Untitled Document

<!--
body {
background-color:white;
color:black;
}
.text27 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text29 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text33 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text34 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para27 {
text-align:justify;
}
.para28 {
text-indent:35,4px;
text-align:justify;
}
.para23 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
.para25 {
text-align:center;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 25
d'octubre de 2007.
Comença la sessió a les 10 hores i 6
minuts.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora
María Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió
plenària número 10.
Segona i darrera reunió.

Pregunta d'interés general formulada pel
Grup Parlamentari Popular sobre els principis i les línies de
desenvolupament en els pressupostos de La Generalitat per a
l'exercici 2008 (RE número 4.
258)

La senyora presidenta:

Es reprén la sessió.

Compareixença del president del Consell per a
respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat
Valenciana, formulada pels grups parlamentaris.

Té la paraula el síndic del Grup
Parlamentari Popular.

El senyor González Pons:

Señora presidenta.

Señorías.

Señor president, la Comunidad Valenciana lleva una legislatura supliendo
con su propio esfuerzo presupuestario las carencias provocadas por la
desidia político-afectiva del presidente Zapatero.
Con nosotros ni
igualdad, ni solidaridad.
Para el presidente Zapatero no hay Generalitat.
La verdad es que durante estos últimos cuatro años nos hemos
cuidado solitos los valencianos, valencianos, con c de Camps según las
urnas.

Hasta nos ha sorprendido que hace unos días la
vicepresidenta del gobierno de Zapatero, señora Fernández de
la Vega, en declaraciones a una emisora nacional de radio le atribuyera a
la ciudad de Valencia un millón más de habitantes de los que
tiene en realidad.
Con ello ha demostrado dos cosas: la primera, que la
vicepresidenta Fernández de la Vega y sus compañeros de
gabinete ni conocen Valencia, ni conocen a los valencianos; y, la segunda,
que ya se han enterado de que estamos reclamando financiación para
un millón de valencianos más, porque somos un millón
de valencianos más, pero todavía no saben muy bien
dónde ponernos.

Lo cierto es que la respuesta del ejecutivo central a
nuestra reclamación de mayor presupuesto para un millón
más de valencianos es claramente decepcionante.
Según la
Moncloa, mayor población supone mayor gasto, pero también
proporcionalmente mayor ingreso.
Parece lógico, pero esa
afirmación contemplada en toda su seriedad y aplicada a los
inmigrantes reales de carne y hueso no solo es falsa,
señorías, también es cínica.

La nueva población que viene a Valencia
necesita un gasto educativo y sanitario que nunca será compensado
por el incremento proporcional que se produce en los ingresos por su
pertenencia a nuestro pueblo.
Por eso la Comunidad Valenciana es la tercera
comunidad autónoma que más gasta en educación, el 27,6
de su presupuesto, y la primera que más gasta en sanidad, el 38,5%
de su presupuesto.
Es verdad, podríamos gastar menos en
atención a las personas.
Es verdad, podríamos gastar menos en
atención a las personas.
Pero es que este partido,
señorías, en atención a las personas siempre quiere
gastar más.

A consecuencia de tener un millón más
de valencianos y valencianas invisibles para Zapatero, a los que Zapatero
no ve ni paga, pero a los que María Teresa Fernández de la
Vega vendrá a pedirles el voto para ZP, la Comunidad Valenciana es
una de las comunidades que tiene menor gasto público por habitante
del estado y eso antes de que anteayer el presidente del gobierno se
comprometiera de nuevo con otra comunidad autónoma a implementarle,
a ampliarle el presupuesto por su hecho diferencial no por su
población, que es el caso de Baleares.
Y eso antes que ayer, el
alicantino, Pedro Solbes, en la tribuna del Congreso de los Diputados
dijera que los presupuestos con Cataluña exceden en mucho lo pactado
con Cataluña.
Y exclamó textualmente: «Más
generosos con Cataluña no se puede ser.
» Bueno, pues con
nosotros sí, con nosotros se podría ser un poquito más
generosos.

Porque al final de la partida,
señorías, este año a los valencianos vuelve a tocarnos
60 euros menos por habitante que la media de los españoles.
Y,
además, con esos 60 euros menos por habitante tenemos que pagar en
un ejercicio las obras de un tren de alta velocidad que llevaba tres
años muerto de la risa, y que esperemos que no sea como el de
Barcelona, y plagar nuestro litoral de desaladoras que nos
convertirán en la fábrica de agua más cara y
más contaminante de Europa.
Y, además, hoy se anuncia que nos
quiere cobrar la ministra Narbona una ecotasa para que nos contaminemos y
fabriquemos agua para todos con mucho mayor gasto y, además, con
mucho menor beneficio para nuestros ciudadanos.

Por este motivo, señor presidente, porque un
año más los valencianos vamos a tener que hacer un esfuerzo
presupuestario que no tienen que hacer el resto de los españoles, en
nombre del grupo mayoritario le pregunto: ¿Cuáles
serán las líneas y los principios de los presupuestos de La
Generalitat para el 2008, nuestros verdaderos presupuestos?

Muchas gracias, señorías.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el
molt honorable president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, presidenta.

Señorías.

Señor portavoz del Grupo Parlamentario
Popular.

Efectivamente, como usted ha manifestado en su
intervención, la Generalitat valenciana, la administración
autonómica de todos los valencianos, año tras año va
haciendo un enorme esfuerzo por hacer posible que la igualdad, que las
oportunidades, que las apuestas estén directamente relacionadas con
nuestros conciudadanos, con todas las personas y con todas las familias.

Desgraciadamente, durante este año,
último año, hemos intentado que el gobierno de España
reconociese que somos un millón de personas más viviendo en
nuestra comunidad.
Ayer en el debate presupuestario, una vez más,
los socialistas en Madrid han decidido mirar a otra parte y han preferido
privilegiar otras cuestiones y circunstancias que no las personas sino que
son cuestiones de tipo político; comprar, por cuestiones de tipo
político, posiblemente el silencio de algunos grupos radicales.

Pero nosotros tenemos que seguir haciendo lo que
hemos venido haciendo durante estos años: un inmenso esfuerzo por
hacer de nuestra comunidad un lugar de mucha calidad de vida, de excelencia
y sobretodo de oportunidades de igualdad para todos.

Por eso, desde el año 2004, el primer
año de la anterior legislatura, el primer presupuesto de la anterior
legislatura, fuimos aumentando el peso de las políticas sociales en
los presupuestos de La Generalitat.
Y por eso la primera prioridad es
continuar por ese camino, pasando de un 77% de peso de las políticas
sociales en los presupuesto de La Generalitat a más del 80% de peso
de las políticas sociales en los presupuestos que se
presentarán en las próximas jornadas para que sea debatido en
el parlamento valenciano.
Para nosotros, como siempre, lo primero las
personas; lo primero, las familias; lo primero, las necesidades sociales de
nuestra comunidad.

Más de un 80% de políticas sociales es
más del 80% del presupuesto de La Generalitat destinado a la
sanidad, destinado a la educación, destinado al bienestar, destinado
a la vivienda, a la vivienda accesible, vivienda para todos y destinado,
también, al compromiso de cooperación con las sociedades en
el mundo que necesitan del apoyo de todos.
Políticas sociales en
más de un 80% de los presupuestos.

El incremento previsto del presupuesto en el
capítulo de ingresos también tendrá como destino de
gasto la sanidad, la educación y el bienestar social en más
de un 80%.
No solo, por lo tanto, partimos de un presupuesto social, como
ningún otro, sino que además el compromiso de este gobierno
es que más del 80% del aumento de ingresos de nuestro presupuesto
para el año que viene esté destinado a las personas, a la
sanidad, a la educación y al bienestar social.
(Aplaudiments)

Por lo tanto, más
y mejor asistencia sanitaria, incrementando la calidad de las prestaciones,
compatibilizar el acceso a una educación de calidad con el constante
incremento de la población de nuestra comunidad y continuar
desarrollando políticas de igualdad de oportunidades en el marco de
la nueva ley de dependencia.
Todo ello siendo conscientes que es necesario
seguir invirtiendo, por eso se van a mantener los niveles de
inversión en infraestructuras fundamentales para que nuestro
territorio sea competitivo y más del 12% del presupuesto
estará destinado a inversión para hacer de nuestra tierra,
una tierra competitiva.

Pero, además, también
compatibilizándolo con un esfuerzo capital y fundamental, cual es la
innovación y la competitividad, aumentando a niveles que nos
llevarán a final de esta legislatura a un gasto entorno al 2% del
PIB en innovación, investigación, desarrollo y en
competitividad.
Inversión en infraestructuras estratégicas,
innovación, investigación y competitividad fundamentales para
seguir creando empleo, como se ha hecho durante estos años en
nuestra comunidad, necesario para más prosperidad, prosperidad que
seguiremos invirtiendo en gasto social, en igualdad de oportunidades.
Ese
es nuestro modelo.
(Aplaudiments) Un modelo de apuesta por las personas, por el gasto
social, por la inversión social, por la generación de
expectativas de empleo, de innovación e infraestructuras, que es
consciente también que tiene que seguir desarrollando todo este gran
potencial que es nuestra comunidad.

Para el Partido Popular vivimos cinco millones de
personas en nuestra tierra; para el Partido Socialista hay un millón
de personas que no tienen consideración de ciudadanos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta d'interés general formulada pel
Grup Parlamentari Socialista sobre les mesures que està adoptant La
Generalitat per tal d'abordar adequadament els problemes derivats de
la necessitat de construir habitatge protegit a la Comunitat Valenciana (RE
número 4.
256)

La senyora presidenta:

A continuació
té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Luna González:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señor presidente, dado que no hemos tenido la
oportunidad de conocer en sede parlamentaria su programa de gobierno y dado
que los ciudadanos de la Comunidad Valenciana entienden que la vivienda es
uno de sus principales problemas, y que además es competencia
exclusiva de La Generalitat, ¿sería tan amable de explicarnos
qué medidas está adoptando La Generalitat con objeto de
abordar adecuadamente los problemas derivados de la necesidad de construir
vivienda protegida en la Comunidad Valenciana?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Té la paraula el
molt honorable president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Senyories.

Señor portavoz del Grupo Parlamentario
Socialista.

El programa de gobierno ha sido conocido en sede
parlamentaria.
El gobierno ha estado durante cuatro años
desarrollando sus políticas, también en materia de vivienda y
discutidas en este parlamento.
El programa electoral ha sido conocido por
nuestros conciudadanos y el programa electoral ha sido el del PP el que
mayor voto electoral ha obtenido en las pasadas elecciones
autonómicas.
Posiblemente, el gran problema del Partido Socialista
es que sigue sin saber lo que ha votado la ciudadanía de la
Comunidad Valenciana.

Las medidas que se han puesto en marcha durante estos
años y que se van a seguir potenciando y que además no solo
están teniendo el respaldo de la propia actuación, porque en
definitiva es un proyecto para todos y tienen que ejecutarse y hacerse
realidad, sino que tiene el apoyo del gobierno socialista, a través
del Ministerio de Vivienda, a través de los distintos responsables
que ha habido en el ministerio.
Y todos ellos han reconocido que el
gobierno de La Generalitat es el mejor gobierno autonómico en la
aplicación de las políticas de vivienda.
De hecho, superamos
años tras año las propias previsiones convenidas con el
Ministerio de Vivienda.

¿Qué tipo de actuaciones ponemos en
marcha?
Vivienda protegida y de nueva construcción, acceso
concertado a vivienda nueva, viviendas de promoción pública
de La Generalitat, vivienda existente, acceso concertado de vivienda usada,
ayudas a inquilinos.
En materia de vivienda de alquiler también
estamos siendo reconocidos por el Ministerio de Vivienda como el mejor
gobierno autonómico en esta cuestión, entre otras cosas por
la seguridad jurídica que estamos dándole al propietario de
la vivienda.
Adquisición de vivienda existente en cesión de
alquiler, cesión de alquiler en vivienda libre,
rehabilitación, patrimonio y viviendas públicas de La
Generalitat y suelo; mucho suelo que hemos movido también convenido
con ayuntamientos, con la Federación Valenciana de Municipios y
Provincias y con entidades financieras, promotores y constructores.

En cualquier caso, es una de las grandes apuestas de
La Generalitat valenciana que ha dado sus resultados durante estos cuatro
años y que vamos a mantener en un tremendo esfuerzo en los
próximos años, porque se trata de una de las cuestiones
más importantes para el presente y el futuro de muchas familias en
nuestra tierra.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el
senyor Luna.

El senyor Luna González:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señor presidente.

Es la primera vez que tengo la oportunidad de subir a
esta tribuna como síndic de mi grupo para sustanciar este trámite y le
aseguro que no he venido aquí a hacerle placentera su estancia en la
cámara.
Y no he venido a hacerle placentera su estancia en la
cámara, porque vengo a obligarle a hablar de lo que usted
normalmente no quiere hablar, que es de su programa de gobierno y de las
cosas que usted va a hacer.

Mire, usted despachó el debate de investidura
con una referencia a que el programa de gobierno suyo era la
ilusión, que como licencia política no está mal, pero
que me temo que no va a pasar a la historia dentro de las asignaturas que
se estudian en las facultades de ciencias políticas, porque
entenderá usted conmigo que como programa de gobierno no tiene mucha
enjundia que estudiar.

Normalmente usted viene aquí a un
trámite que ya conocemos de sobra.
Su grupo le pregunta, en un
ejercicio de fraude a lo que es el reglamento del parlamento, que no le
pregunta, le hace que usted despache su intervención con loas a lo
que está haciendo su gobierno y con ataques desaforados, vengan o no
vengan a cuento al Gobierno de España, y a continuación
aquí paz y allá gloria.

Pues nosotros nos vamos a encargar de que usted hable
de lo que tiene que hablar, de lo que no le gusta, de sus competencias, de
sus obligaciones y de sus responsabilidades; y que además lo haga
sinceramente.
Porque no es verdad, y lamento tener que decírselo,
señor presidente, no me gustaría utilizar términos
más duros, que sean ustedes el mejor gobierno reconocido por el
Gobierno de España en materia de vivienda.
No es ni mucho menos
verdad.

Usted vino aquí el 16 de octubre de 2003 a
decir que iban a hacer 100.
000 viviendas de protección oficial.
Está en el Diario de Sesiones.
Y en cuatro años, y no lo digo yo, lo dice el
Consejo Económico y Social, que es un organismo de La Generalitat,
ustedes han hecho 30.
000 viviendas y están en trámite de
construirse 28.
000, lo cual quiere decir que estamos empezando a hacer
menos de las que hacíamos.

Ustedes no son el mejor gobierno, según los
datos del Gobierno de España, son el penúltimo.
En los datos
de la ejecución del programa 2005-2008 solamente están peor
que ustedes sus compañeros, sus amigos del gobierno de Murcia,
curiosamente, y los demás van muy por delante.

Cuando ustedes hablan de que llegan a lo que se ha
convenido, efectivamente en algunos casos casi llegan, llegan al 98%, como
en el año 2006.
Lo que no dice usted es que la mayor parte de las
comunidades autónomas están muy por encima del 150% y algunas
incluso llegan al 200%.

Mire, ustedes tienen un serio problema, que
además se agrava con el tiempo, porque en este año de 2007
ustedes -datos de mayo de 2007, 31 de mayo- no han llegado ni
siquiera al 20% de cumplimiento de los objetivos del programa; y sobre
todo, y lo que es más grave, en suelo han llegado al 0%.
Su problema
es el suelo, y no lo saben.
Su problema es el suelo, y no saben como
resolverlo.
El problema de la vivienda protegida es que no hay suelo para
hacer vivienda de protección y no tienen ningún mecanismo,
porque no lo previeron en la Ley urbanística valenciana y porque
encima quieren recurrir la ley del estado, que es la única que
establece un mínimo de reserva de suelo decente para hacer vivienda
protegida.
Y ustedes no lo van a hacer y no van a resolver el problema de
la vivienda protegida.

Mire, señor presidente, yo he venido
aquí -como le decía- no a hacerle placentera su
vida parlamentaria.
Quizá me he quedado corto.
He venido aquí
con un objetivo: que usted no vuelva a ser presidente de La Generalitat.
(Remors) No tengo nada
personalmente contra usted.
(Aplaudiments) No tengo nada personalmente contra usted, alguna cosa a
favor.
Tampoco llego al nivel de su estilista, al que ustedes han elevado a
la categoría de artista haciéndole que exponga en el IVAM.
Entiendo que su cráneo está bien hecho, pero me preocupa lo
que hay dentro de su cráneo.
(Remors) Y lo que hay dentro de su cráneo es una falta
de voluntad de acometer los problemas de los valencianos.
Y eso es lo que
me preocupa.
No tengo nada contra usted, pero tengo mucho a favor de los
valencianos.
Y como tengo mucho a favor de los valencianos, y ustedes no
están ejecutando seriamente sus compromisos, siempre los rehuyen y
siempre se escudan en que otro tiene la culpa, por eso voy a hacer todo lo
que pueda cada vez que suba aquí para obligarle a hablar de lo que
tienen que hablar: que son sus competencias.
Y lo voy a hacer quizá
contundente en el tono, pero le voy a respetar en mucho.
Espero que usted
también respete a los valencianos.
Yo le advierto de antemano que
voy a trabajar, y mucho, para que el próximo presidente de La
Generalitat se siente en ese sitio del banco azul, en ese sitio.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora
presidenta.

Señorías.

Señor portavoz del Grupo Parlamentario
Socialista.

La ilusión es una cosa que de forma colectiva
hace que los pueblos crean que los gobernantes que están al frente
de sus instituciones tienen que irse a casa.
Por ejemplo, la ilusión
de los alicantinos cuando decidieron que usted dejase de ser alcalde de
Alicante.
(Aplaudiments)

La ilusión es una cosa que de forma colectiva
hizo que los valencianos decidiesen que el presidente de La Generalitat no
se sentase en la parte izquierda, sino en esta parte de la bancada del
parlamento autonómico.
(Aplaudiments)

Y la ilusión es algo que ha hecho que los
valencianos, en más de un 50%, con un resultado democrático
histórico, haya decidido (remors) que el Partido Popular siga rigiendo los destinos
políticos de la Comunidad Valenciana.
Eso es la ilusión.
(Aplaudiments)

Es desilusionante que la primera intervención
de quien ha sustituido a quien ha estado cuatro años trabajando de
forma esforzada por representar a sus compañeros, que la primera
intervención sea para deslegitimar a su propio compañero
diciendo que me hacía la vida placentera.
(Aplaudiments)

Jamás creí, jamás creí
que en solo siete días se pudiese tratar a un compañero de
filas, (veus)
responsable del partido político al que usted pertenece de esa
manera.
(Veus)
Porque su intervención no ha sido, señor Luna, contra
mí.
Ha sido contra el anterior secretario general del Partido
Socialista, (protestes) ha sido contra una forma de hacer oposición, ha sido
contra sus propios fantasmas, sus propias sombras.
(Veus)  ¡Y allá
vosotros!
Nosotros seguiremos hablando de las cosas que preocupan y ocupan
a nuestros conciudadanos.
(Remors)

Y además, señor Luna, cuatro
años por delante no se pueden malbaratar en su primera
intervención.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula la il·lustre diputada
senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Senyora presidenta.

Senyories.

Resulta curiós a data d'avui les
darreres actuacions de sòl per part de l'IVVSA a les tres
províncies de la Comunitat Valenciana, dades de l'IVVSA,
senyor conseller, que no qüestionarà.
La província
d'Alacant, de les 14 actuacions de sòl, 6 en
tramitació; a la província de València, 20 actuacions
de sòl, 6 en tramitació; a la província de
Castelló, 6 actuacions de sòl, 5 en tramitació.
Açò suposa milers de vivendes protegides en el caixó
«de sastre», que també «desastre», de
l'IVVSA i del Consell.

Està clar que s'han tingut paralitzades
estes actuacions per raons inexplicables.
Em sorprén l'alt
percentatge d'actuacions en tramitació, és a dir, a
l'escenari del futurible, quan haurien d'estar a
l'escenari dels fets consumats, en mínim execució o el
desitjable acabades.

Senyor president, a què es deu esta
ineficàcia?

Gràcies.
(Se sent
una veu que diu: «A la ilusión.
»)

La senyora presidenta:

Té la paraula l'honorable conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme
i Habitatge:

Gràcies,
presidenta.

No és cert, senyora diputada, no és
cert que no hi haja una política de sòl.
No és cert
que no estiguem treballant en eixe sòl.
Vosté coneix
perfectament que l'IVVSA ha licitat sòl recentment per a
construir més de 1.
200 vivendes que estem a punt d'adjudicar
en la Torre de València, en el barri de Rabassa d'Alacant i a
la zona del Campello.

Vosté sap que estem acabant amb
l'ajuntament de Castelló la reparcel·lació per a
poder licitar més sòl per a més de mil vivendes de
forma rapidíssima; que en Sant Joan en Alacant exactament igual; que
definitivament tenim en tramitació 27 sectors de sòl
urbanitzable residencial, on més del 50% de l'edificabilitat
residencial està vinculada a la vivenda protegida i són
més de 18.
000 vivendes que de forma ràpida anem a disposar
d'eixe sòl.

Per altre lloc, estem treballant amb ajuntaments com
Ibi, Borriol, dia abans Sant Joan, el Campello, i diversos ajuntaments en
sòl nou que pròximament traurem a eixa licitació
pública.

En definitiva, entenem que la política de
sòl és fonamental.
I entenem que la llei del sòl, la
LUV, la Llei urbanística valenciana.
.
.
(La
senyora presidenta desconnecta el micròfon de la trona)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Senyor president, li puc assegurar que un socialista
sempre tractarà millor el seu antecessor que vosté ha fet amb
el senyor Zaplana.
(Aplaudiments)

Les noves vivendes de protecció oficial que
construïsca l'Institut Valencià de la Vivenda o els
edificis que rehabilite per a esta finalitat, en aplicació del codi
tècnic de l'edificació, hauran d'incorporar
sistemes de captació, emmagatzematge i utilització
d'energia solar amb la finalitat d'aconseguir que una part del
consum energètic procedisca de fonts renovables, contribuint
així que Espanya complisca el protocol de Kyoto.
Un protocol
ratificat per unanimitat pel parlament espanyol durant el govern
d'Aznar i al qual l'aleshores president va anunciar dedicar
tots els seues esforços durant la seua presidència en la
Unió Europea perquè tots els països el ratificaren.

Senyor president, compartix vosté
l'opinió del senyor Rajoy, del seu cosí,
d'Esperanza Aguirre, que el canvi climàtic no és un
greu problema per a la humanitat?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme
i Habitatge:

Gràcies,
presidenta.

Senyor Signes, és un professional de
magnificar, d'exagerar i de no dir la veritat.

Vosté sap perfectament, ja ho va fer ahir i
continua fent-ho hui, la política seriosa i rigorosa que el Partit
Popular ha dut en allò que fa referència a evitar la
contaminació i a treballar per a evitar el que és eixe canvi
climàtic, vosté ho coneix perfectament.

Precisament esta comunitat, i en el seu poble, sap
que estem fent una actuació importantíssima d'R+D per a
energies.
.
.
, combustibles renovables.
Ho coneix perfectament, perquè
un familiar seu és el que treballa allí directament, un
professional important, (remors) important, eh, que esta fent una labor, i una labor
tremenda, tremenda.
(Remors)

Per tant, i a més estem treballant en energies
renovables en tota la Comunitat Valenciana.
En Castelló saben que
també estem treballant en tot el que és (remors) l'energia
eòlica, en energia fotovoltaica, i que anem a tindre en molt poquet
temps un suficient consum o una suficient producció d'energia
renovable per a poder alimentar tota la comunitat autònoma en el que
és l'energia que necessiten els seus domicilis.

Crec que això és important i que evita
conjuntament per al transport públic el que és la
contaminació ambiental i treballa de forma seriosa (la senyora presidenta desconnecta el micròfon de la
trona) .
.
.
canvi climàtic.
(Aplaudiments)

Pregunta d'interés general formulada pel
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís sobre les
mesures preses pel Consell per a garantir que les dones donen a llum en els
hospitals públics valencians segons les recomanacions de
l'Organització Mundial de la Salut (RE número 4.
259)

La senyora presidenta:

A continuació té la paraula la
síndica del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís, senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.
Senyor president.

La nostra pregunta també va sobre la vida plaentera, però en este
cas no sobre la seua vida plaentera.

Jo li demane que conteste, si té a bé,
la pregunta que li formula el nostre grup sobre quines mesures ha adoptat
el Consell per a garantir en els hospitals públics valencians que
les dones donen a llum segons les recomanacions de
l'Organització Mundial de la Salut.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

A continuació té la paraula el molt
honorable president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, presidenta.

Senyories.

Señora Oltra, yo no tengo vida pla-centera;
quien me ha dicho que me debo a una vida pla-centera era el síndico
del Grupo Parlamentario Socialista.
(Aplaudiments)

Yo lo que tengo es la
vida de responsabilidad y trabajo al frente de un gobierno que
además representa los intereses políticos, que representa a
la inmensa mayoría de los valencianos y que en su programa electoral
hablaba de esto, no como en el suyo que no hablaban de esto.
Ni el programa
del Partido Socialista, ni el programa electoral de su suma de partidos
políticos hablaban de lo que usted me está preguntando esta
mañana aquí, y sí que hablaba el programa electoral
del Partido Popular.

Creo que es bueno diferenciar programas electorales
que luego tienen respaldo mayoritario de aquellos que al final son la suma,
una especie de suma de yuxtaposición de propuestas que algunas de
ellas terminan pidiendo -como ayer, hablando de esta
cuestión- otras cosas que nada tienen que ver con la pregunta
en cuestión.
O un programa electoral serio y riguroso como el del
Partido Popular que hablaba de esta cuestión, como también
habla el Plan de salud y como también habla el Plan de excelencia.

Las actuaciones puestas en marcha por la Conselleria
de Sanidad: implantación del protocolo de parto humanizado en las
maternidades de la Comunidad Valenciana; la formación y
sensibilización a los profesionales sanitarios que atienden a las
mujeres en el parto mediante la elección del curso a través
de la Escuela Valenciana de Estudios de Salud, en la negociación de
los acuerdos de gestión con los 22 departamentos que se han incluido
objetivos relacionados con la humanización del parto: tasas,
cesáreas, ofertas de protocolo de atención al parto anormal,
aplicación de epidural, y se está proporcionando herramientas
a las mujeres para que decidan sobre la opción de parto que deseen;
un nuevo modelo de la cartilla del embarazo para facilitar establecimiento
del plan de parto acordado con la mujer durante el embarazo; y está
en proyecto la realización de un vídeo informativo sobre las
distintas posibilidades de asistencia al parto para su utilización
por los profesionales sanitarios.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyora presidenta

Senyor president, lamente que vosté no tinga
una vida plaentera.
Li recomane que recerque una vida plaentera perquè al final la gent que no té una vida plaentera acaba per fer-los la
vida impossible a ciutadans i ciutadanes.
(Rialles)

Dit això, me cenyiré al tema.
Una de
les experiències més importants i úniques en la vida
de les dones és, sens dubte, donar a llum.
Aquest procés
natural, tan vell com la humanitat, és hui en dia un procés
sotmés als ritmes hospitalaris, a la disponibilitat de llits, als
torns dels metges, a les preses pròpies de les nostres vides
accelerades.

D'esta manera les dones perden, perdem, el
protagonisme d'eixe moment i passem de subjectes a objectes; passem,
en definitiva, a un segon plànol i cobra importància la
intervenció mèdica i la medicalització de tot el
procés i pràctiques, en molts casos, innecessàries.

El nivell de cesàries practicades a la nostra
comunitat autònoma en el any 2005 va ser de 22,41% als hospitals
públics valencians, xifra molt superior a les que es donen en altres
països europeus; Holanda, per exemple, té un 8% de
cesàries, i la OMS reclama que no hi ha justificació
perquè per damunt d'un 10 al 15% de naixements es
produïsquen per cesària.
Aquest abús en la
pràctica de cesària que dobla xifres d'altres
països del nostre entorn, i en el cas dels hospital privats a vegades
la quintuplica -recordem que a la nostra comunitat autònoma en
els hospital privats en l'any 2005 el 42,91% de naixements, quasi la
meitat, es va produir mitjançant cesària-, demostra que
la majoria de les cesàries practicades són
innecessàries, i que obeïx més a accelerar el
procés del part, a aconseguir més parts en menys temps.
En
definitiva, respon a una lògica de productivitat que a una
lògica humana d'arribar a la vida en condicions de pau i
harmonia, i en el temps que es necessite en cada cas.

El naixement, igual que l'embaràs, no
són malalties, sinó estats de salut, però són
tractats per la nostra medicina com si foren anormalitats o disfuncions.

El part és un procés fisiològic
i involuntari en que la dona ha de ser subjecte i no objecte, ha de ser
protagonista d'eixe moment igual que ha de poder participar
activament en la presa de decisions.
En un part normal, sense
complicacions, pràctiques com és d'ènemes
rutinari, la depilació púbica rutinària, la
inserció profilàctica de vies intravenoses, espentes
sostingudes i constants, l'episiotomia rutinària són
clarament inefectius o dolents, i han de ser eliminats.

L'episiotomia a la nostra comunitat es practica
en un 83% dels parts, mentre que a Finlàndia, per exemple,
només es practica en el 29% del casos.
No crec jo, senyor president,
que les dones valencianes tinguem una fisiologia tan distinta de les
finlandeses que justifique esta disparitat de xifres.

La postura habitual del part també és
clarament perjudicial.
S'han de buscar mecanismes pels quals les
dones puguem triar la postura més còmoda per a donar a llum,
que no sol ser precisament la de gitada boca amunt en contra de la llei de
la gravetat, que, afortunadament, no és una llei que depenga de
vostés, i provocant que el xiquet o xiqueta haja de travessar una
corba ascendent a l'hora de nàixer, dificultant el naixement.

Cada dona és un món, cada part una
experiència única.
I hem d'anar a procediments que
respecten aquesta individualitat, on es cree un ambient de seguretat,
confiança i intimitat a l'hora de donar a llum.

L'excés de llum, de sorolls, de persones
en un part normal inhibix el propi procés natural que
substituït per fàrmacs, dels quals es podria prescindir,
allarguen i dificulten el part natural.

Recentment, el govern de l'estat, en el Consell
Interterritorial, va aprovar l'estratègia
d'atenció al part normal que promou l'harmonia i
naturalitat en el procés.
Es tracta d'una sèrie de
mesures perquè el part normal siga més humanitzat i menys
medicalitzat.
Es tracta de fomentar la consideració del part com a
un procés fisiològic, com un esdeveniment únic en la
vida de les dones i les famílies, i en relacions de parella.
Es
tracta d'incorporar la participació activa de les dones
gestants perquè se senten responsables i protagonistes del seu part.
Es tracta d'individualitzar cada dona i cada part.

Pot ser vosté em diga que, com fa una setmana,
que este discurs té 150 anys, però no és així:
és un discurs actual i és una reivindicació de les
dones.

Senyor president, li demanem que ens diga en quina
mesura el govern valencià pensa avançar en establir
polítiques que humanitzen el part normal, en quins temps, en quines
inversions.
Com pensa arbitrar el govern a la sanitat pública la
desmedicalització del part normal?
Com es pensen articular
mecanismes de participació en les decisions sobre el seu propi part
a les dones gestants en temps i en inversions?
Quins protocols per a evitar
les cesàries i les episiotomies i provocació del part
innecessàries?

Pot ser estiga sensibilitzada sobre este tema pel meu
entorn més immediat o pot ser, simplement, ja siga hora
d'humanitzar el procés del part i tornar el protagonisme a les
dones.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Pues señora Oltra, lo que le he estado
diciendo, las actuaciones que estamos poniendo en marcha.

Hay un hospital en la comunidad, el Hospital de la
Plana, en Villarreal, que ya reconoce el propio Ministerio de Sanidad como
pionero en todos estos proyectos, en relación con las
recomendaciones de la OMS.
Y continuar desarrollando estos puntos a lo
largo de los próximos años.
De hecho, en este hospital, que
ya se dice es un hospital de referencia nacional para la
implantación del parto no medicalizado, en donde se respetan las
decisiones de la mujer, y se adapta el proceso de alumbramiento natural a
las normas de la OMS, se ha elaborado una guía de asistencia al
parto normal con el fin de conseguir el mínimo intervencionismo en
el proceso.
Y se ha dotado a su servicio de obstetricia de equipamiento e
infraestructura para facilitar el parto humanizado.
Se ha implantado
también un método alternativo en la anestesia epidural.
Como
podrá usted comprobar todas sus preocupaciones al respecto ya
están puestas en marcha en este hospital y forman parte del proyecto
a desarrollar en la próxima legislatura en nuestra comunidad.

Decirle que la preocupación es una
preocupación generalizada, que este gobierno pone en marcha mediante
protocolos, medidas y las intervenciones necesarias en todo el
ámbito de su responsabilidad.

Pero decirle también, y creo que es bueno al
finalizar mi intervención en este turno de pregunta y respuesta,
decirle que en sus programas electorales estas cuestiones no estaban
contempladas, no lo estaban, y eso es bueno que se sepa para que en los
próximos programas electorales de sus partidos este tipo de
cuestiones, cuando comience la legislatura, formen parte de ese proyecto de
implicación y compromiso de los ciudadanos a la hora de decidir
entre las distintas formaciones políticas.
Posiblemente hay grupos
políticos que inciden, o ponen el acento más en
cuestiones.
.
.
, le puedo asegurar que están completamente cerradas,
que forman parte del pasado, que no son de la discusión ni la
preocupación de los ciudadanos de hoy.

Si usted a partir de la pregunta de esta
mañana, parece ser, compromete a su grupo parlamentario -que
ha pasado la convulsión política que todos conocemos- a
hablar de las cosas que preocupan a nuestros conciudadanos, a hacer posible
que nuestra tierra sea una tierra de prosperidad, a mejorar los niveles de
bienestar y de excelencia, a buscar oportunidades para todos, a buscar
mayor empleo para todos, a hablar de la integración de las personas
que vienen de fuera; en definitiva, a hacer política de verdad entre
todos, le diré: bienvenida a la política valenciana.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor president, des del nostre grup volem aportar
algunes mesures sobre les quals hi ha consens entre els professionals i que
el Consell té l'obligació d'incorporar de forma
urgent.

En el País Valencià la pràctica
habitual en molt hospitals en el moment del part contravé les
recomanacions de l'Organització Mundial de la Salut per raons
de seguretat jurídica o comoditat de l'equip mèdic.

L'Organització Mundial de la Salut
avalua que un índex superior al 10% de les cesàries suposa
una mala pràctica per part dels metges.
No obstant, ací es
realitzen per damunt d'esta taxa.
En els centres privats és on
es practiquen més cesàries: el 30% més que en els
públics.

Algunes de les recomanacions que tenen un grau major
d'incompliment en la nostra comunitat es refereixen a la
informació perquè la dona puga optar entre diverses formes de
cures en relació amb el part.
El rasurat del pubis i
l'administració d'un ènema abans del part no
són necessàries; l'episiotomia o tall en el
periné sistemàtic no està justificat; la
monitorització o ús d'un monitor per al control del
part no s'ha demostrat que tinga un efecte positiu sobre la mare o el
xiquet, i hauria de ser utilitzat exclusivament en cas.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra el honorable conseller de Sanidad.

El senyor conseller de Sanitat:

Gracias presidenta.

Señora diputada.

Efectivamente la OMS recomienda no un tanto por cien
superior al 15% para cesáreas en los partos totales vaginales.
En
principio le digo que nuestra comunidad está en la media nacional,
que es un 22%; y que si hay algún país que se acerca
más a la OMS, hay muchos países modernos europeos y mundiales
como es Estados Unidos, Alemania, Francia, Inglaterra.
.
.
, donde el tanto
por cien de cesáreas es el del 35%.
Por tanto, nuestro tanto por
cien está mejorable, y vamos a intentar mejorarlo, y para eso nos
hemos puesto los objetivos de productividad de los ginecólogos y
anestesistas en nuestra comunidad, pero estamos mucho mejor que la
mayoría de de países desarrollado.

Y además, además, en lo que es parto
natural, a parte, como ha dicho el presidente, que el Hospital de la Plana
es la referencia nacional en parto natural, y seis de cada diez mujeres que
van a ese hospital quieren un parto natural, hospitales como el Peset, La
Fe y el de Alcoy, Virgen de los Lirios, ya están practicando
técnicas donde no se hacen ese tipo de medidas que usted ha dicho
que se hacen.

Estamos avanzando, tenemos mucho que mejorar, pero
creo que estamos en el tren de salida.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora Mollà Herrera:

Senyor conseller, jo crec que entendrà que el
meu grup parlamentari.
.
.

La senyora presidenta:

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, jo crec que entendrà que per
a nosaltres, el nostre grup parlamentari, Estats Units no és un
exemple d'humanitat.

Però bé, el que estem
sol·licitant a la pregunta formulada per la nostra diputada
és que el Consell s'adherisca a l'estratègia que
el Ministeri de Sanitat, seguint les recomanacions de l'OMS, ha posat
en marxa.

Este plan pretén, com li he dit anteriorment,
reduir el nombre de cesàries que es practiquen en el nostre
país i naturalitzar més els parts.
Fins al 40% dels parts que
es realitzen a través d'esta intervenció, podrien
evitar-se.
La nostra proposta és que es contemple l'augment
del nombre de comares per a donar-los un paper prioritari com ocorre ja en
alguns països europeus.
Amb esta mesura s'evitaria la
cesària, l'episiotomia, els fòrceps, inclús
l'epidural que ralentitza la dilatació.

Segons un estudi avalat per
l'Organització Mundial de la Salut, el 40% de les dones que va
parir per cesària no va tindre més bebés.
Proposem
revisar les pràctiques actuals en l'atenció al part.
Eixe és l'objectiu de l'estratègia de
l'atenció al part normal en el Sistema Nacional de Salut
aprovat pel ple del Consell Interterritorial, i a l'empara dels plans
de qualitat impulsats pel Ministeri de Sanitat i Consum.

Però a més, li estem demanant que la
Conselleria de Sanitat d'una vegada, per a sempre, pose els
mitjans.
.
.
(La senyora presidenta desconnecta
el micròfon)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra el honorable conseller de Sanidad.

El senyor conseller de Sanitat:

Gracias, presidenta.

Señora diputada, el único responsable
de acreditar más matronas en la Comunidad Valenciana es el
Ministerio de Sanidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Moció subsegüent a la
interpel·lació al conseller d'Educació sobre
política general de la conselleria referent a la situació de
l'ensenyament públic valencià davant l'inici del
nou curs escolar 2007-2008, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 3.
025, BOC
número 14)

La senyora presidenta:

Continuamos con el pleno.
Moció
subsegüent a la interpel·lació al conseller
d'Educació sobre política general de la conselleria al
voltant de la situació de l'ensenyament públic
valencià davant l'inici del nou curs escolar 2007-2008,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda
Republicana: Compromís.

Per a la seua presentació i defensa.
.
.
Señores diputados, por favor, les rogaría que guardaran
silencio porque estamos en el pleno.

Per a la seua presentació i defensa, té
la paraula la representant del Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís, la senyora
Marcos.

La senyora Marcos Martí:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Començaré demanant a les senyores i
senyors diputats que me permeten retre homenatge des d'aquesta trona
a un jove, a Daniel Oliver, que ahir va ser soterrat a Benicull
perquè a l'eixida de la facultat -era un jove estudiant
valencià-, a l'eixida de la facultat es va trobar amb un
baralla.
.
.
va intervindre per defensar una dona que estava sent
maltractada, i per això va patir un cop al cap, una
hemorràgia cerebral i va morir.
(Aplaudiments)

A diferència del terrible espectacle que
vàrem vore l'altre dia en el metro, on una jove equatoriana va
ser maltractada sense que ningú poguera intervindre, a mi
m'agradaria això, retre homenatge a este jove valencià.
A més a més, és un jove vinculat i implicat
també en la política.
Estava en les llistes municipals de
Benicull d'Esquerra Unida del País Valencià.
I
m'agradaria retre-li eixe homenatge pòstum.
I agraïsc
l'aplaudiment de tots els diputats i diputades de la cambra.

Doncs bé, iniciarem la defensa de la
moció subsegüent a la interpel·lació que
vàrem presentar al voltant de l'inici de curs.

Des del Grup Parlamentari del Compromís, des
d'Esquerra Unida, voldríem fer bones les paraules del senyor
González Pons quan ha apujat este matí a la trona i ha dit
que el govern volia governar per a les persones.

Per tant, aquesta moció el que pretén
és millorar.
.
.
és que les Corts Valencianes insten el
govern a millorar algunes de les deficiències del sistema escolar.

Dia el senyor president, al qual jo he escoltat molt
atentament, que més del 50% del pressupost de La Generalitat
s'adreçaria a polítiques de sanitat, a
polítiques d'educació, a polítiques de benestar.

Doncs bé, per a nosaltres és
importantíssim resoldre algunes de les qüestions pendents,
entre altres, en primer lloc, realitzar un pla d'eradicació
del barraquisme escolar amb compromisos pressupostaris, allò que
oferia el senyor Camps.
I, sobretot, actuacions que puguen permetre
l'existència de les infraestructures necessàries per a
atendre tota la demanda que es realitza a la xarxa pública.

L'altre dia en la interpel·lació
va quedar palés que en estos moments, malgrat el pla de 1996, el pla
Creaescola, el pla Milloraescola, hi havia encara més de 1.
000
barracons al País Valencià.

He de dir-li, senyor conseller, que té
vosté algun listillo en la conselleria que menysprea la capacitat dels diputats de
formular preguntes al Consell.
I dic que és un listillo que vosté hauria
d'apartar de la representació de la conselleria a l'hora
de contestar les preguntes als diputats, perquè s'ha
permés, a una pregunta al voltant del nombre de barracons.
.
.
Podrem convindre si cal dir-los caracolas, barracons, aules prefabricades, però davant una
pregunta parlamentària formulada per aquesta diputada, eixe listillo que té
vosté en la conselleria es permet dir: «Entenem que barracons,
segons el diccionari de la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola,
es defineix com a caseta tosca, i en aquestos moments no hi ha cap
instal·lació d'aquestes característiques als
centres educatius de la Comunitat Valenciana.
»

Mire, senyor conseller, quan vullga, jo
l'acompanyaré a vore alguna caseta tosca.
Li diré
barracons, li diré aules prefabricades, com vosté vullga,
però això és prendre el pèl a la capacitat que
tenen les Corts Valencianes i els seus diputats d'intentar fer
control del govern.
El mateix que vosté ve ací i diu:
«N'hi ha 1.
000, 1.
300, etcètera».
Jo crec que quan
una persona formula, en este cas, una representant del poble
valencià, formula una pregunta a la conselleria, té
l'obligació de ser contestada amb el mínim dels
respectes que es mereix una representant del poble valencià.
I els listillos haurien de fer riure
en la cafeteria de la conselleria, que això està molt
bé.
Però això jo crec que és indigne que
vosté permeta que hi haja una persona que puga contestar així
a les preguntes, torne a dir, en funció de la capacitat de control
dels diputats i diputades de les Corts Valencianes.

Doncs bé, nosaltres pensem que és
necessari fer eixe pla d'eradicació de barracons, aules
prefabricades, aules provisionals, com vosté vullga dir-li,
però que tots sabem, sobretot els pares i les mares, als quals jo
faré.
.
.
evidentment, els donaré còpia
d'aquesta contestació.
Segurament estaran molt interessats a
saber quin és el pla concret, els compromisos pressupostaris per a
l'eradicació.

El segon aspecte que té a vore amb aquesta
moció és l'elaboració i la presentació
abans de sis mesos d'una llei d'educació infantil al
País Valencià.
En la llei de pressupostos de l'estat,
sap vosté massa bé, que es reconeix gràcies a una
esmena d'Izquierda Unida federal, que hi haja una partida de 100
milions d'euros per a l'escolarització de zero a tres
anys.
Això suposaria per al País Valencià
aproximadament 4.
000 places d'Educació Infantil de zero a tres
anys.

Si tenim en compte que en estos moments ací al
País Valencià estem llunyíssim de complir el que
serien els objectius de la cimera de Barcelona, que en el 2002 dia que era
desitjable que per al 2010, en les comunitats autònomes, el 33% de
l'escolarització infantil estiguera coberta, i ací al
nostre país estem llunyíssim, solament hi ha 32 centres en
tot el país, jo crec que ja cal un compromís, com han demanat
també les organitzacions de pares i mares i els sindicats, no sols
de posar ací el correlat corresponent als 100 milions d'euros,
que serien 4.
000 vacants, sinó que la seua conselleria es comprometa
a posar-ne 4.
000 més.
És a dir, un total, com a mínim,
de 8.
000 places d'Educació Infantil de zero a tres anys.

Una altra de les qüestions que es planteja en la
moció és el compliment de LOE en tots els àmbits.
Mire, per un costat està tot el que es deriva de
l'educació per a la convivència,
l'educació per a la ciutadania, que és com es diria
eixa assignatura a la qual vostés estan fent objecció de
consciència, i han fet un decret curricular, o estan preparant un
esborrany de decrets curriculars, que són absolutament
il·legals.
Vosté sap massa bé, no li ho he
d'explicar jo, quins són els ensenyaments mínims i, per
tant, la capacitat que té vosté, des del punt de vist
autonòmic, per a modificar, però en absolut invalidar el que
són els continguts i els objectius del reial decret que estableix
els ensenyaments mínims d'educació per a la ciutadania.

Ací, si mirem alguns exemples, entre els
objectius de primària, mentres el reial decret diu «que cal
reconéixer la diversitat com a enriquidora de la convivència,
mostrar respecte pels costums i formes de vida de les persones i poblacions
diferents a la pròpia», vostés diuen: «Mostrar
respeto por las costumbres y modos de vida de las poblaciones distintas a
la propia en lo que tenga de enriquecedor».
La veritat, senyor
conseller, és que la redacció és sublim.
Deu ser el
mateix que ha redactat.
.
.
el listillo que ha redactat allò dels barracons.

Si fem cas, per exemple, de l'objectiu 4 del
reial decret, que diu: «Mostrar sensibilitat per les necessitats de
les persones i grups mes desfavorits i desenvolupar comportaments solidaris
i contraris a la violència».
Vosté diuen:
«Identificar y rechazar situaciones de quiebra de la convivencia, de
injusticia y de discriminación».
També un reduccionisme
pel que fa als objectius.
.
.
, concretament, aquest objectiu del reial
decret.

A més a més, ha eliminat vosté
il·legalment dels objectius de primària l'objectiu
número 8 del reial decret, que diu: «Prendre
consciència de la situació del medi ambient i desenvolupar
actituds de responsabilitat en la cura de l'entorn
pròxim».
I també ha eliminat vosté
il·legalment l'objectiu número 6, que diu:
«Conéixer els mecanismes fonamentals de funcionament de les
societats democràtiques i valorar el paper de les administracions en
la garantia dels serveis públics i l'obligació dels
ciutadans de contribuir al seu manteniment i complir amb les seues
obligacions cíviques».

Vol dir vosté que ni les qüestions
mediambientals ni, sobretot, els mecanismes fonamentals de les societats
democràtiques, els importa al Govern Valencià, fins al punt
que han eliminat il·legalment eixos continguts que estaven
arreplegats en el reial decret d'educació per a la ciutadania.

El mateix pel que fa als continguts.
Però no
voldria posar més exemples d'este tema que està
absolutament clar.
I sí m'agradaria dir que al mateix temps,
pel que fa al compliment de la LOE, vosté ha de plantejar-se que
encara estan en vigor els decrets de funcionament dels centres de
l'any 1992, que encara vosté no té res preparat per a
errors, que existixen tota una sèrie de qüestions en les quals,
en teoria, vosté ha plegat als sindicats a la necessitat de dur
endavant tota aquesta regulació.
I fins ara, la LOE no
s'està complint al País Valencià.
Jo crec que el
govern valencià té possibilitats de regular i de fer
legislació en el seu àmbit, però el que no pot fer, en
cap cas, és fer objecció de consciència pel que fa al
compliment d'una llei estatal.
Això no és el que li
pertoca a les administracions valencianes i, sobretot, al govern
valencià.

Per últim, voldria parlar d'un punt que
ens preocupa molt, i és el pla de mesures que garanteix el dret a
l'ensenyament en valencià.
Què dir-li, senyor
conseller, que vosté no sàpiga en estos moments?
Ara, el mes
de novembre, es complirà el 24 aniversari de la Llei
d'ús i ensenyament del valencià.
D'eixos 24 anys,
12 han governat vostés, i en eixos 12 anys no han modificat els
objectius de la llei, però tampoc l'han complida.
Una altra
manera de fer objecció, en este cas, pel que fa al compliment
legislatiu que li pertoca al govern valencià.

Si mirem quines són les dades,
l'ús del valencià, segons l'últim estudi
que s'ha fet -que jo encara estic esperant que la seua
conselleria tinga l'amabilitat de facilitar-m'ho, encara que ho
he demanat pel conducte reglamentari-, ha descendit deu punts els
nombre de persones que entenen el valencià en València.
Hi ha
més de 75.
000 xiquets i xiquetes que no poden fer la
secundària en valencià.
Ja no parlem del Batxillerat i
l'FP.
M'haurà de dir vosté quantes unitats de
Batxillerat es fan en valencià i, sobretot, quantes en els centres
d'FP.
Si vol ja no parlem de l'educació permanent
d'adults, on el valencià és un programa que en alguns
centres es desenvolupa i en altres ni tan sols es té la possibilitat
que els immigrants que van a l'EPA puguen fer la seua immersió
lingüística al País Valencià en la nostra
llengua.

Mire, hi ha una diferència territorial.
Podem
dir que l'ensenyament en valencià al País
Valencià està absolutament segmentat.
Hi ha una doble xarxa:
por una banda, la xarxa pública, on es té una certa
possibilitat de fer palés els drets dels alumnes i dels pares
perquè estudien en la nostra llengua; i una xarxa, que és la
privada, on eixe dret no es fa en absolut, excepte el que són les
escoles cooperatives del model Rosa Sensat.
La resta, ningú
està fent, en la privada, els plans d'immersió
progressiva i els plans d'aplicació progressiva del
valencià.

Sols al 42% dels centres d'Alacant es pot fer
algun estudi en valencià, el 82% dels centres a Castelló i el
68% de València.
Això vol dir que hi ha un diferència
territorial molt greu a l'hora de garantir els drets dels
valencianoparlants a estudiar en la seua llengua.

Per tant, senyor conseller, si mirem des del punt de
vista del tipus d'estudi infantil, primària,
secundària, batxillerat, formació professional,
educació permanent d'adults no es garanteix per igual al llarg
del sistema els drets i tampoc als diferents territoris del País
Valencià.
És això pel que li demanem que, a un any que
es complisquen els 25 anys de la Llei d'ús i ensenyament del
valencià, des de la conselleria es faça un pla que puga
garantir realment els drets dels valencianoparlants a parlar en la nostra
llengua.

Com vosté vorà, això
també és garantir el dret de les persones; també
és garantir el dret dels valencians i valencianes que volem que els
nostres fills, les nostres filles puguen realitzar els estudis en la nostra
llengua.
I vostés, precisament perquè representen el govern
dels valencians, perquè han tingut un suport majoritari, jo espere
que donen un vistiplau favorable a aquesta moció, perquè
estem parlant de millorar les infraestructures, estem parlant de garantir
l'educació infantil de zero a tres anys, estem parlant de
l'acompliment de la LOE i estem parlant de garantir
l'ensenyament en valencià i, per tant, els drets
lingüístics als valencians i valencianes que així ho
desitgen.

Jo crec que ni el senyor González Pons ni el
senyor Camps, quan han parlat ací este matí, estaven dient
coses a fum de palla.
Al contrari, crec que estaven dient que volen
governar per als ciutadans i les ciutadanes i, sobretot, volen fer una
política educativa a la qual destinaran una important quantitat del
pressupost.

Nosaltres, el que volem és que això, a
més a més de grans paraules que es diuen des de la trona,
després corresponga a uns concrets.
.
.
a una sèrie de
qüestions i, sobretot, compromisos concrets que s'han de fer per
banda del govern valencià i que millor que les Corts Valencianes
perquè insten el govern a assumir aquests compromisos concrets.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Marcos.

Té la paraula, com a representant del Grup
Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada senyora Sorribes.

La senyora Sorribes Martínez:

Bon dia, senyora presidenta.
Moltes gràcies.

Senyora Marcos, votarem a favor de la moció
presentada pel seu grup parlamentari per la falta de previsió i
planificació en la construcció de centres educatius i, en
conseqüència, per la insuficiència d'escoles i
instituts i la persistència, l'increment i la precarietat
d'aules prefabricades.
Perquè en infraestructures, malgrat la
promesa del president Camps en el debat de política general de 2004
d'eliminar les aules prefabricades en dos anys -de 2004 a
2006-, tot i que estem a l'últim trimestre de 2007,
encara queden per construir centres educatius inclosos en el mapa escolar
presentat pel senyor Zaplana en 1996.

Per exemple, l'institut Bovalar de
Castelló.
Fa set anys que ocupa dependències de l'antic
quarter Tetuan 14, té aules prefabricades i compartix
dependències amb les cases regionals d'Astúries i
d'Andalusia i la pista esportiva amb els bombers de Castelló.

No sols no es reduïxen els barracons -o caracolas, que es más fino- sinó que, en algunes poblacions inclús
s'incrementen, de manera que entre el 3,5 i el 5% de la
població pública els disfruta.
I dic entre el 3,5 i el 5%
perquè depèn de qui done les dades.
Mentre que el senyor
conseller ens deia l'altre dia que hi havia 934 per a 21.
000 alumnes,
CIEGSA diu que hi ha 1.
282 per a 28.
000 alumnes i vosté ens ha
informat ara que el seu listillo diu que no cap.

Senyora Marcos, votarem a favor de la moció
presentada pel seu grup parlamentari perquè l'oferta
pública de places públiques per a xiquets i xiquetes de zero
a tres anys no arriba al 10% de la població d'eixes edats,
mentre que la resta ha d'acudir a guarderies privades.
Pensem que
és necessari respondre a la gran demanda social incrementant, de
manera significativa, l'oferta educativa en esta etapa no
obligatòria per tal de compensar les desigualtats d'origen i
d'afavorir la integració de la cohesió social.

Tot i que el govern valencià va prometre
crear-ne 45.
000, el que s'ha fet ha estat eliminar les ajudes per a
les escoles infantils dels ajuntaments.
La Generalitat, com vosté
mos ha dit, sols compta amb 33 escoles infantils de titularitat
pública.
És important, per tant, crear una partida
pressupostària específica per tal d'incrementar les
vacants d'educació infantil pública.

Senyora Marcos, votarem a favor de la moció
presentada pel seu grup perquè, tot i que la LOE va entrar en vigor
el maig de 2006, conselleria encara publicava ordres de gran
transcendència basades en la LOCE els dies 10 i 11 de maig sense
consultar ni el Consell Escolar Valencià ni la Mesa Sectorial
d'Educació intentant pontejar una llei orgànica que,
pel seu caràcter bàsic, afecta moltes de les accions
educatives de la nostra comunitat.
Per exemple, la regulació de
l'avaluació diagnòstica a l'ensenyament,
publicada al DOGV de l'11 de maig.

Senyora Marcos, votarem a favor de la seua
moció perquè l'ensenyament en valencià sols
arriba al 23,5% de l'alumnat i hi ha una distribució
territorial desigual que vosté ja ens ha explicat i que no vaig a
repetir; perquè no hi ha continuïtat dels programes
d'ensenyament en valencià entre les diferents trams educatius,
és a dir, entre primària i ESO i entre ESO, Batxillerat,
cicles formatius i ensenyaments de règim especial, de manera que, en
els ensenyaments no obligatoris, la presència del valencià
és merament testimonial; perquè continuen sense catalogar-se
els llocs de treball de secundària i de cicles formatius ni
d'assegurar-se la competència lingüística del
professorat mitjançant plans de formació permanent;
perquè no es potencia el valencià en els plans
d'acollida, ni hi ha suficients materials didàctics
específics en valencià per a nouvinguts; perquè
s'observa una paralització progressiva i creixent de
l'ensenyament en valencià, així com
l'aparició de la doble xarxa, de la qual vosté ja en
parlava, entre la pública i la privada, en què esta
última defuig el valencià incomplint la Llei
d'ús i ensenyament, cosa que genera una asimetria que
perjudica greument la llengua pròpia dels valencians, la nostra
llengua.

Perquè és necessari que el Consell
millores totes aquestes qüestions és pel que votarem a favor de
la seua moció.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Sorribes.

Té la paraula la representant del Grup
Parlamentari Popular senyora Linares.
.
.
perdó, senyor Soria.

El senyor Soria Mora:

Gracias, señora presidenta.

Señorías, señora Marcos,
permítame que le anticipe, de entrada, la posición de nuestro
grupo parlamentario, Grupo Parlamentario Popular que, como imagino que
usted intuirá -usted para esto sí que es
«listilla»- es favorable a no apoyar su moción, es
decir, no vamos a dar apoyo a su moción como usted imagino que
intuirá, moción presenta por Esquerra
Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís.

Y no podemos estar de acuerdo ni en el fondo ni en la
forma de su moción.
Y no estamos de acuerdo en el fondo porque
carece de sentido aprobar mociones que insten al gobierno de La Generalitat
a llevar a cabo iniciativas que, desde hace años, se están
cumpliendo sobradamente.

Da la sensación, señora Marcos, de que
usted no se entera de lo que está pasando en la Comunidad
Valenciana.
La comparecencia del señor conseller de Educación en esta cámara el pasado 25 de
septiembre para informarnos de las líneas generales de la
política de la conselleria en la presente legislatura evidenció y
demostró que el gobierno valenciano continúa apostando, como
uno de los pilares básicos de su acción de gobierno, por la
educación.

Y digo que continúa porque tras cuatro
legislaturas de gobiernos del Partido Popular, como dejó claro el
señor conseller, se mantendrá la apuesta del Consell por las
infraestructuras educativas en sus diferentes facetas
-construcción, modernización y mejora de los centros
escolares de la red pública- convirtiéndolo en uno de
sus ejes vertebradores del gobierno valenciano.

Y ni estamos de acuerdo en el fondo, como le voy a
argumentar posteriormente, ni mucho menos en las formas, es decir, en las
expresiones que usted utiliza en su moción.
No es de recibo que
usted presente una moción cuyo primer punto introduzca el
término, que yo personalmente ni reconozco ni lo comparto ni le
admito, como es el barraquisme.
Sólo puedo entender que usted utilice este
término en una moción parlamentaria si la englobo dentro de
su política, la política de un grupo o de una
coalición o no sé qué, que hace muchos años
está totalmente desubicada en el tiempo y en el espacio.
Sólo
puedo entender que usted presente una moción en esos términos
desde mi convicción de que ustedes ni conocen ni entienden ni
conectan con la realidad actual de la Comunidad Valenciana ni con los
valencianos.

Cuando usted nos pide, en el primer punto de la
moción, que erradiquemos el barraquisme, es decir, las aulas prefabricadas o, como se ha dicho
aquí tantas veces, caracolas en Andalucía -más
fino- o aulas en Cataluña, usted está demostrando que
desconoce o no quiere darse por enterada de la demanda de puestos escolares
que hay en la red pública valenciana.

Usted, como mínimo, como diputada
debería saber que todo ciudadano que ha solicitado una plaza escolar
en la Comunidad Valenciana, a todo ciudadano, la Conselleria de
Educación siempre le ha ofertado un puesto escolar en centro
público.
Si no ha habido plazas suficientes en algún centro
por circunstancias específicas o porque tenga más demanda,
siempre ha sido dirigido a otro colegio o instituto público.
Dicho
de otra forma, señora Marcos, la Conselleria de Educación, en
la red de centros públicos, siempre realiza oferta de plazas
escolares superior a la demanda existente.

Y, por otra parte, ha de saber que jamás se ha
obligado a un alumno a que se escolarice en un centro público.
.
.
concertado, perdón, si su elección ha sido un centro
público.
En consecuencia, La Generalitat siempre ha garantizado que
todo ciudadano que desee escolarizar a sus hijos en centros públicos
se llevará a cabo.

Y, por otra parte, señora Marcos, usted
debería saber que la ejecución del actual programa de obras
de la Conselleria de Educación, el plan Creaescola y Milloraescola,
recogen actuaciones necesarias en los colegios e institutos que
conllevarán, evidentemente, con el tiempo la eliminación de
las actuales aulas prefabricadas.
Porque usted debería saber que en
la Comunidad Valenciana hay 1.
528 centros, que configuran la red
pública escolar, que siempre, es evidente, precisan realizar obras y
mejoras para mantener las infraestructuras escolares en las mejores
condiciones, porque a mí me gustaría preguntarle:
¿qué actuaciones llevaría a cabo su grupo para
garantizar la total escolarización cuando hay que reponer un
edificio que ha finalizado su periodo de cadencia?
O, ¿qué
haría su grupo cuando la solución es que hay incrementar en
cualquier centro o distrito el número de plazas escolares porque se
ha generado un incremento de la demanda?
Pues yo sí sé
cuál es la solución de su grupo, señora Marcos.
La
solución de su grupo es ninguna.
Y no tiene ninguna solución
porque su grupo jamás se ha planteado gobernar en la Comunidad
Valenciana ni tiene proyectos ni tiene respuestas ni tiene soluciones.
(Veus) Ustedes solo
pretenden titulares de prensa que intentan alarmar, cuando no confundir, a
la ciudadanía, como es evidente, sin conseguirlo.
Ustedes solo
tienen críticas fáciles basadas en discursos obsoletos,
cuando no sectarios, basados en falacias y en datos irreales en la
mayoría de los casos, que repiten cíclicamente cada cuatro
años, como cada cuatro años los ciudadanos les dan la espalda
y los colocan ahí, en la oposición.

Por tanto, le digo que sí, que habrá
aulas prefabricadas mientras haya un solo valenciano que necesite ser
escolarizado, que habrá aulas prefabricadas mientras sigamos
llevando a cabo mejoras en la red pública escolar para garantizar
que esos nueve mil alumnos de otras nacionalidades que cada año
vienen a la Comunidad Valenciana porque sus familias lo han elegido, el
gobierno valenciano les dará respuesta tanto en sanidad como en
educación, y, para eso, de forma temporal, hacen falta aulas
prefabricadas.

Sí, señora Marcos.
Lo que es seguro es
que usted, en la oposición, no hará nunca aulas
prefabricadas, de eso estoy muy seguro.

Y respecto al segundo punto de la moción que
plantea, una ley de educación infantil, la informo, por si lo
desconoce, que el gobierno del Partido Popular en la Comunidad Valenciana
ha hecho realidad la generalización y escolarización del cien
por cien del alumnado del segundo ciclo de Educación Infantil, es
decir, de tres a seis años.
Porque quiero recordarle, para
refrescarle la memoria histórica, que en 1995, cuando el Partido
Popular accedió al gobierno de La Generalitat, estaba pendiente y
para desarrollar la escolarización del alumnado de los tres
años, además del desarrollo y aplicación de la LOGSE,
es decir, la ley del 1990.

Y ha de saber, señora Marco, que la
generalización de la escolarización del alumnado de tres
años se ha conseguido gracias al esfuerzo presupuestario de un
gobierno que, según usted, no cree en la educación
pública, opinión que no es compartida por la mayoría
de los valencianos, como es evidente.
Después, le puedo adjuntar el
número de plazas que se han creado a lo largo de estos años.

Por otra parte, señora Marcos, como usted
debería saber también, la LOE establece que para generalizar
las escolarización gratuita de los tres a los seis años se
concertará el segundo ciclo de Educación Infantil.
Pues,
bien, la Comunidad Valenciana ha sido pionera en esta actuación
relativa a la gratuidad generalizada del segundo ciclo, ya que la
concertación de estas unidades se alcanzó ya en el curso
2005-2006.

Respecto al primer ciclo de Educación
Infantil, usted sabe lo que dice la LOE.
La Ley orgánica 2/2006, de
3 de mayo, dice que las administraciones públicas promoverán
un incremento progresivo de la oferta de plazas públicas en el
primer ciclo y, asimismo, coordinarán las políticas de
cooperación entre ellas y con otras entidades, para asegurar la
oferta educativa en este ciclo.
Pues, bien, el gobierno valenciano, a
través del Partido Popular, está desarrollando una
política de expansión de la escolarización del primer
ciclo de Educación Infantil en centros financiados con fondos
públicos.

En relación a la escolarización de los
niños de hasta tres años de edad, se ha optado por la
colaboración institucional entre administraciones públicas y
también entre administración y sector privado, para lo cual
se ha puesto en marcha en el año 2004 un sistema de
financiación.
Y respecto a datos de esfuerzo económico en ese
sentido, ha de saber que en el curso escolar 2004-2005 se destinaron 7
millones de euros; 2005-2006, 8.
700.
000; 2006-2007, 14.
300.
000; y para este
curso se van a destinar 22 millones de euros.

En lo referente al tercer punto de su moción,
la que nos presenta, debo decirle que, permítame la
expresión, usted se ha debido de quedar muy descansada.
Un punto que
dice: «Cumplir la LOE en todos los niveles y ámbitos
educativos.
» Pues, mire, señora Marcos, le he de decir que
esto más parece un mandamiento que un punto de una moción.
Evidentemente que se está cumpliendo la LOE, porque quiero
recordarle, señoría, que el gobierno valenciano, y
concretamente la Conselleria de Educación, cumple, siempre ha
cumplido y cumplirá la legislación vigente.

Y quiero recordarle, señora Marcos, que el
gobierno valenciano está cumpliendo la Ley orgánica 3/2006,
de educación, como en su día fue el gobierno del Partido
Popular el que elaboró y desarrolló el mapa escolar al
aplicar la LOGSE en la Comunidad Valenciana, a pesar de que nuestro partido
no votó dicha ley.
Pero, la cumplió,.
.
.

La senyora presidenta:

Vaya terminando, señor Soria.

El senyor Soria Mora:

.
.
.
como cumple toda la legislación vigente.

Gracias, presidenta.

Y en el cuarto y último punto, que insta al
gobierno valenciano a establecer las medidas que garanticen realmente el
derecho a recibir la enseñanza en valenciano, le digo que la conselleria garantiza el
derecho de cualquier valenciano a recibir la enseñanza en
valenciano.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Per a la rèplica, té la paraula la
senyora Marcos.

La senyora Marcos Martí:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora Sorribes, tinc d'agrair-li la seua
intervenció i, d'alguna manera, doncs, coincidim en el que
seria la diagnosi que té en estos moments el sistema escolar
valencià.

Senyor Soria, jo no sé com contestar una
intervenció que més que arguments és un seguit
d'exabruptes.
Jo no vaig de «listilla», no ho he fet mai.
En tot cas, «listillo» és aquell que des de la
conselleria vol prendre'ls el pèl als diputats i a les
diputades d'aquesta cambra.
Jo sóc una diputada seriosa quan
puja a aquesta trona pretén argumentar, això sí,
utilitzant moltes vegades el llenguatge apegat al carrer, i això del
barraquisme escolar no m'ho he inventat jo.
El barraquisme escolar
està en el llenguatge de les mares, dels pares, dels professors,
dels sindicats, perquè tot el món, davant d'una
situació que no és conjuntural, sinó, pel que es veu,
definitiva, que suposa més de 1.
300 barracons al sistema escolar
valencià, què vol que li diga?

Parla vosté de Catalunya i Andalusia.
Mire, en
una comunitat n'hi ha 100 i en l'altra 200.
I problemes
d'escolarització els mateixos que nosaltres.
El que passa
és que vostés porten dotze anys governant sense planificar.
¡I no és un problema dels 9.
000 que vénen ara!

Mire, jo vaig estar en una inspecció, en la
inspecció de Formació Professional, i se poden preveure les
cohorts escolars, se poden preveure els moviments migratoris.
.
.
Què
vol dir vosté?
Que la planificació no existix arreu del
món?
¡No!
Qui no la utilitza és el govern
valencià, perquè en estos moments l'única cosa
que li preocupa és afavorir els interessos de l'escola privada
en contra de l'escola pública.

No, si no ho dic jo.
Mire, el benefici de
l'ensenyament privat es dispara un 170% per les ajudes de la
pública.
Me dirà vosté com va a garantir
l'ensenyament infantil, zero a tres anys, si només compta amb
l'ensenyament privat.
Places públiques, zero.
Varen heretar
vostés 33 centres, zero a tres anys, del govern socialista, i tenen
els mateixos, 33 centres.
Places públiques, zero a tres, zero.

Mire, senyor diputat, jo no he parlat del tres-sis,
que sé que està l'escolarització al cent per
cent, ¡perquè ho sé!
, perquè jo conec el sistema
escolar valencià, jo no sé si vosté no el coneix.
Jo
de tres-sis no he parlat, he parlat del zero-tres, ¡i clar que cal
una legislació de l'educació infantil, per suposat que
sí!
Si el govern no la vol fer, com sempre, serem subsidiaris de la
llei que s'haja de fer i dels decrets que despleguen
l'educació infantil a nivell de l'estat.

Però jo crec que al País
Valencià cal una llei d'educació infantil, no
només per a garantir les places, no només per a garantir
l'educació del que se considera no una etapa assistencial,
sinó una etapa educativa.

I després, dia vosté de «la seua
intervenció».
Mire, jo puc ser enèrgica, però
les formes les cuidaré sempre, senyor diputat.
Coses que, pel que es
veu, altres no ho fan.
Jo no he fet desqualificacions del seu grup.
He dit
que en el sistema escolar passen estes coses i que les Corts tenen
d'instar al govern, ¿per què no?
Perquè, si no,
sobrem, ¿eh?
Si el govern ja és el govern benèfic que
ho fa tot, ¿per a què aprofiten les Corts valencianes, per a
què voten els ciutadans?

Tenen vostés un toc totalitari
d'intentar representar-ho tot i aclaparar sempre, amb els seus vots,
que deixa prou malparats, després, els seus líders
polítics quan pugen a esta trona presumint que volen tindre en
compte l'opinió de tots.
Nosaltres, modestament, representem
també uns certs milers de valencians i valencianes, i la nostra
idea, la nostra proposta política, és tan respectable com la
seua, encara que vostés, evidentment, governen perquè tenen
molt més suport, però això no vol dir que tinguen de
menysprear ni desqualificar les propostes que vinguen d'aquesta
diputada o de la meua formació política.

Només queda temps per a dir-li.
.
.
Ha fet
vosté ací una afirmació: qualsevol valencià o
valenciana que vullga que el seu fill i filla estudie en valencià,
ho pot fer.
No tinc més temps que per a dir-li: això
és absolutament fals, ¡és una falsedat!
I quan vullga
vosté, reben la representació de les escoles en
valencià, la representació dels moviments que volen que els
seus fills i filles estudien en valencià, i estaria bé que
vosté aprenguera alguna cosa quan sentira les dificultats reals de
tots aquells que volem ¡el nostre dret!
, ¿eh?
, el nostre dret,
que és que tant els nostres fills, com els nostres néts, com
la gent que està en les nostres rodalies i utilitza el
valencià, puga estudiar en la nostra llengua.

I per això li dic, quan vullga vosté,
ara no tinc temps, li demostraré, amb les dades en la mà, que
algú que li ha facilitat a vosté eixa informació,
és una informació falsa.
I això ho diuen els usuaris,
no vosté, que segurament no coneix ni estima ni utilitza la nostra
llengua.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Marcos.

Tiene la palabra el ilustre diputado señor
Soria.

El senyor Soria Mora:

Senyora Marcos, no sé si m'ha dit al
final que jo no conec la nostra llengua.
.
.
¿M'ha dit
això?
Que pareix que no conec la.
.
.
Mira, jo conec perfectament la
nostra llengua, parle en valencià, parle en castellà.
El que
m'agrada de la Comunitat Valenciana és que no passe com
passà fa tres setmanes a Catalunya, a on tiraren a un professional
de la televisió o de la ràdio pública catalana
perquè no parlava con volien determinades persones.
(Aplaudiments)

Afortunadament, senyora Marcos, estem en una
comunitat on se pot parlar castellà o valencià sense que
ningú te diga res, i per això la gent se sent còmoda
en esta comunitat.

I vaig a continuar parlant en castellà,
perquè m'apetix, només per això.

Bien, yo, lo único que sé,
señora Marcos, es de datos.
Usted, evidentemente, me plantea unas
cifras, pero yo voy a plantearle otras, porque, al final, se tiene que
argumentar con datos, no con recortes de prensa ni con datos extrapolados.
Siempre, señora Marcos, en la Comunidad Valenciana, evidentemente,
puede haber incidencias en algún tipo de colegio, de colectivo, de
colegio o de centro, pero usted entenderá que en una comunidad donde
hay 733.
000 alumnos en el presente curso escolar, pueda haber problemas
puntuales de que alguien no pueda llegar a acceder, a lo mejor, en
algún momento determinado, pero, si hay problemas en grupos de
siete, ¿cómo no va a haber en grupos de 730.
000 alumnos,
señora Marcos?

También le tengo que decir.
.
.
Sí,
señora Marcos, sí, sí, y ustedes extrapolan eso y
hacen, de la anécdota, noticia.
Pero usted tiene que saber que
aquí, el año 1995, cuando el Partido Popular accedió
en la Comunidad Valenciana al gobierno de La Generalitat, había, por
ejemplo, unidades de tres años, 44, Alicante, 2 en Castellón
y 101 en Valencia; actualmente hay 618 en Alicante, 215 en Castellón
y en Valencia 776.
¡Y eso es gobernar, señora Marcos!

Había una plantilla de profesorado que se ha
incrementado en 15.
000 para prácticamente el mismo número de
alumnos, ¡y eso es gobernar!

I quant a l'ensenyament en valencià, li
tinc de dir que actualment estan estudiant en valencià 182.
920
alumnes, no sé si ho he dit bé, crec que sí,
¿no?
És a dir, el 7% més que el curs passat, i el 146%
més que el curs 1995-1996.
És a dir, que, al final, els
ciutadans de la Comunitat Valenciana s'adonen de qui governa, i se
governa amb xifres i se governa donant resposta a la demanda dels
ciutadans.

I jo no tinc més a dir-li més que no
anem a donar suport a la seua moció, perquè mos pareix que
és una moció que no té cap sentit en estos moments,
perquè el govern valencià, la moció, la passà
el passat mes de maig.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Soria.

Señores, pasamos a la votación.
Comienza la votación.
Votos a favor, 39; votos en contra, 48.
Queda
desestimada la moción.

Por favor, una nota para las señoras y
señores diputados.
Les comunico a sus señorías que el
próximo lunes, 29 de octubre, se reunirán a las 10:30 horas
la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda, y a las 18:
00 horas la Comisión de Industria, Comercio y Turismo.

És closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 11 hores i
39 minuts)