R\_34\_CD\_Educaci%C3%B3\_20190115%20macro.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el 15 de gener de 2019.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la diputada senyora Marian Campello Moreno.
Reunió número 34.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … premsa i bon any.
És la primera comissió que tenim en este 2019, i esperem que siga igual de fructífera que les anteriors.
Li donaré la paraula al secretari de la mesa per passar llista i poder començar amb la comissió.
Quan vullga, senyor secretari.

El senyor secretari:

Sí, gracias, presidenta.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Sí, hay quórum.

La senyora presidenta:

Gràcies, secretari.

Passem ara ja a l'ordre del dia.
Sí que m'agradaria dir-los, i crec que ja estaran tots avisats, però per part del mateix proposant de la PNL que teníem en el punt tres se'ns demana un ajornament, i la mesa admetem eixe ajornament, d'acord?
Doncs, aleshores el punt tres decaurà.

Passem… (Veus) És un ajornament, demana un ajornament, el sol·licitant demana un ajornament.
En principi, com és el mateix proposant, la mesa ho hem parlat abans de començar, i hem decidit que com és el mateix proposant el que ho demana, s'ajorna.

Val, doncs, pareix que queda un poquet a disposició de la mesa quan tornaria este punt a estar en l'ordre del dia.

Per tant, sense més, passem al punt u, diu: Â«Lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anteriorÂ».
Aprovem per assentiment.

Compareixença del director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme per a explicar les ajudes econòmiques de la Generalitat per al foment del valencià destinades a mitjans de comunicació, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 111.
617)

La senyora presidenta:

I ja passaríem al punt número dos, que és la compareixença del director general de política lingüística i gestió del multilingüisme, per a explicar les ajudes econòmiques de La Generalitat per al foment del valencià, destinades a mitjans de comunicació, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.

Li demanem al director general que vinga a la mesa.
(Pausa)

Per recordar-los el funcionament de les compareixences, el compareixent tindrà temps il·limitat en la seua primera intervenció.
I després, podran fer preguntes i intervindre els grups parlamentaris, en este cas serà de menor a major.
Finalitzarà el Grup Parlamentari Popular.

Perdoneu, comença el Grup Parlamentari Popular, i després anirem de menor a major.
O siga, finalitzarà el Grup Socialista.
El Grup Popular tindrà huit minuts, i la resta tindreu quatre minuts.
Perdoneu, però com feia ja temps que no féiem compareixença, els temps els teníem… Molt bé, huit i quatre.

D'acord, doncs quan vullga el senyor director general, pot començar la seua compareixença.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

Bon dia.
Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, diputades i diputats.

Comparec en aquesta comissió per a informar, i cite literalment, sobre les ajudes econòmiques de La Generalitat per al foment del valencià als mitjans de comunicació.

Vull, abans de començar, explicar-los en què consistirà la meua intervenció.
En primer lloc, faré referència a la legislació que regix en aquestes subvencions públiques en concurrència competitiva.

En segon lloc, posaré de relleu la importància que tenen aquestes ajudes en el foment del valencià, és a dir, el paper cabdal dels mitjans de comunicació en el procés de recuperació d'àmbits d'ús social per al valencià, i com les nostres ajudes han afavorit la revitalització de l'espai comunicatiu valencià.

Per últim, abordaré el funcionament d'aquestes ajudes i dels resultats que ens proporcionen les convocatòries.

Com vostés saben, les nostres ajudes per al foment del valencià en els mitjans de comunicació responen al manament constitucional que ve recollit en l'article 3.
Les altres llengües espanyoles seran també oficials en les respectives comunitats autònomes, d'acord amb els seus estatuts.
I la riquesa de les diferents modalitats lingüístiques d'Espanya és un patrimoni cultural, que serà objecte d'especial respecte i protecció.

L'Estatut d'autonomia valencià primer, i la llei d'ús i ensenyament del valencià posteriorment despleguen aquest punt segon, com sé que vostés també coneixen.
En l'article 6 la nostra norma d'autogovern per excel·lència disposa que La Generalitat ha de garantir l'ús normal i oficial del valencià i castellà, a més d'atorgar especial protecció i respecte a la recuperació del valencià, i evitar tota discriminació per raó de llengua.

Conforma també el marc normatiu de les bases reguladores de les successives convocatòries d'ajudes el títol tercer de la llei d'ús i ensenyament del valencià, dedicat precisament a l'ús del valencià en els mitjans de comunicació social.

Concretament els articles 25 i 26 disposen que el Consell de La Generalitat ha de vetlar per una presència adequada del valencià en les emissores de ràdio i televisió, i altres mitjans de comunicació gestionats per La Generalitat valenciana o sobre els quals tinga competència.

Igualment, ha d'impulsar l'ús del valencià en aquestes emissores de ràdio i televisió, un compromís convertit en disposició normativa per a garantir el dret de tots a ser informats tant en valencià com en castellà, i també utilitzar-les totes dues en igualtat de condicions.

Aquestes convocatòries no solament es fan ressò sinó que complixen amb escreix el que disposen els articles 4 i 5 de la Llei 7/2010 general de comunicació audiovisual de l'estat espanyol, que ens diu en l'article 4 que els operadors de serveis de comunicació audiovisual han de promoure el coneixement i la difusió de les llengües oficials de l'estat i de les seues expressions culturals.

En aquest sentit, els operadors de titularitat pública han de contribuir a la promoció de la indústria cultural, en especial les creacions audiovisuals vinculades a les distintes llengües i cultures existents a l'estat.

Per la seua banda, en el primer apartat de l'article 5 també se'ns diu que totes les persones tenen dret a la inclusió en la comunicació audiovisual d'una programació en obert que reflectixca la diversitat cultural i lingüística de la ciutadania.

Les comunitats autònomes, com la nostra, amb llengua pròpia, podran aprovar normes addicionals per als serveis de comunicació audiovisual del seu àmbit competencial, amb la finalitat de promoure la producció audiovisual en la seua llengua pròpia.

Igualment, l'article 54 del Reglament 651 de la Unió Europea, sobre les categories d'ajudes compatibles amb el mercat interior ens diu que s'han de promoure les ajudes a la cultura i a la conservació del patrimoni, en compliment dels articles 107 i 108 del tractat de funcionament de la Unió Europea.

Per últim, és important explicar hui ací que l'any 2001 fou declarat pel Consell d'Europa Any Europeu de les Llengües, i que aquell mateix any, el 2001, l'estat espanyol va ratificar l'acord signat anys enrere sobre el tractat internacional conegut com a Carta europea de les llengües regionals o minoritàries.

Aquesta signatura i posterior ratificació obligava i continua obligant l'estat espanyol, tant a la incorporació del contingut del tractat al seu ordenament jurídic, com al consegüent compliment.

D'entre tots els preceptes que disposa la carta europea cal destacar en aquesta compareixença l'article 11, dedicat precisament als mitjans de comunicació i al compromís que adquiriren les autoritats públiques en subscriure'l, en relació amb les emissions en les llengües regionals i a l'accés als productes comunicatius en aquestes llengües, amb una doble finalitat.

D'una banda, garantir el dret a la comunicació en la llengua pròpia i de l'altra, preservar les llengües regionals dels efectes devastadors de la minorització molt acusada en aquest àmbit d'ús públic.

L'article 11 és molt clar, sobretot amb aquelles regions que compten amb competències en l'àmbit comunicatiu, i més encara si la ràdio i la televisió estan concebudes com a serveis públics.
La carta compromet les parts a la creació, com a mínim, d'una emissora de ràdio i d'una cadena de televisió en llengua regional, o fomentar-ne l'existència i facilitar l'emissió de programes en aquesta llengua.

Estén aquest mateix compromís a la premsa, que cal fomentar alhora que es col·labora en la formació dels professionals del periodisme i de la resta de personal que treballa en mitjans de comunicació que fan servir les llengües regionals.

La protecció d'aquestes llengües, i per tant dels seus parlants, s'enquadra en un marc jurídic que depassa l'àmbit lingüístic i abasta també les estructures creades per a garantir la llibertat d'expressió i la pluralitat d'opinions en els mitjans de comunicació.

Aquesta mateixa concepció subjau en el foment de la premsa escrita, d'on han de quedar proscrites les restriccions a la llibertat d'expressió i a la lliure circulació de la informació en una llengua usada d'una manera idèntica o de manera semblant.

Com ja he apuntat, la protecció de les llengües minoritzades que establix la carta europea no és un objectiu finalista en sí mateix.
La protecció no beneficia un idioma.
Els parlants són els que han de tindre garantits aquestos drets i mantindre'ls vius, que veuen d'aquesta manera garantits aquests trets lingüístics, als quals cal sumar nous parlants que s'incorporen a una comunitat lingüística, tot enriquint-se personalment i professionalment.

Ampliar els àmbits d'ús públics i socials d'una llengua regional indefectiblement dóna com a resultat l'increment del nombre de parlants.
Aquesta oportunitat, per tant, no pot ser desaprofitada per les autoritats amb responsabilitats sobre aquestes llengües secularment minoritzades, sota pena de ser partícips, quan no artífexs d'aquesta minorització.

Les llengües mai no trien el seu estatus jurídic o social, sinó que aquest és el que li atorguen, li atorguem, senyors i senyores diputats, els poders públics i les forces socials.
Les dinàmiques sociolingüístiques per les quals una llengua ha anat perdent espais d'ús i vitalitat social conformen el motor de la minorització lingüística, un fenomen que patixen actualment al voltant de 30 llengües i més de 50 milions de persones al continent europeu.

Sobre la minorització d'aquestes llengües i la discriminació continuada dels seus parlants ja es va alertar en l'informe coordinat per l'escriptor Amin Maalouf, per encàrrec de la mateixa Comissió Europea.

En aquesta anàlisi sobre la diversitat lingüística europea, els intel·lectuals que l'elaboraren conclogueren que la diversitat és riquesa, però que sense l'impuls de mesures de discriminació positiva difícilment podien sobreviure les llengües anomenades minoritàries, per raó numèrica o estatus legal llargament minoritzades en les seues possibilitats vitals.

L'informe Maalouf venia a reforçar la consideració de les llengües com a patrimoni immaterial de la humanitat que la Unesco va reconéixer en 2003, una consideració defensada per intel·lectuals d'arreu del planeta, que ha tingut en la veu de Noam Chomsky un dels seus màxims adalils, en afirmar a qui li pregunta sobre la qüestió que cada llengua constituïx un dipòsit d'una forma concreta de riquesa i de varietat cultural.

Aquestes ajudes als mitjans de comunicació són la contribució de la Generalitat valenciana al foment de la diversitat que ens caracteritza com a societat moderna.
La societat valenciana és una societat heterogènia, en què la diversitat ateny tots els aspectes individuals i col·lectius, com la ideologia, com la creença religiosa, com l'opció sexual, com les preferències musicals o artístiques, i per descomptat la llengua que cadascú parla.

Reforcem la diversitat lingüística, la valorem positivament, i ho fem en consonància amb la resta de països europeus i regions espanyoles.
Aquest esperit és el que va inspirar la redacció del Â«Protocolo de colaboración en materia de política lingüísticaÂ» entre els governs de Galícia, d'Euskadi, de Catalunya, de les Illes Balears, al qual ens sumàrem al 2017 el govern de Navarra i el govern de la Generalitat valenciana.

Aquest protocol té per finalitat estretir els vincles amb les altres comunitats autònomes que tenen, com nosaltres, una llengua pròpia i oficial i treballar tots plegats per la normalització lingüística de les llengües oficials diferents del castellà, especialment en l'àmbit de l'administració general de l'estat.

Insistisc novament en allò que he dit més amunt, la línia d'ajudes als mitjans de comunicació són la plasmació de tota aquesta normativa i de totes aquestes accions compartides en altres governs que ens situen en la via de la normalitat.
Perquè el que no era normal era que aquest govern, abans del 2015, s'inhibira en la seua obligació jurídica, social, històrica i ètica de complir els manaments constitucional i estatutari de vetlar pel valencià i protegir-lo.

Aquesta mena d'ajudes no existixen únicament a l'estat espanyol on, per cert, a la Generalitat valenciana s'han sumat altres governs autonòmics que també incentiven econòmicament la presència de la llengua pròpia en els mitjans de comunicació.
Em referisc, per exemple, a les Illes Balears on s'han recuperat aquestes ajudes gràcies al canvi de govern arran de les eleccions autonòmiques de 2015.

També el govern d'Astúries aposta per la promoció de l'asturià en els mitjans de comunicació, com el de Navarra ho fa en referència a l'èuscar.
Crec que ve a compte remarcar que a Galícia el govern autonòmic que regenta el Partit Popular exceptua d'aquestes ajudes als mitjans de comunicació la televisió, no atorga subvencions a les televisions galegues.

Per bé que els governs successius d'aquesta comunitat, independentment del partit que el sustentara, no han privat mai la seua ciutadania galega de la seua radiotelevisió pública, com sí que va passar ací amb el govern d'Alberto Fabra.
Un incompliment més de la legalitat esmenat al novembre del 2017, en què es restablí la ràdio, al qual se sumà al juny de 2018 la televisió.

I mentre es recuperava aquest servei a l'hora que es restituïa un dret, aquest govern protegia precisament el dret a l'accés als mitjans de comunicació en valencià, destinant ajudes a empreses de radiotelevisió i ampliant-les també a la premsa escrita i a la premsa digital.

Reprenent el fil del que els deia, les ajudes als mitjans de comunicació que promouen i fomenten l'ús de les llengües regionals, no se circumscriuen només a l'estat espanyol, sinó que s'estenen a tota Europa.
A França, a Gran Bretanya, a Holanda, a Itàlia, països i regions que formen part de la xarxa europea per a la promoció de la diversitat lingüística, associació a la qual també La Generalitat s'ha incorporat per tal de treballar i compartir experiències amb socis que tenen les mateixes inquietuds que nosaltres, quant a la promoció i conservació de les llengües que tenim en perill.

És per això que les nostres iniciatives no representen cap extravagància respecte del que passa a Europa, més aviat al contrari.
Justament en la línia del que fan la resta de regions europees amb les llengües pròpies, nosaltres fomentem la presència del valencià en l'àmbit comunicatiu i ho fem amb unes línies d'ajudes en concurrència competitiva cada vegada millor dotades econòmicament.

La nostra és una aposta per l'equiparació amb les altres regions d'Espanya i d'Europa que, des de la normalitat absoluta, promocionen la diversitat lingüística.
I com es tracta d'una qüestió de normalitat, l'extravagància era precisament no activar aquestes ajudes que estan contribuint a enfortir el sector comunicatiu audiovisual valencià.

Quan el nou equip de política lingüística i gestió del multilingüisme que tinc l'honor de dirigir es va posar a treballar al juliol del 2015, iniciàrem la redacció d'una ordre que tenia com a finalitat ajudar al foment del valencià en els mitjans de comunicació.
De tots els mitjans de comunicació social.

Per això la nostra primera convocatòria de data 19 de novembre de 2015 es va adreçar a les empreses de televisió, ràdio, premsa escrita i premsa digital.
Modalitat aquestes últimes que no havien sigut considerades en les convocatòries anteriors, vulnerant així els preceptes de la Carta europea de les llengües regionals o minoritàries i les recomanacions reiterades pel comitè d'experts del Consell d'Europa.

Aquella convocatòria heretada pretenia perpetuar un modus operandi que en absolut contribuïa a millorar la situació, en tant que primava clarament unes poques empreses, una incidència clarament ínfima per als objectius que calia assolir amb aquesta mesura.

Aquesta és la realitat que ens trobàrem i que poden vostés contrastar en les resolucions de concessió de 2014 i del primer semestre de 2015.
Es tractava d'una convocatòria de caràcter restrictiu, perquè excloïa com a possibles beneficiàries les empreses de premsa escrita i premsa digital.

Per això, aquest govern va modificar la convocatòria que heretàrem del govern anterior, precisament per a dotar-la d'aquest caràcter generalista que ha sigut la nota distintiva de les ajudes econòmiques del govern del Botànic, a tots els mitjans de comunicació social: ràdio, televisió, premsa escrita i premsa digital.
Complint d'aquesta manera els preceptes de l'article 11 de la carta europea de les llengües regionals.

Encetàrem, per tant, una manera diferent de gestionar les ajudes i per això s'introduïren canvis ben importants, com la substitució de determinats criteris que no feien més que afavorir una empresa privada concreta per altres senzills, clars i amb una vocació generalista.

Fins a la nostra ordre de bases el criteri poblacional, és a dir, els habitants d'una zona concreta determinava per complet els punts que rebia una sol·licitud.
Però aquest no podia ser l'únic aspecte a tindre en compte, si pensem que hi ha zones del nostre territori que per les seues característiques no compten amb tanta població com d'altres.
I això no ha de ser motiu per a discriminar els seus veïns de l'accés als serveis bàsics com la comunicació en llengua pròpia.

Per tant, introduírem criteris més objectius, més transparents i directament relacionats amb l'objecte de les ajudes, com són el nombre d'espectadors que tenen les televisions, el d'oients que tenen les ràdios, la tirada d'exemplars impresos dels diaris en paper o les visites als diaris digitals.
Tots ells són característiques intrínseques de tots els mitjans de comunicació per aquí saber quanta gent els escolta, els veu, els llig i els clica.
Per a nosaltres el coneixement d'aquestes dades reforça la valoració final i acaba produint un increment espectacular del nombre de beneficiaris.

Per tant, aquests nous criteris s'han revelat molt més adequats que únicament el de població, com també ha passat amb el coeficient multiplicador que va augmentant els punts assignats a cada entitats en un interval de 2 al 10.
Això afavorix els mitjans de comunicació de proximitat, xicotetes i mitjanes empreses que fan un gran esforç econòmic que veuen ara recompensat amb una ajuda econòmica.

Una ajuda -no oblidem- que tenen el dret a rebre perquè complixen la finalitat de la subvenció.
Però a la qual no podien accedir fins al novembre de 2015 perquè amb els criteris de la consellera María José Catalá el 2014 només se'n beneficiaren set empreses a diferència de les 165 de 2017.

En 2016 es redacta i s'aprova l'Ordre 84/2016, de 16 d'agost, amb què es van establir definitivament les bases reguladores de les subvencions per al foment del valencià per a mitjans de comunicació social, empreses de televisió, ràdio i premsa escrita i digital que han regit totes les convocatòries de 2016, 2017, 2018.
Però, sobretot, que han fixat una sèrie de criteris i de valoració i de control administratiu altament transparents i eficaços.

En definitiva, a partir de la convocatòria de 2016 hem establit tres eixos en les subvencions que passe a explicar-los.
El primer, la finalitat, que és d'una banda l'ús i la promoció del valencià en els mitjans de comunicació social -ràdio, televisió, premsa escrita, premsa digital- i de l'altra l'acompliment de tota la normativa legal referida al començament de la meua intervenció.

En segon lloc, l'objectivitat dels criteris de valoració que ha permés ordenar els sol·licitants que participen en concurrència competitiva en funció d'uns valors numèrics, d'unes xifres que estan exempts de valoracions subjectives.

En tercer lloc, el control que exerceix l'administració, que valida i corregix el resultat del procediment de valoració i que complix el marc legal.
Aquest control té quatre fases: una primera fase, la de comprovació dels requisits.
Es comprova que les entitats sol·licitants complixen els requisits per a optar a les ajudes, tots els criteris de valoració són objectius i es convertixen en valors numèrics que processa automàticament una aplicació informàtica.

Els gestors d'aquestes subvencions comproven la veracitat de la documentació presentada en la petició i en la justificació.
No hi ha valoracions subjectives.

La segona fase d'aquest control administratiu és la comissió tècnica.
La comissió tècnica de valoració integrada per funcionaris públics treballa amb una aplicació informàtica de gestió de les subvencions, en què l'assignació de la subvenció a cada sol·licitant es realitza de conformitat amb l'article 13 que preveu les bases reguladores d'acord amb el qual cada sol·licitud té una puntuació.

A partir d'ací la comissió tècnica proposa la relació d'empreses i la quantitat concedida al director general de política lingüística i gestió del multilingüisme que signa la resolució de concessió que es publica al Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.

La tercera fase de control administratiu és la justificació de la subvenció.
Els gestors comproven les activitats subvencionades que han sigut efectivament realitzades i que se n'ha justificat el pagament correctament, igualment corroboren que tots els beneficiaris estan al corrent de les seues obligacions tributàries i amb la seguretat social, condició sine qua non per a rebre ajudes públiques.
En el supòsit que l'import atorgat no es justifique degudament es procedix a la minoració proporcional a la quantitat realment justificada.

I finalment, la quarta fase de control administratiu és el pla de control de les subvencions.
La Direcció General de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme va aprovar el Pla de control de les subvencions d'acord amb la disposició de l'article 85 del Reglament de la llei de subvencions.
En aquest període hem aprovat dos plans de control: el de 18 de maig de 2017 i el de 16 de juliol de 2018.
I s'ha requerit a les empreses controlades la documentació següent: factures, nòmines i mostres del material subvencionat.

Arribats ací, considere important destacar que tots els canvis que hem introduït en les nostres convocatòries d'ajudes han tingut com a conseqüència una efervescència sense parangó en el sector de la comunicació.
L'augment de la dotació econòmica de la línia, la modificació dels criteris de valoració, l'ampliació de modalitats i, dins d'aquestes, la diversitat de productes audiovisuals i editorials susceptibles de rebre ajudes han multiplicat per cent el nombre d'empreses beneficiàries d'aquestes subvencions tant com mostren les xifres que he citat adés.

Estem ací per a complir la legalitat vigent, però també i sobretot per a garantir els drets de les persones i també per a crear oportunitats per a les empreses.
I la nova concepció d'aquestes ajudes ens acosta una mica més al nostre deure i objectiu.
No es tracta només de donar diners a un mitjà de comunicació, es tracta d'acompanyar-lo en un procés de reinvenció que té en compte les necessitats, per exemple, de les xiquetes i dels xiquets.

Perquè no oblidem que el tancament de Canal 9 va ser un atemptat contra els drets de la infantessa establits en la convenció de les Nacions Unides sobre els drets de l'infant.
Em sap greu tornar als incompliments, però és que l'article 17 de la convenció diu que els estats membres reconeixen la importància de la funció dels mitjans de comunicació i per això han de vetlar i encoratjar els mitjans de comunicació que presten una atenció especial a les necessitats lingüístiques de les criatures quan aquestes pertanyen a un grup lingüístic minoritari.
I el govern anterior es va carregar l'únic mitjà de comunicació en valencià per excel·lència adreçat al públic infantil, la nostra televisió pública.

En tot cas, les nostres ajudes han propiciat l'aparició d'una revista destinada exclusivament a la infantessa i ha permés que en continuen d'altres que ja havien abaixat la persiana.
Aquesta ajudes han permés que alguns mitjans no audiovisuals hagen introduït continguts transmèdia en els seus portals, que aquests continguts estiguen pensats i vagen adreçats a les xiquetes i als xiquets.

Aquestes ajudes també han permés elaborar un suplement educatiu que els protagonistes són novament els xiquets i les xiquetes.
El canvi de paradigma ha sigut substancial i això no solament ens ho diu l'increment indubtable de les empreses beneficiàries, sinó també la proliferació de nous continguts i de noves propostes impensables fins a 2015.

Com el suplement setmanal en valencià de setze pàgines en un dels periòdics d'Espanya amb raó social i direcció periodista a Madrid de major tirada, o la incorporació a les ajudes d'agències distribuïdores de notícies d'àmbit estatal, o l'aparició de tants i tants portals que informen des d'internet, o la contractació per part d'aquestes empreses de professionals de l'àmbit de la lingüística, generant així un considerable augment de l'ocupabilitat en el sector.

Les xifres parlen i ens mostren un impacte econòmic que ha evolucionat de l'1.
500.
000 euros de la convocatòria de 2014 als 13.
700.
000 euros de la convocatòria de 2017, d'acord amb les sol·licituds de les mateixes empreses.

Aquesta és la realitat d'unes ajudes que han contribuït a millorar l'ecosistema comunicatiu valencià.
Un ecosistema en perill d'extinció fins al maig de 2015, que comencem a revitalitzar a finals d'aquell any i que rep oxigen amb l'aprovació de la llei de servei públic de radiotelevisió, que van aprovar les seues senyories, i la consegüent posada en marxa d'À Punt.

A pesar del disgust d'alguns, una part de la societat valenciana celebra amb satisfacció tornar a tindre una radiotelevisió pròpia, perquè l'havien privada d'un dret durant uns anys, que esperem que no torne mai més pel bé de la llibertat d'expressió, pel bé de la llibertat de comunicació, pel bé de la supervivència de la nostra llengua.

Vull acabar aquesta primera intervenció deixant clara una cosa: aquestes ajudes per si soles no ens ho solucionen tot, perquè, per molt que alguns les posen en quarantena, la realitat diària, la veritat incontestable és que l'ecosistema comunicatiu valencià continua sent majoritàriament en castellà.
I per això la nostra obligació i el nostre objectiu és reequilibrar-ne la presència i aconseguir una coexistència harmònica entre les dues llengües.

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, diputades i diputats.

I estic, a partir d'ara, a la seua disposició per a ampliar-los la informació o resoldre qualsevol dubte.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Trenzano.

Ara passarem al torn dels grups parlamentaris.

Començarà el Grup Popular.
La diputada Gascó tindrà huit minuts.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, presidenta.

Buenos días, señor Trenzano.

Muchas gracias por asistir a esta comparecencia, que desde el Grupo Popular consideramos de vital importancia porque nos consta que son muchas las irregularidades que se han cometido a la hora de conceder estas subvenciones y, además, también consideramos que ha habido un trato de favor a empresas de familiares directos del presidente de La Generalitat.

Mire, y por eso voy a empezar explicando por qué voy a centrar toda mi intervención hablando de las empresas Masmut Produccions y Comunicació dels Ports, y no de otras empresas, señor Trenzano.

Mire, a nuestro juicio usted ha dado muchos detalles de las subvenciones, de las modificaciones que han introducido en las subvenciones, pero se ha dejado otros que a mi juicio son sospechosos y me gustaría que explicara.

Porque mire, es sospechoso, insisto, que unas empresas que han recibido un incremento del 1.
600% a lo largo de esta legislatura de las ayudas que recibe de La Generalitat, que a día de hoy ha recibido más de 400.
000 euros, los beneficiarios sean el hermano, el padre y el hijastro del presidente.
Es rarito, señor Trenzano.

A nuestro juicio es sospecho que modifiquen la orden del 2015, que eliminen la obligatoriedad de que las empresas tuvieran que tener las licencias, porque resulta que las empresas del hermano del presidente de La Generalitat no tenía esa licencia y fue la principal empresa beneficiaria de esa modificación.

Y a nuestro juicio es sospecho que en la convocatoria del 2016, una vez el Consell ya ha resuelto de las licencias de TDT, es decir, una vez la empresa del hermano del president de La Generalitat ya tiene la licencia en vigor, ustedes vuelven a modificar la orden y vuelven a poner el tener las licencias como requisito obligatorio.

Claro, ¿esto es una irregularidad, señor Trenzano?
¿Es una casualidad?
¿Nos puede explicar a qué se debieron los cambios en las licencias por favor?

A nuestro juicio también es sospecho que una orden que nace con vocación de ayudar al sector audiovisual -usted lo ha dicho, en el momento en el que cierra Canal 9, evidentemente estas órdenes nacen con la vocación de ayudar a radios y de ayudar a televisiones- ustedes las amplían a medios escritos y a medios digitales.

Qué casualidad que las únicas empresas que se ven beneficiadas de este incremento porque concurren en todas las modalidades -en radio, en televisión, en prensa escrita y en prensa digital- sean las empresas del hermano del presidente de La Generalitat, porque concurre en todas las modalidades y recibe ayuda de todas las modalidades.

¿Me puede decir otra empresa, aunque solamente sea una, que reciba también ayuda de todas las modalidades, señor Trenzano?
Ya se lo digo yo: no hay ninguna otra.

Mire, a nuestro juicio también es sospechoso, y la verdad es que resulta extraordinariamente llamativo, que haya personas cuyo (inintel·ligible) (qu.
5,12) .
.
.
se utilice como gasto de forma duplicada en diferentes partidas.

¿Esto no le parece una irregularidad, señor Trenzano?
¿O que los medios de comunicación de Masmut Produccions y de Comunicació dels Ports compartan contenido, pero las subvenciones por supuesto las reciban de forma separada?
¿Esto tampoco es una irregularidad, señor Trenzano?
¿Era usted consciente de esta duplicidad de los contenidos y que se recibían ayudas de forma separada?

Mire, a nuestro juicio es sospechoso, teniendo en cuenta que Masmut Produccions y Comunicació dels Ports no presentan las justificaciones de forma correcta -hay muchísimos errores en su expediente-, que no se les pida que hagan aclaraciones o subsanaciones como sí que ocurre con otras empresas.

Es curioso que a estas no se les requiera ningún tipo de subsanación.
Y en los expedientes consta como los técnicos a otras empresas les requieren por correos electrónicos copias de facturas, copias de nóminas y, sin embargo -que justifiquen las audiencias-, a estas empresas no se les requiere absolutamente nada y se les da el OK sin ninguna subsanación.
Es extraño señor Trenzano.

A nuestro juicio también es sospechoso el enredo de las empresas de la familia del president.
Porque es sospechoso que el accionista de Comunicació dels Ports también lo sea de Masmut Produccions, una empresa subcontrate a la otra, pero las dos concurran como empresas diferentes, eso sí, reciban por partida doble, señor Trenzano, lo cual incumple la ley general de subvenciones.
¿Un fraude de ley le parece una suficiente irregularidad, señor Trenzano, o tampoco?
No pasa nada.

Mire, le estoy enumerando solamente algunos de los ejemplos quizá más representativos -no se los puedo enumerar todos por falta de tiempo-, pero, evidentemente, ante esta ristra de sospechas, la síndica adjunta de mi grupo le hizo a usted un escrito solicitándole por favor que hiciera una fiscalización a las subvenciones otorgadas a estas empresas.

En ese escrito, el día 6 de abril del 2018 -y las fechas son muy importantes- usted afirma, y leo textualmente, usted afirma que se presentaron las justificaciones de los gastos realizados en el plazo establecido en las convocatorias.
Afirma que los técnicos de la dirección general comprobaron que la justificación de estos gastos era conforme a lo establecido en la orden de convocatoria.
Afirma que la administración había realizado en fecha 6 de abril del 2018 -que es cuando lo firma usted- las actuaciones de control que le corresponden.
Afirma que no se había detectado ningún indicio que hiciera dudar de la veracidad de la documentación aportada -menos mal, esto de es de cosecha propia.
Y, en último lugar, afirma que no había ninguna evidencia de haberse producido irregularidades.

Señor Trenzano, todas las afirmaciones que usted realizó en esa resolución, absolutamente todas sin excepción son falsas, todas.
Y por eso la señora Ortiz decide interponer un contencioso-administrativo, porque, señor Trenzano, su resolución constituye -y usted lo sabe- una falsedad absoluta, porque usted dijo que se habían realizado una serie de comprobaciones y mintió.

Y, ¿sabe por qué sabemos -valga la redundancia- que mintió?
¿Sabe por qué sabemos que no se habían hecho las comprobaciones?
Porque así lo dijo la propia Abogacía de la Generalitat, señor Trenzano.
Esto no lo dice el Partido Popular.

Cuando la Abogacía de la Generalitat se dirige al tribunal para aportar su argumentación sobre este asunto, dice que los planes de control se inician el 18 de julio.
El 18 de julio, señor Trenzano, es decir, tres meses después de que usted hubiera dicho.
.
.
, y yo tengo la documentación aquí encima y se la puedo aportar, tres meses después de que usted hubiera dicho que se habían hecho las comprobaciones correspondientes, porque si no, no le hubiera contestado y le hubiera adjuntado las copias -que no fue así- a la señora Eva Ortiz.

Adjuntó ese documento la Abogacía de la Generalitat como defensa, pero más que una defensa lo que evidenció la Abogacía de la Generalitat es que a fecha 18 de julio usted no había pedido las facturas a estas empresas, no les había pedido copias de las nóminas o no había hecho una comprobación en el terreno, que es lo que le obliga a hacer la ley general de subvenciones.

Pero usted de todo esto no había hecho absolutamente nada.
Es la Abogacía de la Generalitat quien reconoce que usted en su resolución mintió, señor Trenzano.
Ya ve, la abogacía estaba tan preocupada por salvarle el cuello al presidente de La Generalitat que se olvidó del suyo, señor Trenzano.
¿Qué le vamos a hacer?

Pero esta situación es muy grave, señor Trenzano, puede ser incluso constitutiva de delito.
Por eso quiero hacerle algunas preguntas que me parecen muy importantes.
No se preocupe en tomar notas, se las voy a hacer llegar, hacérselas llegar a un ujier, porque de esta forma me cercioro que me las conteste a todas y la prensa además podrá hacer seguimiento.

Mire, me gustaría que me contestara: ¿por qué no quiso fiscalizar la subvención a las mercantiles Comunicació dels Ports y a Masmut Produccions?

Mire, aquí hay un procedimiento legal que se sigue con todas las subvenciones.
A no ser que usted me diga que no sigue este procedimiento legal, que no cumple la ley, porque entonces yo le invito a que tal y como salga de aquí, por registro de entrada, presente su dimisión.

Yo doy por hecho que usted lo hace bien absolutamente con todas las subvenciones y por eso le pregunto: ¿por qué con esta no, señor Trenzano?
¿Qué interés tenía usted en favorecer estas empresas?

Mire, todo el proceso fiscalizador a las empresas de familiares del president se inicia el 18 de julio.
¿Por qué se esperan entonces a hacerlo, señor Trenzano?
Insisto, son datos de la Abogacía de la Generalitat.

Si no hubiéramos presentado desde el Grupo Popular un contencioso-administrativo, ¿usted no hubiera hecho la fiscalización?
¿Por qué no hacía su trabajo, señor Trenzano?
¿Es una cuestión de incapacidad?
Y, por lo que conozco, no creo que sea esa la cuestión.
¿O recibía instrucciones de que estas empresas de familiares del presidente de La Generalitat no se fiscalizaran?

Lo que es evidente, señor Trenzano, es que alguien decide fiscalizar a estas empresas a toro pasado.
¿Quién es el responsable de tomar esa decisión?
¿Fue usted o recibió instrucciones de fiscalizar a estas empresas a toro pasado, señor Trenzano?

Y termino, no me queda más tiempo.
Se lo vuelvo a repetir, señor Trenzano, es evidente que la abogacía le ha dejado a usted a los pies de los caballos, que no le va a defender a usted.
Así que tiene una buena oportunidad para poderlo hacer en el momento de las respuestas.

Y por eso le pido que para ello me responda si usted es el único responsable de esta situación.
Si es quien decidió no fiscalizar a estas empresas.
Si es quien decidió mentirle a la señora Eva Ortiz Vilella o, por el contrario, lo que se ha limitado es a cumplir órdenes, señor Trenzano, y usted no es el verdadero responsable.
Al final esto es muy sencillo: o se autoinculpa o nos dice quién le dio la orden.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Gascó.

És el torn de la senyora Ventura.
Tindrà quatre minuts.

(Inoïble) .
.
.
senyora Ventura.

La senyora Ventura Campos:

En primer lugar, señor Trenzano, muchas gracias por venir a esta comisión de educación.
Agradecerle su presencia.

Y que esta comisión era para que nos diera luz sobre las ayudas a medios de comunicación.
Luz que no nos dio el señor conseller cuando el Grupo Ciudadanos le pidió que compareciera para explicar lo que usted está intentando explicar -que no nos ha quedado claro- sobre esas ayudas de los medios de comunicación.

Esta vez la comparecencia la ha pedido el Partido Popular porque en junio al Grupo Ciudadanos no nos dieron respuesta.

Usted se ha centrado en justificar la protección y el fomento de la lengua.
Y haciendo referencia al ilustre Chomsky, comparto esta frase que usted ha indicado, ¿no?
, de Â«cada lengua constituye un depósito de una forma concreta de riqueza y variedad culturalÂ».

Y tengo que decirle que no es necesario que argumente por qué hay que protegerlo.
Nosotros sabemos que hay que proteger y hay que fomentar la lengua.
¿Por qué?
Porque es.
.
.
Y, ¿cómo?
Pues a través de los medios de comunicación es una de las líneas, porque se debe, como bien decía usted, rehabilitar y dar fomento a nuestra cultura y a nuestras identidades como comunidad.

En este sentido, usted se ha centrado en justificar en cuanto al estado, en cuanto a las leyes de la Comunidad Valenciana de por qué hay que fomentar la lengua.
Ahí, sinceramente, Ciudadanos compartimos con usted que hay que fomentar la lengua.

Pero no la forma de cómo ustedes están fomentando nuestra lengua y el reparto de estas ayudas bajo sus principios de ideología, afinidades y amiguismos, como bien le ha comentado anteriormente la señora Gascó.

En este caso, en primer lugar, también quiero decirle.
.
.
, o repetir que en el mes de junio no nos dieron respuestas, espero que nos den respuestas en esta ocasión.

Y en cuanto a las ayudas que ustedes ofrecido, me voy a centrar en otra línea, ya que la señora Gascó le preguntado sobre la empresa del hermano de Ximo Puig.
Pero en la visión global de todas las ayudas que han dado durante la legislatura, casi 800.
000 euros del global destinado a las ayudas para el fomento del valenciano en los medios de comunicación han acabado en medios no registrados en la Comunidad Valenciana, que nos parece perfecto, pero que son afines a su ideología.
Eso ya no lo compartimos.
Y, sobre todo, la ideología de su conseller.
Y me voy a explicar.

Ello representa -tengo que decir- un 15% del total de las subvenciones que se han ofrecido.
Y quiero resaltar algunos datos que resultan de vital interés y que me gustaría explicarle.

Yo creo que el señor Marzà simplemente se dedicó, en su comparecencia del pasado mes de junio, a acusar a los grupos de la oposición de ser discriminatorios y que restaba importancia a las ideas que estos medios de comunicación difunden con la ayuda y con el dinero de todos los valencianos.
Ideas contrarias -ya le digo yo- al ordenamiento jurídico.

Y, señor Trenzano, estas ayudas a estos medios sirven de altavoz a sus amigos los independentistas.
Y, sinceramente, los valencianos no tenemos por qué pagar este tipo de ideologías.

Medios de comunicación, entre ellos, quiero por el tiempo que me queda hablar de Catmedia.
Catmedia, como usted sabe, que es un medio que ahora.
.
.
-Directe.
cat, perdone- se ha trasladado a la página -no sé si usted habrá entrado- republica.
cat.
Ambas son propiedad de Catmedia, desde el 2015 al 2018, pues ha recibido de la conselleria de educación más de 60.
000 euros.

Entrando a esta página, y me gustaría haber que le parece a usted, nos encontramos que en cuanto a las noticias del país está Andorra, Catalunya Nord, les Illes y el País Valencià.
Y si nos vamos a las noticias internacionales está el resto de las comunidades autónomas: Pamplona, Andalucía y ya el extranjero.
¿Ustedes entienden también que las noticias internacionales son parte de las diferentes comunidades autónomas que forman España?

Me llama mucho la atención que dé más ayudas…, (rient) sinceramente me llama mucho la atención que una persona que viva en Madrid pues que ya sea parte internacional según este medio.
Por otro lado, también me llama la atención, y espero que le conteste a la señora Gascó, sobre los más de 400.
000 euros que han beneficiado a la empresa Comunicacions dels Ports i Masmut Produccions que no nos contestó el señor conseller.
Y nos gustaría conocer quién es el responsable de fiscalizar esta empresa y el por qué se han hecho modificados en cuanto a…

La senyora presidenta:

L'avise senyora diputada.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

És el torn del senyor Jiménez.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Quan vullga.

El senyor Jiménez Doménech:

Com que venia a una compareixença per explicar ajudes econòmiques de La Generalitat, no sabia que anava a centrar-se el focus en una qüestió tan concreta.
M'esperaré a vore que li respon, però jo venia a esta compareixença i vaig a fer preguntes que m'interessen a mi.

A mi el que m'interessa, sobretot, és l'eficiència de les ajudes.
També en una compareixença similar del senyor conseller, fa només mig any, vaig tindre oportunitat de preguntar, em falten respostes més concretes de com es fan eixes minoracions.
Perquè, al contrari que a molta gent, a mi no me molesta que hi haja valencià en els diaris, en la premsa escrita, en la ràdio.
No em molesta, no em pertorba.
Em pertorba que no n'hi haja prou, amb tot el volum d'ajudes que s'està destinant, que no n'hi haja prou.

I sembla que -bé, és una percepció, no tinc cap element objectiu- però sembla que algunes empreses busquen la vora per a no fer-se amb tot el compromís del que l'ajuda els demanaria.
Perquè jo estic cansat de vore traduccions automàtiques, no sé si això comporta una minoració, o estic cansat de vore seccions molt xicotetes en diaris que, en canvi, estan en el top ten de les ajudes rebudes.

Aleshores, no entenc com això es permet o el que a mi em molesta, diguem, és que no n'hi haja tanta difusió en valencià perquè n'hi ha que protegir, estem d'acord, a les llengües minoritzades.
Per tant, a mi m'interessa la tercera fase d'aquelles que ha descrit: Com es justifica la subvenció i com són les minoracions?

No m'importa tant, d'on és la matriu de les empreses beneficiàries, perquè, bé, de tot n'hi ha, de diferents parts de l'estat, veritat.
I també n'hi ha des de Catalunya, seus socials des de Catalunya que no molesten tant i altres sí.
Aleshores, jo crec que el que s'està demanant ací, és que es posen clàusules d'afinitat ideològica en els subvencions i això jo no estaria d'acord perquè, ves a saber, ens embolicaríem prou ahí per a saber què fan les diferents empreses, d'un sentit i d'un altre, amb eixa subvenció.

Aniríem a vore algunes empreses què estan fent i quin tipus de publicació, quin tipus de discriminacions, ja no per ideologia sinó per gènere, per altres qüestions.
Aleshores si ens enfanguem en eixes qüestions ens enfangarem prou.

Espere les respostes que altres preguntes li han fet altres portaveus.
En toc cas, no em crida massa l'atenció els increments percentuals d'ajudes.
Perquè quan les ajudes han sigut poquetes és molt fàcil que els increments siguen del 1.
300, el 1.
400 i el 1.
900.
Jo treballe, treballava, en una ONG de cooperació internacional on no teníem pràcticament cap ajuda i ara m'informe i em diuen que els increments d'ajudes són del 5.
000% respecte al que tenien abans, això és una bona notícia, eixos percentatges, per tant, no em distorsionen.

A mi el que m'interessa, torne a dir, per acabar, és, què es fa amb eixes subvencions?
Em pareix que seria irresponsable que no es fera eixe seguiment i que es fera per a totes les empreses: Perquè al final, empreses que traduixen automàticament, el dia que no n'hi hagen eixes subvencions -tan de bo continuen estes ajudes, o tan de bo desapareguen perquè no siguen necessàries- però si algun dia n'hi ha la temptació d'eliminar estes subvencions n'hi hauran empreses que desinstal·laran el software automàtic de traducció i continuaran amb la seua línia.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Passarem ara al torn del senyor Nadal, per part del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Trenzano, benvingut a esta comissió.

De la nostra part, molt content de tindre'l ací.
Volem fer algunes consideracions.
Pensem que ha donat explicacions suficientment satisfactòries que esperem que continue donant a les preguntes que han fet els diferents diputats.

Nosaltres pensem que ha donat una dada que resumix molt bé el que estem parlant ací.
Vull dir, l'època del Partit Popular, segurament, a les ajudes que estem parlant del foment del valencià es donaven només a 7 empreses, que damunt eren empreses directes, en molts casos, de gent del Partit Popular.
I ara es dona a 165 empreses diferents.

Es a dir, jo pense que això resumix tot el que puguem parlar i totes les discussions que puguem tindre, tant pel que ha apuntat el Partit Popular com pel que ha apuntat Ciudadanos, no?
A més dir que, evidentment, dins d'eixes 165 empreses diferents que s'han presentat per concurrència competitiva, ahí n'hi ha de tot.

I n'hi ha empreses, la majoria són valencianes, però n'hi ha empreses de Madrid i n'hi ha empreses de Barcelona.
I si empreses de Madrid i de Barcelona fan productes en valencià, doncs, estem obligats a que entren dins de les subvencions perquè si no vindrà la Unió Europea i ens tirarà de les orelles.
Perquè per desgràcia -i això ho dic jo que a nivell personal soc prou proteccionista- està prohibit donar ajudes a l'economia pròpia i això ho dic, és una desgràcia que això siga aixina.

Però hem d'aprofitar que justament la Unió Europea sí que deixa la porta oberta a donar ajudes a les llengües i a les cultures minoritzades.
El que no podem fer és tallar la frontera i dir, a les empreses de Madrid no els donem res: Per això, ací es donen ajudes a empreses com ABC, com Los 40 Principales, són empreses que no tenen res de sospitoses de convivència, de coexistència amb els partits del Botànic, que no tenen res de sospitoses de res.
Simplement és que són empreses que tenen mitjans de comunicació amb molta acceptació social.

I jo, vull dir, que estic molt content de que, encara que a mi no m'agrade la música que posen a Los 40 Principales, quan escolte a una comentarista, a una locutora de Los 40 Principales parlant en valencià m'alegre.
Pense que està arribant el valencià cada volta a més gent i estem fent de la nostra llengua un instrument de comunicació social.
Que és el que fa falta i és el que ens fa falta, també, a nivell de societat.

Perquè, evidentment, ací no es tracta d'una competència ni d'una batalla entre les dos llengües a vore qui es queda, allò com el de Els immortals: Â«Solo puede quedar uno.
Â» No, jo pense que som una societat el suficient madura per a poder avançar cap a una societat en què -com bé ha dit el senyor director general- n'hi haja una coexistència pacífica i harmònica de les dues llengües i que tots ens sentim orgullosos de tindre eixes dos possibilitats de parlar les nostres dues llengües.

En este sentit, val a dir, que es cada volta, i continua seguint aixina, arribar als quioscos i vore que no n'hi ha pràcticament mitjans de comunicació en paper, els que n'hi ha van tancant, per desgràcia.
A les ràdios, en el dial de les ràdios, ara perquè tenim À punt i, com he dit, menys mal que es donen ajudes i ha pujat el nivell de valencià, però el dial continua sent pràcticament monolingüe castellanoparlant.
De fet, n'hi ha més emissores en anglès que en valencià, la qual cosa és una miqueta llastimós.

I en la televisió, sinó fora per l'obertura d'À Punt, doncs, evidentment.
.
.
, doncs sí també n'hi ha altres televisions que ho fan en valencià algunes parts, també, alguns que sospites que si no tingueren ajudes no ho farien, per tant, està bé que ho facen en valencià.
Però des d'este punt de vista, la nostra societat ha viscut des de l'època del franquisme una diglòssia important.
La nostra llengua s'ha minoritzat, la gent ha distribuït per usos la llengua, no, allò de que les coses importants es fan en castellà i les coses de casa es fan en valencià, i, evidentment, des del govern de La Generalitat s'ha de trencar eixa imatge.

Jo la pregunta que volia fer-li és que -ja quan va vindre ací el senyor Marzà a parlar d'este tema, ens va parlar, des del primer dia que recorde que m'està parlant d'ajudes a les llengües- es que van començar, el primer esforç que va fer el govern del Botànic era posar-nos a l'alçada d'Astúries.
I que sempre Galicia, sent una comunitat autònoma històricament governada pel Partit Popular, sempre han estat per damunt de nosaltres a nivell d'ajudes a la llengua pròpia de l'administració.

Jo volia preguntar-li si, ja estem arribant al nivell de Galicia?
o què ens queda per arribar al nivell de Galicia?
Que seria com a mínim, el mínimament desitjable, no?

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Nadal.

Passem ara al torn del Grup Socialista, la senyora Besalduch té la paraula.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies, presidenta.

I gràcies al director general per la compareixença i per les explicacions.

Perquè la veritat, jo que l'he escoltat detingudament i no dubte que la resta de diputats que estan en esta comissió l'hagen escoltat a vosté -que crec que sí que l'han escoltat- però la veritat és que a alguns no els importava molt les explicacions que vosté avui venia ací a donar.

Perquè alguns no han parlat del valencià (veus) no?
Que era el que vosté avui havia vingut a parlar, de les ajudes a la promoció del valencià.
I alguns altres, doncs, pareix que sí que han parlat però que a més el que realment els molesta és la promoció del valencià.
És la humil opinió d'esta diputada.

Vosté ha parlat en la seua intervenció de com es concedixen estes ajudes.
Ha parlat de compliment de la llei.
Ha parlat de criteris absolutament objectius, evidentment, les línies de subvenció obeixen a una línia política que és absolutament legítima i cadascú pot tindre les seues.
Però el que sí que està clar és que estes subvencions són objectives i transparents.
Transparents des de l'inici, passant per la concessió, passant per la justificació i passant pel control posterior.

Jo entenc que alguns vullguen utilitzar o ficar el ventilador, perquè és que a partir de juny del 2015, aquella època on es creaven associacions i empreses per a desviar les subvencions com les de la construcció d'un hospital d'Haití que van anar a comprar pisos, doncs, això a partir de juny del 2015 va desaparèixer.
I això passava, passava.

Perquè no n'hi havia transparència i perquè estava tot absolutament teledirigit.
De fet els responsables d'eixes coses alguns estan ja a la presó.
Per tant, eixe paradigma ha canviat.
Ha canviat i les subvencions, com en este cas la promoció i l'ús del valencià, són absolutament transparents i objectives.

De fet, com també ha dit el company que m'ha precedit en la paraula, només tenim que vore el nombre de beneficiaris d'estes subvencions.
Que són en concurrència competitiva, i dic jo que tot el món tindrà dret a presentar-se i sol·licitar-les.
I si complixen els requisits donar-li i si no, no.
O és que si són en concurrència competitiva tot el món no es pot presentar?
Tot el món té el mateix dret.

Igual que tenim tot el món, també els de les zones menys poblades, a tindre mitjans de comunicació en la nostra llengua que al final és la llengua en la qual parlem.
Sobretot en el nord de la província de Castelló, la zona més despoblada, no n'hi havien ajudes per a esta part del territori, per a que la gent hagueren pogut llegir o escoltar ràdio en valencià, què passa?
Que la gent de les altres zones tenen més dret que la gent de la província de Castelló?
Parle de la província de Castelló perquè és la que té el percentatge de pobles més menuts, les zones amb la població més dispersa i les zones a les quals no arribaven mai estes subvencions per a que puguessem tindre els mitjans de comunicació amb la nostra llengua.

Per la nostra part, senyor Trenzano, ha quedat perfectament clara la seua explicació i esperem que continuen els aclariments en la segona part.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Besalduch.

Ara serà, una altra vegada, el torn del senyor Trenzano i tindrà temps il·limitat.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

Moltíssimes gràcies, senyores diputades i senyors diputats.

En primer lloc, m'agradaria agrair-los, sincerament, el to de totes les seues intervencions en aquesta primera ronda.
Intentaré respondre a pràcticament totes les inquietuds, preguntes, qüestions que han formulat.

I, si em permeten doncs, jo aniré al contrari; aniré seguint l'ordre invers de les intervencions per tal de poder aclarir tots aquells dubtes i, fins i tot, afegir informació que -crec- convé que les seus senyories tinguen tota la informació.

Com molt bé ha dit la senyora Besalduch, la transparència és una de les línies que posa de relleu quina és la manera de fer del govern del botànic.
Per això ens vam dotar d'una conselleria de transparència que fiscalitza les nostres actuacions.

I sí, un canvi de paradigma, un canvi de paradigma respecte a les subvencions que nosaltres vam elaborar al segon semestre de 2015 i que vam lligar amb l'ordre de 2016, una ordre de bases, perquè -com saben vostés- l'1 de gener de 2016 va entrar en vigor la llei d'hisenda pública que obligava a fer ordres de bases generals perquè pogueren tindre la seua extensió en el temps, i així ho hem fet durant les últimes convocatòries.

Fonamental també, senyora Besalduch, i jo crec que és una voluntat del govern del botànic.
Som un govern en què mai ningú pot quedar exclòs, ningú pot quedar exclòs, és a dir, nosaltres, com sap, jo forme part de l'equip de la conselleria d'educació, i per a nosaltres és importantíssim que cap xiquet o xiqueta quede al marge de res, educativament parlant.
Per això la importància de poder arribar a les zones despoblades, la geografia del nostre país saben que té espais muntanyencs on costa que arriben els serveis públics, per això l'obligació i la voluntat del govern del botànic de poder donar resposta a totes aquestes poblacions.

El senyor Nadal comenta allò que el conseller en alguna de les seues intervencions, i fins i tot el mateix president de La Generalitat, es va adreçar a tots vostés en l'hemicicle donant-los les dades de quina era la inversió pública que feien els diferents governs de les comunitats autònomes per habitant respecte a la política lingüística.
I, com ha dit el senyor Nadal, els valencians estàvem a la cua, érem l'última comunitat autònoma pel que fa a inversió per habitant que es feia des del seu govern.

I li he de dir, senyor Nadal, que ja hem passat a Galícia pel que fa a ajudes a mitjans de comunicació.
En 2018, Galícia va assignar 1.
976.
000 euros a la promoció del gallec, mentre que -com vostés saben- els pressupostos que van aprovar per a l'any 2018 -i que han aprovat per a 2019- són 2.
800.
000 euros els que destinarà la Generalitat Valenciana a subvencionar mitjans de comunicació.

En tot cas, Navarra, en aquest 2018, ha destinat 630.
000 euros; les Balears, 550.
000; Astúries, 90.
000, en una comunitat autònoma on la seua llengua no té el valor normatiu com la nostra, que la tenim en un estatut d'autonomia.
Allí, de fet, s'estan fent grans esforços per tal de donar-li eixe valor normatiu que tenim aquelles comunitats autònomes, la llengua pròpia de les quals ve regulada mitjançant un estatut d'autonomia.

En tot cas, senyor Nadal, estem encara lluny de 7.
300.
000 que atorga Catalunya a la promoció de la seua llengua en mitjans de comunicació, o els 4.
000.
800 euros que aporta el govern del País Basc.

I ens sumem, així, al club de la normalitat, és a dir, la Generalitat Valenciana fa allò que també fan altres comunitats autònomes i que no feien els governs anteriors, és a dir, invertir o posar-nos al costat de la inversió per habitant pel que fa a política lingüística.

El senyor Jiménez comenta la qüestió de les minoracions i com es justifiquen.
Això està regulat en la part dispositiva de les mateixes ordres.
Sap vosté que té a la seua disposició tots els expedients de la conselleria per tal de revisar quines són les minoracions que s'han produït.
Com comprendrà, en aquests moments no tinc accés a quines minoracions concretes s'han produït en cadascuna de les empreses que han concorregut en les diverses convocatòries, però sí que li he dir que n'hi ha tot un seguit d'empreses a les quals se'ls minora, efectivament com preveu l'ordre, entre altres coses perquè no justifiquen allò que van dir les empreses que havien de posar en marxa.

Perquè a les empreses, quan els presenten aquests subvencions doncs presenten un projecte amb una inversió de capital que ha fer l'empresa privada; després, ens han de justificar que efectivament han invertit aquest capital i han fet aquestes activitats que venien recollides en el projecte.
És en aquest cas, i sí que n'hi ha casos de minoració d'algunes empreses de la quantitat concedida, per això vostés en les resolucions de concessió d'ajudes veuran que n'hi ha una concessió adjudicada, és a dir, a l'empresa ics, segons la línia de subvencions, se li adjudiquen ics diners, però no són possiblement en el cas d'algunes empreses els diners que finalment se li ingressen a l'empresa, és a dir, una empresa ens demana 1.
000, en la subvenció li atorguem 500, no ens justifica 1.
000 sinó que ens justifica 700, per tant no li ingressem 500 sinó que se li ingressa la part proporcional, que efectivament no calcule jo sinó que calcula la comissió tècnica que integren els diferents funcionaris públics que són els que revisen, i adjudiquen, i minoren, i prenen aquelles decisions que regula l'ordre de bases.

La senyora Ventura m'ha fet algunes preguntes, diu que no entén o no acaba d'estar còmoda en la forma en què estem gestionant les nostres ajudes.
Vostés diuen que són un partit que volen fomentar la llengua, estan per allò que diu l'Estatut d'Autonomia, per allò que ens diu la llei d'ús, però jo crec que totes aquestes, perquè l'he escoltada també en algunes intervencions que ha realitzat en compareixences del senyor conseller, aquestes afirmacions que estem per allò de la llengua s'ha de demostrar diàriament, és a dir, jo crec que és allò que diuen del brindis al sol, és a dir, estem per la llengua però quines són les accions que promou o que proposa el seu grup per tal de promocionar el valencià -vullc dir-, perquè portem tres anys de govern i agrairia que a mi, com a director general de política lingüística, se'ns feren arribar propostes de com anar encara més lluny de com està anant el govern de La Generalitat per tal de complir aquest manament constitucional d'una banda, i estatutari de l'altra.

Permeta'm, senyora Ventura, que li explique el perquè s'arriba on s'arriba a l'hora de per què es posen en marxa aquestes ajudes.

N'hi ha una data important, i ací m'agradaria compartir amb tots els diputats, que és el 4 de novembre de 2013.
El 4 de novembre de 2013, al matí, el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana presenta la sentència que anul·la l'ERO de la Radiotelevisió Pública Valenciana; i a la vesprada, el president Fabra compareix davant dels mitjans de comunicació i anuncia que tanca la televisió.

El 29 de novembre es produïx el tancament policial de les instal·lacions de la radiotelevisió pública durant un període en què s'expulsa al carrer a 1.
600 persones que treballaven en la promoció del valencià en un mitjà de comunicació públic, 1.
600 persones que representen 1.
600 famílies.

Jo, que em dedique al món de la filologia, i que he estudiat quines les vicissituds que han ocorregut durant els últims anys i al llarg de la història respecte a les diferents llengües, puc assegurar-li que el tancament de la Radiotelevisió Pública Valenciana és la major tropelía que s'ha fet a Europa durant les dos últimes dècades, incomplint el que diu la Constitució, incomplint el que diu l'Estatut d'Autonomia, incomplint un tractat internacional signat per l'estat espanyol que es diu Carta Europea de les Llengües Regionals i Minoritàries.
I ¿sap, senyor Ventura, això com és diu?
Retallar drets.

El tancament de la televisió… (Veus) Perdone, no, no, disculpe si creu que m'estic dirigint a vosté, estic fent la literatura, el relat per saber on arribaré ara quan, efectivament, puga parlar amb la senyora Gascó.
Com els deia, el tancament de la televisió suposa fondre a negre la nostra llengua en un mitjà públic, però eixe mateix dia del tancament, a l'endemà es produïx una de les majors manifestacions que s'han produït al nostre país on ix la societat valenciana al carrer acompanyada dels professionals del món del periodisme, d'empreses privades de mitjans de comunicació, per tal de denunciar aquest fet.

Es tanca la televisió, i jo crec que des de novembre, gener, febrer, març, abril, més o menys, en aquest espai, senyora Gascó, i ara em dirigisc a vosté, i vullc que sàpia que per a mi és un gran privilegi poder estar avui ací davant de vosté perquè -com saben els senyors diputats- durant l'anterior govern vosté va ser la responsable, va ser la persona que tenia assignades aquelles competències que tinc jo ara respecte a la política lingüística de l'administració de La Generalitat.

I, per tant, poder estar hui ací -lamente el temps respecte a la resposta que després em donarà a mi- és un autèntic privilegi com a director general de política lingüística poder, al final de la legislatura, poder haver aprofitat un espai públic, perquè no únicament els senyors diputats i diputades que estan ací sinó també les persones que puguen estar veient-nos a les seues cases puguen comparar quina és la línia de treball de la direcció general -que jo tinc l'honor de presidir- respecte de la direcció general que vosté va deixar fa tres anys.

Doncs, em referia al tancament de la televisió perquè jo crec que durant aquells últims mesos crec que algú del Partit Popular, no sé si vosté, o la senyora María José Catalá, o el mateix president, després d'adonar-se d'allò del tancament de la Radiotelevisió Pública Valenciana, a algú del Partit Popular li queda un trosset de consciència ací, al costat, que decidix posar en marxa efectivament aquestes ajudes, unes ajudes per promocionar el valencià que possiblement haurien d'haver activat vint anys abans.
Perquè no és fins al tancament de la televisió pública valenciana que se subvenciona a empreses privades destinades a la promoció del valencià, que formen part com a empreses privades.

És a dir, activen vostés en 2014, a la primavera, més o menys, aquestes subvencions, i ho fan de la següent manera, perquè, clar, vostés en el 2014 no tenen una partida pressupostària per a tirar endavant aquesta ordre d'ajudes perquè el tancament de la televisió es produïx a novembre, els pressupostos a novembre -com saben les seues senyories- estan ja plenament en discussió a Les Corts, i aquell element de retrobada de consciència d'alguna persona que va decidir posar en marxa aquestes ajudes es produiria al cap d'uns mesos, i fan el següent: una modificació pressupostària dels pressupostos de 2014, i agafen 800.
000 euros, que detrauen 400.
000 euros del pressupostos de CACSA, de la Ciutat de les Arts i les Ciències; 234.
000 euros que anaven destinats a la promoció de les arts i de la cultura; i 166.
000 euros de la caixa fixa de la subdirecció general que vosté presidia o coordinava, 166.
000 euros que en els pressupostos de 2014 anaven destinats a unes qüestions concretes, a la promoció del valencià, que vosté detrau, però, efectivament, continuen anant al calaix de la promoció del valencià, en aquest cas als mitjans de comunicació.
Atorguen, efectivament, en el 2014, aquests 800.
000 euros en la primera ordre que vostés redacten.

I als pressupostos de 2015, que entren en tramitació a Les Corts, posen en marxa ja una línia, efectivament ja han tingut temps per a introduir la línia de promoció de mitjans de comunicació, dotada amb 1.
600.
000 euros.
¿D'acord?
Aleshores, anem al 2015 i ja n'hi ha 2.
600 euros per a subvencionar el primer semestre de 2015.
Però, mire, quina casualitat!
, senyora Gascó, que el 22 de maig de 2015.
.
.
, ¿sap quina data és aquesta?
, set dies abans de les eleccions, últim ple del Consell de La Generalitat presidit per Alberto Fabra i María José Catalá, com a consellera responsable de política lingüística, aproven la concessió de detraure un altre crèdit d'un milió i mig d'euros per tal de subvencionar el segon semestre de 2015.
I em pregunte jo: una setmana abans de les eleccions detrauen un milió i mig d'euros per a subvencionar el segon semestre de 2015 i això no se'ls va acudir al novembre o a l'octubre de 2014 quan van tramitar vostés la llei de pressupostos de 2015?
Aquest 1.
600.
000 euros és el que executa el govern del botànic, efectivament, canviant els criteris de valoració de les seues ajudes perquè eren unes ajudes que responien a uns criteris poblacionals per beneficiar unes empreses concretes.
I, efectivament, el govern del botànic havia d'ampliar i havia d'introduir aquella normativa que emanava de tota la legislació que jo li he comentat.

Una altra qüestió, seguint en aquesta línia, que ja vosté… (La senyora Gascó Enríquez intervé amb el micròfon desconnectat)

La senyora presidenta:

Senyora Gascó, no està vosté en l'ús de la paraula.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

Hi ha una pregunta, una pregunta que em fa vosté… És…, sí… (La senyora Gascó Enríquez continua parlant amb el micròfon desconnectat)

La senyora presidenta:

No està en l'ús de la paraula, senyora Gascó.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

…és la sospita, genera sospita, sospita respecte de les actuacions d'aquest govern i, clar, aquestes sospites no pot ser d'una altra manera que puga acollir-les jo perquè, efectivament, com ha dit, possiblement siga jo el cap de la sospita.

Vull compartir amb vosté una qüestió que jo he trobat a l'hora de preparar aquesta compareixença, i crec que agradarà a la premsa, que veig en l'última fila, però també per explicar quin era el modus operandi de vosté i de la senyora María José Catalá, d'acord?
Perquè quan vostés tramiten l'ordre de 2014, el 25 d'agost de 2014, vosté envia a l'Advocacia General de La Generalitat, el projecte d'ordre de 2014, perquè l'advocacia mire, bé, si s'adequa a la normativa vigent.
I mire quina casualitat que la senyora María José Catalá i vosté proposen una comissió de valoració de les subvencions, és a dir, la comissió tècnica que jo els he explicat, que ha de valorar les subvencions, proposen el cap de premsa de la conselleria d'educació, cultura o esport, o el que és més greu, persona en qui delegue.
Això, vostés ho envien a l'advocacia de La Generalitat i l'advocacia de La Generalitat, efectivament, li respon i li diu: Â«Senyora Gascó, vosté ha llegit la llei de subvencions?
Vosté sap que un càrrec de confiança no pot estar integrat dins d'una comissió que han de formar funcionaris públics de l'administració?
Â»

Però el que és més greu: vosté sap que una persona que no té una vinculació amb l'administració pública encara més no pot delegar amb una altra tercera persona?
Això és el que li diu l'advocacia.
I això és el que explica quin és el modus operandi inicial de treballar… No, perquè com me diu que té sospites, bé, açò que a mi…, és allò primer que jo llig, és el que veig que caldrà mirar a veure on estan les sospites.
Perquè si vosté i la senyora María José Catalá volen posar el seu cap de premsa a fiscalitzar una comissió tècnica integrada per funcionaris públics, ja em dirà.

Perquè és que aquest cap de premsa que vosté segurament el coneixerà, és el cap de premsa que ha acompanyat la consellera, exconsellera Catalá, en tota la seua trajectòria.
És a dir, quan la consellera Catalá deixa de ser consellera d'educació, el senyor cap de premsa de la senyora Catalá, sap amb qui se'n va a treballar?
Amb un amic de la consellera Catalá que li diuen senyor Moragues, a la delegació del govern.
(Remors) No, perquè sàpia i perquè veja quina és la intenció de…, la intenció.

La senyora presidenta:

Disculpe, disculpe, senyor Trenzano.

Està en l'ús de la paraula el senyor Trenzano.
La resta de diputats i diputades han d'estar en silenci per poder realitzar la compareixença.
D'acord?
Així que els pregue silenci.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

Però deixem de banda aquest aspecte perquè vosté parla de… M'acusa d'irregularitats i ara li mostraré jo les irregularitats que va cometre vosté i la consellera Catalá en la tramitació de les ajudes de 2014.
(Remors)

La senyora presidenta:

És la segona vegada que en poc temps demane silenci a la comissió i als diputats de la comissió.

La senyora Gascó Enríquez:

Pues también podría llamar.
.
.

La senyora presidenta:

No, no, no, no té l'ús de la paraula.

La senyora Gascó Enríquez:

…la atención al compareciente para que contestara…

La senyora presidenta:

No té l'ús de la paraula.

La senyora Gascó Enríquez:

… (inintel·ligible) .
.
.
, presidenta, que pusiera orden en la comisión y que se ciñera al tema.

La senyora presidenta:

Senyora Gascó, senyora Gascó!
, no té l'ús de la paraula.

La senyora Gascó Enríquez:

Es que hay un artículo en el reglamento para ceñirse al tema…

La senyora presidenta:

Senyora Gascó, no té l'ús de la paraula.

La senyora Gascó Enríquez:

…al tema del asunto.
Pero, bueno…

La senyora presidenta:

Senyora Gascó, no té l'ús de la paraula!
Li ho he dit ja cinc vegades!

La senyora Gascó Enríquez:

Por mucho que me grite…

La senyora presidenta:

Per favor, no té l'ús de la paraula.
No li done al botonet!
No ha demanat la paraula i no té l'ús de la paraula.
(La senyora Gascó continua parlant) Està en l'ús de la paraula el senyor Trenzano.

Continue, senyor Trenzano.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

Gràcies, presidenta.

Jo, insistisc, vaig a contestar-li a les preguntes.
Sap que la meua compareixença té temps il·limitat, però acusar-me a mi de generar irregularitats, això, per a mi és molt greu.
Aleshores, efectivament, ja l'he interpel·lat jo inicialment que per a mi era un privilegi poder estar avui ací discutint amb vosté aquesta línia d'ajudes, perquè es valore quin és el treball que va fer vosté i quin és el treball que faig jo.

No vull que en cap moment pense que totes aquelles preguntes en obert que jo faig i faré en aquesta intervenció siguen qüestió que jo necessite una resposta.
No vull la resposta, no vull saber la resposta a les preguntes que jo li formule.

Continuant amb el fil de l'assumpte, vosté m'acusa a mi d'haver comés irregularitats.
I vaig a plasmar quina era la manera en què vosté va actuar, perquè en la convocatòria de 2014, recordem, primera convocatòria de 2014, en què s'adjudica a set empreses una subvenció concreta, jo no sé per què, tampoc els tècnics de la conselleria m'ho han sabut explicar, però l'ordre que firma la senyora María José Catalá diu que les empreses podran justificar fins al 15 de desembre.
Una ordre, d'acord?

Doncs vosté redacta una modificació d'aquesta ordre perquè decidix ampliar el termini de justificació d'aquestes empreses fins al dia 22.
Redacta el projecte d'ordre, l'envia a l'advocacia.
Jo no sé què li contestaria l'advocacia però vosté publica una resolució, que és la resolució 5 de desembre de 2014, diari oficial de La Generalitat 7.
420, en què mitjançant una resolució vosté modifica les bases d'una ordre, ampliant el termini de justificació.
És a dir, jo vinc del món de la filologia.
Sé què és allò d'una jerarquia normativa, és a dir, llei, decret, ordre, resolució.
I una resolució pot modificar una ordre?
Perquè això és una irregularitat.
I aquesta irregularitat ve recollida en la llei de subvencions.
És una irregularitat que jo no acabe d'explicar quin control de l'administració es va exercir en aquest cas perquè el diari oficial publicara una resolució que modificara una ordre.
Això és com si el Consell de La Generalitat aprovara demà un decret per a modificar una llei que aprova el parlament, les Corts valencianes.

Per tant, a nivell del que són irregularitats comeses per este director general, cap ni una.
A vosté li acabe d'ensenyar una infracció administrativa.
Així es diu en la pràctica que regula aquest tipus d'elements, una negligència, que es queda ací, que està en el diari oficial.
Per a més inri, li diria que imagine vosté que en la resolució que va publicar, en la disposició final que publica, diu que aquesta resolució modifica l'ordre.
És el cos de l'ordre que va enviar vosté a l'advocacia, és el que després va publicar al diari oficial.

Aprofitant una altra qüestió en què hi ha alguns dels senyors diputats creuen que aquesta administració, la direcció general, creu que beneficia uns grups concrets.
Insistisc i li ho he dit en la meua intervenció: hi ha dos plans de control aprovats per la direcció general.
El segon pla de control amb una eficiència de retrotraure's fins a quatre anys amb posterioritat per tal de revisar tota aquella documentació de les empreses que ens presenten.

Em pregunta si hi ha alguna empresa que reba diners per totes les línies de subvenció.
Doncs, sí, sí que n'hi ha.
No únicament hi ha l'empresa a què vosté s'ha referit sinó m'ha dit que pose un exemple: Prensa Ibérica.
Prensa Ibérica és una de les empreses que rep subvencions per totes les línies a les quals ha optat en les últimes subvencions.

Afirmen també sospites respecte a l'increment d'algunes empreses.
Saben que les ajudes als mitjans de comunicació es regulen per pes; és a dir, aquells mitjans de comunicació que més aposten pel valencià són acompanyats en major mesura per l'administració, a través de tota una sèrie d'elements tècnics que nosaltres vam modificar i que obeïen a allò dels criteris d'oients, els criteris de tirada de premsa escrita, eliminant aquell criteri poblacional que vam heretar, que el que feia era multiplicar per cinquanta aquella empresa que poguera estar present en més territoris i, per tant, (soroll de papers) aquesta gràfica ens situa que amb els nostres criteris passem de 7 empreses a 8 empreses que es van gestionar en el govern del Partit Popular, a 50 de la convocatòria de 2015, 98 i 165.
És a dir, una aportació de fons públics a empreses que treballen pel valencià importantíssima però, a banda, reclamada per les mateixes empreses.
Perquè si veuen aquesta gràfica, aquestes quantitats són les que reclamen els mitjans de comunicació; són les que invertixen els mitjans de comunicació en la promoció del valencià.

A l'any 2014, les empreses van dir que anaven a gastar-se 1.
021.
000 euros en les seues empreses privades per promocionar el valencià; avui estem en 13.
700.
000 euros, que són el que sumen tots els projectes que presenten tots els mitjans de comunicació a aquesta línia d'ajudes.

Per tant, una manera de fer totalment diferent; una manera de fer que revela que aquests criteris tenen un impacte en les empreses perquè estan generant ocupabilitat i perquè estan fent que els nostres ciutadans troben cada dia mitjans de comunicació que si fins ara treballaven únicament en castellà ara puguen incorporar també el valencià.
I, per tant, una manera de fer totalment diferenciada a la manera de fer d'abans.

I jo, senyora Gascó, m'agradaria haver-la convidat abans però sap que el govern del botànic es caracteritza perquè tots els decrets i totes les ordres són exposades al públic perquè siguen esmenades per la ciutadania.
De fet, aquesta ordre i qualsevol ordre de la conselleria d'educació i qualsevol decret s'exposen durant un període perquè puguem rebre informació, entre altres coses, per millorar-la.
I així vam fer en aquesta ordre de 2016, que vam rebre esmenes de diferents mitjans de comunicació; que vam rebre esmenes de diferents potes de les diferents conselleries de La Generalitat.
No vam rebre cap aportació seua, com sí que rebem aportacions d'altres tramitacions normatives de companyes seues de partit.
No sé si és que anava molt enfeinada durant la publicació d'aquesta ordre que, bé, no va poder fer-nos arribar quines eren les seues inquietuds i quins eren els elements que es podien utilitzar per tal de millorar aquesta ordre.
És a dir, no fa al·legacions a aquesta ordre.

Algú… Senyora Ventura, crec que ha segut vosté…, i a mi m'agradaria advertir-la des del cor, d'acord?
, perquè l'administració ha de ser molt garantista i l'administració pública la formen funcionaris que el que fan a l'hora de prendre decisions és executar allò que les ordres o la normativa vigent els diu.

Vosté afirma ací que la meua direcció general o aquesta ordre d'ajudes… dóna diners a certs mitjans, que jo crec que alguns mitjans són aquells que vosté, quan s'alça de matí i llig l'editorial, no acaba d'estar còmoda -d'alguns, d'alguns- i, per tant, creu que nosaltres no hauríem de donar diners a aquests mitjans.
Això és una temeritat.
És una temeritat i ara li explicaré jo per què.

Perquè queda molt clar en l'ordre de bases quins són els mitjans que poden estar exceptuats de rebre diners públics.
Efectivament, que si un mitjà no complix amb les seues obligacions tributàries, amb les seues obligacions amb la seguretat social, han estat apartades judicialment per no poder rebre ajudes públiques, l'administració efectivament no ingressarà els diners.

Però entrar en el terreny de la llibertat d'expressió, que és una de les garanties de les societats modernes europees és retrotraure'ns a molts anys anteriors i anar per una fina línia que vosté sap, vosté sap que.
.
.
on estem actualment seria cometre un delicte.
És a dir, a un funcionari o a mi, com a director general, no atorgar una subvenció per raons ideològiques a un mitjà de comunicació.
Potser m'he equivocat en la interpretació que vosté ha fet avui ací.
Jo li agrairé que m'explique d'una manera més succinta a què volia referir-se.
Però li reitere que una comissió de l'administració pública no atorgue per raons ideològiques una subvenció a una empresa privada que complix tots els requisits que regula la llei de subvencions i l'ordre que regula la convocatòria de subvencions, això estaria més propi de la gestió que feia el govern anterior amb totes aquelles qüestions que volia introduir, ¿d'acord?

Perquè no si recordaran que aquest factor correctiu el qual vosté nomena, senyora Ventura, el Partit Popular el va utilitzar en la convocatòria 2014-2015, posant un article que regulava les senyes d'identitat.

¿Recorden aquella llei que els senyors diputats i diputades van derogar a l'inici de la legislatura?
Doncs el Partit Popular va introduir mesures correctives en aquesta línia de subvencions per no donar diners a unes empreses de mitjans de comunicació, per si es presentaven, si incomplien aquella llei, que aquella llei reitere que es va redactar en la línia del que li comentava jo, senyora Ventura.
Aquesta línia fina que va contra la llibertat d'expressió, contra la llibertat ideològica.

I a nivell de llibertat d'expressió, jo coincidisc que.
.
.
a mi hi ha editorials que m'agraden més i editorials que m'agraden menys tots els matins.
Però la llibertat d'expressió subjau en això, en trobar-te editorials i elements que no t'agraden i que et diuen què malament ho fas.
Això és la llibertat d'expressió.
I això és molt bo per construir les societats modernes i crítiques que volen establir des del govern del botànic.

D'altra banda, li vaig a presentar, senyora Ventura, una altra, una altra.
.
.
Açò són empreses.
Empreses que es presenten a les nostres subvencions.
Totes elles amb seu social a Madrid.
Per tant, allò de primar certes subvencions a certs mitjans, com vosté ha comentat, ni molt menys, ni molt menys que ho fa aquest govern.

I acabaré la meua intervenció, senyora Gascó, (veus) responent-li a tot allò que ha fluctuat en la seua intervenció inicial i que l'únic objectiu que a vosté li ha preocupat de l'ordre de subvencions ha sigut posar el focus en una empresa concreta amb uns noms i cognoms concrets, com ha dit vosté, del senyor president de La Generalitat.

Li he de dir, senyora Gascó, que en la resolució que vosté signa de 15 de desembre de 2014 per la qual atorga, per primera vegada, per primera vegada aquestes ajudes, vosté li atorga a l'empresa Comunicacions dels Ports una quantitat.
Per tant, no tenia llicència.
És que jo no acabe d'entendre per què diu que tenia llicència, no tenia llicència.
.
.
És a dir, vosté li atorga una subvenció.

I després posa en discussió el fet que una empresa subcontracte l'altra i que estem incomplint la llei de subvencions.
Ha de diferenciar vosté que és subcontractar, que no és el que passa ací, ací cap mitjà de comunicació subcontracta, sinó que hi ha mitjans de comunicació que es compren uns als altres continguts audiovisuals i continguts comunicatius.
Potser es referix a això.

En tot cas, vosté té l'expedient.
Vosté l'ha revisat.
Vosté va estar al meu despatx.
Recorde que va estar al meu despatx i jo li vaig posar davant d'una taula tots els expedients.
Vosté em va demanar que li'ls fotocopiara, li'ls vam fotocopiar i li'ls vam enviar.
Per tant, a partir d'ací, més ja no podem fer.

Jo, com a director general, insistisc, l'empresa a la qual vosté fa referència té llicència.
Però no té llicència des de l'any 2014, en el qual vosté li atorga per primera vegada les subvencions, sinó que la té de manera molt anterior.

I quan presenta totes aquelles qüestions per tal d'embolicar -perquè jo crec que és allò de quan no tenim arguments, doncs emboliquem per tal d'omplir el discurs-, ve a dir vosté que hi ha qüestió de subcontractació, quan és una qüestió de compra de continguts, que fan totes les empreses pràcticament que formen part de mateixos grups empresarials o que tenen afinitats que es presenten a aquestes subvencions.

Es referix a mi amb.
.
.
, i acabaré, perquè la veritat és que aquesta sí que per a mi és una definició de mi que em sorprén, i és quan s'ha referit a la meua incapacitat.
(Algú diu: Â«Es todo lo contrarioÂ») És una qüestió d'incapacitat he entés jo.
.
.
(veus)

La senyora presidenta:

Senyora Gascó, novament.
Senyora Gascó.
.
.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

.
.
.
una qüestió d'incapacitat o jo he rebut.
.
.
jo he rebut instruccions.
Ni molt menys.
Com li he explicat en la meua primera intervenció, hi ha un control exhaustiu per part de l'administració, hi ha un control exhaustiu per part dels funcionaris públics que formen part d'aquestes comissions.

Vosté, si vol tornar a posar en dubte aquesta empresa concreta en la que derivat el seu primer discurs.
.
.
Jo, com a director de política lingüística que comparec ací, havera preferit propostes constructives, propostes.
.
.
o aportacions que milloren la situació social -perquè la política lingüística és una política social, és una política de carrer, és una política de persones-, bé, haver-me anat d'ací amb dos o tres fulls plens de propostes en positiu, d'una banda que milloren aquesta ordre de mitjans de comunicació, que des de la sinceritat absoluta sí que li reconeixeré que totes les ordres i tot allò que fem és objecte de millorar -sempre podem millorar, sempre podrem fer més, sempre podrem tindre un major impacte en la societat- i, per tant, trobe a faltar.
.
.
trobe a faltar totes aquelles propostes que, per la seua experiència, pel seu ofici, pel seu ofici com a exdirectora amb competències en política lingüística, m'hauria pogut fer arribar.

Amb això, senyora presidenta, clouria aquesta intervenció, que desitge i espere que haja pogut donar la major resposta a totes les intervencions que han fet els senyors i les senyores diputades.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Farem l'últim torn dels grups.
Tindran quatre minuts ara cada un dels grups.

Comença el Grup Parlamentari Popular.
La senyora Gascó té quatre minuts.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidenta.

A ver, señor Trenzano, yo espero que usted se haya desahogado con lo de Canal 9, metiéndose conmigo.
.
.
Y también entiendo que, en un intento a la desesperada, intente apartar el foco de lo que realmente yo le estoy planteando, que son las irregularidades que usted ha cometido y las mentiras que ha cometido en actos administrativos.

Y, además, hoy tengo una nueva añadida.
Dice que los planes de control a Masmut Comunicació y Comunicació dels Ports, me ha dado una fecha.
.
.
Oiga, y esta es su firma, ¿no?
Esta es su firma, señor Trenzano.
Es que los tengo delante.
Los planes de control a las subvenciones del 15 y del 16, lo que estaba reclamando la señora Eva Ortiz, firmados el 16 de julio de 2018.
Es decir, usted, cuando dijo que estaba todo revisado, era falso.
Era falso.

Y esto es una mentira, que estoy entregando las pruebas documentales que evidencian que usted mintió en un acto administrativo.
Y ese es el eje central del tema.
Usted intente desviarlo con todo lo que quiera, ya me gustaría poder contestarle, pero es que me quedan tres minutos, trece, señor Trenzano.
Pero, cuando quiera, le daré las explicaciones oportunas.

¿Usted me habla de que ya tenían la licencia las empresas en el 2014?
Pero si en el 2016 el presidente de La Generalitat por primera vez tiene que ausentarse del pleno del Consell porque se le iba a otorgar la licencia de televisión a su hermano.
Si salió en prensa, señor Trenzano, porque fue algo.
.
.
, fue prácticamente un hito.
Y usted siempre está diciendo que en el 2014 ya tenían las licencias.
Pero de verdad voy al tema que nos ocupa porque no quiero desviarme ni un poco.

Lo que es evidente es que la subvención a Masmut Produccions y Comunicació dels Ports no se sostiene, señor Trenzano.

Lo que es evidente -y le vuelvo a leer textualmente- es que usted dijo en esa resolución que no había visto evidencias de que se hubiera producido ninguna irregularidad y que no se había detectado ningún indicio que hiciera dudar de la veracidad.
Y sí que las había visto, señor Trenzano.
Claro que las había visto.
Claro que vio irregularidades, porque las irregularidades eran del tamaño de la catedral de Burgos, como para no verlas.

Y usted me dice que va a hablar de la transparencia del botànic, del cambio de paradigma, de la gran justificación que se han hecho en estas subvenciones para que la gente pueda demostrar y comparar cómo trabajaba el Partido Popular y cómo trabaja el botànic.
No está usted para dar mítines hoy, señor Trenzano.
Créame, confíe en mí.

¿Usted quiere que le diga yo cómo justificaron las ayudas Comunicació dels Ports?
Usted hablaba de la importancia que ustedes habían puesto, que a partir de ahora tenían que hablar de los espectadores.

Muy bien, mire, Comunicació dels Ports afirma que su audiencia en la televisión es de 35.
000 espectadores.
Criteris objectius, 35.
000 espectadores.
Lo cual influye directamente -y esto es importante- en la concesión de una ayuda de 17.
361 euros solamente en televisión, porque, claro, luego hay que añadirle la radio, la prensa escrita, la prensa digital.
.
.
Es una cuestión de sentido común, señor Trenzano, que no puede tener una audiencia de 35.
000 espectadores una televisión cuyo ámbito de emisión es de 5.
266 habitantes, señor Trenzano.

Usted afirmó que no había ningún indicio que le hiciera dudar.
¿Usted no dudó, no le pareció un poquito rarito, no sé, sospechoso que todos los habitantes de Els Ports, todos, vean simultáneamente el mismo canal en siete televisores a la vez, señor Trenzano?
¿A usted esto no le pareció un poquito sospechoso, un poquito raro?
Pero es la transparència del botànic, los criterios objetivos.
Y lo que le dijo a la señora Ortiz, que no esto no era ningún indicio para revisar el expediente.

Pero vamos a la justificación de la radio.
Hay que tener bemoles para que vengan estas empresas y decir: Â«Tenemos el 100% de los oyentesÂ».
Sí, sí, el 100%.
Pero, claro, luego viene, por ejemplo, Ràdio Ulldecona justificando, además de forma acreditada, que tienen el 25% de la audiencia.
Por lo tanto, ya no pueden tener para el mismo territorio el 100%.
Pero a usted esto tampoco le parece una irregularidad, señor Trenzano.
También le parece fenomenal.

Y si seguimos en prensa digital, cuando en medios de primer nivel se reconoce que el tiempo de estancia es entre cinco y seis minutos.
Para ellos, cuando tú entras en la web de estas empresas, el tiempo de estancia es de una hora y media.
Una hora media.
Pero a usted esto tampoco le parece ninguna irregularidad, tampoco le genera sospechas suficientes como para tener que revisar el expediente, señor Trenzano.

Y tengo que ir terminando.
Mire, usted mintió en un acto administrativo.
Usted no quiso fiscalizar a las empresas de familiares del presidente de La Generalitat y queremos saber por qué.

Este tema -insisto, señor Trenzano- es un tema muy serio.
Da igual que intente poner el ventilador.
Usted afirmó que no había irregularidades, que todo sería fiscalizado de forma correcta y que se habían hecho las comprobaciones pertinentes.
Y mintió, mintió.
Es que usted mismo se contradice entre una resolución y su propio documento de los planes de control.

Este tema es muy serio.
Es evidente que ha habido un delito de falsedad documental para encubrir irregularidades, señor Trenzano.
¿Por qué quería encubrir esas irregularidades?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyora Ventura, té vosté la paraula.

La senyora Ventura Campos:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor Trenzano, no ha contestat cap pregunta que li he fet.

A l'igual que va fer en juny el senyor Marzà, vosté ha parlat que Ciutadans no fa propostes.
Cal dir que portem quasi quatre anys fent propostes i intentant fomentar també la nostra llengua i la nostra cultura, i demanant-li, per exemple.
.
.
, ficar-li algun exemple, li hem demanat que no hagen de finançar cap ideologia.
.
.
, ja no ideologia, com vosté diu que jo.
.
.
-això és el que vosté ha entés- que jo he entrat al terreny de coaccionar llibertat.
No, no coaccionem cap llibertat.
El que volem és que se fique o que s'ajusten uns criteris perquè tots els mitjans de comunicació puguen participar conforme diu l'ordenament jurídic en esta mesura.
És l'únic que volem.

Per altra banda, algunes propostes que hem fet i que vosaltres no heu complit, i que s'ha aprovat ací en comissió d'educació: els bibliobusos, perquè tots els pobles de l'interior pogueren gaudir de la nostra cultura i de la nostra llengua.

I, també, doncs tampoc vàreu donar suport a la representació de l'única òpera en valencià de l'òpera completa de Fra Pere el descalç, que és un obra íntegra.
.
.
escrita i desenrotllada en valencià.
Són alguns dels exemples que volia ficar-li.

Per altra banda, i contestant als companys també, perquè m'he sentit al·ludida, indicar, y me decía que no hay que poner fronteras, ¿no?
, señor Nadal.
A ver, los únicos que cierran las fronteras son los medios independentistas que cierran las fronteras al país de las noticias nacionales.
Y es lo que quería reflejarle yo aquí, las noticias nacionales que el país únicamente es Andorra, Catalunya Nord, Illes y País Valencià, y que fuera de estas fronteras pues está el resto de las comunidades, que son parte de noticias internacionales.
No me ha contestado, le parece correcto, le parece bien, no me ha contestado, esto se ciñe al ordenamiento jurídico.
Tampoco que se pongan cláusulas en este caso de identidad ideológica, como me ha dicho el señor Jiménez.
No, no queremos cláusulas, sino que queremos que se cumplan criterios de ordenamiento jurídico única y exclusivamente.
Y con esto lo que quiero decir que no pueden ustedes seguir patrocinando el movimiento independentista.

En este caso, el señor Marzà, igual que usted, no me ha contestado a ninguna pregunta, y hubo tres preguntas o tres cuestiones que evitó responder y que voy a plantearle a continuación.

En primer lugar, el referente a la solicitud de todos los expedientes de acceso y concesión de las subvenciones requeridas a la conselleria.
No teníamos todos los expedientes de todas las personas jurídicas bonificadas, y así lo hicimos saber.
El propio president nos dijo que nos volverían a remitir la documentación que faltaba.
Debo de decir que a día de hoy no hay ni respuesta a nuestro grupo parlamentario ni tenemos esta información.

Segunda cuestión.
Respecto a las órdenes del 2015-2016 también hay dos asuntos que se quedaron pendientes y que mi compañero también le preguntó y le ha vuelto a preguntar, y que yo intentaré, a ver si tengo éxito y consigo que me responda.
La primera es el motivo por el cual se cambia el requisito en el artículo 2.
1 y pasa de Â«empresas registradas en la Comunidad ValencianaÂ» por Â«empresas que publiquen información relacionada con la comunidadÂ».
Y me gustaría que usted nos explicara mejor porqué se hace esa modificación y por qué el señor Marzà ha obviado esta contestación, porque antes no se expandían a empresas fuera de la comunidad, que me parece perfecto, a ver, tenemos que eliminar esas fronteras.
Pero ¿por qué ese requisito?
Porque en este caso cuál es el motivo que fundamenta dicho cambio en la Orden de 2016 y qué objetivo pretendía conseguir.

Por otro lado, si en el 2015 solo podían hacer estas subvenciones a empresas registradas en la Comunidad Valenciana, por qué siguiendo estos criterios se dieron ayudas a El Temps con casi 46.
000 euros, a Vilaweb con más de 50.
000 o Tirabol con 43.
000 euros.
Si ponen unos criterios, por qué ustedes hacen lo contrario.
Por eso me gustaría, no me contestó el señor Marzà.

Y ya, para ir finalizando, pues me gustaría conocer si nos puede explicar qué actividad se ha desarrollado con Comunicaciones Els Ports S.
L.
que vayan en proporción con el aumento de ayudas que se le ha ido dando por el aumento de subvenciones, que se les ha ido favoreciendo.
¿Hay algún incremento?
¿Hay alguna modificación?
Porque año tras año las ayudas y la subvención que se le ha ido dando ha sido pues superior.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, diputada.

És el torn del Grup Parlamentari Podemos-Podem, senyor Jiménez, té la paraula.

El senyor Jiménez Doménech:

Només dir que haurem de treballar en col·laboració vosté i jo per a saber jo esta qüestió que me preocupava a mi, les minoracions i els compliments, que espere poder acudir a una visita per a revisar expedients; però també demanar-li que, bé, que si se pot sistematitzar la informació i se pot fer més fàcil el treball per a estos diputats s'agrairia.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El Grup Compromís, senyor Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Sí.
Senyor Trenzano, simplement donar-li les gràcies per la feina que està fent des de la seua direcció general.
Pensàvem que feia falta un canvi important en les mesures que prenen el que no són institucions d'autogovern, com és La Generalitat, referida a la nostra senya d'identitat principal, com és la llengua, i que evidentment els últims vint anys que havia passat el Partit Popular havien, entre altres, interés i l'atac més indissimulat cap a les senyes d'identitat pròpies, la qual cosa, evidentment, tenia unes conseqüències socials i econòmiques i d'autoestima per al nostre poble que no eren les més desitjades, no?

Simplement dir-li que evidentment la seua feina és una feina molt delicada, ho entenem, volia donar-li l'enhorabona pel discurs que ha fet, perquè està clar que estem en una societat que va madurant i cada volta estos temes jo pense que la gent els té més clars, però per desgràcia estem en una situació política que hi ha alguna gent que li interessa l'enfrontament, que li interessa l'enfrontament identitari i atacar les minories i atacar la diversitat.

Això que veiem hui en dia que es veu des d'alguns punts polítics d'atacar el feminisme, d'atacar les dones, d'atacar els espais LGTBI, (inintel·ligible) .
.
.
la diversitat en este País Valencià durant els vint anys del Partit Popular, que es va atacar la biodiversitat, la diversitat mediambiental d'una manera despiadada, vegem que tornen els atacs cap a la nostra llengua, cap a la nostra cultura i cap la identitat valenciana.

Sembla ser que s'està construint una altra Espanya en la qual els perifèrics -entre cometes- per a alguna gent no cabem.
I jo pense que la seua intervenció demostra que sí, que sí que cabem, que la gent d'este País Valencià cada volta se lleva més els complexes de damunt, que viure en valencià és possible.

Hem de tindre una miqueta de paciència perquè evidentment hi ha alguna gent que s'arrapen del monyo cada volta que senten parlar, més que senten parlar en valencià, s'arrapen del monyo cada volta que veuen que el valencià va guanyant àmbits d'ús, que va guanyant prestigi, que està en els mitjans de comunicació, que fa només quatre anys era pràcticament impossible vore valencià als mitjans de comunicació, que va guanyant terreny a nivell acadèmic, a nivell musical, a nivell cultural, i també que el valencià, comence a parlar-se valencià dins dels terrenys econòmics, sindicals, laborals.
I això és una cosa bona, i és una cosa bona per a tots, no només per a la gent que són del PP o són de Ciudadanos.
I que hem de tindre una miqueta de paciència.
I com diu l'anunci -molt encertat, per cert- que: construirem mil ponts mil vegades i el que faça falta per a defensar la nostra llengua.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Passaríem ara al torn del senyor Trenzano.
Ara sí que tindrà el temps vosté limitat, sé que és complicat contestar a diversos grups parlamentaris en tan poc de temps, però bé, el que diu el Reglament és que tindrà vosté quatre minuts.

El senyor director general de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme:

Moltíssimes gràcies de nou, senyora presidenta.

I ja, per acabar, jo crec que a rematar garbes, que diuen al meu poble.

Senyora Gascó, me'n vaig satisfet en el sentit que si durant la seua intervenció l'única preocupació que té ací, de les 165 empreses que han concorregut al 2017 és una, la conclusió jo crec que està dita a nivell de quina és la implicació i l'aportació que ha fet vosté durant aquesta intervenció per tal de millorar o per tal d'obtindre més informació respecte de l'ordre de subvenció.

Senyora Ventura, el canvi dels requisit, el canvi del requisit, com diu vosté, no és que estiguen registrades a la Comunitat Valenciana.
Les bases diuen empreses que dediquen part de la informació a continguts referits a la Comunitat Valenciana.
Li ho ensenyat abans, és que si no hagueren canviat els requisits Europa Press, l'Agència EFE, que són agències de distribució de notícies arreu de l'Estat espanyol, no hagueren pogut beneficiar-se d'aquestes línies de subvenció.
A vosté ja li he dit jo que està en un terreny, en una línia -li torne a insistir-, vaja sempre cap al costat positiu, no vaja cap al costat negatiu, d'allò de per què unes sí i les altres no.
L'administració pública ha de justificar objectivament perquè a unes diu que sí i a altres diu que no.
I els criteris ideològics respecte a l'adscripció d'empreses privades de mitjans de comunicació no entra dins de la regulació.

M'agradaria acabar la meua intervenció dient que efectivament hi ha dos maneres de gestionar les subvencions.
Una primera manera de generar les subvencions on una empresa es quedava amb el 91%, el 91% de vora 1,5 milions d'euros, a una nova manera de gestionar on les empreses, bé, reben una sèrie de subvencions en unes forquilles més raonables.

Orgullós el meu govern d'haver engegat la Radiotelevisió Pública Valenciana, a diferència de la responsabilitat de la senyora Gascó.
Perquè vosté, com a directora general de Política Lingüística, durant el seu treball es va tancar i es va abolir el principal instrument que hi ha en política lingüística per tal d'incrementar els usos dels valencià.
I la missió del govern del botànic, com no podia ser d'una altra manera, era desplegar la Llei d'ús i ensenyament del valencià, una llei que l'any passat va complir 35 anys, una llei que, com saben vostés, nosaltres vam trobar dins del congelador, perquè la llei deia que s'havia de desplegar en tres anys màxim.
Ha estat el govern del botànic la que ha desplegat aquesta llei, la que encara està fent esforços normatius per tal d'anar més enllà.
I, com vostés saben, és un orgull per a mi haver format part d'aquesta legislatura del govern del botànic, un autèntic privilegi haver pogut assentar les bases d'una nova política lingüística per als ciutadans i les ciutadanes residents al nostre territori.

I com sempre diu el conseller Marzà i el seu equip de directors generals, que fa tres anys estaven dins d'una aula, fa tres anys estaven xafant les aules, fent docència, i els incorporem a gestionar la política valenciana.
Som un equip de persones, el botànic és un equip de persones que ha vingut a construir ponts, perquè amb les pedres, com diu el conseller Marzà, podem fer el que feia el govern anterior, que es dedicava i continua dedicant-se a construir torres.

Nosaltres som de construir ponts, nosaltres volem anar més enllà perquè el valencià és la llengua de tots els valencians, la parlen o no la parlen, i amb això ens deixarem la pell.

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Moltíssimes gràcies, senyores diputades i diputats.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Trenzano.

Donem per finalitzada la compareixença i el primer punt.

Si els pareix bé, deixem deu minuts de descans perquè necessitem un poquet d'aire, i continuarem amb els següents punts.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 34 minuts)

La senyora presidenta:

La mesa estem d'acord en fer-ho de la manera que ho proposa el proponent de la proposta.

Proposició no de llei sobre la rehabilitació de l'alqueria de Julià de València, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 114.
481, BOC número 324)

La senyora presidenta:

Passaríem al punt quatre, que és el presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la rehabilitació de l'Alqueria de Julià de València, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem.

Atenent a la petició, votaríem primer.
Així que, vots a favor?
Quedaria aprovada la proposta per unanimitat.

Passem a l'explicació de vot.
No sé si el proponent vol parlar primer?
(Veus) Sí?
Quan vosté vullga, té la paraula senyor Almería.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories.

Vaig a començar la meua exposició fent uns breus antecedents sobre la qüestió, que ajudaran a emmarcar un poc la problemàtica i també, bé, donarà força a la proposta que presenta el nostre grup parlamentari.

La Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana ha mantingut des de fa molts anys una reivindicació històrica perquè es poguera disposar d'una seu social moderna, digna i adequada a una activitat associativa que entenem que és important i representa a un col·lectiu que ha estat considerat com el primer agent cultural de la Comunitat Valenciana per la Universitat de València.

No obstant, el resultat, la realitat és que a quatre mesos de complir ja catorze anys des de la signatura del primer acord amb La Generalitat, la federació no disposa d'eixa nova seu social, tot i que han hagut diversos projectes i el seu creixement en l'activitat associativa i en el mateix desenvolupament del col·lectiu -que no para de créixer, cal dir-ho, no para de créixer- ja fa molt complicada la seua tasca en una vella seu, que és la seu tradicional de la federació al carrer Sorní.

Tenim de remuntar-mos a l'any 2005, on la federació ja va signar un acord amb la Generalitat valenciana del president Camps, en la qual La Generalitat es comprometia a facilitar una nova seu social a aquesta federació.

Va haver inclús en un moment determinat designat un immoble per l'IVVSA d'aleshores al carrer Carrasquer, un baix que anava de cantonada a cantonada, que va passar la propietat al patrimoni de la conselleria de cultura.
No obstant, no es va materialitzar la cessió d'este local i no es va complir aquell acord.

Duguem, doncs, quasi catorze anys per a materialitzar un acord de La Generalitat, i crec que açò és una cosa important i que la comissió deuria també tindre en compte.

A partir d'ahí, aterra en un moment en València el programa Â«Bankia escolta ValènciaÂ», en un moment, en l'any 2014, de restriccions pressupostàries, de complicacions.
I, bé, des de la conselleria d'educació i cultura d'aleshores adrecen a Bankia el nostre moviment associatiu, el de les societats musicals, perquè es poguera encetar un important conveni de recolzament, que tenia prevista la inversió de 4,4 milions d'euros i que es va renovar després en l'any 2016.

Es va presentar el projecte de l'Alqueria de Julià, que, digam, es contemplava com a objectiu d'este segon tram.
No tinc més temps, però si algú té interés, està la cronologia de tots el fets.
El que sí tenim de dir és que en estos moments la federació confirma, i aixina li ho han confirmat de fonts del mateix ajuntament, que no hi ha cap impediment, estan resoltes totes les deficiències que calia resoldre i presentats els informes que calia presentar perquè es puga donar eixa llicència, que és la que es en estos moments està obstaculitzant la inversió en l'Alqueria de Julià.

Esta fita es volia fer per al següent aniversari de la federació, durant l'any 2018, no ha pogut ser.
Però esperem, esperem que…, bé, que es puga començar ja eixa rehabilitació i que un projecte al qual Bankia aporta una inversió de més de dos milions d'euros, i en el qual no entenem massa bé per què -com tampoc entenem tampoc com alguns departaments de La Generalitat i de l'Ajuntament de València, bé, hi ha problemàtica- els assumptes relacionats en la federació i en les societats musicals pareix que no avancen i semblen tenir sempre obstacles i dificultats, més de les que caldria esperar, doncs que es resolga favorablement.
I este objectiu, que és un objectiu que no deixa de ser, i continua sent, un acord de la Generalitat valenciana en el col·lectiu de les societats musicals, es materialitze a la satisfacció de tots.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Almería.

És el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos, la senyora Ventura.
Quan vullga.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, presidenta.

Bueno, como bien…, hemos aprobado esta propuesta no de ley para… sobre la alquería de Julià, declarado, como saben ustedes, bien de interés cultural en el 2007.
Es un edificio que se encuentra abandonado del siglo XII y ubicado en el barrio de la ciudad de Valencia, el barrio Nou Moles.

En el año 2016, como bien ha explicado el proponente de la misma, Bankia propietaria del inmueble, anunció junto con el presidente Ximo Puig, la rehabilitación del edificio para instalar en ella la casa de la música, como un importante centro cultural, con el fin de apoyar y promocionar la música.

Todo ello dentro del proyecto Â«Bankia escolta ValènciaÂ», un proyecto que contemplaba cinco actuaciones valoradas en un total de 4,4 millones de euros, de las cuales la alquería de Julià supone un coste de más de dos millones de euros.

Sin embargo, después de más de dos años, el proyecto pensado para ser presentado en el cincuenta aniversario de la federación de sociedades musicales, sigue sin haberse ejecutado.
Un incumplimiento en el que tiene que ver tanto Bankia como propietario del inmueble como la Generalitat valenciana, así también como el Ayuntamiento de Valencia.
Este último encargado de proporcionar las licencias necesarias para las obras.

Bien.
Según una información que ha obtenido nuestro grupo municipal en el Ayuntamiento de Valencia, la licencia de obras fue proporcionada por el ayuntamiento en el mes de julio de 2016, siendo prorrogada seis meses para no provocar la caducidad del expediente, si bien es cierto que aún hay procesos de valoración que se están llevando a cabo por parte de los técnicos debido a la gran envergadura y utilidad del edificio.

Según informa también el propio ayuntamiento, se han mantenido diversas conversaciones con Bankia y la entidad se encuentra favorable a la rehabilitación, ya que Bankia lo que encontramos es que no está dispuesta a conceder la titularidad al Ayuntamiento de Valencia, según la última información que tenemos.

Bien.
Descritos todos estos asuntos, y en ese sentido, desde nuestro grupo no entendemos en qué se está fallando.
Si el ayuntamiento ha adjudicado todos los permisos, si Bankia está dispuesta a la rehabilitación y el proyecto lleva anunciado desde el año 2016, ¿por qué se ha incumplido la promesa, tanto por parte del presidente Ximo Puig como por Bankia, de tener adecuada la alquería de Julià para el cincuenta aniversario de la federación?

Por lo tanto, si según el ayuntamiento los permisos están correctos…, porque sabemos, efectivamente, como dice la proposición no de ley, se trata de problemas administrativos.
¿Cuáles son los problemas efectivos que hace que se haya incumplido la promesa realizada a la federación musical?

Entonces, nos encontramos con una PNL que pide que se solucionen unos problemas que, sinceramente, no están identificados o, por lo menos, no están definidos.
Sabemos que existe un incumplimiento y existe un problema, pero que este no está identificado.

Sin embargo, desde el Grupo Ciudadanos conocemos la importancia que tiene este proyecto para la música, para la ciudad de Valencia y también para la promoción de nuestra cultura valenciana.
Y como hemos aprobado…, como han visto, hemos apoyado a la misma por parte de todos los grupos parlamentarios, por la voluntad política que existe en estas Cortes para que se solucione esta situación y salga a la luz cuál es el problema que hace que esto no vaya hacia adelante y que este cumplimiento a lo prometido que se finalice antes de que acabe la legislatura, que se haga viable y que vea la luz.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ventura.

Serà el torn ara del senyor Nadal per part del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Des de Compromís hem votat a favor d'esta proposta, com no podia ser d'una altra manera.

Bé.
Agrair al senyor Almería que l'haja portat ací.
No sé fins a quin punt és molt acadèmicament correcte com s'ha presentat esta PNL, però políticament té el seu interés en el sentit que, evidentment, rescata de l'oblit una problemàtica des de fa catorze anys i que és normal que els.
.
.
, diguem-ne, els beneficiaris de tota esta operació, com és la federació de societats musicals, se senten una miqueta frustrats i cabrejats que estes coses tarden.

Jo trobe que també és normal que la societat…, la gent, en general, moltes voltes els retards de l'administració mos perjudiquen, perjudiquen a la gent, en este cas, a la Federació de Societat Musicals de la Comunitat Valenciana, però, pel que hem pogut saber de l'ajuntament, ja no n'hi ha…, vull dir, això ja està al caure i en un dies eixe permís estarà damunt la taula.

També havia de fer una part de feina la conselleria i també està esbrinat.

En este sentit, el nostre vot a favor per a rescatar de l'oblit esta problemàtica, però, ja dic, esperem que en uns dies tot açò estiga solucionat, simplement perquè ha hagut un retard, diguem-ne, burocràtic.
No n'hi havia un impediment polític ni legal que poguera fer que açò arribara a bon port.

D'altra banda, simplement dir que…, bé, que també mos sembla bé este rescat, en el sentit que sí que és important.
Vull dir, Bankia ve de l'antiga caixa d'estalvis de València i que les caixes d'estalvi que teníem abans els valencians i valencianes i que ja no tenim, preveien un retorn social a la societat valenciana que des de que es van afonar les caixes d'estalvi, per la mala gestió que portaven darrere i la seua implicació en la bombolla urbanística, etcètera, etcètera, unes caixes o unes entitats com Bankia, que hem rescatat amb diners públics, que ara tinguen un retorn social, en este cas, a la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana, però, bé, és com si diguérem un retorn per a tota la gent, pensem que és el mínim que pot passar.

I, en este sentit, trobem que és interessant que això es duga a terme i que més prompte que tard la federació puga tindre la seua seu social en l'Alqueria de Julià.

Ja està.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Per part del Grup Socialista, la diputada Besalduch.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies, presidenta.

Evidentment, hem votat el Grup Socialista que sí a esta proposta.
No podem oblidar que se tracta d'un BIC, que, evidentment, quan se comencen a tramitar, qualsevol permís que tinga de vore amb la rehabilitació d'un edifici declarat BIC, que té una especial protecció, tal vegada els tràmits burocràtics s'eternitzen.

I també tindrà part de culpa en tota esta eternització dels tràmits burocràtics aquelles polítiques dutes a terme en un moment per a fer prima l'administració i la falta de tècnics a vegades i la falta de funcionaris especialitzats en este tema, en els BIC, fa que ara patiguéssem estos retards a l'hora de tindre les autoritzacions pertinents.

Jo no comparteixo una opinió del senyor Almería quan diu que tot el que té a vore amb la federació de societats musicals té entrebancs.
I jo crec que no és només això…, o siga, que no és això.
Crec que és…, això, problemes burocràtics el que… -estic parlant de fa dos anys cap ací-, problemes burocràtics.
L'administració és lenta, i més quan es tracta d'un BIC, que crec que això és el que ha passat.

I també crec, conforme ha dit el senyor Nadal, que este tema estarà resolt en breu.
I quan diem en breu, és molt breument, perquè està quasi tot enllestit per a obtindre tots els permisos, de la qual cosa mos alegrarem.
I, evidentment, al final serà una realitat de la mà del govern de la nau, de l'Ajuntament de València, i també del govern del botànic.

I res.
Esperar felicitar prompte a la federació perquè comencen ja totes estes obres.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Senyor Mulet, per part del Grup Popular.

El senyor Mulet Taló:

Moltes gràcies, presidenta.

Bé, ens trobem davant una PNL de les quals sempre és agradable tractar, i màxim quan ha sigut votada unànimement a favor.

Conjuga la potenciació d'un valor cultural excepcional, com és la música, amb la recuperació patrimonial d'un BIC i l'enriquiment d'un entorn urbà, que també és important, perquè hem de tindre en compte que estem parlant d'un dels actors fonamentals, com és l'ajuntament.

S'afegix a l'aposta d'una institució bancària, que, com bé mos explicaven, també és bo que se preocupen per la nostra cultura.
Llig textualment: Â«Un projecte dirigit a promocionar i recolzar la música a la Comunitat Valenciana.
Â»

Un altre actor fonamental d'aquesta proposta és la Federació de Societats Musicals de la Comunitat Valenciana.
Bé, jo crec que per a tots queda clar el treball que s'està fent, que se va a fer i que se vol fer.
I al costat d'eixe treball devem estar tots els partits i totes les institucions.
El que demanem és que d'alguna manera s'esmenen immediatament, bé, doncs segur que tenen la fórmula.

Ells el que volen és, i açò és important, convertir-se en un centre cultural destinat al suport i promoció musical, i obert al veïnat del barri.
Així mateix, aquest immoble comptarà amb espais destinats al desenvolupament d'activitats culturals i de formació, recerca, arxiu, etcètera, etcètera.

Bé, per últim, institucions, ajuntament i Generalitat que han manifestat clarament la seua voluntat.
Bé, doncs eixa manifestació clara, on intervenen les administracions autonòmiques i municipals, jo estic segur que permetrà clarificar, interpretar adequadament la capacitat formativa de la federació de societats musicals per a esmenar el problema de qualificació urbanística com a sòl dotacional educatiu de la zona.

Eixos dubtes se podran esmenar i eixa tramitació se podrà finalitzar.
És ací on els polítics hem de donar un exemple de capacitat per a resoldre este tipus de problema administratiu en benefici de la societat, en aquest cas societat valenciana, i la nostra cultura.

Què demanem als companys que recolzen el govern?
Bé, doncs que açò no quede en paper banyat, que en efecte se faça tot el necessari per a donar la interpretació adequada a la legalitat i al treball de la federació de societats musicals, perquè el projecte puga anar endavant, jo diria immediatament, per bé de tots.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Donem per finalitzada la comissió amb este punt, ja que el punt tres, com saben, havia quedat ajornat.
Donem per finalitzada la comissió.
Sí que pregaria als portaveus que vinguen un momentet a la mesa i parlem de la comissió següent.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 8 minuts)