Agricultura%852614.11.07%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 7 de novembre de 2016.
Comença la reunió a les 10 hores i 39 minuts.
Presideix el diputat senyor Emigdio Tormo Moratalla.
Reunió número 13.

El senyor president:

Vamos a proceder al inicio de la comisión de agricultura, pesca, medio ambiente, etcétera.
(Veus.
Algú diu: Â«Agricultura, Ganadería y Pesca.
Â») Razón tiene la señora secretaria al corregirme.
(Veus) Eso es.

Se convoca a los ilustres señores y señoras diputados, miembros de la Comisión de Agricultura, Ganadería y Pesca, a la sesión de la comisión que se iniciará hoy a las diez y media en el palacio de las Corts, con el siguiente orden del día: lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.

Si sus señorías la han leído y no tienen ningún inconveniente… (Veus) Cierto y verdad.
(Veus) No, no, al revés.

Señora secretaria, si no le importa, pasa lista.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Tenemos cuórum, president.

El senyor president:

Gracias, señora secretaria.

Pues ahora sí, procedemos, si sus señorías no tienen ningún inconveniente, a aprobar el acta de la reunión anterior.
¿Algún voto en contra?
(Pausa) Procedemos a aprobar por asentimiento el acta de la comisión anterior.

Señora letrada, procedemos a llamar a los comparecientes del siguiente punto, número 2.
(S'interromp la gravació)

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració del projecte de llei, de La Generalitat, de pesca marítima i aqüicultura de la Comunitat Valenciana (RE número 27.
880, BOC número 90)

El senyor president:

Bueno, pues continuamos con el punto número 2: comparecientes en la fase de participación ciudadana del procedimiento y elaboración del proyecto de ley, de La Generalitat, de pesca marítima y acuicultura, registro de entrada 27.
880.

Primero, agradecer al señor vicepresidente, que ha tenido a bien abandonar la presidencia para que los dos comparecientes puedan sentarse.
Y en segundo lugar, cuando usted estime oportuno, tiene ocho minutos.
En esta comisión somos flexibles, pero, en fin, el reglamento nos marca lo que nos marca.
Y le invito a ajustarse en lo que pueda al tiempo.

Pues tiene usted la palabra.

Compareixença del senyor José Antonio Company Bayarri, portaveu de l'Associació per a la Defensa de la Pesca Artesanal al Mediterrani (ADPAM)

El senyor Company Bayarri:

Buenos días.

Soy el represente de ADPAM, de la asociación de artes menores del mediterráneo, que represento al sector de artes menores.
Y creo que era importante venir aquí para explicar un poquito el tema de la nueva ley de pesca y acuicultura de la Comunidad Valenciana, porque creemos que es excesiva y muy extensa y perjudica mucho a nuestro sector.

Más que nada queríamos entrar en el apartado de la sanciones, que son de cuantías muy elevadas.
(Pausa) Bueno, que la legislación de sanciones viene referida a la ley del estado.
Y La Generalitat quiere imponer las sanciones a las embarcaciones o pequeñas embarcaciones de artes menores, las sanciones igual que a los grandes barcos de pesca de arrastre.
Y la facturación en los barcos pequeños no son tan excesivas para pagar estas multas tan cuantiosas, que creemos que son muy elevadas para nuestras embarcaciones, que facturan muy poco dinero y son de pesca del día.

Más que nada en la normativa vemos que es excesivo que nos pongan a todos dentro del mismo saco y nos pongan las sanciones igual a todos que a los grandes barcos, que facturan mucho capital.

Y otra cosa era lo de los estatutos de las cofradías que representan las elecciones de las cofradías, no están bien distribuidas.
La paridad en las cofradías, si somos 15 barcos artesanales y 20 de arrastre, el cabildo, la junta rectora, siempre las…, ellos son superiores.
En ese caso, no podemos llegar ni a las federaciones ni llegar a las cofradías… llegar a los sitios clave y no nos abrían las puertas para conseguir la paridad dentro de las cofradías.
En Vinaroz-Benicarló, por ejemplo, en este caso, no podemos llegar nunca arriba, a mandar en la cofradía porque no tenemos bastantes votos o nos dejan ellos entrar dentro de las órdenes de gobierno de la cofradía.
Más que nada era por tener un poquito el tema y saber de qué funciona también.
(Pausa)

También la ley de marisqueo de la Generalitat valenciana, que legisla en aguas exteriores, un mar territorial.
Y las artes menores nos obligan a hacer vedas, no vas a exteriores o vas interiores y vemos ahí una problemática con la conselleria, con la administración, que vemos que no es correcta para poder faenar fuera o faenar en tierra.
Nos prohíben la pesca en zonas…, y nos dejan…, nos ponen unas vedas de 120 días.
No podemos pescar en mar territorial, solo nos dejan pescar en aguas interiores.
Tenemos ahí un jaleo que es impresionante.

Nada más.
Yo…, ya me he perdido.
Perdonen, ¿eh?
(Veus) És la meua manera d'explicar-me i me perd aixina… (Veus)

El senyor president:

Además, si se siente más cómodo en valenciano, en valenciano.

El senyor Company Bayarri:

És una manera de parlar.

El senyor president:

Lo que usted quiera.
Y además, tómese su tiempo y tranquilo, que aquí estamos para escucharle.
¡Faltaría más!

El senyor Company Bayarri:

Más que nada por la representación del sector, que creemos que por la administración no estamos valorado.
Somos…, la pesca (inintel·ligible) … pacto y queremos dedicarnos a lo nuestro y vivir de nuestra pesca.
Tenemos la presión de la flota de arrastre que nos presionan, nos hacen pescar muy a tierra y… Es un enfrentamiento continuo.
La zona de Castellón pescamos… pesca la base a 3 millas, nosotros pescamos de 3 millas hacia tierra y estamos muy presionados por el sector del arrastre.

Ya hace años que venimos pidiendo que se cambie la normativa de la zona de pesca de Castellón, que había una exclusión de la zona A que dicen.
Castellón se puede pescar a 3 millas de costa.
Y queremos la excepción y que no nos…, que el arrastre se vaya más lejos de la zona de alevinaje, que creemos que es conveniente que…, para recuperar el caladero.
Y llevamos años intentándolo, mandando escritos a Madrid, donde ha hecho falta y… La cofradía me ha sancionado a mí 120 días, de la junta rectora, por mandar escritos de ese tema en Madrid al ministerio.
Es una lucha continua.
Yo creo que…, para puntualizar, para que supieran un poquito más cómo va el tema de la pesca allí, que estamos muy, muy presionados.
Y la zona esperemos que se recupere y vivir de nuestra pesca, una pesca sostenible y recuperar el caladero y vivir todo del mar.
Eso es lo que queremos más que nada.

Muchas gracias.

El senyor president:

Bien.
Si les parece, vamos a hacer una cosa.
Vamos a abrir un turno de intervenciones de los grupos y, al final, -es usted don Antonio Company, ¿no?
-, si don Antonio estima que puede añadir algo más, pues toda vez que no ha consumido su tiempo, pues saben ustedes que en esta comisión somos flexibles con este tema y puede intervenir de nuevo.
Si les parece bien, hacemos eso, abrimos un turno de intervenciones y luego, si él quiere añadir algo más al hilo de las intervenciones de los grupos, pues si la señora letrada no tiene inconveniente, yo creo que podemos hacer esto, ¿no?
Vale.

Pues una vez terminado el primer turno de don Antonio, procedemos a abrir un turno de intervención.
La…, entiendo, la representante del Grupo Podemos, tiene usted cuatro minutos.
Cuando usted quiera.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Gràcies per haver vingut ací a comparéixer.
Entenem que no és fàcil, perquè és un marc molt diferent del de la mar, el del seu vaixell de tots els dies.
I per això us estem molt agraïts per haver fet l'esforç de vindre.

A nosaltres ens va semblar molt important que la vostra veu estiguera ací representada, perquè precisament trobem que en estes institucions hi han un gran desconeixement del que és la realitat del món…, de la producció en el sector primari en general i, en particular, en la pesca.

Precisament perquè al País Valencià, per exemple, quan es parla de pesca artesanal, s'inclou la pesca d'arrossegament també, mentre que tinc la sensació que la vostra associació es va crear per a definir precisament dins d'eixa pesca artesanal que engloba diversos tipus de pesca, definir-vos i separar-vos com a pesca d'arts menors.

En eixe sentit, crec que seria important entendre millor de quins tipus d'arts estem parlant, per una banda, de quin tipus de pesca i quins són exactament en esta llei…, de quina manera sí que veieu, imagine, que la llei és ampla.
O siga, que sí que hi haurà punts que us beneficien i altres en què trobeu que és més dèbil la llei.

Pel que acaba de comentar vosté, entenem que hi ha un problema en la qüestió de les sancions i un altre en la qüestió de la representació dins de les confraries, però no sé de quina manera vostés podien ací avançar una proposta, de manera que nosaltres puguem tractar d'ajudar en les esmenes que presentem a la llei perquè estos problemes estiguen resolts.
Això d'una banda.

De l'altra, també m'agradaria saber què penseu del que ha segut el procés de participació en l'elaboració de la llei.
Ens consta que la llei ha tingut un procés de participació en la mesura del possible de les capacitats de la conselleria.
I no sé si vosaltres.
.
.
, si vostés s'han sentit representants en eixa veu que s'ha portat en l'elaboració de la llei o si precisament té a vore amb el que vosté comentava abans, d'eixa desigual o no proporcional representació també en l'elaboració d'aquesta llei.

Això.
Jo, sobretot, li demanaria aportar ací un poc de la cultura que vostés tenen, que és explicar de manera un poc més ampla per què pensen que defensar des de les institucions, i amb aquesta llei, la pesca artesanal d'arts menors és essencial per al sobreviure de la pesca valenciana i de quina manera vostés representen a quina part del sector.
I això, un poc de.
.
.
, aportar-nos cultura marinera ací a esta institució

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, doña Beatriz.

Pues tiene la palabra la representante del Grupo Ciudadanos.
Doña Rosa, cuando usted quiera, cuatro minutos también.

La senyora García González:

Muchas gracias, señor presidente.

Bienvenidos.

Bueno, yo…, nosotros tenemos un registro firmado por un compañero de ustedes, por el señor -vamos a ver si lo encuentro aquí-…, por el señor Agustín Olivares, en el que dice que Â«encuentran a faltar la definición de pesca artesanal y que a la hora de aplicar la nueva ley de pesca marítima, en ningún apartado se tiene en cuenta la interactuación de otras pesquerías no afectadas por el presente proyecto de leyÂ».

Y continúa: Â«Así, por ejemplo, la ley no afecta al arte d'arrossegament, porque no trabaja en aguas interiores sino exteriores.
Â»

Entonces, a mí me gustaría, por favor, porque no es un tema en el que esté demasiado ducha -desde luego, vamos a estudiarlo de forma muy seria-…, pero me gustaría que me comentara en este sentido si en esto tenemos competencia, La Generalitat, porque yo tengo entendido que tenemos competencia en lo que…, en el tema de aguas interiores, pero que las exteriores son competencia del estado central.

Entonces, me gustaría que nos aclarara un poco eso para poder ir trabajando en sus peticiones, que me parece que, desde luego, son licitas.

Querría también dejar constancia o expresarles que desde el Grupo Ciudadanos, desde luego, somos sensibles a estas peticiones.
Nos parece que la pesca artesanal debe tener un mayor apoyo del que tiene en este momento y que debe tener unas cuotas suficientes, con gestión ordenada, y recursos previsibles.

También le quiero hablar de qué piensan ustedes acerca del TAC, del reparto de los totales admisibles de captura.
Si les parece que este reparto ahora mismo para la pesca artesanal está balanceado.

Y, en fin, decirles que sabemos que este tipo de pesca cuenta con el apoyo de distintas organizaciones internacionales a lo largo de todo el mundo, que creemos que es una petición a la que se debe llegar y que, estamos, en fin, en principio, deseosos de seguir escuchándoles las reivindicaciones para poder avanzar en esta petición.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, doña Rosa.

Pues tiene la palabra don Josep Nadal, creo, por el Grupo Compromís, cuatro minutos.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies.

Donar-li les gràcies per haver vingut i per les explicacions que mos ha donat, entre altres, perquè la veritat és que m'ha agradat molt que vosté ja començara i anara directament al tema, que és el que interessa, la qual cosa està molt bé, perquè en totes les compareixences que fem ací moltes voltes no sols ser així i cal anar buscant quines coses són les importants de les accessòries.

Jo de les coses que he dit em quede un poc, com deia la meua companya de Podemos, la pregunta és si vosté, ja ha dit alguna cosa, però si veu reflectida realment la definició en la llei del que significa les pesques d'art menor, si creu que està ben regulat en la llei els mètodes de captura, si creu que està regulat en la llei que siguen uns mètodes realment selectius.

M'ha interessat el que ha dit del tema de Castelló, de què estava dient que les embarcacions d'arrossegament els obliguen a vostés a estar 3 quilòmetres ha dit (remors) 3 milles, val, han dit 3 milles.
I si creu que açò, pel que deia la companya de Ciudadanos, per una qüestió de competències autonòmiques i estatals, que fins on podríem arribar amb esta llei o quina seria la seua proposta.

Dir que nosaltres des del Compromís pensem i tenim ben clar que en este projecte de llei, en esta llei, el tipus de pesca que volem defensar és el que defensa vosté, entre altres coses perquè els altres ja tenen un munt de gent que els defense i no fa falta que vagen defensant-lo.
Llavors, simplement dir que mosatros estem ací per a les millores i les esmenes i els canvis en la normativa que vostés creguen fer-mos passar i després ja vorem com ho podem coure això.
I que tot este procés que s'obri estarem en contacte i que qualsevol cosa que vostés creuen que realment cal canviar estem en contacte per a intentar canviar-ho.

Sí que a mi m'agradaria que m'explicara un poc el tema del marisqueig que no se m'ha quedat molt clar, que explicara un poc què és el que volia explicar del tema del marisqueig.

I després fer-li també alguna altra pregunta.
Mirant el projecte de llei si vosté creu que al seu sector li beneficiaria el fet que al consumidor li arribara, mitjançant l'etiquetatge dels productes, ja que estem parlant d'una pesca d'art menor, selectiva i que és respectuosa amb el medi ambient, i si creu que això s'hauria d'alguna manera de publicitar més i obligar a cadascú a què es retratara en els llocs de venda.

Res més.
Donar-li la benvinguda i continuarem parlant.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Tiene la palabra ahora la señora representante del PSOE, doña María Escrig, cuando usted quiera, cuatro minutos.

La senyora Escrig Monzó:

Muchas gracias, presidente.

En primer lloc, benvinguts i moltíssimes gràcies per les seues aportacions.
Prenem nota del que vosté ha dit, del tema de les sancions, que no és just que a vostés se'ls equipare igual o tinguen les mateixes sancions que grans embarcacions.

I després una altra cosa.
Parla vosté del tema de les quotes dins de les confraries, que això no els permet arribar a òrgans de decisions.
En la llei jo he estat buscant el tema dels estatuts i sobre quotes jo no ho he vist, a la millor sí que està però no ho he trobat.
Aleshores, vostés demanen que s'aplique en la llei el tema de les quotes perquè vostés puguen arribar als òrgans de decisió, a les federacions i òrgans de decisió?

Després a mi també m'havia quedat un poc de dubte sobre el marisqueig, també, perquè no he entés bé el que havia explicat.

I una cosa molt important.
En la resolució de la Unió Europea, en abril es va aprovar una resolució que parlava de la importància del medi ambient, de centrar-se en projecte d'activitats sostenibles i respectuosos amb el medi ambient en vista a la conservació de medi ambient, marí i la biodiversitat.
I jo pense que les arts menors estan en eixe camí que cal fomentar-lo més.
I la meua pregunta, també abans ja s'ha dit, el tema de la definició de les arts menors, però ¿pensa que aquesta llei defensa les arts menors tradicionals?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchísimas gracias, por esta primera ronda de intervenciones de los grupos políticos.

Tiene usted la palabra, don Antonio… (Remors)

Le voy a pedir disculpas no solo a ustedes sino a todos los grupos, porque esta mañana estoy un poco espeso.
Pero, en fin, qué duda cabe que tiene la palabra el señor representante del Partido Popular, don José Ramón cuando usted quiera.
Muy amable y disculpe una vez más.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Benvingut a esta comissió, senyor Company, és un plaer tindre'l ací i que mos il·lustre també una miqueta d'esta cultura marinera i de la pesca.
Jo crec que un dels drames que tenim els valencians és que, sent una comunitat amb tants quilòmetres de costa, la cultura marinera no la tenim prou arrelada en tota la nostra comunitat, encara que, naturalment, està arrelada en certs ports i en certs col·lectius, com el que vosté representa, perquè a més és la seua professió.

Vosté s'ha referit a tres punts concrets als quals jo vaig a referir-me sobre el projecte de llei.
Tots els meus companys ho han destacat també.
Vosté considera excessives les sancions que se puguen imposar als qui practiquen les arts menors.
Jo no sé si vostés han pensat en alguna solució o podrien pensar de manera que ens la feren arribar per a poder proposar esmenes.
Perquè, clar, el dret sancionador pensa en unes possibles infraccions, diu Â«açò serà una infracció, este fetÂ» i naturalment li aplica una sanció, independentment de qui siga l'autor.

Però quan vosté fa esta crítica no sé si determinades sancions caldria referir-les o caldria posar en el concepte de la sanció, per exemple, la quantitat que se captura, que no siga el mateix capturar fins una determinada quantitat que a partir d'una determinada quantitat, la qual cosa, a la millor, a vostés els donaria cobertura perquè la seua capacitat de captura és lògicament menor, o si hauria de ser directament pel subjecte.
Per exemple, que la sanció greu té, crec recordar, de 600 a 6.
000 euros, a 60.
000.
Bé.
Però que dins d'això que es diguera que la sanció greu si s'aplicava a les arts menors tindria una quantitat distinta.
En fi, no sé quina solució és la que vostés satisfarien més.
Tampoc sabem en este moment si seria possible, però els agrairíem a la millor una proposta a això.

També sobre els estatuts de la confraries, com li deia la companya del Partit Socialista, en realitat el projecte de llei no parla de quotes de representació.
Ja que estem en vespres de les eleccions americanes no diu que en les confraries hi haja una quantitat de vots distints segons l'armador o segons l'embarcació que tinga l'armador.
Parla simplement que són electors els confrares.
On sí que contempla una paritat és entre armadors i treballadors.

Per tant, si mos poguera aclarir exactament el problema quin és, si és que efectivament, actualment, encara que la llei no ho diga, hi ha una quantitat de vots distint o simplement és pel número de professionals que estan en cada un dels sectors, que vostés sempre van a tindre un problema per a tindre ahí una representativitat que inclús m'ha paregut escoltar que inclús els exclou.
Perquè a la millor, de fet, encara que teòricament podrien ser elegits, si s'organitzen els de l'arrossegament, etcètera, a la millor vostés poden quedar exclosos.

Si ahí a la millor podríem introduir alguna norma, que també hauríem de valorar després els serveis jurídics si és possible o no, de garantir per sectors una participació mínima en els òrgans rectors.
I a partir d'ahí, naturalment, qui millor resultat electoral traga tindrà més representació.
Però garantir, en qualsevol cas, una representació per sectors.

I també el que ha dit sobre el marisqueig i les zones de pesca.
Clar, el projecte de llei, en l'article 20, que se refereix molt concisament a açò, el que diu és que se fixarà reglamentàriament les zones de pesca.
La seua pretensió què seria, que hi haguera una regulació en la mateixa llei perquè no els satisfà que siga el Consell a posteriori, l'administració, qui fixe eixa zona?
O el que vostés voldrien directament és no ja que la llei diguera quin són les zones sinó que el que vosté ens ha transmet ací és una reivindicació per a què recolzem i li fem arribar a l'estat que tot açò s'ha de revisar?
Perquè, clar, la llei, com han destacat també altres companys que m'han precedit, i vosté ho ha dit també, se regulen la pesca en aigües interiors, no podem eixir d'ahí, allò altre és competència estatal.
I, per tant, l'únic que tenim és eixa previsió de què reglamentàriament se regularà, però no una altra cosa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Ahora sí, ahora no sé si se acordará de todas las preguntas que le han hecho.
De todas maneras si hay alguna cosa que no se acuerde se lo recordarán sus señorías.

Puede usted contestar cuando quiera.

El senyor Company Bayarri:

(Inoïble) … armers en el marisqueig que estàvem comentant som arts selectives que pesquem en l'espècie que jo em dedique, per exemple al polp un a un.
Som selectius i treballem per zones, anem manejant els aparells de cada zona a un lloc i a un altre.
Però com estem limitats dins de les 3 milles que estàvem comentant que no podem pescar fora, a la millor hem de demandar a l'administració de poder pesca per fora de les 3 milles de les zones de pesca nostres i l'arrossegament no mos respecta, l'administració no escolta.

Nosaltres demanem zona específiques per fora de les milles, a 5 milles, a 6 milles són les quadrades per a poder faenar i pescar i l'administració, com hi ha una doble de comparació del arrossegament, competència entre ministeri i La Generalitat, una competència de Madrid, en aigües d'exterior i nosaltres no podem faenar.
Dus els aparells de pesca avui i vas demà de matí i han desaparegut i comença a picar uns i altres i desapareixen els aparells.
Nosaltres mos dediquem al caduf, al polp, per exemple; han desaparegut mil cànters de polp que són de plàstic i ha desaparegut el material i no té deixen.
.
.
, te diuen que no, que ells no han trobat res i has perdut 2.
000 euros de material i te limiten a pescar en les zones de les 3 milles.

Nosaltres el que estem reivindicant és poder.
.
.
, bé, per fora de les 3 milles zones específiques per a les espècies per a poder pescar per fora.
Però no hi ha hagut manera, ni en conselleria, ni en cap banda, que mos deixen una porta, una sortida, una zona per a pescar, no han volgut mai.

I els arts menors el que deia Beatriz és que és una pesca selectiva.
Nosaltres quan anem al llagostí hi ha una ret que és per al llagostí, quan ve la sépia és una ret que és més per a la sépia, quan ve el pagell o el marbre que diem, és una altra ret.
Cada peix té la seua malla.
No som.
.
.
(inintel·ligible) .
.
.
com l'arrossegament que ho agafen tot, tot el que hi havia ho agarren.
Nosaltres cada ret és per a una cosa.
Ara se va a la sépia i a la millor d'ací un mes al llenguado, a febrer se va al pagell, es van canviant les pesqueries.
Anem seguint la pesqueria de tot l'any, a abril el llagostí, a setembre les palaes, sempre és seguint les pesqueries i anem canviat de material i sempre vas perseguint el peix per dates, per zones, perquè ja ho sabem de fa molts anys que cada espècie quan correspon.

I el marisquer això i les arts menors és això, una pesca selectiva que volem que mos recolzen més, la veritat, perquè estem venuts i ni subvencions, ni recolzaments.
Una vegada van fer una veda i vam estar dènou mesos per a cobrar.
I la veritat és que això la gent del sector no ho pot sostenir, perquè són barques que anem tres persones, dos, i volem que se'ns recolze una miqueta més en l'etiquetatge del peix que ja comentava el company que és de la pesca selectiva, el llenguado, tot el que s'agarra racionalment i que és selectiu en aquest cas.

El tema de… (Remors).
Les taxes es referies al peix o a.
.
.
(Remors) A les captures.
Nosaltres no estem conforme, perquè clar si agarres captures històriques són barcos menuts i no tenim moltes captures de molts anys i ara reivindicar barcos que tenen molta captura, en 5 anys es trauen estadístiques i (inintel·ligible) .
.
.
tot el peix.
La tonyina la vam perdre a 2007, el van donar a les grans empreses del Mediterrani i nosaltres que anem a pescar tonyina anàvem en un ham, agarràvem un peix, cap a casa.

Nosaltres no ho vam esquilmar i les grans empreses han donat tot la tonyina del Mediterrani.
I nosaltres no estem conformes en les quotes de tonyina.
Nosaltres volem que siga lliure per a tot el Mediterrani, que poguéssem pescar i viure tot el sector de les arts menors.
.
.
, viure de pescar una tonyina cada dia o dos i setmanes de no agarrar-ne cap i tornar cap a casa sense cap peix.
Ara, si l'administració o qui siga mos fica quotes.
Jo no sé si una setmana sortiré a la mar, si farà bon temps o mal temps.
Jo no surto… Demà farà vent i estic ací i he perdut el dia; demà no sortiré i esta setmana no guanyaré el jornal.
És una manera de… Per això, no estem conformes amb les quotes i els quilos.
Nosaltres una setmana pots fer molt i l'altra setmana anem a casa sense res.
Jo crec que t'he contestat una miqueta amb això.

Les confraries.
La representació de les confraries que comentava, nosaltres a Benicarló som 15 barcos d'arrossegament i 10 d'arts menors.
La composició dels òrgans de govern de la confraria som 16.
Nosaltres tenim 4 representants i ells tenen 12, la meitat són armadors i l'altra meitat són mariners.
Però al meu grup, al meu sector que és arts menors, només me donen 4 representants.
A l'hora de votar contra 12, jo sí que he decidit qui manava, perquè m'he ajuntat en els de la part social, que són els mariners.
Però jo no puc accedir a ser president, perquè me demanaven 5 firmes per presentar-me.
Si només ne tinc 4 dels meus, i la resta no me vol firmar.
.
.

Si no anem en paritat, amb un 50%, en som 16, i som 8 i 8, podem optar a un lloc per a aplegar a president de confraria.
Però, en este cas, ja porto en al·legacions al Síndic de Greuges, des de 2008, al territorial.
.
.
, i no m'han donat mai cap solució.

I, al final, eres l'assenyalat, eres el roín, perquè estàs demanant una representació dins de la teua confraria.
I, dins de la confraria, una vegada estàs dins dels quatre primers, pots accedir a la federació de Castelló; si no, te quedes exclòs.

Per això la meua reivindicació és eixa, que en els estatuts de les confraries estiguen.
.
.
, paritaris, que siguen al 50%.
Més que siguen ells més gent, perquè ells diuen de la ponderació econòmica, que guanyem.
.
.
, fem més diners.
.
.

Jo porto des de 2008 fent al·legacions.
I cada any hem fet un passet, però.
.
.
Este any vam fer les eleccions.
El patró major que va entrar era part social.
I jo vaig negociar en els armadors d'arrossegament: Â«¿Vos voto?
Â», Â«No, no.
A tu no te volem.
Â» Me'n vaig anar en els de la part social, que era de mariners, i mana un que és de la part social.
Però, igualment, quan vam aplegar dalt de tot, doncs, per a fer votacions per a federació: Â«No, no.
Tu no.
Tu te quedes ací, a casa; i a Castelló anirem els d'arrossegament.
Â»

L'executiva de la federació de Castelló són tots d'arrossegament.
Si n'hi han 22, me pareix, (inintel·ligible) .
.
.
són tots d'arrossegament; ningú està dels membres de la taula, no mos volen allí, perquè no.
.
.
, tenim diferents idees.
I jo ho he dit, la federació havia de ser compartida, 50%, cada u les seues opinions, ajuntar-les i dir: Â«Xe!
, doncs volem açò o allò.
.
.
Â».
No.
Manen ells i manen ells, i tot el que fem és en contra nostra.

Jo reivindique això, que a la meua confraria poder defensar-me.
Estic al cabildo, estic a la junta rectora, dins dels qui manen, però, com vaig haver de saltar a la federació de Castelló, me van dir que no, que.
.
.
Els 8 que van votar.
.
.
: Â«No, no, que anirà este i tu no.
Â» (Veus) Un representant de cada sector.
.
.
, no.
I mos quedem sempre fora.

Més que res era en això.
Cada.
.
.
Vinaròs també té este problema.
Castelló, en este cas, no el té.
Però Benicarló, doncs, ja porto deu anys lluitant per a aconseguir aplegar dalt, que t'escolten a les reunions, clar.
Ara estic (inintel·ligible) .
.
.
puc explicar les meues.
.
.
, debatre.
Abans no podia.
Abans, quan n'hi havia un altre patró major, que fa molts anys hi havia, era la dictadura, era blanc i era blanc.

Jo, més que res, reivindico poder estar en les mateixes oportunitats dins de la confraria i representar el meu sector en les mateixes condicions que tenen ells.
Per contestar també a això, era més o menys.
.
.

I la defensa de les arts menors, doncs, és el de sempre.
Sempre, doncs, volem revaloritzar el nostre peix, el nostre llagostí, el nostre peix que s'ha agarrat selectiu, que està net.
.
.
Però, bé, és promocionar-ho més; que s'intente per les confraries promocionar-ho.
.
.

De vegades -ho comentàvem venint-, ve gent al port i et pregunten.
.
.
, estàs fent sépia i: Â«¿Això què és, senyor?
Â», Â«SépiaÂ», Â«Nooo, la sépia és blancaÂ», Â«¿Cómo la sepia blanca?
No, la sepia es así.
En Mercadona sí, la venderán blanca; pero la sepia es.
.
.
Â».
(Rialles) El concepte de la gent de conéixer el peix.
Vull dir, no sé.
.
.
Jo.
.
.
(Inintel·ligible) .
.
.
que se'n van caminant i.
.
.
: Â«Este m'enganyaÂ».
Xe!
, serà possible.
Â«Es que el pescado huele.
Â» Â«No, el pescado fresco no huele; huele el de la capital.
Â» Â«No, no, noÂ».
I se'n va anar enfadat i tot.
Dic, xe, tu!
, pareix mentira que.
.
.

No sé, ¿què més n'hi havia?
A vore.
(Veus) Les sancions.
Les sancions.
Jo ho veig -ho comentàvem- excessiu.
Jo crec que és més repercussió, a l'embarcació que siga, igual meua que d'arrossegament: Â«A tu t'amarrarem.
.
.
Dos setmanes caldrà amarrar, xiqueta.
És que per eixa infracció: per captures il·legals, per fons.
.
.
, jo t'amarro el barco deu dies, cinc diesÂ», fa més mal que una sanció.
Perquè la gent, doncs, els qui menegen molts de diners, doncs, la sanció la prorrategen, la fan en díhuit mesos, en tres anys i continuen fent.
Jo crec que seria més directe.
Â«(Inintel·ligible) .
.
.
tu amarra el barco, dos setmanes, tres setmanes.
.
.
Â».

Clar, nosaltres la sensació que tenim és que l'administració vol recaptar sempre de nosaltres.
I, clar, quan te ve una multa de sis, set mil euros, fas: Â«Collons!
(Inintel·ligible) .
.
.
Â».
Has de pagar-la perquè, si no, els embargaments.
.
.
, bé tot el procediment que puga hi haure dins de la d'això.

(Inintel·ligible) .
.
.
¿Algú m'he deixat?
(Se sent una veu que diu: Â«Ja està.
Ja està.
Â»)

El senyor president:

Pues, muchísimas gracias, don Antonio.

Compareixença del senyor Agustín Olivares Mor, portaveu de Low Impact Fishers of Europe (LIFE)

El senyor president:

Vamos a pasar al segundo compareciente, don Agustí Olivares (se sent una veu que diu: Â«Jo.
Â»), usted, que es el portavoz del Low Impact Fishers of Europe.

Pues, también.
Pues, tiene usted un tiempo de intervención de ocho minutos para consumir lo que estime oportuno.

Y, cuando usted quiera.

El senyor Olivares Mor:

Val.
No sé si se me sent bé.
Sí?

Bé, com ha dit el president de la taula.
.
.

Bon dia.

Com ha dit el president de la taula, vinc en representació de LIFE, que són les sigles en espanyol de pescadores de bajo impacto europeos, i és una organització d'organitzacions.
O siga, que se va.
.
.

Se va crear en 2012.
En Santiago de Compostela, se van firmar les bases de l'associació per a poder tindre representació directament en Brussel·les.
Aleshores, ADPAM és membre de l'associació, junt amb uns quants del mediterrani, com Pescartes, per exemple, que és de Cabo de Gata, i una altra de Catalunya, que ara en este moment no recorde com se diu.
I, bé, és per a portar una única veu.
Mosatros fem convencions tots els anys, una, dos.
.
.
, les que facen falta; i anem tots amb una veu a Brussel·les, a demanar les inquietuds que tenim sobre la pesca artesanal.

Esta associació només representa pescadors de baix impacte.
Que respecte a allò que han preguntat al meu company, jo la pesca artesanal la definiria aixina, com pesca artesanal de baix impacte; i encara li afegiria alguna cosa més, que seria responsable.
Pesca artesanal de baix impacte i responsable.
Jo definiria aixina el que és la pesca artesanal, que és al que me referia de.
.
.
, el que ha comentat.
.
.
, l'al·legació que jo vaig fer per poder vindre ací a la comissió, que en la llei fique les classes de modalitats de pesca, però no fique res referint-se a això, a l'impacte que fa l'art sobre el medi, que és una de les coses de què parla LIFE.
I això és la base, la base del que és LIFE, val?

I ara jo, doncs, volia parlar una miqueta d'altres coses, encara que ja s'ha parlat prou, per exemple de l'etiquetatge, que havies preguntat.
L'etiquetatge del peix mosatros vullguérem que en la llei constara que, encara que ja fique alguna cosa, però, actualment, no fique.
.
.
, no ho definix tan bé com voldríem que ho definirà.
Perquè n'hi ha una directiva europea en què diu.
.
.
, en l'article 45, que entrà en vigor a finals de 2014, ja ficava que obligatori.
.
.
, no?
Â«Información mínima obligatòria al consumidor.
Debe figurar el método de captura, concretamente si son redes de tiro, redes de arrastre, redes de enmalle, similares, anzuelos.
.
.
Â», tal.

Aleshores, en esta llei, jo trobe a faltar això, que definisca o que obligue, -ja que fa eixa llei, serà obligat, no?
- les confraries de pescadors, a l'hora de subhastar, quan ix l'etiqueta, que isca en l'etiqueta ja en la modalitat en què es pesca, si és en malles, si és.
.
.
, la classe de pesca que siga; però, apart, en un color diferent, per diferenciar que és de pesca artesanal.
Perquè cada modalitat de pesca té un codi.
Si és xarxa en malla té un codi, que és de lletres, són unes lletres LLS; si és marisqueig en cadufo, és un altre codi, que és NK.
.
.

O siga, cada modalitat, encara que són tot arts menors, de baix impacte -perquè tots els arts menors són de baix impacte, llevat del rastell, que el que va en la xirla i això, que si que arrossegament per.
.
.
, que meneja el fons, però és un fons arenós i tal, en una voreta de la platja-.
.
.
Que cada classe d'art menor porte el seu codi i, apart, tots englobats en un color d'etiqueta per diferenciar l'art.
.
.
, perquè que sàpia la gent que està comprant peix d'un art que és respectuós en el medi, en una mirada només.
Quan vaja una persona a comprar al mercat, veu l'etiqueta, que és de color.
.
.
, el que vullguen.
Color tal, sap que és d'arts menors i de baix impacte; que és d'un altre color, sap que és d'arrossegament; que és d'un altre color, sap que és de cèrcol.
Aleshores, en una mirada que sàpien i que faça la labor de difondre eixe etiquetatge i què vol dir eixe color.
Eixe és un altre dels temes.

Després, n'hi ha un altre del qual no hem parlat, que és molt important per a mosatros perquè mos està fent prou de mal, mos està fent prou de mal, que és la pesca deportiva.
La pesca deportiva, actualment, en la Comunitat Valenciana, n'hi han federades -compte!
, federades-, n'hi han quaranta mil llicències.
Quaranta mil llicències són moltes llicències a l'hora de pescar.

Mos estan fent molt de mal perquè pesquen sobre els aparells nostres de pesca.
I ara, sobretot ara a la tardor, que la sépia se'n va molt prop de la costa, ixen les barquetes deportives o recreatives -perquè diuen que ahí n'hi ha una miqueta.
.
.
, de si és recreativa o si és deportiva; si és deportiva és perquè estan en un concurs, i si és recreativa no estan; ni ha una miqueta ahí de.
.
.
-.
Se posen damunt de les files de les xarxes que estan pescant la sépia.
I, quan vas a pujar-la, doncs, te trobes la xarxa tota plena de forats perquè en els aparells que gasten per pescar la sépia -que són com uns peixets, són uns voladorets, que diuen-, doncs, tota la xarxa tota rascada, de dalt a baix; deu o dotze peixets d'eixos enganxats a la xarxa, en perill de fer-te mal perquè tu treballes en les mans.

I cada barqueta, doncs, igual t'agarre cinc, que sis, que deu quilos de sépia.
Que, evidentment -passe al següent punt-, va a la comercialització; que no se gasta, com diu la llei, que diu que és per a consumo propio de cada u, clar.

Tots els dies les ics embarcacions traient cinc, deu, quinze quilos de sépia, cinc, deu, quinze.
.
.
Perquè jo no són.
.
.
, no és deportiu ni és recreatiu.
Són embarcacions semiprofessionals, que se dediquen a això.
Ixen tots els dies a pescar.
És gran.
I és en tota la costa del mediterrani.
En la Comunitat Valenciana, és increïble.
N'hi han ports que ixen.
.
.
Ahir, a Vinaròs, vaig estar parlant en el president de l'associació i me va dir que d'una vegada van eixir vint barquetes del nàutic de Vinaròs, vint, totes a pescar a la sépia.
I això és un tema que també s'hauria de mirar de controlar-ho un poc perquè no siga tan exagerat.

Que sí, jo no estic.
.
.
En pro, com diu la llei, del turisme i de tot el que meneja la Comunitat Valenciana mitjançant el turisme, doncs, estic conforme que vagen les barques a pescar; però que pesquen per a allò que diu la llei, per a consumo propio.
Perquè u si va hui i agarra deu quilos de sépia.
.
.
, una que no la pot agarrar perquè, segons la llei, me pareix que no poden agarrar mol·luscs; però, si va i agarra en un dia deu quilos de sépia, no crec que se l'acabe en un dia, que demà torne a anar una altra vegada i agarre deu quilos més, no?
Li duraran.
.
.
, deu quilos de sépia, doncs, fica a un quilo per dia, deu dies.
(Rialles) Però no, això va tot a la comercialització.
Això per part de pesca de canya.

Però, després, tenim la pesca recreativa també, o deportiva, que és d'arpó.
En els bussejadors també tenim un altre problema.
Uns a la costa i els altres més endins.

I tot el peix.
.
.
El problema que n'hi ha és l'abús, que tot el peix va a comercialització.
Ahí, a la llei, també se podria ficar un apartat en què diguera.
.
.
, com han fet ara en Balears, que han tret la llei de pesca deportiva en Balears -una llei molt extensa, que té.
.
.
, m'he avorrit de llegir-, i fique que tot el peix, abans de desembarcar-lo, deurà portar tallada l'aleta caudal i la cua; o siga, la cua, en una mida, en un angle, s'ha de tallar la cua abans de desembarcar-lo.
O siga, només pescar-lo, has de tallar-li la cua.
¿Per què?
Perquè, aixina, si tu arribes a un restaurant.
.
.
, l'inspector arriba a un restaurant i veu un peix que té la cua tallada, ja sap que eixe peix és de recreació, no és de pesca professional.
Encara que presente una etiqueta de compra o una factura de compra d'una pescateria d'on siga, eixe peix és de recreació, no és de.
.
.
Perquè, clar, tu quan vas a la pescateria, compres un peix, te fan una factura, i ja, en eixa factura, tot el peix que te porten, ¿ja pots vendre'l?
Doncs, no.
Són trampetes que se fan, i se fan molt.

I, bé, eixe és el tema de la pesca recreativa, que és.
.
.
N'hi han persones que estan més hores en la mar que els professionals, més hores en la mar pescant, deportivament, que els professionals.
N'hi ha d'ells que porta trage d'un mil·límetre i en hivern està huit hores dins l'aigua, huit hores dins l'aigua, eh?
, en un trage d'un centímetre de gros, pescant al déntol, mero.
.
.
, tot peix, sobretot a demanda.
Perquè, és que, a més, ja tenen els restaurants que els ho compren i diuen: Â«Me fa falta un meroÂ», i ell va i busque el mero i, fins que no l'agarra, no ix de l'aigua; o: Â«Me fa falta un déntol o una corba o un.
.
.
Â», i, fins que no l'agarren, no ixen de l'aigua.
Ells, quan veuen un mero, no veuen un mero; veuen.
.
.
, dos-cents euros.
És aixina, han arribat a eixe punt.
I això s'hauria de controlar una miqueta més, perquè mos estan fent prou de mal en la comercialització, perquè és una competència que mos fan, i en el peix que agarren, que ja no el tenim mosatros per agarrar.
Però, ull, no estic en contra de la pesca recreativa.
Estic en contra dels abusos, que se fan.

I bé, ací portava jo un escrit que vam fer ja, que no sé si ho han presentat o no.
Pel que dia José Antonio de la representació en federacions, mosatros vam estar reivindicant els 50 metres que portaven les embarcacions d'arrossegament a més de 50 metres de la costa per a protegir les espècies en la zona d'alevinatge, que és on cria tot el peix, que ahí és on s'agarra tot el peix menudet, que és on se fa gros i després se distribuïx.

Vam estar reivindicant-lo la federació, tres reunions, tres setmanes pegant-mos allí en tots.
Se van fer dos escrits.
L'arrossegament, dient que no.
I els arts menors dien que sí.
Se presentarà i que l'administració decidixca.
Se va presentar?
No.
No, no se va presentar.
Per què?
Perquè els que manen són les zones d'arrossegament.
No cal ni presentar-lo.
Encara no tenim resposta ni per una part ni per l'altra.
Ni que sí, ni que no.

O siga, si no n'hi ha resposta, és perquè no s'ha presentat, i ja fa dos anys.
S'havia de presentar a Castelló, que no és que s'havia de presentar a Madrid.
S'havia de presentar a Castelló, Castelló donar-li entrada i a mosatros donar-mos la contestació que havia arribat.
Doncs res, ni flores.

Jo no sé, si teniu alguna pregunta.
.
.
No sé sí.
.
.

El senyor president:

Vale, pues toda vez que hemos sobrepasado el tiempo en cuatro minutos, yo le agradecería que abriésemos un turno de intervenciones de los grupos políticos, y luego puede usted contestar.

Pues, empezamos por el Grupo Podemos.
Doña Beatriz, cuando usted quiera.
Cuatro minutos.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies i gràcies per la seua generositat.
Em sembla important.
Aprofitant que el senyor Company no havia usat tot el seu temps, em sembla important que pugam tindre ocasió, oportunitat de sentir totes aquestes consideracions que en efecte em semblen essencials a l'hora de nosaltres poder contribuir en l'elaboració de la llei.
I de fet, per això se'ls ha convidat.

Estem davant d'una situació en què per una banda se'ns diu.
.
.
Bé, no se'ns diu.
Els recursos pesquers són limitats, en el sentit que el nombre de peixos que hi ha és limitat.
Per una altra banda, les polítiques de pesca, el que vostés diuen, no sembla que estiguen beneficiant a tots els actors, dins del sector pesquer de la mateixa manera.

Tinc la sensació que, a més a més, el coneixement real de la disponibilitat de recursos en la mar és molt relatiu, perquè quan veiem, per exemple, la política que s'ha dut ací, al País Valencià, de cara a fomentar el coneiximent de la mar i coordinar els investigadors i les investigadores, que estan proporcionant coneiximent sobre eixa mar ha segut molt limitat en estos anys.

Aleshores, a la fi les quotes i la disponibilitat a la pesca, s'estan establint en funció de paràmetres que semblen molt relatius, com deia.
Això, com a premissa.

Després, veiem que vostés, com a actors, no se senten representats.
Jo els demanaria que per favor ens feren arribar l'escrit que varen fer, elaborar, fa dos anys, perquè ens seria de gran ajuda, també per al nostre coneiximent.

Per altra banda, entenem les seues preocupacions respecte a la pesca esportiva i recreativa, i trobem que és en efecte la solució que vosté proposa, que s'ha aplicat en les Illes Balears, és una a considerar.
Imagine que n'hi hauran més.
En general, en política hi ha poc que inventar, està tot inventat, i en copiar les coses que funcionen bé seria ja suficient per a donar solucions reals a problemes que afecten un sector com el seu, que és tan important per a l'economia del sector primari al País Valencià.

Trobem també que el tema de l'etiquetatge és interessant.
El que passa és que no sé fins a quin punt la competència és autonòmica.
Crec que és més bé europea i estatal.
Però sí que podem, sense dubte, presentar una iniciativa des d'ací instant les administracions competents a resoldre el problema, perquè hi ha un desconeiximent de fons, com digué el senyor Companys sobre el peix, per exemple, el peix de temporada.

La gent no té ni idea de quins són els temps de temporada.
Reconéixer un peix fresc d'un no fresc també.
I en eixe sentit, creiem que el reconeiximent de cada tipus de peix en quina art ha segut pescat, segons el color de l'etiqueta, en efecte és una molt bona proposta.
I que si la política pesquera comunitària ja ho preveu en l'article 45, doncs segurament s'hauria d'estar fent.
No entenc per què no s'està fent.

Jo volia simplement apuntar que nosaltres vàrem convidar les seues dos associacions a participar en aquest procés de compareixences públiques perquè pensàvem que era important que la veu dels representants de les associacions que defensen un cert tipus de pesca artesanal, que és el de les arts menors de baix impacte, com vosté ha ben definit, estigueren presents.
Però això no vol dir que no donem valor a la resta del sector en el País Valencià, que és un sector fonamental, que també està patint les mateixes conseqüències que vostés.

I trobem que cal que les institucions i l'administració treballe a favor de tots els pescadors valencians.
Perquè a la fi entenem que hi ha una espècie de confrontament latent entre vostés, però des de fora el que trobem és que en realitat vostés són tots víctimes d'una política que no ha anat a beneficiar-los a vostés, a tots els pescadors valencians.

I per això, per exemple, donem la benvinguda a la proposició no de llei que presenta el Partit Popular hui en defensa d'una quota, un repartiment just de la quota de la tonyina, que ha segut un dels problemes històrics que vostés han patit en els últims anys, i del qual són també patidors la resta del sector en el País Valencià.
De manera que voldria que esta desunió aparent que vostés representen ací, que no es llija d'eixa manera, perquè en realitat tot el sector necessita una política que els beneficie.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, doña Beatriz.

Pues si el señor Nadal me sustituye brevemente en la presidencia.
.
.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor José Ramón Nadal Sendra)

El senyor vicepresident:

Quan vullga, senyor diputat.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Mire, para nosotros es un placer escucharles hoy aquí.
Nosotros venimos denunciando que la pesca es dentro de los departamentos de La Generalitat la gran olvidada, dentro de esta gran conselleria que es agricultura, medio ambiente, ganadería y pesca.
La semana pasada tuvimos a la honorable consellera exponiendo aquí y desglosando los presupuestos.
No sé si lo sabe, seguramente sí.
Los presupuestos de su departamento son la escasa cifra de 316 millones de euros.

Es cierto que ha revertido una tendencia a la baja de los últimos ejercicios, pero no es menos cierto que con esa cantidad pocos milagros se pueden hacer.
Nosotros pensamos que si la agricultura y la ganadería son actividades especialmente duras, la del mar es todavía mucho más dura.
Y que ustedes representan dentro del sector de la pesca el sector más desfavorecido dentro de un sector ya especialmente duro.

Porque no pertenecen a las grandes empresas, ni a las grandes capacidades de influir tanto en las comunidades autónomas, como los estados, en la propia Unión Europea.
Por lo tanto, vaya por delante toda nuestra consideración y respeto a su lucha, que no es más ni menos que proteger los derechos de los pequeños pescadores, aquellos que ustedes mismos han dicho que van en una barca dos, tres personas, y que a la vez son armadores, propietarios, pescadores, comercializadores, etcétera, etcétera.

Y en los cuales un pequeño resfriado, una pequeña enfermedad o una pequeña alteración en el medio ambiente, como puede ser una tormenta, una situación climatológica que a un gran barco no le afecta o le afecta menos, a ustedes les impiden ganarse el pan.

Ustedes proponen soluciones comunes para problemas comunes, y es un trabajo en común que se traduce en soluciones también de forma exponencial.
Y fíjese que nosotros pensamos, al revés de otros grupos, que ustedes constituyen un lobby, pero en el sentido positivo del lobby, es decir, de cómo pueden influir en las decisiones de la comunidad, del estado y de la Unión Europea, y eso para nosotros no es malo.
Al revés, es bueno.

Cuando se trata de tener una sola voz única y coherente para luchar a favor de sus intereses, eso es bueno.
Cuando se trata de cuidar el medio ambiente, de tener una actividad sostenible, de reducir el consumo de gasoil, de petróleo, en resumidas cuentas, y del vertido de (inintel·ligible) … a la atmósfera, eso es bueno.

Y cuando todos se manifiestan, además, leyendo la documentación que nos han aportado, que no se encuentran representados adecuadamente ni en la comunidad, ni en el estado, ni en la Unión Europea, nosotros pensamos que eso no es bueno, no es en absoluto bueno.
Por lo tanto, creo que su organización y como se han organizado en toda Europa, especialmente el proyecto LIFE, en sus siglas en inglés, pues eso es básicamente bueno.

Nos ha llamado la atención ahora la exposición de usted, don Agustín, sobre la pesca deportiva.
Es decir, el inmenso número de deportistas federados, en el número de 40.
000, que todos entendemos que eso no es una actividad deportiva.
Y usted lo ha explicado ya.

Mire que me llama poderosamente la atención es que si usted coge una barca y se va a Tabarca, de donde yo soy originario, muy cerca de allí, de Elche, enseguida viene la guardia civil y le pide a usted mil documentaciones o mil documentos para atestiguar que usted no va a la reserva de Tabarca a pescar, sino que va a tomarse un arroz o pasar el día en una pequeña embarcación de cinco metros.
Si para eso tienen ese control tan exhaustivo, ¿cómo es posible para una actividad que es comercial, que produce una serie de beneficios económicos, no tenga ese mismo control?

Yo sé que la Guardia Civil no depende de La Generalitat, ni por lo tanto de la conselleria, pero no es menos cierto que un delegado del gobierno, una orden del delegado del gobierno en breve pone en marcha todo el aparato del estado y hace que ese control que usted hacía patente, que echa en falta, se ponga en marcha.
Por lo tanto, hay cosas que no dejan de sorprendernos.

Y luego, ¿cómo se comercializa?
Es decir, toda esa pesca deportiva, algo aventurado, que va directamente a la pescadería, y dice: Â«Bueno, aquí está el mero, aquí está, en fin, el pescado en cuestión, y yo se lo vendo.
Â» Pero, claro, tiene que haber también un control.
No va a las cofradías directamente y lo vende, sino que vende a una pescadería de confianza, donde ya se produce cierta actividad que podría ser presuntamente ilegal.

Por lo tanto, pescaderías tampoco hay tantas.
Quiero decir que un control selectivo de esa compraventa, de ese mercadeo de productos tampoco debería ser demasiado difícil.

Y nada, simplemente terminar diciéndole que tanto mi grupo, Ciudadanos, como estoy seguro que el resto, está dispuesto a recoger todas las pretensiones y solicitudes que ustedes tengan, y hacer de esta futura ley la mejor posible para el sector.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor diputat.

I puge ací, perquè ara baixe.

(Ocupa la presidència el president, senyor Emigdio Tormo Moratalla)

El senyor president:

Gracias, señor Nadal.
Pues, tiene usted el uso de la palabra.

El senyor Nadal Sendra:

Sí.
Hem escoltat amb molta atenció el que ha dit.
A més, parlava ací ara el meu company, Juan Ponce, l'important que és de vegades estos processos de participació ciutadana, de cara a fer lleis.
Perquè crec que ningú dels que estem ací, a més, no tenim massa cultura del mar ni de la cultura pesquera valenciana en general, i està molt bé que vinguen i mos conten coses, com el que mos ha contat de la pesca esportiva.
Perquè podem intuir que eixe problema pot existir, però no que siga realment un problemàs que a vostés realment els xafe el jornal de la seua forma de vida.

A banda de tots els problemes que podria comportar després a nivell sanitari, etcètera, etcètera, i inclús també a altres nivells, com a nivell fiscal i tal.
Vosté ha definit la pesca d'arts menors com a pesca artesanal de baix impacte i responsable.
Parlarem entre tots, però intentarem ficar esta definició en la llei, pensem que seria interessant.

En el tema de l'etiquetatge, ja ho he comentat abans, però intentarem també batallar per a vore fins on podem arribar en el tema de l'etiquetatge.
Mos sembla molt bé la proposta que ha fet de colors i de diferents modalitats dins de l'art menor.
Evidentment açò hauria d'anar acompanyat de campanyes de promoció, perquè la gent s'assabente de quins diferents mètodes n'hi ha de pesca, i dins d'eixe mètode, quines classes n'hi ha.

Després, dir-los.
.
.
No res, per acabar, dir-los que estem a la seua disposició des de Compromís per al que faça falta.
Que la pesca d'art menor, que és el que estan defensant vostés, significa conservació, significa conservació del medi ambient, significa conservació evidentment també dels recursos pesquers, de la biodiversitat, i evidentment també del seu lloc de feina i de la seua forma de vida; i significa, com he dit abans, una conservació de la cultura pesquera valenciana que s'ha estat perdent, i com dia abans el company, la gent no sabem el que és una sépia i.
.
.

Igual que s'està perdent molt la cultura a nivell agrari i rural, de tot.
I a mi el que ha contat de la sépia doncs em sona molt que hi ha gent que també, sobretot estrangers i tal, que vénen ací, que es pensen que les taronges, les navelines, se les han de menjar ficant cullerades de sucre, perquè la cultura que tenen, a ells la taronja que els arriba és eixa, la industrialització, a gran escala, i no saben que realment no s'han menjat mai una taronja dolça com Déu mana.

Doncs moltes gràcies per haver vingut.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Pues, la representante del Partido Socialista.
Señoría, cuando usted quiera.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Olivares, per la seua exposició i moltes gràcies pel treball de LIFE, que és donar veu al sector pesquer d'arts menors tradicionals i artesanals, i sobretot treballar, perquè vaig entrar en la seua pàgina web i me va agradar molt una frase que diu Â«recuperar la salut de la nostra marÂ», que és superimportant.
I jo crec que l'objectiu principal de la política pesquera comú, l'objectiu per a 2024 ha de ser eixe, recuperar la mar i recuperar les espècies.

Del que vosté ha explicat a mi me pareix molt important la definició de la pesca artesanal de baix impacte i sobretot responsable, que és una definició per a mi primordial.

I després, el segon punt, en el tema de l'etiquetat, també em pareix molt important, sobretot pel tema de la venda de proximitat i el foment dels nostres peixos, del foment, d'on s'ha pescat i que és producte nostre, me pareix molt important el fomentar i que la gent que ho està comprant sàpiga que són productes nostres.

Me preocupa moltíssim la pesca esportiva, moltíssim, perquè si directament el pescador professional no pot fer una venda directa a un restaurant o a una persona particular, que vinguen els de la pesca esportiva i que venguen directament la veritat és que és molt preocupant.

Supose que el que s'haurà de fer és més control, controlar el que vosté ha dit de tallar l'aleta i de tallar la cua.
Però quan se despeça un peix?
Crec que sí, no?
Quan se fa, aleshores no sabem ni el consumidor sap que eixe peix a la millor és del tema de la pesca esportiva.

I dintre de.
.
.
, en la llei ara s'ha posat també la pesca turisme.
Sí que m'agradaria que ens explicaren què els sembla a vosté la pesca turisme.

I me sume al recolzament de la pesca d'arts menors tradicional i artesanal, perquè per a mi és importantíssim per a la recuperació de la nostra mar.
I jo crec que amb les seves aportacions, els aportacions que han fet els dos avui, jo crec que hem de construir i espere construir una llei que defense tot el sector.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, doña María.

Pues, señor representante del Partido Popular, no se preocupe que no me he olvidado de usted.
Cuando usted quiera.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor presidente.

I moltes gràcies també, senyor Olivares, pels seus comentaris, que com tots han destacat ens ajuden molt a perfeccionar el text del projecte de llei que ara hem d'anar debatent i finalment arribar a la seua aprovació.

Vosté s'ha referit a dos problemes fonamentals: un l'etiquetatge i l'altre de la pesca esportiva.
Quan vosté ha parlat de l'etiquetatge, i efectivament jo crec que és un suggeriment molt valuós el que ens fa de distingir per colors i que cada art menor porte el seu codi, la pregunta seria: eixa exigència d'etiquetatge hauria de ser ja en la primera venda en la llotja?
A banda de la comercialització posterior que tinga per les cadenes de distribució alimentària o en les tendes minoristes, ja eixint de la llotja.

Bé, nosaltres, encara que com que també s'ha destacat totes les normes d'etiquetatge i traçabilitat no són pròpiament una competència autonòmica, sinó que ens vénen donades sobretot des de Brussel·les.
Però, en fi, probablement tot el que siga perfeccionar, mentre no anem contra les normes generals, probablement serà possible, de manera que li arreplegaríem el suggeriment -també ho comentarem en les confraries per vore si açò efectivament és possible, factible, i se pot fer sense un cost desproporcionat i que compense.

I sobre la pesca esportiva, clar, la veritat és que les seues paraules ens han sorprés, o almenys a mi, perquè quan ha parlat de 40.
000 llicències, està parlant de 40.
000 llicències d'embarcació?
(Veus) Sí, clar, disculpe perquè la meua manera retòrica de formular la pregunta convidava a una contestació immediata, clar.
O si també se referia a pesca de canya, per dir-ho normalment, des de la costa, des de la ribera.

És cert, bé, vostés ho han denunciat sempre i tots tenim consciència, inclús alguna vegada he de confessar que he sigut testimoni en algun restaurant, que m'han dit, no, és que este llobarro (rient).
.
.
En fi, que anava pel canal que no tocava.

Per la llei, a banda de la prohibició expressa de comercialitzar les captures de la pesca recreativa, també ho qualifica com a infracció greu, ja que en el règim sancionador està.
.
.
Jo no sé si eixe règim sancionador per a vosté es suficient i per tant no caldria tocar-lo.
I el que vostés estan proposant, encara que no seria una competència de la llei, sinó ja de l'acció posterior de l'administració, és que hi haja una major capacitat inspectora i de persecució d'estes pràctiques.
O si considera que la llei, en el projecte de llei que estem ara examinant, cap alguna possibilitat de millorar, tant l'exigència de la prohibició de la venda com el règim sancionador.
I en eixe cas, en este punt concret, com en altres que han eixit ací, als dos compareixents els demanaria que si poden passar-mos documentació que tiguen.
.
.
La senyora Gascó adés s'ha referit a l'escrit aquell de fa dos anys.
El senyor Company també va dir les queixes que han tingut al Síndic de Greuges, que nosaltres naturalment podem arreplegar, però que segur que serà més fàcil si vostés ens passen una còpia, perquè jo crec que tot això serà un material molt valuós per al seu estudi i per a poder millorar el text del projecte.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Calpe.

Pues, señor Olivares, si quiere contestar, tiene el tiempo que estime oportuno dentro de lo razonable.

Gracias.

El senyor Olivares Mor:

Jo volia dir allò de.
.
.
, és que abans no he anomenat, però ara com m'han fet la pregunta de les quotes i altres coses.

En la llei hi ha uns apartats on diu que se poden acotar zones de pesca per a recuperar-les, hi ha zones que se pot anar canviant segons temps i tal.
Jo vull dir que això ho feren sobre estudis científics, o siga, que no diguen.
.
.
, qui siga, perquè ho fica, és que ara exactament no m'enrecorde, que qui siga diga que s'ha de tancar.
No, això, tots eixos tancaments de zones i altres coses que les facen amb criteris científics, que no les facen perquè si, perquè algú ha dit que Â«esta zona està malament i cal tancar-laÂ».
No, que vagen els científics i que ho miren.
Això seria important

Després el control de la venda.
El control de la venda és que és molt fàcil.
Un agarra el poalet quan ix de la barqueta, se'n va en el poalet, se'n va al restaurant i diu Â«ací porte cinc quilos de sépia, un llobarro, un déntol, un meroÂ», en cas que no ho tinga concertat.
Pam, tanto, tanto, i ja està.
És tan fàcil com això.

La solució passa perquè hi haja més control en els clubs nàutics, en els punts de descàrrega que se té.
Igual que mosatros, els professionals, en els punts de descàrrega del peix, que són les llotges, tenim inspectors de pesca, tenim inspector de La Generalitat, i tenim Guàrdia Civil i tenim tot el món que està per allí passejant i mirant, que la pesca deportiva en els llocs on pot descarregar el peix, que són els clubs nàutics, marines i demés, que hi haja un control d'eixe peix que se descarrega.
És simplement això, control.
Igual que el que tenim mosatros més o menys.

El PSOE -és que no m'enrecorde del nom, perdone-, (veus) Sabina, m'havia preguntat la definició de.
.
.
La definició de la pesca artesanal i més, la definició de baix impacte vol dir que tu agarres una peça de xàrcia, la cales i vas demà i està al mateix lloc.
O siga, és un art passiu, que no té incidència en el medi marí, per què?
Perquè està parat, no se meneja del lloc on tu estàs.
Per això és un art de baix impacte, perquè tu passes, agarres el peix que se vol enganxar, perquè agarres el peix que se vol enganxar, a la millor està ple de peix i el peix està tot paradet perquè senyala el temps, que diu que hi haurà mal temps i tinc por i estic paradet, i no n'agarres cap i està ple; i vas demà, deixes la xàrcia al mateix lloc i omplis la xàrcia de peix.
Però és perquè el peix s'enganxa a la xàrcia, el peix va a la xàrcia, no va la xàrcia al peix.
Però això és de baix impacte i és un art passiu.
Tots els arts menors són arts passius, siga palangre, siga xàrcia, tresmalls, d'un sol pany.
Tot és art passiu.
I és de baix impacte per això perquè no menegen d'on cales; aleshores no incidix en el medi marí.

En la pesca turisme estem molt conformes en la proposició de la pesca turisme, seria una eixida o una ajuda a la nostra activitat de pesca diària.
Quan més eixides tingues, millor.
I si tu tens un mitjà d'ingressos un poquet més, a part de la pesca, a la millor deixes de pescar una miqueta per a dedicar-te una miqueta més a la pesca turisme.
Això què vol dir?
Que mosatros, siga com siga l'embarcació, estem limitats a portar una quantitat de xàrcia.
Per exemple, en la xàrcia de (inintel·ligible) .
.
.
són 2.
500 metres per persona embarcada i present a bord, amb un màxim de 5.
000 metros.
A la millor si tu portant la gent a bord durant l'estiu en lloc de calar.
.
.
, vas tres, i en lloc de calar 5.
000 metres en cales 2.
000 i te guanyes bé el jornal, estàs preservant el medi marí, estàs deixant de pescar una quantitat de peix que està ahí, que la millor nevera que hi ha és la mar, ahí se conserva viva; la millor nevera que hi ha és la mar.
I si no l'agarres tu, l'agarrarà un altre company.
Ja l'agarrarà un altre, quan vullga enganxar-se.
I és una bona proposta sempre que se puga anar.
Perquè una cosa és proposar-ho, fer la llei i fer-ho tot des d'ací, des de La Generalitat, i després que vinga el Ministeri de Foment i te diga Â«no, no, tu paga per portar a gent, has de portar una barana, has de fer un gasto, per dir alguna cosa, de 10.
000 per adequar l'embarcació per a poder portar a certes persones, perquè te siga rendible fer el pesca turisme.
És que hi ha ministeris enfrontats.
Una cosa som mosatros, bé, La Generalitat, i l'altra és qui al final t'ha de donar el permís per a poder portar a gent embarcada, és el Ministeri de Foment.
Està clar, no?

A vore, la primera venda.
L'etiquetatge en primera venda sempre ho fa la confraria.
Les confraries de pescadors quan tu fas la primera venda ja te fica una etiqueta, que eixa etiqueta pot ser del color que tu vullgues, segons com tu li fiques el tòner de la tinta t'ix d'un color o t'ix d'un altre.
Aleshores, tu en primera venda ja els véns com a arts menors i definit que s'ha pescat ens arts menors de baix impacte i més, ja t'ix del color que toca.
A més sempre subhastem separats uns dels altres.
Per exemple, els del cerco subhasten pel matí i l'arrossegament i el tresmall o les arts menors subhastem per la vesprada, primer les arts menors i després l'arrossegament.
O siga, que està diferenciat el temps de subhastar d'uns i d'altres.

I les llicències de pesca esportiva, fica federats, o siga, en la notícia que jo he llegit, el fòrum que jo he llegit, fica que federats que hi ha 40.
000 llicències.
Jo supose que en eixes 40.
000 llicències estaran fins als que pesquen dins de l'Albufera.
Supose que estaran aigües interiors de la Comunitat Valenciana, embarcació i aigües continentals, estaran tots dins.
I ja està.
No n'hi ha més.
.
.
M'he deixat algú?

El senyor president:

Muy bien.
Pues dada por la finalizadas las dos comparecencias.
.
.
Dígame.

La senyora Gascó Verdier:

Si el presidente no tiene inconveniente, me gustaría pedirle si podemos invitar a los comparecientes a quedarse ahora a la discusión de la PNL que les afecta en gran medida, que es la PNL sobre.
.
.

El senyor president:

Yo por mi parte no hay ningún problema.

Si les parece, podemos hacer dos cosas, o un pequeño intermedio de cinco minutos, ¿eh?
, ¿hacemos eso?
Cinco minutos de receso y continuamos.

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

En primer lugar, decirles que se ha retirado el punto número 3.

Proposició no de llei sobre el suport al sector pesquer de la tonyina roja, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 24.
875, BOC número 84)

El senyor president:

Por lo tanto, pasamos al número 4: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el apoyo al sector pesquero de atún rojo, presentada por el Grupo Parlamentario Popular, registro de entrada 24.
875.

Toda vez que todos los grupos hemos decidido votar a favor de la propuesta, vamos a proceder, primero, a la votación y después a la explicación de voto de cada uno de los grupos.

Por lo tanto, a la propuesta del Grupo Popular, ¿a favor de la misma?
Unanimidad.

Muy bien.
Un turno de explicación de voto.
Empezando por los proponentes, el Grupo Popular.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies a tots els grups per recolzar esta proposta, que a més ve en un ordre del dia que -no sé si és casualitat o la saviesa dels membres de la mesa al conformar-ho (rient)-, ha donat lloc inclús que la defensa de la proposta s'haja pogut fer pels mateixos compareixents anteriors, perquè moltes de les coses…, o algunes de les coses que haguera vollgut destacar, indubtablement, les han explicades ells i ens estalvien el treball.

Plantegem un tema que jo crec que, sortosament, ja va sent conscient tot el món que calia atacar-lo i donar-li una solució.
De fet, he de dir que a mi em va satisfer escoltar la consellera en la compareixença que va tindre en la comissió d'economia, en la qual molts de nosaltres estàvem presents, per a explicar els pressupostos del seu departament, com es va referir a esta qüestió i com va destacar la necessitat que se li donara una solució que permetera una major presència de la pesca artesanal en la captura de la tonyina.

Simplement, la passada setmana la premsa de Castelló també treia un article defensant açò, que dia que Â«Europa presiona al estado para que deje pescar más atunes a CastellónÂ».
Clar, el titular el que està dient és això, però que se deixe pescar precisament els pescadors artesanals més tonyines.

Probablement, va haver-hi un moment en què calia defensar o cuidar la pesca de la tonyina, perquè, almenys en les nostres costes, en les de Castelló, l'espècie estava prou esquilmada.
Però el ben cert és que tot això ha anat canviat, inclús hui se considera que n'hi ha una presència notable de tonyines que inclús danyen la presència d'altres espècies per la capacitat depredadora que la tonyina té.

L'establiment d'eixes quotes, per tant, va servir en un moment determinat, però hui, a més, ha provocat que se concentren en un escàs nombre d'armadors, que, en fi, en pocs dies, digam, esquilmen les possibilitats que n'hi ha de captures de tonyina i en perjudici precisament de la pesca artesanal, a la qual se li reserva una quantitat molt menuda.

El senyor Olivares ha explicat molt bé el que era esta pesca sostenible i, per tant, tampoc cal referir-me ara més a açò.
Però el ben cert és que estem parlant d'una pesca que en ningun moment seria massiva, que en ningun moment posa en perill l'espècie com a estat posada en perill.
Que caldria fer rectificar a alguna autoritat de Madrid si és cert el que la premsa arreplega, el seu criteri que són precisament els grans armadors els que fan una pesca sostenible i no la pesca artesanal.
Si eixes declaracions que vaig llegir la setmana passada en Mediterráneo són certes, francament són unes declaracions que quasi ens escandalitzen.
I quer, per tant, caldria que les corregira immediatament qui les ha fet.

Mosatros creem que la regeneració de l'espècie que s'ha produït permet que se revisen les quotes de captures, però, sobretot, que se revisen en favor de la pesca artesanal.
I a més, creem que açò també garantirà que n'hi haja més diversitat en els bancs de peixos i, per tant, més diversitat també en les possibilitats de captures.

La proposició no de llei té alguns punts molt concrets, i encara que no tinga molt de temps, alguna cosa sobre ells voldria citar.
Per una banda, demanem que s'anticipe una miqueta el període de captura per a aprofitar els moviments migratoris.
El que ens ha fet arribar els que han suggerit que se presentara esta iniciativa és que en les períodes de captura que tenen ara, pràcticament fan il·lusori la possibilitat de capturar tonyines perquè ja ha passat el moment en què estan presents en les nostres aigües.

I per una altra part també, sobretot el que voldríem incidir és en eixe repartiment de quotes.
No estem parlant en la iniciativa que se puga pescar més tonyina o que no se limite, si efectivament les autoritats competents en açò consideren que eixa limitació ha d'existir.

El que sí que estem demanant és que se revise el percentatge i les quotes que s'assignen a uns i a altres, de manera que, com s'ha explicat ací abans pels compareixents, la pesca artesanal tinga moltes majors possibilitats, per una part, perquè ells també són uns professionals i tenen tot el dret del món a participar de la riquesa dels productes de la mar, però, sobretot, també perquè és una garantia que l'espècie estarà més protegida, amb més capacitat de pervivència en les nostres aigües i també protegint a altres espècies.

Molts gràcies a tots pel seu vot favorable.
I moltes gràcies també als compareixents per haver-se quedat i haver-nos il·lustrat sobre açò.

El senyor president:

Gracias, señor Calpe.

La señora representante de Podemos, doña Beatriz, cuando usted quiera.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

I moltes gràcies també al senyor Calpe per presentar aquesta PNL, que, de fet, va ser presentada per registre uns dies després que Podemos va organitzar una reunió estatal a Castelló dedicada específicament al tema -en la qual varen participar uns dos-cents o tres-cents pescadors, ara no recorde bé, tot el litoral mediterrani i de Canàries-, i en la qual vàrem tindre ocasió d'escoltar les seues reivindicacions.

Unes reivindicacions que vénen ja des de fa molt de temps, perquè des de que es va rebre el consens, es va acceptar el consens que la tonyina, les poblacions de tonyina estaven sobreexplotades, va posar-se en marxa el pla de recuperació de la tonyina en el 2007, és el moment en què s'establixen les quotes de tonyina.

Unes quotes que, en efecte, ni el govern del Partit Socialista ni el govern del Partit Popular, des del ministeri d'agricultura, ramaderia i pesca varen saber, pel que es va vore, escoltar la veu de la major part de pescadors que a la fi es quedaven molt afectats per un repartiment injust, ja que el 28% de la quota es dóna pràcticament dues empreses, que es repartixen cinc vaixells ací en la costa mediterrània, i deixant la resta per… Un repartiment que, a la fi, els deixava amb una part de la seua renda anual molt baixa.

Com diu Greenpeace en la seua pàgina web, per a salvar les poblacions de tonyina i garantir el seu futur, s'han de crear reserves marines en aquelles zones més importants per a aquestes espècies, lluitar contra la pesca il·legal -que, com hem sentit hui en la compareixença del senyor Olivares, és una pesca important- i afavorir els mètodes de pesca sostenibles i la venda dels productes provinents d'aquest tipus de pesca en els supermercats.

Malgrat que la pesca més sostenible és la pesca amb l'art de la línia, s'ha deixat pràcticament a banda a un sector de la població importantíssim.
I per això trobem que, en efecte, és molt important escoltar les demandes legítimes del sector, permetent-los fer pesca dirigida i no accidental.

I en este sentit, m'agradaria…

El senyor president:

Un momento, un momento, señora Gascó.
Es que se hace difícil seguirle en el hilo de la conversación.
Si es tan amable… (Veus)

La senyora Gascó Verdier:

En este sentit -jo sóc capaç de parlar malgrat el soroll, ¿eh?
(rient)-, en este sentit, m'agradaria també llegir un tros d'una declaració que varen elaborar en Tarragona en el mes de setembre organitzacions de pesca artesanal de tot el mediterrani, en la qual dien: Â«Especialmente, los pescadores de pequeña escala y bajo impacto españoles reclaman que la flota de artes menores del mediterráneo español tenga acceso al recursos del atún rojo, garantizando finalmente una cuota asignada para poder pescar activamente este recurso fuera del fondo de maniobra con línea de mano.
Dicha cuota debiera originarse preferentemente de una cuota total específica asignada a flotas costeras de pequeña escala y bajo impacto mediterráneas y atlántico este, fijado a nivel de ICCAT.
Â»

Aixina és que el fet que aquesta PNL reflectisca les demandes del sector em sembla molt positiva i ens afegim al seu suport.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Señor Nadal, si es tan amable, me sustituye brevemente.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor José Ramón Nadal Sendra)

El senyor vicepresident:

Quan vullga vosté.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Bueno, en primer lugar, decir que vamos a votar que sí… De hecho -perdón-, ya hemos votado que sí.

La pesca de atún rojo, como todos ustedes saben, es una constante en la historia… pues iba a decir de la humanidad, pero seguro que de los últimos 2.
500 años ya hay reseñas que los griegos utilizaban ciertas artes para hacerlo, quiero decir, de los romanos.
Toda la costa litoral mediterránea está trufada de almadrabas y de reseñas históricas.
Y también existe documentación exhaustiva sobre asentamientos industriales desde la costa de Cádiz hasta Tarragona.
Ha acompañado la pesca del atún rojo a la especie humana, pues, de toda, como digo, toda la historia y todo el desarrollo del Mediterráneo.

Hay dos zonas fundamentales de desove, que son en México y es el Medite…, el golfo de México y el Mediterráneo.
El golfo de México, por obvias razones, se escapa de nuestro ámbito de competencias y nos centramos sobre el Mediterráneo, porque va desde el estrecho de Gibraltar hasta el Mar Negro, probablemente, los límites entre el Mediterráneo y el Mar Negro.

Es cierto que durante los últimos decenios los bancos de atún rojo se han visto esquilmados, ha estado incluso al borde de lo que podíamos catalogar un principio de extinción.
Y no es menos cierto que las iniciativas tomadas por las Unión Europea y luego transpoladas a los estados miembros ha conllevado un aumento en las capturas.

He de decir, y además lo admito, que de la primera lectura de la PNL, presentada por el Partido Popular, dedujimos que lo que se pretendía era un aumento en las capturas.
Saben ustedes que la recuperación de los bancos de atún rojo ha conllevado en los útlimos años un aumento también en las cuotas de pesca de un 20% cada año en los últimos dos y un 20% más para el año que viene, lo cual es un aumento del 60% en tres años.

De una lectura sosegada de la misma PNL se deduce que no, que lo que se pretende es un aumento de la cuota de las artes sostenibles con respecto al total.
Por lo tanto, decimos que había que apoyar.

Sobre el arte de pesca menor de línea de mano, que es la primera que se propone, evidentemente que sí.

Pero hay algo de la intervención del señor Calpe que me ha llamado poderosamente la atención: al hablar de la recuperación de los bancos de pesca, me ha parecido entrever que también dejaba abierta la puerta a un aumento de las cuotas de pesca en general.
Y quería decirle que ahí sí que no nos puede ver…, en esa posición no nos puede ver de entrada, puesto que si hemos estado al borde de la extinción, merced a las políticas de la Unión Europea y de los estados y, en este caso -también en la parte que nos toca-, de la comunidad autónoma hemos conseguido esa recuperación, no vamos a iniciar un camino contrario ahora que se empiezan a recuperar los bancos.

Por lo tanto, esa es la postura del Grupo Ciudadanos.
Vamos a… Hemos votado que sí.
Y además, creemos que esa es la postura adecuada.

Muchísimas gracias, señorías.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor diputat.

(Ocupa la presidència el president, senyor Emigdio Tormo Moratalla)

El senyor president:

Gracias de nuevo, señor Nadal.
Cuando usted quiera, puede intervenir.

El senyor Nadal Sendra:

Bé… ¿M'han donat pas ja?
(Veus)

Sí.
Jo no vullc estendre'm més, crec que molts companys han remarcat bastant… La postura de Compromís en este tema, el nostre vot a favor, ja ho va comentar la nostra consellera en la intervenció de pressupostos.

Dir que, bé, que la gent que no tenim molta idea de les coses que passen al mar, recorde que fa uns anys la gent que tenia més idea mos dia que mos mentalitzàrem que si alguna volta teníem fills, els nostres fills no sabrien el que és la tonyina, el gust de la tonyina no…, perquè s'estava acabant.
Si les mesures tant de l'estat com de la Unió Europea sembla que han anat bé i que s'ha aconseguit parar esta tendència.
.
.
I bé, potser ara és el moment de plantejar punts com este de revisar la quota de pesca de la tonyina roja a favor de la pesca tradicional, que és el que estem votant ací.
També perquè, segons també en altres apartats de pesca tradicional es parlava que la tonyina és depredadora d'algunes espècies, i el fet que hi haja més tonyina ara al mar estarà provocant que en altres èpoques de pesca la gent s'haguera ressentit de certes captures.

Res més.
Donar les gràcies al Partit Popular per haver presentat esta proposta no de llei, i que és important que arribe a Madrid, que arribe a l'estat, i també a la Unió Europea amb la unanimitat de tots els grups polítics de les Corts Valencianes.

Jo simplement, per acabar, i de dir que he retirat la proposta de pesca turisme perquè ja feia més d'un any que havíem presentat la PNL, demanant que la modalitat de pesca turisme s'arreplegara en la nova llei.
Com que ja està arreplegada en la nova llei, encara que després es pot parlar molt i tal, però com que ja està arreplegada, en hem retirat la PNL perquè pensàvem que no tenia cap de sentit.

De tota manera, sí que els compareixents, a pregunta de la companya del Partit Socialista, han dit que en certa manera els semblava una bona modalitat i estem contents per això.

El senyor president:

Gracias, señor Nadal, por su intervención y por la explicación.

Pues el representante del Grupo Socialista, don David, cuando usted quiera.

El senyor Cerdán Pastor:

Voy a ser muy breve.

En realidad lo que estamos aquí discutiendo es el conflicto que existe y de esa disparidad de criterio donde un sector de la pesca atlántica se sobrepone de una manera brutal y bestial con respecto a los derechos de otra pesca, que es muy importante, no por volumen, evidentemente, ni por negocio económico, pero sí que tiene un valor, que es la pesca mediterránea.

Exactamente lo mismo que pasa con el conflicto entre agricultura continental y la mediterránea en la Unión Europea se puede trasladar aquí.
Y ésta es una buena noticia, porque en este frente, o estamos juntos o no estamos, y desapareceremos.
Y creo que de esta suma de esfuerzos que, evidentemente, como dice el compañero de Compromís, secunda nuestra consellera, porque de esto ha hablado mucho, y creo que con buen criterio, vamos por el buen camino.

Se trata al final de hacer un reparto donde el negocio no prime frente a los intereses y al principio de justicia, que es lo que estaba pasando en el reparto de cuotas nada claras.

Y lo que estamos buscando y demandando es que se establezcan criterios objetivos para hacer ese reparto equitativo, justo y desde luego transparente, que es lo que hoy no está pasando.
Y yo creo que si alzamos la voz en este sentido, con la gente del sector, que lo tenemos aquí, evidentemente, y con la suma de todos nosotros, creo que tenemos alguna garantía, frente a una mole muy potente que tiene una base en Bruselas, de mejorar la situación que venimos arrastrando y que nos convierte en el patito feo del sector pesquero dentro del conjunto donde se determinan estas políticas, que es la Unión Europea.

Yo creo que es una muy buena noticia.
Y agradecer el acierto que ha tenido el compañero de Partido Popular a la hora de presentar esta proposición.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Cerdán.

Pues damos por finalizado el punto.

Pasamos al número cinco… (Veus) Un momento, un momento.
Perdón, escuchemos lo que presenta el Partido Socialista.

La senyora Escrig Monzó:

Sí.
Que como va a haber unanimidad en este punto, incluyendo la enmienda del Partido Popular, que era cambiar una palabra, era para votar y luego hacemos las explicaciones, si les parece bien.

El senyor president:

Sí.
Yo solo iba a leer el punto.

La senyora Escrig Monzó:

¡Ah!
Bueno.

Proposició no de llei sobre l'exigència a la Unió Europea de mesures per a evitar atacs als productes espanyols, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 32.
048, BOC número 113)

El senyor president:

Pero, bueno, de acuerdo.
¿Si todos los grupos estamos de acuerdo en ello?
Pues el punto número 5 es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la exigencia a la Unión Europea de medidas para evitar ataques a los productores españoles, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, registro de entrada 32.
048.

Tal como ha apuntado la representante del Partido Socialista, si les parece, vamos a proceder a votar y después hacemos el turno de explicación de voto.

A ver, dígame, señor Navarro.

El senyor Navarro Caballero:

Sí, señor presidente.
Tendría que leer la enmienda que lleva presentada para saber cómo se queda la PNL.

El senyor president:

Correcto.
(Veus)

Sí, es un cambio menor, pero importante, sin duda ninguna.
Sí.
Procede a leerla la señora secretaria.

Les ruego, por favor, señorías, vamos a guardar silencio.
Estamos ya a punto de acabar.
Que la señora secretaria lea la enmienda presentada por el Partido Popular.

Gracias.

La senyora secretària:

Sí, según el texto presentado por el Grupo Popular, la enmienda dice lo siguiente: Â«Donde dice Â«Les Corts instan al Consell a dirigirse al Gobierno de España instándole a que exija a la Unión Europea…Â», debe decir Â«Les Corts instan al Consell a dirigirse al Gobierno de España instándole a continuar exigiendo a la Unión EuropeaÂ».

Hasta ahí.

El senyor president:

Bien, con esa enmienda la PNL ha sido aceptada por todos los grupos políticos.
Procedemos a votarla.
¿A favor?
Pues por unanimidad queda aprobada.

Abrimos un turno de intervenciones.
Primero la señora representante del Partido Socialista, doña María Sabina Escrig, cuando usted quiera.
(S'interromp la gravació)

¿Empezamos?

La senyora Escrig Monzó:

Perdón.
(Rient)

El senyor president:

Adelante.

La senyora Escrig Monzó:

Era un inciso.

Bueno.
Muchas gracias, presidente.

Moltíssimes gràcies a tots els grups parlamentaris per recolzar aquesta PNL del Grup Parlamentari Socialista.

Senyories, el procés de construcció d'Europa descansa sobre el major èxit fins el moment, que són les quatre llibertats econòmiques de circulació: lliure circulació de mercaderies, capital, persones i serveis.

La Unió Europea contempla una unió duanera que comprén la totalitat dels intercanvis de mercaderies i que implica la prohibició enter els estats membres dels drets de duana, d'importació i exportació.

La lliure circulació de mercaderies és una de les històries d'èxit del projecte europeu, ha ajudat a construir el mercat interior del que s'estan beneficiant els ciutadans i les empreses d'Europa i que constituïx el nucli de les polítiques de la Unió Europea.

Però, senyories, a voltes les paraules es queden en paper mullat, i la lliure circulació de mercaderies es queda en un calaix quan hi ha atacs contra diferents productes, en aquest cas als nostres productes agroalimentaris.

Tal i com assenyala la nostra proposició no de llei, que presentem des del Grup Parlamentari Socialista, el nostre sector agroalimentari està patint des de fa molts anys la sequera, les plagues, els preus, unes temperatures inusuals, el canvi climàtic, i per si fóra poc també els atacs per agricultors i ramaders francesos.

Si parlem d'atacs d'agricultors i ramaders del país veí hauríem de remuntar-nos a molts anys enrere on aquestes accions no són incidents aïllats, sinó que ja són habituals, cosa que no s'ha de tolerar des de la Unió Europea.

Des dels diferents sindicats i organitzacions del sector, tant d'àmbit autonòmic com nacional, no hem deixat de denunciar aquestes accions, i hem exigit fer que complisca la lliure circulació de productes agroalimentaris espanyols en el territori francés; i també han demanat reiteradament al Ministeri d'Agricultura que sol·licite a les autoritats europees sancions exemplars al govern francés per la seva desídia davant els recurrents atacs als nostres productes.

Ja en abril d'aquest any viticultors francesos, actuant amb total impunitat, van derramar milers.
.
.

El senyor president:

Perdone, perdone.

A ver, señorías, por favor, vamos a guardar un poco de silencio.
Es que es imposible seguir aquí el hilo argumental de quien está hablando.
Les ruego, por favor, que guarden silencio.

Disculpe.
Continúe.

La senyora Escrig Monzó:

.
.
.
-gràcies, president-, van derramar milers de litres de vi espanyol, vulnerant els tractats europeus, en permetre constantment que s'impedisca la lliure circulació de mercaderies.

I en agost d'aquest any van ser 50.
000 litres els que van ser derramats en un port francés, on els carrers i les residències van ser inundades pel caldo espanyol.

Són molts anys de lluita contra aquestes accions, on al final els responsables actuen amb total impunitat i els nostres productes, carn, llet, vi, fruites i verdures, són escampats per les carreteres.
I Europa on mira?

Diferents eurodiputats i eurodiputades del nostre país han exigit en moltes ocasions l'adopció de mesures de forma immediata davant dels atacs d'agricultors i ramaders en França a camions que transportaven productes agroalimentaris.

L'eurodiputada socialista, vicepresidenta de la Comissió d'Agricultura del Parlament Europeu, va denunciar que era intolerable que cada volta que hi ha problemes en el sector agroalimentari francés qui pague les conseqüències siga el nostre sector.

Senyories, cal salvaguardar el principi de la lliure circulació de mercaderies en el mercat interior de la Unió Europea.
El mercat interior és un dels majors èxits de la Unió Europea, com he dit abans, i hem de ser conscients del valor d'aquest actiu que tenim i que tant beneficia, però que amb actituds com les dels agricultors francesos i la passivitat del seu govern, al final aquest èxit i aquest valor es converteix en res, en paper mullat.

A nosaltres sols ens queda elevar la nostra queixa davant l'estat espanyol.
Per això esperem i desitgem que hi haja una resposta ferma i contundent per part del nostre govern central, que continuen, i si és deveres, que de deveres continue exigent a la Unió Europea que continue, però amb fermesa davant la Unió Europea, i que aquestes accions vandàliques contra els nostres productes agroalimentaris tinguen conseqüències exemplars perquè no es tornen a reproduir i així protegir els nostres productes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Pues tiene la palabra el representante, don David, de Podemos-Podem.
Cuando usted quiera.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Senyories, bon dia.

La veritat que, com no pot ser d'una altra manera, nosaltres també hem votat a favor d'aquesta proposta.
I la veritat que és un plaer veure hui com en la defensa dels llauradors, dels ramaders i també dels pescadors, com hem vist abans, tots els grups ens podem ficar d'acord i anem amb la mateixa veu i amb el mateix to per defensar allò que considerem que és just, i és defensar la nostra producció, que aquesta producció puga ser exportada a la Unió Europea.

Des que la Unió Europea era unió duanera, en què Espanya no estava, però que va fer tots els tràmits per a entrar quan aquesta era un mercat comú, i això ens obria, no sols les fronteres, sinó també que obria les fronteres d'altres països cap a Espanya perquè pogueren entrar també productes que pogueren comerciar amb igualtat de condicions, nosaltres sempre hem sigut lleials amb els productors francesos i amb els productors de qualsevol part d'Europa.

Però com ha comentat la companya del Partit Socialista, l'experiència i els anys de lluita ens demostren que no han sigut tan lleials els agricultors francesos, i a pesar d'ells promoure i ser dels impulsors de la Unió Econòmica Europea, moltes vegades no ens tracten amb la mateixa igualtat de condicions que ells volen que els tractem amb els seus productes.

Ho hem viscut durant molts anys amb la citricultura, que ha sigut un sector que ha estat castigat precisament pels productors francesos en les barreres que ficaven a la nostra exportació de productes a la Unió Europea, un producte que, evidentment, com a màxim productor, màxim exportador del món en cítrics, doncs teníem un avantatge, i eixe avantatge no era molt ben vist per altres països, com per exemple França, però que havien d'acceptar que tots estàvem en eixe mercat comú.

I ens torna a passar ara amb el vi.
Un producte que també és un producte molt característic francés i que ells, davant el que consideren que és una agressió dels nostres productors cap als seus productes, estan actuant de manera deslleial, i a més il·legítima i preocupant.

Nosaltres també considerem que l'estat espanyol hauria d'actuar amb més contundència.
I si ja ho estan fent, és trist perquè vegem que la poca influència que tenim moltes vegades en la Unió Europea i la poca influència que ha tingut el govern del Partit Popular en la Unió Europea està fent que a dia de hui siguen els francesos els que mos estiguen guanyant eixa batalla i els que tinguen més força en la Unió Europea que els espanyols per a reclamar el que haurien de ser els drets dels viticultors espanyols.

Per tant, votem que sí i a més reclamem que el govern espanyol en estos moments, un govern que continua sent del Partit Popular, si continua que continue, però que ho faça amb més fermesa, perquè fins ara els resultats que hem obtingut la veritat que no han sigut els desitjables.

Gràcies.

El senyor president:

Bien, gracias.

Decirles que tenía la intervención de intervenir, pero el señor Nadal no está, entonces nos encontramos en una situación un poco complicada.
Pero, bueno, en cualquier caso, (veus) no hay ningún problema.
Simplemente como presidente de la comisión y como miembro al que pertenezco, que es Ciudadanos, hacer un apoyo total y decidido a la propuesta del Partido Socialista y, en fin, y defensa a ultranza de los derechos de los agricultores y de los transportistas españoles.
No puedo hacer otra cosa.

En cualquier caso, tiene… Bien, no importa, si hay unanimidad sobre el particular, si a mi compañera doña Rosa García no le importa, tiene el uso de la palabra nuestra compañera representante de Compromís.

La senyora Rodríguez Armigen:

Bueno, muchas gracias, president.

Bueno, es sencillo defender la postura de Compromís en este tema, porque, desde luego, ha habido en mi grupo siempre coherencia, tanto en Valencia como en Madrid, como en Bruselas, de defender la agricultura valenciana, siempre.
Y así lo hemos hecho con el acuerdo comercial de entrada de cítricos de Sudáfrica en la Unión Europea votando que no.
Y lo haremos también en esta ocasión con los productores de vino.

Aprovecho que esta es mi primera intervención desde el nombramiento de Isabel García Tejerina, de nuevo, como ministra de agricultura, para instarle a ella directamente a que aborde esta cuestión, este tema que hoy nos trae el Partido Socialista y que afecta tantas veces a nuestros propios productores valencianos.

Desde Compromís queremos instar al gobierno español y exigirle que exija a su vez a la Unión Europea una respuesta contundente y que tome las medidas necesarias, incluyendo sanciones para las personas infractoras y los mecanismos de compensación económicos necesarios a las empresas afectadas, sobre todo para evitar, para evitar los ataques, porque al final se trata de disuadir esos ataques.

Unos ataques que, en principio, parece, así a nivel superficial, puede parecer una competencia entre productores, pero que tiene un trasfondo y que realmente esa competencia está, digamos, instada por…, o las verdaderas responsables de esa competencia son las grandes distribuidoras, sobre todo francesas, que desde su posición, digamos, privilegiada en el mercado van imponiendo unos precios tan bajos que, bueno, al final abocan al campo a la ruina, digamos, a los productores a la ruina.

Es importante destacar esto, porque yo creo que para actuar en contra de estos ataques también hay que poner el foco en una estrategia de diferenciarnos en calidad, no diferenciarnos en precio.
Desde luego, la diferenciación en precio es un callejón sin salida para los productores, porque siempre hay gente que lo…, y sobre todo de otros países del sur que lo pueden hacer…, que los pueden producir de manera más barata, la mano de obra es mucho más barata que aquí.

Y por eso creo que es importante destacar la labora que se está haciendo desde conselleria actualmente en favor de diferenciar a los productos valencianos en su calidad, tanto apoyando las denominaciones de origen como apoyando productos de calidad en la cuestión ecológica, por ejemplo, que nos pueden… puede ayudar a los productores valencianos a poder competir por unos precios dignos que les permitan mantener su trabajo a la larga y no tener que, al final, pues desaparecer, básicamente.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señoría.

Tiene la palabra el representante del Partido Popular, señor Navarro, entiendo.

Tiene la palabra.

El senyor Navarro Caballero:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días a todos los diputados y diputadas.

Bueno, nos encontramos ante una PNL presentada por el Partido Socialista a la que el Partido Popular desde un principio ha estado a favor, porque siempre hemos estado a favor de defender nuestro sector agrario, no solo de la Comunidad Valenciana sino de toda España, y los derechos que tenemos los españoles.

De hecho, hemos presentado una enmienda, porque entendíamos que por coherencia…, porque esto no es un problema de un gobierno ni de otro gobierno, esto ha sucedido a lo largo de los años y de las décadas aquí en España, y ahora con menor frecuencia.
Y eso tendrían que reconocerlo todos, porque, bueno, también me ha parecido entender que hay algún partido que ha intentado utilizar esto como un arma arrojadiza sobre un gobierno, que es el gobierno del Partido Popular, que si no tiene influencia en Europa… Yo creo que el desconocimiento de las acciones que se han llevado a cobo por parte del Gobierno de España, pues probablemente hace que algunos diputados tengan algunas intervenciones.
.
.

Por eso, en ese sentido, nosotros hemos presentado una enmienda, porque entendíamos que la iniciativa era buena, que la iniciativa ya se estaba haciendo.
.
.
Y de hecho, con los ataques del 4 de abril que se realizaron, por parte del Gobierno de España se tomaron una serie de acciones con el gobierno de Francia, donde se llamó a capítulo al embajador, donde se expresó cuál era la indignación por parte del Gobierno de España, donde se exigía… Porque tienen que conocer todos -porque si no lo saben, debería de ser así- que hay un reglamento donde las sanciones las tiene que imponer el gobierno francés, tiene que estar supervisado por Europa.

Y en ese sentido, por parte del gobierno español se le exigía a Francia la inmediatez a la hora de poner esas sanciones.
Y luego, por otro lado, también se le trasladaba cuál era la indignación por parte del Gobierno de España.
Y luego, ante Europa, este gobierno español presentó una denuncia de los hechos ante la Comisión Europea el mismo día que se produjeron los hechos, donde en base al reglamento europeo, tenía que permitirse la libre circulación.

En ese sentido, yo creo que no hay que caer en el error de intentar menospreciar o menoscabar cuáles son las acciones que se están haciendo, porque todos sabemos cuál es la situación y cuál es…, qué es lo que pasaba antes.
Y si la memoria no les falla, que creo que para muchas cosas tienen memoria selectiva, esto ocurría con mayor gravedad y muchas veces en otros tiempos.

En este sentido, por parte del Partido Popular vamos a estar siempre en defender al sector agrario de la Comunidad Valenciana y de España.
Instamos al gobierno a que siga trabajando, porque está trabajando.
Y el conocimiento, ustedes lo tienen que saber… Incluso en los medios de comunicación aparecía cómo exteriores convocaba al embajador y cómo se trasladaba toda la indignación del Gobierno de España.

Y en ese sentido, aunque algunos compañeros la educación les haga sonreír o reírse de las explicaciones que da este diputados, yo creo que si queremos que nos respeten, lo primero que tenemos que hacer es respetar.
Y en ese sentido, por parte de…

El senyor president:

Señorías -perdone, señor Navarro-, igual que antes he llamado la atención en un lado, ahora se lo hago a ustedes.
Por favor, guarden silencio.

Continúe, por favor, señor Navarro.

El senyor Navarro Caballero:

Muchas gracias, señor Ponce, por dejarme seguir interviniendo… (Veus) Yo, si no le parece…

El senyor president:

Gracias.
Y terminemos…

El senyor Navarro Caballero:

…cuando la falta de respeto se (inintel·ligible) … en un diputado…, voy a trasladar…

El senyor president:

Continúe, señor Navarro, por favor.

El senyor Navarro Caballero:

…la situación que yo quiero.

En ese sentido, veo, una vez más, que la piel fina de algunos partidos les impide unirnos, en el amplio sentido de la palabra, aparte de la votación, unirnos ante los ataques que se producen a España, no se producen ni a la izquierda ni a la derecha, ni a un gobienro ni a otro, se lo está produciendo al sector agrario.

En ese sentido, al Partido Poular siempre lo tendrán, aunque haya algunos que les moleste, por lo que parece.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Navarro.

(Veus) Creo que no… Pues nada, tiene usted un… Perdón.
Señora letrada, ¿tendría uso de la palabra el señor Ponce por algún motivo, por alusiones o algo, de acuerdo con el reglamento?
(Veus) No, no.
Yo estoy preguntando a la señora letrada, que nos ilumine.
¿Tendría derecho a algún turno de palabra?
(Veus) Pues tres minutos de uso de la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Muy breve.

Sencillamente, que el señor Navarro ha tenido creo que el mal gusto de nombrar mi apellido, cuando él durante esta jornada ha hecho varias interrupciones, hablando con…, él y gente de su grupo, molestando al resto de intervinientes.
Es la primera vez que yo comentaba con el señor Nadal un aspecto muy concreto.
Y me parece, pues eso, de muy mal gusto el mencionarlo y tengo derecho a…, bueno, pedir que se retire esa observación o sencillamente dejar reflejo de mi descontento.

Nada más.

El senyor president:

Vale.
Brevemente.
Si seguimos nombrándonos mutuamente, esto no va a acabar nunca, vamos a tener derecho… (Veus) Sí, sí.
Pero permítame que termine.
Por supuesto, le voy a dar también turno de intervención, pero le rogaría que si seguimos nombrándonos mutuamente los unos a los otros, aquí no vamos a acabar nunca.

Es cierto y verdad que ha habido ciertos momentos en que el nivel de rumor ha sido excesivo por ambos lados.
Y yo creo que haciendo ejercicio de mis funciones, he llamado la atención a todas aquellas personas que no dejaban oír ni seguir el debate de la forma adecuada.

Por lo tanto, señor Navarro, tiene usted también tres minutos de intervención, y le rogaría que cerráramos el debate aquí.

El senyor Navarro Caballero:

Sí.
Señor presidente, muy breve.

Si el mal gusto es nombrar a una persona o su apellido, yo creo que no es cuestión de mal gusto.
Lo que sí que es cuestión de mal gusto es cuando uno está interviniendo y está esgrimiendo sus argumentos, haya otros miembros de esta comisión que se rían, pero de forma ostentosa.
Y lo que estaba refiriéndose a cuando ha habido otras interrupciones, no tenía nada que ver con las intervenciones que estaba haciendo ningún grupo.
Hemos sido respetuosos en todo momento.
Y yo creo que el señor Ponce ha sido irrespetuoso cuando se ha reído.
Una cosa es que haga comentarios sobre lo que el considere, pero no sobre los argumentos que está esgrimiendo este diputado.

En ese sentido, si le ha molestado y es de mal gusto que le nombre, lo que sí que le rogaría es que tuviese el buen gusto y cuando esté interviniendo y teniendo argumentaros algún otro diputado, que se…, si se va a reír o si va a ser como lo está haciendo, pues que se salga fuera para no faltar al respeto al que esté interviniendo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Bien.
Aclarado queda.

Pasaríamos al punto número 6, pero mi grupo parlamentario ha decidido pasar este punto a otro momento concreto.

Por lo tanto, damos por finalizada la comisión del día de hoy.
Y si les parece, como el miércoles y jueves hay pleno, podemos llegar a una…, hablar entre nosotros, y no hacer más larga la comisión de hoy, y llegar a un acuerdo sobre qué día sería el adecuado para el punto o puntos que quedan sobre el orden del día y los que quedan también por tratar.

Pues muchísimas gracias a todos y buenos días.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 43 minuts)