la defensa de la competència i el tema dels concursos públics.
Entenem que, evidentment, hi ha poques coses a fer perquè hi ha una llei de contractes públics, i el que s'hauria de fer és instar pel compliment d'eixa llei, tant en la lletra i en l'esperit, cosa que, per altra banda, estem prou lluny, però sí que es poden fer algunes millores concretes que servirien per a dotar de major transparència l'aplicació i, a més d'això, s'aconseguiria tindre una major fiscalització, tant pel sector privat com pel propi sector propi.

En eixe sentit, el que demanem en l'esmena -que estic referint-me- és que es done una publicitat suficient, una cosa que està contemplada en la llei, però que no es complix freqüentment, només cal recordar les diferents queixes de la Unió Europea en temes de contractació d'obres; sense anar més lluny, en la licitació de l'obra de la fórmula 1, que ens van adjudicar sense complir el requisit de la directiva de la
competència.
I el que nosaltres volem és ampliar una miqueta això per a millorar eixe objectiu, que hem d'anar una miqueta més enllà de la llei, sobretot en el sentit que s'informe, no sols a les empreses adjudicatàries, sinó també als concursants, perquè d'eixa forma és més fàcil per al propis concursants garantir el seus propis drets i també afectaria d'alguna manera als terminis per a fer-ho.
D'eixa manera no es pot exigir, però sí aplicar un objectiu que siga suficient, procurar que si hi ha irregularitats
per altres empreses que no opten al concurs, tinguen opció per a poder fer-ho i que no se'ls esgote el termini de presentació.
Eixa seria la primera d'elles.

La resta d'esmenes van orientades, fonamentalment, a les condicions de treball i
administracions, les relacions laborals, i, també, a les principals línies d'actuació.

En eixe sentit, fem una esmena, la 217, amb la qual demanem que s'articulen els mecanismes necessaris per a garantir la imparcialitat dels metges
d'empresa i de les mútues laborals.
Entenem que eixe és un tema molt important perquè, si bé és cert que la Seguretat Social du el seu mecanisme, sobretot en el tema de les
baixes, creem que les mútues -que són entitats privades- també haurien de tindre algun tipus de supervisió per a fer que les mútues no s'inclinen massa del costat de la patronal i, per tant, que d'alguna manera s'establisca una certa imparcialitat en el tema de les baixes.

En l'esmena 220, on es parla del tema de la inspecció de treball i dels parts d'actuació, a nosaltres ens sembla interessant que s'establisquen plans d'actuació en coordinació amb el Ministeri de Treball, però també creguem que s'ha d'afegir un dels elements fonamentals, i és la mancança, l'escassesa d'inspecció de treball, i, per tant, que dins d'eixos plans d'actuació se realitzen les accions necessàries per a incrementar el cos d'inspectors per donar compliment a la Llei de prevenció i riscos laborals.

L'esmena 219 parla sobretot del tema de les empreses de treball temporal.
Hi ha
una sèrie de limitacions per a estes empreses que tenen una sèrie d'àmbits d'actuació en els quals no poden intervindre, i entenem que caldria realitzar campanyes
entre els empresaris perquè s'apliquen els acords adoptats i les normatives emeses sobre l'exclusió de les empreses de treball temporal en determinats àmbits productius.

Concretament hi ha dos àmbits que estan exclosos, un d'ells és l'administració pública, que caldria també determinar si realment es complix al cent per cent o no.
I també, sobretot, els treballs amb perillositat.
És evident que hi ha determinats tipus de treball on treballadors que no tinguen
una suficient formació i no estiguen suficientment acostumats al treball que va a fer-se, per exemple
sobretot el tema de maneig de maquinària i altres tipus, que seria, diguérem, convenient que estes empreses no intervingueren, i així està regulat per llei; però creguem que caldria insistir perquè els empresaris conegueren aquesta qüestió.

En el tema del 221 el que estem parlant sobretot és de defensar l'economia social, que entenem que és una de les assignatures pendents, i que és molt.
.
.
especialment important en un període de crisi, i que la dotació de diners que té el Consell per a garantir, diguérem, o per ajudar estes entitats d'economia social no és suficient.

I, finalment, parlar del tema de l'optimització de tresoreria, en el tema de la centralització, perquè entenem que és un forat en el qual poden amagar-se moltes irregularitats i, per tant, també creguem que això seria convenient canviar-ho.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Torró.

Vamos a analizar estas enmiendas que presentan por parte de la Agrupación de Diputados No Adscritos y defendidas por el señor Torró.

A esta sección 06, de economía, hacienda y ocupación, se han presentado por parte de ADNA un total de seis enmiendas, a las cuales
queremos dar contestación.

Propone en su enmienda 217 añadir una nueva línea de actuación al programa 315.
10, de condiciones de trabajo y administración de las relaciones laborales, donde dicen: «Articular los mecanismos necesarios que garanticen la imparcialidad de los médicos de empresa y de las mutuas laborales.
» Está hablando más que nada de las mutuas laborales por su explicación.

Consideramos que existen mecanismos de control de su imparcialidad, tanto en la
vía judicial como en la de inspección, que hacen que estas mutuas laborales actúen, no por parte de los empresarios, sino en defensa de lo que representa un ámbito importante cual es el empresario y el trabajador, la relación laboral entre unos y otros, las obligaciones de unos y las obligaciones de
otros y los deberes que cada uno tiene que tener en su momento.

La segunda enmienda, dentro del programa de defensa de la competencia, propone
una nueva línea donde dice que la «realización de propuestas de actuación, reformas y medidas para garantizar la publicidad suficiente de los concursos
de contratación y de la información de las adjudicaciones a los concursantes, por el que se garantizan sus
derechos y los términos de reclamación, si fuera el caso».

Lo ponen dentro de la defensa de la competencia porque dice que había una reclamación en la cual, de alguna forma, están reclamando que no.
Me refiero.
.
.
ahí usted sabe que tenemos una ley que regula la contratación, que debe seguirse taxativamente y que la administración está obligada a ello, a seguirlo de una forma total en cuanto a plazos, en cuanto a
notificaciones, en cuanto a las adjudicaciones.
Y desde la Sindicatura de
Cuentas, cuando rinden cuentas a estas Cortes lo podemos ver, como año tras año va siguiéndose con más cuantía los procedimientos donde se muestra que somos la comunidad que utiliza el
sistema de contratación de alguna forma con mayor porcentaje sobre las previsiones de otros lugares de
contratación directa, de los procedimientos de contratación directa.
Consideramos que es el procedimiento mejor para que haya una
transparencia y una racionalización en las adjudicaciones, y que, por lo tanto, esa evaluación en la normativa que tiene La Generalitat incide ya en todo este tipo de lo que
ustedes están pretendiendo e incidimos en que nosotros, aunque ustedes siempre lo están poniendo en duda, desde la administración cada vez se está utilizando mucho más este procedimiento y dentro de la una ley, que les recuerdo que hace pocos años que ha entrado en vigor una modificación donde ha dado muchas más competencias incluso a la administración, muchas más competencias, y ha aportado plazos y ha aportado una serie de cosas que prima
todo lo contrario a lo que usted está proponiendo en la misma.
Y que, por otra parte, nosotros creemos, creemos que
se siguen en la mayoría de los procedimientos que estamos haciendo en la
conselleria.

En la enmienda 219 propone añadir una nueva línea para realizar campañas entre los empresarios para aplicar las normativas de exclusión de las empresas de trabajo temporal en determinados ámbitos.

Ese seguimiento se lleva a cabo por parte de la inspección de trabajo, con especial atención en materia de prevención de riesgos laborales, ya que, como bien decía, es una problemática donde los riesgos laborales de la empresa de ETT con determinados tipos de
trabajo pues se pueden incrementar, y que indudablemente la inspección tiene que estar más encima de lo que representa la problemática de los riesgos laborales.

Y, por lo tanto, la actividad inspectora, previo procedimiento sancionador, está destinada a la comprobación de las disposiciones legales reglamentarias y convencionales en el orden
social.
Se concreta en una acta de infracción, con propuesta de sanción, que se impone por la autoridad laboral, según las normas de asignación de competencias.

La enmienda 220 propone incrementar la redacción de líneas de actuación para el incremento de inspectores para dar cumplimiento a la Ley de prevención de riesgos laborales.

Anualmente se establece el plan de actuación de inspección del trabajo de forma anual, el cuerpo de inspectores de trabajo y seguridad
social depende orgánicamente del Ministerio de Trabajo e Inmigración, correspondiendo a dicho centro directivo la fijación de sus plantillas.
No obstante, y para el ejercicio de las competencias autonómicas, se propone la creación de plazas en la Comunidad Valenciana por la autoridad laboral autonómica, habiendo sido incrementada sustancialmente la plantilla en los últimos años.

En la actualidad se encuentra en trámite el anteproyecto de reforma de la Ley ordenadora de la inspección de trabajo, cuyas previsiones apuntan a una mayor participación de las comunidades autónomas con competencias de ejecución en legislación laboral en la creación del número de efectivos de los cuerpos que componen el sistema de la inspección de trabajo.

Por tanto, creo que será una medida que redundará en una mayor relación entre la administración de la comunidad y la administración (inintel·ligible) .
.
.
en este sentido.

En cuanto a otra propuesta, que propone el incremento de 500.
000 euros para
entidades de economía social, consideramos suficiente la cantidad que hay prevista en los
presupuestos.
Y, por lo tanto, la partida que se decrece (inintel·ligible) .
.
.
anteriormente se lo he indicado a la señora Mollà, quita de la partida 227, que es una partida que en estos momentos ya está bastante reducida.

Y termino, para indicarle que sus seis enmiendas van a ser rechazadas por estos
motivos por el Grupo Parlamentario Popular.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Anem a passar a votar el bloc d'esmenes defensades pel senyor Torró.
Alguna observació?

El senyor Camarasa Albertos:

Sí, votación separada para la enmienda 222.

El senyor president:

Doncs anem a passar a votar, en primer lloc, l'esmena 222.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

La resta d'esmenes defensades pel senyor Torró.
Vots a favor?
1.
En contra?
(Remors) Vots a favor?
7.
En contra?
8.

L'esmena 236, del Grup Popular, passem a votar-la.
Vots a favor de l'esmena 236 del PP?
8.
Abstencions?
En contra?
7.

Passem a votar la secció 06.
Vots a favor de la secció 06?
8.
En contra?
7.

Societat Gestora per a la Imatge Estratègica, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
(Remors) En contra?
7.

Institut Valencià d'Estadística, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Servef, que tampoc té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
En contra?
7.

Aeroport de Castelló, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Mundo Ilusión, que no té.
.
.
perdó, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
(Remors i pausa)

El senyor president:

Centre d'oci Mundo Ilusión.
Centro de ocio Mundo Ilusión.
(Remors) Sí, pero está escrito a esta sección y hay que votarla aquí, después en la 20 ya votaremos las enmiendas.

Mundo Ilusión, que no tiene enmiendas.
¿Votos a favor?
8.
¿Abstenciones?
¿En contra?
7.
(Remors)

Ciutat de la Llum, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Valenciana d'Inversions, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

CACSA, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Institut Valencià de Finances, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Projectes Temàtics, que també ha estat esmenada.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Institut Valencià de Seguretat i Salut, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Tribunal de Defensa de la Competència, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

Senyories, anem a alçar la sessió i la reprendrem esta vesprada a les quatre i mitja debatent la 07.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 22 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 34 minuts)

Debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2010 (RE número 45.
627, BOC número 182).
Continuació.
(Debat de les esmenes a les seccions 07, 08, 09, i entitats de les seccions)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
l'última secció que vàrem discutir i votar era la 06.

Ara, esta vesprada i a primera hora, anem a discutir la 07, justícia i administracions públiques.

Anem a tractar l'esmena 264 i totes les presentades pel grup de diputats no adscrits.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

La 264 y 266, que estaban mal asignadas.

La enmienda 264 plantea la firma de un convenio entre el Ayuntamiento de Alcoy
y la Generalitat valenciana, a través de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, para la construcción y dotación de nuevos juzgados de Alcoy.

Los juzgados de Alcoy están situados en un edificio antiguo de dimensiones inadecuadas y con dotaciones más que deficientes, que han quedado sobrepasados por el volumen de trabajo.
Y es
absolutamente insuficiente para cubrir las necesidades que exige actualmente la
administración de justicia, hasta tal punto que se ven en la necesidad de alquilar otro local
cerca de él para abordar la atención que los ciudadanos y ciudadanas requieren.

En su momento, el Ayuntamiento de Alcoy acometió la rehabilitación de un antiguo edificio en el centro histórico, que con anterioridad había tenido diversos usos -hospital, cuartel de la Guardia Civil, escuela de artes y oficios-, sobre la base de una antigua parroquia románica que data de finales del siglo XIII o principios del VX.

Esta rehabilitación, que se hizo pensando en la reubicación de los juzgados, tenía como contrapartida la cesión por parte de la Conselleria de Justicia al Ayuntamiento de Alcoy del solar de
los juzgados actuales para el uso que considerara pertinente.

El caso es que el ayuntamiento ha rehabilitado dicho edificio, lo ha ampliado,
porque se demostró insuficiente para dar cabida a las oficinas del juzgado y sigue sin haber
garantías de su idoneidad para que allí puedan instalarse los juzgados, a la vez que los jueces han rechazado dicho
traslado.

La enmienda plantea que la Conselleria de Justicia compense los gastos de
actuación de un edificio para sede de los juzgados que no le correspondía derecho al ayuntamiento, y para los que dicha conselleria no aportó cantidad alguna, actuando sobre los actuales juzgados, rehabilitándolos, ampliándolos o haciéndolos nuevos.

Y, por otra parte, la 266, que plantea una asignación, una cantidad determinada de euros, de 400.
000 euros, para el colegio de
abogados.
El interés es reforzar el turno de oficio de los mismos.
Se sabe que en el 2008 el
presupuesto para turno de oficio ascendía a 20,5 millones de euros, que en el 2009 el presupuesto bajó a 16.
200.
000 euros.

Y el caso es que el aumento de trabajo del turno de oficio, generado tanto por
la problemática de la inmigración como la propia crisis económica, hace que en estos momentos el presupuesto y las necesidades que requiere
el turno de oficio sean francamente.
.
.
se den la espalda.

Por eso planteamos en esta enmienda un aumento de la dotación con esta finalidad.
Y en ese sentido, presento estas enmiendas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula la senyora Botella.

La senyora Botella Arbona:

Bona vesprada, senyor president i diputats.

Señora Sanz, yo le agradezco el trabajo que ustedes han hecho, y parece que el
interés es común, pero no puedo, desgraciadamente, aprobarle sus propuestas.

En la propuesta número 264, donde usted habla del apoyo para la construcción de un nuevo juzgado en Alcoy, ya se vio en el anterior debate parlamentario.
Y
esto entra directamente dentro del objetivo básico 1.
1 del presupuesto y del criterio del grupo de gobierno.
Y los proyectos
de construcción de los nuevos juzgados de la justicia y ejecución anual en el Pladij III y Justi-Seu, en la línea de actuación 1.
1 y 1.
2.
Eso en la enmienda 264.

En la otra enmienda que ustedes presentan también sobre este tema, que es añadir otra línea, volvemos a incurrir en la misma causa, en el mismo motivo, en el mismo
argumentario.
Entendemos que es una cuestión que es menester y es necesario hacerlo, pero que el grupo de gobierno, el
Grupo Popular, entiende que la vamos a hacer de la manera que lo plantea en el
presupuesto.

En cuanto a la enmienda 266, donde usted habla de aumentar la línea para los colegios de abogados, también entendemos que la subvención es suficiente y que retirar o hacer una baja de aquellas otras donde la
aplicación económica 227, ficha FP2, trabajos realizados por otras empresas profesionales, está dotada con la cuantía necesaria.
Y entonces, nos parece que no sería adecuada la minoración en esta línea.

Por lo tanto, entendemos que debe quedarse tal y como está reflejada en el presupuesto que presentamos a las cámaras.

Muchas gracias, señorías.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Botella.

Anem a passar a votar el grup d'esmenes defensades per la senyora Sanz.
¿Hi ha alguna observació a fer?
(Pausa) ¿Vots a favor?
7.
¿En contra?
8.

Ara passarem a defensar l'esmena 267 i una relació, que la tenen vostés, els diferents portaveus, defensada per la senyora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

Vamos a defender las enmiendas que hacen referencia a la sección 07, referente a la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista, agrupando las
distintas temáticas.

Concretamente, yo defenderé las enmiendas 267 a 294 y de la 303 a 314, y la compañera Lola Gay defenderá las enmiendas 295 a 302.

El presupuesto para esta conselleria es un argumentario de buenas intenciones, pero con muy poco presupuesto para los
objetivos que se han marcado.
Es un presupuesto opaco, donde no se concretan
las insuficientes inversiones que dicen van a realizar.

Esas secciones, como todos los años, (inintel·ligible).
.
.
muy general, pero porque no se desarrolla ni se dota con concreción en medidas efectivas que vayan a hacer posible los objetivos marcados en el
presupuesto.

A pesar de ello, vemos que el grupo del Partido Popular no ha presentado
ninguna enmienda.

Nuestras enmiendas para el presupuesto de 2010 son una serie de medidas que
concretan y dan solución a los objetivos y problemas que se están produciendo día a día en justicia.
En su mano está aprobarlas y así poder resolver algo mejor toda la problemática que se sufre en esta conselleria.
Digo resolver algo porque con que el escaso presupuesto que el Consell ha
decidido para justicia poco podemos resolver.

La conselleria, tal y como le dije en la comparecencia de presentación de este presupuesto, ha perdido peso respecto al resto de consellerias en un 2,4, habiendo disminuido su presupuesto este año en un 5,4%.

Esta disminución conlleva a los problemas que se están produciendo diariamente, el colapso en nuestros juzgados y todos los sectores
que trabajan en esta conselleria están muy molestos.
Hablamos de proveedores, abogados, funcionarios y, en
definitiva, los ciudadanos.

Nuestras enmiendas perfilan otro presupuesto muy distinto, que con el poco
dinero que ustedes tienen, evitarían ciertas deficiencias que ustedes provocan.

Nuestras enmiendas aumentan el presupuesto en la construcción, ampliación o reforma de edificios administrativos de justicia en más de cuatro millones de euros.
Ustedes solicitaron el año pasado un serie de unidades judiciales al gobierno central, y se les autorizó más de las que pidieron.
Este año han solicitado otras tantas unidades judiciales sin haber realizado las del año anterior, y no tienen un euro ni para folios oficiales.

Han solicitado este año, además, aplazar el pago del plan Justi-Seu, el año anterior pidieron endeudarse en 10 años para poder realizar algo.
El problema es que no tienen un euro.
Hay que ser
coherentes y responsables con las decisiones que se toman, y ustedes no lo son.

No dudo que hagan falta más unidades judiciales debido al crecimiento de litigiosidad en nuestra
comunidad, pero ustedes saben que son los únicos responsables de dotar dichas unidades judiciales con despachos,
funcionarios y material suficiente, y no lo hacen.
Con decir que el gobierno no
invierte, no dar todos los jueces que se piden, ya se han quitado la
responsabilidad de encima y piensan que no tienen que rendir cuentas a los
ciudadanos.

Pero esto no funciona así.
Ustedes tienen un compromiso con la sociedad valenciana y una responsabilidad de gestionar los recursos de nuestra comunidad.
La gestión que hace el Consell, que está haciendo, no prioriza los servicios públicos esenciales, se pierden en no sé qué bolsillos, sin que revierta en el bienestar de los ciudadanos.

El gobierno central ha invertido y va a invertir en nuestro juzgado más que el gobierno autonómico, teniendo en cuenta que no es su competencia ni responsabilidad, pero lo ha
hecho.
Y lo ha hecho por el bien de los ciudadanos, que no tienen por qué sufrir el gobierno del señor Camps, a consecuencia de sus líos en su partido y precisamente con la justicia.

Por eso, nuestras enmienda apuestan por el fomento de medidas que evitan y
resuelvan el colapso judicial, como la mediación, el arbitraje, un nuevo servicio de ejecutorias, reforzamiento de personal y
recursos materiales.

Nuestras enmiendas aumentan el presupuesto en este tema en más de tres millones de euros.

Especial significación tienen las enmiendas 272 y 273, que aumentan el presupuesto en casi cuatro
millones de euros.
Este aumento tiene como objetivo garantizar que el derecho
esencial de asistencia jurídica gratuita reconoce en nuestra Constitución, siga prestándose por los abogados y procuradores del turno de oficio, y así no se menoscaben los intereses de la ciudadanía, tan maltratada por el Consell de Camps.

En nuestra enmienda de prevención de la violencia y en justicia juvenil, siempre tenemos muy presente que uno de
los objetivos prioritario de la política es la prevención y la educación.

Debemos, por ello, potenciar en los lugares frecuentados por los niños y jóvenes, y no solo en las escuelas, conductas y actitudes no violentas, mostrarles
rechazo y la punidad de esas conductas, enseñarles otras maneras de socialización y de encajar en los distintos grupos que les sea natural y no les implique
inseguridad.

A la infancia hay que educarla, escucharla y darle dignidad, y así será una infancia feliz, segura y agradecida.

Los socialistas ampliamos el presupuesto en casi 12 millones de euros para
mejora y ampliación del número de centros de menores; proponemos 10 millones de euros a los programas de
política integral de los menores para su reeducación y reinserción, financiado programas de cumplimiento de medidas judicial y de menores en régimen cerrado y 1,5 millones de euros para las oficinas de ayuda a las víctimas y puntos de encuentro familiar dentro de la red de administración pública.

Sobre prevención de la violencia y apoyo a la mujer, se necesitan más recursos y ejecutar los programas que hay sobre la materia ya aprobados, pero
lo que de verdad se necesita y que sin ello no se erradicará jamás en esta comunidad la violencia es que uno se crea de verdad la política de igualdad y la aplique, tal y como se está haciendo por parte de nuestro gobierno, de Zapatero.
Y se cumplan de una vez
por todas los programas de prevención y ayuda a la víctimas; se mejore la capacidad de la red asistencial a violencia de género; desarrollar la política autonómica en materia de atención a la víctima y promover la educación y sensibilización en todos los ámbitos de nuestra sociedad, y con todos los medios de la información y comunicación disponibles.
Y, sobre todo, es primordial la elaboración y aprobación de la ley integral contra la violencia de género en la Comunidad Valenciana.

Y como punto final, pero con una importancia muy relevante, por las
consecuencias a las que puede derivar, estaría muy bien que las fundaciones y demás personal externo de la conselleria que trabaje con los menores, ya sea en su valoración, educación, reeducación, socialización, etcétera, elaboren una memoria anual y podamos ver y comprobar las razones de
subvencionarles tantos millones, y así poder entender la filosofía de estos presupuestos, que no es otra que la externalización y privatización de todos los servicios públicos.

Nuestras enmiendas al presupuesto en materia de acción exterior y relaciones con Europa reflexionan y mejoran considerablemente el
problema que acusa el propio presupuesto en esta materia, ya que no está a la altura de la proyección de la Comunidad Valenciana en Europa.

Destaco de nuestras enmiendas la apuesta que hacemos por la formación de jóvenes con acciones formativas, divulgativas y de intercambio de experiencias, y
sobre todo con becas de formación complementaria y especialización profesional en acción exterior.

Respecto al programa de administración local, nuestras enmiendas van dirigidas a cumplir de una vez por todas sus
incumplimientos.
Alguien las tendrá que cumplir.
No es de extrañar que este programa haya cambiado tres veces de mano.
Huyen de un programa
presupuestario cuya cuantía ha descendido otro año más un 33%.
Las transferencias corrientes y de capital decaen un 35%.
Es un escándalo.
Y más, cuando se ignora una vez más el fondo de cooperación municipal comprometido por ustedes hace ya once años.

No pueden criticar al gobierno central por la financiación, cuando ustedes en la comunidad no abordan esta materia, y nuestros
ayuntamientos sufren su falta de liquidez y de cumplimiento con ellos.

Ustedes dicen que son los presupuestos de mayor impulso a las políticas sociales, pero vemos unos presupuestos escasos, vacíos de contenido, opacos, poco transparentes, de ejecución poco probable y de continua privatización, que dará como resultado la inseguridad e infelicidad de nuestro futuro.

La falta de confianza de los ciudadanos y la hipoteca alarmante que ustedes están firmando, pero que endeuda a todos los ciudadanos y ciudadanas para muchas
generaciones.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Huesca.

Té la paraula la senyora Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Bien, el Grupo Socialista ha presentado un total de 8 enmiendas al programa
121.
60.
Tres de ellas van dirigidas a incluir como problemática la que afecta a la competitividad y productividad de las empresas de la comunitat, incluyéndose como objetivo, especialmente en esta época de dificultades, el extender a las empresas valencianas la conectividad a
las redes de banda ancha y la modernización de su equipamiento tecnológico.

Este objetivo se materializa en una línea destinada a facilitar y promover iniciativas de presencia en la red, de
acceso a la banda ancha o de modernización tecnológica en lo que a tecnologías de la información se refiere.

Y para plasmas este objetivo, introducimos un nuevo código de línea destinado a subvencionar a las pymes para la realización de proyectos y actuaciones de desarrollo e incorporación de las soluciones de negocio y facturación electrónica adaptadas a sus necesidades, a fin de contribuir a su competitividad y a la
mejora de su productividad, todo ello por un importe de 200.
000 euros.

Hacer referencia a la enmienda relativa a la Campus Party.
Lo que todos los años la propia consellera ha definido como el evento que nos ponía en el mundo, el símbolo de la modernidad de la Comunidad Valenciana, desaparece este año porque, a pesar de lo que diga, no hay en el presupuesto ninguna línea que contemple el dinero necesario para hacer frente a Campus Party.

Es por ello por lo que habilitamos un código de línea que, por importe de 600.
000 euros, haga posible la firma del convenio con la
entidad organizadora del evento.

También habilitamos un código de línea por importe de 400.
000 euros, destinado a subvencionar a los ciudadanos y
familias de esta comunidad para financiar la adquisición de equipos informáticos y el acceso a banda ancha.

Una enmienda que se ha convertido en clásica.
.
.
, como clásico es que el Partido Popular la rechace sin explicar las razones, teniendo en
cuenta además que son muchas las comunidades autónomas que tienen en marcha iniciativas de este tipo, con resultados muy
positivos en cuanto a la inmersión tecnológica de los ciudadanos, y no es que estemos para tirar cohetes precisamente,
porque ocupamos nada menos que el puesto número 15 en lo que se refiere a conexión a Internet por banda ancha.
Por lo que hay muchas que hacer todavía.

Finalmente, referirnos a la enmienda relativa al convenio Generalitat-Fundación OVSI.
Proponemos eliminar esa línea; mucho más, cuando en la comparecencia que tuvo la consellera en la Comisión de Nuevas Tecnologías comentó que tenía un plan para la fundación OVSI.
No sabemos nada de ese plan.
Pero lo que sí sabemos es que se le sigue asignando la misma cantidad de dinero para sus
gastos de funcionamiento, cuando la verdad es que la fundación cuenta con menos personal, o eso dice la prensa, porque la consellera todavía no nos ha confirmado nada.

Cuando tengamos el plan para la nueva OVSI, será cuando sepamos si necesita recursos aportados por La Generalitat, y cuántos recursos para hacer no sabemos qué cosas.

Esperamos que estas enmiendas sean tenidas en cuenta, ya que se han redactado
con el único objetivo de mejorar un poco el presupuesto en materia de la sociedad de la
información y del conocimiento.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gay.

Té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Buenas tardes.

Presidente.

Señorías.

El Grupo Socialista ha presentado 48 enmiendas al capítulo 07 de los presupuestos de La Generalitat para 2010.
Y aunque más adelante argumentaré nuestra opinión sobre las mismas, de forma agrupada, de acuerdo con su temática específica, antes quisiera hacerles unas breves consideraciones genéricas sobre su trabajo enmendatorio.

He revisado con interés con el deseo de aprovechar su aportación técnica e intelectual a nuestro proyecto de presupuestos, ya que ese es el objeto
del trámite que nos ocupa.

Sin embargo, me queda un trasfondo de tristeza por cuanto nos ha resultado poco
menos que imposible aceptar o, al menos, transaccionar algunas de ellas, con
excepción de una, la número 292, sobre la reducción de la precariedad laboral en la administración, que por lo menos coincide con el espíritu de lo contenido en la norma, a pesar de que no aporta demasiado, pero cuyo
contenido creemos que se recoge en la misma y que se puede aceptar.

Su aportación, señorías del Partido Socialista, poco tiene de constructiva y loable, porque nada
pretende enriquecer nuestra más importante ley económica para 2010.
Buscan sólo, a mi entender, el rédito político para sus intereses partidistas a partir de una confrontación argumental absolutamente carente de coherencia económica o presupuestaria.

¿Creen ustedes que debe ser objeto de este debate discutir sobre quién va a defender mejor los intereses de las mujeres maltratadas?
¿Creen ustedes que el Partido Popular no se va a dejar la piel para garantizar
los derechos de los menores y de las víctimas del delito?
¿Nos pueden ustedes explicar qué piensan hacer con los empleados y sus familias de las fundaciones que pretenden
aniquilar con sus propuestas?
¿Han pensado ya en el magnífico discurso y explicación que tan fabuloso expediente de regulación de empleo que su iniciativa implicaría?

Para terminar esta introducción, debo añadir que no nos sorprenden lo más mínimo sus propuestas a juzgar por la situación económica en la que tienen inmerso a nuestro país, donde la destrucción de empleo, la caída del consumo y la pérdida de riqueza -el famoso producto interior bruto- son el común denominador de nuestro día a día, y sus recetas sólo generan más paro, más crisis y más pobreza.

Pasando ya a las enmiendas propiamente dichas que, como le he anticipado, vamos
a rechazar casi en su totalidad, le explico con el mayor detalle posible, en
función del tiempo del que disponemos.

El primer bloque, enmiendas referidas propiamente al departamento de justicia,
de la 268 a la 279, encontramos una serie de pretendidas correcciones de la
norma que vamos a rechazar, porque en muchos casos su contenido ya se encuentra
en nuestros objetivos y líneas de actuación.

En ese sentido, la 269, la 277, la 278 y 279, en relación con la creación de servicios de mediación, arbitraje y conciliación, el plan de choque de ejecutorias penales y la puesta en marcha de juzgados de
nueva creación.

Por otro lado, y también en ese mismo bloque, otras como la 268, 270, 271 y 274, por cuanto que las
cantidades consignadas, o bien nos parecen insuficientes para la realización y cumplimiento satisfactorio de los programas que nos ocupan, o bien no
resultan técnica posible su minoración por cuanto que se trata de contratos plurianuales formalizados en ejercicios
precedentes.
En este último caso, su enmienda 271, respecto a una supuesta disminución en la partida de equipamiento y material informático.
En los otros casos, en referencia a la construcción, ampliación o reforma de edificios para la administración de justicia y la puesta en marcha del archivo judicial de Riba-roja.

De la 280 a la 286, referidas a la violencia de género, con las que ustedes pretenden hacer creer a la opinión pública que sólo ustedes se preocupan de esta importantísima lacra social, proponiendo el desarrollo de iniciativas o legislación atinente a la materia, que ya se encuentra planificada y especificada en las líneas de actuación, ya recogidas en el presupuesto con los números 2.
1.
1, 2.
1.
2, 2.
2.
1, 2.
2.
2 y 2.
2.
3, que a nuestro entender son las
apropiadas para conseguir el objetivo de mejorar las redes asistenciales y el
desarrollo adecuado en esta materia.

Sobre sus enmiendas 289 y 291, referidas a la supresión de la línea de actuación representada por Favide, fundación que protege de forma genérica a las víctimas del delito.
En este sentido, decirles que no podemos entender la
contradicción de privar a las víctimas del delito de una herramienta cercana, útil, eficaz y accesible a todos los ciudadanos y, al mismo tiempo, proponer líneas de actuación abstractas y, cuanto menos, de incierta operatividad.

En ese mismo sentido, la supresión de la subvención para cumplir objetivos que ya persigue esta fundación y cuyos objetivos se cumplen de forma satisfactoria.

Las referidas a función pública, donde proponen la presentación de la ley de función pública, la aplicación de incompatibilidades a los altos cargos y la oferta de un 7% de empleo público a personas discapacitadas, las vamos a rechazar por cuanto que la citada
ley ya se encuentra en tramitación, a expensas de informe del Consejo Jurídico Consultivo.
Y sobre su propuesta de reservar empleo público a discapacitados, informarles que se reservan más del 14% a personas que se encuentran en esta situación.

Mención especial quiero hacer a las enmiendas 295 y siguientes, que ha defendido la señora Gay, referidas a sus propuestas en materia de modernización de las administraciones públicas, nuevas tecnologías y sociedad de la información.

Un año más, sorprende su capacidad destructiva de cualquier política encaminada a apoyar las nuevas tecnologías.
Por suerte para la gente que no tiene Internet, ya sea por sus recursos o
por su formación, van a seguir contando con el apoyo del gobierno de La Generalitat y del Grupo
Popular.
Sepa que en esta materia somos pioneros en nuestro país, y que copian nuestras iniciativas y proyectos en muchas autonomías.

Resulta absolutamente una contradicción que llega al absurdo su defensa en este periodo presupuestario correspondiente
a 2010, después de pasar durante los últimos ejercicios solicitando que se retirase el apoyo al Campus Party y, por
supuesto, a una empresa privada que, según ustedes, no era transparente, como es A3 Futura.

Y que este ejercicio presupuestario, de pronto, les llega la luz y deciden que
sí, que hay que darle 600.
000 euros a A3 Futura para la Campus Party.
Cuando la consellera dijo que, precisamente, por las circunstancias presupuestarias que nos ocupan
en este ejercicio, se iba a financiar y se iba a apoyar la Campus Party desde
otras actuaciones, pero que la Campus Party se iba a apoyar y que se seguirá apoyando y que se iba a realizar.
Y, sin embargo, quieren ustedes cerrar, por
ejemplo, la fundación OVSI que lleva quince años funcionando.

En línea con ese absurdo que ustedes plantean con sus enmiendas, pues a mí me gustaría hacer una breve una mención o una mención concreta a esta obsesión que tienen ustedes por la fundación OVSI, la Oficina Valenciana para la Sociedad de la Información, que ustedes mismos crearon en el año 1994, y donde participan los agentes socioeconómicos más relevantes de la Comunidad Valenciana y las empresas del sector de la tecnología más importantes del mundo.

Se trata, señorías, de una institución donde trabajan, desde hace catorce años, cerca de treinta profesionales de la sociología, la informática y la docencia para lograr que la sociedad de la información llegue a todos los rincones de nuestro territorio.
Y se lo dice alguien que,
como probablemente sabrán, conoce perfectamente la fundación.

Una fundación de reconocido prestigio internacional que ha desarrollado proyectos que han
sido copiados en todo el territorio, como, por ejemplo, señora Gay, el observatorio de la sociedad de la información, Cevalsi, donde se realizan periódicamente los infobarómetros -por si usted no sabe.
.
.

El senyor president:

Señorías.

El senyor Peral Villar:

.
.
.
qué cosas hace la fundación OVSI desde hace muchos años- o los proyectos de ciudades digitales o una red de aulas de más de ciento cincuenta aulas de formación, que están activas en este momento a lo largo y ancho del territorio de nuestra
comunidad, donde se han dado más de diecinueve mil cursos de formación y formado a más de ciento ocho mil valencianos, por ponerle un pequeño ejemplo de las cosas que se hacen en la fundación OVSI.

Como le decía al inicio de mi intervención, y de acuerdo con sus enmiendas 298 y 299, ¿quieren poner en la calle a todos estos excelentes profesionales?
¿Ese es el objetivo de sus enmiendas?
¿Han pensado alguna solución alternativa o es otra improvisación más del Grupo Socialista cara a la galería?

Con su política, señorías, sólo perjudican el desarrollo de la sociedad de la información en nuestra comunidad, y esa no es política que lleve a ninguna parte, aunque en eso, son ustedes unos verdaderos
expertos.

Por último, otras enmiendas, las recogidas desde la 303 y siguientes, donde proponen
algunos cambios en el texto de la norma presupuestaria que, o bien ya están recogidas en las líneas de actuación, o entendemos que en nada enriquecen lo ya recogido.

Por todo ello, -y ya concluyo, señor presidente- le reitero nuestro rechazo a las enmiendas que han presentado, salvo la
mencionada 292, que ruego se vote de forma separada, por encontrar aceptable su
contenido.

Y nada más que añadir.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Peral.

Anem a passar a votar el grup d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer al marge de la 292?

Votarem, en primer lloc, l'esmena 292.
Vots a favor?
15.

Passarem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Anem a continuació.
.
.

La senyora Huesca Rodríguez:

¿Señor presidente?

Sí, solamente para decir que el Grupo Parlamentario Socialista mantendrá para el pleno de presupuestos las enmiendas que no se han aprobado, para que
conste en acta.

El senyor president:

Muy bien, señora diputada.

Eso lo diremos al final de la sesión, pero vamos, bien queda.
.
.
Quan més sucre, més dolç.

El senyor president:

Anem a debatre l'esmena número 315 i totes les presentades pel Grup de Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

La veritat és que a l'hora de formular esmenes a estos pressupostos de la Generalitat valenciana, jo
tenia els meus dubtes.
Perquè clar, al moment d'analitzar estos pressupostos, va caure en les nostres mans l'informe de la intervenció de la Generalitat valenciana referit a l'execució del pressupost del 2009.

I clar, vam vore que en el mes de setembre s'havia executat el 55% del pressupost.
Hem vist que faltava molt per executar, i
que el pressupost que vam aprovar al 2009 té una execució molt deficient.

Però clar, quan ja hem vist.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Morera Català:

.
.
.
esta setmana que el bolletí oficial de la Generalitat valenciana, el DOCV, planteja canvis importants en el
que és el pressupost del 2009, realment hem vist que el que aprova les Corts
Valencianes té poc a vore en el que després s'executa d'acord amb els informes de la mateixa intervenció de la Generalitat valenciana.

Però clar, quan hem vist que compromisos polítics, compromisos parlamentaris, compromisos de Federació Valenciana de Municipis i Províncies, acords duts al ple del Consell que s'han tramitat i després no s'han complit, veiem que és un exercici prou inútil el que ací es decidix.
I no li lleve ni una miqueta d'importància.
Per això hem presentat una sèrie d'esmenes per a millorar la proposta de pressupostos que ha presentat el Grup
Popular o el govern valencià.

Dic que és molt inútil perquè hui mateix ve en la premsa que el govern valencià incomplix el que van pactar fa deu anys a Castelló amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.

Com estic parlant ara de les esmenes que el nostre grup parlamentari ha
plantejat a administració local, sabent que administració local ara forma part de la conselleria del conseller i síndic senyor Rafael Blasco, però com que se van presentar els pressuposts abans d'eixos canvis d'ordenació governamental, els presentem ací.

Nosaltres a este punt, al programa 125.
10, d'administració local, hem presentat 11 esmenes, i 11 esmenes bàsicament perquè s'acomplisca el que s'ha acordat, pacta sunt servanda; (veus) pacta sunt servanda, president.
Els pactes s'han de complir.
I ¿quina confiança pot donar un govern que no complix els acords a què s'ha arribat en seu parlamentària, en el marc de l'assemblea valenciana de municipis i províncies, i que veiem hui com retalla l'ajuda als municipis?

O fins i tot, la nostra esmena número.
.
.
la primera, la 315.
És que s'aprove o que se desenvolupen els acords de l'assemblea valenciana de municipis i províncies de l'any 1999, senyories.
¡De l'any 1999!
Fins i tot tenim la dada que el conseller, l'antic conseller Miguel Peralta, i el president aleshores de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, el senyor Miguel Ortiz, portaren esta proposta de fons de cooperació municipal al ple del Consell valencià.
I estem esperant.

La nostra sorpresa és que estos pressupostos, que ja sabem que després no s'executaran com s'han d'executar, o que després hi hauran canvis l'últim mes.
.
.
, però, senyories, un acord polític, parlamentari que s'havia d'executar, veiem que estos pressupostos no l'executen.

Per tant, no ens parlen de rigor, quan el primer que havia d'actuar de forma rigorosa és el govern valencià.

I per això, mosatros creiem que exercim la nostra obligació de recordar els acords a què s'ha arribat i recordar-li al govern valencià que s'ha de posar les piles i que ha d'actuar amb rigor.

No ens hem posat a fer una gran quantitat d'esmenes, sinó aquelles esmenes que hem considerat com a urgents i necessàries.

En la 315, que es complisquen els acords que tots vam arribar.
Després, la 317, que es desenvolupe una situació obligada per eixa reforma de l'Estatut d'autonomia, com ha sigut la referent a la comarcalització de la nostra autonomia.
I, per tant, la 317, l'elaboració d'una llei de comarcalització.

I la 318, que jo crec que no tindran cap inconvenient en aprovar-la, perquè fins i tot estan d'acord els alcaldes del Partit Popular.
Els recorde l'acord a què va arribar l'actual presidenta, la senyora Elena Bastida, alcaldessa d'Alzira, i el vicepresident Rambla, dient que anaven a desenvolupar en el 2010,
en els pressupostos de 2010, el fons de cooperació municipal acordat fa deu anys, ¡fa deu anys!
I han anunciat a bombo i platerets que el posarien en marxa.
Nosaltres hem mirat pels pressupostos i no l'hem trobat, no hem trobat el fons.
Potser estiga molt en el fons, però no l'hem trobat.

Per tant, mosatros el que reclamem ací, en esta línia, és que se pose en marxa allò que vam acordar fa deu anys i que se genere confiança als ajuntaments.
Perquè, clar, ¿quina confiança es pot generar si no es complixen els acords?

I per això, hem presentat alguna esmena per a dotar eixe fons, com la 321, amb despeses
per a l'associacionisme local; com la 322, per a finançar actuacions de millora urbana, rehabilitació i dotació de l'equipament urbà; la 323, per a l'administració de justícia a l'àmbit local, efectivament.
Estem parlant del que són els jutjats de pau.

O la principal, que és la 324, posem 2 milions d'euros.
Però ¡si mos sobren els diners, si anem en Ferrari!
Si mos gastem 15 milions d'euros en el cànon de la fórmula 1, ¿què fan 2 milions d'euros per a una promesa electoral que s'ha portat al Consell de La Generalitat, que s'ha aprovat i que quan ha arribat a la Conselleria d'Economia, s'ha quedat morta, no ha aparegut?

Per tant, jo crec que vostés estaran d'acord amb mi que cal posar en marxa allò que s'ha acordat.

I després una esmena, la 325, d'1 milió d'euros.

Això pel que fa a administració local en el programa 125.
10.
Són un total d'11 esmenes, que jo crec que no tindran cap inconvenient a aprovar.

Pel que fa al programa 121.
60, el que ha de vore amb l'administració i societat de la informació, hem presentat 4 esmenes.
Una -a vore si hi ha sort-, i és simplement apropar l'administració als ciutadans.
I hem analitzat que falten, efectivament, dos llocs en el nostre
territori que caldria organitzar i muntar una oficina del Prop, una
concretament en la ciutat de Llíria.
No em diran.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Morera Català.

.
.
.
que sóc partidista, perquè l'Ajuntament de Llíria està governat per un alcalde del Partit Popular -això se m'ha afonat-.
(Veus) Per cert, un gran aficionat a la pilota.
L'altre dia vaig estar amb ell en el concert, que no va televisar Canal 9, de
Miquel Gil, el Botifarra.
.
.

Concretament, a la ciutat de Llíria i també a la zona, concretament, de la Pobla de Benifassà.
És una zona deprimida, una zona llunyana, una zona (rient) .
.
.
Ho dic seriosament, vaig estar amb ell.

I podíem demanar més, però crec que estes són urgents per a afavorir el que és la descentralització administrativa i per a millorar els tràmits administratius que fan els nostres conciutadans.
Ahí hi han dos mancances, i caldria.
.
.
seria convenient assumir.

Demanem 200.
000 euros per a la Cocemfe de la Comunitat Valenciana, per a l'accessibilitat a la societat de la informació.
Creiem que és una esmena justa i que possibilitarà a moltes persones que tenen diferents discapacitats perquè puguen accedir d'una forma més ràpida el que és la societat de la informació.

I demanem una línia sobre la necessitat de la descentralització de les dependències de la Generalitat valenciana.

Són 4 esmenes que estan ben pensades i que segur que mereixen la seua atenció.

I passem al que seria el tercer apartat, on hem concentrat les nostres esmenes,
com és el programa d'administració de justícia, la 141.
20.

Anem a vore.
Un govern que no paga el torn d'ofici, que paga mal, que paga tard i que hi ha una rebel·lia en el torn d'ofici, considerem que esta partida s'ha de millorar.
Hem vist amb simpatia, i ja l'hem votada favorablement, dotar amb major quantitat el torn d'ofici dels col·legis d'advocats de la Comunitat Valenciana.
És una llàstima que no estiguen dotats i que no se puga cobrar en temps i forma.
És que van a deixar de prestar el seu servei.
I el servei d'una justícia gratuïta és un principi fonamental del nostre sistema democràtic.
Per tant, mosatros hem incrementat una partida de 500.
000 euros.

I, escolte, si anem a fer la policia autonòmica, com molt bé ha declarat el conseller Serafín Castellano, ¿per què hem d'anar construint quarters del Ministeri de l'Interior?
Amb tot el respecte als cossos i forces de seguretat de l'estat.
Però no és una competència nostra arreglar els quarters o les dependències de la policia.
Ells, el govern central, que és competència d'ells, que ho arreglen ells.
I, per tant, ho hem disminuït d'ahí.
I ja gastarem els diners en construir oficines i dependències de la policia autonòmica.

Per altra banda, hem presentat 300.
000 euros per la redacció del projecte de la ciutat de la justícia en Alcoi.
És que on està ara no és factible, està en ple casc antic.
És insuficient, s'ha quedat molt inaccessible, no és operatiu i seria convenient plantejar-se la possibilitat de canviar el que són els jutjats i la ciutat de la justícia d'Alcoi, de l'Alcoià-Comtat.

Per altra banda, sí que considerem convenient a la zona de la Safor començar la construcció.
.
.
, ja no la redacció d'un projecte, sinó la construcció d'un palau de justícia a la ciutat de Gandia.
I hem dotat esta línia amb 10 milions d'euros.

Per altra banda, si parlem dels advocats, també hem de parlar de procuradors.
És que per a funcionar a nivell de justícia gratuïta, els procuradors són una part també essencial.
I si hem demanat una partida per als advocats, els procuradors també mos han dit que demanem alguna cosa per a ells, que també se troben molt curts de rebre el pagament per part de la Generalitat
valenciana.
I hem posat ahí una quantitat molt xicoteta, 400.
000 euros, però, bé, podria ser un gest interessant.

I, per altra banda, com que sembla que van a canviar la possibilitat que a l'àmbit autonòmic se puga plantejar la creació de nous partits judicials, considerem que seria convenient modificar la
demarcació de planta judicial, incorporant un nou partit judicial a la comarca de la Foia
de Bunyol i Xiva.

Són mesures que jo entenc que per a generar confiança, se votaran favorablement i que no són moltes, però són les adequades per a millorar en estos punts un projecte de pressupostos de La
Generalitat, que la veritat és que creiem que és absolutament millorable.

Nosaltres hem millorat mínimament amb la confiança que moltes d'estes esmenes seran tingudes en compte pel Grup Popular.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Anem a donar-li la paraula a la senyora Botella.

La senyora Botella Arbona:

Bona vesprada altra vegada, senyor president, i bona vesprada als diputats.

Senyor Morera, realment quan vosté ho diu, i ho diu amb eixe to i amb eixe so, quasi està a punt de convéncer a mi, però, desgraciadament, (rient) no ha pogut ser aixina.

Lamentablement, les seues esmenes, que este any realment són menys nombroses que l'any anterior, mire, no podem donar-li el vistiplau.
És desgraciat el tema.

Cal mirar també com està la situació, que és la que és, la situació econòmica és la que és.
I aleshores, dels recursos que tenim, el grup que.
.
.
, en este cas, parle jo
per este grup, considera que tal com està el plantejament econòmic i el pressupost és l'adequat.

(Pausa) No.
Creia que me dia alguna cosa, senyor president.
No, no.
És que pensava que, no sé, que me dia alguna cosa.
Perdone.
(Veus i rialles) Li desitge que li entre molt bé.
Perdó.

En les seues esmenes de modificació, quan vosté parla, com ja li he contestat abans a.
.
.
, per exemple, d'una esmena perquè es facen les accions formatives i divulgatives i d'intercanvi d'experiències, i parla un poquet de 5.
000 euros, ampliant la línia 1812000 i minorant la línia 55376990.
Entenem que això no és possible, perquè el crèdit necessari per a esta entitat subvencionada són coincidents amb els criteris que té per al grup per al qual jo estic ara en este moment parlant.

Exactament igual mos passa en l'increment de la línia 4026000, per a beques de formació complementària i especialització professional amb caràcter exterior, amb 20.
000 euros en este cas, minorant la línia de subvenció de la Fundació de la Comunitat Valenciana Foro de.
.
.
-ací fica Jávea, normalment es diu Xàbia, però no sé.
Però esta també entenem que no podem fer-ho d'eixa manera.
(Veus)

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Botella Arbona:

Mire, ací me fica Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds i Compromís.
(Veus) Pot haver hagut un error, però és el que a mi.
.
.

El senyor president:

Que dic jo que seguisquen vostés debatent, perquè al cap i a la fi estem debatent de justícia i administració pública.
(Veus)

La senyora Botella Arbona:

No.
Però és possible que puga haver.
.
.
En resposta.
.
.
No, no, no.
Jo no dic que no siguen,
però que pot haver un error.
Però el que sí que li responc és que jo estudie i mire allò que.
.
.
(Veus)

Jo el que li dic, senyor Morera, és que, desgraciadament, de les esmenes que vosté planteja, el Grup Popular no li podem recolzar cap d'elles.

Per exemple, n'hi ha altra.
.
.
A vore si tampoc és la seua i estic mirant.
.
.
(Veus) A vore si venim i hem trobat un tresor (rient) que no sabem d'on ix.

Mire, vosté, segons me diuen, ha presentat una altra on diu: augmentar la línia per als col·legis d'advocats.
Això és segur que sí, perquè vosté acaba de defensar-ho.
I jo li dic exactament igual que li he dit a la seua
companya.
.
.
bé, a la senyora Sanz, on entenem que esta.
.
.
(Veus) ¿És la del grup.
.
.
?
Bé, hi ha hagut un error.
No és que jo vullga, el meu company farà eixa defensa, però s'ha traspaperat un paper.
O siga, que.
.
.
(Veus) No, que vosté ja sap.
.
.
Probablement si no és la de l'altre company, eixa esmena serà rebutjada també, desgraciadament, si no és que hi ha en el paper també una altra qüestió.

Bé.
El que li vull dir, senyor Morera, és que en el cas dels advocats, no podem fer un major esforç.
Entenem que estem en molta dificultat.
I creguem, almenys en l'argumentari que jo tinc ací, que està dotat en la quantia necessària per a dur a cap el citat conveni d'on vostés volen fer la baixa, eh?
O siga, vostés.
.
.
el conveni del Ministeri de l'Interior està dotat en aquella quantia necessària i la finalitat és la vigilància i protecció dels edificis i instàncies judicials radicats en la Comunitat Valenciana, per la qual cosa mos
resulta complicat llevar d'ahí per a ficar en la partida per ajudar els advocats.
(Veus) A vegades (rient) quan els recursos són escassos no és fàcil tirar d'un lloc per a un altre.

En el tema dels procuradors he pogut respondre exactament igual perquè l'argumentari i l'orientació lineal és exactament la mateixa.

Després vosté mos ha parlat de la creació d'un partit judicial en la comarca de la Foia de Bunyol-Xiva.
I ací el que entenem és que açò és competència del ministeri.
Aleshores, a la millor seria interessant o no, però podíem fer les gestions, però hui no se pot ficar en una esmena quan la competència extralimita totalment el que és la competència d'un grup, en este cas el Grup Popular.

Després mos diu vosté la construcció d'edificis administratius de justícia a l'Alcoià, en Alcoi.
I se troba açò en l'objectiu 1.
1 i 1.
2, projectes de construcció de nous palaus de justícia, d'execució anual, en el Pladij III i Justi-Seu i en la línia d'actuació de la línia 1.
1 i 1.
2.

Mos parla també vosté de la construcció d'un nou palau en Gandia, ho ha fet vosté expressament.
Si tots coincidiríem en el mateix, mos encantaria tindre darrere de mosatros, i jo no li ho estic
demanant a Zapatero perquè com ho sent totes les dies, però mos encantaria tindre darrere una «vagonà» de milions d'euros, però no és el cas.
Tant de bo poguérem arribar a tot.
Aleshores els recursos que tenim el Partit Popular o el Grup
Popular els dividix de la manera que considera més adequada, i en este cas estem en la mateixa.

Se troba el que vosté demana per al palau de justícia de Gandia en l'objectiu bàsic, l'1.
1 i en la línia.
.
.
i en els projectes de construcció dels palaus en el Pladij III i Justi-Seu, en la línia d'actuació 1.
1 i 1.
2.

I després vosté mos parla d'un altre tema que he trobat jo que és interessant i mos diu «se pretén incorporar una nova línia d'actuació en la FP4, apartat principals línies d'actuació per assolir l'objectiu per a implantar una oficina PROP en Llíria».

Anem a vore, el que entenem mosatros és que no és fàcil, açò no és per a hui, açò a mi me pareixeria, en este cas, com a responsable d'un municipi, que no aconseguiria mai tindre eixa oficina perquè, desgraciadament, Carcaixent encara no té 50.
000 habitants, estem un poc per la meitat.
Però sí que entenc que seria interessant.
Però, segons tinc jo entés, i aixina comente el meu parer en la conselleria, que açò és un objectiu a aconseguir i a
lograr un poc més avant.
És a dir, la implantació d'una xarxa capil·laritzada d'oficines Prop al llarg de la Comunitat Valenciana és un compromís del Consell plasmat a través del pla d'expansió d'aquelles oficines i que, en el denominat Pla d'innovació i modernització de l'administració pública valenciana, Horitzó 2013, torna a arreplegar i assumir disposant la necessitat que hi haja una de
tantes oficines en cada poble de la Comunitat Valenciana major de 50.
000
habitants.
Pareix que coincidim tots.

És al llarg de l'etapa compresa entre 2010 i 2013 on s'anirà fent efectiu dit programa.
Vostés en la seua il·lusió, igual que mosatros, s'avancen en els temps, però les idees, el gust i la il·lusió són més fàcils de poder-los explicar, però realitzar estos projectes no és tan fàcil perquè sempre falla el més bàsic, que són els diners.

En estos moments és una prioritat substancial donar compliment a les prescripcions de la Llei
11/2007, de 22 de juny, a l'accés electrònic dels ciutadans als serveis públics.
Per això tots els aspectes relacionats en implantació efectiva de l'administració electrònica assumixen el gros de recursos al llarg de 2010, sobretot atenent les
demandes dels ajuntaments.

Per tot això, serà durant l'any 2010 que s'estudie el pla d'acció concret per a l'expansió Prop, produint-se esta de facto a partir de l'any 2011.

Per tant, d'acord amb els raonaments exposats, l'esmena plantejada ha de ser rebutjada perquè no se correspon amb la realitat actual, o siga, porta un any o dos en el
text.
.
.
que la volem vostés i mosatros, però no és viable en este moment i se farà més endavant.
(Veu del senyor Morera)

I lamente, i lamente dir-li una cosa que a la millor no hauria de dir, però vosté ha parlat que no se complixen els compromisos.
Jo pense que tots hauríem de reflexionar sobre eixe punt, senyor Morera, perquè a vegades no sé si s'han complit o no, però a vegades tots podem fallar.
Pense vosté.
(Veus)

El senyor president:

Senyor Morera, senyor Morera.

La senyora Botella Arbona:

Pense vosté, senyor Morera, és el meu torn i jo li dic que, si vosté reflexiona, a la millor vosté pensa què ha ocorregut a la millor en algun grup que vosté coneix.
Simplement això.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Botella.

Bé, anem a passar a votar este bloc d'esmenes defensades pel senyor Morera.
Hi ha alguna observació a fer?

Vots a favor del bloc d'esmenes?
7.
En contra?
8.

Passem a votar ara la secció 07.
Vots a favor de la secció 07?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

Ara anem a votar l'Ens Prestador del Servei de Certificació Electrònica.
És uns ens que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Senyories, ara a parar dos o tres minuts fins que siga l'hora de començar infraestructures i transports, secció 08.

(Se suspén la reunió a les 16 hores i 23 minuts)

(Es reprén la reunió a les 17 hores i 46 minuts)

El senyor president:

Infraestructures i Transports.

Anem a començar amb l'esmena 335 i totes les presentades per Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs nosaltres considerem que la Conselleria d'Infraestructures, que és la secció que ens ocupa, està en plena decadència, i és per això que les nostres esmenes vénen a reconduir esta situació.

Veiem que mentre que el govern del senyor Camps continua anunciant
megaprojectes, ciutats virtuals i circuits ruïnosos per a les arques públiques, el Partit Popular continua en caiguda lliure (remors) en matèria d'infraestructures.
El 2009.
.
.

El senyor president:

Senyories, guarden un poc de silenci.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
ja fou un any desastrós per aquesta conselleria que en inversions reals al capítol VI baixaven de manera desaforada, pràcticament a la meitat del pressupost: en carreteres un 19%, en transport un 49%
i en ordenació i coordinació de transport terrestre un 60%.

Però si això era en 2009, ara ens trobem que en 2010 les xifres encara fan més por, ja que el descens global els situa prop al 20%.
Un descens que no fa sinó reafirmar que el Consell i el Partit Popular està col·lapsat econòmicament i la conseqüència directa és la reducció en inversió productiva i de noves infraestructures, tal com es mostra avui en la mateixa
conselleria que presidix el senyor Flores.

Nosaltres, un any més, hem continuat escoltant allò que des de les comarques, pobles i ciutats del País Valencià reclamen els seus representants públics, aquells que, com nosaltres, s'interessen per donar solucions als ciutadans i no per pujar en Ferraris i posar
les primeres pedres d'aeroports inviables, com el de Castelló, o ponts poc funcionals que dupliquen el seu cost, com de l'Assut de l'Or, etcètera.

Ens hem trobat amb un pressupost, amb el pressupost del senyor conseller,
senyor Flores, que és per a pegar a fugir, ja que la capacitat de maniobra i de poder executar obres
i infraestructures compromeses és més que dubtosa.
De fet, és pràcticament una fal·làcia el que se'ns presenta.
Enguany es perd 85 milions d'euros respecte de 2009.
I jo dic: saben vostés el que se pot fer amb aquestos diners?

Davant esta situació nosaltres li proposem 76 esmenes que poden ajudar a recompondre aquesta situació negativa i dolenta en què ens ha situat el Consell i el Partit Popular, per a poder fer front a quatre
situacions: una, la crisi econòmica, injectar diners i obra pública en els municipis valencians.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà, senyora Mollà.
.
.

Senyories, simplement és respecte a qui està parlant.

Té vosté la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, gràcies, senyor president.

Ja que, bé siga a través de projectes singulars, o bé a través d'obres de caire general, en vies, ferrocarrils i noves energies, creguem que és una aposta també per a fer front a la crisi econòmica.

Per un altre costat, la segona raó, és mantindre una xarxa de carreteres i de ferrocarrils en condicions òptimes i de seguretat on no puguen succeir accidents com el del 3 de juliol de
2006 a la línia 1 del metro.

La tercera és eliminar del sistema de contractació de La Generalitat els.
.
.
, bé, el que ja estan vostés ben acostumats, que és el pagament ajornat, un pagament que sols genera més deute i que hipoteca tota una generació.

I per finalitzar, una quarta, que és l'eliminació de la privatització dels serveis públics de transport, un fet que no millora -i està demostrat- la qualitat i l'eficiència, però sí redueix els drets laborals i les garanties en la seguretat.

Per tant, les propostes que fem des del nostre grup parlamentari en el programa
d'arquitectura, detallem un total de 12 esmenes, on les necessitats i propostes vénen a diferenciar-se de les del Partit Popular i vénen a dibuixar la geografia valenciana.

Demanem, per exemple, la rehabilitació de barris històrics emblemàtics o també una vàlua cultural rellevant en ciutats com Alcoi, el pont de Sant Jordi; en Llíria, la Vila Vella, pont del Vidre i Santa Bàrbara; d'Ontinyent, aparcament antic cinema en centre històric; Vistabella, Sant Bartomeu del Boi; en Cabanes, el castell de Miravent; en
Bocairent, el barri medieval; Benicarló, la restauració del palau.

Creguem que és important en temes d'arquitectura visualitzar aquests pobles amb compromisos concrets als
pressupostos.

Demanem també actuacions de recuperació del patrimoni històric, com, per exemple, la línia defensiva Puig-els Cara-sols.

També apostem per la remodelació urbana de places i entramats urbans en diferents localitats i ciutats, així com la millora de l'accessibilitat amb dotació de circuits de vianants com el que es proposa a Sueca.

Apostem per unes ciutats pensades per a les persones on es recuperen els
edificis singulars que tenen un valor patrimonial d'especial rellevància i es facen actuacions en vies urbanes que les convertisquen en llocs
agradables de convivència i gaudiment.

En el programa d'infraestructures de carreteres, quant a l'apartat de carreteres, tenim 26 esmenes que continuen apostant per gestionar l'alliberament de l'AP-7 davant l'estat.
També per la construcció de variant com la de la Font de la Figuera, Teresa, Alcalà de Xivert, Cabanes, Llíria-Vilamarxant, la CV-16 a Vilafranca al seu pas pels Ivarsos, la d'Atzeneta del Maestrat, etcètera.

Per exemple, també, la construcció de la carretera minera en Villar del Arzobispo descongestionant el tràfic pesant de camions.
Demanem un estudi alternatiu la CV-35 a Oriola més sostenible i menys agressiva mediambientalment.
Demanem la construcció de viaductes com el de Canet, Sagunt i el de Llíria sobre la CV-35.
Demanem l'eliminació de la contractació mitjançant la concessió d'obra pública, el peatge en ombra.
Això es com a objectius.

Quant al desdoblament de les carreteres, hem tornat a incloure el de la CV
Sueca-les Palmeres i la CV-336 de Sant Antoni de Benaixeve-Bétera, desapareguda dels pressupostos de 2010.

Igualment hem proposat que s'augmenten les partides destinades a diverses actuacions que, segons el PIE, que és el Pla d'infraestructures estratègiques, havien d'estar concloses en 2010, i que continuen ajornant-se en el temps, com sap fer
molt bé el Partit Popular, com per exemple la variant nord de Bétera, Coves de Vinromà, Alcalà de Xivert, entre d'altres.

I un any més tornem a proposar l'aïllament acústic de la CV-35 al seu pas per Burjassot, fet que creguem necessari si realment
considerem important la qualitat de vida de les persones i veïns que viuen i treballen al voltant d'esta zona, ja que a més de construir noves infraestructures, estes han de ser respectuoses amb l'entorn per on discorren i també amb la gent.

En el tema de ferrocarrils, en el programa de ferrocarrils, l'esmena 367, proposem la inclusió de noves línies d'actuació que suposen una millora substancial en la xarxa pública ferroviària que afecten directament l'ampliació de serveis a la ciutadania en llocs com Alcoi, Cocentaina, Camp de Túria, etcètera, i introduïm les estacions intermodals, posant en èmfasi la potenciació també de l'ús de la bicicleta; impulsem la connexió de l'aeroport de l'Altet, per exemple, amb la xarxa ferroviària; impulsem també la construcció de noves estacions i adaptacions de les existents, creació del transport metropolità a Elx i les seves pedanies.
I, el més important, donar compliment als acords de la comissió d'investigació de l'accident de la línia 1 del metro, adoptats a l'any 2006 i pendents d'executar.
Principalment, agilitzar les mesures previstes en el pla d'actuació Horitzó 2010, l'elaboració del projecte de llei autonòmica que regule la gestió i explotació, infraestructura i superestructura, coordinació dels mitjans, material mòbil, formació de maquinistes, plans de seguretat, avantatges tecnològics i finançament de ferrocarrils, elaborar i aprovar per llei l'agència de seguretat de mitjans del transport.
.
.
Són diverses de les qüestions que queden pendents d'executar i que creguem que són primordials, i per això és pel que les incloguem en les nostres esmenes.

Quant a l'energia, introduïm noves línies d'actuació referents a incrementar la potència instal·lada d'energies renovables amb la finalitat d'aproximar-la al percentatge d'Espanya.
Ací, a la Comunitat Valenciana, estem per baix de la mitjana estatal.
L'agilització del Pla eòlic valencià i els compromisos adquirits, que de nou són vulnerats per part del govern del Partit Popular; engegar un programa amb la
finalitat de dotar tots els centres educatius públics de panells solars tèrmics; canviar totes les calderes dels edificis públics per calderes de biomassa.
.
.
Moltes d'estes qüestions són qüestions que en la comissió d'infraestructures sembla que no.
.
.
, a la gent li sone a riure, ¿no?
, quedarien millor en medi ambient, tal, però és perquè no estan acostumats vostés a parlar d'estes coses, i hem de recordar que esta conselleria té este tipus de competències, no medi ambient, i, com comprendrà, amb el retall brutal que ha sofrit la Conselleria de Medi Ambient, doncs,
creguem que també s'ha de compensar d'alguna manera en una altra conselleria que té competències per a fer estes tipus d'històries, ¿no?

En el tema d'aeroports, ports i costes, continuem reivindicant que des de l'administració autonòmica es realitzen treballs adreçats a la regeneració de les nostres costes, l'elaboració d'un catàleg d'infraestructures que afecten negativament el manteniment de platges, cordons
dunars, praderies de posidònia, etcètera; la redacció, amb coordinació d'altres administracions, d'un pla de salvament marítim al nostre territori, i consolidació de talussos, per exemple, al port de Xàbia, per posar un exemple més concret.

I en relació als aeroports, demanem l'establiment i publicitat d'un pla aeronàutic que siga compatible amb les necessitats reals del sector i els recursos
territorials de què disposem, sense comportar la seva implantació una distorsió mediambiental i sempre amb criteris de sostenibilitat.

Demanem que estes esmenes siguen ateses i acceptades en la seva tramitació per tots els grups parlamentaris, i de nou hem de lamentar que tingam de.
.
.
, i
per això faig una menció a part, hem de lamentar que tingam de, de nou, vindre a aquesta cambra a
reivindicar la línia Dénia-Oliva-Gandia.
Creguem que és una reivindicació que ja té massa temps com perquè no resulte una rialla cap als ciutadans.
Creguem que les dues administracions
implicades ens han donat l'esquena, tant el Partit Popular com el Partit Socialista, a aquesta demanda, que
se transforma ara més que mai en reivindicacions al carrer i que són multitud les demandes que hem fet en proposicions no de llei, en esmenes als
pressupostos, etcètera, fins al punt que hi han hagut compromisos en aquesta cambra per agilitzar
i posar en marxa de forma urgent i, lògicament, real, no en el
mundo ilusión en què vivim amb el Partit Popular, aquesta línia.

És un compromís que, malgrat les bones intencions, malgrat els acords presos en aquesta
cambra, de nou continua sent un flagrant incompliment, i nosaltres no anem a
tolerar que en aquesta cambra no se torne a posar damunt de la taula este
debat.
No es pot garantir un benestar cap a la ciutadania, si no se passa també.
.
.
, no solament pels serveis públics, sinó este tipus de serveis, que connecten el nostre territori i afavorixen de forma
molt notable el transport públic com a un mecanisme no solament de lluita enfront del canvi climàtic, que resulta molt important, sinó també perquè hi haja una major seguretat i unes condicions dignes a l'hora de la mobilitat a la nostra comunitat.

Eixa és la nostra última reivindicació, i entendré que siga acceptada per tots els grups parlamentaris, perquè així ho han fet de forma unànime també en altres ocasions.
No podríem pensar que esta vegada no passaria.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Mollà, res nou baix el sol, senyora Mollà, vostés continuen com sempre i com tots els anys donant una visió esbiaixada i catastrofista dels pressupostos de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
Continuen utilitzant les dades de la seua conveniència.
Així, quan els interessa, doncs, utilitzen les dades únicament de la conselleria i, altres, fan referència a les entitats i empreses que corresponen a esta secció i depenen, per tant, d'esta conselleria.

I, estrictament, el pressupost de la conselleria, baixa realment, és cert que baixa un 16,5%, cosa que suposaria 84,2 milions d'euros.
Però, no obstant això, el pressupost consolidat, és a dir, la conselleria i les empreses que treballen per a ella, ¿eh?
, en què s'inclouen (inintel·ligible) .
.
.
de pressupost, com he dit, les empreses.
.
.
, ferrocarrils de la Generalitat,
l'entitat gestora de transports i ports, l'entitat del transport metropolità, la (inintel·ligible) .
.
.
, ascendix.
.
.
, entre tots, a 981,9 milions d'euros, quasi nou-cents huitanta-dos milions d'euros.
Clar, això representa un augment per a 2009, en un any tan complicat com este, un 2,6%.
(Veus)

Quant a la inversió, tenint en compte que l'augment més important es.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Ferraro Sebastiá:

.
.
.
produïx en les entitats adscrites a la conselleria, amb un total de 361,3 milions d'euros, cosa que representa un 24,5% més, la baixa compensa amb escreix la baixa en inversions que apareix en el
pressupost de la conselleria.
Així, el total general consolidat de la conselleria ascendix, com he dit abans, a
982 milions d'euros, repetixc, i les inversions consolidades a 562 milions d'euros, (inintel·ligible) .
.
.
augment total global, entre conselleria i societats, del 4,8%, sense
comptar ahí ni el que se vaja a fer per convenis, ni el que se vaja a fer en els plans
especials que (inintel·ligible) .
.
.
el govern valencià.
.
.
No, estrictament, empreses i conselleria.

Ja dic que, per exemple, el pla Confiança, doncs, en la conselleria va a tractar vora tres-cents milions d'euros (veus) d'eixe pla.
Per tant, cal afegir-ho al que és la inversió de la conselleria.

Tampoc vaig a criticar-los, senyora Mollà, vostés són molt lliures de portar a esta comissió les mateixes esmenes de tots els anys amb l'únic objectiu d'acontentar els seus companys en els escassos llocs en què vostés tenen alguna responsabilitat de govern, ni que introduïxquen esmenes al programa amb actuacions que corresponen.
.
.
, que
competencialment no tenen cabuda.
Per exemple, construcció del viaducte de la zona nord d'Alcoi, que no és competència del programa d'arquitectura al que vostés l'assignen.
I tampoc que presenten via esmenes iniciatives que formalment encaixen
millor sent presentades per mitjà de proposicions no de llei, que és la figura on reglamentàriament encaixarien les qüestions que les seues senyories plantegen.

També seguixen presentant esmenes relatives a infraestructures, la competència de les quals recau en l'administració local i de les quals la Conselleria d'Infraestructures no té cap sol·licitud o petició; i també actuacions de competència estatal.

Vostés han presentat una sèrie d'esmenes, per exemple, la número 358, que es referix a Cabanes, i la 359, a Alcalà de Xivert, i la 360 i inclús la 361, que presenten, en primer lloc, un clar error de redacció, ja que apliquen altes al pressupost del 2009, quan el que estem debatent són els pressupostos de 2010.
Caldria que això vostés ho veren i, si fóra necessari, rectificar-ho -no sé si serà possible, senyor president.

Quant a programes, doncs, en primer lloc, en arquitectura, dir que n'hi ha una transaccional que hem firmat ja els grups, l'esmena 337, que decaurà esta esmena i se votarà la transaccional.
I quant a la resta del programa, concretament, l'esmena de Compromís 341, referent a la rehabilitació integral del barri medieval de Bocairent, segona fase, puntualitzar que esta
actuació ja figura en el projecte de pressupost d'enguany amb l'anualitat adequada al ritme d'execució de les obres, pel que no és procedent l'increment que vostés plantegen.

En carreteres, menció singular mereix el fet que hagen proposat 19 esmenes en baixa en el capítol, II, «Gastos de funcionament», del programa 513.
10, per un import global de 18.
188.
000 euros.
A este respecte
cal dir que l'anualitat de 2010.
.
.
d'esta anualitat, ascendix a 19.
398.
000 euros, de manera que l'aprovació d'estes baixes suposaria pràcticament el 100% dels recursos del capítol II.
Si bé és cert que el programa 513.
10 és un programa de marcat caràcter inversor, és imprescindible que hi haja una part del programa destinada a cobrir els gastos
derivats de la posada en marxa del programa i pagament de cànons.
Per tant, la proposta de Compromís d'aprovar baixes que ascendixen a la pràctica totalitat dels recursos del capítol II, resulta del tot punt inviable.
(Veus)

Sobre l'esmena 357, relativa a la variant nord de Bétera, l'esmena en si resulta innecessària, ja que eixa actuació està arreplegada ja en la llei d'acompanyament dels pressupostos de 2009, que està vigent, per mitjà de la modalitat de pagament ajornat, article 57 del capítol IX, que diu «Del preu ajornat en (inintel·ligible) .
.
.
contractes d'execució d'obres i equipament d'infraestructures».
Mire's vosté la llei, que allí està esta obra.

L'esmena 356, que demana el desdoblament de la CV-336, carretera de Sant Antoni,
de Bétera, eixa actuació ja es contempla també en el projecte de pressupostos de 2010, en este programa 513.
10, capítol VI, codi FN510.
548, amb una anualitat de 418.
350 euros, quantitat que es
considera apropiada a partir de la situació administrativa de l'expedient.
En cas d'admetre la baixa proposada per esta esmena, es deixaria pràcticament sense dotació econòmica els convenis amb les diputacions provincials de Castelló, València i Alacant, la qual cosa no és admissible.
A més, esta esmena és irregular, perquè pretén augmentar 4 milions d'euros en la inversió, però proposa tan sols una baixa de 3.
800.
000 euros.
Ahí hi haurà un defecte també
(veus) de forma.
No, no s'esfuma.
Vosté va amb la baixa de 3.
800.
000 euros i una alta de 4 milions.
Per tant, l'esmena és irregular.
Té de quadrar, ¡és que això és claríssim!
(Remors)

Les esmenes 365 i 366, referents a la CV-16, variants els Ivarsos i Vilafranca
del Cid, en primer lloc, aclarir que hi ha un error en la referència a la denominació de la carretera, ja que no es tracta de la CV-16, sinó de la CV-15.
La conselleria està redactant els projectes bàsics de millora de tota la CV-15 en tot el seu traçat, com he dit, i, a més, ha finalitzat en la setena legislatura tres actuacions en els Ivarsos: la
millora de la seguretat viària en la CV-15, punt quilòmetre 16,7 a 17,2, i la millora de la seguretat viària travessia dels Ivarsos amb la CV-15.

En l'esmena 402, relativa a la variant CV-50, tram d'Alcúdia a Llombai, assenyalar-los que esta actuació està prevista dins de l'actuació de la CV-50, tram 2, abans autovia A-7, a licitar permís de concessió amb peatge en obra.
L'esmena 335, sobre l'autovia l'Olleria-Gandia-CV-60, en el seu tram l'Olleria-Terrateig, esta actuació ja es trobe en el projecte de pressupostos 2010 en el programa 513.
10, capítol VI, codi FN510637, amb una anualitat de 261.
900 euros.
És una quantitat adequada a partir de la situació administrativa de l'actuació.

(Inintel·ligible) .
.
.
del transport, esmena 375, en referència a la línia ferroviària Dénia-Oliva-Gandia, la tan repetida Dénia-Oliva-Gandia, senyoria, podria puntualitzar-li que esta esmena.
.
.
a juí del meu grup resulta innecessària perquè, primer, en el projecte de pressupostos ja figura la línia 1156, impulsar l'administració central de l'estat la construcció de la línia Gandia-Dénia; dos, en el protocol per a la modernització de la ret ferroviària convencional de la comunitat proposat pel president de La Generalitat al
ministre de Foment en la reunió del dia 14 de juliol passat, ja s'inclou l'execució d'esta obra així com la seua posterior extensió fins a Benidorm i Alacant, que és el tren de la costa, creant així una connexió ferroviària entre València i Alacant per la costa.
La gran dificultat d'esta línia radica en la falta de voluntat del Ministeri de Foment per executar esta
obra.
Servixca d'exemple el fet que en la llei de pressupostos per al 2009 i el projecte de 2010
no preveu cap partida per a esta línia, quan en 2008 sí que hi havia inclosa una partida de 100.
000 euros per a la redacció de l'estudi informatiu.

Per la seua banda, La Generalitat ja ha fet els seus deures i ha redactat el
projecte constructiu del traçat Gandia-Oliva i l'estudi informatiu de l'Oliva-Dénia, a més de proposar la seua execució.

També voldria fer menció a un altre tema de molt recorregut, que és el ferrocarril Alcoi-Xàtiva.
Vull recordar que el passat també 14 de juliol, en l'anterior (inintel·ligible) .
.
.
 de reunió entre el president de La Generalitat i el ministre de Foment, es fa firmar la
iniciativa de La Generalitat, el protocol de col·laboració per a la modernització conjunta i la posterior transferència a La Generalitat de la línia ferroviària Xàtiva-Alcoi.

En este sentit, la nova actuació proposada per Compromís ja apareix en la línia 1.
1.
6, «impulsar a l'administració central de l'estat la remodelació i millora del sistema ferroviari de rodalies en les tres províncies de la comunitat, així com la transferència de la línia Xàtiva-Alcoi».

I, en la línia 2.
2.
6, «impulsar les millores per a potenciar la línea Alcoi-Xàtiva».
Per la qual cosa, no podem acceptar-la en els termes que vostés l'han presentat.

Sobre l'esmena de Compromís, número 344, que proposa la creació de l'ens de transport metropolità d'Elx, vull ressenyar que, segons s'arreplega en el projecte de llei de mesures d'acompanyament, article 71 al 77 -que s'ha debatut en estes Corts i està a punt d'aprovar-se en el pròxim ple-, se procedix a la creació de l'Agència Valenciana de Mobilitat Metropolitana a partir de la modificació de l'actual ens de transports de València.
Amb la creació d'esta agència, el Consell complix amb el seu compromís de dotar a les grans ciutats de la comunitat d'un instrument de coordinació, igual que tenen altres grans ciutats a nivell comunitari, nacional i
internacional.

Així mateix, també resulta innecessària l'esmena de Compromís sobre el pla de millora de la línea 1 de Metrovalencia.
La inversió de La Generalitat en esta línia és molt superior a allò que s'ha plantejat en l'esmena.
La conselleria i Ferrocarrils ja estan desenrotllant el programa d'actuació per la modernització de la línia 1, que preveu una inversió per més de 431 milions d'euros.
El passat 10 de novembre, va presentar el Pla de modernització 2012, «Un metro a la teua mida», que compta amb un pressupost inicial superior a 500 milions d'euros.

Les esmenes 376 i 399 són idèntiques.
Ho dic perquè si vosté ha de retirar-ne alguna.

Quant a infraestructures de ports, aeroports i costes -i acabe-, de sobra és coneguda l'esmena 379, presentada pel Grup Compromís, que no ve més que a repetir una o diverses esmenes que han sigut presentades tots els anys.
Un any més, voldria recordar-los que el salvament marítim, així com la descontaminació del medi marí, és una competència estatal, no de La Generalitat.

També vullc indicar que l'esmena 382 de Compromís, relativa a la consolidació dels talussos del port de Xàbia, presenta, en primer lloc, un clar error de redacció, ja que parla d'un import per al 2009 quan el que estem debatent, senyories, són els pressupostos de 2010.

Estos són els típics incidents que existixen quan un grup parlamentari es dedica a presentar,
sense molt deteniment i estudi, les mateixes esmenes tots els anys.

El senyor president:

Senyor Ferraro.
.
.

El senyor Ferraro Sebastián:

Acabe de seguida, senyor president.

Per acabar, quant a energia, l'esmena 345 de Compromís, sobre incloure noves línies d'actuació en el programa 731.
10, al Grup Parlamentari Popular no ens resulta ni adequada
ni oportuna, en primer lloc, perquè la seua esmena pretén incloure en el pressupost una nova inversió: finançament de la Agència d'Energia de la Plana Alta, sense assignar-li un cost, sense plantejar-li una
esmena específica en el FT6, sense dir a quines partides hauria de reunir-se per a compensar
eixe cost que s'hauria d'afegir.
A més, es considera innecessària la inclusió d'esta nova línia, ja que La Generalitat ja compta actualment.
.
.

El senyor president:

Senyor Ferraro.
.
.

El senyor Ferraro Sebastián:

.
.
.
amb l'Agència Valenciana de l'Energia, Aven, creada per Llei 8/2001.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Anem a passar a votar les esmenes defensades per Compromís.
Hi ha alguna observació?

La senyora Mollà Herrera:

És un aclariment respecte de les esmenes.
Com se diu en el Reglament de Les
Corts, a l'article 132, que «finalizado el plazo de presentación de enmiendas, la Mesa de la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda procederá a su calificación de acuerdo con los siguientes criterios:

»Apartado a).
Cada enmienda que suponga aumento de crédito, además de cumplir los requisitos generales, únicamente podrá ser admitida a trámite si propone una baja de igual cuantía en la misma sección.
»

Jo entenc que si les meves esmenes s'han admés a tràmit, supose que la mesa haurà fet este.
.
.
, com que no està Compromís en la mesa, potser hagen sigut errades d'ells i errades nostres, no d'una línia continuista.
.
.
(Veus).

Jo esmenaré les meves errades, igual que supose que no haurà hagut deixadesa de funcions per part del seu grup parlamentari en les funcions
que ha de fer la mesa pel Reglament de Les Corts.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Com que ha tramitat les meves esmenes, supose que estaran ben fetes.

El senyor president:

Senyor Ferraro, jo li agrairia que no férem polèmica d'açò.
Jo tancaria el tema, si a vosté li pareix bé, dient que la mesa ha fet la seua faena i cada diputat fa la que li toca.

I, en eixe sentit.
.
.
Però, té vosté dos segons.

El senyor Ferraro Sebastiá:

No, només dir-li, senyora Mollà, que molt bé, la mesa haurà de fer el que haja de fer com ha dit el president.
I ja farà el que ha de fer.
Però, jo li he de reiterar que vostés s'han equivocat, perquè no és que ha ficat 2009, és que han fet esmenes plurianuals, 2009-2010-2011.

O siga que s'han tornat a equivocar!
Que ho sàpia vosté.

Res més.

El senyor president:

Senyor Ferraro, que la cosa està claríssima; la mesa fa la faena el dia que li toca i com li toca, i les seues
senyories ho defensen i, l'altre grup, doncs, diu si està d'acord o no està d'acord i tot allò.

Anem a passar a votació.
.
.
Hi ha alguna observació a fer per part d'algun grup?
(Veus)

Sí, senyor.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Sí, president.

Nosaltres en les esmenes de Compromís voldríem que se separaren la 336, la 344, la 354, la 368, la 379, la 380 i la 396.

El senyor president:

I la 396.
Alguna observació a fer?

Doncs, anem a passar a votar.
En primer lloc, hi ha una transaccional a l'esmena 337.
Anem a passar a votar esta esmena.
Vots a favor de l'esmena transaccional presentada?
15.

En segon lloc, passarem a votar les dues esmenes que ha plantejat el senyor
Signes, la 336 i totes les relacionades a continuació, que han quedat ja gravades.

El senyor Signes Núñez:

No, anem a veure.
M'agradaria que se plantejaren una per una perquè és que no ha agrupat el sentit del vot.

El senyor president:

Ah!
Vosté volia una per una?

El senyor Signes Núñez:

És que no he agrupat el sentit del vot.

De totes formes, anem a vore, se pot agrupar la 336, la 344, la 379 i la 396,
per un costat; i, per altre costat, la 354, la 368 i la 380.

El senyor president:

Doncs, anem a passar votar, en primer lloc, el bloc d'esmenes que arreplega la 336, 344, 379 i 396.
Vots a favor d'estes esmenes?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

El segon bloc d'esmenes que arreplega la 354, 368 i 380.
Vots a favor d'estes esmenes?
1.
En contra?
14.

I la resta d'esmenes.
Vots a favor de la resta d'esmenes?
7.
En contra?
8.

Anem a debatre, ara, l'esmena 408 i totes les que ha presentat l'Agrupació de Diputats No Adscrits.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

En repetidas ocasiones, venimos poniendo en cuestión desde Esquerra Unida la política de infraestructuras y transportes del Consell.
Su apuesta por la carrera y
grandes obras, en lugar de promover una red eficiente de transporte público y de proximidad dando prioridad al coche como elemento de transporte es,
al final, la opción menos rentable social y económicamente y la de mayor impacto medioambiental.

Más allá de los tranvías u opciones semejantes que la conselleria circunscribe a las áreas metropolitanas de algunas de las grandes ciudades, metro y tranvía en Valencia, Tram en Alicante y Castellón, y con limitaciones, la acción del Consell por vertebrar el territorio y, sobre todo, por articular el
interior del país, es prácticamente inexistente.

Las enmiendas de Esquerra Unida dan prioridad a estos objetivos, especialmente
a través de la opción del ferrocarril, como alternativa de transporte público más sostenible, eficiente y de evidente rentabilidad social.

Así, entre las enmiendas que presentamos me referiré a aquellas que se refieren a dos actuaciones especialmente: una, la del tren
Gandía-Denia -y siento volver a repetir lo que mi compañera de Compromís había antes planteado-; y, otra, la del tren Alcoy-Xàtiva.

El tren Gandía-Denia, que es absolutamente innecesario y que cerraría el corredor ferroviario por la costa.
Los ayuntamientos de la Marina,
coordinados por el de Denia, suscribieron en el mes de julio una declaración en este sentido que dirigieron a La Generalitat y al gobierno del estado.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora Sanz Alonso:

Esquerra Unida la apoyó y el gobierno adquirió un compromiso en este sentido.
La utilidad social y la propia rentabilidad se
garantiza desde los 300.
000 ciudadanos y ciudadanas a los que daría servicio sin contar con el atractivo para el turismo.

Por eso, es necesaria la firma de un convenio entre las dos administraciones,
la autonómica y la del estado, con el fin de ejecutar las actuaciones de construcción de la línea Gandía-Denia.
Nosotros, en la enmienda que hemos presentado en este sentido,
planteamos que una de las principales líneas de actuación sea precisamente la necesidad de trabajar para que se firme este convenio.

Por tanto, reflejar la voluntad de la administración autonómica en el sentido de tirar adelante las negociaciones necesarias para articular
este tramo de red ferroviaria que es imprescindible en la costa.

Y otra sería la del tren de L'Alcoià-Xàtiva, actualmente en una situación que en repetidas veces hemos calificado de tercermundista y una auténtica humillación por los usuarios de aquellas comarcas.
La propia Conselleria de
Infraestructuras estima que la modernización de la línea haría pasar el número de usuarios de 100.
000 actualmente a 330.
000 por el ahorro del tiempo
estimado en el trayecto de modernizarse la línea y dando servicio a las comarcas centrales.
En este caso, el convenio ya está firmado entre las dos administraciones, por las cuales ambas deberían invertir 30 millones de euros cada una y repartirse los tramos de ejecución.

Esquerra Unida quiere que el compromiso de la Generalitat valenciana se lleve
adelante.
No vuelvan a enzarzarse en la falta de financiación y si el gobierno de Zapatero no cumple, etcétera, etcétera, porque, de ser así, ustedes tampoco cumplirán dicho compromiso.
Y no me digan que el gobierno del estado solo ha
comprometido ocho millones y, de ellos, dos para el 2010.
Pues bueno, en este
caso, y si es así, ustedes inviertan lo mismo.
Todo ello, comparado con los 4.
300 millones del
AVE, pues, me parece que es una ridiculez.

La enmienda que hemos presentado, en relación a esta línea ferroviaria Alcoy-Xàtiva, afecta, efectivamente, al programa 513.
20, infraestructuras del
transporte, en la ficha 6, en la FP6, precisamente dando de baja esta misma
cantidad presupuestada del ente gestor de la red de transporte y puertos de la
Generalitat valenciana para que conste explícitamente en el presupuesto, para que no escondan algo que no se sabe si se va a
realizar o no se va a realizar.

Y por el resto de las enmiendas, afectan, fundamentalmente, a algunas
infraestructuras en la ciudad de Alcoy, a la prolongación del Tram de Alicante hacia Orihuela, y otras de transporte de proximidad en
relación a la ciudad de Sagunto, como es el metro Rafelbuñol-Puerto de Sagunto, y a la articulación de una vía verde Sagunt-Torres Torres, que facilitaría la integración de los municipios con el medio en una zona donde hay una gran tradición en la realización de actividades y uso de ocio relacionados con la naturaleza.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula el senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Sanz.

De manera general, señora Sanz, tengo que reiterarle cuanto he manifestado en mi intervención del Grupo Compromís, en lo que se refiere a las cifras globales que los presupuestos de La
Generalitat asignan para 2010 a la Conselleria de Infraestructuras y
Transporte, y empresas de ellas dependientes.
Reiterar, igualmente, que no se
puede entender la Conselleria de Infraestructuras y Transporte sin sus
empresas, por cuanto una buena parte de la inversión corresponde a las mismas.

En cuanto a sus enmiendas, indicarle que curiosamente presentan ustedes dos, la
410 y la 418, firmadas cada una de ellas por unos diputados diferentes de su
agrupación y que son idénticas en cuanto a la nueva línea que se pretende, pero difieren en cuanto a la baja propuesta.

La primera, la 410.
Entendemos que la deberían ustedes retirar por cuanto no se debería haber tramitado al proponer ustedes una baja en el presupuesto de la empresa
Aeropuerto de Castellón, que no pertenece a la sección 08.

En cuanto a la otra, manifestarle que la conselleria es conocedora de la necesidad manifestada por diversos municipios de la comarca
de la infraestructura que usted solicita en su enmienda para la construcción de una conexión directa entre la autovía de titularidad estatal y el hospital comarcal de Alcoy.
Pero, hasta la fecha,
la conselleria no ha recibido solicitud formal del ayuntamiento para la redacción del proyecto.

En cuanto a la dotación para la segunda fase de urbanización de la antigua explanada del ferrocarril, también en Alcoy, informarle que dicha fase ha sido contratada por el ayuntamiento, y,
de participar la conselleria, debería hacerse mediante convenio y no en el capítulo VI, como ustedes proponen.

También en Alcoy solicitan ustedes dotación para la construcción del puente viaducto, zona norte, en un programa al que no corresponde esta
actuación, porque ustedes lo incluyen en arquitectura, y ahí no se puede (inintel·ligible) .
.
.

En cuanto a la enmienda relativa a la línea ferrocarril de Alcoy-Xàtiva, pues, reiterarles todo cuanto hemos dicho no ya en esta comisión hace un momento.
.
.
La actuación ya figura en los presupuestos en lo que se refiere al impulso ante la
administración del estado para la remodelación y mejora del sistema ferroviario de cercanías de la comunidad, así como las transferencias de la línea Játiva-Alcoy y la construcción del Gandía-Denia.

Reitero lo que he dicho hace un momento, que el pasado 14 de julio a iniciativa
de la Generalidad, se firmó por parte del presidente de la Generalidad con el ministro de Fomento el
protocolo de colaboración para la modernización y posterior transferencia a la Generalidad de esta línea de ferrocarril.

Y es lamentable, señora Sanz, porque este es un tema que hace diez años, ¡diez años!
, ¿eh?
, (remors) este diputado que les habla ya presentó una proposición no de ley pidiendo la transferencia, que, además, es curioso, porque la recuerdo perfectamente, porque se debatió en el monasterio de la Valldigna, en un pleno que se hizo allí.
Estamos todavía sin que el estado transfiera esta vía, en condiciones, claro.
Podíamos cogerla como está.
.
.
No, no, la queremos en condiciones.
(Veus)

Proponen ustedes otras enmiendas relativas a la zona de Camp de Morvedre y
alrededores, como son el desdoblamiento de la CV-309, Puerto de Sagunto-Puzol,
cuyo proyecto de duplicación del segundo se está redactando actualmente, por lo que, en principio, no requiere dotación económica para el ejercicio del 2010.
No digo que para sucesivos, sí.

En cuanto a la intervención entre el Puerto de Sagunto y Canet, el puente entre el Puerto de Sagunto y
Canet, se trata de una competencia de la administración local.
La conselleria podría prestar asistencia económica y/o técnica, si la solicitan las corporaciones afectadas.

La enmienda que ustedes presentan relativa a una nueva línea en el programa 513.
20, para la vía verde Ojos Negros, manifestarle que en el presupuesto de la conselleria ya figura la línea FN520241, destinada a la ampliación vía verde Ojos Negros.
En cuanto a la prolongación de la línea de metro desde Rafelbuñol al Puerto de Sagunto, indicarle que desde los estudios de viabilidad
realizados por la conselleria se ha determinado que la mejor solución para esta conexión pasa por la ejecución de una vía exprés.

En cuanto a las enmiendas sin dotación económica alguna, debemos señalarle, de una parte, que en el programa 513.
20, ficha (inintel·ligible) .
.
.
ya existe la línea 1.
1.
1, que señala expresamente «extender y mejorar la red de ferrocarril de La Generalitat con la ampliación de las líneas de Metrovalencia y Tram de Alicante».
Y, de otra, que la actual línea de actuación 1.
1.
7, concesión de obra pública, que ustedes pretenden eliminar, es una figura perfectamente prevista en
la legislación contractual y que se ha anunciado en repetidas ocasiones por el
conseller de Infraestructuras y Transporte.

Por otra parte, el canje que ustedes proponen por la referencia a la línea Gandía-Oliva-Denia, no tiene ningún sentido por cuanto ya figura en el proyecto de presupuestos en la línea 1.
1.
6.

Por otra parte, y para finalizar, señalar que las bajas que ustedes proponen no son admisibles.
El capítulo II del programa de ordenación y coordinación del transporte terrestre ya se ha reducido respecto al 2009 y no es posible
asumir nuevas reducciones que condicionarían el normal funcionamiento del programa.

Por otra parte, han presentado propuestas de baja en el capítulo II del programa 513.
30, con un importe global de 4 millones de euros,
cuando la anualidad total de dicho capítulo asciende a (inintel·ligible) .
.
.
euros, de modo que la aprobación de estas bajas.
.
.

El senyor president:

Senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

.
.
.
supondrían prácticamente el 100% de los recursos de dicho capítulo, lo que resulta inviable.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Anem a passar a votar.
.
.
(Veus) Sí, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor president, el meu grup demana que se voten per separat la 409, 413 i
414, en un únic bloc.

El senyor president:

¿Totes en el mateix sentit?

El senyor Signes Núñez:

Totes en el mateix sentit.

El senyor president:

¿Alguna observació més?

Anem a votar, doncs, la 409, 413 i 414.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
6.
En
contra?
8.

I ara anem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, passem a defensar l'esmena 419 i totes les presentades pel Grup Parlamentari Socialista.
Per a la
seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, una qüestió (inintel·ligible) .
.
.
, senyor president: la 427, ¿la votem primer, la transaccional, o.
.
.
?

El senyor president:

Això després, a l'hora de votar.
La tenim ací, però a l'hora de votar.
.
.

Té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories, la primera apreciació que es desprén de la lectura dels pressupostos per al 2010 de la Conselleria d'Infraestructures i Transport és l'afonament de la inversió en la conselleria inversora per excel·lència del govern valencià.

Les dades són molt clares i tossudes: la conselleria disminuïx en un 16,5% el seu pressupost respecte a 2009 i en 2010 representarà un 2,9 del total dels pressupostos de La Generalitat pel que fa a despeses,
quan en 2009 representava un 3,5 i en 2008, un 3,7.
Però el que és més greu és que la inversió real baixa de 247 a 175 milions, i això vol dir, senyories, menys carreteres, menys metro, menys tramvia, pitjor
seguretat vial, pitjor servei públic de transport, menys inversió en els ports de competència de La Generalitat
(veus) i menys inversió en la millora dels nostres pobles i ciutats.

Vostés són una rèmora per a aconseguir que la nostra comunitat abandone el furgó de cua pel que fa als efectes de la crisi, en la qual vostés mateixos ens han situat, i ha de ser el Govern d'Espanya el que estire, a través de la inversió en la Comunitat Valenciana, de la nostra economia.

Miren, per a 2010, les inversions reals de la Conselleria d'Infraestructures i Transport, de ferrocarrils i de l'ens gestor, a penes superaran els 485 milions.
¿I saben això què significa?
Significa dos coses.
La primera, que amb la disminució de les inversions reals de la conselleria vostés han deixat de crear 2.
200 llocs de treball per a 2010.
La segona és l'efecte negatiu dels pressupostos d'esta conselleria sobre la productivitat del sector privat de la nostra economia,
de les nostres empreses.

Miren, la reflexió és seua, pàgina 8, paràgraf 4 del Pla d'infraestructures estratègiques, al qual tant recorren, encara que siga un instrument que no haja passat
ni informació pública ni declaració d'impacte ambiental ni avaluació ambiental estratègica.
En eixe paràgraf vostés diuen: «Un aumento del 1% en el stock de infraestructuras induce un crecimiento del 0,25% en la productividad del
sector privado.
»

Senyors del Partit Popular, amb este pressupost estan renunciant a la creació d'infraestructures a la nostra comunitat i, tal com diu el PIE, que el que diu no és més que una (inintel·ligible) .
.
.
de la teoria econòmica, estan renunciant a posar alguna cosa de la seua part per a augmentar la
productivitat de les nostres empreses.

Miren, vullc.
.
.
, puc, vullc i dec fer la següent comparació.
Per a 2010, mentres, com deia abans, la conselleria, ferrocarrils i l'ens gestor van a invertir en la Comunitat Valenciana 485 milions, el Ministeri
de Foment invertirà 1.
596 milions d'euros.
(Veus) L'any 2010 serà, per tant, senyories, l'any de major inversió del grup Fomento en la Comunitat Valenciana en tota la seua història.

Senyor Serra, menys victimisme, menys discursos falsos d'agravi comparatiu, (veus) malgasten menys en festes i esdeveniments i invertixquen més en infraestructures, perquè això és el que a hores d'ara necessita la comunitat, (veus) però, sobretot, els treballadors i les empreses valencianes.

El meu grup ha presentat 23 esmenes, però amb 266 actuacions que comporten modificació i consignació econòmica.
(Veus) En concret, hem mogut 19.
754.
000 euros que, evidentment, queden a anys llum (veus) d'allò que faria falta per a donar cobertura econòmica a les 266 actuacions que proposem.
Però, senyors del Partit Popular, són tants els seus compromisos plasmats en convenis, protocols, acords, plans
programes, etcètera, i tantes les necessitats d'infraestructures del nostre territori, i són tan pocs els recursos econòmics de la conselleria per a 2010, que per a 21 actuacions en nuclis antics i
edificis, només hem pogut destinar 1.
500.
000 euros; per a 64 actuacions de noves
infraestructures i equipaments urbans, 2 milions d'euros; per a 115 actuacions en carreteres, 8.
650.
000 euros; per a 41 noves
infraestructures ferroviàries, 5.
457.
000 euros, perquè no hem vullgut tocar ni una sola de les inversions que vostés proposen, no n'hem tocar ni una sola.

I ahí, arribats ja a esta situació, recorde que la pregunta que ens féu el conseller en esta mateixa comissió quan presentava els pressupostos de la conselleria, pren un gran sentit, senyor
Serra: «¿De dónde sacarían ustedes el dinero para realizar las actuaciones a las que se refieren, las
que proponen?
» La resposta en aquella comissió fou coral: de la visita del papa, de la fórmula 1, de la Copa de l'America, de la Volvo Ocean Race, de l'open de tenis, etcètera, etcètera, etcètera.

Senyories, no obstant, els 19,7 milions d'euros de les nostres esmenes poden obtindre's d'on nosaltres els hem obtingut: amb les disminucions que hem plantejat, repetixc,
sense tocar cap inversió de les seues, i confie en la seua aprovació, per tant.

Vull fer un breu i resumit repàs a algunes de les esmenes que hem presentat, i començaré per les esmenes que demanen actuacions que no necessiten consignació econòmica, les esmenes de legislació.
Demanem l'aprovació dels projectes de llei de mobilitat sostenible, de l'agència valenciana de seguretat en el transport, del sector ferroviari i la de
ports.
Es tracta de quatre lleis que ja haurien d'estar aprovades des de fa molt de temps.
<
span class="text10">(Veus)

També és necessària l'aprovació immediata d'un pla d'acció territorial de ports de la Comunitat Valenciana així com d'un pla territorial de costes.
(Veus) A més a més, plantegem també l'elaboració d'un pla especial d'eliminació de punts negres i trams perillosos en les carreteres de titularitat de La
Generalitat, un pla especial de seguretat vial per a motoristes, plans de
mobilitat per a les àrees i entorns metropolitans de València, Alacant, Castelló i Elx, i l'elaboració i aprovació del III Pla de carreteres de la Comunitat Valenciana, del qual vosté i jo, senyor Serra, hem debatut este cap de setmana a través dels mitjans de comunicació, però el que és cert és que ja han passat sis anys des que finalitzà el seu horitzó temporal i el PIE no és, en absolut, el seu substitutiu.

També proposem un pla de millora de l'accessibilitat a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana per a començar a aplicar la llei d'accessibilitat universal al sistema de transport que vàrem aprovar fa poques setmanes en el ple de Les Corts per unanimitat.

Proposem, a més, un gran paquet d'actuacions i projectes singulars.
La connexió ferroviària Gandia-Dénia, a la qual destinem 650.
000 euros.
Cal recordar que al PIE 2004-2010 el
Consell es comprometia a la duplicació de la via en el tram Cullera-Xeraco i la seua extensió fins Gandia, prometent una inversió de 235 milions, dels quals, a dia de hui, la inversió executada ascendix a 0 euros, 0 euros.
(Remors)

O també cal recordar que el 8 de març de 2007 i en el marc de la negociació d'un protocol de col·laboració entre Foment i La Generalitat per a la modernització de la xarxa ferroviària convencional de la Comunitat Valenciana, el Consell li proposava al
ministeri que, literal, «La Generalitat executarà i finançarà la prolongació de la via fins Oliva i Dénia.
» Punt.
«La Generalitat serà, així mateix, responsable de l'elaboració dels estudis i projectes necessaris.
» ¿De qui és la culpa, senyor Serra?

També proposem la consignació de 900.
000 euros per a l'inici de les obres de modernització de la línia Xàtiva-Alcoi promeses al PIE, i per a contribuir (veus) a l'amortització del dèficit d'explotació de la línia.
Així mateix, proposem l'inici de totes les actuacions pendents compromeses al PIE 2004-2010, que en són moltes, i al protocol de carreteres 2005-2010, que en són moltes també, així com l'agilització del projectes i obres del TVRCas a la regió metropolitana de Castelló.

També consignem 500.
000 euros per a la redacció d'estudis i projectes per a executar les infraestructures ferroviàries que s'acorden en el protocol en matèria de ferrocarrils convencionals que s'està negociant entre La Generalitat i Foment i que s'aprovarà en 2010 i que vostés no han pressupostat res.

Senyories, el corredor mediterrani suposarà en 2010 una inversió del Govern d'Espanya de més de dos mil milions d'euros.
I Zapatero complirà el compromís per la posada en servei de l'AVE a València en 2010, i a Alacant en 2012.

A principis de 2010, senyories, estaran licitats tots els trams de l'AVE entre València i Castelló.
I, mentrestant, la consignació de la xarxa arterial ferroviària de València i d'Alacant és de 65.
000 euros, en cada cas.
El que suposa una absoluta vergonya en termes de
l'esforç de La Generalitat i de Camps per l'arribada d'un AVE, que només han utilitzat com arma electoral, i de compliment amb els compromisos
adquirits amb el govern central.

És cert que hem signat una transaccional a 300.
000 euros, però fins al compliment del compromís amb el govern de l'estat, de 9 milions d'euros, queda molt, i nosaltres presentarem una PNL en eixe sentit.

Senyories, en actuacions en els ports, competència de La Generalitat, proposem deu actuacions, valorades en 489.
000 euros, però també proposem la implantació d'una gestió ambiental de ports, a la qual destinem 40.
000 euros.

En energia proposem la creació de dos subprojectes, el suport per a la dotació d'instal·lacions d'energia solar als edificis de titularitat de La Generalitat, dotat amb 300.
000
euros, i, un altre, per a l'elaboració d'estudis per a la reducció d'emissions contaminants a l'àrea de transport de la Comunitat Valenciana, especialment en els sectors
metropolitans, dotat amb 20.
000 euros, i els beneficiaris dels quals serien les
universitats valencianes.

Per acabar, instem l'Agència Valenciana de l'Energia a incrementar a la Comunitat Valenciana la potència instal·lada d'energies renovables amb la finalitat d'aproximar-la al percentatge d'Espanya.
I també agilitzar el compliment del Pla eòlic valencià que pateix un gran retard.
I també agilitzar els compromisos adquirits al pla d'infraestructures estratègiques en matèria d'energies renovables.

A l'ens gestor de transports i ports l'instem també a agilitzar l'execució de les actuacions del ferrocarril convencional, metro i tramvia, compromesos al
PIE 2004-2010; i a Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, a millorar les
condicions de la línia 1 del metro i de totes les altres línies de metro i tramvia; a incrementar les freqüències de pas dels combois de la línia 1 del metro, i, finalment, a millorar i a ampliar els serveis nocturns i de
cap de setmana de ferrocarrils.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, senyor Signes, m'haurà de reconéixer que no s'han calfat molt el cap amb les esmenes d'enguany.
Que no hi ha hagut una gran producció intel·lectual per part dels socialistes valencians.
I que jo hui podria, sense cap
problema, reproduir la intervenció que l'any passat va fer ací el meu company del grup parlamentari el senyor Maluenda, perquè servirien les mateixes explicacions per a les mateixes esmenes, que en el seu
conjunt, la majoria són innecessàries, amb multitud d'errors, són reiteratives, arbitràries i algunes, inclús, plenes d'algunes irregularitats.

Però li vull dir que, com vosté ha començat parlant del conjunt de la conselleria, li vull dir que, mire, el pressupost consolidat per a l'any 2010 és de 981,9 milions d'euros en la conselleria.
Estem parlant, en este cas, de 25,2 milions d'euros més que en l'any 2009, un 2,6% més.
I la inversió pressupostària consolidada passa dels 520 milions d'euros, en l'any 2009, a 547 milions d'euros, en l'any 2010.
Estem parlant d'un augment del 5%.

I vosté.
.
.
, m'haguera agradat que haguera estat en el que crec que hui toca, que és el debat d'esmena a esmena, el que diu cada una de les esmenes o les més significatives d'estes.
Jo sí que vaig a fer referències hui a elles.

Les esmenes 419 i 420, que vosté du ací, que parlen, una, de 21 actuacions en cascs històrics i, una altra, de 64 actuacions, en este cas, en infraestructures i
equipaments urbans, reflectixen l'arbitrarietat, reflectixen la falta de planificació i reflectixen única i exclusivament la política de campanar, a la qual el Partit Socialista mos té habituats.

Si això fóra veritat que s'aprovaren estes esmenes, cap d'eixos projectes se podria dur endavant, cap d'eixos projectes tindria suficiència econòmica i, el que és més important, excepte algunes que vosté proposa, ja estan en línies pressupostàries, ja estan previstes, com és la rehabilitació del barri medieval de Bocairent o com és el convent de Sant Francesc de Viver o com és l'oficina RIVA de València, que ja tenen noms i cognoms, la gran majoria d'eixes obres no tenen ni petició per part dels ajuntaments ni, lògicament, consten en cap de projecte per a este.

Però li vull dir que, igual que fa estes, en les infraestructures de carreteres
ocorre el mateix.
En el programa 513.
10 vosté demana l'elaboració d'un pla especial de punts negres i trams perillosos.

Jo li puc dir que l'execució dels programes de la conselleria ja té pressupost per a eixos punts negres.
Ja està fent-ho en les obres noves o bé en les partides globals de condicionament de les carreteres.
Estem treballant
en el PIE, lògicament, actual i en el futur; l'actual, executant-se, i el futur 2010-2020, on van a quedar replegades totes les
xarxes viàries valencianes necessàries.
I, lògicament, se treballa d'una manera seriosa.

I una part molt important, les 110 actuacions, que vosté diu, són un autèntic despropòsit en l'esmena 422.
Vosté inclou solucions que van a través de conveni, com és la CV-2310 o la CV-309.
Li dóna igual duplicar en este cas i repetir les actuacions com és, en este cas, el conveni de la CV-309, Puçol-Puerto de Sagunto, o li dóna igual replegar les actuacions que són pròpies de l'estat, en este cas, com és el tercer carril Bunyol-València en l'A-3 o el pont de Xirivella.
Els dóna exactament igual.
I això al final l'únic que fa és perdre credibilitat.
Són esmenes que van dirigides, única i exclusivament,
(veus) per a fer polítiques, com he dit abans, de campanar.

Mire, la 423, vostés s'equivoquen totalment de programa pressupostari.
Parlen de l'elaboració de plans de mobilitat sostenible en les àrees metropolitanes i els seus entorns de Castelló, València, Alacant i Elx.
Li he de dir que això se fa en una Direcció General de Transports i Logística; no se fa, en este cas, en el programa 513.
10.
Equivocació darrere de l'altra.

Quan vosté mos demana, igual que se va fer l'any passat, un conveni, en la 424, de col·laboració per a la redacció del pla especial de seguretat vial per als motoristes, li he de dir que la
conselleria ja ha redactat la norma tècnica sobre les mesures de protecció dels usuaris de les motocicletes en la Comunitat Valenciana.

Aixina, unes i altres, podem vore com són capaços de presentar esmenes com la 433, on acaben augmentant en 50.
000 euros la
quantitat i no saben d'on la detrauen.
No aporten, en este cas, en la mateixa esmena la solució tècnica.

Però li he de dir, mire, la 425, en el programa 513.
20, vosté parla d'augmentar «las vías exprés», en este cas, en 70.
000 euros.
(Veus) I jo li dic, la 425, eixa esmena.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes, senyor Signes, senyor Signes, té la paraula el senyor.
.
.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
eixa esmena és innecessària.
Eixa esmena és innecessària.
L'anualitat proposada per part de la conselleria és el que està previst dins de les actuacions.

I li he de dir, quan vosté parla en este cas de l'esmena 426, en infraestructures al transport, li he de dir que, mire, la
supressió dels passos a nivell és una prioritat per a la conselleria.
I li he de dir que si retornem a 1995,
quan hi havien 202 passos a nivell en la província de València, en estos moments queden 85 passos.

I n'hi ha un segon pla treballant perquè, al llarg dels pròxims anys, això quede reduït a la mínima expressió.
I això és una realitat.

Quan vosté parla, en este cas, que és necessari el que aparega en esta esmena, en la 426, quan parla de la transferència de la línia Xàtiva-Alcoi i de Gandia-Dénia, li he de dir que el pressupost en la línia 1.
1.
5 ja ho replega, i replega el compromís polític molt clar.

Però vostés al final no són coherents.
Vostés saben que, com molt bé ha dit el meu company Rafael Ferraro abans als dos portaveus dels grups de l'oposició, des del 14 de juliol de l'any 2009, està el president de La Generalitat liderant, en este cas, la iniciativa en el
ministeri.
I la falta de compromís per part del ministeri és la realitat.
I vostés ho saben.
La falta de voluntat política que han tingut els socialistes, de manera contínua, en este tema, s'ha manifestat en moltíssimes ocasions, i hui no tenen crèdit al mateix.

I li he de dir, quan vostés parlen en la 428 de la remodelació de la xarxa arterial ferroviària d'Alacant, li he de dir que la dotació pressupostària que la conselleria, en estos moments, està posant damunt de la taula és el que realment va a executar-se.
Perquè per part del ministeri no anem a obtindre contraprestacions.
El ministeri està arribant tard i mal.
I el ministeri és el que està retardant de manera continuada este tipus de solucions.

I li puc dir, en la 429, que parla de les infraestructures del transport, li
puc dir que estes esmenes, en este cas, l'accessibilitat en els baixadors, en este cas li puc dir que el Tram d'Alacant i el Tram de la Plana tenen el 100% de l'accessibilitat i Metrovalencia està en un nivell del 98%.
I vosté sap que això és aixina.

Per tant, un any darrere d'altre, presenten les mateixes, les mateixes esmenes.

Mire, la 430, que jo crec que també té alguna cosa important, fa referència a un programa que no existix, el 430.
20.
I, lògicament, eixe programa no existix en els pressupostos.
Un altre error en una
altra esmena.
I aixina podríem estar una darrere de l'altra.

Però crec que podrem i tindrem temps al llarg d'estes setmanes anar debatent totes estes esmenes que van a donar, una vegada més, una visió del que, des del Partit Socialista.
.
.
, s'han vist les infraestructures per a la Comunitat Valenciana, on, lògicament, no n'hi ha una visió estratègica; on, lògicament, no n'hi ha una visió de solució dels problemes dels ciutadans; on, lògicament, el que n'hi ha és una altra qüestió.
És clientelisme polític.
És agradar a uns i disgustar a uns altres.
Una visió sectària de les infraestructures.
Una visió partidista de les infraestructures, i no donar solucions.

Vostés han perdut enguany una ocasió d'or a presentar ací esmenes noves, esmenes diferents, esmenes treballades; no esmenes que responen,
única i exclusivament, a criteris partidistes.

Li puc dir que la 451, que jo crec que és una de les esmenes que per a vostés més càrrega ideològica du, per a mosatros té un clar compromís.
Un clar compromís com és continuar millorant la seguretat, en este cas, en l'explotació de les línies de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

El cas de Metrovalencia, cal destacar el programa de modernització que, en este cas, se preveu un import de 431 milions d'euros per al mateix.
Durant l'any 2010 va a continuar treballant-se per part de ferrocarrils per a la
incorporació del sistema ATP en el tram Empalme-Torrent i l'execució de la incorporació del sistema ATO en tots els traçats subterranis de la xarxa, l'1, la 3 i la 5.

Però li puc dir que el dia 10 de novembre de l'any 2009 s'ha presentat el Pla de modernització 2012 «Un metro a tu medida».
Un pla ambiciós, amb una inversió superior a 500 milions d'euros, la millora del servici, 491 milions d'euros; l'atenció al client, 7,6 milions d'euros; l'accessibilitat, 2,5, i la sostenibilitat, 3,3.

I en el cas de la xarxa del Tram d'Alacant, tant en les noves línies del tramvia com en els trams modernitzats de la línia Alacant-Dénia, s'estan instal·lant els sistemes de seguretat més avançats.

Les seues esmenes no donen la resposta que els ciutadans esperen.
Les seues
esmenes no solucionen en este cas res, ni aporten res als pressupostos.

Per part del Grup Parlamentari Popular, haguérem tingut la voluntat de poder acceptar més esmenes.
Però no han tingut, jo crec que, ni l'originalitat, ni han.
.
.
, lògicament, jo crec que, evidenciat una falta d'idees i d'il·lusió en voler fer coses noves i diferents o distintes, que l'únic que reflectixen és que vostés no tenen un projecte polític en matèria d'infraestructures -com en la resta de matèries, lògicament- alternatiu, ni diferent, ni diferenciat.

Vostés cauen en els errors que sempre ha caigut l'esquerra.
I, lògicament, tenen un concepte de les infraestructures caduc, vell i que hui no
respon a les realitats del segle XXI.

La política d'infraestructures se deu fer al servici dels ciutadans, per a servir als
municipis i a les persones, per a cohesionar els territoris, per a donar
solucions i augmentar la qualitat de vida.
Les seues esmenes van en direcció contrària.
Les seues esmenes són desvertebradores.
Les seues esmenes trenquen amb la cohesió territorial.
I les seues esmenes, en este cas, no presenten cap alternativa de
futur.

Per al nostre grup parlamentari, la veritat, és que ha sigut una gran desil·lusió vore que no hem pogut debatre res nou, que no han sigut capaços de vindre amb cap proposta distinta ni diferent, ni millor ni pitjor.
Però poder parlar d'altres coses amb vostés és impossible.

Per tant, jo crec que hem sigut coherents transaccionant l'esmena que hem transaccionat.
Una esmena que, una vegada més, evidenciava els errors del Grup Parlamentari Socialista quan parlava de 100.
000 euros, i vostés saben que la línia a la qual estava afectant únicament i exclusivament se valorava de 65.
000 euros.

Moltes gràcies, senyor president, i disculpe que m'haja passat en el temps.

El senyor president:

No, no, no, està vosté disculpat.

Senyories, anem a passar a.
.
.
(Inoïble)

El senyor Serra Cervera:

(Inoïble) .
.
.
són de la 440 a la 445, que anem a passar directament a votació i no defensar-les, i lògicament per al grat i la satisfacció de l'alcaldessa de Carcaixent que ens acompanya i que puga estar més relaxada al llarg de tota la jornada.

El senyor Signes Núñez:

Sí, senyor president, pel tema de l'agrupació.

El senyor president:

Sí, senyor Signes.
Quines volia que agrupàrem?

El senyor Signes Núñez:

M'alegre de l'argument del senyor Serra, però sí, vull que s'agrupe la 441, la 443, juntes; i per un altre costat, la 442.

El senyor president:

Val.
Anem a votar en primer lloc, senyories, la 441 i la 443.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Votarem la 442.
Vots a favor?
14.
Abstencions?
En contra?
1.

La resta d'esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Anem a passar a votar, senyories, la secció 08.
Vots a favor de la secció?
8.
En contra?
7.

Agència Valenciana de l'Energia, que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
 7.

Transport Metropolità de València, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.
(Remors)

Xarxa de Transports i Ports de La Generalitat, sí que té esmenes.
.
.

El senyor Signes Núñez:

President, un segon.
Es pot comprovar que no hi ha esmenes?

El senyor president:

Això és el que diuen els papers estos.
Els papers es poden equivocar, eh?
(Remors)

Té vosté raó, senyor Signes.

El senyor Mundo Alberto:

Una esmena del Grup Socialista.

El senyor president:

Té vosté raó.
Quan se manegen tants papers, de tant en tant.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.
(Veus)

Per favor, pot comprovar si l'ens gestor.
.
.
Ah!
no, eixe no té esmenes.
(Veus)

El senyor president:

L'Entitat Pública de Transport Metropolità, que no té esmenes, la votació ja l'hem fet.

Xarxa de Transports i Ports de La Generalitat, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Ferrocarrils de La Generalitat, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

I ja està la secció 08.

Senyories, anem a parar un parell de minuts.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Senyor president, si me permet.
El meu grup demana que les esmenes aprovades se
mantinguen vives per al plenari.
Gràcies.

El senyor president:

Ho tenim en compte, però és una petició que li farem al representant del Grup Socialista en la Comissió d'Educació perquè ho faça al final de la jornada.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Secció 09, senyories.
La secció 09, que és Educació.
És l'última d'esta vesprada.

Anem a començar per l'esmena 452 i totes les que ha presentat el Grup de Diputats No Adscrits.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias.

Para Esquerra Unida ya dijimos que los presupuestos presentados en educación eran irreales, desequilibrados, y sobre todo insuficientes y mal repartidos
para solventar los problemas del sistema educativo valenciano.

Para superar estas deficiencias, Esquerra Unida ha presentado las enmiendas que
voy a relatar a continuación, pero especificando que voy a explicarlas por la falta de tiempo en bloques
temáticos, sobre todo haciendo hincapié en los principales.

En primer lugar, hay un bloque de enmiendas que tratan de incrementar el
presupuesto destinado a la construcción, reforma y equipamientos de centros de infantil, primaria y secundaria y EPA
que permita la finalización de las construcciones escolares, necesarias para escolarización de calidad del alumnado valenciano en condiciones debidas y la desaparición de los más de 1.
100 barracones escolares que, recuerde, escolarizan a más de veinte mil niños y niñas.
Un coste aproximado de 6.
200.
000 euros todos los años, que son a fondo perdido.

Esta escolarización de calidad tiene que atender adecuadamente al alumnado con necesidades
educativas especiales, eliminar barreras arquitectónicas, garantizar la normalización lingüística en la administración educativa y asegurar la competencia lingüística de todo el profesorado, que debe tener uno de sus pilares en la exigencia
del requisito lingüístico en las oposiciones.

Por tanto, reforzar la calidad significa atender suficientemente la formación del profesorado, más psicólogos, más logopedas, cubrir bajas antes de siete días, más educadores, etcétera.
Todo eso está en un bloque de enmiendas que entendemos que, no solamente favorecen la
escolarización, sino también la escolarización de calidad, y con el objetivo de revertir lo que seríamos en la segunda comunidad de mayor índice de fracaso escolar en España, con el 35,9, que supone un 17% más que la media nacional, y recordando que el 40% de los estudiantes valencianos
abandonan la formación después de la enseñanza obligatoria, también 11 puntos por encima de la media nacional.

Hay otro bloque de enmiendas que modifica la problemática sobre la que se actúa, los objetivos básicos o las principales líneas para alcanzar los objetivos, que pretenden corregir el marcado carácter privatizador de los presupuestos, dotar a la escuela pública de los profesionales necesarios para gestionar la diversidad, lograr los
objetivos necesarios para el alumnado que en su conjunto adquiera las destrezas
necesarias.

Y hay un tercer bloque que nosotros le damos una importancia de primer rango,
que es atender a la baja tasa de escolarización, sobre todo, principalmente en la educación infantil, entendiendo que la escolarización.
.
.
que escolarizamos un 5,3% menos que la media nacional para el primer ciclo de
infantil y un 2,5 menos que la media nacional para el segundo ciclo de
infantil, según datos del Ministerio de Educación.

Ante este dato, la Conselleria de Educación no ha creado ni una sola escuela infantil pública con más fondos propios; no ha aportado ni un solo euro al convenio firmado con el
Ministerio de Educación, trasladando la totalidad de la financiación del 50% que debería aportar la administración autónoma a los ayuntamientos, diputaciones y entidades públicas.

Y, en definitiva, la conselleria ha optado por la privatización del sector, aumentado las subvenciones a guarderías, escuelas infantiles privadas e instaurando en el presente curso el sistema
de bono cheque de ayuda a la escolarización, gestionado por y a través de 386 centros privados autorizados.
Se ha transferido a estos centros
privados 32 millones de euros, cuando hemos sido incapaces de implementar 11
millones para construir centros de educación infantil públicos del plan Educa3 en su primera convocatoria.

La conselleria, por tanto, ha dejado en manos del sector privado la primera etapa del ciclo de
Educación Infantil, y las consecuencias han sido catastróficas a esos niveles, ¿no?
La oferta de cero a tres años en la comunidad, según las cifras oficiales, ha sido este año de 31.
248 plazas, de las cuales dos tercios son privadas y cerca del 65% de
los niños del primer ciclo de Educación Infantil, que abarca de cero hasta tres años, está matriculado en un centro privado.
Mientras que la red que comparten
ayuntamientos y La Generalitat tan sólo disponen de 10.
303 plazas públicas, según los datos oficiales de la
conselleria, o, lo que es lo mismo, una por cada 15 niños.

Por tanto, Esquerra Unida presenta una enmienda para que la conselleria aporte el 50% del plan Educa3, con cargo a sus propios presupuestos, fondo que se sumará a los que aporta el estado y que se deberían consignar en el presupuesto para la construcción de nuevas escuelas infantiles públicas de cero a tres años en nuestra comunidad, y para evitar que se pierda, como en la primera
convocatoria, o se pierda la mitad, como en ésta, porque nos extraña que nos sobre tanto dinero como para renunciar a más de 15 millones de euros.

Por tanto, en este conjunto de tres bloques que yo he explicitado, es donde se
resumirían las enmiendas que mi grupo ha introducido al presupuesto de educación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula el senyor Soria.

El senyor Soria Mora:

Gracias, señor presidente.

Señora Sanz, mire, escuchando su intervención, la reflexión de la defensa que hace de sus enmiendas, da la sensación de que vivimos en comunidades distintas.

El panorama que usted presenta de la educación en la Comunidad Valenciana es tan radicalmente distinto de la realidad tal y
como la vemos nosotros, como la mayoría de sus planteamientos políticos no son la realidad de la mayoría de los valencianos.

Distorsión de datos, cifras, objetivos, de tal manera que sólo lo puedo entender desde la óptica de un partido político que no valora, como hace el Partido Popular, la libertad de los padres a la
hora de elegir el modelo educativo de sus hijos, lo cual condiciona toda una
política educativa.

Pero afortunadamente vivimos en una sociedad en la que cada cuatro años son esos padres los que, en el conjunto de la ciudadanía, los que nos dicen a los políticos lo que desean para sus hijos.
Y, como usted sabe, y créame, señora Sanz, que desde hace catorce años vienen manifestando claramente muy bien los padres lo que desean para los
hijos en política educativa.

La política educativa de los gobiernos del Partido Popular no ha hecho sino ir
mejorando, tanto cualitativamente como cuantitativamente, hasta llegar a traer
para 2010 unos presupuestos que son los mejores en cuantía y los mejor distribuidos de la historia de nuestra comunidad.
Y esto no lo
digo yo, lo dicen los valencianos que, como he dicho antes, año tras año vienen demostrando.
Y ahora se lo voy a demostrar con cifras.

Presenta usted un total en estos presupuestos (inintel·ligible) .
.
.
de 109 enmiendas, que al final han sido reducidas en 24, puesto que la mayoría, como es habitual, vienen a ser copia de enmiendas presentadas, algunas el año pasado, e incluso repetidas.
Yo les aconsejaría que las revisasen antes de presentarlas.

Además, y aunque parezca una anécdota, en la casi mitad de sus enmiendas usted las firma ya en noviembre de
2010.
Hágalo ver.
Sí, la mayoría (inintel·ligible) .
.
.
noviembre de 2010, parece que estén ya presentadas con vistas a los próximos presupuestos del año que viene.

Pero, vamos, empezando por programas.
En el programa 422.
20 y 422.
30, enseñanza primaria y secundaria, presenta usted 69 enmiendas que en su mayoría justifica la dotación económica que conllevan, detrayéndola de los conciertos en los presupuestos.
Es de sobra conocida la política del Partido Popular y del gobierno valenciano al respecto, y no voy a
repetirla.
Pero en cuanto a las inversiones quiero recordar lo siguiente: el
curso escolar 2009-2010 comienza con 50 centros de nueva construcción o de remodelación total respecto al curso anterior, con lo cual hace un promedio de cuatro
nuevos centros mensuales en el último año.
Esto ha supuesto una inversión en el último año de 211 millones de euros.
Y eso, señora Sanz, créame, es apostar por la enseñanza pública también.

En total hay 641 unidades educativas nuevas que se inician en este curso, con
17.
280 puestos escolares nuevos.
Y eso créame también que es apostar por la enseñanza pública.

Pero además hay que recordarle que desde 2003 hasta hoy se han puesto en funcionamiento
343 centros, con una inversión de 1.
550 millones de euros.
Y esto, le repito, es apostar por la enseñanza pública.

Al programa 422.
60, universidad y estudios superiores, ha presentado usted tres
enmiendas -al final, creo que se ha quedado una porque había dos repetidas-.
El único objetivo de estas enmiendas, al final, era acabar con la dotación a la VIU, a la universidad internacional, y dotar con esos fondos a las
universidades públicas.

Lógicamente, parece usted que desconoce que estos presupuestos destinan al área de la docencia 959,7 millones de euros para el presente ejercicio, con un
incremento del 23,34 respecto al anterior.
Los objetivos de estos presupuestos
en universidad son potenciar la calidad de la enseñanza universitaria; promover la igualdad de oportunidades en el acceso a la
universidad; garantizar la objetividad máxima en los procedimientos de acceso; analizar y aumentar los trámites para la confección de becas y ayudas y fomentar la investigación.
He de decirle que el gasto corriente por alumno en 2010 supera los 100.
600
euros anuales, siendo ésta la segunda comunidad.

Además, ha hablado usted de las instalaciones provisionales o aulas prefabricadas, ubicadas en los centros públicos, que en el 2009-2010 van a afectar, exactamente, al 2,7% del alumnado, lo
que son 1.
028 instalaciones.
Es decir, son un 16,15 menos que el año anterior.
Pero, usted sabe que las instalaciones provisionales tienen unas
causas, y las causas son el gran número de intervenciones que se han realizado ante estas durísimas legislaturas en la ampliación y adecuación de los centros existentes; por otra parte, el gran crecimiento demográfico presentado en un corto espacio de tiempo; y, también, una causa es que hay que tener en cuenta que hasta 1995 el criterio docente
era el de utilizar los centros a doble turno.
Actualmente sabe que las AMPA
optaron por rechazarlo, y, al final, no ha habido más remedio, para llevar acabo este tipo de intervenciones, que utilizar estas salas que,
cada vez, son menos.

Y como no tengo tiempo, ya le contestaré en el pleno.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soria.

Anem a passar, doncs, a votar estes esmenes.
Hi ha alguna observació que fer per part d'algun grup?
Doncs, passarem a votar les esmenes totes en el seu conjunt.
Vots a
favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, anem a debatre el grup d'esmenes que va a partir de la 561 i les presentades pel Grup Socialista.
Les
seues senyories tenen dos blocs.
En primer lloc, intervindrà la senyora Noguera, per un temps de 8 minuts.

Té la paraula la senyora Noguera, quan crega convenient.

La senyora Noguera Montagud:

Señor presidente, muchas gracias.

Bueno, escuchando al representante del Grupo Parlamentario Popular, da la
impresión de que se equivocan todos aquellos que salen a la calle a pedir en
manifestaciones que, por favor, puedan ser atendidos.
Da la impresión de que ni son valencianos ni son dignos, desde luego, de ser escuchados por el
gobierno del presidente Camps.
Probablemente, no deberían casi tener ni derecho a pisar las calles para plantear qué es lo que está ocurriendo en las distintas manifestaciones educativas en torno a la educación pública.

Pero, claro, cuando este grupo, el Grupo Parlamentario Popular, viene a una
comisión, siendo prácticamente incapaz de dialogar, de consensuar, de escuchar alguna razón y con la actitud de que estos son los mejores de los mejores presupuestos que
se pueden presentar encima de la mesa, como siempre -siempre son los mejores-, pues, es casi imposible poder hablar, negociar, o, al menos, intentar
transaccionar alguna enmienda de educación.

La realidad es que para ser los mejores de los mejores seguimos teniendo más de mil barracones encima de la mesa, somos la segunda comunidad autónoma de todo el estado con mayor fracaso escolar, el 36% de fracaso escolar, un
20% de provisionalidad del profesorado, somos la tercera comunidad autónoma con un mayor número de alumnos inmigrantes escolarizados todos ellos, por supuesto, en la
escuela pública, puesto que todavía ni siquiera se hace que sean las escuelas concertadas-privadas las que puedan
escolarizar también alumnado, y somos, lamentablemente, la tercera comunidad que menos invierte
por alumno en educación pública de toda España.

Las enmiendas que nosotros presentamos van al corazón, justamente, de esas cuestiones, pensando que solo aquél que plantea que tiene la verdad tan absoluta y enfermiza -como ustedes lo hacen-, solamente es posible si les alumbra a los lunáticos.
Alguna, algún error, algún punto de equivocación tendrán ustedes encima de la mesa.

Pero, mire, la primera mentira que dijo el presidente Camps -y fue mentira- la dijo el día del inicio del curso escolar, el 8 de septiembre, cuando planteó que iba a ser éste el año de las ayudas y que todas las transferencias corrientes, ayudas y
subvenciones, subirían un 43%.
Fue absolutamente falso, cuando él sabía que ya se estaban haciendo los presupuestos -que hoy estamos aquí debatiendo- y que eso no iba a ser cierto, sino que el recorte a todas las materias
educativas sin ningún tipo de discriminación, daba igual que habláramos de comedores, de educación especial, de formación de adultos, o de cualquier materia sensible en el ámbito educativo, se recortaría un 35%.

Eso, al señor Camps, le daba igual.
Pero, es normal, a un presidente que es capaz de mentir
ante el parlamento y de tergiversar la verdad delante de un juez, pues, ¡cómo no va a decirlo delante de los presupuestos de la Comisión de Educación!
(Veus)

Eso es lo que hoy estamos debatiendo.
Pero, mientras eso se recorta, aparecen
grandes,.
.
.

El senyor president:

Señorías.
.
.

La senyora Noguera Montagud:

.
.
.
aparecen grandes bolsas de cajón de sastre que algún día nos explicarán por qué.
Porque es curioso, vemos el presupuesto de la Conselleria de Educación y la inversión cae, cae absolutamente en picado, cae en todas las transferencias corrientes
un 35%, pero crece más de 121% una cosa que se llama «gastos diversos».
O crece, por ejemplo, un 155% algo que se llama «trabajos con otras empresas».
Es curioso, pero los gastos diversos son tres veces superiores a lo que se
invierte por parte de la
conselleria en la creación de construcciones de escuelas infantiles de cero a tres años.
¡Tres veces más!

Por cierto, algún día nos explicarán si ni siquiera están poniendo la parte que corresponde al convenio con el Ministerio de Educación, pero si ni siquiera ponen toda la parte que le corresponde al Ministerio de
Educación, sino tan solo la mitad, ¿qué están haciendo con ese dinero que pertenece a los valencianos y que envía el gobierno de José Luis Rodríguez Zapatero?
Porque ese dinero, ustedes, no lo están aplicando a la construcción de escuelas infantiles.
Pero, es que si hablamos de transferencias a otros
trabajos, a otras empresas -como le digo-, es un 155% lo que aumenta por encima, incluso, de lo que aumentan las
inversiones para construir centros educativos públicos.

Ustedes no tienen ninguna, ninguna voluntad de corregir una línea educativa que han llevado durante tiempo, durante todo el período que Francisco Camps ha estado gobernando, porque a lo mejor están satisfechos y contentos mientras les haya réditos electorales por otras cuestiones.
Pero, la realidad es que el sistema
educativo público valenciano se resiente, se resiente y está de luto desde que el conseller de Educación es el señor Alejando Font de Mora.

Pero, mire, como andamos ligeros con el dinero de los valencianos, mientras
resulta que nuestros niños van a barracones, mientras nuestros niños no tienen educadores, mientras la formación de adultos se sigue dando en plantas bajas, y, algunas, incluso, cerrando
titulaciones, mientras los colegios nunca se terminan, ni siquiera en el mapa
escolar, mientras somos el hazmerreír y vamos a la cola del fracaso escolar, resulta que hay dinero para otras
grandes alegrías.
Por ejemplo, el escándalo de la VIU, que tiene y que -supongo que a los señores del Partido Popular les encanta-, que tengo que recordar que es una universidad privada, absolutamente privada,
de carácter privado, pero que no tenemos ningún problema en que sus gastos de funcionamiento aumenten un 45% o que el dinero
que se invierte en la sede crezca más de un 300%; 7 millones de euros para 50 alumnos.

Y digo yo, ¿no nos saldría mucho más barato mandarlos todo un año a Estados Unidos a que hicieran el curso gratuito?
Estoy absolutamente
convencida de que nos sale más barato que en lugar de hacer un máster en gastronomía o en estudios sobre el fútbol, pues, ¡oiga!
, les diéramos un curso becado, porque ya puestos, si a lo mejor coincide que son hijos
de algunos.
.
.
Pues, ¡oiga, chica!
Yo, ¿qué quiere que le diga?
Casi estaría a favor, hasta que pudiéramos ahorrarnos ese dinero del erario público que, además, a mí, personalmente, de momento, me parece irregular -y no sé si ilegal- poder poner dinero en una sede absolutamente privada para fines y negocios
privados, por muy educativos que sean, pero dinero -como digo- de todos los valencianos.

Y dicho eso, y como en sedes nos gustan tanto, supongo que estará contento el Partido Popular con la visita que realizó el otro día a CIEGSA y se quedaría encantado de las explicaciones que le pudieran dar.
¿Es bonita la sede de CIEGSA?
¿Es grande?
¿Es lujosa?
¿Magnífica?
¿Trabajan bien?
¿No?
¿Es austera?
No será como los niños que están en los barracones.
Estoy convencida de que no, seguro que tienen buen aire
acondicionado, los ordenadores que en los colegios no están, y, desde luego, todo el material que corresponde.
Porque, abrir la puerta de
CIEGSA -le guste a la señora Barrieras o no, que me hace que no con la cara- cuesta más de siete millones de euros al año, más de siete millones de euros al año, para mantener una plantilla de 95 trabajadores que yo todavía no sé muy bien qué hacen, puesto que todo se subcontrata a distintas empresas.
Es decir, al menos,
la Conselleria de Educación, los funcionarios, antes hacían la redacción de los proyectos, hacían la supervisión de las obras, hacían el control de calidad.
En estos momentos, CIEGSA no hace todo eso, todo eso
se subcontrata.

Supongo que, también, entre esos 95 trabajadores todavía habrá algún militante del Partido Popular que sigue yendo a trabajar, bueno, perdón, que sigue yendo a cobrar, aunque no trabaje en CIEGSA, pero que, lógicamente, hay que darle libertad de movimientos.
Y ustedes saben, porque alguna
vez los he denunciado, a quién me refiero.
Pero, claro, cuando CIEGSA crece en diez años un 400% de gastos de personal y de funcionamiento, bueno, pues, supongo que
merece tener una sede en el centro de la ciudad.
¡Qué bonito sería que nuestros niños, sobre todo los que están en las distintas comarcas de este pueblo, pudieran tener las mínimas condiciones que tiene una sede con CIEGSA!

Por cierto, ¿a nadie le parece extraño que CIEGSA compra y vende sedes sin ni quiera traerlas al presupuesto de La
Generalitat que aquí estamos hablando, porque no aparece ni un renglón de todo eso?
Ya me pasó en el año 2006 en el presupuesto; CIEGSA compró una sede y la vendió, y no apareció, y se pagó al contado, según se dice, pero no figuraba en el presupuesto.

Ahora, como el parque tecnológico no les gusta -es esa la gran razón, que me parece de una frivolidad tremenda-, «es que nos pilla lejos para ir a trabajar», compran otra que tampoco aparece en el presupuesto.
¡Oiga!
, ¿nadie ha pensado que CIEGSA debería sacar un concurso público con una subasta si es que necesita una sede?
Algo que me cuestiono.
¿O es que las cosas las hacemos así en compra-venta privada porque, entre otras cosas, alguien a lo mejor tiene
comisiones que pueda interesarles?
¿Eso es lo más normal que suele hacer una empresa, por supuesto de carácter privado, pero de dinero absolutamente público?
Pues, cuanto menos me parece indecoroso.
Pero, como indecoroso e inmoral
toda la política educativa que en estos momentos están trayendo.

Pero, claro, discutir todo eso, a puertas de que en febrero yo no sé si seguiremos teniendo el mismo gobierno, ni siquiera el mismo presidente de La
Generalitat, pues cuanto menos -y en los últimos segundos que me quedan- les digo que me parece temerario.
No creo que ninguno de ustedes estén en estos momentos en capacidad de garantizar que estos presupuestos ni
siquiera son los mejores, ni siquiera sean estables a partir de febrero de
2010.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Noguera.

Té la paraula la senyora Crespo.

Senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Dins de la secció 09, les esmenes que jo vinc a defensar hui ací formen part del programa 422.
50, de promoció i ús del valencià, que en el projecte de pressupostos de La Generalitat per a l'any 2010 reflectix de nou una baixa del 15,21% sobre el pressupost de l'any passat i que sols és el 0,1% sobre el total dels diners que es van a destinar a la secció 09, d'educació.

Miren, senyors del Partit Popular, vostés practiquen una marginació escandalosa, una vegada més, amb una llengua que és cooficial a la Comunitat Valenciana, el valencià.
Perquè això ho diu l'Estatut en el seu article 6, apartat 1: «La llengua pròpia de la Comunitat Valenciana és el valencià.
» Però, diu més encara l'apartat 2: «L'idioma valencià -i hui és el que ens ocupa ací- és oficial a la Comunitat Valenciana, igual que ho és el castellà, que és l'idioma oficial de l'estat.
Tots tenen dret a conéixer-lo i a usar-lo i a rebre ensenyament del, i en, idioma valencià.
»

Miren, quan un govern no es creu les seues senyes d'identitat i va de señorito, renegant de la seua llengua, el valencià, per considerar-lo inferior o de poble, passa el que ha passat a l'hora d'elaborar i posar diners en el pressupost de 2010.
I sense cap vergonya han
eliminat o reduït línies d'ajuda a fundacions, com exemple la fundació Sambori, a la Federació de Municipis i Províncies, a la Federació de Sindicat STE-País Valencià, a associacions, la fàbrica de la llum o a la d'usuaris de servicis bancaris, o els programes que portaven endavant des de les
universitats valencianes per a promoció del valencià a l'estranger que disminuïxen considerablement.
Si ja podien fer poques coses l'any passat amb més diners, imagineu-vos enguany!

No sé si el fet d'eliminar de forma dràstica ajudes a un sector -que no combregar amb vostés, senyors del Partit Popular- és causalitat o no, perquè no m'agradaria pensar que eixa és la raó i que per interessos personals seus es margina i castiga a tots aquells que fan
del valencià una eina de treballar promocionant i divulgant la llengua, ja siga en les
trobades d'escoles, en actes lúdics, musicals o culturals, a la universitat, o a altres nivells més socials.

Amb este pressupost, senyors del govern popular, no es complix cap dels
objectius de promoció i ús del valencià en cap àmbit.
Així que, realment, em pregunte amb quina finalitat es realitzen campanyes de
comunicació dels drets lingüístics, perquè després no existeix la part econòmica necessària per a fer realitat els drets lingüístics dels valencians, ni a l'escola ni en l'administració pública ni en cap lloc, perquè la llengua cooficial de la comunitat patix de forma descarada una marginació per part de La Generalitat i, més concretament, per part de la conselleria, que són les que haurien de salvaguardar i fer respectar un idioma, el valencià, perquè així ho diu el nostre Estatut, i també la LUEV, que ja ha complit vint-i-sis anys i que es passa i passarà la vida en un calaix plena de teranyines vegent com el govern del senyor Camps
ni té intencions de desempolsar-la ni vol ocupar-se i preocupar-se perquè el valencià siga realment la llengua cooficial de tots els valencians i valencianes.
¿El motiu?
Doncs, estar absorbit en altres menesters més rendibles per a la butxaca d'uns quants.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

Té la paraula la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Noguera.

Bé, en primer lloc volia dir-li que vosté, quan parlava de la manifestació, supose que es referiria a eixa manifestació a on hi van haver dos mil persones, que estan en el seu dret de manifestar-se,
com no podria ser d'una altra manera, i dir que no estan d'acord amb la política educativa del conseller Font de Mora i del president Camps.

Bé, ¡un deu!
, ¡un deu!
, però dos mil persones.
I vosté sap que la comunitat educativa en esta comunitat són un milió i mig de persones.
Per tant, posem les coses en el lloc que toca, igual que li
podria dir, per exemple, el cas que fa el seu president, que també és meu, encara que jo no l'haigga votat, senyor Zapatero, quan té.
.
.
, ¿eh?
, contra l'avortament, els ramaders, els agricultors, ara els toca als loters, als militars, als taxistes.
.
.
, a tota esta gent que se li manifesta també en Madrid, i no li fa tampoc ni goteta de cas, vull dir que.
.
.
¡I moltíssima més gent que la que es pot manifestar en la Comunitat Valenciana!

Però, bé, que quede clar, que quede clar que són dos mil persones les que es van manifestar l'altre dia.
(Veus) Pose-li tres mil, li'n regale mil, que tampoc no passa res.

Després, parla vosté dels millors pressupostos, i, evidentment, per a nosaltres són els millors pressupostos que hi poden haver en este moment en la Comunitat
Valenciana, ¿eh?
I cal dir que vosté només parla que estem els últims, els últims.
.
.
Doncs, mire, jo vaig a dir-li que som la primera comunitat en
percentatge del pressupost total de La Generalitat dedicat a educació, ¿eh?
Vull dir, que quede clar: som la primera.

Després han de saber que eixe pressupost nostre és un 30,82 del pressupost total de La Generalitat, i que el muntant total són 4.
435.
600 milions euros.
I ara anem a parlar de les esmenes, que vosté no ha parlat de ninguna pràcticament, però jo sí que vull parlar de les esmenes.
Vull parlar d'eixes 59 esmenes que vosté ha presentat, o el seu grup parlamentari ha presentat, als 17 programes, que
només n'ha esmenat 10, me pareix que són, ¿eh?
Però vosté sap la quantitat de diners que vosté vol menejar amb eixes esmenes, senyora Noguera.
Jo no sé si vosté s'ha entretingut a sumar-ho.
.
.
(Veus) Jo li ho diré, jo li ho diré.
Vosté ha menejat 102 milions d'euros, d'un muntant de 4.
435,600 milions d'euros, no arriba ni al 2,5% del pressupost.
Vosté m'està dient que amb l'altre 97,5% està vosté d'acord.
Per tant, moltes gràcies, senyora Noguera, li done l'enhorabona, perquè d'una vegada per totes veig que vosté és conscient del que està fent la Conselleria d'Educació, que està fent molt bé la seua política educativa, perquè està vosté d'acord amb un 97,5% del que és el pressupost de la Conselleria d'Educació, ¿val?

Després, vosté.
.
.
, (veus) vaig a dir-li-ho, vosté se dedica a 226-227, 226-227, 226-227, i despeses de funcionament.
O siga, vosté no vol que funcione pràcticament cap direcció general de la conselleria que vosté esmena, perquè els gastos de funcionament i els gastos, com vosté molt bé ha dit, que són per a empreses de neteja, tot això, vosté ho llevaria tot, vosté ho llevaria tot, i a banda, a banda ja, i és que això ja em pareix.
.
.
, de veritat li ho dic, senyora Noguera, amb tota l'estima que sap que a vosté li tinc, una miqueta.
.
.
, una miqueta de ser.
.
.
No, a vore, és que no vull dir una paraula que la poguera ofendre, però una miqueta tranquil·la, perquè, com a mínim,
(veus), com a mínim senyora Noguera, vosté podria sumar en les esmenes.
.
.
, si vosté lleva dos pessetes d'un muntant de cinc, ¡ne queden tres!
(Veus) És que és una cosa tan fàcil com eixa.
(Veus) Amb decimals i amb altres quantitats és més difícil, la veritat és que és més difícil, però repasse's les seues esmenes, d'ací al ple.
O siga, vosté ne lleva uns, (veus) ne suma uns altres, i ¡la suma no li quadra per cap lloc!
Ens sobren 50 euros per ací, ens en falten 112 per allà, ens en falten 48 per ahí.
.
.
Jo no sé què vol fer vosté, ¡per a prendre-mos cafés!
A la millor és que dirà, tots eixos remitjonets, que són tan poquet, per a prendre-mos cafés.
Però quadre vosté les esmenes, que és mínim que es podria fer en una oposició seriosa i responsable com sé que és l'oposició que tenim ací nosaltres.

Vull dir, estic convençuda que.
.
.
Però és que a banda de tot això, n'hi han algunes que vosté posa el programa i s'equivoca també, el que passa és que ara no tinc temps, evidentment, d'entrar en eixos programes, però això ens pot passar a tots, ¿eh?
Vull dir, això és una cosa que és normal.
Però és que després, després, també vosté es posa en unes esmenes a on ¿què és el que vol?
Ni concerts de batxiller, ni concerts de cicles formatius de grau
superior, ni concerts.
.
.
, no vol que l'educació infantil, el bo
(inintel·ligible) .
.
.
¡Vosté vol llevar-mos tot el que és la nostra política, la política del Partit Popular!
(Veus) I jo, mire, jo, la Bíblia, sóc també catòlica, però la Bíblia no la tinc a la tauleta, però el programa del Partit Popular me'l llig a muntó de vegades i a mi m'agradaria, senyora Noguera, (veus) que vosté se la lligguera.
.
.
No, el rosari, no.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.
Senyories, per favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

Se'l lligguera, sí, perquè llavors diria, però és que són coherents, la gent del Partit Popular són coherents, perquè nosaltres, i li dic el punt, perquè no cal que s'entretinga, (veus) ¿sap?
, el 603: «Concertaremos el Bachillerato y los ciclos formativos de los centros privados
que lo soliciten -¿eh?
- para conseguir una enseñanza secundaria gratuita que alcance también el tramo postobligatorio».
O siga, ho diem en el nostre programa electoral, i va i la gent.
.
.
, ¡i mos vota!
Senyora Noguera, li agradarà el nostre programa electoral a la gent que mos vota.
A la que no, no,
evidentment que no, (veus) però nosaltres hem de complir el que diem: no podem fer-los cas a les seues esmenes,
perquè, si no, llavors, ¿què?
, llavors, l'única cosa que estaríem fent és anar-mos-en al programa del Partit Socialista, i no, nosaltres (veus) seguim sent del Partit Popular.
Estem amb les portes obertes, per si algú no hi està d'acord i vol vindre al nostre programa.
Vull dir, això pot estar segura que les portes (veus) sempre les tindrem obertes.

També.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

També, com vosté pot comprendre, quan (veus) vosté ens vol fer que canviem el tema, perquè si vénen els diners del ministeri, que.
.
.
, doncs ¡benvinguts siguen!
, evidentment, els que no es gasten, no vindran, vindran els
que es tinguen de gastar.
Però, nosaltres, nosaltres també ho hem dit en el nostre programa electoral, en el nostre programa electoral,
hem dit que anàvem a potenciar el bo infantil.
O siga, el bo infantil el vam presentar
nosaltres en el nostre programa electoral, i anem a continuar amb ell, els
agrade a vostés o no els agrade, que estan en el seu dret de dir que no.
Quan vostés governen,
(veus) que espere que tarde molt, lleven i facen el que vostés vullguen, i mosatros llavors farem l'oposició que creguem convenient.
Però, ara, evidentment, nosaltres no anem a fer-li cas, perquè, si no, seria una incongruència total i absoluta, i en això crec que vostés estarà d'acord amb mi.

Igual que amb això dels ordinadors.
En els ordinadors, mire, mire, mire, nosaltres els ordinadors,
vosté, que si el senyor Zapatero envia diners.
.
.
El senyor Zapatero compra uns
ordinadors aixina de xicotets, que no sé la vista dels xiquets com anirà, (veus) i, a més, per a un sector concret, per a un sector concret d'uns cursos en concret,.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
mentres que nosaltres, ¿eh?
, en el programa, 577: «Nos comprometemos a alcanzar un parque informático de 120.
000 ordenadores en los centros educativos, para mejorar la ratio y
mantenerla en todo caso mejor que la ratio media del conjunto de las autonomías», que ja estem per davant.
Bé, doncs, d'estos 120.
000, ja en portem 105.
000.
Per tant, mire si mos falta poquet i encara
tenim any i mig.
Per tant, estem complint perfectament el nostre programa
electoral.

Clar, vosté després arribar ací, fa unes esmenes i vol que canviem tota la nostra (veus) línia educativa.
Mire, no, no, senyora Noguera, no anem a fer-li cas al que vosté està dient.
(Veus) Jo crec que vosté tindria de tindre.
.
.

El senyor president:

Senyora Barrieras, senyora Barrieras.
.
.

Senyories, està en ús de la paraula la senyora diputada i, a més, està diguent coses interessantíssimes.

Té vosté la paraula.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, (veus) jo crec, senyora Noguera, i li ho dic de veres, que vosté tindria de tindre una miqueta més de responsabilitat.
Se'ns posa a parlar de CIEGSA, quan.
.
.
Bé, jo és que la tinc ací, la carta, ¡la tinc ací, la carta!
, és que la carta que vosté va enviar, el senyor Luna i vosté, demanava exactament, i la tinc ací, vull dir, és que la vull llegir, perquè és que al final, ací, és que mesclem les coses de tal manera que jo, a vegades, arribe a casa i dic,
escolta, però, Maira, ¿però tu estàs bé?
, ¿tu estàs bé?
, ¿el que acabes de llegir en premsa té res a vore
(veus) amb el que tu has llegit fa cinc minuts?
I posa:

«Ángel Luna González,.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

».
.
.
síndic del Grup Parlamentari Socialista, i Ana Noguera Montagud, diputada i
portaveu d'Educació del mateix grup, (veus) li sol·licite -el que posa ací-.
.
.

El senyor president:

Senyora Barrieras.
.
.
Senyora Barrieras.

Senyories, jo els demanaria per favor, ¿eh?
, perquè estem a punt d'acabar, doncs, que açò transcorreguera.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

Perquè, si no, se me'n va el temps, ¡president!

El senyor president:

.
.
.
amb tensió, perquè la senyora diputada li fica ànim a la cosa.

La senyora Barrieras Mombrú:

Sí, estima, estima.
.
.

El senyor president:

Però vostés, guarden el (inintel·ligible) .
.
.
corresponent.

La senyora Barrieras Mombrú:

Bé, vaig a acabar a de llegir:

».
.
.
li sol·liciten poder realitzar.
.
.
-¡per favor, eh!
, m'agradaria que això ho escoltaren- poder realitzar una visita a les instal·lacions de la seu nova de l'empresa pública.
»

¡Una visita!
, (veus) ¡una visi.
.
.
!
¡Ni con el PP ni con nadie!
 (Veus) ¡Una visi.
.
.
!
, ¡una visi.
.
.
!
Ara, una altra cosa és que a vosté no li agrade.
.
.

El senyor president:

Senyora Noguera.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
que els companys de la comissió puguen anar amb vosté, perquè vosté el que vol és muntar un circ.
Això és una altra cosa.
I, evidentment, clar, com mosatros no tenim res (veus) a vore amb eixes coses, senyora Noguera, no vol vosté anar.

Vosté demana no cap entrevista ni.
.
.
No, no, demana una visita, i la visita, en el
bon criteri, el conseller s'oferix a tota la comissió, perquè crec que tenim tots el mateix dret de vore les instal·lacions que puga tindre el Grup Parlamentari Socialista.
I en això vaig dir una cosa, ¡enhorabona!
, ¡enhorabona, senyora Noguera!
, va pensar vosté molt bé que era interessant poder anar a vore les instal·lacions de CIEGSA.
(Veus) Doncs, ja vam anar, perfectament.
¿Vosté per què no hi va anar?
¿Perquè era el pont?
(Veus) No ho crec, no ho crec, jo crec que vosté no era perquè era el pont, era perquè no va voler anar, ¿perquè no vol considerar-se una persona membre d'una comissió que té interessos per la Comunitat Valenciana, el sistema educatiu que hi puga haver?
(Veus) ¡No!
Vosté, el que vol anar allí és.
.
.

El senyor president:

Senyora Noguera.
.
.
Senyora Barrieras.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
per a muntar un numeret, senyora Noguera, ¡un numeret!

El senyor president:

Senyora Noguera, li demane per favor que no.
.
.
(Veus)

La senyora Barrieras Mombrú:

Luego me lo aclarará, porque ahora es mi turno, señora Noguera.
Si es tan amable.
.
.

El senyor president:

Senyora Noguera.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

Bé, doncs, si me permet.
.
.

El senyor president:

Un momentet, un momentet.

Li demane per favor que deixe parlar la senyora diputada, que vosté ha tingut (veus) el seu tempos corresponent per a exposar el que ha considerat oportú.

Senyora diputada.

La senyora Barrieras Mombrú:

Ha parlat, com li dia, la senyora Noguera ha parlat d'una sèrie de coses que, si haguera vingut a la visita de CIEGSA, s'haguera enterat que no és com ella ha contat, que no.
.
.
El parc tecnològic que dia ella, van ser els mateixos treballadors, ¡que tant (veus) defenen el Grup Parlamentari Socialista i el Partit Socialista i l'esquerra!
.
.
.
Vull dir, que és normal que treballe.
.
.
, els treballadors siguen, doncs, doncs.
.
.
Bé, i resulta que els mateixos treballadors van demanar que no volien anar al parc
tecnològic, i resulta que ara està malament que no es vaja al parc tecnològic.
.
.
¿Xe, però que encertarem alguna vegada res, senyora Noguera?
¡La qüestió és queixar-se!
¡La qüestió és queixar-se!
Això es va fer perquè els mateixos treballadors no volien anar al parc tecnològic, tenint en compte que quan es va decidir això del parc tecnològic, va ser el mateix partit.
.
.
(Inintel·ligible) .
.
.
equivocar en aquell moment, ¡no!
A la millor va pensar que era el millor, però després es va adonar que la gent no volia desplaçar-se al parc tecnològic.

Perquè vosté té de tindre en compte, (veus) i aixina se mos va contar allí, encara que vostés no hi estaven, però els ho vaig a dir, perquè jo.
.
.
, m'agrada que la gent estiga molt enterada de les coses, i això, com ho van explicar allí, van explicar que tenen moltíssimes reunions amb alcaldes i regidors de tota la Comunitat Valenciana, i que
els és molt més còmode als alcaldes i regidors el vindre ací quan van a fer qualsevol gestió a qualsevol conselleria, que no desplaçar-se al parc tecnològic.

Per tant.
.
.
Vull dir, no sé, no entenc per què parla d'esta manera de CIEGSA.
.
.
I, després, una cosa que se m'havia oblidat i que no me dóna temps de parlar del valencià, ho senc molt, perquè, clar, amb tantes interrupcions, no me queda temps, però una cosa que també li volia dir: vostés lleven diners, lleven diners, lleven diners, però, després, tindrien de sumar el que han llevat, (veus) perquè ¿vosté sap què demana?
Vosté, en Educació Primària, encara que lleve diners dels altres llocs, demana 40 centres, comptant.
.
.
,
baratets, ¿eh?
, els els pose baratets, comptant que no arriben a dos milions i mig, que no,
que són sempre més cars, ja són 130 milions d'euros: si vosté només ne meneja 102, ¿com pot demanar 130 milions d'euros, si només ne meneja 102?

Però, espere's, després, uns cent milionets, uns cent milionets li compte jo en millora, ¿eh?
, en millora i adequació.
I després, en secundària, només, sense comptar la millora i adequació, el que vosté demana està al voltant, comptant també baratet, a sis, cinc i mig, que no.
.
.
, que són més cars, 80 milions d'euros.
Vull dir, sume tot això, ¿i d'a on ho trau vosté?
¡És que les esmenes les tenen de quantificar!
Ne trac dos i ne pose dos,
(veus) ne trac quatre i ne pose quatre.
.
.
Ne té ací tres o quatre d'esmenes a on no posa res d'a on es té de disminuir, senyora Noguera.
(Veus)

De veritat li ho dic, jo crec que vosté és una persona molt seriosa, que vosté sap molt bé el que du entre mans, però esta vegada les esmenes se li han escapat de les mans, diria jo, i és una llàstima.
I sí que li demanaria, de veritat, que siga més responsable per a portar una oposició endavant, que crec que és el que es mereix la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Després del debat, l'intens debat d'estes esmenes, anem a passar a la votació.
.
.
¿Hi ha alguna observació a fer?
(Veus)

Sí, en primer lloc passarem a votar la transaccional que s'ha fet a l'esmena 614.
¿Vots a favor de la transaccional?
15.

A continuació passarem a votar tota la resta d'esmenes que han segut debatudes.
¿Vots a favor de les esmenes?
7.
¿En contra?
8.

A continuació anem a debatre l'esmena 622 i totes les presentades per Compromís.
Per a la seua defensa té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, quan parlem de pressupostos parlem de xifres.
Les xifres són difícils de quadrar i se veu en el mateix discurs que les xifres són difícils de quadrar.
Són difícils de quadrar al valorar els assistents a una manifestació.
Són difícils de quadrar al valorar la ràtio d'alumnes per ordinador, li he recordar que ja ací un dia, en una comissió d'educació, se mos dia la ràtio d'alumnes per ordinador, se'ns dia el nombre d'alumnes i se'ns dia el nombre d'ordinadors, i quan va fer la divisió no quadrava.
O bé faltaven ordinadors, o bé sobraven alumnes per a la ràtio que se'ns donava.

Vull dir.
.
.
Igual que ara mateixa supose que la rapidesa i tal, perquè 40 centres a 2,5 milions no són més de 130 milions, són exactament cent.

Vull dir, supose que és per la forma d'explicar produït per la dificultat.
Si eixa és la dificultat de quadrar a vegades una multiplicació immediata, la dificultat de quadrar els pressupostos és més important encara.

Però més important que la de quadrar els nombres del pressupost és la de quadrar on van eixes quantitats.

Mire, «este pressupost -estic totalment d'acord- els més dotats per a l'educació que han estat mai, la millor assignació pressupostària educativa realitzada mai pel Consell».
Paraules del mateix conseller el dia que va fer la presentació.
Totalment d'acord.
4.
435,6 milions d'euros, que representa quasi el 31% del total i un augment del 5% sobre l'any passat, quan el pressupost global augmenta el 0,7.

Jo voldria dir, si l'any passat els vaig dir que era un bon pressupost el d'educació, en este aspecte que he dit este any encara he de dir que és millor, efectivament.

On està el problema?
No només està en la quantitat de diners.
És més, esta quantitat de diners reiterativa, que porte ja diguent estos anys, s'ha de demanar alguna cosa més: responsabilitats, resultats.
Perquè esta quantitat de diners, rècord en l'assignació pressupostària del Consell, seguix sent rècord en barracons escolars, seguix sent rècord en els 30.
000 alumnes que en este moment estan fent estudis en barracons,
seguix sent rècord en la falta d'assignació pressupostària a l'ensenyament públic.
I això ja no ho diem nosaltres, estan basats en comptes.
Som la tercera, ja s'ha dit, som la tercera comunitat que aporta menys diners a l'ensenyament públic i som també, casualment, la tercera comunitat que aporta més diners, parle en percentatge per alumne, més diners a l'ensenyament privat.
Això són les xifres que en este moment tenim.

Mire, en l'assignació, no només han d'haver uns bons pressupostos en la quantitat global.
Senyories, els pressupostos
han de ser justos també i no han de ser pressupostos punitius, uns pressupostos que castiguen a aquells
que no aplaudixen la política del govern de La Generalitat.
Uns pressupostos que quan troben un sindicat,
que per les seues característiques de negociació és diferent, no vaig a dir que siga millor ni pitjor, té tot el seu dret a tindre les postures, és exclòs de la llista dels sindicats que van a rebre aportacions per al funcionament.

Mire, no només estem parlant de si és bo el pressupost en la quantitat absoluta de diners, que ja li he dit que sí.
Estem parlant de com vostés distribuïxen d'una manera punitiva eixos diners, d'una manera injusta afavorint l'ensenyament privat i perjudicant, amb totes les paraules i amb totes les
lletres, perjudicant l'ensenyament públic.

Mire, si és tan gran pressupost, el bo-llibre ja hauria de ser al cent per cent del valor dels llibres.
O no?
Si és tan gran pressupost, el bo infantil, del qual presumixen, ja hauria de ser el
cent per cent del cost, i no agarrar i fer una modificació de l'ordre de subvencions, perquè diu que té una quantitat i quan arriba el moment de repartir-les, baixar-les entre el 25 i
el 30% perquè diu que tenen massa alumnes, i per tant s'ha de dividir pels alumnes.
No hi ha capacitat d'aportar diners ahí.
No, no hi ha voluntat.

S'hauria de tindre en les escoles una xarxa pública d'escoles infantils de zero a tres, cosa inexistent.
Haurien de tindre més ajudes les escoles de música i conservatoris.
Haurien de tindre més (inintel·ligible) .
.
.
en un moment de crisi, no és la primera vegada que ho dic, la formació professional.
Hauria de tindre una assignació molt major el que és, no només la formació professional, sinó també el que és la formació de persones adultes, les escoles oficials d'idiomes.
Tots estos ensenyaments haurien de tindre un tractament específic, i molt més.
.
.
amb unes aportacions econòmiques molt majors que les que fan.

Indubtablement, hauria de tindre atenció major les escoles.
Per a què?
Quan parle d'escoles, perdone que utilitze el terme genèric, me referisc tant a escoles de primària com a instituts i altres centres educatius, sobretot en el que és l'ensenyament obligatori.
Per què?
Perquè el fracàs escolar també s'ha dit en este moment que estem dalt de tots, perquè som la segona, però no diuen qui és la primera, que la primera és una comunitat autònoma d'una ciutat a soles, la que està per davant de nosaltres.

Per tant, som el cap absolut quant a fracàs escolar en este moment, el cap, tenim el rècord, tant si volem com si no volem.
Tenim el rècord, eh?

Per tant, estem aixina, senyories, al cap del fracàs escolar, amb el millor pressupost que hem tingut mai, amb el millor pressupost
que ja vam tindre l'any passat que havíem tingut mai.
I ara és hora de demanar responsabilitats i resultats al conseller, i a tota la
conselleria i a tots vostés que recolzen l'equip de govern.

Eixa és la realitat.
No podem estar conforme estem.
I, per tant, no podem estar
tampoc, com he dit ja abans, amb 30.
000 alumnes -i no són paraules meues, són paraules que trobarem en actes dites per representants del govern que han
estat ací-, amb 30.
000 alumnes en barracons.

Si volen vostés, en instal·lacions provisionals que se convertixen habitualment en definitives, conforme
vostés vullguen.
Però 30.
000.
Això no és qualitat educativa.

Tampoc és la falta de claredat del sistema d'inversions.
Tenen un pressupost, que els he de recordar que en el capítol VI, d'inversió directa, és una disminució any rere any, i pràcticament ja no queda absolutament res per a inversió directa.
I vostés ho fan en transferències, transferències sobretot a CIEGSA.
CIEGSA, distingit per la seua opacitat.

Jo no diria res de CIEGSA si tinguera la relació ací de centres educatius on va fer les inversions el present any, que això és un pressupost, fer (inintel·ligible) .
.
.
No les tenim, no les tenim.
No consten al pressupost, senyories.
Algú les tindrà.
L'oposició no les tenim.
Però tampoc podem saber els terminis de realització perquè quan se demana la seua vinguda a la Comissió d'Educació a donar comptes, mai s'ha accedit.
Per tant, això és opacitat.

Possiblement perquè els comptes no quadren.
I quan parlem de 300 centres que s'han ficat en funcionament, com el senyor conseller va dir ací, quan tenim la llista i mirem, hi ha centres que s'han ficat en funcionament perquè s'han canviat les finestres del menjador i se comptabilitza exactament igual que
un centre nou, exactament igual, perquè al tindre la llista hem pogut comprovar-ho, al tindre la llista ho hem pogut
comprovar.
I aleshores, clar, per això no volen que tinguem la informació,
(remors) perquè eixos més de tres-cents centres que s'han ficat en funcionament.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
no són més de tres-centes centres que s'han ficat en funcionament, si no és que compten aquells que, com havia hagut de llevar-se de funcionament el
centre, que no és veritat perquè he passat per allí, no era aixina.
Estan falsejant les dades.
Igual que estan falsejant les dates
de tots els programes.
I estic fent la crítica d'allò que estan presentant les esmenes per la nostra part.
En el programa de
plurilingüisme, però entrem en tots, tant en la promoció del valencià, on cada vegada dediquen menys, on no hi ha un autèntic convenciment per a fer absolutament res.

Després de vint-i-cinc anys de llei d'ús i ensenyament, o vint-i-sis ja, no sabem, no han volgut fer la catalogació lingüística dels centres d'Educació Secundària, compromís assumit des de fa deu anys.
És de l'any 1991, si no m'equivoque, amb els sindicats.
Incomplit pel govern del Partit Popular, incomplit
pel govern de La Generalitat, que vostés, aquí, vostès, lògicament, li estan donant un recolzament sense crítica.
I, per tant, ahí hi ha possibilitat de dir-ho.
No volem complir-ho.
I, per tant, diu, «no, no, és que hi ha línies en valencià».
Línies en valencià sense professorat!
Sense professorat adient.
Per què?
Perquè vostés no han ficat en marxa, com he dit, la catalogació lingüística dels llocs.

Però no parlem també de la publicitat del plurilingüisme en anglés, de l'ensenyament en anglés, quan estan incomplint vostés les obligacions que han tingut de posar el professorat d'anglés per al primer cicle, perdó, segon cicle d'Educació Infantil.
Vostés mateixa estan incomplint-lo.
I porten anys ja incomplint-lo, perquè (inintel·ligible) .
.
.
en el segon curs.
I vorem si està en funcionament.
No, està en funcionament en els centres que voluntàriament poden reorganitzar els recursos propis, però vostés no han facilitat el professorat adient per a poder fer això.

Igual que parlen de la universitat, del gran augment de la universitat.
Serà del gran augment de compensació per tot allò que encara que no els han portat.
Perquè si volen mirar, i els invite, i no ho farem ací, partida per partida, la fitxa de la universitat, traguem les fitxes de la
universitat, la FP7, sobre l'any passat, trobarem partida per partida disminucions molt més que notables en cadascuna d'elles, excepte en algunes que, clar, estaven vostés obligats.
I, per tant, també és fals, perquè en eixe pressupost estem parlat de deutes, compromisos anteriors que tenien i
que a més no estan arribant en els terminis que toca, el qual està posant les universitats en situació difícil, difícil.
I això és responsabilitat del govern de La Generalitat, del govern del senyor Camps, que
no.
.
.
, que diu sempre, que estan dient contínuament que recolzen l'educació, que recolzen la universitat, però sí que hi ha hagut partida extraordinària, magnífica, eh, per a la VIU.
Per ahí sí.
Per a eixa universitat privada que vostés han fet contra la mateixa universitat, per a fer competència a la mateixa universitat, per a tindre professors dòcils que els facen els informes en la línia que vostés vullguen, i no en la línia del que diga la ciència, asèptica fins on puga ser-ho, vull reconéixer-ho.
Però fins on puga ser asèptica.

Per tant, senyories, per acabar.
Poden fer crítiques d'on he tret els diners.
És, també, igual que vostés plasmen la seua idea política, nosaltres també, efectivament igual.

Però, mire, els ho dic ben clar.
Eixe no serà el problema, eixe no serà el problema.
Si vostés estan conformes amb alguna de les esmenes que he presentat, amb l'alta, tranquils que podem consensuar, podem transaccionar d'on traure els diners, de manera que siga factible per a tots en vies del
consens.
Si no, diguen clar que és que no ho volen, però no fiquen eixa justificació perquè ja l'he sentida any rere any.
«És que trau els diners d'ahí.
» Senyoria, d'on vosté vullga traure'ls.
Si està d'acord en la partida d'alta, estarem d'acord en la partida de baixa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula el senyor Soria.

El senyor Soria Mora:

Gracias, señor presidente.

Señor Pañella, por un momento, cuando hablaba con esa vehemencia de la distribución de los presupuestos, del sectarismo, según usted, a la hora de repartirlos, he pesando que está hablando de los presupuestos del estado para la Comunidad Valenciana, y no de
la Conselleria de Educación.
¡Me ha parecido eso!
(Remors) Porque, desde luego, no refleja nada en absoluto, (veus) pero me ha parecido eso.
.
.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Soria Mora:

Mire usted, señor Pañella y su grupo, el Grupo Compromís, han presentado un total de 69 enmiendas a estos presupuestos de la
Conselleria de Educación para 2010, de las cuales 58 corresponden a la propia conselleria y 11 a CIEGSA.
Sin duda, muchas menos de las 205 que presentó el año pasado.
No sé si responde a que ha hecho algún reparto de enmiendas o que estos presupuestos son ostensiblemente mejores que
los del año pasado.
Recuerde, el año pasado presentó usted 205 -déjeme hablar que ahora es mi turno-, 205 enmiendas y este año 69.
He de pensar que ha mejorado el presupuesto.

Bien, de las 69 enmiendas, a nosotros, en realidad, de la lectura de las
enmiendas nos confirman dos realidades.
Primero, que la política educativa del gobierno de la Generalitat valenciana, reflejada en los
presupuestos de la Conselleria de Educación, es mucho más ambiciosa que las propuestas de la oposición y las propuestas, en este caso, del Grupo Compromís.
Y es mucho más ambiciosa porque prácticamente todas sus propuestas, todas sus enmiendas están ampliamente recogidas en cuanto a sus objetivos globales, en todos y cada uno
de los programas del presupuesto de la
conselleria para 2010.

Y, segundo, las enmiendas suyas, evidentemente, nos evidencian que su modelo
educativo, el modelo educativo del Grupo Compromís, en los aspectos esenciales es totalmente distinto del gobierno del partido
que gobierna la Comunidad Valenciana desde el año 1995.
Y eso es una evidencia y (inintel·ligible) .
.
.
de las enmiendas.

Y lógicamente nuestro grupo no puede aceptar esta batería de enmiendas, que en su gran mayoría, si las aceptáramos, al final lo que estaríamos haciendo es un fraude a nuestro electorado.

El gobierno del Partido Popular, como usted sabe, en materia educativa no está sino cumpliendo rigurosamente el programa con el que se presentó a las últimas elecciones autonómicas.
Programa que, como usted sabe, fue ampliamente respaldado por los
ciudadanos valencianos.

Y, usted, señor Pañella, se ha molestado en sumar, en sumar cantidades de enmiendas, se ha
molestado en sumar cantidades, que supondría eliminar los conciertos de la enseñanza secundaria y el Bachillerato, ¿Usted se ha molestado en sumarlas?
Mire, aproximadamente (veus) creo, creo, creo que sumadas las enmiendas, hay casi treinta millones de euros
solamente de ayudas al.
.
.
-perdón- de ayudas a conciertos.

Entonces, son 30 millones que nosotros no vamos a detraer nunca de los
conciertos, porque está dentro de nuestra política educativa y dentro de nuestro programa electoral, y usted lo sabe.

Por tanto, ya anuncio que en ningún caso vamos a detraer de los presupuestos ni un céntimo de los millones de euros que el gobierno valenciano destina a la formación de los jóvenes, para que los jóvenes continúen sus estudios en los centros que han elegido sus padres.
Y para nosotros eso
es sagrado.
Para ustedes, no, no creen en la libertad de los padres a la hora
de elegir el tipo de enseñanza.
Y para nosotros es sagrado.

Nuestro objetivo es, en este sentido, mucho más ambicioso y social que su grupo, que los objetivos que mantiene su grupo.
Y
está basado, como le he dicho, en la libertad de elección.

Y antes de pasar a detallar las agrupaciones de enmiendas que usted ha
presentado, creo que es importante recordar lo que usted ha dicho ya, pero voy
a recordarlo, que son los mayores y mejores presupuestos, a nuestro criterio,
que se han presentado en esta cámara para educación.

Ya sabe que del total de los 14.
392 millones de euros que supone el presupuesto
del gobierno valenciano, usted lo ha dicho muy bien, casi el 31%, 30,82, es
decir, 4.
435 millones van a educación.
Y el gobierno lo ha distribuido como ha creído conveniente.
Es lo que usted antes predicaba.

Esto supone -(veus) sí, es el problema de la oposición, por ahora-, y esto supone un incremento de un 5,2% respecto al año anterior.
Y créame que no es fácil llevar a cabo un incremento en un contexto generalizado de crisis económica en el que está nuestro país, como ustedes saben, gracias a las políticas de quien ya sabemos y lo hemos nombrado ya, el señor Zapatero, que además discrimina, y eso sí que es discriminar y no lo que hace la Conselleria de Educación, a la Comunidad Valenciana sistemáticamente.
Bueno, a la Comunidad Valenciana, y creo que a tenor de las
manifestaciones, que hasta les han puesto una jaima en la puerta de la sede de
ustedes, creo que están llegando a discriminar a todo el mundo: a los agricultores, a los loteros, etcétera.
(Veus)

Un presupuesto, el de la Conselleria de Edu.
.
.
No, a ustedes, a ustedes, al
lado del señor Zapatero, que todavía creo que es del Partido Socialista.
Y un presupuesto, el de la Conselleria de
Educación, que no hace sino confirmar la importancia de las políticas sociales del gobierno valenciano.

Y pasamos a detallar programas.
Programa 421.
40, administración educativa.
Mire, usted presenta hoy una enmienda que es curiosa, una enmienda
que pretende disminuir 600.
000 euros de la enseñanza primaria para adecuar los centros del término municipal de Elche con tecnología de captación y producción de energía solar y térmica.
Bien, eso demuestra que usted desconoce totalmente que la Conselleria de
Educación incorpora a los centros de nueva creación tecnologías de energías renovables solar y térmica.
Y esto lo viene realizando antes incluso de que el código técnico de calificación lo regulara obligatoriamente.
Lo que me gustaría saber es de dónde va usted a detraer eso en la enseñanza primaria.
Es decir, para poner en todos los colegios del término municipal de Elche
(rient) la energía, de dónde piensa quitar eso en la enseñanza primaria, pero díganlo.

Al programa 421.
20, administración de personal y formación de profesorado, en sus enmiendas usted propone disminuir en 562.
300 euros de
los conciertos de Bachillerato para la formación permanente de profesorado.
Bueno, al final, cualquier excusa para ustedes es
buena y justifica la eliminación de los conciertos.

Con estas enmiendas, usted parece ignorar el esfuerzo inversor que la conselleria lleva haciendo durante los últimos años, y en este presupuesto, a la formación del profesorado.
Y usted parece también ignorar que el capítulo I, el capítulo de presupuestos, el dedicado a personal, se dedica el 54,4% del
presupuesto.
Y al referirnos al profesorado, hemos de recordar que la plantilla
docente se ha incrementado un 60% en la Comunidad Valenciana desde que gobierna
el Partido Popular.
Y ¿eso es o no es apostar por la educación pública, señor Pañella?
Entonces, ¿qué es apostar por la educación pública?
(Veus)

Hoy contamos con 54.
000 docentes frente a los 34.
000 docentes que contábamos en 1995.
Y en los últimos años se ha incrementado un 15%.
Eso es también apostar por la educación pública.
Se puede estar de acuerdo o no en concertar colegios, pero es que eso es
apostar por la educación pública.

Al programa 421.
50, dirección general de evaluación, innovación y calidad educativa y formación profesional, aquí usted presenta cuatro enmiendas que pretenden cargarse de un plumazo 3.
301.
720
euros de (inintel·ligible) .
.
.
alumnado a centros concertados.
Parece que no conoce las cifras que la conselleria está dedicando a los gabinetes psicopedagógicos y a las ayudas y premios de la innovación e investigación.
Usted, por hacer algo, presenta una enmienda donde con la excusa de aumentar
esta partida en premios y ayudas a la investigación e innovación, que ya está dotada, casi dos millones de euros, usted detrae de los conciertos 3.
300.
000
euros.
No pretenda que nunca le apoyemos estas enmiendas.

Al programa 422.
50, promoció i ús del valencià, presentan tres enmiendas que proponen incrementar.
.
.
Esto es curioso, son
112.
000 euros la partida presupuestaria.
Le dan mucha importancia a este
programa, pero 112.
000 euros.
Me parece una cantidad ridícula y realmente es poco ambiciosa, desde mi punto de vista.
Si usted pretendía enmendar esta partida y ha aumentado.
.
.
, y olvida el esfuerzo que hace la
Conselleria de Educación por el plurilingüismo en nuestro sistema educativo.
Parece que ignora o no dice que actualmente
están estudiando en valenciano doscientos once mil.
.
.
-al final hay que ir a las cifras-, 211.
486 alumnos, es decir, 14.
000 más que el curso anterior.

Esto representa un incremento del 7,5 en solo un curso, en una sociedad que es
bilingüe, la sociedad valenciana, y hay quien opta por el castellano y hay quien opta
por el valenciano.
Y aquí hay una elección también de los padres.
Es que a ustedes les molesta que los padres elijan esto, por lo
que se ve.
Si lo comparamos con las cifras que había antes de la llegada del gobierno del Partido Popular, porque hemos de
retrotraernos necesariamente.
.
.
, ha sido del 184%.

Y pasamos a las enmiendas que han presentado ustedes relacionadas con las
infraestructuras educativas.
Al final, 44 enmiendas relacionadas con
infraestructuras educativas.

Mire, en el programa 422.
30, enseñanza secundaria, han presentado 10 enmiendas, que supone una modificación presupuestaria de 15.
232.
910 euros.
Como no podía ser de otra forma, también usted detrae de CIEGSA 3 millones de euros.
Parece que CIEGSA se dedique a
construir gallineros o.
.
.
Oiga, CIEGSA se dedica a construcciones escolares,
colegios.
Pero ¿usted de dónde se cree que salen los colegios?
(Veus) Está en la lista.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Soria Mora:

Y la enmienda -voy a comentar algunas enmiendas, por el tiempo que queda-, la enmienda 623 hace referencia a la reforma del IES A.
Sempere de Alcoy.
Mire, esta actuación ya está incluida.
.
.
, ya la presentó el año pasado en el plan Creaescola y ya está la fase de redacción del proyecto básico realizada.
En fin, no está hecho, pero es que había tanto que hacer cuando llegó el Partido Popular, había tanto que hacer, estaban tan deterioradas las instalaciones educativas.
.
.
(Veus) Y la prisa que nos han dado.
(Veus)

La enmienda seiscientos.
.
.

El senyor president:

Señorías, señorías, que digo yo que el señor Soria es el interviniente.

El senyor Soria Mora:

Gracias, señor Ros, presidente.

La enmienda 627, ayuda a las escuelas de música, nuevamente, en su tónica, pretende disminuir 8 millones de euros de ayuda a los bachilleratos
concertados para incrementar ayudas a las escuelas de música.

Mire, son muy importantes las escuelas de música, pero más importante para nosotros son los bachilleratos concertados.
Pero es que, además, las escuelas de música están también dotadas ya económicamente.
No crea que no están dotadas económicamente.
Es prioritario en el presupuesto que todos puedan tener la
oportunidad de continuar la enseñanza no obligatoria donde libremente han elegido sus padres.

Bien.
Las enmiendas 668 y 669, que presenta, hacen referencia a la incorporación de los conservatorios de música de Buñol y Llíria a La Generalitat.

Mire, debe saber que no es posible porque supondría la extinción del contrato de los trabajadores de.
.
.
y la remoción de los actuales trabajadores, que son trabajadores municipales.
Eso no es
posible, no es posible.
No es posible coger los conservatorios de Buñol y Llíria y adjudicarlos a La Generalitat.
Para eso, tendrían que dejar de ser trabajadores municipales.
Y flaco favor les haría usted.
(Veus) Podríem donar solucions.
Presente usted las soluciones en otra enmienda.

La enmienda 670, de creación de la (inintel·ligible) .
.
.
tecnológica de la Federación de Sociedades Musicales, usted se ha equivocado de conselleria.
Eso es para la Conselleria de Cultura, Cultura y no Educación.

Bueno, en el programa 422.
20, enseñanza primaria, usted nos.
.
.
hace una modificación presupuestaria de 24 millones (inintel·ligible) .
.
.
euros para.
.
.
, y detrae, por supuesto, de los conciertos otra vez, de los
centros de garantía social, de CIEGSA, y etcétera, 22 millones (inintel·ligible) .
.
.
Entre otros, usted nos habla de colegio infantil de Daimuz, que ya está previsto en el plan Creaescola; habla de la gratuidad de los libros de texto.
No tenemos tiempo, lo hablaremos en el pleno.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Soria Mora:

Habla del colegio número 5 de Almansa, que ya está incluido en el plan Creaescola, etcétera, etcétera.

Como no queda tiempo.
.
.
En definitiva, señor Pañella, no le admitimos ninguna enmienda, porque está en la misma tónica que las del año pasado y el anterior.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soria.

Senyories, anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
¿Hi ha alguna observació a fer, senyora Noguera?

La senyora Noguera Montagud:

Una cuestión que a lo mejor el señor Pañella nos puede aclarar.
Es que hay tres enmiendas, la 619, la 620 y 621, que hay
un error.
Al menos las que yo tengo aquí.
.
.
Pone sección 09, pero están dentro de las áreas de promoción cultural, que pertenecerían en este caso a Cultura y Deportes, a la Secretaria Autonómica de Cultura.
Entonces, no sé si las tenemos que votar aquí o no.
(Veus) Por eso.
No sé si es un error o se puede arreglar o.
.
.

El senyor president:

Señorías, el señor letrado tiene una información fresquita.
(El senyor lletrat parla amb el micròfon desconnectat) (Veus)

¿Alguna altra observació, senyora Noguera?

La senyora Noguera Montagud:

No, no.

El senyor president:

Passem a votar el grup d'esmenes defensades per Compromís.
¿Vots a favor?
7.
¿En contra?
8.

Esmena 680 i la resta que ha presentat el PP.

La senyora Barrieras Mombrú:

Gràcies, president.

Les passem directament a votació.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

¿Alguna observació en estes esmenes, senyora Noguera, senyor Pañella, senyora Sanz?
(La senyora Noguera Montagud parla amb el micròfon desconnectat)

La senyora Noguera Montagud:

Nos han repartido una nota de la enmienda presentada.
.
.
la número 445, una corrección de errores.
(Veus) Vale.
Es que me la acaban de entregar y tampoco me cuadraba.
Vale.
(Veus)

El senyor president:

Nos damos cuenta de que la señora Noguera está al tanto.
(Veus)

¿Vots a favor de les esmenes del PP?
8.
¿En contra?
7.

Anem a votar la secció 09.
¿Vots a favor de la secció 09?
8.
¿En contra?
7.

Anem a votar CIEGSA, que sí que té esmenes.
¿Vots a favor de CIEGSA?
8.
¿En contra?
7.

Agència Valenciana d'Avaluació, que no té esmenes.
¿Vots a favor?
8.
¿Abstencions?
7.

Senyories, anem a dir-los a les seues senyories que si consideren allò del manteniment de les esmenes, que es pronuncie cada una en la seua megafonia,
aixina quedarà gravat.

Senyora Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Sí, señor presidente.

Mantenemos todas las enmiendas de esta comisión y las sucesivas de todo el día.

El senyor president:

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Igualment.

El senyor president:

Senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Igualmente.

El senyor president:

La señora Barrieras no, porque están todas aprobadas.
Ahí no hay que mantener.
.
.
(Veus) Sí, pero nada más.
(Veus)

Senyories, anem a suspendre la sessió fins demà a les deu i mitja, ¿eh?
(Veus) Demà a les deu i mitja, que començarem amb la secció de Sanitat.

(Se suspén la reunió a les 20 hores i 12 minuts)