Medi%20Ambient%096559.10.22%20macro.html





Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 22 d'octubre de 2013.
Comença la reunió a les 16 hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 5.

El senyor president:

Damos comienzo a la comisión con la lectura de los presentes.

Cuando quiera, señor secretario.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Hay quórum.

Pasamos entonces al punto primero del orden del día, que es la lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
¿Ninguna objeción sobre el acta?
Se aprueba por unanimidad.

Preguntes

El senyor president:

El segundo punto del orden del día es la pregunta número 885, formulada por el diputado Francesc de Borja Signes, del Grupo Parlamentario Socialista, a la consellera de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente, sobre el proyecto de un parque tecnológico sobre cambio climático, publicada en el reglamento con el número 62.
055.

Para ello, damos la bienvenida a su vez al secretario autonómico.

Y, cuando quiera, tiene la palabra, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor secretari, tenint en compte que el passat -molt passat ja- 7 de setembre de 2007, durant la cerimònia d'entrega del Premi Nobel al president del Panell d'Experts en Canvi Climàtic, IPCC, el president de La Generalitat anuncià la imminent posada en marxa d'un parc tecnològic sobre el canvi climàtic a la nostra comunitat i donat que des del dit anunci ja han passat més de cinc anys, quasi sis anys, el diputat que formula la pregunta vol saber en quin estat es troba, a dia de hui, l'anunciat projecte sobre un parc tecnològic sobre canvi climàtic a la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra el señor Victoriano Sánchez.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, el proyecto por el que se interesa su señoría se anunció, como ha dicho, al principio de pasada legislatura, en diciembre de 2007, por el anterior presidente de La Generalitat y en un contexto económico totalmente distinto del actual.

En segundo lugar, y como usted sabe, uno de los compromisos prioritarios del Consell desde el inicio de esta legislatura es ordenar y reestructurar el sector público empresarial y fundacional.

Teniendo en cuenta estas dos premisas, la conselleria no considera aconsejable en estos momentos la creación de nuevos organismos sustitutos, que supondrían un incremento del gasto público.

No obstante, el cambio climático constituye también una de las preocupaciones de La Generalitat, y por ello el Consell aprobó, en febrero de este año, la segunda Estrategia valenciana del cambio climático 2013-2020.

Entre los objetivos de la estrategia no se encuentra la creación de un instituto tecnológico, aunque sí la adopción, entre otras, de medidas dirigidas a reforzar el papel de la Red de Institutos Tecnológicos de la Comunidad Valenciana, Redit, y de los centros de investigación públicos y privados, en este caso el CEAM, y de las universidades valencianas en el desarrollo de soluciones que contribuyan a la mitigación del cambio climático.

Por tanto, seguiremos contribuyendo a la investigación y prevención del cambio climático en el marco de la estrategia valenciana y con la optimización de los recursos materiales y personales que requiere el actual contexto económico.

Por ahora nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Tiene la palabra el señor Signes, por un tiempo restante que le queda de cuatro minutos, treinta segundos.

Tiene la palabra, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, secretari.

El tema del CEAM, al qual vosté feia referència, està també en un estat de desmantellament total i absolut.
Això ho vam vore en l'última comissió de medi ambient.
I, per tant, diguem, no pot reforçar la seua negativa a la construcció d'este parc tecnològic o al compliment de la promesa del president Camps en aquells moments, perquè el que estan fent en el CEAM és també un desmantellament total i absolut amb línies d'investigació totalment desmantellades i amb un èxode d'investigadors que estan eixint-se'n fora del CEAM i estan anant a altres països.

De totes formes, com segur recordarà, en novembre de 2007 es va celebrar a València la 27 reunió del Panell intergovernamental del canvi climàtic de l'ONU, presidit per Rajendra Pachauri, i des d'esta ciutat es va informar al món de les conclusions del seu quart informe d'avaluació.

Un mes després, al desembre, el president en aquells moments, Francisco Camps, va assistir, com he dit abans, en Oslo, a l'entrega del Premi Nobel de la Pau, concedit a Al Gore i Rajendra Pachauri, invitat per este últim.

Durant els debats del panell d'experts, el president Camps va declarar, com molt bé jo he dit i vosté ha fet referència també en diverses ocasions, que La Generalitat estava conscienciada de la gravetat del calfament global i implicada activament en la lluita contra el canvi climàtic; manifestant el desig del Consell de convertir la ciutat de València en el centre mundial d'investigació sobre les causes i efectes del fenomen, com també de les formes de mitigar-lo o revertir-lo.

Este interés, reiteradament exposat ací, a la Comunitat Valenciana, als mitjans de comunicació, el van concretar també en Oslo el president Camps, manifestant la seua intenció d'impulsar en la Ciutat de les Arts i les Ciències, la construcció d'un parc tecnològic d'investigació sobre el canvi climàtic, com he dit.

Tal i com plantege en la meua pregunta, això fa ja quasi sis anys, Francisco Camps ja no és president de La Generalitat, perquè el seu propi partit va forçar la seua dimissió; com tampoc és ni tan sols diputat del seu grup parlamentari, del Partit Popular, Rafael Blasco, que en 2007 era conseller de Medi Ambient i inspirador d'eixa proposta de parc tecnològic.

Vosté, senyor secretari, és ara el responsable d'eixa àrea, i no s'ha referit mai a este projecte, ni vosté ni la consellera.
Han passat sis anys i no han dit ni sí, ni no.
És a dir, això ha dormit en el calaix del somni dels justos i, per tant, no sabem si això és un tema que anava avant, que no anava avant.
Vosté ara, en este moment, ha explicat que la situació econòmica ha fet paralitzar este projecte i que ha fet referència a l'estratègia valenciana sobre el canvi climàtic, que d'alguna manera fa referència també al CEAM, però sobretot a l'estratègia valenciana sobre canvi climàtic, que d'alguna manera substituiria aquella promesa que en aquell moment se va fer, perquè l'actual situació doncs òbviament no està per a eixes coses.

Jo li preguntava per què han renunciat a ell, però la resposta seua ha estat clara.
És a dir, la situació econòmica, no?
Per tant, això està respost ja.

I en la mesura que ha renunciat a ell, la pregunta també que vull fer-li és: s'havia realitzat alguna gestió prèvia per a trobar empreses disposades a col·laborar en eixe projecte en 2007 o en 2008, al principi de l'anunci d'eixe parc tecnològic?
Sap vosté si este tema va començar realment a moure's?
Estem parlant de 2007, i la crisi econòmica encara no havia començat.
Allò arribà a començar i es va paralitzar?
O ni tan sols entre 2007 i 2008-2009, que comença la crisi econòmica a la qual vosté fa referència, no es va fer cap tipus de gestió al respecte?

S'ha arribat a.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

¡Ah!
Creía que había terminado.
Tiene usted que terminar, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Puc acabar?

El senyor president:

Sí.

El senyor Signes Núñez:

S'ha arribat a avaluar el cost i els beneficis que un parc tecnològic d'estes característiques podia representar per a la Comunitat Valenciana?
Perquè el canvi climàtic continua sent una amenaça real per a la supervivència del nostre planeta i els greus efectes se manifesten amb més rapidesa del que preveu.
Per tant, hauria de continuar sent una preocupació per al departament que vosté dirigix i per al conjunt del Consell.

D'altra banda, la Ciutat de les Arts i les Ciències s'ha convertit en l'atractiu turístic més car i desaprofitat de la ciutat de València, s'ha desperdiciat el seu potencial com a fòrum de divulgació científica -acabe de seguida- i ha quedat reduïda al marc excepcional per a bodes de famosos o escenari de pel·lícules de ciència-ficció.

Per açò és important conéixer quines han sigut les seues accions i quines són les seues intencions sobre este projecte.
Saber si li ha importat impulsar la investigació, el desenvolupament i la innovació lligada a la lluita contra el canvi climàtic, o si, al contrari, el seu partit, vosté i el Consell, del qual forma part, consideren l'anunci del president Camps com un altre més dels seus enamoriscaments megalòmans i han decidit soterrar-lo definitivament com en la seua primera resposta ja m'ha contestat.

Moltes gràcies.
I gràcies, president, pel temps.

El senyor president:

Tiene la palabra el secretario autonómico.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a ver, cuando se hizo el anuncio efectivamente era otra situación económica.
Estamos hablando del cambio climático, que es un problema global, la Comunidad Valenciana es una parte de España, que a su vez es una parte de Europa y que es una parte relativamente pequeña del problema total del cambio climático.

Y, por lo tanto, llegado el momento de la crisis, llegado el momento de tener que ahorrar en distintas empresas públicas, pues se entendió que en lo que el cambio climático afecta a la Comunidad Valenciana, que es lo que más nos interesa, es decir, cómo ese cambio climático puede afectar a la Comunidad Valenciana y qué medidas hay que tomar en la Comunidad Valenciana para que ese cambio climático no nos produzca problemas graves de pérdida de agua o de pérdida de agricultura o de otra serie de cuestiones, se entendió que había un organismo -que por otra parte había que salvar, y le recuerdo a su señoría que tuvimos una intervención hace relativamente poco tiempo, que era el CEAM-, y se entendió que en estos momentos el estudio de los problemas del cambio climático en la Comunidad Valenciana podían ser desarrollados por el CEAM, independientemente de que en el futuro, con otra perspectiva económica y en otro momento pues se estudien de otra manera.
Y eso es lo que está haciendo el CEAM.

Yo me permito recordar a su señoría, en la comparecencia pasada que tuvimos, que una de las cosas que estaba estudiando en estos momentos el CEAM era el cómo repercutía ese cambio climático en la Comunidad Valenciana.
Y eso es lo que se está haciendo.
Es decir, tratando de sacar el máximo rendimiento a las entidades y a las empresas que tenemos, de modo que se pueda seguir estudiando aquellas cosas que son muy importantes y que nos interesan, pero en estos momentos, con las posibilidades económicas que se disponen.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Pasamos a la segunda pregunta, que es la número 886, también formulada por el diputado Francesc Signes, del Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyor secretari, en quin estat es troba a dia d'avui l'elaboració de la nova llei forestal de la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Señor secretario, cuando quiera.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Muchas gracias.

La elaboración de una nueva ley forestal de la Comunidad Valenciana no es en estos momentos una prioridad del Consell por lo que explicaré a continuación, ni tampoco se recogía en el programa del Partido Popular para las elecciones autonómicas de 2011.

A este respecto, la ley forestal se ha venido adaptando puntualmente conforme a las necesidades que se han manifestado a lo largo de su vigencia.

De otro lado, el pasado mes de mayo, el Consell ha aprobado por Decreto 58/2013, el Patfor, un documento que ha gozado de una amplia participación ciudadana y que incorpora asimismo un articulado para su desarrollo.

En definitiva, las actuaciones legislativas que se han venido realizando, junto las especificaciones normativas que recogen el Patfor, recientemente aprobado, establecen un marco regulatorio suficiente y adecuado a la actual realidad administrativa, territorial y socioeconómica de la Comunidad Valenciana, sin que en estos momentos sea necesaria una nueva ley forestal.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Señor Signes, cuando quiera, su turno.

El senyor Signes Núñez:

No ho entenc, senyor secretari.

Mire, en juliol de l'any passat, de 2012, coincidint amb els incendis que van arrasar l'interior de la província de València, un dels directors generals de la seua conselleria, en concret, el director general Vicente Tejedo, director general de Qualitat Ambiental, va anunciar que a finals d'eixe mateix any de 2012, la conselleria tindria preparada una modificació de la llei forestal valenciana que, entre altres coses, eliminaria tràmits burocràtics, atés que segons les seues paraules -i són literals-, «s'ha fet molt de cas a un ecologisme urbanita que ha impedit coses bones per a la muntanya».
Això ho va dir i apareixia en Las Provincias el 27 de juliol de 2012.

Per tant, n'hi ha una contradicció entre el que va dir ara fa poc més d'un any Vicente Tejedo i el que vosté està diguent.

Fa qualificar Vicente Tejedo la llei actual de massa proteccionista, la qual cosa ha derivat que les muntanyes estiguen brutes i es propaguen els incendis forestals, motiu pel qual va avançar Vicente Tejedo que «la nova llei facilitarà l'extracció de biomassa i promourà la ramaderia extensiva i la caçada».

Per estes declaracions, podem deduir que la seua conselleria té clara -podíem deduir fins que vosté ha parlat-, té clara la intenció de modificar la llei forestal valenciana.
Aclarisquen-se vostés, senyor secretari.

No obstant això, el termini anunciat pel senyor director general a final de 2012 s'ha superat àmpliament i un any després encara no es coneix cap esborrany d'avantprojecte que puga ser sotmés a consultes i participació pública, com és preceptiu.

Han transcorregut vint anys des de l'aprovació de l'actual llei forestal valenciana, que és de l'any 1993, i, en conseqüència, seria raonable no sols, al nostre criteri, la seua modificació, sinó inclús la seua total revisió en la línia del que va apuntar el director general.

No obstant això, ha segut amb aquesta llei amb la qual el Consell ha aprovat el pla d'acció territorial forestal a què vosté s'ha referit el 5 de maig d'este mateix any 2013.
En conseqüència, l'absència de gestió forestal en la nostra comunitat pareix més atribuïble a la irresponsable demora en aprovar l'instrument regulador per al desplegament de la llei que la llei mateixa.

Atés que els tràmits previs per a aprovar una llei d'estes característiques porten el seu temps, podem deduir també que encara que es presentara hui mateix eixe esborrany d'avantprojecte, seria impossible que la nova llei estiguera aprovada abans del pròxim estiu, que és quan vénen l'època dels incendis.

La meua pregunta sobre en quin estat es troba a hores d'ara l'elaboració de la nova llei forestal valencians exigix, per tant, una explicació sobre si en la conselleria han considerat la llei actual com a un impediment per a la correcta gestió de les nostres muntanyes que afavorix la propagació dels incendis forestals.
Vosté ja ha contestat.
I de ser així, per què l'ha mantingut fins ara i la mantindrà almenys durant no dos anys que ha anunciat Tejedo, sinó durant l'estiu que ve i molts altres estius.

Per tant, ahí n'hi ha una contradicció dins la mateixa conselleria que jo li agrairia, senyor secretari autonòmic, que vosté m'aclarira.

Res més.
Moltes gràcies.
I recupere el temps que m'ha donat abans el president.
Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias por ese detalle que ha tenido con los compañeros de comisión, que se lo agradecerán seguramente.

Señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Vamos a ver.
Como su señoría conoce, se está, por parte del estado, preparando -y ya hay un borrador, ese borrador se ha pasado a informe de los distintos gobiernos autonómicos, entre ellos el de La Generalitat-, un borrador de nueva ley de montes del estado.
Esa ley va a tener, según parece, carácter de ley básica.
Y, por tanto, cualquier ley autonómica no puede contradecir y debe desarrollar esa ley que va a ser ley básica.

Por todo ello, razones de prudencia aconsejan esperar a la aprobación de esa ley básica, que parece que va a llegar a cortes, al Congreso de los Diputados, en plazo relativamente breve, antes que empezar a elaborar una ley, que nos encontraríamos con el problema de que probablemente tendría que ser modificada inmediatamente, si es que alguna de las cosas que decía contradecía o no estaba de acuerdo con esa ley nacional básica.

Por eso no se ha desarrollado todavía la ley.
Cuando la ley básica esté desarrollada, naturalmente habrá que coger la ley de 1993 y adaptarla, entre otras razones, para adecuarla a la nueva ley.

Mientras tanto, ¿qué es lo que se ha hecho?
Bueno, pues se han hecho determinadas modificaciones puntuales y, lo que creo que es más importante, se ha creado el Patfor con una comisión de amplia representación, cuyo objetivo tiene crear los instrumentos adecuados, porque nosotros tenemos en la Comunidad Valenciana más del 50% de terreno forestal y apenas produce el 2% del PIB de la Comunidad Valenciana.

Entonces, todo lo que sea desarrollar estos elementos es una cuestión absolutamente necesaria.
Y el Patfor esas son sus necesidades.
Todo ello dentro del respeto que, naturalmente, habrá que tener a la nueva ley forestal, a la nueva ley de montes que cree el estado, que -repito- será una ley básica y, por lo tanto, habrá que desarrollar la ley de la comunidad en función de lo que diga esta ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias por su generosidad en la respuesta también, señor secretario.

Pasamos entonces a la pregunta 921, formulada por la diputada Marina Albiol, pero que va -un cambio-…, el señor Luis Torró.

Tiene la palabra don Luis Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé.
La Diputació de Castelló, com supose que sabrà vosté, va crear una comissió d'experts per a tractar de valorar la proposta d'investigació d'hidrocarburs que havia fet l'empresa Montero Energy, que té una sèrie d'expedients presentats a la mateixa Generalitat, per tractar d'estudiar les afeccions al medi ambient i a les poblacions del nord de Castelló per l'ús de la tècnica del fracking.

Una comissió d'experts, que no vaig a llegir tot el que posa ací, però que…, amb gent de reconegut prestigi, que després d'alguns mesos de treball, redacten un informe en què recomanen que no es donen els permisos pertinents pels perills que podia comportar la tècnica de la fractura hidràulica.
I, a més, parlen del risc concretament per l'aqüífer del Baix Maestrat i la feblesa tècnica dels projectes.

Per tant, li pregunte: ¿quina és la valoració que fa el Consell del dictamen d'eixa comissió d'experts?

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Muchas gracias.

Pues ya la consellera, doña Isabel Bonig, ha dicho en prensa que la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente ha asumido el informe de la Diputación de Castellón.
Esto ya se ha dicho.

Dicho esto, no hay que olvidar que los permisos de investigación solicitados en el norte de la provincia de Castellón están siendo tramitados, como no puede ser de otra manera, dentro del procedimiento previsto en la legislación, y cuya competencia material corresponde, en principio, a la Conselleria de Economía, Industria, Turismo y Empleo, independientemente de los informes de medio ambiente.

Y en el seno de ese procedimiento, porque así lo determina la normativa de la Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente, habrá que intervenir en la fase de evaluación ambiental.

Por tanto, en el momento en que se reciba la documentación, que todavía no se ha recibido, del departamento con competencias en energía, iniciaremos la evaluación de impacto y, como en cualquier otro caso, se recabarán los informes correspondientes a la ley, entre los que naturalmente estará el informe y el dictamen de la diputación, y a partir de los cuales se determinará, con los intervención de todos los que la ley prevé y con pleno conocimiento de la causa, la declaración de impacto correspondiente que proceda.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor secretario.

Tiene la palabra el señor Torró

El senyor Torró Gil:

Bé.
Senyor secretari autonòmic, jo crec que no…, jo ni el meu grup polític, sinó la immensa majoria…, per no dir tota la població de les comarques del nord de la província de Castelló, i jo diria de tota la gent del País Valencià, el que volen de vostés és alguna cosa en ferm, és a dir, alguna posició clara davant d'açò en el moment que toca.

El Partit Popular en la diputació ha dit que no al fracking, hui ho acaba de dir també en la Diputació de València, però el Partit Popular allà on té competències realment sobre açò no diu res.

El primer que m'agradaria que mos aclarira és que…, on està i en quin estat es troba eixe expedient.
Primer, perquè ja sé que vosté ve a contestar ací en nom de la conselleria, però en realitat la pregunta que nosaltres adrecem li la fem al Consell.
Per tant, entenem que el Consell és solidari en tot açò i que la seua opinió expressarà l'opinió del conjunt del Consell.

És difícil d'entendre com és possible que els expedients entren el 13 de juliol de 2012 i que estigam en setembre de 2013 i encara no haja hagut cap informe per part de l'administració respecte açò.
I especialment no podem entendre com encara no s'ha procedit a tramitar l'autorització ambiental integrada, perquè no estem parlant d'un tràmit qualsevol, estem parlant del tràmit més important de tots els que es poden fer a l'hora de donar esta autorització o no, perquè, en principi, si açò té algun problema, precisament són els problemes ambientals.

Vull dir, si no tinguera cap problema ambiental, tot el món estaria molt content en poder extraure gas, o petroli o el que fera falta sense problemes.
Però el problema és que eixes extraccions…, no a soles ja les extraccions, les mateixes prospeccions ja generen problemes greus per al medi ambient.

Per tant, ¿per què més d'un any en tramitar açò?
Això és el primer que m'agradaria que ens explicara.

I en segon lloc, m'agradaria també que ens explicara què pensen realment de la documentació que s'ha presentat.
Jo no em puc creure que no hagen dit res.
Igual que estan analitzant-ho este grup d'experts, supose que algun expert de la conselleria sabrà de què estem parlant.

Jo, quan he llegit les conclusions de l'informe, realment, a banda del final, que diu de forma molt clara i taxativa que «por ello, consideramos pertinente aplicar rigurosamente el principio de cautela y, en consecuencia, no estimar conveniente dicho otorgamiento», hi ha tota una sèrie de qüestions que expliquen en qüestions generals, que realment són molt preocupants.

I li llig el paràgraf que jo crec que és el més important de tot l'informe.
«No ha estat possible realitzar amb detall les anàlisis de les afeccions ambientals que pogueren provocar les activitats incloses en els permisos d'investigació sol·licitats, ja que en la documentació presentada no s'inclou la informació necessària per a avaluar el risc associat a cadascuna de les activitats proposades.
A aquest respecte és necessari assenyalar que la qualitat de la informació geològica, hidrogeològica i ambiental que s'aporta a les memòries de sol·licitud dels permisos i investigació és francament baixa i inapropiada per als objectius que es perseguixen.
»

I acaba dient: «El tracte que es dóna a aquests aspectes és realment displicent i posa de manifest una preocupant falta de rigor tècnic i científic en l'elaboració de les sol·licituds.
»

Jo ja sabia açò, perquè vaig tindre ocasió de tindre una conversa amb un catedràtic de geologia de la Universitat de Saragossa, que davant d'un grup de gent que estàvem en la plataforma antifracking ja va exposar totes les debilitats d'açò, però este informe, que és un informe d'experts, que a més ha buscat la mateixa diputació provincial, el que fan és ratificar-ho.

Realment, com es pot explicar que més d'un any, una sol·licitud tan francament dèbil, des del punt de vista tècnic, no haja segut ja desestimada pel Consell.
I el que li demane és que no li peguen moltes voltes, que diguen que no a Montero Energy d'una volta per totes.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Señoría, yo creo que, efectivamente, la contestación que usted ha dado y la explicación que ha dado es correcta.
Yo me permito recordarle que en este informe de la diputación, uno de los que participaba era un miembro de la conselleria de infraestructuras, el subdirector general, y que la consellera ha dicho que asume este informe.
Y, por lo tanto, está claro.

¿Qué ocurre?
La concesión de permisos y de licencias son actividades regladas y cada cosa hay que decirla en el momento oportuno.
En estos momentos, que, como, repito, está en la conselleria de industria, parece ser que la empresa está aportando más documentos y tal.
Y luego tiene que venir a la conselleria de medio ambiente para que se le haga el informe correspondiente de impacto ambiental.

Yo lo que les puedo decir a sus señorías que efectivamente ese informe se asume totalmente, se sabe que el proyecto en estos momentos puede producir riesgos importantes en el norte de Castellón.
Y que, por lo tanto, eso es lo que se hará, pero en el momento oportuno, es decir cuando llegue la declaración de impacto.
No se le puede decir a un señor que no fuera del momento procesal.
Cuando pida la declaración de impacto será, si la tramitación de los expedientes, en función de lo que sea, son más o menos largos.

Pero, señorías, no ha habido ningún permiso, no ha habido ninguna autorización.
Todo lo que ha habido es posicionamientos de La Generalitat precisamente, de acuerdo, con el informe y con el resultado de ese informe que su señoría ha leído, y por lo tanto no voy a repetir, de la Diputación de Castellón.
Cuando llega a la conselleria de infraestructuras para la petición de la declaración de impacto, si es que procede, pues se hará el informe oportuno.

Muchas gracias.
(S'interromp la gravació)

El senyor Ponce Guardiola:

Gràcies, senyor president.

La sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana de gener de 2013 declara la nul·litat parcial de l'acord de Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, de data 5 de juny de 2009, sobre l'ampliació de la zona d'especial protecció per a les aus Muntanyes de la Marina, en la província d'Alacant, deixant fora d'esta, entre altres espais, la serra d'Alfaro on està prevista la instal·lació d'un parc eòlic.

Esta decisió del Tribunal Superior de Justícia significa descatalogar una zona d'especial protecció per a les aus per a implantar una indústria i és un perillós precedent que pot afectar altres espais protegits a fi d'implantar qualsevol infraestructura, des de parcs eòlics, com és el cas, a camps de golf, urbanitzacions, canteres, abocadors, etcètera.
I, a més a més, és un reflex de la poca preocupació mediambiental existent en l'administració autonòmica.

Pot explicar les raons per les quals no es va informar de l'existència del procés, d'acord com exigix la Llei 29/1998, reguladora de la jurisdicció contenciosa administrativa, als ajuntaments afectats i a totes les associacions interessades?

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infaestructures, Transport i Medi Ambient:

Muchas gracias.

En primer lugar, el acuerdo de 5 de junio de 2009 del Consell, por el que se amplió la red ZEPA en nuestra comunidad, se adoptó en ejecución de una sentencia del Tribunal de Justicia de las comunidades europeas de 28 de junio de 2007.
Por lo tanto, se obedecía a esa sentencia.

En segundo lugar, no hay que olvidar que el Plan eólico de la Comunidad Valenciana se aprobó mediante acuerdo del Consell, de 26 de julio de 2001, es decir, con anterioridad al acuerdo de ampliación de la ZEPA.
El plan eólico, que determinó 15 zonas eólicas, tuvo su correspondiente información pública y contó con la declaración de impacto correspondiente.

Por otro lado, y entrando en los aspectos propios del recurso, en la fase de instrucción del tribunal no apreció que hubiera que hacer emplazamientos adicionales, siguiendo la tramitación del recurso y dictándose la correspondiente sentencia.
El tribunal lo podía haber hecho, haber pedido que se diesen informaciones complementarias, pero en este caso continuó con el proceso.

La sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, número 108/2013, estimó el recurso interpuesto por un doble motivo, el motivo procedimental, ya que la delimitación inicial de la ZEPA número 22 ponía de relieve que se dejaba fuera de la zona eólica número 14 del Plan eólico de la Comunidad Valenciana, que había sido determinada tras un procedimiento que tuvo su propia vía, aunque la ZEPA se amplió tras aceptar una alegación hecha en período de información pública.
Y esta circunstancia no se comunicó por la conselleria a la empresa afectada -ese fue el error- para que pudiera hacer a su vez alegaciones oportunas.
Eso desde el punto de vista procedimental.
Desde el punto de vista material, ya que no hubo en el decreto, en el expediente por el que se ampliaba la ZEPA, no hubo ningún informe que avalase la ampliación de la ZEPA número 22.
La alegación admitida no tenía carácter y para lo que la conselleria pretendía, una unidad de gestión en la zona era suficiente la LIC que ya existía.
Es decir, las ZEPA eran unas zonas separadas y lo que se hizo fue unirlas todas.
Pero esa unidad de gestión la contestación del tribunal es que era suficiente la LIC.

En todo caso, la configuración final del ámbito de la ZEPA en cumplimiento de la sentencia 108/2013, del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, no es óbice para que cualquier proyecto con incidencia medioambiental, puede ser por ejemplo el parque eólico de la zona, haya de estar sometida al procedimiento correspondiente de evaluación en el marco del cual la Dirección General del Medio Natural de La Generalitat habrá de emitir la evaluación específica de repercusiones sobre los hábitats y especies protegidos, de acuerdo con la directiva Hábitat de la Unión Europea.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor secretario.

Señor Ponce, tiene usted la palabra por un tiempo de 3:50.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

El Banco de Datos de la Biodiversidad de la Comunidad Valenciana, elaborado por la propia Conselleria de Infraestructuras, Territorio y Medio Ambiente, recoge las especies protegidas existentes en cada una de las cuadrículas del territorio valenciano.
Las dos cuadrículas afectadas tienen una serie de especies protegidas, hasta nueve, del anexo I, especies de avifauna presentes en las cuadrículas según el Banco de Datos de Biodiversidad que estaba comentando.
Esas nueve están incluidas también en el anexo I de la directiva Aves.

De acuerdo con el artículo 4 de la directiva Aves, las especies mencionadas en el anexo I serán objeto de medidas de conservación en cuanto a su hábitat, con el fin de asegurar su superviviencia y su reproducción en su área de distribución.
Los estados miembros clasificarán en particular, como zonas de protección especial, los territorios más adecuados en número y en superficie para la conservación de esas especies.

Pese a su acreditado valor como hábitat de especies especialmente protegidas, albergando poblaciones de especies tan vulnerables como el águila real, el halcón peregrino o el águila perdicera, resulta que la conselleria comparte con la empresa promotora de la infraestructura la descatalogación y, por tanto, la negación de los datos actualizados en el Banco de Datos de la Biodiversidad que, recordemos, son de elaboración propia de la conselleria.
Si la consellera cree que los datos elaborados por la conselleria que preside son inciertos debería manifestarlos y sino actuar en consecuencia.

Nosotros creemos, sin embargo, que la largamente acreditada credibilidad técnico científica en materia de conservación de especies de y hábitat de SEO/Birdlife, incluido en las instancias europeas, en cuyas conclusiones coincide el Banco de Datos de la Biodiversidad confirma que la desprotección de la sierra de Alfaro no encaja en nuestro marco normativo UES.
No adjunta informe que demuestre fehacientemente la pérdida de características ornitológicas, no se ha sometido la descatalogación a información pública y no se publica en el diario oficial y no se comunica a la Unión Europea.

Y tampoco tiene explicación técnica que se establezca un agravio comparativo cuando la administración valenciana sí que recurrió ante el Supremo en casación cuando la obligación era de ampliar la ZEPA número 19.
Sin embargo, no recurre cuando se reduce la protección, como en el caso de la ZEPA número 22 Sierras de la Marina.

Igualmente no es admisible que la administración muestre incumplimiento de sus obligaciones.
No se puede pretender la descatalogación de una ZEPA por ausencia de un estudio ornitológico, que es la propia administración quien tenía que haber aportado y no lo ha hecho.
Es decir, la conselleria no actúa en ningún momento a favor de la protección del territorio y sí actúa para menoscabar la superficie que cuenta que figuras de protección.

En consecuencia, consideramos que no existen razones que puedan justificar la no presentación de un recurso por parte de la conselleria ante el Tribunal Supremo.
Y así, en consecuencia, no podemos sino preguntarnos si la no información a las partes, entiendo como tales a los ayuntamientos y asociaciones interesadas, obedece en lo que respecta a la consellera al desinterés manifiesto por los valores ambientales de la sierra de Alfaro.

La conselleria no dio emplazamiento a las oficinas ecologistas interesadas ni a los ayuntamientos, ni comunicó el resultado de la sentencia a los interesados ni a los ayuntamientos.

Es sabido que lo que no se protege es porque no se conoce.
Y es evidente que la conselleria desconoce el valor ambiental de la sierra de Alfaro y, posiblemente, por eso parece que no le preocupa lo más mínimo la protección de este espacio tan valioso.

Hay que recordaba que estaba la sierra de Alfaro incluida en el IVA del año 1998.
La ZEPA era de un tamaño inferior y de lo que se trataba era de recuperar el tamaño que tenía originalmente, porque la Unión Europea lo que había dicho en 2007 no era que se redujeran los espacios sino que se ampliaran.
Entonces, no mezclemos los términos.
Europa dice que hay que ampliar las zonas de especial protección para las aves y, en este caso, se amplia una y lo recurre una empresa, porque ponen un parque eólico, y se acepta la decisión.

Consideramos que es flagrante la incompetencia de la conselleria en cuanto a su deber de protección de un espacio natural tan valioso como este que lo acreditan las especies presenten, que lo acreditan todos los informes y que, además, la declaración de IVA obedece únicamente a criterios ornitológicos, están presentes y se conservan, no ha cambiado.
Entonces, no entendemos que la conselleria no plantee ese recurso.
No sé si podrá explicarme los motivos, aparte de lo que ya he comentado, pero ya le digo que no me ha convencido.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Vamos a ver.
Yo creo que la conselleria tenía interés en proteger la zona.
Lo demuestra el hecho de que amplió la ZEPA, si no, simplemente no la hubiera ampliado.
Es decir, si hubiera considerado que eso no era adecuado, que no era lo lógico, que no era bueno, no lo hubiera ampliado.
Sí que amplió la ZEPA, luego sí que había, efectivamente, un interés para que se protegiese la zona.

Lo que ocurre es que, primero, como he dicho, hubo un fallo administrativo de no comunicarlo a la empresa correspondiente, que tenía la zona eólica.
Y, segundo, ha habido una sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, que aparte del error administrativo, lo que dice es que esa ampliación de la ZEPA por parte de La Generalitat no tenía los suficientes estudios que aconsejasen.

Entonces, esa es la razón por la que no se ha recurrido.
Es decir, esa sentencia, tal como está, si se hubiera recurrido, lógicamente se hubiera perdido evidentemente en el Supremo.
Esa es la razón que ha aconsejado.

Pero, insisto, sí por parte de la conselleria había interés en proteger, y lo demuestra el hecho de que se amplió la ZEPA y que, además, se intentó hacer una unidad de funcionamiento de la ZEPA.
Y, en todo caso, para la ejecución del plan eólico, como he dicho, habrá que pedir la correspondiente declaración de impacto y allí se pedirán todos los estudios oportunos.
En estos momentos no ha habido nada que sea irreversible para ninguno de los elementos dignos de protección de la zona.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Pasamos a la última pregunta, a no ser que el señor Ponce se dé por respondido.
No se da por respondido, yo sé que usted es machacón, coge el tema de la ZEPA o el siluro y hasta la punta.

Bueno, pues entonces, pasamos a la pregunta 946, también formulada por el señor Ponce, del Grupo Parlamentario Compromís.
Tiene la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

El enunciado previo a la pregunta es similar a la pregunta anterior.
Las preguntas en concreto son: quines mesures pensa prendre el Consell per a evitar que quede desprotegida ambientalment la serra d'Alfaro?

I, per altre costat, si s'havia buscat un emplaçament alternatiu a la serra d'Alfaro per a aquesta infraestructura, el parc eòlic, triant una zona que estiguera catalogada prèviament com a zona ZEPA i/o qualsevol altra figura de protecció.

Com és el mateix tema aprofite per a contestar el que vosté m'ha dit.
Existia interés de la conselleria?
No.
Existia obligació de la Unió Europea d'ampliar les ZEPA i per això se va ampliar en el seu moment.

No existien estudis que acreditaren els valors.
Era obligació de la conselleria aportar eixos estudis.
El Banc de Dades de Biodiversitat de la conselleria diu que sí que hi ha valors.
Per què no fa un informe en base al Banc de Dades de Biodiversitat la conselleria que acreditava els valors ambientals?

I, per últim, deixar per a l'estudi d'impacte ambiental del parc eòlic l'estudi real de l'afecció, jo crec que també seria, si hi ha intenció que vaja endavant el parc eòlic, està dient-nos que ja vorem si se farà o no se farà allò del parc eòlic i tal.
Però també està creant, si realment els valors naturals es conserven, que és allò normal, està creant expectatives a l'empresa del parc eòlic, que després se voran frustrades.

Aleshores, la pregunta en concret era si va a fer alguna cosa per a protegir la serra d'Alfaro, per a mantindre els valors ambientals.
I si se'ls va a proposar un altre emplaçament per al parc eòlic este que està ara mateix damunt de la taula.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Bueno, la revisión de los parques eólicos o del cambio de una zona es un procedimiento que hay que efectuar, evidentemente.
Y yo lo que me he limitado a decir -lo digo porque esta pregunta, al fin y al cabo, es continuación de la anterior, es la misma- es que, bueno, la Unión Europea indicó que había que ampliar las ZEPA, pero la opinión de ampliar esa ZEPA en concreto fue de la conselleria, no de la Unión Europea.
Luego, ahí se demuestra que la conselleria, La Generalitat, sí que tenía interés en ampliar esa ZEPA.

Luego ha habido una sentencia en contra.
Y, de esa sentencia en contra, hay que reconocer que algunos de los fallos han sido fallos de la propia conselleria.
Bueno, eso es cierto, pero ahí está.

Y lo que yo me he limitado a decir es que no se ha producido, en estos momentos, ningún dato ni ninguna acción que haga difícil la recuperación de la zona.
La zona está como estaba.
Y, por lo tanto, cualquier cosa que se haga se hará teniendo en cuenta las especies que hay en la zona y su protección correspondiente.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Señor Ponce, tiene usted, por tres minutos, la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

He acabado mi anterior intervención afirmando que el desconocimiento y la falta de interés explican algunas veces la ausencia de protección, por parte de las administraciones, de espacios tan valiosos como es la sierra de Alfaro.
Quiero pensar que es ésa la explicación también en este caso y no otra.

Por si es la ignorancia de los valores ambientales la causa de la omisión, les recordaremos que:

Uno.
La sierra de Alfaro es una zona de especial protección para las aves, consolidada desde 2009, según acuerdo del Consell de 5 de junio.

Dos.
Que fue creada en cumplimiento de una sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Unión Europea, por incumplimiento del estado de la directiva Aves, que consideraba incumplidas las obligaciones derivadas de la directiva por haber trasladado una propuesta insuficiente, entre otros en el territorio valenciano.

Tres.
Que en el apartado 13 de la referida sentencia, alegaciones de partes sobre la designación de las ZEPA, queda recogido que la comisión considera que el estado español no ha clasificado como ZEPA territorios suficientes en número y superficie, teniendo en cuenta las zonas importantes para la conservación de las aves identificadas en el inventario ornitológico publicado en el año 1998 -IBA 98.

Cuatro.
Que este inventario ornitológico es elaborado por SEO/BirdLife e incluía e incluye la sierra de Alfaro en las zonas a proteger por su valor para la conservación de la avifauna.

Cinco.
Que pertenece en un 90% al IBA Sierras de La Marina, estando las IBA establecidas por SEO/BirdLife y reconocidas por los tribunales europeos, como acredita el fragmento que acabo de leerle de la sentencia anteriormente mencionada.

Seis.
Al respecto del reconocimiento del que goza internacionalmente, de la figura de los IBA, recogemos el apartado 39 de la sentencia del tribunal europeo que dice: «El IBA 98 fue elaborado con la participación de varias organizaciones no gubernamentales, grupos locales de SEO/BirdLife, tres parques nacionales, seis universidades, las consejerías de medio ambiente de doce comunidades autónomas, la Dirección General de Conservación de la Naturaleza del Ministerio de Medio Ambiente y el organismo autónomo de parques nacionales del mismo ministerio, lo que, a falta de pruebas científicas contrarias, constituye una serie de indicios que permiten fundamentar el valor de referencia del IBA 98.
»

Siete.
Además, está incluida en el inventario de la Red Natura 2000.

Ocho.
En la intervención anterior ya hemos hablado de las especies protegidas que tienen presencia en este valioso hábitat, del anexo I de conservación de aves.

Y, nueve, por último.
Garantizar la conectividad real entre los espacios protegidos es elemento fundamental e imprescindible, sin el cual carece de toda credibilidad cualquier propuesta de conservación.
Y es obvio que en la disposición actual la zona que queda desprotegida es, precisamente, una conectividad natural entre dos áreas protegidas.
Por tanto, debería estar incluido también para su protección.

Bien, no me ha contestado, señor secretario.
¿Por qué no se recurrió?
Si la conselleria consideraba que había valores naturales, si había información suficiente para acreditarla, ¿por qué no hubo un informe de la conselleria y un recurso diciendo que, bueno, no se había aportado la información en su momento, pero ahí está esa información, esos valores naturales, esas especies protegidas?

Y, bueno, es que ésa es la clave.
Si ustedes no recurren esa sentencia que consideran injusta, es porque están de parte de la empresa que quiere instalar el parque eólico ahí y que no plantea ningún otro tipo de alternativa.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Quíteme la idea, señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Pues, mire, señoría, yo creo que queda claro todo lo contrario.
Es decir, que La Generalitat estuvo a favor de la creación de la ZEPA es que la creó.
Y había, efectivamente, unas zonas desconexas y se entendió que lo correcto era unirlas y, entonces, se hizo una zona uniendo todas ellas.

El problema es que, en parte por unos defectos de tramitación y en parte por falta de, digamos, datos técnicos suficientes, el tribunal de la Comunidad Valenciana falló en contra.
Y eso es lo que hay en estos momentos.
(Remors)

Pero es evidente que lo que intentó La Generalitat, y creo que quedó perfectamente demostrado en la ampliación de la zona, es que no se estaba, ni muchísimo menos, protegiendo a la empresa que era la adjudicataria del parque eólico porque se le declaró ZEPA.
Y la Unión Europea no decía qué zonas había que declara ZEPA; fue la Comunidad Valenciana, La Generalitat la que la declaró.
Es decir, eso demuestra perfectamente todo.

Luego ha habido un proceso que ha tenido un resultado… Bueno, yo lo que le digo es que no ha habido en estos momentos nada que haya perjudicado al hábitat en la zona y que se van a tomar las medidas adecuadas para que eso siga ocurriendo, es decir, no se produzca nada que perjudique el hábitat de la zona.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor secretario.

Con esto, damos fin y terminamos al turno de preguntas.

Y hacemos un pequeño receso para despedir al señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Infraestructures, Transport i Medi Ambient:

Muchas gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un pla autonòmic contra la desertització i la sequera, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 61.
927, BOC número 185)

El senyor president:

Bueno, pues damos continuación a esta comisión con el punto número 3, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración de un plan autonómico contra la desertización y la sequía, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Senyories, quan al 1998 es va aprovar el Programa d'acció nacional contra la desertificació, els estudis realitzats respecte d'això varen mostrar que el cent per cent del territori de la província d'Alacant estava afectat per processos severs de degradació mentres que esta situació afectava més del 90% del territori de les províncies de Castelló i València.
D'això fa quinze anys i la situació, lluny de millorar, ha empitjorat.

Miren, al 2006, en el Congrés d'Investigadors i Experts en esta matèria, celebrat a Alacant, es van determinar les tres causes que incideixen en la gravetat d'este fenomen a la nostra comunitat, que són el clima sec, la fragilitat dels nostres sòls i l'acció de l'home concretada, sobretot, en l'abús de l'edificació, raons que havien col·laborat a agreujar la desertificació del territori valencià i que va haver d'impulsar el president del Centre d'Investigació per a la Desertificació a exigir a la Generalitat valenciana l'aprovació d'un pla multidisciplinari en la lluita contra la desertificació; el mateix que hui que, set anys després, davant de la inactivitat del Consell, continuem reclamant els socialistes per mitjà d'esta proposició no de llei.

Perquè en estos set anys, senyories, des que els experts ja consideraven urgent este pla, grans incendis han arrasat la major part de la superfície forestal del nostre territori sense que s'hagen realitzat programes de reforestació en els terrenys afectats.
Perquè, també, en estos set anys, la Comunitat Valenciana ja no ha tingut regulació forestal a causa de la desgana dels successius responsables polítics del Consell per desenvolupar la Llei forestal valenciana per mitjà del pla d'ordenació que es requeria, així com la ineptitud demostrada finalment en aprovar un pla, les deficiències del qual van provocar la seua derogació pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana -i de la qual he parlat moltes voltes.
És a dir, en estos set anys l'acció del Consell ha constituït un reforç a l'avanç de la desertificació de la nostra comunitat.

No obstant això, mentres es feia desistiment de la mateixa responsabilitat despreciant la importància de protegir activament la qualitat dels nostres sòls i boscos que els protegeixen, cosa que haguera significat, al seu torn, preservar i augmentar la nostra capacitat per a obtindre recursos hídrics propis per mitjà de la recàrrega dels nostres aqüífers, en eixos mateixos anys el Consell va estar molt actiu reclamant transvasaments, enfrontant governs i territoris per interés polític i per amagar la seua mateixa incompetència, unes reclamacions que s'han esfumat quan el seu partit va accedir al Govern d'Espanya, senyors del Partit Popular, com estem comprovant tant amb la seua postura respecte al transvasament de l'Ebre com amb la seua postura respecte al pla de conca del Tajo-Segura.

Ara, ningú en el PP valencià parla ja del transvasament de l'Ebre, inclús s'han agenollat davant de l'autoritat de la seua secretària general, María Dolores de Cospedal, presidenta de Castella-la Manxa, per assumir sense discussió una reserva de cabal en la capçalera del Tajo que afecta directament les aportacions al transvasament Tajo-Segura per a la nostra comunitat, 400 hectòmetres cúbics més 180 en el trajecte, que són 580.
Amb la qual cosa, si això és aixina com ho han pactat el Govern d'Espanya, el seu govern, de Rajoy, amb les cinc autonomies, si això és aixina, en els últims deu anys no havera pogut transvasar-se ni un sol hectòmetre cúbic d'aigua a les zones d'Alacant a través del transvasament Tajo-Segura.
Són dades.

També, en estos anys, el Consell s'ha mostrat molt actiu en allò que afecta els usos del sòl, qualificant d'urbanitzable la pràctica totalitat del territori no protegit de la nostra comunitat i promoguent l'edificació massiva, fet que ha intensificat l'avanç de la desertificació, una actitud que ha minvat, que ha disminuït la capacitat dels nostres boscos per actuar d'albellons del C02, el principal gas d'efecte hivernacle -com se sap- i responsable del canvi climàtic global.
Recentment, s'ha demostrat que la contaminació atmosfèrica és una causa directa de càncer i incideix de forma evident en la salut dels ciutadans.
En conseqüència, reduir una de les proteccions naturals contra eixa contaminació, com són els nostres boscos, constituïx també un atac directe a la salut dels valencians.

Senyories, el canvi climàtic i la conseqüent crisi ambiental que provoca és una amenaça real al nostre benestar i, fins i tot, a la nostra supervivència, i la desertificació del nostre territori ens convertix en unes víctimes molt més fràgils dels seus efectes.
Així mateix, la degradació del nostre sòl i la seua coberta vegetal constituïx un deteriorament del nostre paisatge, del nostre patrimoni natural i la nostra biodiversitat, pilars tots ells d'una activitat econòmica de primer ordre a la nostra comunitat com és el turisme -i al que vostés tantes voltes fan referència-, però també afecta directament un altre sector fonamental de la nostra economia com és l'agricultura.
Un sòl dèbil i uns aqüífers amb una reduïda capacitat de renovació constituïxen la punta a una activitat que sustenta la major part de la nostra població rural i que ja està agonitzant, per cert.

En els temps de crisi econòmica és quan més es necessita tindre clares les prioritats del govern, és quan s'han de centrar els esforços i les inversions en allò que és vertaderament important, allò sobre el que podrem assentar el nostre futur, i no n'hi ha futur sense territori -com vostés molt bé saben.

Per això, apel·le la responsabilitat d'estes Corts perquè, en defensa de l'interés general dels valencians, del nostre territori i de l'economia i la cultura que sustenta, recolzen esta proposició i insten el Consell a elaborar un pla urgent contra la desertificació i sequera a la Comunitat Valenciana, un pla que necessàriament haurà de ser multidisciplinari donada la varietat dels serveis ambientals i d'afeccions socials i econòmiques que tenen relació amb la qualitat del nostre sòl i la seua coberta vegetal.

En conseqüència, este pla haurà de contemplar programes de reforestació, sobretot en les capçaleres de les conques i en els llocs on es puga incidir directament sobre la recàrrega d'aqüífers, però també haurà de ser determinant en la qualificació dels usos del sòl i, per tant, en la legislació urbanística, en general.
Així mateix, haurà d'incloure mesures en relació a les previsions sobre les sequeres que el nostre territori puga patir en funció de l'avanç del canvi climàtic global i els seus efectes, perquè també hauria de comptar amb la participació activa del sector agrari quant el tipus de cultiu i de pràctiques agràries, en general.

Finalment, senyories, la nostra responsabilitat com a parlamentaris i la gravetat de la situació actual ens obliga exigir el Consell que complisca la nostra recomanació en un termini determinat, que no pot ser superior a sis mesos perquè ja s'ha perdut, senyories, ja s'ha perdut massa temps i el problema és molt més que urgent.

És per tot això que demane el vot favorable de les seues senyories a esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo avance que nosaltres recolzarem la proposta perquè entenem que és suficientment genèrica com perquè capien moltes coses en ella, ¿no?
I, a més, el que fa és posar l'accent en un problema, que és el de la desertització, que és un problema cada vegada és més greu.

La desertificació és un problema molt complex, amb una gran quantitat de factors i el que seria més lògic seria actuar sobre les causes que origina eixa desertificació perquè, realment, és complicat actuar ja quan el procés està molt avançat, i estem parlant d'un procés que -com ha indicat molt bé el senyor Signes- està -diguérem- avançant de forma molt gran per una sèrie de raons, una d'elles -diríem-, la raó més global, que és el canvi climàtic, una cosa davant de la qual no es poden esperar, de les mesures que es prenguen, resultats immediats, ¿val?
, però que és imprescindible començar a fer alguna cosa, ¿no?
N'hi ha una cosa que és evident, a banda de l'increment de les temperatures, i és que el règim de pluges està canviant i està canviant en un doble sentit: menys pluges amb una distribució espacial i, sobretot, temporal molt diferent.
És a dir, menys pluges, més pluges a la costa, menys pluges a l'interior i més pluges torrencials que abans.

Per tant, tot això són factors que influïxen de forma molt clara en l'avanç de la desertificació.
Si a això afegim que cada vegada tenim el territori més antropitzat, i, per tant, més artificial del sòl, que els boscos es troben cada volta més agredits i més contemplats com un factor -diguérem- d'explotació econòmica, que no com realment el que són, que són un element que juga un paper molt important en la preservació de l'ecosistema, que als llauradors els volen expulsar de les seues terres, i, per tant, cada vegada tenim més àrees de conreu abandonades i no actuem en regenerar i fertilitzar els sòls i, a més, gastem de forma molt malament l'aigua, de forma balafiadora, doncs, lògicament, tot això sumat explica per què el País Valencià és un dels territoris de l'estat espanyol on més avança la desertificació, ¿val?

A nosaltres ens agradaria fer un petit parèntesi, ¿val?
No tots els paisatges àrids són deserts ni hem de confondre'ls, ¿no?
N'hi ha zones àrides que tenen valors ambientals a protegir, i això també cal tindre-ho en compte, ¿val?
; de fet, el mateix País Valencià té algunes zones en què no estem parlant que fa dos o tres dies que estiguen en un estat -diguérem- d'aridesa, sinó que és un procés de molt llarga durada i que això ha generat uns ecosistemes molt específics que tenen una biodiversitat molt gran, molt superior, inclús, al d'altres sistemes humits del nord d'Europa que cal preservar.

Per tant, partint d'eixa desertificació, entenem que el control de la desertificació també haurà d'incloure l'ús sostenible de zones àrides, semiàrides i subhumides, ¿val?
, del territori valencià, i, en particular, preveure la degradació de les terres, la rehabilitació d'aquelles que estan parcialment degradades i la posada en valor de l'aridesa en les zones desèrtiques naturals, ¿val?

Bé, i a partir d'ací doncs tota una sèrie de qüestions que no estan dins de la proposició no de llei però nosaltres entenem que, sense contradir cap de les que ha assenyalat el senyor Signes, a nosaltres també ens agradaria que tingueren en compte.
Naturalment, el tema del canvi climàtic, la prevenció dels incendis forestals, la reforestació per una reforestació que es faja de forma adequada, en el temps correcte i en espècies autòctones i sense la utilització de maquinària pesant, ¿val?
, que es partisca de la conservació de la biomassa i no a la retirada del bosc en un moment després de l'incendi, sobretot que siga molt important la modificació del Pla general d'ordenació de recursos forestals, que s'aborde una distribució urbanística, racional del territori, i, especialment, que es desenvolupe un sistema d'utilització de l'aigua eficient, modernitzant regadius, reduint pèrdues de distribució, i, sobretot, enfocant el problema a partir del vessant de la demanda, és a dir, tractar que no els incremente la demanda d'aigua i no des del vessant de l'oferta, que es tracta d'incrementar l'oferta d'aigua.

Si totes eixes coses es compliren, evidentment és el que nosaltres demanaríem.
Creiem que en la PNL, tal com està dissenyada, cap absolutament tot, i, per tant, en eixe sentit estem completament d'acord amb la seua promulgació.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Sí, vaya por delante, también, el apoyo de Compromís a la proposición no de ley del Partido Socialista.

Nosotros queremos hacer hincapié en algunos aspectos, aunque más o menos se han esbozado ya por parte de los que me han precedido en el uso de la palabra, y es que se afirmaban que eran tres causas las que estaban aumentando la desertización en el territorio valenciano, que era el clima seco, bueno, el clima mediterráneo, la fragilidad de nuestros suelos y las acciones humanas, ¿eh?
, sobre todo el tema de la urbanización, ¿eh?
No hemos de dejar.
.
.
, no podemos olvidar que en la última década y pico, sobre todo, ¿eh?
, y en décadas anteriores también, se han impermeabilizado los mejores suelos que había en el territorio valenciano, ¿eh?
, sobre todo con nuevas urbanizaciones, infraestructuras diversas y tal.

Y también.
.
.
, bueno, yo quería también puntualizar la diferencia entre desertización y desertificación, ¿eh?
Esta última es la que obedece a causas humanas, ¿eh?
, y ese es el riesgo que tenemos.
O sea, como bien se ha indicado, estamos en un clima mediterráneo, que oscila desde el semiárido al subhúmedo, pasando por el seco, la mayor parte del territorio, y es cierto que hay ecosistemas muy valiosos en las zonas semiáridas, que se caracterizan porque tienen unas precipitaciones muy bajas, de menos de trescientos cincuenta litros al año por metro cuadrado.
Eso, desde luego, hace más frágiles estos suelos, ¿eh?
, que ya de por sí lo son, ¿eh?
, por las condiciones del clima mediterráneo y por cómo se han formado y cómo han evolucionado a lo largo del tiempo.

A Compromís le da miedo la palabra reforestación por las experiencias del pasado, ¿eh?
El último gran proyecto de reforestación fueron 40.
000 hectáreas, que se supone que se han reforestado, nadie sabe muy bien dónde están, buena parte de ellas se han quemado, ¿eh?
, con independencia de que hubiera ido hacia delante o no la reforestación, y eso ha supuesto una dilapidación de recursos económicos tremenda, ¿eh?

Sí que hay que reforestar, pero de forma muy concreta, muy delicada, normalmente cogiendo las zonas altas que permitan la diseminación natural de esas especies que se hayan introducido y, desde luego, con criterios de no alterar el suelo, todo lo contrario a lo que está haciendo la conselleria de medio ambiente a todos los niveles.
Cualquier tipo de trabajo forestal que se está proponiendo, que son dos tipos, básicamente, apertura de cortafuegos o retirada de madera quemada, está alterando gravísimamente el suelo de nuestros bosques, ¿eh?
Y como bien se ha dicho, la mayor parte del territorio forestal valenciano tiene un riesgo altísimo de desertificación, o sea, de pérdida de suelo por causas humanas, y las causas humanas son esas dos que he comentado, ¿eh?
, en el caso forestal, la introducción de maquinaria pesada para realizar trabajos forestales, sobre todo después de los incendios, cosa que no recomienda ningún experto, pero que la conselleria de medio ambiente se empeña en autorizar.

Y aconsejo a todos los presentes que se den una vuelta por los términos de Cortes, de Andilla, de Alcublas, de Liria, y vean los efectos de esa maquinaria pesada sobre los montes, ¿eh?
, que están generando el desierto, directamente, porque están removiendo el suelo, y ese suelo, antes o después, lo lavarán las lluvias y esas zonas quedarán irreversiblemente erosionadas, gracias a una mala gestión, con el empeño de sacar un escaso beneficio económico.
.
.
Pan para hoy, pero poquito, y hambre para siempre, ¿eh?

Se ha incidido muy bien en la necesidad de la recarga de acuíferos y del mantenimiento de los acuíferos, algo que tampoco se ha hecho, ¿eh?
Esos acuíferos, en buena medida, se recargan en las zonas forestales, pero también en las agrícolas en cultivo, ¿eh?
Los cultivos abandonados tienen mucha menor capacidad de absorción de agua que los cultivos en activo, sencillamente por la capacidad de entrada de agua en un suelo que parcialmente está removido, ¿eh?
Sin embargo, no se han tomado medidas activas para prevenir ese abandono de la agricultura, ¿eh?
, y estamos perdiendo una gran capacidad de recarga de acuíferos por el tema agrícola y también por estos suelos que se están perdiendo en terrenos forestales, ¿eh?

Y, bien, como también se ha comentado, la disponibilidad hídrica va a ir a menos.
.
.
Como bien ha comentado el señor Signes, si se aplica el plan del Tajo, no va llegar aquí una gota de agua en décadas, en la Comunidad Valenciana, porque dadas las reservas y los usos que se han reservado para allí, pues, no van a llegar.
Lo triste también es que para el plan de cuenca del Júcar estamos en tres cuartos de lo mismo, las reservas que se han establecido para Castilla-La Mancha hipotecan los consumos de agua en la Comunidad Valenciana.

Pero, bueno, esto es el pan nuestro de cada día, esta es la gestión que hace la administración valenciana del agua, de los montes, de los suelos y, por eso, para Compromís esta propuesta es más que acertada.
.
.
, más que necesaria, y es urgente desarrollarla.
Pero ahora veremos los argumentos del Partido Popular para decir que no.
Espero equivocarme.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Tiene la palabra el señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Doncs, efectivament, el Partit Popular, en este cas el Grup Parlamentari Popular, votarà en contra d'aquesta proposició no de llei, (veus) sí, i li vaig a explicar els motius, i espero que, a la millor, el puguen fins convéncer i tot.

Evidentment, aquí, el senyor Signes, en la seua argumentació, àmplia argumentació, m'ha donat la sensació que no tenia arguments suficients per a presentar realment el que ell vol, que és que se cree un pla autonòmic contra la desertització i mos ha parlat pràcticament de tot, de tot, però no ha aclarit res.
És a dir, m'ha donat a mi esta sensació.

Crec que tots los que estem aquí tenim molt clar que la desertització és un fenomen molt complex i que se deu a moltes.
.
.
, doncs, a moltes interaccions de factors físics, de factors biològics, inclús polítics, socials, econòmics, culturals inclús.
Per tant, al ser un fenomen complex, doncs, resulta imprescindible, penso jo, abordar-lo des d'un àmbit conceptual geogràfic molt ampli i d'un tema.
.
.
, i també d'un àmbit conceptual que no englobe només la nostra comunitat.

Sap que des d'Europa s'ha marcat, no d'ara, sinó de fa molt de temps, doncs, d'una sèrie de claus, que s'han seguit a través, precisament, a través del programa d'acció nacional contra la desertificació, que va impulsar no el Partit Popular, sinó va ser el govern socialista.
En este programa, doncs, s'arrepleguen tot un conjunt de mesures, un conjunt de mesures específiques per a lluitar contra les coses a què vosté mos ha fet referència, i ahí estan incloses tota una sèrie de polítiques, polítiques sectorials, polítiques inclús d'àmbit agrícola, de conservació de la naturalesa, de medi ambient, polítiques hidrològiques.
.
.
En definitiva, és en la coordinació d'estes polítiques a on apareix la resposta a la demanda que vosté fea.

I jo li diria, senyor Signes, que vosté avui no es vullga proclamar, autoproclamar, l'adalil en la lluita contra la desertització, perquè espero que, en este àmbit que vosté té moltes vegades d'intentar solucionar els problemes, algun dia mos presente una PNL, doncs, que faiga referència, doncs, a la problemàtica del CO2, per exemple, de les dessaladores, perquè jo penso que és molt més perjudicial per al medi ambient del que estem parlant avui, de la desertització, perquè, per exemple, només en el cas de Torrevieja, doncs, quan se fica a treballar, vosté suposo que sap (veus) que significarà.
.
.
, doncs, pràcticament en un dia el que tots els automòbils de la província d'Alacant puguen contaminar.
Però això sembla que no li preocupa.
I ho dic perquè, moltes vegades, quan vosté parla, parla de tot, fins inclús se posa.
.
.
, ha qüestionat fins i tot la reforestació que s'ha fet en esta comunitat.

Però, en definitiva, anem al tema que mos pertoca avui, que és lo del pla autonòmic.
Mire, estes accions que estan portant-se a terme des de La Generalitat des de fa molt de temps, estan en la línia del que vosté marca.
És a dir, s'han posat una sèrie de mesures d'àmbit preventiu, unes accions per a rehabilitar, inclús per a investigar, i accions per a conscienciar públicament a tots els habitants de la nostra comunitat, i també s'han portat a terme, doncs, una sèrie de col·laboracions en l'àmbit públic-privat.
Per exemple.
.
.
, per exemple, demà, demà mateix, crec que és al voltant d'uns dos-cents experts abordaran aquesta problemàtica de la sequera, inclús també, doncs, naturalment, sabem que la nostra comunitat entre sequera i les pluges torrencials, estan íntimament connexionades, en estes jornades que tindran.
.
.
a cap la politècnica de València, jornades d'enginyeria de l'aigua i que són accions que estan estimulades, precisament, en una política específica contra la desertificació.

Jo ho he dit abans, som una regió, doncs, tristament, doncs, molt vulnerable per a la sequera, però que també tenim els majors riscs per a patir pluges torrencials.
Per tant, jo penso que en estos últims anys, des de totes les conselleries i de tots els organismes, s'està treballant, cosa que vostés mai reconeixeran, en tots estos camps de.
.
.
, doncs, que tenen una incidència en la lluita contra la desertificació.
El que no pot ficar en dubte, que moltes vegades sempre ho fan, és que, bé, per part de les administracions públiques s'han estat fent moltíssimes coses.
Avui se n'ha parlat precisament de dos o tres que tenen una incidència molt directa.

Per exemple, l'estratègia valenciana davant el canvi climàtic, que sembla que vostés això mai ho tenen en compte.
Doncs, allí precisament, entre els seus objectius, apareix, concret, la lluita contra les sequeres i contra la desertització.
Importantíssim.
També s'ha parlat.
.
.
O el Patricova.
O també s'ha parlat avui, en les preguntes que li feen al secretari autonòmic, del paper que té el Patfor, que també sembla que no el tenen en compte.

Jo penso que són instruments d'ordenació territorial, de planificació forestal, que es plantegen, doncs, en un marc de gestió importantíssima que, per exemple, algunes coses que vostés qüestionaven, dinamitzen el sector forestal, importantíssim, simplifiquen els procediments per a facilitar les relaciones entre l'administració i els ciutadans, perquè m'ha semblat que pel Partit Socialista ja li donaven importància al paper que té, doncs, el bosc, (inintel·ligible) .
.
.
inclús en l'àmbit turístic, i també a permetre participar a tot el conjunt de la societat en esta matèria forestal.

Vullga o no vullga, també, la nostra comunitat presenta molts de problemes, (inintel·ligible) .
.
.
esta connexió entre sequera i les pluges (inintel·ligible) .
.
.
que la planificació hidrològica siga molt important.
Tan important que estan íntimament relacionades i.
.
.
, per fer-ho molt curtet, concretament, la Llei 10/2001, del Pla hidrològic nacional, ja preveu.
.
.
, preveu que els organismes de cada una de les conques elaboren uns plans especials, als quals vosté em fea referència, i que inclús, doncs, puguen determinar les situacions d'alerta i eventual sequera.
Vull dir, que cal previndre-ho.
I estos plans, avui per avui, no és que no existixen, ¡estan elaborats!
, se van aprovar en el 2007 i estan plenament en vigor.

Per tant, no mos demane coses que, com veem en este cas concret, ja s'estan portant a terme.
I després, en la rèplica, li explicaré alguna coseta més.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Signes, para su turno de réplica.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Bé, jo espere que demà, en eixes jornades que vosté mos acaba d'anunciar, hi assistixquen i deprenguen.
.
.
, hi assistixquen i deprenguen tot el que tenen de deprendre, perquè fa falta.

Mire, el tema de les dessaladores, vostés començaren.
.
.
, començaren reclamant el transvasament de l'Ebre, després començaren defensant amb la boca xicoteta el transvasament Tajo-Segura, després, també simultàniament, un conseller que ja no està.
.
.
, de medi ambient, que ja no està ací, està en les altures, va qualificar les dessaladores de «les nuclears del mar», i jo, en este moment, senyor Castejón, li dic el següent, és a dir, no passaran.
.
.
, no passaran molts anys que vostés posen en funcionament les dessaladores i que vostés alaben el funcionament de les dessaladores, no passaran molts anys, ¿no?

Perquè, després, l'estratègia valenciana per al canvi climàtic, és que.
.
.
és un paper, és que no funciona, és que no estan desenvolupant l'estratègia valenciana per al canvi climàtic per a res, en ningun dels seus aspectes.
Vosté diu: «Vosté, en la seua intervenció ha fet moltes referències a una cosa que ja se contempla en l'estratègia valenciana per al canvi climàtic», però és que això és un paper.
.
.
, repetixc, no estan executant aquells punts que marca l'estratègia valenciana per al canvi climàtic que el Consell deuria executar, ¿no?

Però, miren, la urgència i importància d'este pla que jo propose.
.
.
, el meu grup proposa, que és contra la desertificació i la sequera a la Comunitat Valenciana, s'ha demostrat més evident encara des que el vaig presentar, esta PNL, el dia 1 d'agost d'enguany.
Les raons han quedat clarament exposades en l'últim informe d'avaluació del panell intergovernamental del canvi climàtic de l'ONU fet públic el 13 d'octubre d'enguany a Estocolm, després de la presentació de la meua PNL, com dic, l'1 d'agost d'enguany, el 13 d'octubre d'enguany, en Estocolm.

En ell s'indica que l'acció de l'home és la causa inequívoca del canvi climàtic provocat pel calfament global i, en conseqüència, que també només en l'actuació de l'home.
.
.
, en l'actuació de l'home està la solució.
En este cas, senyor Castejón, en l'actuació del Consell està la solució, i fins ara vostés no estan aplicant-la ni practicant-la.

Les projeccions de futur per a finals de segle realitzades per este panell d'experts, del 13 d'octubre, indiquen que la temperatura mitjana del planeta en superfície.
.
.
, ho haurà llegit, s'incrementarà entre 0,3 i 4,8 graus centígrads respecte al 2005, encara que és molt probable que se superen els 6 graus, l'augment de la temperatura.
Mire, en la zona mediterrània sap perfectament que este augment de temperatura serà inclús superior a la mitjana global, superior als 6 graus, esperant-se, esperant-se, que a l'estat espanyol s'incrementen entre 5 i 8 graus respecte a les previsions de 2005.

També les regions seques del planeta, entre les quals, òbviament, es troba la Comunitat Valenciana, registraran una disminució important de precipitacions, la qual cosa suposa una generalització d'èpoques de severa sequera, senyor Castejón severa sequera.

Finalment, en eixe informe del 13 d'octubre s'alerta que el nivell del mar podria pujar entre 26 i 82 centímetres a finals de segle, o les previsions de 2007 eren que pujarà entre 18 i 59 centímetres.

Recorde una volta més, perquè ací ho hem parlat moltes voltes, cada centímetre d'elevació del nivell del mar suposa un metre d'invasió de platja, la qual cosa per a una comunitat amb més de quatre-cents quilòmetres de costa com la nostra resultaria catastròfic.

I mire, senyor Castejón, molt més catastròfic encara amb la nova llei de costes que vostés acaben d'aprovar, que vostés acaben d'aprovar, i que permeten construir a cent metres de costa, quan abans es permetia a 500 metres de costa.

Què passarà quant açò succeïsca?
I el que vostés en este moment estan permetent construir quede absolutament, diguem, inundat per les aigües.
Vostés no estan actuant d'una forma coherent, d'una forma sensata, no estan actuant en sentit comú, ni vostés ni el Govern d'Espanya, de Rajoy.

També en este mateix mes d'octubre l'Agència Europea -i acabe, president- de Medi Ambient ha emés un informe on denuncia que el progrés d'Espanya en la reducció de les emissions de gasos d'efecte hivernacle ha sigut molt, molt limitat, i fins i tot apunten que ha sigut nul, nul, zero.

Amb esta informació, senyor Castejón, cap govern responsable pot quedar-se creuat de braços, com vostés estan fent, o pitjor encara, utilitzar la demagògia i la hipocresia per anunciar actuacions o compromisos que no pensa realitzar ni assumir, com el cas de la primera pregunta que hui li he fet al secretari autonòmic d'aquella promesa de Camps a Rajendra Pachauri en Oslo.
Ha sigut precisament eixa forma de governar de vostés la que ens ha portat a la situació en què es trobem.
I la ciutadania, senyor Castejón, ja no suporta més excuses ni més enganys.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Signes, vosté sempre mos introduïx temes nous.
El tema de costes ja el vam debatre aquí.
I només un.
.
.
trau temes que sap que no té raó.
On no se podia construir?
Abans de la reforma de la Llei de costes no se pot construir ara.
No mos traga temes que sap que no va per ahí.

I el tema de les dessaladores.
Bé, me fa gràcia quan diu que no passaran molts anys.
Si no fa falta córrer molt.
És a dir, l'únic que s'ha de vore és el que ja ha passat.
I jo crec que l'alcalde socialista de Beniferri, que deu ser company de vosté i que el deu conèixer, doncs jo crec que alguna cosa li podrà explicar.
Perquè si vosté pensa que el Partit Popular ha de seguir les seues.
.
.
, el que a d'ell li ha passat, bé, jo crec que va ficar en marxa de la dessaladora, i l'aigua sap de quina qualitat és, i sap que el que ha fet en la dessaladora.
Per tant, és dir, de lliçons al Partit Popular en eixe aspecte, poques.

I jo penso que el que vosté mos demana hui d'una redacció específica d'un pla autonòmic, ja li he dit abans que nosaltres pensem que els objectius que s'intenten aconseguir ja estan arreplegats en altres actuacions, que vosté no els reconeix ni els reconeixerà mai, però que estan ahí, en una sèrie d'actuacions en documents que li he explicat.

Diu que és de caràcter transversal, que té, per exemple, l'estratègia valenciana que és només un paper.
Bé, serà un paper per a vosté, però, evidentment, ja estem, podíem dir, en la segona edició i molts dels objectius que es van marcar en la primera edició doncs evidentment s'han aconseguit.
I vosté ho ha de.
.
.
i alguns feien referència molt concreta en este problema de la sequera i de la (inintel·ligible) .
.
.
Evidentment, això ha tingut una incidència en unes comarques més que a unes altres, perquè, li ho he dit també abans, no depén només únicament de les mesures que es puguen adoptar des del Consell, no.
També s'ha de prendre una sèrie de mesures, una sèrie d'actuacions, que han de ser en consonància amb altres entitats, per exemple, els protocols d'actuació en situacions d'alerta eventual de sequera que fan les confederacions hidrogràfiques.
Això és importantíssim.

Què vull dir amb això?
Que no és només el muntar un programa i esperar que este programa se puga portar a terme, sinó de portar a terme una sèrie d'accions que estem portant en estos últims anys.

I feia referència quan jo li dia que sembla que avui mos vullga descobrir el món.
I al Partit Socialista quan estava governant també se li poden dir algunes coses que no ha complit, algunes coses, per exemple, que fa referència al tema que mos porta avui.
Per exemple, en el programa de desenrotllament rural a la nostra comunitat, al que vosté també feia referència, que és important, només dels anys de 2007 a 2013, que s'arreplegaven tota una sèrie de mesures agroambientals, una sèrie de mesures forestals, evidentment de lluita contra els incendis i també accions de reforestació i altres tipus d'accions, però que eren una sèrie d'ajudes que es van fer amb finançament del Fons Europeu Agrari de Desenrotllament Rural.
I precisament, quan van arribar a La Generalitat per part de l'administració central, mira per on he de recordar que en desembre de 2006, quan es van destruir estos recursos que anaven destinats precisament a estos objectius, el Feder, precisament la nostra comunitat, la Comunitat Valenciana, mira per on va ser la pitjor tractada pel govern socialista, amb una reducció del 64% respecte a l'anterior període de programació.
I en aquells moments no el vam sentir a vosté que sortira instant al govern central perquè mos millorés les condicions.

Jo me refereixo que les propostes que avui vosté mos ha fet, i ja li he explicat que ja d'accions se n'han portat a terme moltíssimes, moltíssimes.
Hi ha una sèrie de mesures i una sèrie d'instruments que s'estan portant a terme, i que no fa falta un pla específic perquè hem vist que estan contemplades en el pla nacional al que és l'estratègia en el Patfor.
I, per tant, nosaltres considerem que ara dedicar esforços d'una forma podíem dir prioritària, doncs hi ha altres coses que són més prioritàries.
I, per tant, no s'ha marcat l'administració en este cas, el govern del Partit Popular en esta línia.
Perquè considerem que avui per avui, hui en dia en totes les mesures que s'han portat a terme, és una cosa que s'està complint i que, evidentment, si en un moment donat se veu la possibilitat de dedicar estos esforços per a elaborar este pla no li dic que no siga positiu.
Però que els objectius jo penso que avui per avui ja s'estan complint.

Per tant, anem a rebutjar la seua proposició no de llei.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Castejón.

Pasamos a la votación del tercer punto del orden del día.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.
Queda desestimada.

Proposició no de llei sobre la revisió de forma general dels preus dels habitatges en règim de lloguer de l'IVHSA, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 62.
521, BOC número 188)

El senyor president:

Pasamos al cuarto punto del orden del día, que es la Proposición no de ley sobre la revisión de forma general de los precios de las viviendas en régimen de alquiler del IVVSA, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Para ello, tiene la palabra el señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Bé, la PNL que presentem des de Compromís abasta eixe dret a l'habitatge, que és un dret recollit tant en la Constitució com en l'Estatut.
I, com ja hem reiterat en altres ocasions, les polítiques per a facilitar l'accés a l'habitatge no són unes polítiques opcionals, que siguen d'eixes que se puguen fer només quan hi ha diners.
Són unes polítiques que estan recollides, tant en l'article 47 de la nostra Constitució i també en l'article 16 de l'Estatut d'autonomia.

I és més, en l'Estatut d'autonomia fins i tot es concreta que per a garantir este dret es posaran a disposició de la població ajudes amb especial atenció als sectors que veuen dificultat el seu accés a un habitatge.

Per tant, no estem parlant d'una cosa baladí, sinó una cosa que ací tots els parlamentaris d'estes Corts van aprovar en el seu.
.
.
tots els parlamentaris que van aprovar l'Estatut d'autonomia, entre d'ells la majoria d'esta cambra.

Més enllà de les lleis, de la Constitució i de les normes, la vivenda és una necessitat.
I l'IVHSA, que és l'encarregat de dur a terme, d'impulsar la política de vivenda pública de La Generalitat i totes aquestes ajudes, hauria de ser eixe gran instrument per a poder garantir este dret.

Però mentres que necessitem un gran parc d'habitatge públic, l'IVHSA té paralitzades promocions a falta d'una xicoteta inversió, simplement per acabar aquestes promocions.

Mentre necessitem una aposta clar pel lloguer, l'IVHSA manté promocions buides, perquè vol mantindre-les en venda, quan hauria de posar-les lloguer.

I mentre necessitem preus més socials que mai, l'IVHSA manté uns preus que moltes famílies no poden fer front.

I per això la nostra proposta diu, en el seu primer punt: revisar de forma general els preus dels habitatges en règim de lloguer de l'IVHSA, per adaptar-los a la situació econòmica social actual.

Cal revisar de forma global l'esquema de preus dels habitatges en règim de lloguer, perquè vivim una situació en què la ciutadania ha perdut poder adquisitiu d'una forma molt pronunciada: pujada d'impostos, congelació de salaris, pujada de serveis com la llum, pujada de taxes a tots els nivells, etcètera.

Davant d'esta situació cada vegada se'ns fa més complicat a les persones que lloguen un pis a l'IVHSA fer el seu pagament.
I per això els preus del lloguer privat s'han reduït de forma considerable, perquè la gent no els llogava.

Segons dades d'un conegut portal de recerca de vivenda en lloguer, de pisos en lloguer, el preu per metre quadrat a Alacant en 2010 era de 5,80.
Ara, actualment, en setembre de 2013 era de 5,30.
Per tant, havia descendit quasi un 10%.
A Castelló la davallada és molt més elevada, de 4,80 passa a 4,10 euros per metre quadrat.
I a València, de 6,50 a 5,60 euros el metre quadrat.
Per tant, baixa en Castelló un 15% i a la ciutat de València un 14%.

Entenem que si s'ha donat una revisió generalitzada en el mercat lliure, també ha de donar-se i de forma molt més pronunciada en les vivendes protegides, precisament perquè les vivendes protegides estan encaminades a aquelles persones que més ho necessiten i, si no, el que està fent l'administració és desnonar a aquestes persones.

Per què?
Per què s'ha de fer aquesta davallada?
Perquè s'adrecen a persones amb unes condicions econòmiques més complicades i amb menys possibilitats que les persones que no necessiten acudir a l'IVHSA i que busquen directament un lloguer en el mercat de vivenda lliure.

Per tant, proposem revisar el conjunt de preus de lloguer l'IVHSA perquè el seu pagament no ofegue de forma progressiva les famílies i es mantinga la funció social del parc públic d'habitatges.

En segon lloc, proposem mecanismes individuals d'exempció temporal del pagament dels lloguers per als casos més extrems de beneficiaris d'habitatges de l'IVHSA.
Entenem que de forma generalitzada cal una revisió de preus, però que també calen mesures de forma individual i puntual per als casos més extrems en situacions sobrevingudes.
Famílies i joves que es queden sense feina, o sense prestacions o amb prestacions insuficients, famílies que han patit situacions d'índole familiar que han suposat una reducció important del seu poder adquisitiu.
I estes situacions han de resoldre's amb un mecanisme reglamentat que permeta en eixos casos l'exempció temporal del pagament del lloguer.

En resum, el que busca la nostra proposta és que els habitatges públics, construïts amb diners públics i amb unes finalitats d'interés públic complisquen eixa funció social per a la qual van ser construïts.
El que no és acceptable és que hi haja gent que s'estiga anant dels habitatges de l'IVHSA perquè no poden pagar els preus del lloguer o per falta de mitjans.

Això són els desnonament invisibles, que no ixen a la televisió i que es duen en silenci.
Inclús hi ha casos de gent que s'ha deixat un pis de l'IVHSA per a buscar-se'n un altre de mercat lliure.
Això vol dir que al mercat lliure hi ha pisos molt més barats que els que estem posant des de l'abast públic.

Si el mercat lliure té preus més competitius que les vivendes construïdes amb diners públics és que alguna cosa falla.
Per això esperem que s'aprove la nostra proposta que humilment busca solucionar aquesta problemàtica.

Res més.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ferri.

Señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, nosaltres anem a recolzar la proposició de Compromís.
Evidentment, no va a resoldre massa coses perquè lamentablement el parc d'habitatges que l'IVHSA ha posat a disposició del mercat per habitatges de lloguer és ridícul en termes comparatius amb el conjunt; però és evident també que estan produint-se greuges comparatius molt grans perquè es manté una normativa en la qual els lloguers depenen del preu de l'habitatge, del preu inicial de l'habitatge que ja estava inflat i que, per tant, no va a poder, diguérem, baixar mentre no es canvie eixa normativa.

Perquè, clar, el que s'ha fet ací és una no-política en matèria de vivenda.
Una no-política perquè només faltaria això, que els impostos dels ciutadans anaren a posar-se al servei dels ciutadans i d'oferir-los habitatges que, barbaritats, ací els diners els posen al servei de les promotores privades perquè guanyen molts diners.
I ara, mira, estem pagant els plats trencats d'aquella política bèstia de no intervenció en el mercat de l'habitatge.

Per tant, estem absolutament d'acord amb la qüestió.
Creguem que s'ha de canviar la normativa per a poder fer això.
Hi ha problemes greus -no vull fer-ho més llarg perquè hem d'anar a un altre lloc-, hi ha problemes greus de gestió, problemes que deriven de la falta de diners que en estos moments té els instruments de gestió dins d'este ens d'infraestructures en què s'ha integrat la política d'habitatge, problemes derivats que els treballadors que coneixen el problema, que són els treballadors de l'IVHSA, doncs estan pràcticament tots en el carrer a causa de l'expedient de regulació d'ocupació.

Entenem que podria millorar-se alguna de les propostes, però tampoc és cert que hi ha algunes qüestions, com, per exemple, el problema que té l'IVHSA en els blocs on no té tots els pisos llogats i no contribuïx a les comunitats d'usuaris, que està generant problemes greus per als propietaris, per als inquilins que sí que estan en eixes comunitats, que es veuen forçats a carregar amb el cost que l'IVHSA no cobrix, quan deuria cobrir-lo, i moltes altres coses.
Però, en general, creem que els tres punts de la proposició són estrictament adequats al que es planteja.

I -insistisc-, no tenim cap problema…, el lògic seria que ací ho aprovàrem per unanimitat, cosa que, evidentment, no passarà, perquè alguna cosa se li ocorrerà al Partit Popular per a votar en contra d'una mesura que, evidentment, beneficia la gent i que només faltaria això, que algú isquera beneficiat de la política que practica La Generalitat.
¡Per favor!
, si no són promotores urbanístiques, no n'hi ha per què.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé.
Evidentment, el Grup Parlamentari Socialista recolzarem la proposició no de llei de Compromís en la mesura que estem totalment d'acord amb els dos punts que se plantegen.

Sobretot perquè, evidentment, estem en l'àmbit que pertoca.
La Generalitat té competència exclusiva en matèria de vivenda -aixina ho diu l'Estatut d'autonomia-, i això implica prendre una sèrie de mesures que, com s'ha dit abans, no són voluntàries, sinó que deurien ser obligatòries per garantir l'accés a la vivenda al sector de població més vulnerable.
Especialment, l'autonomia té competència per a donar resposta als problemes que té la ciutadania valenciana, els sectors especialment més vulnerables, per a accedir a una vivenda.
Sectors que precisament s'han vist…, el nombre de persones en dificultats d'accedir a un habitatge s'ha vist augmentat considerablement en els últims anys en esta autonomia.

Volem dir que en els últims díhuit anys, el Partit Popular, el govern en la Generalitat valenciana, ha desenvolupat una nefasta política pública d'habitatge.
No ha hagut inversió per al manteniment del parc públic, i molt menys s'ha ampliat eixe parc públic d'habitatge.

Hem de dir que quan el govern socialista va deixar esta autonomia, el govern d'esta autonomia, vam deixar 40.
000 habitatges que conformaven el parc públic, i ara ens hem quedat en uns 15.
000, precisament en una conjuntura econòmica molt pitjor que en aquells moments.

D'eixos habitatges, i segons la consellera Bonig ens ha indicat en una resposta escrita, 1.
200 estarien en estos moments en una situació de desocupació d'eixe parc públic de l'IVHSA.
I se'ns indica que perquè faria falta demol…, que s'haurien de tirar a terra i tornar a fer noves, o perquè caldria rehabilitar-les o perquè estan ocupades il·legalment.
Per tant, ja partim de 1.
200 vivendes que podrien estar a disposició i no estan per desídia de la conselleria.

Per tant, ahí estem parlant de sectors vulnerables, de persones que han segut desnonades que podrien accedir a eixes vivendes.
I d'eixes 1.
200, s'han atrevit inclús a dir també per part de la conselleria que només 625 estarien en un període de temps -que no sabem quin és- en disposició de posar-les a disposició de les persones més vulnerables, o persones desnonades, a uns preus -que també hem dir- prou inaccessibles.
I estem parlant de col·lectius vulnerables.

I tampoc sabrem quan, i això volem recordar que som la segona autonomia en nombre de desnonaments de tota Espanya.
625 vivendes em sembla absolutament ridícul.
Sobretot, a més, si tenim en compte que eixe pla pioner per als desnonaments només han entregat 61 vivendes.
Això és una evidència de l'estat i la falta de capacitat de reacció que té esta autonomia per a posar a disposició vivendes.

I sobretot també si tenim en compte un altre factor, com és l'impagament de 250 milions d'euros a persones…, a 50.
000 persones, 50.
000 famílies en esta autonomia que en el seu moment se'ls va reconéixer un dret a rebre una ajuda.
I això tampoc està garantint o està contribuint a garantir el dret a un habitatge en la Comunitat Valenciana, sinó que està en les antípodes de garantir el dret a un habitatge, perquè estes persones al final se voran abocades, per la seua situació econòmica, que no és aliena a la conjuntura econòmica actual, a perdre la seua vivenda per impagament.

Per tant, en esta comunitat ens trobem amb vivendes buides, especialment vivendes també de l'IVHSA i hi ha gent que no té casa o que se queda sense ella.

Per tant, assumint que la política pública de vivenda del Consell ha de donar un gir copernicà, en l'immediat sí hi han coses que se poden corregir i estan en la línia del que s'està plantejant en esta iniciativa, perquè depén absoluta i exclusivament de la conselleria el prendre esta decisió, i és el que respecta a les vivendes de l'IVHSA.

L'IVHSA, que, com tots sabem, se va destinar o va fer una funció radicalment oposada a la funció per a la qual es va crear l'Institut Valencià de l'Habitatge.
L'Institut Valencià de l'Habitatge tenia una funció social i no s'ha dedicat durant tots estos anys a desenvolupar una funció social, sinó que ha segut una empresa, una immobiliària, un agent immobiliari més en el mercat de l'especulació.
Y de aquellos polvos, estos lodos.

I açò és la situació en què ens trobem ara.
Com van construir als preus més alts, ara ens trobem que també perquè la casa no pierda, encara que es deurien plantejar el que pierda un poc la casa, doncs ara els preus de lloguer i els preus de venda d'estes vivendes són absolutament exorbitants i estan absolutament al marge del que és la realitat del mercat en estos moments.

I reiterem, estes vivendes van adreçades a persones, sectors vulnerables i van adreçades a persones -això ho diu el senyor Fabra-, a persones que han perdut la seua casa per ser desnonades.
Per tant, tenim de parlar d'un ajust real de preus perquè realment siguen accessibles i responguen a la funció per a la qual van ser construïdes, en teoria, per part de l'IVHSA.

Per tant, esperem que també tinga el recolzament del Partit Popular, encara que suposem que no serà perquè les mesures que ha pres últimament el Consell respecte les vivendes de l'IVHSA, com per exemple este estiu, cobrar l'IBI a les persones que estan en lloguer en estes vivendes, no contribuïx en absolut a garantir el dret a la vivenda i que estes persones puguen realment tindre un sostre i ocupar estes vivendes de l'IVHSA.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Salvador.

Señora… ¡Ah!
, no.
Tiene la palabra.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, senyor Ferri, jo agraïxo el contingut de la seua proposta en el sentit que s'ha centrat en el que és la PNL, no altres explicacions que mos han donat en tots els temes globals.
I jo vaig a respondre-li a la seua petició de PNL.
La petició de PNL que van en dos punts bàsicament.
L'altre és el grau del compliment del mateix en un temps.

Però, bàsicament, un primer punt que parla de revisar de forma general els preus de les vivendes en règim de lloguer de l'IVHSA per a adaptar-les a la situació econòmica i social actual.
I després el preveure mecanismes individuals d'exempció temporal del pagament de lloguer per als casos més extrems de beneficiats de vivendes de l'IVHSA.

Eixos dos punts són els que conté la PNL i són sobre els que me centraré en la meua argumentació.
Li anticipo que nosaltres votarem en contra d'ella, però per motius que ara li vaig a explicar.

Simplement, sols per una qüestió de redacció, indicar-li que vosté està dient en la seua…, l'expressió que utilitza en el primer apartat és vivendes en règim de lloguer de l'IVHSA.
Li recorde que les vivendes no són de l'IVHSA són de La Generalitat i les gestiona l'IVHSA.
Per tant, sempre estem parlant de temes de la propietat i qui és el responsable, i tot açò sempre és La Generalitat i en este cas no és l'IVHSA.
No passa res, perquè això seria una simple correcció de redacció.
Però, en definitiva, ara entraré al contingut d'elles.

La valoració d'estes vivendes de promoció pública, tant en règim de venda o en règim de lloguer, està subjecta a uns requisits que marca el Decret 90/2009 -i li estic parlant de l'any 2009, vol dir que és un any en el qual ja d'alguna forma la crisi que estem vivint en este moment estava ja latent.
I, per tant, ja es van començar a prendre unes mesures en eixe decret, i com a continuació li explicaré-, en el qual s'aprova el reglament de vivendes de protecció pública.

I en el decret anterior 75/2007, de 18 de maig, del Consell, pel qual s'aprova el reglament de protecció pública de la vivenda.
La disposició addicional novena d'este decret establix el sistema de fixació dels preus de venda d'estes vivendes, prenent com a base el preu de les vivendes protegides de règim especial, d'acord amb allò establert en el pla de vivenda vigent en cada moment, al qual se li apliquen determinats coeficients correctors, en concret, l'antiguitat, la qualitat constructiva, l'estat de conservació, la situació del barri, l'estat general de l'edifici en relació amb la seua tipologia i situació funcional.
Per tant, ahí n'hi han unes mesures per a aplicar al preu.

Quant a la renda de les vivendes cedides en lloguer, la seua determinació també se troba en la citada disposició addicional novena, en la qual xifra el metre quadrat de superfície útil a l'aplicar un 3% sobre el preu de venda en el moment que se subscriu el contracte d'arrendament.

No obstant, la mateixa disposició addicional preveu la concessió de modificacions econòmiques.
O siga, la mateixa ja marca que poden n'hi haure bonificacions econòmiques per al pagament de la renda en funció tant de la capacitat econòmica i de la composició de la unitat familiar.
Vol dir que en una situació en què la unitat familiar estiguen els seus membres tots en atur, que no perceben, diguem, ingressos a la unitat familiar, que é el que vosté està demanant en el segon punt de l'apartat, ja en esta disposició marca que la quantia de la renda de lloguer podran tindre bonificacions que puguen arribar al 90% d'ell.

Per tant, crec que en este moment si parlem de lloguers, de l'ordre de 200-300 euros, el 90% que puguen descomptar-lo, podríem parlar de lloguers de 10, 15, 20 euros al mes en règim de lloguer per bonificacions que puga aplicar d'acord amb la situació econòmica.

Per tant, eixes bonificacions, eixos mecanismes individuals d'exempció temporal del pagament, en el cas de lloguer estan donats perquè es poden aconseguir per eixe sentit.

A més d'això, en el cas que n'hi hagen circumstàncies que una família puga tindre una situació econòmica adversa o puga tindre alguna situació diferent en la seua família, pot n'hi haure tant per al pagament de la vivenda com per al pagament del lloguer, fer unes actes tant de reconeixement de deute i ajornament del pagament.
Poden n'hi haure ajornaments de pagament, que diguen que la situació d'eixa persona no puga, abans de dir-li, com vosté ha dit, que són situacions que produïxen el desnonament o el desallotjament de les mateixes vivendes.

Primer de tot cal vore quina és la situació familiar de cada u.
I, per tant, tant la primera com la segona situació les contempla eixe reial decret que, indubtablement, La Generalitat a través de l'IVHSA, pot concedir.
I, per tant, la seua petició està d'alguna forma totalment solucionada en eixes disposicions que jo li he dit en este moment.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Mundo.

Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Bé.
Des de Compromís, com no podia ser d'altra manera, lamentem el no del Partit Popular cap a la nostra proposta.

Entenem d'alguna manera la motivació del senyor Mundo, però el que no entenem és que no faça d'ofici, sinó que s'haja de buscar, per part de les persones que vullguen ser usuàries, s'haja de buscar dins d'una disposició per a poder baixar el lloguer, quan en la web de l'IVHSA, per exemple, no es pot vore aquesta informació.

Per tant, ací no es tracta de parlar de disposicions que estan en decrets, com el 90/2010, sinó es tracta de parlar de la voluntat o de la bona voluntat que se li predisposa a La Generalitat a l'hora de fer les seues polítiques de vivenda.
I en aquest cas, es veu com podent baixar el lloguer, perquè ho permet la disposició 90/2010, com vosté ha dit, no estan baixats en…, tu entres a la web i no estan baixats els lloguers, no estan baixats.
S'han de baixar una vegada estàs dins i si t'aculls a eixe decret, però no estan baixats.
El que estem demanant és que se baixen de forma generalitzada els preus de lloguer, els preus de les vivendes.

Però vostés…, és un atac més del Partit Popular al dret a l'habitatge recollit, com he dit, en la Constitució i en l'Estatut d'autonomia, com és també l'impagament de les ajudes, que no està pagant ni les de rehabilitació ni per a accedir a les vivendes de protecció pública, no estan pagant les subvencions de lloguers, no estan pagant el conegut com a xec habitatge, ajudes d'al voltant de 7.
000 a 10.
000 euros que eren per a beneficiaris de vivendes de protecció oficial, de les quals n'hi han 50.
000 famílies afectades, amb un deute per part de La Generalitat de més de 250 milions d'euros.
Eixe del qual li parlava abans, no només no està garantit, sinó que s'està donant gestió d'allò més roïna en aquest àmbit i està havent una regressió en allò assolit.

També estan modificant les condicions de les ajudes ja assolides, les ajudes ja aconseguides, com és el cas de la denegació de les pròrrogues en la subsidiació dels préstecs convinguts, que, per cert, ja n'hi ha alguna sentència contrària a aquest fet.
Això provoca que la quota augmente per a moltes famílies en esta situació de crisi, que, com ja havia dit abans, havien perdut molt de poder adquisitiu, una mitjana de més de cent euros al mes que han de pagar per les seues vivendes.

En canvi, La Generalitat sí que fa d'immobiliària privada per a algunes promotores, fent unes viatges a Rússia per a promocionar la venda de vivendes ací al nostre territori, en lloc de fer allò que hauria de fer, que és fer política de vivenda pública per aquelles persones que ací ho necessiten.

I després ja, per posar un altre exemple, eliminen les ajudes que eren de mínims, com la renda bàsica d'emancipació per als joves que volien emancipar-se mitjançant el lloguer.
Un colp molt dur per a un sector de la població que cada vegada veu més complicada la seua emancipació, tindre una forma de viure fora de la vivenda dels seus pares a unes edats ja prou entradetes en anys.

Per tant, sent una competència autonòmica com és, la competència de vivenda, el que es veu en aquest cas és la deixadesa d'un govern que no vol fer política de vivenda pública, un govern que només es dedica, com he dit abans, a fer immobiliària i a deixar en mans de no sé sap qui les polítiques de vivenda pública.
Perquè mentre el senyor Buch se'n va a Rússia a promocionar les vivendes que tenim ací disponibles, a través del Sareb i altres bancs, la política, els solars, les vivendes ja semiacabades, que només els falta una espentoneta per a ser acabades per part de l'IVHSA, ahí estan parades.
I no es fa, el que déiem abans, política perquè les persones que més ho necessiten tinguen una vivenda digna i un lloc on accedir de forma que siga assequible econòmicament donada la situació en què ens trobem.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Ferri.

Don Jaime Mundo tiene la palabra.

El senyor Mundo Alberto:

Jo lamente en esta segona intervenció haver de dir-li que, com han fet anteriorment els seus companys, se n'ha anat per les rames del que era la proposta.
Però com el missatge que vosté volia enviar tot era un missatge no acord amb la PNL que presentaven sinó un missatge global de confondre sempre el seu mateix missatge sobre el tema de la política de vivenda d'este Consell, jo crec que els ha sortit molt equivocat i automàticament vosté s'ha hagut de cenyir a ficar-se en les mateixes apreciacions que abans han fet els seus companys.

Sols dir-li i indicar-li que el decret no és el 90/2010 sinó el 90/2009, que li he dit anteriorment.
Vosté ha fet referència al 90/2010 i és 90/2009.
Però, en definitiva, jo crec que, en este sentit, la sensibilitat de La Generalitat al respecte del tema de les vivendes de protecció oficial que gestiona l'IVHSA ha sigut patent, és patent i que ho proven diverses coses.

La primera, que la política de bonificació existeix, que existeix una forma per tal que la gent no es quede al carrer sense vivenda, inclús pagant una quantitat mínima, una quantitat molt simbòlica.
Vol dir que la gent no se'ls desallotge de les seues vivendes perquè tenen una vivenda on poder continuar quedant-se.
Poden continuar quedant-se si no tenen cap ingrés de cap tipus, passant l'amortització, ajornant els pagaments i negociant, indubtablement, com tots.
La situació de les famílies, ells mateixos han de ficar a disposició de qui és la part contractant de saber quina és la situació per a poder, com no, poder aplicar qualsevol situació de bonificació o d'ajornament que li estava dient anteriorment.

I la prova està i la prova està que en contestacions que s'han donat des de la conselleria a preguntes de companys d'aquí, d'estes Corts, que s'han donat sobre quantes vivendes de l'IVHSA o gestionades per l'IVHSA havien sigut desallotjades en estos últims anys, ni en l'any 2012, ni en l'any 2013 hi ha hagut cap desallotjament forçós de cap de les vivendes de l'IVHSA.

Per tant, això ens demostra que a ningú se l'ha tirat fora per falta de pagament.
Que realment s'han buscat solucions quan una família ho ha demanat per a obtindre una solució al seu problema.

I que vostés tracten de ficar el crit al cel en una cosa que en este moment penso que d'alguna forma, reglamentàriament, està solucionada, està matisada i que pot acudir qualsevol persona ell mateix.
Indubtablement que quan una persona tindrà un problema recorrerà, ¿a qui?
Quan una persona té un problema en un contracte de vivenda particular recorre al propietari de la vivenda per arribar a un acord d'ajornament o qualsevol tipus.
O quan un té un problema amb un banc, també recorre.

I, per tant, també tenim moltes fonts que poden saber i saben que hi ha estes disposicions per a fer bonificacions o ajornaments en el pagament.
I els ajuntaments amb els seus serveis socials estan ajudant moltes d'eixes famílies a poder aconseguir-ho.
I que, indubtablement, estem en donar unes solucions que ja estan donades, que és el que vostés ens demanen, com si nosaltres això no estiguera aplicant-se en estos moments.

Per tant, continuem dient-li que el nostre vot serà contrari a la PNL que han presentat.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Mundo.

Pasamos entonces a la votación de este punto número cuatro, la PNL presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
9.

Bueno, pues, con esto aplazamos la comisión y los siguientes puntos que quedan del orden del día para una nueva comisión.

Y les quiero comunicar, antes de levantar la sesión, a los señores diputados que están todos invitados en un espacio de diez minutos a la sala Vinatea con lo que ya empieza a ser muy raro, que los estudiantes de una universidad, en este caso del grado de Biotecnología de la Universidad de Valencia, quieran compartir una jornada, un rato con ustedes para, imagino, valorar nuestros conocimientos en el tema de la biotecnología.

Todos aquellos que quieren asistir a continuación a eso de las siete menos cinco, siete menos diez, el tiempo de fumar un pitillo, hacemos un receso y subiremos a la sala Vinatea para tener ese encuentro con los estudiantes que nos están esperando allí.

Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 43 minuts)