DS-029HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 23 d'abril de 2024.
Comença la sessió a les 10 hores i 42 minuts.
Presideix la presidenta de Les Corts Valencianes, senyora Llanos Massó Linares.
Sessió plenària número 19.
Primera reunió.

(Aproximadament els primer 10 minuts de l'inici de la sessió del ple no queden enregistrats per raons tècniques)

Decret llei 3/2024, de 20 de març, del Consell, de mesures urgents en matèria de categories professionals i condicions retributives del personal investigador de les fundacions i instituts d'investigació biomèdica del sector públic instrumental de la Generalitat (RE número 14.
889, DOGV número 9814; amb correcció d'errades RE número 15.
458, DOGV número 9817 i correcció d'errades RE número 15.
851, DOGV número 9822).
Validació o derogació

El conseller de Sanitat:

…incluso se producía la incongruencia de que personal investigador de las distintas fundaciones e institutos recibían emolumentos diferentes en función de la entidad en la que prestaban sus servicios, con el agravante de que todas ellas forman parte del mismo sector público.

Tercero, incumplimiento flagrante de la Ley 14/2007, de 3 de julio, de investigación biomédica, ya que el Consell del Botànic no cumplió el mandato normativo del artículo 85 de dicha ley.
En él, se establece en su punto 1 que, abro comillas: «Las administraciones públicas fomentarán, en el marco de la planificación de los recursos humanos, la incorporación a los servicios de salud de personal investigador en régimen estatutario», cierro comillas.
Todo esto ha generado durante los últimos años una inestabilidad, inseguridad y, lamentablemente, una fuga de talento del personal investigador valenciano.
Una auténtica pena, señorías, porque, en la comunidad, investigadores con talento hay muchos y con gran prestigio.
Pero la falta de interés del anterior Consell para adaptar su situación laboral a la normativa vigente ha causado un grave perjuicio a la investigación valenciana, que se ve vaciada de un personal cualificado que le permita ejercer adecuadamente sus competencias estatutarias en materia de ciencia e investigación biomédica.
En síntesis, una ausencia de reconocimiento que ha provocado que muchos investigadores se marchasen a otras comunidades autónomas o distintos países.

Por otro lado, el hecho de que esta normativa haya sido tramitada a través del procedimiento excepcional del decreto ley responde a la relevancia extraordinaria que la investigación biomédica representa en las prioridades del Consell del presidente Mazón.
La urgente exigencia de disponer de un marco homogéneo que evite las inequidades retributivas y de condiciones laborales existentes en las fundaciones e institutos de investigación, e impida, por tanto, la fuga de personal investigador, hacen imprescindible e inaplazable la tramitación inmediata y posterior convalidación de este decreto ley.

La Conselleria de Sanidad, como muy bien saben ustedes, consta de asistencia, docencia e investigación, y el president tiene especial interés en el buen funcionamiento de esta última en la Comunidad Valenciana.
Y tenemos que actuar con celeridad y firmeza para que las incoherencias que han afectado al personal sanitario finalicen lo antes posible y su trabajo retorne cuanto antes a la comunidad.
Nuestro reto es conseguir que los investigadores no se vean obligados a marcharse por no poder desarrollar su trabajo en buenas condiciones en nuestra tierra.
Por supuesto que es necesario y muy enriquecedor que en su formación adquieran experiencia en el extranjero e incorporen iniciativas novedosas, pero siempre que sea de una manera voluntaria y con el objetivo final de desarrollar todo este bagaje en la Comunidad Valenciana y en nuestras entidades investigadoras.

Señorías, con este decreto ley vamos a tratar de recuperar, afianzar y consolidar a los buenos investigadores que tenemos en la comunidad para que cimenten su talento, podamos tener proyectos de investigación y seamos lo que tenemos que ser: innovadores a nivel nacional e internacional.

Las fundaciones y los institutos públicos de investigación del ámbito sanitario, como todos ustedes saben, gestionan la investigación de los centros y hospitales del sistema sanitario valenciano y forman parte también del sistema español de ciencia, tecnología e innovación.
En ese contexto, la investigación biomédica exige preservar el carácter profesional de la figura del personal investigador, como garantía para la consecución de una investigación de calidad que, en última instancia, se ponga al servicio de la práctica clínica y del beneficio de los pacientes.

Reiterando lo esbozado anteriormente, la ley de investigación biomédica establece que, abro comillas, «la incorporación del personal de investigación se realice en el régimen jurídico que corresponda», cierro comillas, garantizando que las condiciones retributivas no sean en ningún caso inferiores a las establecidas para las categorías profesionales estatutarias equivalentes en el servicio de salud que correspondan.
Por tanto, era imprescindible elaborar una base legal para aplicar en la Comunidad Valenciana la normativa estatal reguladora de la ciencia, la mencionada Ley 14/2007 y la Ley 14/2011, de la ciencia, tecnología y la innovación, estableciendo las equivalencias del personal investigador con sus correspondientes categorías profesionales estatutarias al servicio del Servicio Valenciano en Salud.
No podíamos seguir manteniendo las desigualdades que estaban lastrando a nuestros investigadores, más allá de las mencionadas incoherencias retributivas, la falta de equivalencia entre las categorías del personal investigador y las correspondientes de los profesionales sanitarios estatutarios, tienen también consecuencias graves en el ámbito de las condiciones laborales, especialmente en lo que se refiere a la carrera profesional del personal investigador.
Hasta ahora, las distintas fundaciones e institutos carecían de un modelo de promoción interna de su personal, lo que impedía fidelizarlo, así como desarrollar objetivos e incentivos que forman parte consustancial de una investigación de calidad.

Como podrán observar, el texto legal es muy corto.
Dos artículos, dos disposiciones adicionales y una disposición derogatoria y dos disposiciones finales.
En el artículo primero establecemos la equivalencia de las categorías profesionales del personal investigador con respecto a las del personal estatutario del Servicio Valenciano de Salud, en los términos que sus señorías pueden consultar en el anexo a este decreto ley.

A continuación, establece con carácter retroactivo a 1 de enero de 2024 la correspondiente equivalencia de las condiciones retributivas del personal incluido en las relaciones de puesto de trabajo de las fundaciones e institutos del sector público instrumental de la Generalitat a las equivalentes categorías del personal estatutario.
Respecto al artículo segundo, establece que los ajustes presupuestarios que haya que hacer en las mencionadas entidades serán siempre autorizados por el Consell, a propuesta conjunta de las consellerías de hacienda y sanidad, previa adopción de los correspondientes acuerdos por parte de los órganos estatutarios de cada entidad, siguiendo en su caso el procedimiento de negociación colectiva que sea procedente.

En este sentido, les anuncio que este decreto ley supone un marco normativo que permite a las distintas fundaciones biomédicas del sector público destinar seis millones de euros de su autofinanciación para regularizar las retribuciones de los investigadores y generar en nuestra comunidad, tal y como se comprometió el presidente Mazón en esta misma tribuna, doscientos contratos de investigadores a corto plazo.
Buscamos un modelo de tranquilidad para que los investigadores se centren en su trabajo de innovar y avanzar a través de un sistema sostenible y autofinanciado y que, a la vez, pueda servir a la atracción de fondos europeos, fondos de inversión y ensayos clínicos.

El texto legal también deja reflejado que la implantación de la carrera del desarrollo profesional que corresponde al personal de las fundaciones de investigación biomédica se realizará de forma progresiva y proporcional durante los ejercicios de 2025 y 2026.
Además, señorías, este decreto ley no tiene relevancia únicamente en su aplicación directa, sino también en la influencia que ha tenido para que recientemente hayamos pactado con los sindicatos un preacuerdo de convenio que regula las categorías profesionales, condiciones laborales y retribuciones del personal investigador.
Este convenio constituirá un verdadero estatuto de los profesionales de la investigación al establecer un marco jurídico estable y contempla una serie de medidas pioneras a nivel nacional para dignificar la profesión, eliminar inequidades existentes en el sector y ofrecer estabilidad al personal investigador.

Nuestro objetivo último es que los profesionales preparados que hay en la Comunidad Valenciana investiguen aquí y promuevan las iniciativas necesarias para seguir avanzando.
Las fundaciones de investigación biomédica son entidades fundamentales para realizar ensayos clínicos y promover líneas de investigación básicas, traslacionales y clínicas.
Además, son necesarias para patentar, licenciar y comercializar avances científicos para mejorar la calidad existencial.

Este Consell se caracteriza por cumplir con sus promesas, poner en marcha las iniciativas que se anuncian en estas Cortes.
El pasado 14 de marzo, el presidente Mazón se comprometió a aprobar un nuevo marco legal para que los investigadores en la Comunidad Valenciana tuvieran mayor estabilidad, seguridad y mejores salarios.
Apenas una semana después, el pleno del Consell aprobó la mencionada norma que hoy traigo a estas Cortes para solicitar su convalidación.

Ustedes pueden optar por apoyarla o no, pero recuerden que los investigadores valencianos llevan años reclamando esta equivalencia ante sus condiciones y la del personal estatutario y que de su voto depende que se cumplan estas expectativas.
No podemos esperar más.
Ustedes presentaron un plan para conseguir que cientos de valencianos regresaran del exterior y, tres años después, su fracaso fue escandaloso.
Necesitamos soluciones reales que vendrán con toda seguridad de la mano de la seguridad jurídica que este decreto ley proporciona a la investigación biomédica, y que el convenio ya negociado con los sindicatos pueda llevarse adelante para el bien del progreso de la investigación valenciana.

Este decreto ley resuelve el problema actual generando un marco normativo único y homogéneo que sea de aplicación a toda la Comunidad Valenciana, adecuado para alcanzar la dignificación de las retribuciones y las condiciones laborales del personal, coherente con la legislación del estado, ya que da cumplimiento a la ley estatal de investigación biomédica, que permite el consenso para facilitar las condiciones laborales que pudieran ser objeto de concesión colectiva y que promueve la captación y la retención del talento investigador.

Señorías, este decreto ley es necesario para nuestro ámbito investigador y muy beneficioso para nuestro futuro como sociedad avanzada y moderna.
Estoy convencido de ello y por eso les solicito la convalidación de la norma para continuar por la senda del progreso y la equidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Para ejercer el turno a favor, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la ilustre diputada Mari Carmen Martínez.

Cuando quiera.

La senyora Martínez Clemor:

Gracias, presidenta.

Buenos días a todas sus señorías, conseller.

Hoy estamos de enhorabuena.
Venimos todos, y digo todos y todas porque estoy segura de que todos los grupos parlamentarios aquí presentes estamos de acuerdo en lo más importante.
Sin salud no somos nada.
Mucha fuerza a Aitana y a todos los que, como tú, necesitan un aliento de ánimo.
Desde esta tribuna me gustaría deciros que no estáis solo ninguno, estamos con todos vosotros.
(Aplaudiments)

Por ello, esta convalidación del decreto ley expuesta detalladamente por nuestro conseller es un paso más para demostrar a la sociedad y, en especial, al colectivo de investigación de la función pública, que creemos y cumplimos con nuestros compromisos, que vamos a mejorar la vida de las personas que viven en nuestra comunidad.
Y hoy es el día donde toca dignificar a los profesionales de la investigación.
(Aplaudiments) Aprobando este marco normativo, resolvemos las irregularidades que existen, como bien ha dicho el conseller, en materia de gestión de personal que se recogía en todos los informes de auditoría de las diferentes fundaciones de investigación.
Esta nueva norma garantiza y protege la figura del personal investigador sanitario público.
Por lo tanto, evitamos también la fuga de talentos de nuestra comunidad.

Pero, además, estamos poniendo las bases y las condiciones para ser mucho más atractivos y que los mejores talentos, después de formarlos, tengan un sitio competitivo y digno para desarrollarse aquí, en nuestra Comunidad Valenciana, y que no se nos vayan ni fuera a otras comunidades ni a otros países, porque no seamos capaces de darle lo que llevan tiempo reivindicando: reconocimiento y dignidad.
(Aplaudiments)

Este colectivo se ha sentido muy abandonado.
Nunca ha sido una prioridad en su agenda política, pero esto va a cambiar.
En tan solo nueve meses, el Consell del presidente Mazón ha trabajado mucho, rápido y bien.
No pueden decir que no.
El conseller y su equipo se han sentado con todos los sindicatos y han llegado a un preacuerdo para dar los primeros pasos y trabajar en un nuevo convenio.
Y con esta modificación o esta convalidación que regula las equivalencias de categorías profesionales, condiciones laborales y retribuciones del personal investigador, son compromisos que adquirimos con ellos, se trata de dar el primer paso para culminar esos acuerdos por todas las partes afectadas.
Esta acción está totalmente acordada para sentarnos por fin la conselleria con todas las partes implicadas.
Vuelvo a repetir, con todas las partes implicadas.

Por lo tanto, animo a todo este hemiciclo a ser partícipe de forma positiva con este colectivo tan necesario para tener una sanidad de calidad.
El futuro de la sostenibilidad sanitaria depende de que se le dé la importancia que tiene.
Hoy y mañana lo podemos demostrar todos aquí.

Lo que queda claro hoy también aquí, y de lo cual me siento muy orgullosa, valenciana, alicantina y villenera, que una vez más los que representamos lo que la mayoría de ciudadanos de la Comunidad Valenciana ha querido cumplimos con nuestros compromisos y seguiremos haciéndolo.
Miren, la semana pasada, con nuestro voto favorable, pero con su triste y esperpéntica puesta en escena y su voto en contra, pusimos en marcha la garantía de libertad educativa, la igualdad de todas las víctimas de violencia social y política, la bajada de impuestos, los beneficios fiscales a las familias en gastos muy comunes, (aplaudiments) como es el dentista, las gafas, practicar deporte, que también es bueno para la salud, la educación gratuita de cero a tres años, el plan de vivienda para facilitar el alquiler y la compra a las familias y a jóvenes de nuestra comunidad.

Y podría continuar, pero hoy toca centrarnos en nuestros investigadores biomédicos y sus equipos.
Esta cámara hoy puede dar una lección.
Votemos sí a la convalidación de este decreto.
Comencemos a hacer cosas buenas todos juntos, como hacen ellos por nosotros.
Primero, vamos a dignificar su labor.
Segundo, vamos a impedir la fuga de talentos.
Tercero, vamos a asegurarnos un futuro de investigación sanitaria de calidad y sostenible.
Y cuarto, vamos a ser responsables y coherentes con lo que decimos y con lo que hacemos.
Nosotros sí lo hacemos y lo demostramos.
(Aplaudiments) Ustedes está por ver.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

No consta que ningún grupo parlamentario haya solicitado el turno en contra.
Por tanto, pasaremos a la fijación de posición de los grupos parlamentarios.

Por parte del Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianas, tiene la palabra la ilustre diputada Ana Vega.

Cuando quiera.

La senyora Vega Campos:

Gracias, presidenta.

Señor conseller, gracias por traer aquí este decreto que desde Vox consideramos tan necesario para mejorar y dignificar la situación del personal investigador de la Comunidad Valenciana.

Ya lo dijo hace unos cuantos años, allá por el 2020, nuestro diputado nacional por Valencia, Julio Utrilla, en el Congreso: «Nuestros científicos se nos van y perdemos talento por falta de plazas, por inestabilidad laboral o porque tienen salarios bajísimos».
Y esa es la realidad de España, desgraciadamente.
Y a ello hay que sumar las múltiples irregularidades que el Botánico venía manteniendo durante su mandato, perjudicando la investigación biomédica, como bien ha dicho usted.

Pero usted ha hablado de la auditoría del año 2023 y yo, que me he molestado en sacar las anteriores para ver todo el mandato del Botánico, le digo que es que son reiteradas y manifiestas las irregularidades que se cometieron contra nuestro personal investigador.
Coexistencia de cuatro convenios para el personal de Fisabio durante los cuatro años.
No hicieron nada en cuatro años para hacer un convenio que regulara su situación laboral.
Informe desfavorable no solamente de la RPT del año 2022, sino de la del 2021, la del 2020 y la del 2019.
Y no hicieron absolutamente nada tampoco.
Desde la Dirección General de Presupuestos nunca se autorizó la masa salarial para Fisabio.
Vaya, es que en cuatro años fueron incapaces de ponerse de acuerdo.
Pero, claro, eso sí, tenemos que decir que previo a las elecciones del año 2019, el señor Puig aquí sacaba mucho pecho y decía «abordaremos medidas para dar estabilidad al personal investigador», en mayo del…, perdón, en abril del 2019.
Se marchó a París sin darle estabilidad al personal investigador.
Pero, eso sí, en 2021 volvía a sacar pecho, después de la pandemia diciendo que «Puig apuesta por la estabilidad para garantizar la permanencia del talento investigador en la Comunidad Valenciana».
Cualquiera lo hubiera dicho, porque en el año 2022 las auditorías seguían diciendo que no existían RPT, que no se autorizaba la masa salarial, que no había autorización por la Dirección General de Presupuestos para autorizar la contratación de personal laboral en Fisabio, que no se publicaba la valoración de los candidatos, que la póliza de responsabilidad civil no estaba autorizada por la Dirección General de Presupuestos y que, incluso, la mayoría de los trabajadores se encontraban en fraude de ley -dicho por la inspección laboral- porque muchos de ellos tenían un contrato por obra y servicio de más de cinco años.

Mire, una auténtica vergüenza y un despropósito lo que han hecho desde el gobierno central, pero, por supuesto, lo que ha hecho el gobierno del Botánico aquí, que por sus pugnas internas y por sus peleas fueron incapaces de retener ese talento, esos cerebros que se tuvieron que ir a otras comunidades e incluso al extranjero y que no se quedaron aquí, a las que no respetaron.
Pues, bien, con este decreto lo que se consigue es proteger la figura del personal investigador reconociendo su gran labor y previniendo la fuga de cerebros a otros territorios o fuera de España.

Nosotros le agradecemos, señor conseller, que se sigan dando pasitos para mejorar la vida de los alicantinos, valencianos y castellonenses, y aprobaremos este decreto ley para dignificar la labor, el trabajo y la profesionalidad de nuestro personal investigador.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Ahora, por el Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra el ilustre diputado Carles Esteve.

Cuando quiera.

El senyor Esteve Aparicio:

Sí, moltes gràcies, senyora presidenta.

Jo, senyor conseller, crec que s'ha enganyat.
O siga, li anem a votar a favor, jo li vaig a votar a favor, però crec que s'ha enganyat, no necessitava hui vindre vosté, vosté, a parlar d'auditories, de veres… ¿En serio?
Ve a parlar-nos d'auditories?
, d'irregularitats?
No, en serio, un conseller que ha concedit un contracte de 2,3 milions a un processat per corrupció en la trama Osvaldos…, ens parla d'irregularitats?
Un conseller que ha concedit un contracte de 64.
000 euros a una empresa participada pel seu número dos, necessita hui vindre a parlar d'irregularitats?
Jo crec que això era absolutament necessari i jo no ho anava a fer.
Estes notes me les he fet a última hora.
És a dir, oiga, ¿necessitem continuar parlant d'irregularitats una altra vegada?
Ja parlarem de les irregularitats en les mamografies, no perdrem el temps.

I ara torne un poc al tema que ens ocupa, com vosté ha fet també al final de la seua intervenció.
Jo crec que s'ha de fer, i en açò li vaig a donar la raó, crec que este decret tocava, toca donar passos endavant, en la consolidació d'un espai d'investigació biomèdica que siga més estable.
Crec que podem anar més enllà i, per això, li vaig a demanar, no a vosté, a la resta de grups parlamentaris, que tramitem açò com a projecte de llei.
Jo crec que tenim possibilitats d'aprofundir més, de continuar un poc en la senda que el mateix president ha plantejat alguna vegada, de dir: bé, anem a dialogar, anem a treballar sobre açò.
Jo crec que hui anem a traure un consens ample en que este camí s'ha de recórrer, i a mi m'agradaria que el camí fora un poquet més llarg.

Això li ho propose, si té vosté alguna capacitat d'influència sobre els seus i del grup parlamentari, jo crec que seria una bona idea de fer-ho.
Ahí li ho deixe, el guant.
I l'agarra si vol.
I li dic dos coses sobre esta qüestió que, a més, m'ixen de l'exposició de motius del mateix decret, que parla de les conseqüències immediates, no?
, parla de la fugida del personal investigador cap a entorns amb una major seguretat jurídica en les condicions retributives i laborals.
Jo tinc que dir açò…, vaig a fer una malíccia, que professionals de la sanitat fugint de la sanitat pública, buscant millors condicions laborals i seguretat laboral, a mi em recorda molt l'Hospital del Vinalopó, me'l recorda moltíssim… O siga, açò serviria també, serviria també.

Jo acabe d'explicar fa poquet, s'acaba d'anar un psiquiatra, queden tres de set, només n'hi ha cinc pediatres de deu.
Jo crec que açò serviria també.
Però, bé, estem en esta part, i crec que es podria continuar treballant, com ha dit la senyora Vega, inclús, sobre la relació i el treball, més estabilitat, inclús la coordinació de funcions en els hospitals de referència de cadascú dels instituts de… Jo crec que en això es pot continuar.

I una altra part que em pega moltes voltes, és que parlem de com d'important que és que s'investigue ací… Jo crec que és important que s'investigue ací, però també és molt important que la investigació que es fa amb diners públics acabe tenint un rendiment econòmic sobre la majoria de la població.
I resulta que el 60Â % de la investigació biomèdica que es fa amb diners públics acaba en butxaques privades.
Jo crec que sobre això podríem continuar parlant.
Li demane…, li oferisc el meu vot a favor, el del meu grup, però li demane que, si té alguna influència sobre el seu grup parlamentari, que tramiten açò com a projecte de llei, perquè jo crec que podem avançar juntes molt més ràpid.
 (Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Pues, ahora, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra el ilustre diputado Rafael Simó.

El senyor Simó Sancho:

Bon dia a totes i a tots.

Bé, amb caràcter previ, senyora Martínez, senyor conseller, ficar-se la tirita abans de la ferida igual no és molt bona idea, perquè els pot deixar en mal lloc.
Nosaltres anem a votar a favor d'aquesta proposta.
(Aplaudiments) I ho anem a fer…, i ho anem a fer per quatre raons.
I les explique molt…, molt ràpidament.

La primera és perquè entenem que és de justícia dignificar la figura del personal investigador públic.
S'havia generat, com bé ha dit el conseller, una desigualtat entre treballadors antics i treballadors més nous, i crec que és un bon pas per a fidelitzar, per a evitar la fuga de talent… Ojalá tots els decrets sanitaris anaren també en eixa direcció.

La segona raó és perquè es continua en certa manera una tasca que va iniciar el Botànic.
És veritat que inacabada, és veritat que no va poder acabar fent eixa arquitectura jurídica que se necessitava, però sí que enllestida amb un preacord del conveni que ja reparava la desigualtat… Mazón va dir també ací que aquest decret anava a donar més estabilitat que la llei nacional, això ho va dir el senyor president, és una cosa que ni nosaltres ni els professionals veuen, eixa més estabilitat, és veritat que es veuen millores en les retribucions, que ja estaven pactades anteriorment en eixe preacord, però allò de més estabilitat, que la llei nacional no sabem molt bé per a on…

La tercera raó té que a vore amb eixa llei nacional, i és que este decret, en certa manera, el que fa és desenvolupar la llei de ciència 17/2022 de la ministra Morant i que, per cert, no va tindre cap vot en contra en el congrés dels diputats i les diputades a Madrid.
De fet, este decret parla d'equiparar els investigadors estatutaris, com contempla la llei de ciència estatal, o replega la futura negociació de la carrera professional i l'antiguitat, com també preveu la llei aprovada per la ministra Morant.
És a dir, sense eixa llei estatal, aquest decret, sincerament, hui segurament no existiria.

I la quarta raó és perquè creiem que el sistema públic de salut a nivell global, i també el valencià, necessita de mirades llargues, necessita de més investigació, d'aplicació de noves tecnologies, de noves teràpies avançades, d'intel·ligència artificial, i per a tot això fa falta investigadors, un sistema d'investigació potent, un sistema investigació robust que aquest decret entenem que sí que el fa una miqueta.

És veritat que necessitem més coses, senyor conseller, a banda de l'aprovació de la tramitació d'aquest decret llei, necessitem més recursos per als instituts i les fundacions públics d'investigació, ho vorem en els pressuposts, necessitem, per exemple, que el conseller Rovira desbloquege la convocatòria del pla GenT, que seria apostar per la ciència; necessitem rematar el conveni, i també necessitem desbloquejar, agilitzar els tempos, per a desbloquejar les contractacions per a tindre nous investigadors.
I a la millor, si tenim nous investigadors, igual la ciència ens ajuda, la senyora Martínez i la senyora Vega, a que ens contesten si creuen que el franquisme va ser una dictadura.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

La votación ordinaria de este decreto, será tras la sustanciación del punto séptimo.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre declarar el 26 d'abril com a dia de les xiquetes i els xiquets a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 15.
817, BOCV número 55)

La senyora presidenta:

Pasamos ahora al punto número 2, toma en consideración de la proposición no de ley de tramitación especial de urgencia sobre declarar el 26 de abril como día de las niñas y los niños en la Comunitat Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Popular, registro de entrada 15.
817.

Para la presentación y defensa de la iniciativa…, no…, tiene la palabra, por el Grupo Parlamentario Popular, Javier Gutiérrez.

Cuando quiera.

El senyor Gutiérrez Martín:

Muchas gracias, señora presidenta.

Antes de mi intervención, y a modo de lógico formalismo, indicar que hemos presentado una corrección de errores para la modificación de nuestra PNL, introduciendo el término «día del niño» en el título de la misma, trasladando así la literalidad de la propuesta a este grupo y a estes Corts Valencianes, y así dar continuación al trabajo realizado durante estos cuatro años y que ha venido usando «día del niño» como fórmula de la propuesta presentada.

Y ahora sí, buenos días, compañeros, los que estamos aquí presentes en este hemiciclo, quienes hoy toman las decisiones empresariales, los que nos dan servicio todos los días y quienes lo reciben, quienes guardan nuestra seguridad y quienes tienen que ser y sentirse seguros, quienes hoy educan y los que educamos, y tantas y tantas más personas, qué duda cabe, seremos reemplazados por los niños y las niñas que hoy son responsabilidad nuestra y, por lo tanto, son semilla de los futuros brotes que ocupen en la sociedad del mañana.

Y de cómo los cuidemos, los reguemos, los eduquemos a introducirse en nuestra sociedad, dependerá el futuro de la misma y el a dónde vamos y cómo evolucionamos como conjunto dentro de esta vorágine que suponen los retos que se afrontarán en los próximos años.
En nuestro deber está no olvidarnos de los niños y las niñas, garantizar que reciben una educación de calidad, proteger su salud.
Y en nuestro deber está hacerlos sentir seguros.
Y es la familia, en la totalidad de sus formas, el centro esencial de dicha protección para su crecimiento, desarrollo y bienestar.
Y ninguno de nosotros somos ajenos a todos los esfuerzos que debemos realizar cada uno de los núcleos familiares para conseguir todos esos objetivos marcados, y que no es otro, dentro de este contexto, que el que crezcan en un ambiente de seguridad y felicidad, que es a lo que aspiramos todos personalmente.

Los malabares que supone la conciliación familiar, los malabares que suponen para muchos padres y madres el encontrar tiempo de calidad para disfrutar y ejercer nuestra labor como verdaderos educadores de nuestros hijos e hijas, y también los malabares que suponen económicamente los gastos educativos, de nutrición y sociales, sobre todo en su etapa inicial, y que gracias al esfuerzo del Consell veremos aliviados a partir del próximo año para muchas familias con la educación gratuita de cero a tres años y el ahorro (aplaudiments) que puede llegar a suponer de hasta 460 euros mensuales.

Desde hace cuatro años, la Fundación Crecer Jugando propuso que se declarara el 26 de abril como día de celebración del niño.
Quiero recordar además que el contexto en el que se propuso esta fecha no fue baladí, fue hace cuatro años con una España enfrentada a un reto inimaginable antaño como fue un confinamiento a escala mundial.
Y en medio de esa incertidumbre fue donde nuestros pequeños demostraron su capacidad de adaptación y resiliencia.
El cambio de sus rutinas, las nuevas reglas, para ellos no fueron un problema, al revés, y seguramente, y reflexionemos sobre ello, con una mayor aceptación que los mayores, y yo creo que eso es muy inspirador.

Es por eso que declarar oficialmente el 26 de abril como el día del niño en la Comunidad Valenciana sería un reconocimiento y recuerdo de ello.
También reconocer la labor de las fundaciones, como la Fundación Crecer Jugando, enviando y recordando un mensaje claro sobre la importancia de proteger y promover los derechos de la infancia.
El día del niño sería también una oportunidad para reflexionar sobre los desafíos a los que se enfrentan nuestros más pequeños en la actualidad, un día para recordar el exceso de pantallas, la desconexión colectiva, el exceso de individualismo y aislamiento que supone la introspección del uso de aparatos electrónicos individuales, sin olvidar, por supuesto, la herramienta positiva que suponen, pero que está afectando negativamente al desarrollo social y las relaciones personales.
El problema al acceso de la información global sin cortapisas, un tema a estudiar, que ya diferentes asociaciones recomiendan.

Igualmente, el día del niño sería un día crucial de promoción de actividades lúdicas: talleres, cuentacuentos, visita de museos, hacer deporte; un día para disfrutar con música, con libros; un día para ellos para jugar en plazas, calles y parques, divertirse con los amigos o un día en familia.
Un día para todas las niñas y todos los niños.

Una propuesta que además ya cuenta con el apoyo de la Asociación Española de Fabricantes de Juguetes y del Instituto Tecnológico del Juguete, y a la que suman y se van sumando ayuntamientos, museos, instituciones sociales, clubes deportivos y empresas.

Y en este punto, aprovecho para reivindicar la importancia de nuestro sector juguetero tradicional, tan importante, como digo, en la economía de nuestra comunitat, sobre todo en la provincia de Alicante y para localidades como Ibi, Onil, Castalla, Tibi o Biar, cuya apuesta por la innovación y producto de calidad educativa es referente a nivel nacional e internacional y que la injerencia de mercados de falsificaciones hace peligrar su existencia.
De ahí, la lucha que el Consell empieza a librar contra ella.

Desde aquí, un profundo reconocimiento y apoyo al sector juguetero de la comunitat.
Celebrar el día del niño en la Comunidad Valenciana sería también un gesto significativo para ellos.

Para el Partido Popular y para el Consell las familias, como digo, en todas sus modalidades que las forman y las formamos el tercer sector y la colaboración público-privada, que llegan allí donde la administración no llega, son nuestra prioridad y son referencia para el diseño e impulso de nuevas políticas que contribuyan a hacer una comunitat más justa, más solidaria y más cohesionada.

Señorías -y termino, señora presidenta-, entorno seguro, contexto favorable para el desarrollo integral infantil.
Está en manos de todos nosotros que estos compromisos sean una realidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Pasamos a la fijación de posición de los grupos parlamentarios.
Por el Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianas tiene la palabra la ilustre diputada Ángeles Criado.

Cuando quiera.

La senyora Criado Gonzálbez:

Gracias, señora…

Señorías del PP, es buena iniciativa declarar un día al año como día del niño para promover la atención de la sociedad sobre nuestros niños.
Y esto lo decimos por varios motivos.
En primer lugar, porque realmente los niños son el presente y el futuro de nuestra sociedad, como dicen en su iniciativa.

En segundo lugar, porque esta iniciativa deja al niño ser niño, algo que está totalmente olvidado últimamente.
El niño ser niño, fomentando su entretenimiento con actividades positivas para cualquier niño.

En tercer lugar, porque conciencia a los padres principalmente y al resto de la sociedad sobre ciertos hábitos negativos para los niños.

Por todo ello, en Vox consideramos esta iniciativa como un buen comienzo en las buenas políticas para nuestros niños.

Hoy día tristemente las pantallas son la primera opción de ocio audiovisual en jóvenes.
El ministerio de sanidad pública, UNICEF e incluso la OMS hablan del daño y adición que produce el abuso de las pantallas.
La prevención es la clave.
Y este día el niño puede ser un buen recordatorio cada año a tal fin.

Este abuso de pantallas son fuente de tensión en las familias, dificultan la comunicación con la familia, provocan bajo rendimiento en los colegios, aumento de absentismo escolar, trastornos de ansiedad, depresión y baja autoestima.

Y la solución ante este problema es la que dice la doctora Giner del Instituto Brain 360, que es lo que se pretende en esta iniciativa, que es que los niños y jóvenes tengan acceso a otro ocio como es la lectura, el juego, las actividades, los museos, talleres, cocinar, pasear en bici, jugar haciendo deportes o disfrutar más de la familia.
No podemos estar más de acuerdo con todo ello.

Otro aspecto positivo de esta iniciativa es el apoyo al sector del juguete y, por tanto, a la economía.
En Alicante, esta industria genera más de mil puestos directos de trabajo, contribuyendo esta iniciativa a desestacionalizar la industria juguetera y, lo que es más importante, fomenta hábitos saludables para nuestros niños, que dejan a un lado las pantallas y juegan y están más en la calle.

Por todo ello, vamos a apoyar esta iniciativa y desde aquí queremos agradecer el buen entendimiento que hemos tenido con el PP, pero, por favor, tengan en cuenta que lo importante no es el gesto simbólico de la celebración de un día, sino que debemos implementar continuamente políticas activas por el bien de nuestros niños, políticas contrarias a aquellas fomentadas por el anterior gobierno del PSOE y Compromís, basadas en perniciosas ideologías que no buscan el bien de los niños, sino solamente el adoctrinamiento y destrozar la bendita inocencia de los niños.
Gracias a Dios, esto ya está quedando en el pasado.

Y no puedo acabar…, tratándose de una iniciativa sobre niños y con la esperanza de que cambie, no puedo acabar sin mencionar a todos esos niños a los que no se les permite jugar, correr, ir a museos, hacer deporte, escuchar cuentos, ir en bici, respirar, sencillamente porque ni siquiera se les da la posibilidad de nacer y poder vivir.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Seguimos con la fijación de posiciones del resto de grupos parlamentarios.
Por el Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra el ilustre diputado Francesc Roig.

Cuando quiera.

El senyor Roig Oliver:

Gràcies, presidenta.

Agrair, en primer lloc, la iniciativa de la Fundación Crecer Jugando per declarar el 26 d'abril dia dels xiquets i xiquetes, i així, promocionar el dret al joc en la infantesa.

Una fundació que està treballant i contribuïx a aconseguir els objectius de desenvolupament sostenible i el desenvolupament de l'Agenda 2030.

La infància sempre és objecte de debat en política, inclús alguns són capaços de fer un ús partidista d'ella, encara que això els porte a traure la part més roïna de la humanitat i encara que això els porte a ser males persones.

Algunes s'obliden de la vulnerabilitat de la infància davant un món cada dia més agressiu, individualista i carregat d'odi.
Però hem de ser conscients que estem parlant de la ciutadania del futur i també del present i, per tant, el context en què creixen és determinant en el seu desenvolupament humà.
I és la nostra responsabilitat crear entorns més segurs i justos i, com no, el joc és un mecanisme i un camí.

L'anterior govern del Botànic, contràriament al que s'acaba de dir ací, ho tenien clar.
I per això, davant una direcció d'infància que no existia, la van crear, i davant una inexistència i una obsoleta… llei i polítiques que atengueren la joventut, vam aprovar la Llei 26/2018, i van multiplicar més del cent seixanta nou per cent les polítiques d'infància.

Ara bé, senyories de la dreta, jo em pregunte: si tant els importen els drets de la infància i el joc, si tant reivindiquen un dia per als xiquets i xiquetes valencians i que puguen jugar, igual… igual haurien de replantejar-se algunes de les lleis que han presentat ací com la llei de confrontació educativa, igual… igual haurien de replantejar-se algunes lleis que han presentat ací com la llei que reescriu la història, que és la llei de la discòrdia.
(Aplaudiments)

Si els importa la infantesa, igual no haurien de retallar en el pla Edificant, que també construïx patis coeducatius on els xiquets i les xiquetes juguen.
I, sobretot, si tant els importa la infància, igual no haurien d'haver eliminat les xiquetes de la proposta.
Per què han eliminat les xiquetes de la proposta?

De veritat que, sumat al 20 de novembre, sumat al 15 d'abril, jo em pregunte que quines accions porten vostés lligades a esta proposta més enllà de declarar un dia, perquè jo entenc que els xiquets el que necessiten és una vertadera política social i un vertader compromís amb ells.

Jo de veres que agraïsc, agraïsc molt, la immensa feina de la Fundación Crecer Jugando i la gent que s'ha sumat a la proposta.
Però ja que el Consell ha anunciat…, ja ha anunciat, eh?
, la setmana passada va anunciar que se sumava a la reivindicació d'este dia, jo esperava per la seua part que portaren ací polítiques més concretes que atengueren la infància, que promocionaren el joc i que crearen entorns segurs.
(Aplaudiments)

Em posa molt difícil que votem a favor d'una proposta que solament declara un dia i, a més, borra a les xiquetes d'ella.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Para ejercer su derecho a réplica tiene la palabra el ilustre diputado Javier Gutiérrez.

El senyor Gutiérrez Martín:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señores de Compromís, la verdad sea dicha es que no me esperaba menos de ustedes que hasta en una propuesta tan blanca como la que hoy trasladamos ustedes intenten ni siquiera incidir en el debate bronco.

Y mire, le voy a decir una cosa, permítame, yo creo que Sumar ya no suma, señores de Compromís; Sumar, resta.
Y si ese es su modelo, me gustaría saber a qué modelo van abocados.
¿Un modelo más radical?
¿Ese en el que durante todos estos plenos estamos viendo que se están empezando a instalar?
Solo hay que ver su actitud en los plenos, ¿eh?

Yo creo que ya se lo dijo claramente el presidente aquí en sede parlamentaria, le dijo que para qué sirve Compromís, pero yo personalmente no voy a aludir a palabras gruesas ni voy a entrar en ningún tipo de discusión.

Mi grupo y yo nos quedamos con la finalidad, mire lo que le digo.
La finalidad de nuestra iniciativa.
Quiero recordar nuevamente que esa propuesta es de la Fundación Crecer Jugando y apoyada, en todo caso, por la Asociación Española de Fabricantes de Juguetes y por el Instituto Tecnológico del Juguete, dedicando un día a nuestros niños y niñas, tal y como pide la propuesta, que no es solo una forma de reconocer el derecho a crecer en un entorno de seguridad y felicidad, sino también es el momento de recordar a aquellas personas, asociaciones, fundaciones, empresas y sector educativo que cada día complementan a los progenitores en su educación y favorecen a su desarrollo.
Y es por eso lo planteamos aquí.
Un día que sirva no solo de mera conmemoración, sino que vaya más allá, como una verdadera oportunidad que nos permita ver la importancia de hoy de nuestros niños y niñas.

Y, señores de Compromís, no lo olviden, nuestros hijos son copia del original, que somos nosotros mismos y, por lo tanto, de aquello que ven en sus propias casas.
Por lo tanto, les pido, les ruego que, por las próximas generaciones, cambien su actitud en esta y otras propuestas, que no defenestren a todo aquello y a todo aquel que no piensa como ustedes y que, desgraciadamente, como digo, demuestran en cada pleno, y que ayuden a generar un futuro más cercano a la concordia y al entendimiento.
Porque esto es un tema de todos y no de unos pocos, porque esto es un tema de «juntos somos mucho más fuertes que por separado».

Y es aquí…, o, mejor dicho, desde aquí donde podemos facilitar precisamente esa labor, por supuesto, llegando a acuerdos; por supuesto, legislando para complementarnos con medidas como la de hoy, y por supuesto, con ayudas y mejorando el sistema del bienestar.
Pero, por supuesto, también recordando y fomentando lo importante del periodo de la infancia, lo importante de dar un paso atrás y tener un punto de vista más abierto que nos permita una mayor concepción de cuáles son nuestras responsabilidades como sociedad.

Señorías, y acabo, como reconocimiento a la labor desempeñada por todos ellos, pedimos, aun así, que ya veo que va a ser así, el apoyo unánime a esta iniciativa para que se celebre el día del niño en la Comunitat Valenciana y reiteremos juntos nuestro compromiso con los derechos de todos los niños, niñas y adolescentes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado Francesc Roig.

Cuando quiera.

El senyor Roig Oliver:

Gràcies, presidenta.

Mire, propuesta blanca, no; propuesta que ha eliminat les xiquetes d'ella.
Ja li ho he dit, l'ha eliminat.
I vostés i tots els que estem ací, com a responsables, com a part d'una institució, i ara que vostés estan al govern com a responsables en l'administració pública, han de vetlar per la igualtat entre xiquets i xiquetes, i eliminar-les del dia, la veritat que molt igualitari no és que siga.
És justament tot el contrari.
(Aplaudiments)

Però bé, la finalitat.
Clar que sí, la finalitat.
Però és que el camí és important per a arribar a eixa finalitat.
I en el camí vostés borren les xiquetes i vostés no fan cap proposta més que dir que el dia 26 d'abril anem a celebrar el día del niño, perquè la xiqueta, doncs, no està.

No demanen ni una modificació de la llei?
Vosté haguera pogut dir: no, instem que es modifique la llei i que s'incorpore en la llei d'infància este dia.
Però, és que ni fan açò i fan una cosa que el Consell ja ha anunciat.

Jo li agraïsc a la fundació la feina que està fent per posar el joc en valor, perquè és veritat que els nostres xiquets es passen massa hores en les pantalles, això és cert, i que no ixen al carrer a jugar, i hem de fomentar el joc, no solament amb joguets, sinó en el carrer com a espai per als xiquets i xiquetes per a jugar.

Però és que, clar, vosté no diu res de tot això, ve ací i diu: «El día 26», i el conseller ho va dir la setmana passada.
Aporte alguna cosa nova, diga alguna cosa més.

Mire, quan vostés governaven no existia política d'infància ni adolescència, sempre ho amagaven tot en qüestions familiars o de serveis socials.
Vostés en tota la política esta tenien un pressupost residual, tenien tots els serveis d'infància relegats i no mostraven interés en la seua millora, tenien recursos obsolets i falta de personal, i, a banda, a banda, treien quatre subvencions i feien que els professionals s'arraparen per elles.

Quan vosté porta ací una proposta, jo espere que no torne amb açò, que vinguen i que ara que s'han trobat lleis, decrets, una estratègia per anar aplicant-la i desenvolupant-la, doncs que diguen, bé, anem a agarrar este punt i anem a desenvolupar-lo per a fomentar el joc, per a fomentar espais de convivència entre els xiquets i les xiquetes.

Tot un nou plantejament s'han trobat vostés en els drets de participació a la infància i a l'adolescència; de set consells locals que hi havia quan vostés governaven, ara hi ha més de setanta consells locals d'infància promoguts per l'anterior govern; s'han trobat nous paradigmes formatius i d'investigació; creació de concerts i contractes per a estabilitzar equips que treballen en la infància i que promocionen el que vosté estava dient: instruccions, protocols, materials tècnics, d'innovació, d'atenció a professionals…, i vostés venen ací a dir que declarem un dia i ja està.
S'espera un poquet més d'un grup parlamentari que dona suport a un govern.

No sé, insistisc, sé que és una acció política molt sensible, però és que ens vam posar a treballar i a crear-la amb humilitat i vocació de servei públic.
Solament espere que vostés facen el mateix.

I, de veres, eliminant a les xiquetes i no aportant res més posa molt difícil que nosaltres li pugam donar suport a esta iniciativa.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Ahora, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra la ilustre diputada Rosa Peris para fijación de posición.

Cuando quiera.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, fins a este matí el Partit Popular estava presentant-nos una iniciativa merament declarativa per a declarar el 26 d'abril el dia dels xiquets i les xiquetes a la Comunitat Valenciana.
Deia que fins a este matí era declarativa, i a partir d'ara és ideològica; ideològica perquè el Partit Popular ha presentat una correcció d'errades per a què en la proposta de resolució que era: declarar el 26 d'abril el dia dels xiquets i de les xiquetes, esborre «a les xiquetes».
(Aplaudiments) És una autèntica vergonya el que el Partit Popular està fent en esta iniciativa, ni Vox, ni Vox en la seua lluita en contra del llenguatge inclusiu.

I li demane al responsable del Partit Popular que retire esta esmena, que la retire, i que deixe les coses com estaven, i, si no, els demane a les diputades del Partit Popular que se sumen a la lluita perquè les xiquetes no siguen esborrades d'esta declaració.
(Aplaudiments) No són cap errada, són una realitat, la majoria de la ciutadania.
I, per tant, i, per tant, esta proposta que era declarativa vostés l'han convertit en ideològica, però de les pitjors de la ideologia.

I diu el portaveu que hui ha pujat, el senyor Gutiérrez, i va un poquet més enllà i diu: «¡Hombre!
, es que los ninos y las niñas son una copia».
Una copia ¿de quién, señor diputado?
Els xiquets i les xiquetes són originals, tenen plens drets, són ciutadans de ple dret, (aplaudiments) autònoms, independents, i sols es pertanyen a ells mateixos.
Facen el favor de tractar a la infantesa amb el respecte que es mereix.

En segon lloc, és novedosa la proposta que ens presenta del Partit Popular?
Doncs, miren, no -se m'acaba el temps-, perquè ja commemorem el 20 de novembre com el dia dels xiquets i les xiquetes; també ho fem el 15 d'abril en el cas d'Espanya.
És necessari un tercer dia?
Doncs, la veritat és que nosaltres creguem que no.

I què ha fet el Partit Popular fins a hui?
Mire si és important el que vostés defensen, el dia internacional dels drets dels xiquets i les xiquetes, que tinc ací una nota de premsa, una nota del gabinet del Partit Popular.
El 20 de novembre del 2023 diuen: «Igualdad prepara un amplio programa de actividades para celebrar el día universal de la infancia».
Ací sí, en llenguatge inclusiu.
La gran quantitat d'activitats que el Partit Popular feu per al 20 de novembre era un còpia i pega de les que se feu en el 2022 fins al punt que inclús el lema vostés copiaren, fins i tot el lema.
(Veus)

I, a més, senyories, ¿què podem esperar d'un Partit Popular que en matèria d'infantesa no és capaç de votar la llei més avançada d'esta comunitat en la protecció dels drets dels xiquets i les xiquetes, i que en el 2024 retallen un 5Â % el pressupost per a la infància?

Senyores, la pròxima vegada que pugen ací, a més de fer declaracions ideològiques, a vore si aporten un poquet de gra.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident primer de Les Corts Valencianes, senyor Alfredo Castelló Sáez)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyora Peris.

Per a fer la seua rèplica, té el seu torn l'il·lustre diputat, Javier Gutiérrez.

El senyor Gutiérrez Martín:

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a ver.
¿En qué parte nos hemos perdido?
A ver.
(Rialles)

He dicho al principio de mi intervención…, es que el problema que tienen ustedes es que no escuchan, he dicho al principio de mi intervención, a modo de lógico formalismo: indicar que hemos presentado una enmienda, autoenmienda, modificación de errores, llámenlo como quieran, de nuestra PNL, introduciendo el término «día del niño» en el título de la misma, trasladando la literalidad de la propuesta que ha llegado a nuestro grupo, para que tengan claro que se traslada literalmente a este grupo y a las Cortes Valencianas, de la propuesta presentada por la asociación proponente de la misma, y así dar continuación al trabajo de…

El senyor vicepresident primer:

Un momento, Javier, un momento.

Vamos a ver, guarde silencio, señora Caballero, o la llamaré al orden.

Sigue, Javier, por favor.

El senyor Gutiérrez Martín:

Muchas gracias, presidente.

Bueno, ya que la señora Caballero dice que se está insultando a la inteligencia, igual su inteligencia le permite leer esto que es lo que lleva promulgando la asociación durante los últimos cuatro años, la asociación Crecer jugando, (aplaudiments) día 26 de abril día del niño, señores, que ustedes intentan politizar todo.
Pero…, pero no pasa nada, tenemos claro a qué han venido a jugar esta legislatura los señores del Partido Socialista, aunque en realidad entiendo que, una vez más, se demuestra la directriz que tienen ustedes desde Madrid, consigna a través de la títere, de la señora Morant, del señor Sánchez: derribar, derribar, derribar, aunque ello vaya en detrimento de los valencianos.

Miren, voy a decirles algo que llevo diciendo muchos años desde que una serie de circunstancias me puso en política: las ideas son buenas o malas, independientemente del color político que las proponga.
Y ustedes, y lo llevo diciendo todos estos años, no son capaces de aceptar la mayor.
Ustedes, frente a los avances no son capaces de quitarse de encima el odio visceral.
Lo que ustedes proponen, aunque nosotros lo propongamos, y aunque sea bueno para los valencianos, y más si viene de los liberales, o de una parte un poquito más a la derecha, ¡no quiero ni decir!
, odio visceral es lo que sienten; y, si en cambio hacen ustedes verdaderos malabarismos para intentar justificar lo injustificable, no pasa nada.

Otra cosa, señores del Partido Socialista, que les voy a decir: doble vara moral de medir; si ustedes lo dicen es por el bien de España y los españoles, amnistía mediante, que nunca iban a aprobar y han aprobado, y todo aunque sea por solo siete votos para que mantengan al señor Sánchez en el sillón.
(Aplaudiments) Si eso está bien, sigan ustedes pero no digan que es por el bien de todos los españoles, no lo digan.
Esa es su doble vara de medir y eso es el Partido Socialista actual, que dicen tener una ideología, pero, claro, cuando no me gusta, pues, si eso, se compran otras.
Sigan así; nosotros seguiremos gobernando para todos los valencianos.
Recuerden dónde les han puesto las últimas elecciones autonómicas, en la oposición.

Y en la PNL que nos ocupa sacando medidas, como en este caso, por insignificantes que a algunos les parezcan, de apoyo a las familias, a nuestros niños, a las fundaciones que velan por sus intereses, a los sectores que se verán beneficiados por esta labor, que, como ya he dicho en mi primera intervención, es y debe ser una piedra del muro de la sociedad futura que tienen que construir las generaciones que vengan, que son nuestros propios hijos, sí, eso.

En definitiva, pierden otra vez una oportunidad para poner en relieve, a través de iniciativas tan blancas como esta, la necesidad de proporcionar un entorno seguro y estimulante para que los niños y las niñas crezcan y se desarrollen plenamente para esta sociedad del futuro.
Y termino.

Nosotros seguimos construyendo; ustedes, derribando.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor Gutiérrez.

Señora Peris, ¿quiere el turno de réplica?

La senyora Peris Cervera:

Gracias, señor presidente.

Yo creo, señor Gutiérrez, que usted es el que no ha entendido nada, no ha entendido absolutamente nada.

Mire, yo le animo a que siga las redes, el tuit, y las comunicaciones que hace la fundación Crecer jugando, verá como en todas hace referencia a los niños y a las niñas.
Haga usted el favor de mirar las mociones que se han presentado en los ayuntamientos que se ha aprobado el 26 de abril como el día del niño y de la niña.

Y lo más grave de todo es, que una vez usted lo ha propuesto en su PNL, ¿dónde está el problema de nombrar a las niñas?
, ¿dónde está el problema?
¿Es la exigencia que le ha hecho el grupo de Vox para aprobar esta iniciativa?
(Veus i aplaudiments) Porque bien que lo han dicho.
Pues, mire, peor todavía, peor todavía si el Partido Popular a estas alturas del siglo XXI necesita en una iniciativa considerar a las niñas un error, que es lo que ustedes han hecho.
Así que le pido, otra vez desde aquí, que retire esa enmienda infame que han presentado.

En segundo lugar, esta iniciativa, esta iniciativa que ustedes presentan tiene muchos otros objetivos menos la protección de los niños y de las niñas.
Antes le daba algunos datos de cuál es la posición del Partido Popular en relación a la infancia: la reducción del presupuesto, no apoyar las normativas que se han aprobado…, pero, fíjese, la Convención de derechos de los niños y de las niñas reconoce, entre otros, el derecho a la libertad de expresión, el derecho a la educación y el derecho a utilizar la propia lengua, eso que la semana pasada aquí, en el pleno de la infamia, ustedes empiezan a recortar el derecho de los niños y de las niñas de la Comunidad Valenciana a conocer y expresarse en su lengua.
Los niños que tienen derecho a la memoria, ¿les vamos a decir a los niños y a las niñas qué era Franco?
, ¿era un dictador, señor Gutiérrez, era un dictador?
(Aplaudiments) ¿Tienen los niños y las niñas derecho a la educación afectivosexual que ustedes de ese tema no quieren hablar?

Por lo tanto, señores del Partido Popular, tenían la oportunidad de aprobar una normativa blanca sin ningún compromiso, estábamos dispuestas, dispuestos a aprobársela.

A pesar de que la mochila que ustedes llevan en la protección de los derechos de la infancia de la Comunidad Valenciana deja mucho que desear, a pesar de que ustedes nunca han estado en la defensa de esos derechos, ni en los presupuestos ni en las iniciativas, estábamos dispuestas a apoyarlo; pero no pasamos, y no vamos a pasar, porque el Partido Popular borre y considere a las niñas un error.
Hasta aquí hemos llegado.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora Peris.

Como saben sus señorías, la votación en este punto tendrá lugar mañana, después de la sustanciación de las preguntas de interés general de la Comunidad Valenciana al presidente.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la recuperació dels controls de l'efectiva realització dels serveis contractats per la Generalitat, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 15.
469, BOCV número 55)

El senyor vicepresident primer:

Y pasamos al punto 3, que es el antiguo punto 4: Toma en consideración de la Proposición no de ley de tramitación especial de urgencia sobre la recuperación de los controles de la efectiva realización de los servicios contratados por la Generalitat, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Para su presentación y defensa, tiene la palabra, en nombre de este grupo, el ilustre diputado Toni Gaspar.

El senyor Gaspar Ramos:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

El dia 26 és el dia dels xiquets i de les xiquetes, el dia 25 el de Les Corts, però hui és el Dia del Llibre.
(Aplaudiments)

I abans de començar els emplace a les seues senyories a anar a la nostra magnífica biblioteca i als pocs llocs on encara venen llibres, que no solo de tuits vive el hombre, també viu de llegir llibres.
I lligen, llegim, és per a tots, llegim.
Llegim als qui no compartim, llegim als que ens divertixen, llegim sobre política, llegim sobre esport, sobre amor o llegim sobre personajes históricos, que també està molt bé, en paper o en electrònic, en la llengua que vulguem, però llegim.
Segurament les nostres bibliotecàries estan allí molt a soles, ho agrairan, els llibreters també ho agrairan i segurament els nostres electors ho notaran.
Així que feliç Dia del llibre, senyories.

Anem a la feina.
Em toca, a mi, defendre una proposició no de llei que presenta el grup Socialista sobre una qüestió econòmica.
I estes qüestions, després de tot el que estem parlant ací, solen ser bastant avorrides.
Per tant, vaig a contar-los, abans de defensar-la, dos coses que en estos escassos mesos he aprés en estes Corts:

La primera cosa és que el que passa ací, ací passa una cosa i fora en passa una altra, així de senzill.
No sé si és el Reglament, que pareix que el signà el mateix Jaume I, o la nostra manera de fer les coses, on parlem, abans de començar el plenari està tot parlat.
Per tant, venim ací sense poder fer una reflexió serena de res, venim ací al dictat dels guions i a convertir, sense voler, este parlament en una mena de teatre on sofrix l'argument i guanya l'eslògan.
Així que és complicat, i per a d'això no ens paguen.

La segona cosa que he aprés en estes Corts és que no estem d'acord pràcticament en res, i dic pràcticament perquè alguna cosa s'escapa.
Que no estem d'acord, senyories, és democràcia, no ens equivoquem.
La democràcia no és estar d'acord en tot, la democràcia és buscar acords i buscar la convivència sense haver de pegar-se, tan senzill com això.
La diferència sempre és bona i és fructífera.
Però me reconeixeran, senyories, que és molt difícil aplegar a acords amb qui pràcticament nega la teua legitimitat i amb qui pensa, diu i crida que tot el que feu el govern del president Puig està malament.
Tot està malament per a vostés.
Per a vostés no ha encertat ni una el senyor Puig, parle el conseller que parle o parle el portaveu que parle.
Un infern de vuit anys, segons vostés.
I, miren, igual vostés estaven passant un infern perquè ho estaven passant mal internament, que se partien en tres trossos, eren anys on expulsaven a alguna alcaldessa que altra o obrien les pàgines en els diaris.
Però mentrestant hi havia un govern que governava en els seus encerts i els seus errors, com vostés tindran.
Un govern que jo pense que havia tingut més encerts, on tirava la comunitat endavant, on feia que esta comunitat es convertira un lloc d'acollida de projectes que volien estabilitat i sensatesa.
I passàrem una pandèmia, senyories, comparativament millor que en altres llocs, encara que no anàrem a les terrasses en uns mesos, ja li dic jo.

Per a vostés res ha estat bé, i això és curiós, si tenen en compte que els mateixos estan controlant ara.
Si tan mal ho feien els mateixos que controlen ara, tampoc no té molt de trellat això.
Alguns dels qui controlaven, per cert, els tenen en el govern.
Per fer mal, feren mal fins a heretar, perquè ací heretarem el deute, i també està mal, heretarem el seu deute, perquè no va ser de generació espontània, l'heretarem.
I està mal també.
I ací ens diuen una i una altra vegada que no poden fer res perquè no poden gastar-se els diners perquè se'ls gastàrem nosaltres.

Miren, això és rar, fer-ho tot bé és rar i fer-ho tot mal és rar.
La nostra proposició va sobre un control que se fa sobre l'efectiva realització de les compres de la Generalitat.
Vaja, comprovar que tot és correcte i evitar problemes.
Eixe control l'han reduït i l'han llevat.
I la sorpresa màxima és quan açò no és fruit que era un acord de les obsessions del govern del president Puig, sinó de les decisions d'alguns dels seus, del president Fabra.
Açò ho va posar Fabra.
No vull que tornen a la gestió nostra, vull que tornen a la seua.
Ja sé que me diran que són els tècnics, que si ells diuen que és millor, que si s'ha d'optimitzar, que si s'ha de simplificar.
Però queda lleig, senyories, queda lleig que vostés lleven controls quan porten nou mesos dient que ací no hi havia controls.
(Aplaudiments) Queda lleig.

Vostés li diuen simplificació i vostés li diuen optimització.
Jo, saben el que els dic?
Li dic que això és transitar per camins que ja saben on porten, camins que no porten a ningun lloc bo.

El gobierno de los mejores.
Vagen espai perquè el gobierno de los mejores fa estes coses; a mi, no m'agraden els títols, ni els nobiliaris ni els que se fica la gent, no m'agraden, m'agraden, com a molt, els apodos dels pobles, però vagen espai perquè este és el gobierno de los mejores i poden transitar per un lloc que no toca.
L'últim govern que tingué nom va ser el de los campeones i està jugant els penaltis en el TSJ.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la presidenta de Les Corts Valencianes, senyora Llanos Massó Linares)

La senyora presidenta:

Gracias.

Pasamos ahora a la fijación de posición de los grupos parlamentarios.

Por parte del Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianas, tiene la palabra la ilustre diputada Teresa Ramírez.

Cuando quiera.

La senyora Ramírez Jurado:

Muchas gracias.

Buenos días, presidenta.

Señorías, buenos días.

A diario escuchamos: la administración pública no llega a tiempo, demasiados trámites burocráticos, un sistema muy caduco, todo se hace con procedimientos muy manuales, y los ciudadanos requieren cambios.
La transformación digital está a la orden del día y la administración pública debe ajustarse a la misma, y las leyes deben adaptarse a los nuevos tiempos.

En definitiva, la sociedad demanda una administración pública más eficiente, más ágil y más resolutiva, acortando plazos.
Pues bien, en el 2024, en la Comunidad Valenciana, Partido Popular y Vox, bueno, yo no sé si es el gobierno de los mejores, de los campeones o del cambio, yo voy a ser más humilde, ¿vale?
Partido Popular y Vox estamos iniciando cambios ¿para qué?
Bueno, pues para dar respuesta a lo que nos demandan los ciudadanos.
Estamos revisando leyes y estamos agilizando procesos.
Y este decreto es una muestra de ello.
Y además es un decreto que cuenta, que es superimportante, con el visto bueno de la Intervención General, que no son políticos, que son funcionarios y que está avalado por la experiencia de otras comunidades autónomas.
Vamos a quedarnos con esos dos factores que creo que es importante.

Señorías del Partido Socialista, confianza.
¡Qué palabra tan complicada en política!
Es evidente que la confianza en el Partido Popular y en Vox, bueno, es como muy predecible, ¿no?
, que no confíen en nosotros.
Pero, vamos, ¿que no confíen en el buen funcionamiento de los funcionarios y de la Intervención General?
Esto ya como poco es preocupante.

Ustedes indican que el nuevo decreto conlleva relajación de controles y más riesgos.
Miren, riesgo son otras cosas: la adjudicación de 254.
000 contratos a dedo, 713 millones de euros, eso es una mala praxis, eso sí que es un riesgo; el elevado porcentaje de fondos no ejecutados; la fuga de empresas, como está ocurriendo en Cataluña después del acuerdo Partido Socialista y Junts.
O, lo más grave, Fondo Monetario Internacional: «España deja al descubierto las debilidades estructurales, la elevada tasa de desempleo y la gran deuda pública.
La Comisión Europea manifiesta dudas sobre el futuro de las pensiones en España».
Esto sí que es preocupante.
Ahora ¿relajación de controles?
No hay relajación de controles.
Relajación de controles, un sistema de financiación autonómica 11 años y nadie ha hecho nada.

Con este decreto la realización efectiva de las obras va ligada a un proceso de verificación más ágil.
Se va a simplificar el procedimiento.
La Intervención General tiene potestad también de comprobar que se lleven a cabo por importes menores.
Confianza en los funcionarios.
Y vamos a evitar atascos y cuellos de botella sobre todo a final de año.
Ganamos en eficiencia y en la resolución de los trabajos de la Intervención.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra, para ejercer el derecho a réplica, el diputado Toni Gaspar.

Cuando quiera.

El senyor Gaspar Ramos:

Gràcies, presidenta.

Mire, señora Ramírez, usted viene, como yo, del sector privado, los dos hemos estado en el sector financiero, y usted sabe de la importancia de las auditorías o de los auditores, estos compañeros que llegaban a la oficina y te la ponían patas arriba.
A nadie nos gustaba, pero teníamos que estar con los auditores.
Y no es que nadie nos gustaba, sino que además, durante el tiempo en el que estaban auditando, no podías hacer la faena que tenías que hacer como comercial, o como director o como subdirector de la oficina.

No es optimizar ni simplificar lo que nos lleva aquí a este decreto, es que es necesario que se continúe fiscalizando.
Confiamos en la fiscalización, confiamos en la intervención, pero queremos que se haga eso.
Y evidentemente necesita refuerzo la Intervención, claro que necesita refuerzo, y necesitan instrumentos, instrumentos como la inteligencia artificial -de eso irá mi próxima PNL-.
¡Claro que se necesitan, señora Ramírez!
Pero no me sirve solo vamos a optimizar y vamos a simplificar.
Por cierto, cuando optimizamos y simplificamos nosotros somos muy buenos, pero cuando lo hacen ustedes son muy malos.
No me sirve la optimización, la simplificación para todos, la vara de medir para todos.

Y, mire, confiamos, pero quiero que se lo cuenten todo.
Usted viene de un partido que no estaba en el gobierno, evidentemente, antes de esos ocho años.
Pero que se lo cuenten todo y, sobre todo, hay que leer bien los papeles.
Que se lo cuenten todo porque aquí pasaron cosas.
Por eso el presidente Fabra hizo ese control, por eso, con lo cual me quito el sombrero.

Pero, mire, usted ha dicho una cosa, ha dicho que las auditorías que han salido, como que hacíamos no sé cuántos contratos en expediente, etcétera, etcétera.
Hay que leerlo todo, porque los interventores lo ponen todo negro sobre blanco, y usted sabe que de todos esos expedientes que usted me habla, cuando lee en detenimiento y no se queda solo en el eslogan, los gastos en expediente son casi todos, el 96Â %, contrataciones de material sanitario del Hospital General de Valencia y del Hospital Provincial de Castellón.
Ustedes han montado una comisión de investigación por todo eso, y ellos mismos lo dicen, el 96Â % son contratos sanitarios, de lo que hacía falta.

A ver, creo que usted y yo nos aclararemos enseguida en el tema económico porque sabemos leer los números, y, como sabemos los números, entiendo que debemos apoyar que cuanta más intervención mejor y cuantos más controles mejor.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Tiene la palabra la ilustre diputada Teresa Ramírez.

Cuando quiera.

La senyora Ramírez Jurado:

Gracias.

Tiene toda la razón, las auditorías son las auditorías y se hacen por algo, y la inteligencia artificial está por algo.
Y que hay que optimizar, es evidente y está al orden del día.
Hombre, yo tengo una cosa buena, es que no vengo muy contaminada, acabo de poner el pie, entonces, procuro ser muy objetiva.
Mi partido y mi grupo parlamentario tampoco están formando gobierno e intentan ser bastante duros a veces con cosas.
Ahora, hay una razón, no se audita todo, no se audita todo, una oficina que funciona bien no está sometida a una auditoría; está sometida a una auditoría principalmente la que funciona mal.
Estamos hablando de 90 a 100.
000 euros y estamos hablando de que la Intervención General tiene potestad también, según un criterio técnico, ¿vale?
, de hacer una comprobación, es decir, nadie le está quitando la potestad… Estamos diciendo de 90, que era el importe, ahora son 100.
000.
Estamos dando la posibilidad, mejorando un procedimiento para que no haya cuellos de botella.
Y estamos contando con el visto bueno de la Intervención General.
Es que aquí no es que lo hayan dicho los políticos.
Es que de alguna manera lo ha requerido la Intervención General.

Y, miren, yo me quedo con dos cosas: la comprobación in situ, señor Gaspar, in situ, in situ, 2024, en la apuesta por procesos eficientes, pues, en fin, la decide el criterio de la Intervención General.
Creo que eso es muy bueno.
Luego, hay que confiar en los funcionarios.
Vamos a ver, esto no va de reforzar, que posiblemente tenga razón que determinadas unidades haya que reforzarlas de medios materiales y humanos, pero esto va de facilitar a la intervención su labor atendiendo a sus criterios.
O sea, no estamos poniendo piedras en el camino.
Estamos facilitando la labor de la Intervención General y de los funcionarios.
Y, luego, si vemos el procedimiento, decimos: el responsable del contrato, ¿quién es?
Es un funcionario.
No es un político.
Mire, ahí vamos ganando.
Emite un informe.
¿Ese informe a quién se lo remite?
A la Intervención General.
La Intervención General bajo su criterio decide si ese informe es correcto o no, o hay que ir in situ y hacer una comprobación.
¡Hombre!
, in situ.
Es que yo cuando lo leí me quedé… Por eso que dice, que venimos de unas empresas en las que hay que agilizar los procesos.

Por lo tanto, hay un primer paso y un primer filtro.
Y, luego, la intervención decidirá si verifica o no en base, insisto, a criterios de la intervención, no a criterios políticos.
Entonces, estamos hablando de facilitar procesos.

Y, luego, ¿doce años para actualizar procedimientos?
¿Doce años que está la intervención diciendo que hay cuello de botella y no hacemos nadie nada?
Bueno, a lo mejor hay que hacer esto y algo más, pero en este caso creo que es necesario, ¿eh?
, cambiar y decir, oye, son 100.
000 euros y, sobre todo, muy importante, la confianza en los funcionarios, la intervención tiene que seguir su cauce y le tenemos que escuchar.
Y, luego, no podemos hacer una involución.
O sea, comprobación efectiva in situ para determinadas compras, obras y servicios.
2024, eficiencia, vamos a mirar hacia adelante, que creo que en eso estamos de acuerdo usted y yo.
Y muchos de los de aquí.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Seguimos con la fijación de posición de grupos parlamentarios.
Tiene ahora la palabra, por el Grupo Parlamentario Compromís, la ilustre diputada Isaura Navarro.

La senyora Navarro Casillas:

Te estoy escuchando.
(Rialles)

La senyora presidenta:

Cuando quiera.

La senyora Navarro Casillas:

Tienes adicción a las pantallas.

Bé, vostés s'hauran adonat que estos senyors governen però no són responsables de res, perquè la culpa de la calor, del fred, de la sequera, de les inundacions, dels incendis la té tota el Botànic.
Sempre.
Tota.
El Botànic.
I així és com si continuaren en l'oposició.
Però després ells van fent coses, van fent coses.
I això, gens bo per al poble valencià: llevar impostos als rics, prendre el control polític de la televisió pública, intentar acabar en l'ensenyament del valencià, eliminar la transparència del govern, les incompatibilitats per acabar en les portes giratòries i els amiguismes, l'assalt a l'agència antifrau perquè no els investigue, acabar en la política de memòria democràtica derogant els drets humans… I tot això ho fan els que tenen, acumulen més de cent cinquanta-quatre condemnes de corrupció, més de cent cinquanta-quatre.

I ara se'ls ha ocorregut, en març se'ls va ocórrer la genial idea que els controls de la intervenció als que anomenen burocràcia âatencióâ millor era passar-los d'obligatoris a potestatius.
Claro, ells van fent camí, van fent camí perquè…, qui governa?
El zaplanisme.
I, clar, són alumnes avantatjats.
Són alumnes avantatjats.

I aixina van de manera molt rapideta tornant al que ens trobàrem en el passat, que érem la burla d'Espanya i d'Europa per l'acumulació de casos de corrupció reals, i no ficticis, no ficticis d'eixos que algunes persones se porten a Europa sabent que són mentira, que això serà de males persones, no?
, (aplaudiments) serà de males persones; no, dels reals, dels que acaben en condemnes, com les 154, dels reals.

I ara això, la idea és desmuntar tots els controls.
I, això sí, més ràpid, eh?
, això ho volen molt ràpid, com la tramitació de les lleis, per urgència, i tornar a campar a sus anchas i que los amiguitos del alma estiguen ben alimentats: el Gasofa, els despatxos dels amics… Si ja ho estem mirant!
I els controls, insistisc, burocràcia.

A l'agència antifrau l'anomenaven «el xiringuito de Compromís», menyspreant qualsevol norma o institució que pose fre als seus interessos corruptes com, per exemple, també feren en eixa amnistia fiscal que pareix ser que l'excap de gabinet de Zaplana va aprofitar per a tornar els diners de Luxemburgo i supose, no sé, en això muntaria la bibliote…, la llibreria esta que va muntar amb el que vosaltres proposen per a l'agència antifrau.

En definitiva, control de la intervenció?
Nooo!
, no cal, que siga potestatiu i sense límit, que la festa no pare.
Vostés han vingut al que han vingut i estan de manera molt ràpida, preparant-se bé el terreny per a tornar a fer el que ja varen fer moltes vegades.

I nosaltres, ens trobaran ahí, enfront, sempre, perquè denunciarem els que són dignes hereus del franquisme i dignes hereus del zaplanisme.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Tiene la palabra ahora, por el Grupo Parlamentario Popular, la ilustre diputada Mari Carmen Contelles.

Cuando quiera.

La senyora Contelles Llopis:

Presidenta.

Senyories.

Senyor Gaspar, vosté sap el carinyo que li tinc, i desde luego, coincidisc en vosté en la introducció que ha fet en esta…, en esta tribuna.

Ha dit que moltes vegades açò és un teatre, que és difícil aplegar a acords perquè estem…, sempre mirem uns el mal dels altres.
Però, mire, una cosa és predicar i, una altra cosa és donar trigo.

Mire, vaig a entrar primer en la part més tècnica del decret que vostés volen derogar.
Els criteris de l'actualització del decret que vosté proposa en la PNL «derogar» incorpora l'experiència adquirida en els dotze anys d'aplicació de la Intervenció General i en l'actualització de tots els canvis normatius que s'han produït en estos dotze anys.

Era necessari contextualitzar tota la normativa posterior a eixe decret de 2012 perquè s'incrementen els controls, encara que vostés diguen que no, i perquè ajuda també a eficientar les tasques de la intervenció.

Este nou decret que regula la intervenció mitjançant la precisió del seu àmbit d'aplicació fixa uns supostos en els que la intervenció va a tindre de comprovar la inversió, la sistematització del procediment de preparació i el desenvolupament de l'acte de la comprovació.

A més, este decret va en la mateixa línia de les prescripcions que té l'administració general de l'estat i la majoria de les comunitats autònomes en la fixació de quanties, i també en el caràcter potestatiu de l'assistència de la persona interventora a l'acte de comprovació del material de la intervenció.

Este decret optimitza la funció interventora, dona l'opció a que se puguen exercir aixina altres funcions de control més importants, en molts més àmbits que, sense dubte, van a redundar en una administració eficaç més transparent i en més seguretat jurídica.

I açò, tot açò, la part tècnica que vostés hui els pareix mal, ho veu bé la Intervenció General de la Generalitat, que proposà l'inici d'este procediment.
Ho veu oportú i necessari la Direcció General de la Intervenció.
Ho veu bé el director general de Tecnologies de la Informació.
Ho veu bé el Consell Jurídic Consultiu.
Ho veu bé l'advocacia de la Generalitat, I, vostés, per què ho veuen mal?
Vostés… Tenia la curiositat de saber quins eres els arguments que anava a utilitzar el PSPV i Compromís.

Senyories, la modificació d'este decret s'inicià en la sol·licitud de la Intervenció General, que eixe inici el va firmar un conseller del Partit Socialista, el senyor Arcadi España.
(Aplaudiments) Per lo tant, si el 5 de maig del 2023 impulsaren este decret, per què ara volen derogar-lo?
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Para ejercer el turno de réplica, tiene la palabra el ilustre diputado Toni Gaspar.

El senyor Gaspar Ramos:

Gràcies, presidenta.

La veritat és que tot un honor, senyora Contelles, tornar a coincidir en un debat.
Hem coincidit en la comissió de…, en la mesa i de portaveu, però, tenia de dir-ho, la senyora Contelles…, vam compartir en la diputació uns quants anys i vam debatir uns quants anys.
Per tant, doncs, és la primera vegada en un any que podem fer-ho.

Però, mire, acabe en la seua pregunta.
Si el consell jurídic, si les intervencions, si tots els controls, el síndic de Comptes i tots els controls que s'han fet de tot el que ha fet el Botànic diu que està bé, per què tenim de fer una comissió d'investigació?
Si són els mateixos els que ho diuen!
(Aplaudiments) Si tot està bé, no sé… Bueno, sí que sé per què volen fer una comissió d'investigació.
Perquè ho ha dit abans, perquè és que si…, a vore, tots, eh?
, tots, açò va pa tots, mea culpa.
Si no tenim circ no sabem funcionar, perquè resulta que tota la resta està correcte!
Ningú dels que ha anomenat vostés ha dit que el govern del Botànic ho ha fet mal.
N'hi han observacions, clar que n'hi han observacions, però ja li les he dit.
Que li ho conten tot, que li ho conte tot bé, senyora Contelles.

Li ho he dit a la senyora Ramírez.
Sí, sí, el 90Â %, però mira de lo que era.
Vostés parlen de les…, que justifiquen eixa, eixa comissió d'investigació en cinc mil o no sé quantes contractacions.
Mire la lletra xicoteta.
Ho diu l'interventor, diu que són contractes temporals quasi tots de l'IVASS i quasi tots de bombers.
A vore si n'hi ha de fer un expedient quan n'hi ha un incendi, per exemple.
És que és el trellat.

Mire, en tot el carinyo, lo de llevar controls no els para bé, perquè han estat huit anys exigint controls, han estat huit anys exigint controls sense parar, i porten nou mesos en les comissions, que estic jo allí donant la veu, demanant controls.
Per lo tant, encara que fora perquè no es para bé, clar que podem parlar de la intervenció, de fer-ho millor, ho hem comentat en l'anterior intervenció.
Podem parlar de com millorar.
Jo els portaré una PNL de com millorar això.
Clar que no estem fa dotze anys!
Clar que han canviat les coses!

Al senyor Llinares, director de l'agència antifrau, no només n'hi ha de llegir-lo quan diu que n'hi ha de canviar les majories, la majoria absoluta de les…, unes a altres.
N'hi ha de llegir-ho quan parla de l'aplicació de la intel·ligència artificial per a previndre les males pràctiques en l'administració, que té molt i molt interessant.

Jo els anime que…, açò no era només per eixe decret.
Si fora només eixe decret, senyora Contelles, jo eixiria i li diria, «ho retire», però és que lo de llevar controls…, és que li han agarrat el gustet!
I ho veig en les lleis que proposen, ho veig en els decrets… Li agarren el gustet a llevar controls, perquè sí, sense controls se viu millor.
Però ja els ho ha dit abans, sense control s'obrin les portes de l'infern.
Aixina que no serà que no estava avisada.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.
(Remors)

La senyora Contelles Llopis:

Senyor Gaspar, desde luego jo no vullc que s'òbriguen les portes de…

La senyora presidenta:

¡Un segundo!
Un segundo… Un segundo.

Cuando quiera.

La senyora Contelles Llopis:

Senyor Gaspar, li dia que jo no vullc que s'òbriguen les portes de l'infern.
La veritat és que vullc anar al cel.
Això espere.
Però, mire, té vosté de fer una reflexió.
Lo que està diguent ací no té ninguna coherència.
Vosté, com li he dit al final de la meua primera intervenció, el govern del Botànic sigué el que impulsà este decret que vosté hui fica en dubte, que hui vol dir que és una eliminació de controls.

Vosté sap tan bé com jo que este decret que volen derogar l'impulsà la Intervenció General.
No són criteris polítics, són criteris tècnics que se basen en tota l'actualització de les normes que han anat eixint des del 2012, que el senyor Fabra, que el president Fabra, aprovà eixe decret, fins a hui.
Dotze anys després han hagut moltes modificacions, han hagut lleis noves del sector públic que milloren la inspecció de la intervenció.

Per això este decret, que ja dic, no…, que vostés impulsaren, que el seu conseller, Arcadi España, firmà després de la sol·licitud que presentà la Intervenció General a fer eixe decret, firmà que eixe decret anara avant.
I què ha canviat, senyor Gaspar?
Que vostés abans estaven en el govern i ara se senten en la oposició.
(Aplaudiments) Això és el que ha canviat, no ha canviat el sentit comú, al qual vosté al·legava al principi.
Vostés sí que són: si no estic jo, trenque la «paradeta», si no estic jo ací no es fa res.
I esta és una realitat, perquè vostés anaven a tirar endavant en este decret.

Per tant, jo crec que cal llevar-se les caretes, cal treballar pels valencians, quan una cosa està ben feta, i, en este cas, vostés i nosaltres l'havem feta, cal tirar endavant.
Per això, el Consell de Carlos Mazón ha seguit endavant amb el decret, amb eixe decret que impulsà -com he dit abans- la Intervenció de la Generalitat, Carlos Mazón i la seua consellera al cap, creem que la Intervenció General té criteris suficients i arguments a criteris suficients perquè eixos controls es facen d'una altra manera, perquè incorporen -com li he dit- lleis noves que milloren els procediments, que no lleven transparència, al revés, i que donen més seguretat jurídica.

Per tant, per una vegada, el que deia vosté abans, deixem eixe estar en contra de tot.
Vostés ho impulsaren perquè ho veien bé.
Nosaltres, el Consell de Carlos Mazón, ho ha tirat endavant perquè creu en la funció interventora i fiscalitzadora de la Intervenció General.

I acabe dient-li, diu que per què fem una comissió d'investigació?
Doncs molt fàcil, perquè tots els informes, senyor Gaspar, vosté no se'ls ha llegit, tots els informes de la Sindicatura de Comptes, de la Intervenció General, fiquen de manifest procediments de contractació irregulars, falta de rigor y control en el manejo de los recursos propios, duplicidades en el gasto, retribuciones a directivos y trabajadores colocados a dedo al margen de la ley, pagos a terceras personas sin control ni autorización.
Eixa és l'herència del Botànic, eixa és la gestió del Botànic.

I ara, si vostés volen, seguim endavant.
((Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Terminado el debate de este punto, la votación ordinaria tendrá lugar después de la sustanciación del punto séptimo.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la variant de Torrellano, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 11.
536, BOCV número 44)

La senyora presidenta:

Pasamos ahora al punto número 4: Toma en consideración de la Proposición no de ley de tramitación especial de urgencia sobre la variante de Torrellano, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís, registro de entrada 11.
536.

Para la presentación y defensa de la iniciativa, tiene la palabra, por el Grupo Parlamentario Compromís, la ilustre diputada María José Calabuig.

Cuando quiera.

La senyora Calabuig Vanyó:

Bon dia.

Moltes gràcies, presidenta.

Primer que res, m'agradaria fer una salutació a les veïnes i veïns que formen la plataforma Variante de Torrellano, Ya.
És una plataforma que, bé, doncs està formada per veïns i veïnes d'Alacant i la seua àrea metropolitana, les quals estan molestes per la no execució de la variant de Torrellano.

Però, per a tractar este tema ens hem d'anar vint anys enrere, o siga, una barbaritat, que quasi ens hem d'anar als llibres d'història per a conéixer bé el context i què és el que va passar o, més bé, el que no va passar en la variant de Torrellano.

En 2023, fa 21 anys en concret, es va signar el conveni per a la remodelació de la xarxa ferroviària de la ciutat d'Alacant.
Un conveni signat amb el Ministeri de Foment d'aquell moment, la Generalitat Valenciana, l'Ajuntament d'Alacant, Renfe i el Gestor d'Infraestructures Ferroviàries, amb la seua, evidentment, corresponent foto, que s'ha quedat en això, en una foto i en un document signat.
Un document que planificava l'execució de la variante de Torrellano i que connectava l'aeroport de l'Altet.
Un dels aeroports més importants de tot l'Estat espanyol i que és una autèntica barbaritat que, a hores d'ara, encara no tinga connexió amb les principals ciutats que l'envolten, amb Alacant i amb Elx.

Després d'això, bé, en 2011 es va aprovar el projecte de la variant de Torrellano i, en 2019, sense tindre massa raons de pes ni massa fonaments que ho argumentaren, el projecte es va dividir en dues fases: la fase 1, que és la que va de Torrellano a l'aeroport, i la fase 2, que és la que connecta l'aeroport amb l'estació d'Alacant per l'interior i és la que permetria l'eliminació de les vies de la costa, que és el que demanen, les veïnes, els veïns i la plataforma Variante de Torrellano, Ya.

Si bé, a hores d'ara, es veu que des de 2023 fins ara no han tingut el temps suficient per a licitar estes obres tan necessàries per a les comarques d'Alacant i, en concret, per Alacant i la seua àrea metropolitana.
Ara mateixa no es disposa d'absolutament ningun projecte constructiu de cap d'estes dues fases, però el que sí que sabem és que el ministeri ja ha anunciat la seua intenció d'electrificar de forma temporal el tram ferroviari des de San Isidro-Alacant, amb l'excusa de donar continuïtat amb el corredor mediterrani, que ara resulta que és superurgent, és la «maximíssima» prioritat.

No obstant això, eixes dues dècades transcorregudes, en lloc d'accelerar i declarar d'urgència la tramitació d'estes dues fases per a esta infraestructura tan necessària, el que ha fet el govern és despenjar-se d'eixe conveni i posar-nos excuses, a les quals ja estem un poquet acostumades.

I és que ara proposen un pedaç provisional, com és el cas de l'electrificació temporal del tram San Isidro-Alacant.
Que sí, és cert, solucionarà la continuïtat del corredor mediterrani, però també allargarà el calvari del veïnat i els problemes per a la ciutat, ja que no eliminen ni les vies ni el seu ús en el litoral.

Aquesta electrificació temporal del tram San Isidro-Alacant és una inversió que no soluciona en absolut els problemes, com dic, dels veïns i les veïnes i suposa una despesa de diners públics en una infraestructura ferroviària provisional que acabarà, en teoria, desmantellada per a deixar la variant de Torrellano, que és la infraestructura definitiva i planificada.

Per tant, el que estem veient és que l'endarreriment d'este projecte està provocant unes conseqüències que al final està patint la ciutadania, ja que, per una banda, la demora de la variant de Torrellano està perpetuant una barrera existent entre la costa i la ciutat, i a més està impedint de la badia sud d'Alacant i no respecta la conservació de la biodiversitat del paratge natural d'esta zona; a açò se li suma l'historial dels atropellaments mortals dels veïns que creuen les vies.

Per altra banda, el nou traçat proposat, el de la costa, compromet la conservació de la serra del Porquet, un espai natural que compta amb un jaciment paleontològic, catalogat bé d'interés cultural per la Generalitat valenciana.
I, en definitiva, el que suposa invertir diners en esta alternativa a la variant de Torrellano és posar-li tanques al mar, perquè tot el món sap el que passa quan tens unes vies al costat del mar, que és que, més tard o més prompte, bé per l'elevació del nivell del mar o bé per les inundacions ocasionades per les danes, cada vegada més freqüents, acabaran inservibles i els veïns no tindran tampoc cap tipus de solució.

Per tant, l'únic projecte que ha de posar-se en marxa és la variant de Torrellano, que és un projecte que sí que dóna resposta a les necessitats de totes les parts afectades, que dóna resposta a la connexió amb l'aeroport, que recordem mou 16 milions de viatgers a l'any, sí que dóna resposta a la connexió del port a través del corredor mediterrani i facilita la intermodalitat de l'estació d'Alacant, a més, evidentment, de l'eliminació de les vies del ferrocarril de la façana costanera, què és el que estan demanant els veïns i veïnes i la plataforma Variante de Torrellano, Ya.

Així que jo crec que és hora que des d'estes Corts isca un consens i que ens posem d'acord per a facilitar la connexió i les infraestructures als veïns i les veïnes de la ciutat d'Alacant.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

A esta iniciativa se ha presentado una enmienda con registro de entrada 17.
605, por parte del Grupo Parlamentario Socialista.
Para la defensa de la enmienda, tiene la palabra ilustre diputada María José Salvador.

Cuando quiera.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies.

Senyoria, certament, la variant de Torrellano sí que li he de matisar res a vore té en la connexió del corredor mediterrani al port d'Alacant.

Tots els recursos d'Europa estan alineats en la lluita contra el canvi climàtic, especialment en matèria de transport i mobilitat sostenible.
Per este motiu, hi ha una forta aposta per alinear recursos, per assolir ODS i reduir la petjada de carboni.
Aquesta qüestió està directament relacionada en el tema que ens ocupa avui, i per això hem presentat una esmena.

Estem parlant de transport ferroviari, de transport públic, de millorar la connectivitat i la mobilitat de les persones, mercaderies, unir nodes, com l'aeroport de l'Altet, d'Alacant-Elx Miguel Hernández, amb els nuclis urbans per via ferroviària.

La variant de Torrellano té el seu recorregut històric, però ens centraré que, després d'una negociació intensa en 2017, entre el Consell de Ximo Puig i el Ministeri de Foment, es va incloure la variant de Torrellano al pla de Rodalies.

La variant suposa, en una primera fase, connectar amb un ramal de manera directa el tren amb l'aeroport, amb una nova estació.
I, en una segona fase, passar la línia de la costa a l'interior per a eliminar tots els impactes negatius que té aquesta línia.

És important avançar en la construcció de la variant de Torrellano, en tota la convicció, perquè mandata Europa que s'ha de traspassar una part del transport de mercaderies de carretera a tren i poc a poc anar aproximant-nos a la mitjana europea de transport ferroviari de mercaderies i també de viatgers.

L'actual Govern d'Espanya va treballar de manera intensa per incloure la variant de Torrellano com a prioritària i estratègica en la xarxa transeuropea de transport.
La línia ferroviària actual, que transcorre pel litoral, va en ample ibèric, no està electrificada, i açò suposarà problemes que ara explicaré i que motiven l'esmena que hem presentat.

Vostés plantegen que la variant es tramite per procediment d'urgència, però esta declaració afectaria a la part de tramitació administrativa, suposaria sacrificar participació pública, al·legacions.
Ho podem assumir, però encara que en una infraestructura d'estes característiques i dimensions retallar la participació pública crec que nosaltres dubtaríem.

Per altra banda, la declaració d'urgència no pot abarcar la totalitat d'una actuació que ha de segmentar-se en multitud de contractes, redacció de projectes, expropiacions, execució d'obres, i, si es fera açò, s'hauria de fer per cada una de les fases de tramitació.
Vostés en la seua exposició de motius parlen que es retallaria pel procediment d'urgència tres o quatre anys l'execució d'aquesta obra.
Això no podem admetre, retallaríem tres o tres mesos en el millor dels casos.
Per tant, jo crec que hem de parlar amb certa serietat sobre els terminis d'execució d'una infraestructura tan important, que estem parlant de més de set-cents milions d'euros d'inversió, i no anem a baixar dels deu anys mínims, si no hi hagueren incidències en l'execució de la variant de Torrellano.

Per altra banda, en estos moments, i no podem fugir d'estos terminis, tenim la necessitat d'implantar l'ample europeu entre Múrcia i Sant Isidre, si la línia actual per on transcorren les rodalies a Alacant-Elx-Múrcia no s'adapta al ample europeu, la connexió a l'aeroport de la ciutat d'Elx quedaran aïllades i tampoc podran entrar els trens Avant.

Per altra banda, la connexió amb el corredor, també a curt termini dels trams Almeria-Múrcia, el corredor quedarà desconnectat i no hi haurà continuïtat i no hi haurà possibilitat d'entrada de mercaderies a Alacant-Múrcia-Almeria o Almeria-Múrcia-Alacant.

La nostra aposta i la del Govern d'Espanya és clara sobre l'execució de la variant de Torrellano.
És imprescindible, i ho hem defensat sempre, la necessitat de connectar directament amb l'aeroport de l'Altet per via ferroviària i desmantellar la via ferroviària de la costa i portar-la a l'interior, donant continuïtat al corredor i també garantint un bon servei de rodalies a Alacant-Elx-Múrcia.

Per tant, plantegem i planteja el ministeri l'execució provisional mentre es tramita, i es gestiona i s'executa la variant de Torrellano, que, insistisc, el procediment d'urgència no reduïx ni un any, estem parlant de tres o quatre mesos, l'execució provisional de l'electrificació de la línia de rodalies a Alacant-Elx-Múrcia i instal·lar ample europeu.

Som conscients de la necessitat de provisionalitat d'aquesta actuació.
De fet, en els propis estudis informatius de la variant de Torrellano, que està en licitació la redacció de projectes constructius -no diga que no s'ha fet res-, o siga, estos processos tenen una tramitació molt llarga, malauradament, però és la que és, en els mateixos estudis informatius de la variant ja es preveu que: «La construcción de la variante de Torrellano implica el desmantelamiento del tramo que discurre junto a la costa para garantizar el tráfico de mercancías por el corredor mediterráneo y la calidad del servicio de Cercanías entre las ciudades de Murcia y Alicante, se instalará provisionalmente el ancho estándar en el tramo de la actual línea convencional entre el aeropuerto de Alicante-Elche y San Gabriel».

Però nosaltres volem anar més enllà, malgrat que en els estudis informatius el mateix ministeri ja preveu i explicita la provisionalitat de l'electrificació i el doble estàndard, l'ample estàndard o ample europeu en aquesta línia per la costa pels motius que he explicat, volem anar més enllà i, per això, introduïm un tercer punt en la nostra esmena, on volem blindar eixa decisió més enllà inclús dels estudis informatius i que estiga en la mateixa declaració d'impacte ambiental de la variant de Torrellano, com ha passat, i tenim exemples, en l'any 1998 amb la variant de Vandellós.
Es va preveure clarament, en la mateixa DIA, que una vegada estiguera finalitzada la variant de Vandellós es procedira al desmantellament de la línia que passava per la costa.
Per tant, el mateix procediment, blindat legalment, podem establir també per a la necessària electrificació i instal·lació de l'ample europeu en aquesta línia de la costa, que en un futur passarà a l'interior.
En aquesta declaració d'impacte ambiental es diu clarament que «el punto de confluencia de la vía actual con el ramal a industrias y proyectados se procederá obligatoriamente a desmantelar la vía actual, retirando raíles, traviesas y tendidos eléctricos».

Per tant, crec que és un plantejament seriós, raonable, ajustat a la realitat.
I la veritat és que, bé, esperàvem la possibilitat de poder arribar a un acord en aquesta proposta, amb l'esmena que hem plantejat.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Para la aceptación de la enmienda, en su caso, tiene la palabra la ilustre diputada María José Calabuig.

Cuando quiera.

La senyora Calabuig Vanyó:

Gràcies, presidenta.

A vore, jo quan escolte que diuen «és important la variant de Torrellano» i, després, fan tota la resta d'arguments, entenc que sí, és important, però no massa.
Perquè jo crec que després de vint anys que porten els veïns i veïnes esperant la variant de Torrellano, i totes les comarques d'Alacant, perquè al final depenen d'això, no podem dir-los que van a tardar vint anys més entre que arriba i no arriba, jo què sé.
(Aplaudiments)

Mire, les vies del litoral del sud de la ciutat d'Alacant tenen 150 anys, 150 anys d'història en què la ciutat ha patit canvis més que evidents i lògics, de caràcter social, econòmic i urbanístic.
Per a acompanyar eixes realitats, en 2003, en 2003, les tres administracions ja van arribar a un acord per a eliminar les vies del ferrocarril que travessaren la zona sud de la ciutat d'Alacant pel litoral i afavorir eixes necessitats socials, econòmiques i urbanístiques.
Ara bé, l'esmena que planteja hui el Partit Socialista per a nosaltres planteja un model totalment diferent al que des de la plataforma estan reclamant i al que des de Compromís plantegem.

Miren, jo crec que ací poden passar dos coses.
La primera és que de veritat l'electrificació que proposa el PSOE siga una inversió provisional com diuen, la qual cosa implica una despesa de diners públics que és injustificada es mire per a on es mire.
O siga, una inversió provisional només s'ha de dur a terme si el projecte es desconeix, no és definitiu, s'ha de fer algun estudi… Però és que no és el cas, no estem…, ací sabem perfectament que el que s'ha de fer és la variant de Torrellano.
Aleshores, per què anem a perdre més temps i per què anem a perdre més diners públics en projectes provisionals?

I l'altra cosa que pot passar és que el ministre sàpiga perfectament, encara que no ens ho diga, que esta infraestructura, diguem, d'esta magnitud no vaja a ser provisional.
I, al cap i a la fi, siga una infraestructura que es quede en el traçat del litoral no sé quantes dècades més.
Per tant, jo, sincerament, també em fie poquet, perquè després de vint-i-un anys jo crec que ja s'ha jugat massa amb la nostra confiança i amb la confiança dels veïns i veïnes.
(Aplaudiments)

Així que jo ho sent molt, però no podem acceptar l'esmena del PSOE.
No la podem acceptar perquè estem en 2024 i la ciutadania, com dic, ja porta molt de temps esperant la variant.
Aixina que ara no podem conformar-nos amb un pegat ni fent la faena a mitges.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra la ilustre diputada María José Salvador.

Cuando quiera.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyora.

Mire, a tots ens agradaria que estes obres hagueren anat un poc més ràpides del que han anat, però ens trobem amb una realitat i és que ens hem d'esperar a l'any 2034, en el millor dels casos…, les obres tenen incidències, en el millor dels casos, si no fem res, ens esperem d'ací a deu anys, a 2034.
Diga-li-ho als veïns de Sant Gabriel, que ara han d'esperar-se…, i als d'Elx, que van en un tren dièsel de rodalies, que s'esperen deu anys a tindre un servei de qualitat de rodalies, que hem parlat poc del servei de rodalies Alacant-Elx-Múrcia que tenen en este moment en eixa línia per la costa.

Mire, vostés partixen d'un plantejament erroni.
Insistisc, el procediment d'urgència no reduïx més que tres o quatre mesos, (aplaudiments) i això la ciutadania ho ha de saber.

Segona qüestió, no fem res, no electrifiquem ni fem l'ample europeu en la línia de la costa.
No fem res, d'acord, esperem al 2034, i quan arribem al 2034, què ha passat en este mentrestant?
Què li ha passat a la gent durant este mentrestant?
Doncs que mentres va construint-se la variant de Torrellano, no tindran connexió de mercaderies Almeria-Múrcia-Alacant, no podran entrar ni eixir mercaderies per corredor mediterrani, que quedarà deu anys bloquejat.
Les rodalies hauran de fer transbordaments perquè la gent quedarà desconnectada, els trens d'Avant no podran entrar i l'ample ibèric no podrà tindre continuïtat amb l'ample europeu que s'haurà instal·lat.
I, per tant, hauran de continuar sense estar connectats, en una situació més greu i aïllada a la ciutat d'Elx i les rodalies, perquè vostés no volen que s'electrifique i es fique l'ample europeu en el mientrastanto.

Per una altra banda, quedarà desconnectat l'aeroport de l'Altet.
És que això va a passar, perquè estem ja en la hipòtesi que no hacemos nada y nos esperamos diez años.

Mire, el que li plantegem és una situació provisional.
Li he portat l'exemple de la variant de Vandellós.
1998, una declaració d'impacte ambiental on fica, textualment, que una vegada acabe la variant de Vandellós es desmantellarà la línia de la costa.
El plantejament entenem que ha de ser el mateix, que estiga en la declaració d'impacte ambiental (aplaudiments) perquè legalment els veïns i veïnes, que a nosaltres també ens preocupen…, perquè els governs d'ací a deu anys poden haver canviat i tampoc ens hem de refiar de la paraula de ningú, però de ningú.
I, per tant, que estiga per escrit i blindat legalment, perquè en deu anys poden passar moltes coses en termes polítics.

Per tant, jo li plantege esta proposta…, que, a més, l'electrificació i l'ampli europeu, la seua instal·lació urgent va ser aprovada per unanimitat en l'Ajuntament d'Elx per part de tots els grups polítics en eixe ajuntament.
I, per tant, entenc que és una proposta raonable.

En definitiva, vostés no han acceptat l'esmena.
Entenc que és un plantejament erroni i perjudicarà, i sí, i perjudicarà, els veïns i veïnes que connecten Alacant-Elx-Múrcia, que és més d'1,9 milions de passatgers l'any que va haver-hi en 2022 en eixa línia, amb la seua precarietat, i els van a condemnar a la precarietat deu anys més mentres, insistisc, s'executa la variant de Torrellano.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra, para ejercer el turno de réplica, la ilustre diputada María José Calabuig.

Cuando quiera.

La senyora Calabuig Vanyó:

Gràcies, presidenta.

A vore, primer que res, el que es va aprovar per unanimitat en l'Ajuntament d'Alacant, en el ple de l'Ajuntament d'Alacant, va ser una moció per a declarar… (Veus) D'acord, doncs en Alacant es va aprovar per unanimitat, on també estan vostés, una declaració per a declarar la urgència de l'expedient de la variant de Torrellano i per al rebuig de l'electrificació del front litoral.
No sé jo si el PSOE d'Alacant és diferent al PSPV de Les Corts Valencianes.
No ho sé… (Veus)

La senyora presidenta:

Señorías…

La senyora Calabuig Vanyó:

Insistisc, és un sense sentit invertir en una actuació provisional quan ja coneixem la definitiva, quan ja hem parlat amb els veïns, veïnes, amb la plataforma, amb la gent afectada, i és el que necessiten.
Vaja vosté a dir-los als veïns i veïnes que estan equivocats.
No ho sé, jo crec que hem d'escoltar-los i saber realment que és el que estan demanant.
I el que estan demanant és que, després de vint anys, torne a repetir, s'execute la variant de Torrellano, (aplaudiments) i no hi ha més que parlar.

I no té ningun sentit ara invertir 20 milions d'euros en l'electrificació i, després, invertir 20 milions d'euros de diners públics en retirar la mateixa infraestructura, en lloc d'invertir estos 20 milions d'euros en la renaturalització del traçat.

Per tant, jo crec que està més que clar: els veïns i veïnes afectats no poden esperar més.
Jo crec que no fa falta demorar amb projectes provisionals.
Jo crec que ja és hora que des de Les Corts aprovem per unanimitat esta PNL i que mirem cap al sud del País Valencià i escoltem el que ens estan demanant, que és la variant de Torrellano.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Continuamos ahora con la fijación de posición de los grupos parlamentarios que no han presentado enmiendas.

Por el Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianes, tiene la palabra el ilustre diputado Miguel Pascual.

Cuando quiera.

El senyor Pascual Pérez:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Buenos días a todos.

Miren, desde Vox siempre nos hemos mostrado favorables para apoyar todo aquello que consideramos que es beneficioso para los ciudadanos.
Desde Vox, no vamos a caer en partidismos, nunca lo hemos hecho y tampoco lo haremos.
Cuando algo es positivo, votamos a favor, independientemente de quién lo presente e independientemente de si se presenta en este parlamento como si se presenta en un ayuntamiento.
Nuestro voto será el mismo.

Y lo que hoy venimos a debatir es una iniciativa de impulso a la ejecución de la conexión ferroviaria que conecta Alicante con Murcia, así como la variante de acceso al aeropuerto de Alicante, también conocida con el sobrenombre de la variante de Torrellano.
Y esta variante de Torrellano, que toma el nombre por la cercanía con la pedanía ilicitana, no deja de ser una de esas inversiones históricas que se han enquistado ya durante demasiados años, estamos hablando de más de dos décadas.

Miren, en la actualidad esta línea de Alicante-Murcia es una infraestructura ferroviaria que tiene vía única, que no está electrificada y que aún tiene ancho ibérico.
Y fíjense que, aun discurriendo por las inmediaciones del aeropuerto de Alicante-Elche Miguel Hernández, no da servicio al aeropuerto.
Hay que recordarlo muy bien, el aeropuerto de Alicante-Elche es el quinto aeropuerto de toda España, que bate récords de viajeros mes tras mes y año tras año, y ahora ya se encuentra en más de quince millones de pasajeros.
Y es el único de estos aeropuertos nacionales que no tiene conexión ferroviaria.
Y esto, señorías, no puede continuar siendo así, porque llevamos ya muchos años sin estas inversiones que tanto hacen falta para la provincia de Alicante.

Y, como digo, nosotros no vamos a caer en sectarismos ni en partidismos.
Creemos en esta inversión y creemos que es irrenunciable.
Irrenunciable es la variante de Torrellano y debe construirse cuanto antes, porque sabemos lo trascendente que es el nuevo ramal ferroviario de doble vía que conecte a los alicantinos con el aeropuerto y que elimine ya esa línea existente en la fachada marítima, que es un muro infranqueable para los vecinos de la ciudad de Alicante y, más concretamente, para los vecinos del barrio de San Gabriel.

Por eso, independientemente, como digo, de si lo presenta Compromís como si lo presenta otro grupo parlamentario, independientemente de si se presentan en Las Cortes Valencianas o en el Ayuntamiento de Alicante, desde Vox vamos a estar a la altura defendiendo estas inversiones, que son tan necesarias para la provincia de Alicante.
Y, por lo tanto, señora Calabuig, seguiremos votando lo mismo en el Ayuntamiento de Alicante como aquí en Las Cortes Valencianas, y será un voto favorable.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Seguimos con la fijación de posición.
Ahora, por el Grupo Parlamentario Popular, el ilustre diputado José Ramón González de Zárate.

El senyor González de Zárate Unamuno:

Muchas gracias, señora presidenta.

Miembros de la mesa, compañeros.

Hoy ya era hora de que se hablara de Alicante y que se hablara de infraestructuras para la provincia de Alicante, y que saliera de la voz de Compromís, chapó, chapó y chapó.
(Aplaudiments) Lo digo así.
Lo digo porque las infraestructuras para Alicante, las 52 de las 52, llevamos tres años en los presupuestos de Pedro Sánchez y justamente son los presupuestos que Compromís ha apoyado.
Pues, entonces, estamos supercontentos y, por supuesto, y felicitamos y vamos a decir sí y vamos a votar a favor de la propuesta de su señoría.
Por supuesto que sí.

Es importantísimo hablar de Alicante y es importantísimo hablar de infraestructuras fundamentales.
Fundamentales para una provincia, fundamentales para una capital, pero fundamentales para la unión de una comunidad y la vertebración de una comunidad.

Pero, si me permiten, aunque vamos a votar a favor, por supuesto, vamos a decir dos o tres cositas simplemente.
La primera, no entendemos la enmienda del Partido Socialista.
Yo creo que el Partido Socialista, que no se va a votar, pero, se va a votar en contra, por supuesto, porque lo ha dicho la ponente, dice el Partido Socialista, el punto lo dice muy clarito, dice «electrificación e implantación del amplio europeo».
Y ha habido una propuesta que se ha hablado aquí, no del Ayuntamiento de Elche, sino del Ayuntamiento de Alicante, que está firmada, que dice bien claro que el pleno del Ayuntamiento de Alicante reitera su rechazo a la ejecución de Adif provisionalmente de la electrificación y modificación del ancho de vía de la línea frente litoral.
Y está firmada por todos.
Por Ana Barceló, ¿la conocen ustedes?
La que fue consellera, estaba de portavoz, también de síndic, en Las Cortes.
Es decir, el Partido Socialista en algunos lados hace una cosa, en otros lados hace otra cosa, o seguramente lo que hagan es que los diputados del Partido Socialista se arrodillan y todo lo que diga Madrid hacen sí bwana.
(Aplaudiments)

Menos mal que ha habido unanimidad en la provincia de Alicante, ha habido unanimidad en el Ayuntamiento de Alicante y todos los alicantinos, porque es bueno para toda la provincia y para toda la comunidad, han dicho no a lo que quiere el gobierno de la nación.
Después de 20 años, hablando claro, ya es hora de que se haga esta variante.
Es necesaria para la conectividad de la Comunidad Valenciana, es necesaria, como bien ha dicho el compañero de Vox, unir el aeropuerto.
Es tan necesaria esa infraestructura como la infraestructura de la siguiente pista que tenemos que tener en el aeropuerto Elche-Alicante, que es fundamental porque nosotros, los alicantinos, los valencianos y los castellonenses, creamos riqueza para España, lo que parece ser que algunos no quieren que creemos ninguna riqueza, nos quieren tener apartados.
Nosotros somos españoles, creamos riqueza y queremos que las infraestructuras, lo que hacemos para España, nos lo dé el gobierno de Pedro Sánchez, nos dé el aeropuerto, nos dé inmediatamente la variante, por supuesto, de Torrellano, como bien ha dicho la compañera.
Y vamos a votar a favor de dicha propuesta.
 (Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

¿Para qué quiere la palabra, señora Salvador?

La senyora Salvador Rubert:

Demane la paraula per a exercir el meu dret a rèplica en la mesura que el diputat ha fet referència a l'esmena i als continguts de l'esmena que nosaltres hem presentat i només hauria d'haver fet el debat amb Compromís, no l'esmena del Partit Socialista, que no ha sigut acceptada i, per tant, no és objecte de debat.

La senyora presidenta:

Tiene usted la palabra por dos minutos.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies.

Senyor diputat, por aquello de que ustedes hacen aquí o hacen allá, hi ha matisos en les coses.
La nostra defensa de la variant de Torrellano és rotundament sí.
(Aplaudiments) La del govern d'Espanya és rotundament sí.
Però no estem parlant de la variant de Torrellano, de sí o no.
Estem parlant que s'ha plantejat un procediment d'urgència que s'afirma falsament que es reduiran els terminis d'execució tres o quatre anys.
Això és fals.
I ací no hem vingut a fer fake política, hem vingut a parlar amb serietat i rigor a la gent.

Però una altra qüestió.
Sí a la variant de Torrellano, són dos fases, anem a estar mínim deu any de tramitació de la variant.
Què passarà quan quede aïllada la ciutat d'Elx, els més de dos milions d'usuaris de Rodalies?
Què passarà en estos deu anys mentre s'executa la variant de Torrellano, que no hi haurà connexió del Corredor Mediterrani?
Diga'ls-ho als empresaris i a AVE, que volen l'electrificació i l'ample europeu?
Diga'ls-ho.
(Aplaudiments)

I també anem a parlar de què passa en l'Ajuntament d'Alacant, jo també li puc dir què passa en l'Ajuntament d'Elx, que ho he dit abans.
Em volen contestar qué han votado ustedes y su grupo municipal, el Partido Popular, perquè ha sigut per unanimitat, el Partit Popular, el Partit Socialista, Compromís… L'electrificació de la via C-1, Alicante-Elche-Murcia, i la implantació de l'ample europeu.
Han votat que sí.
Aleshores, què em ve a dir ací, el Ayuntamiento de Alicante?
Em pareix perfecte, però cal parlar a la gent amb claredat.

I l'esmena que hem plantejat és que s'execute la variant de Torrellano.
Però qui es pensa que ha lluitat, quin govern d'Espanya ha lluitat (aplaudiments) per tal que siga en la red d'ample europea (inintel·ligible) … ?
Quin govern?
El de Pedro Sánchez, eixe que els agrada tan poc.

I, per una altra banda, li he de dir, la provisionalitat, provisionalitat, perquè no podem esperar deu anys, perquè quedaran infraestructures i persones desconnectades.
I, per tant, eixa provisionalitat en la declaració d'impacte ambiental, com la variant de Vandellòs, ni més ni menys, per si no ens fiem de la paraula de ningun polític, legalment i blindat.
Això és el que hem demanat.

Moltes gràcies.
 (Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Cuando quiera.

El senyor González de Zárate Unamuno:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora Salvador, se demostrará mañana.
A ver si mañana ustedes, todo el Partido Socialista, vota la propuesta a la PNL que ha hecho Compromís.
Se demostrará ahí si quieren ustedes, sí o no, a la variante de Torrellano.
No hay otra cosa, es la votación, es levantar la mano y votar sí o no a la variante.
(Aplaudiments) Sí o no al desarrollo de la provincia de Alicante, sí o no a… (Veus)

La senyora presidenta:

Señorías, silencio.

El senyor González de Zárate Unamuno:

Señora Salvador, me gustaría… La semana pasada, en la subdelegación del gobierno de Alicante, se reunieron un montón de vecinos, la plataforma, como bien ha dicho la compañera.
Y se reunieron con un lema que decía «resistiré» después de todos los años de que el gobierno de Pedro Sánchez se ha olvidado totalmente de ellos.
Totalmente de ellos.
Ustedes, por la provincia de Alicante, no han hecho absolutamente nada.
Ustedes, la provincia de Alicante, la han tenido olvidada y la siguen teniendo olvidada.
A ustedes la provincia de Alicante les sobra de su panorama y de su plan de España totalmente.
Y lo tienen muy claro.
(Veus)

La senyora presidenta:

Señora Caballero.

El senyor González de Zárate Unamuno:

Miren ustedes, nosotros, el Partido Popular, no vamos a parar de reivindicar y estamos supercontentos de que, en estas Cortes, y se demuestra, cuando ustedes estaban gobernando anteriormente, no se hablaba de la provincia de Alicante, no se hablaba de Alicante y no se hablaba de absolutamente nada.
Nosotros, desde que estamos aquí, vamos a reivindicar todo y vamos a pedir, como bien dijo la consellera y bien dijo el señor Mazón, vamos a no parar de reivindicar y de pedir todas las infraestructuras que son obligadas para la provincia de Alicante, para la provincia de Valencia y para la provincia de Castellón.

Muchas gracias.
 (Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Terminado el debate, les recuerdo que la votación ordinaria tendrá lugar después de la sustanciación del punto séptimo.

Recuerdo a sus señorías que, a continuación, en cinco minutos, se reunirá la Junta de Síndicos a los solos efectos del calendario parlamentario.

Se suspende la sesión hasta las 16 horas.
(La presidenta colpeja amb la maceta)

(Se suspén la reunió a les 13 hores)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 6 minuts)

La senyora presidenta:

Buenas tardes, señorías.
Se reanuda la sesión.
(la presidenta colpeja amb la maceta)

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la identificació uniforme a tota Espanya de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Vox Cortes Valencianas (RE número 15.
484, BOCV número 55)

La senyora presidenta:

Vamos a iniciar el punto 5 del orden del día: toma en consideración de la proposición no de ley de tramitación especial de urgencia sobre la identificación uniforme en toda España de la Comunitat Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianas, registro de entrada 15.
484.

Para la presentación y defensa de la iniciativa, por el Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianas tiene la palabra el ilustre diputado José María Llanos.

Cuando quiera.

El senyor Llanos Pitarch:

Muchas gracias, señora presidente.

Señorías, buenas tardes.

Miren, hay dos cuestiones importantes que obligan a Vox a presentar esta PNL para que se respete la denominación oficial de la Comunidad Valenciana.
La primera, que efectivamente y según el Estatuto de autonomía la Comunidad Valenciana se llama así, Comunidad Valenciana o, si quieren, Comunitat Valenciana.
La referencia a País Valenciano aparece única y exclusivamente en el preámbulo del Estatuto, mientras que, por ejemplo, el término Reino de Valencia se recoge en el artículo 1, en el 7, en el 57 y en la disposición adicional tercera; también, por supuesto, en el preámbulo.

Por tanto, en nuestro Estatuto de autonomía hay un claro reconocimiento, como no podía ser de otra manera, a nuestro histórico Reino de Valencia, pero no a la denominación País Valenciano en su cuerpo normativo.

La segunda cuestión que nos preocupa, y mucho, a los valencianos y, desde luego, a Vox en estas Cortes Valencianas, es la absoluta e intrínseca relación directa entre la defensa que se hace desde la izquierda de la denominación País Valencià y el separatismo, el independentismo, el nacionalismo que pretende infringir la Constitución y el resto del ordenamiento jurídico a favor de una separación de la Comunidad Valenciana del resto de España para su unión, eso sí, súbdita, sumisa y de segunda con unos imaginarios països catalans.
Esto es lo que mueve a Compromís, por ejemplo, a defender el término País Valencià y esto es lo que mueve a Cataluña de modo institucional, y también en sus anexionistas medios de comunicación, a utilizar constantemente este término para referirse a la Comunitat Valenciana.

Queda por tanto en evidencia que no se trata, como quizás pudo ser en un principio, un término que algunos consideraron adecuado, como País Vasco, y que pensaban que no significaba una ruptura con España.
Hoy en día, y desde hace ya mucho tiempo, País Valenciano va unido a esos países catalanes que algunos sueñan conseguir pero que no va a ocurrir estando Vox en las instituciones.

El Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, en sentencia de 2005, reiterada por sentencia de 2012, desestimó la denominación País Valenciano contenida en el preámbulo del Estatuto de autonomía por entender que no se utiliza como antecedente histórico, sino para definir así a la Comunitat Valenciana, lo que es contrario al Estatuto de autonomía.
Y también el Tribunal Supremo confirmó dicho fallo respecto del recurso de casación interpuesto por la UJI frente a la sentencia del TSJ de 2005.

Por cierto, resulta desolador que nuestras universidades valencianas, como la Universitat Jaume I de Castellón, critiquen de esta manera tan furibunda y descortés, cuanto menos, el fallo de los tribunales cuando no les gusta lo que dicen y con estos términos: «De un tribunal que no respeta la denominación de la Universitat Jaume I de Castellón, único nombre legalmente válido tanto por la ley de creación como por los propios estatutos, no sorprende el hecho de que no respete coherentemente las denominaciones aparecidas en los preámbulos de ambos estatutos».
Y eso, simplemente porque el supremo hablaba de universidad en lugar de hablar de universitat.

Esto, señorías, llega a ser enfermizo, pero así están nuestras universidades.
Y ahora vendrán ustedes, la izquierda nacionalista y sumisa al separatismo catalán a decirnos que somos centralistas, que somos fachas, que la ciencia, que la historia… ¿Cuál?
¿La que han ido forjando granito a granito y piedra a piedra, manual a manual, subvencionado con dinero público valenciano y también catalán, la que han ido metiendo en la cabeza a nuestros niños en los colegios?
(Remors) Pues, eso, señorías, se ha acabado.
(Aplaudiments)

Porque, señorías, por más que se repita una mentira, no se convierte en verdad, y la Comunitat Valenciana no ha sido País Valenciano ni lo será nunca, ni históricamente ni en nuestro Estatuto de autonomía ni en ninguna legislación vigente, de manera que nadie en casa, pero tampoco fuera de casa, es más, muchísimo menos fuera de casa, debe denominarnos de forma ilegal o alegal.

Y es que es lo de siempre, a la izquierda le gusta el conflicto, se siente cómoda porque no tiene discurso, no tiene nada que aportar a una política seria y rigurosa, a una gestión del dinero público con cabeza y con diligencia, y por esto o nos dice que son debates cerrados porque ellos se encargaron de cerrarlos y de imponerlos a todos los valencianos, o cuando lo discutimos se enervan y se rebelan y montan el show, porque sin esos teatros nada tienen que hacer en la vida pública.

Señorías, como histórico Reino de Valencia, somos Comunidad Valenciana y no lo que otros quieran imponernos, ni en casa, ni fuera de casa.
La imposición (aplaudiments) ya se ha acabado.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Pasamos a la fijación de posición de los grupos parlamentarios.
Por el Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra el ilustre diputado Jesús Pla.

Quan vullga.

El senyor Pla Herrero:

Moltes gràcies, presidenta.

Bona vesprada, senyories, i moltes gràcies, senyories de Vox, senyor Llanos, per portar esta vesprada a este plenari un debat tan edificant i interessant, intens, que estic segur que amb el resultat de la seua proposició no de llei anem a millorar notablement la vida dels valencians i les valencianes.
(Aplaudiments)

Esmenten vostés a l'exposició de motius de la seua PNL l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana.
Molt bé, però sempre obvien deliberadament el text del preàmbul d'esta llei orgànica, preàmbul que també forma part d'eixe bloc de la constitucionalitat i que diu, literalment, i ho tornarem a repetir, que «aprovada la Constitució espanyola, va ser en el seu marc on la tradició valenciana provinent de l'històric Regne de València es va trobar amb la concepció moderna del País Valencià».
(Aplaudiments)

Supose que no els agrada gens este preàmbul, però el nostre Estatut d'autonomia recull expressament aquestes tres denominacions, la històrica del Regne de València; la moderna, com diu el preàmbul, de País Valencià, i la més administrativa de Comunitat Valenciana.
Per cert, «Comunitat Valenciana», amb t i no amb d, eh?
(Aplaudiments)

Es mostren vostés ofesos perquè la TV3 usa el terme de País Valencià i volen que se la requerisca per a que dixe d'usar-lo, però obliden vostés requerir també als milers de valencians i valencianes que usem i que volem continuar usant el terme País Valencià per designar la nostra terra.
Però també obliden vostés requerir als mitjans de comunicació valencians que han gastat des de fa dècades el terme País Valencià amb tota la normalitat del món, (aplaudiments) com fa, per exemple, el diari Las Provincias.

Però també obliden vostés requerir als seus propis socis de govern, perquè li he de recordar que, per exemple, un ministre del govern del Partit Popular a Madrid, a la TV3, denominava la nostra terra com País Valencià.
Però també obliden vostés requerir als seus propis càrrecs públics.
Sí, als càrrecs públics de Vox, que quan s'adrecen a les institucions públiques, també utilitzen eixe nom que vostés volen prohibir, (protestes) com per exemple els seus regidors a l'Ajuntament de Vila-real, que quan presenten mocions (aplaudiments i veus) diuen «a nombrosos municipis de les comarques de Castelló i arreu del País Valencià».
(Veus)

Senyories de Vox, és molt significatiu que vostés, que actualment estan governant el País Valencià, porten a debatre a este plenari una proposició tan surrealista com la que ens ocupa, i açò posa en evidència que ni tenen cap proposta millor per a la vida dels valencians i valencianes, que els importen ben poc els problemes reals de la nostra societat i que la seua estratègia política no és altra que fomentar la divisió i la confrontació.

Acomplixquen amb les seues obligacions i gestionen, governen, i no es dediquen a fomentar la crispació…

La senyora presidenta:

Termine, señor Pla.

El senyor Pla Herrero:

…i l'odi entre la societat valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado José María Llanos.

Cuando quiera.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señora presidente.

Señor Pla, buenas tardes.

Mire, crispación ninguna.
Si todos aceptamos la denominación oficial, ¡crispación ninguna!
La crispación la provocan ustedes cuando no aceptan la denominación oficial que se recoge en el cuerpo normativo del Estatuto de autonomía de la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments) Punto.
Esa esa es única crispación, la que ustedes generan todos los días.

Pero, señor Pla, no me ha sorprendido absolutamente nada su intervención, no me ha sorprendido absolutamente nada.
Mire, yo, como ya les he dicho otras veces, no son ustedes los que nos tiene que decir en qué tenemos que trabajar.
Nosotros sabemos trabajar, ¿eh?
(Remors) Lo que pasa es que aparte de gestionar y gestionar bien y dar un servicio público, hay otros temas que también nos interesan.
Ya sé que a ustedes estos debates les molestan, les molestan mucho, pero a nosotros también el eliminar la doctrina de nuestra sociedad valenciana nos importa, y cumplir la ley nos importa mucho más.
(Aplaudiments) Por tanto, esta iniciativa tiene todo el sentido del mundo.

Pero, claro, yo le preguntaría, usted sabe que no es cuerpo normativo, por tanto, lo que ha dicho del preámbulo no tiene ninguna eficacia, ninguna, absolutamente ninguna, y usted lo sabe bien, mejor que yo.
Pero, mire, yo…, me gustaría que los de Compromís se aclararan… Eso para empezar, ¿no?
, que se aclararan, ¿no?
, porque, claro, en 2015 la señora Oltra dice: «Hablar de països catalans es absolutamente temerario»…, «malauradament, però és així»… O sea, lo sentía, pero decía que no había que hablar.
Pero es que ese mismo año, en el 17 de agosto, la prensa recogía unas declaraciones del señor Marzà a favor del proceso soberanista, y la señora Oltra, vicepresidenta, decía: «No comparto esas opiniones, ya lo saben, y Compromís tampoco, ni el Consell».
¡Yo no me aclaro!

Pero luego decía: «Claro, es que el señor Marzà», que está entre nosotros, hoy no, o esta tarde no, decía: «Aquí, desde el País Valencià, podríamos decir que tenemos dos formas de poderlo vivir, poderlo ver, las personas que estamos convencidas de los països catalans son una realidad»… O sea, y nosotros generamos crispación, ellos dicen «País Valencià» porque quieren los països catalans.
Y decía: «No solo (aplaudiments) culturalmente, sino también políticamente, y deberían ser en el futuro todavía más.
Como compañeros de nación y comunidad cultural», seguía diciendo, ¿eh?
, decía que aplaudía la diada de Cataluña y decía: «…cogiendo la tradición de toda la vida de la izquierda independentista de tomar un día de lucha en el que se reivindique nacionalmente nuestro país».
Y luego: «Tanto si es legal como ilegal, según sus leyes, se tiene que hacer».
Y acabo y no lo hago literal, pero me lo sé, porque se me acaba el tiempo, y «no, no, diga lo que diga la ley, y digan lo que digan los tribunales españoles, vamos a hacer lo que nos dé la gana».
Si eso no es generar crispación, si eso es cumplir la ley, que venga Dios y que lo vea.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado Jesús Pla.

Cuando quiera.

El senyor Pla Herrero:

Gràcies, presidenta.

Mire, en tot este temps que estic ací a Les Corts o… estava en la facultat, a mi mai em van explicar que hi ha paraules il·legals.
Paraules il·legals?
A mi això no m'ho han explicat mai.
(Aplaudiments) Però bé.

També…, ja en el seu dia, en un debat els vam recordar…, no a vostés, als senyors del PP en el seu dia, que si vosté busca en el diccionari, bé en el diccionari normatiu de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua o en el de la reial acadèmia, el terme comunitat vorà que és absolutament sinònim al de país, perquè diu comunidad, «país»; o quan busca país, «comunitat».

Per tant, sé que a vostés eixa equivalència semàntica els dona exactament igual, perquè a vostés no els molesta… no els molesta el significat semàntic de la paraula «País Valencià», a vostés els que molesta és el que representa este terme en realitat.
A vostés els molesta que País Valencià signifique més que un territori, que represente un sentiment de modernitat, d'esperança, d'il·lusió del nostre poble pel seu futur; en definitiva, que represente el desig de ser del poble valencià.
I vostés, quan escolten «País Valencià», també escolten tots estos valors, i estos valors no els agraden.

Som milers i milers de valencians i valencianes els que volem usar i usarem el terme «País Valencià» per a anomenar la nostra terra.
Com ho van fer els redactors dels primers projectes d'Estatut d'autonomia durant la Segona República, com ho va fer el Consell preautonòmic del País Valencià, com ho fa l'Estatut vigent al seu preàmbul, eixe que no els agrada gens.

Miren, vostés des d'esta mateixa trona gasten infinitat de termes per a anomenar la nostra terra, termes que no apareixen de cap de les maneres al nostre Estatut d'autonomia, inclús els utilitzen en les seues proposicions i PNL.

Jo he vist «región valenciana», «levante», «levante español».
«Levante español», vostés l'han gastat per escrit en PNL en les quals jo he participat.
I ningú ha posat el crit en el cel i ha presentat PNL per a prohibir-los-ho.
Siguen un poquet més tolerants i, sobretot, més liberals.

I sobretot, els ho repetisc, dediquen el seu temps i, sobretot, els recursos de tots els valencians i valencianes per a fer polítiques en favor de tota la població, i no per a fer el ridícul presentant propostes com esta, que, com hauran pogut observar, no va a comptar amb el suport del meu grup.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Seguimos con la fijación de posición.
Ahora, por el Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra el ilustre diputado José Chulvi.

Cuando quiera.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies, presidenta.

Miren, als pioners se'ls ha de reconéixer, i vostés, senyories de Vox, hui han inaugurat una via política inèdita, quasi desconeguda, la de la vergonya aliena.
(Aplaudiments)

Just quan semblava que no podien ser més torpes, més malintencionats, revengistes, sectaris i nocius per al benestar dels valencians i les valencianes, ens sorprenen amb una nova accelerada al seu viatge al no-res.

Ara toca el ridícul espantós de demanar a un govern autonòmic veí que no faça servir el terme «País Valencià».
Una expressió que és legal, que compta amb una sòlida tradició al nostre país i que representa a moltíssims valencians i valencianes.
(Aplaudiments) És a dir que mentre el conjunt de la ciutadania malda per traure este país avant treballant, estudiant, creant, esforçant-se, superant-se, arriscant, vostés es dediquen ací a estes ridiculeses.
A fer el «numeret» sense que els importe el que de veres afecta les famílies i les empreses valencianes.

Miren, han convertit… o volen convertir Les Corts Valencianes en el tren de la bruixa.
Venen ací, mouen la granera de fer por i compten els beneficis, i demà, un altre «numeret».
Així serà fins que el PP els faça l'abraçada de l'os i s'acabe l'espectacle.
Perquè, al remat, vostés volien ser el temible exorcista i s'han quedat en el paròdic pagafantas, com Unió Valenciana, (aplaudiments) com Ciudadanos i com UPyD.
Ja saben qui són els pròxims.

Anant al moll d'este despropòsit, la seua deriva antisistema aplega al punt d'anar contra la llei orgànica de l'Estatut de 1982, sancionat pel rei d'Espanya, en què es parla, saben de què?
De País Valencià.
I abans, contra l'acord de règim preautonòmic de 1978, en la que torna a aparéixer eixa denominació.
I, fins i tot, contra la reforma estatutària del 2006, en el preàmbul de la qual apareix dos vegades el terme «País Valencià» i que es va aprovar amb una majoria absoluta del Partit Popular.
(Aplaudiments)

Però és que, a més, País Valencià… País Valencià no té a vore amb cap confederació com vostés volen fer creure, bé siga per ignorància o bé siga per mala fe, sinó que és una expressió utilitzada des del segle XVII i que revifa especialment a inicis del segle XX, sobretot, a mans de qui?
De la dreta regional valenciana.
(Se sent una veu que diu: «No») És a dir que, a més de pagafantas, podien ser vostés el remake Cazafantasmas, perquè van sentint campanes, perseguint ombres, caçant mosques, tot menys treballar.
I tot menys ser útils al poble valencià.
Un poble que sembla desconeixen, que menyspreen, que els ve gran i que no podran acabar amb la seua identitat, ni la seua cultura i que continuarà existint plenament valencià, netament valencià molt després que vostés hagen passat a l'oblit.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado José María Llanos.

Cuando quiera.

El senyor Llanos Pitarch:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Chulvi, si lo que el PSOE tiene que decir sobre esta PNL es que es una vergüenza, da pena qué poco tiene que decir el PSOE.

Pero mire, yo le voy a decir lo que es una vergüenza, señor Chulvi.
En 2021, la Mesa del Senado, con el apoyo del Partido Socialista, «su» partido, el que defiende a los valencianos y el que no se identifica con los països catalans, el 2021, el PSOE, su partido en el Senado, aprobó el término de uso de «països catalans», incluyendo a la Comunidad Valenciana.
Eso sí que es una vergüenza y una traición a los valencianos, asumir la denominación «països catalans» en el Senado de España, (aplaudiments) la cámara alta, la cámara territorial de nuestras Cortes Generales.
Eso sí es una vergüenza y se lo tendrían que mirar, señor Chulvi.

Mire, solo le ha faltado hablar de censura.
Hoy no tocaba.
No sé, a lo mejor lo saca ahora después.

Le voy a corregir una cosa.
Mire, se lo han pasado, yo lo entiendo, pero… no se utiliza «País Valencià» desde el siglo XVII.
No, se utilizó una vez «País Valencià» en el siglo XVII.
Una vez se utilizó «País Valencià» en el siglo XVII.

Mire, el otro día…, ya le digo, ustedes se pueden llamar como les dé la gana.
Vamos, como les dé absolutamente la gana.
Pero los de fuera no tienen ningún derecho a incumplir la ley, porque no es cierto.
Vuelve usted a mentir.
País Valencià no es legal, porque no está en el cuerpo normativo de nuestro Estatuto de autonomía.
Por tanto, no es legal, lo diga quien lo diga.
¡Pero es que además lo dice el Tribunal Supremo!
(Aplaudiments)

Es que lo ha dicho el Tribunal Supremo.
Oiga, escúcheme bien, por si no lo ha oído antes, el Tribunal Supremo, en sentencia de 2012, dijo que no se puede decir «País Valencià».
¿Lo tiene claro?
Lo ha dicho el Tribunal Supremo y no se reconoce en el Estatuto de autonomía.

Miren, el presidente Mazón hace unos días hizo lo que tenía que hacer, que es lo que estamos haciendo aquí hoy con esta PNL que tanto les molesta.
Entiendo…, entiendo que les moleste, pero es que esto va a traer cola.
Yo se lo prometo, señor Chulvi, va a traer cola porque no lo vamos a dejar pasar.
Somos Comunitat Valenciana.
(Remors) Somos Comunitat Valenciana, y lo vamos a seguir defendiendo.

Pero el presidente Mazón decía…, exigía en una entrevista en TV3 que se nos llamara «Comunitat Valenciana», que es lo que somos, y no «País Valencià».
Pero es que ustedes, ustedes, empezando por Ángel Luna, cuando formaba parte de la gestora de su partido, del PSOE valenciano, y otros tantos dijeron: «¡Mmm!
Parece incongruente, ¿no?
, que nos llamemos País Valencià».
Lo dijo él, en el marco autonómico, el señor Ángel Luna, y lo dijo Puig, y lo dijo Ábalos y lo dijo Alarte, porque a ver si podían captar votos que habían perdido.
Como no lo consiguieron, dijeron: «Ya, para este viaje nos quedamos como estamos».
Pues así se quedarán ahí en la oposición…

La senyora presidenta:

Termine, señor Llanos.

El senyor Llanos Pitarch:

…durante mucho tiempo.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado José Chulvi.

Cuando quiera.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies.

Bé, primer de res, senyor Llanos, ja li ho ha comentat el senyor Pla abans, però el mire per on el mire, l'Estatut d'autonomia, com a mínim, vostés el que deurien de fer és dir el nom oficial, que és Comunitat Valenciana.
El mire per on el mire, en l'Estatut apareix «Comunitat Valenciana», no «Comunidad Valenciana».
(Aplaudiments) Però, bé.

Al final, allò cert és que jo hui venia cap ací i només feia escoltar pel carrer gent que estava molt preocupada, tots parlant de la preocupació que tenien de dir: «És que hem sentit que hi ha gent que diu «País Valencià«.
Ostres!
Això, de veritat, jo estic preocupat d'això.
No estic preocupat dels incendis, ni estic preocupat de l'educació.
No, no, estic preocupat que hi ha gent que utilitza un terme que és «País Valencià«», que és perfectament raonable que es pot utilitzar, que no hi ha cap problema en utilitzar-ho i que nosaltres som el Partit Socialista del País Valencià.
No som el PSOE.
Som el Partit Socialista del País Valencià, i amb molt d'orgull que ho portem.
(Aplaudiments)

Saben quin és el problema?
Que al final pervertixen i enfanguen un debat que hauria de ser historicista, convertint-lo en un debat, com volen vostés, partidista, no?
I els impedeix reconéixer que el terme «País Valencià» apareix al 1699.
Mire, això, aquí apareix.
Ho va escriure el frare Agustín Bella, que, segons vosté, seria un catalanista d'estos…, vaja.
(Veus)

També, el terme «País Valencià»…, qui va generalitzar el seu ús va ser la dreta regionalista valenciana, després de l'exposició de València de 1909.
Però, bé, també resulta que a 1978 Adolfo Suárez González, president del govern, amb la sanció de Juan Carlos I, va promulgar el Reial decret 10/1978 «por el que se aprueba el régimen preautonómico del País Valenciano».
(Remors) Per tant, segons el seu criteri, Adolfo Suárez i Juan Carlos I són dos pancatalanistes.
(Aplaudiments)

Tercera qüestió.
Ací, ací, al País Valencià, els grups polítics, a l'any 1981, per consens, van a enviar al Congrés dels Diputats un text, el projecte d'Estatut d'autonomia del País Valencià, que és este: «Proyecto de Estatuto de autonomía del País Valenciano», any 1981 i el van signar tots els grups polítics valencians de l'època.

«Artículo primero.
El País Valenciano es la expresión de la voluntad democrática y del derecho del autogobierno del pueblo valenciano y se rige por el presente estatuto, que es su norma institucional básica.
El País Valenciano, en el marco de la Constitución española, tiene por objeto reforzar la democracia y garantizar la participación de todos los ciudadanos».
Quin problema hi ha de dir a les coses pel seu nom?
País Valencià és perfectament assumible i és pot utilitzar.
(Aplaudiments)

I, per acabar, per si no queda clar, si jo llig: «País.
Territorio, con características geográficas y culturales propias, -jo trobe que els valencians les tenim- que puede constituir una entidad política dentro de un estado».
Real Acadèmia Espanyola de la Llengua.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra, ahora, por el Grupo Parlamentario Popular, la ilustre diputada, Laura Chuliá.

Cuando quiera.

La senyora Chuliá Serra:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, fa dos mesos, el nostre president, a la televisió pública catalana, després de parlar-li del País Valencià, va contestar clarament.
Si no demana respecte per al seu Estatut d'autonomia el president de la Generalitat, qui ho farà?
Això és un president que posa la Comunitat Valenciana per damunt dels sectarismes.
(Aplaudiments)

Senyories de Vox, no cal que vinga jo ací a parlar el que a ningú se'ns escapa, el que tots sabem, i és que venim els últims anys d'un govern que ha sigut servilista a la causa catalana, un govern de la cabotà, un govern d'imposició lingüística, i, sobretot, un govern de subvencions milionàries a les entitats catalanistes.

Estic sentint parlar moltíssim del preàmbul del nostre Estatut d'autonomia, i la veritat és que l'Estatut d'autonomia que, com bé vosté diu, el preàmbul no té res a veure amb l'articulat, i l'article 1 sí que parla de Comunitat Valenciana única i exclusivament, doncs, eixe preàmbul, que altres l'utilitzen quan els interessa i quan no, no, parla en dos ocasions de País Valencià, en tres de Regne de València, i en vint-i-una de Comunitat Valenciana; però cadascú agarra les xifres que ell vol.

Hi ha una cosa que m'agrada a mi moltíssim del preàmbul de l'Estatut d'autonomia, i és quan diu: «S'incorporen també a l'Estatut els principis de lleialtat institucional i solidaritat que han de presidir les relacions amb l'estat i altres comunitats autònomes, així com aquells que eviten els desequilibris territorials als que perjudiquen la Comunitat Valenciana, especialment en allò referit als recursos hídrics», als recursos hídrics, i ho diu este preàmbul de l'Estatut d'autonomia que només els interessa parlar i defendre quan ells volen.
(Aplaudiments)

Senyories, des del respecte al nostre Estatut d'autonomia, sempre ens van a trobar a favor de donar junts seguretat i confiança a totes les empreses que vullguen vindre a la nostra comunitat autònoma, en una nova etapa de creixement, cohesió i estabilitat política, i, sens dubte, ens va a trobar a favor d'esta proposta que posa damunt la taula el que quasi un milió dos-cents mil valencians ens han demanat en les urnes i al carrer, que és dir ben alt i ben clar al catalanisme que som Comunitat Valenciana, no som País Valencià, que som Comunitat Valenciana, no som països catalans perquè som valencians, som espanyols, i som Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

La votación ordinaria de este punto tendrá lugar después de la sustanciación del punto séptimo.

Decret llei 4/2024, de 26 de març, del Consell, pel qual s'adopten mesures extraordinàries per a la reducció de la temporalitat en l'àmbit de l'administració de la Generalitat (RE número 15.
455, DOGV número 9817).
Validació o derogació

La senyora presidenta:

Pasamos ahora al punto número seis: convalidación o derogación del Decreto ley 4/2024, de 26 de marzo, del Consell, por el que se adoptan medidas extraordinarias para la reducción de la temporalidad en el ámbito de la Administración de la Generalitat, registro de entrada 15.
455.

Para la presentación del decreto ley tiene la palabra la honorable consellera de Hacienda, Economía y Administración Pública.

Cuando quiera.

La senyora consellera d'Hisenda, Economia i Administració Pública:

Muchas gracias, presidenta.

Buenas tardes a todos, señorías.

Si la garganta me lo permite, voy a pasar a exponerles el Decreto ley 4/2024, del Consell, por el cual se adoptan medidas extraordinarias para la reducción de la temporalidad en el ámbito de la administración de la Generalitat.
Este decreto, como bien describe su nombre, establece medidas extraordinarias para reducir la temporalidad entre el personal funcionario de la Generalitat Valenciana, un problema grave, y se podría decir que hasta cronificado, que adolece nuestra administración.

Este Consell tiene muy claro la importancia de alcanzar ese objetivo de reducir la temporalidad hasta alcanzar ese 8Â %, no solo porque lo impone la normativa europea, sino también porque creemos en una mejor administración pública.
No es un objetivo fácil teniendo en cuenta que en estos momentos el personal funcionario de la Generalitat alcanza los 20.
105 puestos y, de ellos, el porcentaje del personal empleado público con relación jurídica de naturaleza temporal se acerca al 50Â %, según información actual del registro de personal.

Tal y como establece el artículo 9 del Estatuto de autonomía de la Comunitat Valenciana, es un derecho de los ciudadanos de nuestra comunitat disfrutar de los servicios públicos de calidad, y para ello es imprescindible contar con instrumentos que permitan configurar una función pública a la altura de lo que demanda la sociedad valenciana, principalmente un capital humano profesional y estable.
Así que, uno de los retos más importantes de la Dirección General de Función Pública, integrada en la Conselleria de Hacienda, Economía y Administración Pública, es conseguir esa estabilidad.

Sumado al problema de la interinidad, el envejecimiento de la plantilla implica agravar la situación de la administración e implica, asimismo, la necesidad de buscar un plan para el relevo generacional que se plantea.
El 59,63Â % de la plantilla supera los cincuenta años, situándose la edad media del personal funcionario de carrera en los cincuenta y siete años.
Hasta el año 2030, en los próximos seis ejercicios, está prevista la jubilación de 5.
137 personas, cerca del 25Â % de la plantilla actual.

Del problema de la temporalidad ya era consciente el anterior Consell, y, teóricamente, trató de tomar medidas para abordarlo.
En 2015, con su llegada al poder, el gobierno del Botànic manejaba datos que indicaban que el porcentaje de temporalidad se acercaba al 30Â % de la plantilla.
Así, pues, desde el año 2015 hasta 2023 se han aprobado ocho ofertas públicas de empleo con un total de 11.
265 plazas, que se han convocado por el sistema de oposición y concurso-oposición, tanto por turno libre como por promoción interna, a través de 557 convocatorias.

Y dentro de estos procesos se han sucedido tres procesos extraordinarios y excepcionales para temporales, de forma que de las 11.
265 plazas de empleo público ofertadas han sido destinadas a la estabilización de funcionarios interinos ni más ni menos que 9.
317.
Por tanto, de esas 11.
265 plazas solo aproximadamente 2.
000 fueron destinadas a la oposición libre, es decir, el 17Â % de las plazas tenía como destinatario el conjunto de la ciudadanía, mientras que el 83Â % restante estaban destinadas al personal interino.

Parecería que con esta distribución el problema de temporalidad debería haberse reducido notablemente; sin embargo, la evidencia muestra que esta estrategia no ha funcionado ya que, muy al contrario de lo que teóricamente se pretendía de 2015, recordemos que había entonces un 35Â % de temporalidad, el porcentaje de personal temporal se está situando en torno al cincuenta por cien, como he indicado antes.

A la luz de estas cifras, y atendiendo a la tendencia que presentan y que se acentúa desde los últimos ejercicios, hay que abordar sin demora medidas que permitan reducir la temporalidad y que aborden el ordenado proceso de sustitución y reemplazo de los empleados públicos de la Generalitat.
(Aplaudiments)

En definitiva, sin más dilación, con urgencia y por responsabilidad hay que cambiar de estrategia, pues las medidas tomadas hasta la fecha han demostrado ser insuficientes; más que insuficientes, un auténtico fracaso en lo que a la reducción de la temporalidad se refiere.

Pero, no solo debemos atender a la creciente tendencia de temporales en nuestra administración por responsabilidad y por el convencimiento de que una mejor administración es posible y mejorar el servicio público a los ciudadanos; además, existe regulación y existen compromisos que nos instan a dirigir nuestras acciones y políticas a reducir esa temporalidad.

Los acuerdos entre el Gobierno de España y las organizaciones sindicales más representativas en el ámbito de la administración pública contemplaron en la Ley 3/2017, de Presupuestos generales del estado para el 2017, y a la Ley 6/ 2018, de Presupuestos generales del estado para el año 2018, procesos de estabilización y consolidación dirigidos a reducir esta temporalidad.

También, existe una sentencia del tribunal superior de justicia europeo que constata que España está incumpliendo el marco europeo de temporalidad en los trabajadores públicos, abusando de los contratos indefinidos no fijos.
En cualquier caso, el Tribunal de Justicia de la Unión Europea comparte la postura defendida por España de que no cabe en nuestra administración la transformación automática de una relación de servicio temporal en una relación de servicio permanente.

En síntesis, la doctrina que ha fijado el Tribunal de Justicia de la Unión Europea en esta materia dispone que «las autoridades españolas tienen que instaurar medidas efectivas que disuadan, y, en su caso, sancionen de forma clara el abuso de temporalidad».

Con todo esto, la Ley 20/2022, de medidas urgentes para la reducción de la temporalidad del empleo público, introdujo una serie de medidas concretas diseñadas para enfrentar este problema de forma directa, entre las que se encuentra la implementación de un nuevo proceso de estabilización del empleo temporal para alcanzar ese 8Â % en el conjunto de administraciones públicas españolas.
Buscando el mismo objetivo de reducir la temporalidad en el empleo público, la Ley de Presupuestos Generales del Estado para el 2023 establece que «las distintas administraciones podrán autorizar con carácter extraordinario una tasa específica, siempre que se justifique mediante el instrumento de planificación plurianual con el que necesariamente deberán contar».

En la misma línea, la Ley de presupuestos de la Generalitat para el año 2024 prevé que la oferta de empleo público se puede articular con dicha tasa específica.
Esta habilitación se presenta como una oportunidad para alcanzar ese objetivo impuesto por la Ley 20/2021, relativo a la reducción de temporalidad, mientras se mantenga la limitación derivada de la tasa de reposición.

La situación actual de alta temporalidad demanda una acción inmediata.
Es crucial cumplir con la normativa básica y optimizar la eficacia de nuestros recursos humanos.
Esto implica agilizar los procesos para cubrir de manera permanente las plazas actualmente ocupadas por personal temporal.
El motivo por el que no acabamos de conseguir reducir el porcentaje de personal temporal lo encontramos en la Ley 4/2021, de la función pública valenciana, que establece en su artículo 135 que «en la administración de la Generalitat las ofertas de empleo público reservarán al turno de promoción interna un porcentaje no inferior al 40Â % de las vacantes que se convoquen a oposición o concurso-oposición.
Una vez realizadas las pruebas, el personal funcionario que supera el acceso a grupo superiores es declarado en situación de excedencia voluntaria automática en el cuerpo o escala del que procede, vacantes que deben ser cubiertas inicialmente de nuevo con personal temporal, a fin de garantizar la continuidad del servicio público».

La estrategia hasta la fecha ha sido como la rueda de un hámster, nos movemos pero no avanzamos; de hecho, solo en los ejercicios 2022 y 2023 se han concedido un total de 1.
334 excedencias voluntarias automáticas por prestar servicios en el sector público, que en determinados cuerpos o escalas han supuesto más de un 60Â % del total de las personas aspirantes.
Aun así, del número de plazas de promoción interna ofertadas, el número de plazas es superior al número de aprobados, lo que quiere decir que tenemos más demanda de acceso de nuevo ingreso que de promoción interna.
Por eso, tenemos que centrarnos y dirigir nuestros esfuerzos a los aspirantes a ocupar una plaza de funcionario que todavía no formen parte de la administración.

La reducción de la temporalidad en el empleo público va de la mano de las convocatorias autorizadas en la Ley 20/2021 y que deben estar finalizadas a 31 de diciembre de 2024, dejándonos un margen temporal muy reducido de actuación.
Por ello, se ha considerado que debe ser en la oferta de empleo público de 2024 en la que se incluya la tasa específica extraordinaria que permita alcanzar el objetivo previsto en el menor plazo posible.
Esta situación es la que aconseja la adopción de medidas de forma inmediata y constituye el presupuesto habilitante de extraordinaria y urgente necesidad, que el Estatut de autonomía en la Comunitat Valenciana exige en su artículo 44 para la adopción de un decreto ley.

De acuerdo con lo dispuesto en el artículo 129 de la Ley 39/2015, del procedimiento administrativo común de las administraciones públicas, este decreto ley se ajusta a los principios de buena regulación; de este modo se cumple con el principio de necesidad en cuanto que la medida que se adopta es necesaria para el objetivo perseguido, consistente en alcanzar durante el 2024 un porcentaje cercano a ese 8Â % de temporalidad del personal al servicio de la administración de la Generalitat, objetivo que no sería posible con esa reserva del 40Â % de las vacantes para el turno de promoción interna en la oferta de empleo público de este ejercicio.

Igualmente, se da cumplimiento a los principios de seguridad jurídica, proporcionalidad y eficacia, destacándose que las medidas que incorpora son congruentes con el ordenamiento jurídico e incorporan la mejor alternativa posible, dada la situación de excepcionalidad al contener la regulación necesaria e imprescindible para la consecución de los objetivos previamente mencionados, dado que la suspensión de la aplicación del artículo 135 de dicha ley, la Ley 4/2021, se limita exclusivamente a la oferta de empleo público en el 2024 y únicamente afecta a las vacantes que se convoquen en ejecución de la tasa específica adicional.

Quiero recordar, antes de finalizar, que el objetivo último de esta medida, que por cierto se ha negociado, como no puede ser de otra forma, con la representación sindical en el seno de la Mesa Sectorial de Función Pública, es garantizar los servicios públicos de calidad que merecen todos los valencianos, y que es siempre pensando en ellos por lo que decidimos tomar esta decisión.

Señorías, seguro que comparten con nosotros la necesidad de adoptar esta medida excepcional ante una situación excepcional y no deseada, que no ha podido ser revertida a través de las políticas de estabilización del anterior gobierno.
Es evidente que hay que cambiar la estrategia.
Por tanto, confío en que den su apoyo convalidando este decreto ley que pretende mejorar el empleo público y conseguir una administración más solvente, más profesionalizada y más estable y, en definitiva, de la que todos los ciudadanos nos sintamos orgullosos.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Para ejercer el turno a favor, por el Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el ilustre diputado José Forés.

Cuando quiera.

El senyor Forés Sanz:

Gracias, presidenta.

Molt bona vesprada a tots.

Consellera.

Senyories.

La temporalitat en Espanya és un problema que venim arrastrant des de fa molts anys, un fallo endèmic del mercat de treball espanyol des dels anys vuitanta.

En 2021 la taxa de temporalitat en Espanya estava en el 30Â % i patia més temporalitat que la resta de països europeus en tots els sectors, excepte en la banca, i entre tots el que més destacava era el de l'administració pública.

En març de 2021 la Unió Europea va exigir a Espanya una sèrie de mesures, i entre elles estava la de reduir la temporalitat de l'ocupació pública per davall del 8Â %.
Un compromís que el Govern d'Espanya va adquirir en la Unió Europea a través del Pla de recuperació, transformació i resiliència.
Açò va derivar en l'aprovació del Real decret llei 14/2021, i este real decret va ser l'origen de la Llei 20/2021, de 28 de desembre, de mesures urgents per a reduir la temporalitat.

Estos són els motius i este és el marc legislatiu en què ens menegem.
I, mentrestant, què és el que s'ha fet ací en la Comunitat Valenciana?
Quina és la situació actual?
Què és el que se va a fer per solucionar el problema?
Pues bé, des de 2017 i fins a 2023 es van prendre un conjunt de mesures per a reduir la temporalitat de l'empleat públic, autoritzant processos d'estabilització d'ocupació temporal.
Es van aprovar, com ja ha dit la consellera, vuit ofertes d'ocupació pública, oferint-se 11.
265 places a través de 557 convocatòries.
No obstant això, és evident que estes mesures han resultat ineficaces i insuficients per a reduir la temporalitat, ja que actualment la taxa de temporalitat està en el 40Â %, quasi 10 punts més alta que en 2021.

Per altra banda, i respecte a l'edat de la plantilla, cal assenyalar que pràcticament el 60Â % supera els 50 anys i l'edat mitjana està en els 57.
Per tant, s'ha de tindre en compte que la previsió de jubilació en els pròxims sis exercicis, fins a l'any 2030, és la quarta part de tota la plantilla actual, i açò planteja un gran problema de gestió en serveis estructurals de la Generalitat i, de no solucionar-se, inclús podria vore's afectada la recepció de fons europeus.

Per això, este Consell, en una visió avançada a la resta de comunitats autònomes, impulsa un pla extraordinari de reducció de la temporalitat en l'ocupació pública.
Este pla reforça l'àrea social incloent sectors de primera necessitat i essencials per a la societat, com l'àmbit educatiu, sociosanitari i d'acció social i cossos d'administració especial, com ara psicologia, educació especial i administració de serveis socials, permetent d'esta forma facilitar el desenvolupament de polítiques públiques de qualitat i en àmbits prioritaris.
Este pla situa en 1.
179 les places a oferir en l'OPE de 2024, de les quals 435 corresponen a la taxa de reposició i 744 a la taxa específica addicional que permet la Llei de pressupostos generals de l'Estat de 2023, en el que estaríem ja prop del 12Â % de temporalitat en acabar el primer any.
I en la XYF 8099, en el qual es van oferir 869 places, ja estaríem per davall del 8Â %, complint aixina els objectius de reducció de la temporalitat en sols dos anys.
Este pla no comporta cost econòmic, ja que les places oferides se corresponen en les relacions de llocs de treball aprovades i que ja estan dotades pressupostàriament.

Els canvis normatius que introduïx este decret llei que debatem hui ací es fonamenten en què els processos selectius realitzats fins ara s'han demostrat insuficients per a reduir la temporalitat.
I això és aixina perquè el personal que supera el procés selectiu pel torn de promoció interna quan accedix al grup superior és declarat en situació d'excedència voluntària automàtica en l'escala de procedència, el que genera vacants que deuen ser cobertes en nou personal temporal.
Per este motiu es considera imprescindible que els processos derivats de la taxa específica extraordinària es convoquen pel torn lliure i pel sistema d'oposició, de manera que no resulte d'aplicació el percentatge no inferior al 40Â % reservat per a promoció interna a la Llei de funció pública.

Per tant, l'obligada reducció de la temporalitat va unida a la convocatòria de processos específics autoritzat per la Llei 20/2021 i deuen estar finalitzats abans del 31 de desembre de 2024, la qual cosa aconsella l'adopció de mesures de forma immediata, i és el que determina que este decret siga extraordinari i d'urgent necessitat, tal com exigix l'article 44 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana.

Per a este Consell, per al govern del canvi de Carlos Mazón, el més important i pel qual treballem tots és per a les persones.
I este pla va a fer que els serveis públics siguen més professionals, estiguen millors dotats i millor estructurats, i això redundarà en un millor servei de major qualitat per a tots els ciutadans de la Comunitat Valenciana.
I eixe és al final l'objectiu principal.
I per això, perquè és una mesura que va a millorar els serveis públics i la vida de les persones de la nostra comunitat, és pel que els demane que recolzen este decret.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

No consta que ningún grupo haya solicitado el turno en contra.

Por tanto, pasaremos a la fijación de posición del resto.
(Remors) ¡Ah!
, pues.
¿Perdón?
¡Ah!
, pues nada, pues perfecto.

Pues para ejercer el turno en contra, por el Grupo Parlamentario Socialista.

Cuando quiera.

La senyora Angulo Luna:

Senyora presidenta.

Il·lustres diputats.

Sóc Xelo Angulo, del PSPV, ho dic perquè la presidenta pareix ser que no coneix encara el meu nom.
(Aplaudiments)

Senyora consellera, és un honor que vinga esta vesprada a escoltar; estaria bé també que poguera atendre els sindicats, que crec que són part de…, vosté diu que negocia, però la seua negociació és: lo hemos tratado en el punto 2.
(Aplaudiments)

Estem ací en un episodi més de l'inici del deteriorament dels serveis públics valencians, retallades en el pressupost de 2024, reducció de despesa social i inversions, baixant els impostos a les rendes més altes, retallades a tot arreu i en quasi tots els sectors públics en peu de guerra.
Perquè vostés estan convertint el govern de la Generalitat en un Consell que governa per a uns pocs, que són els seus.
I vostés estan ací per a governar per a tots, i el més trist és que no els cau la cara de vergonya.

Amb la validació que vostés pretenen fer amb aquest decret retallen també els acords presos per als treballadors i per a les treballadores, servidors públics valencians, retallant la possibilitat de posar en valor l'experiència i optar als llocs des de la promoció interna.
Es retallen drets, quan les polítiques que estan fent al llarg de quasi un any de legislatura, que estan començant a retallar en sanitat, educació, dependència, bombers, i ara també en el conjunt dels funcionaris de la Generalitat.
Deu ser que vostés venien a retallar el gasto innecesario i els funcionaris i els seus drets també són un gasto innecesario.
El pa dels treballadors i treballadores de la Generalitat és un bé sagrat.
L'accés en la igualtat d'oportunitats, la possibilitat de promoció i la garantia que donen uns serveis públics i de qualitat al servei dels ciutadans i de les ciutadanes, no al seu servei, és un bé a preservar, i a vostés els dona igual.

Un treball per la dignificació dels serveis públics, treballant per la reducció de la temporalitat que es va iniciar per part del govern de Ximo Puig, amb una llei de mesures urgents per reduir la temporalitat.
Sap qui governava abans de 2015, on estava tot el gros de la temporalitat?
Els seus companys del Partit Popular.

Recordar que des de 2015 a 2023 el govern del president Puig va aprovar vuit ofertes de treball, 11.
265 places, 557 convocatòries, 291 processos selectius, una resolució que va fer 4.
819 nomenaments de personal funcionari de carrera, per sistemes d'oposició, concurs oposició, torns lliures i promoció interna.
I quant a la promoció interna es reservava més del quaranta per cent de les vacants que se convocaven de la mà dels agents socials.

I hui ací, com tot el que fan vostés, amb l'excusa d'intervenció immediata i urgent per donar compliment a la normativa bàsica i millorar l'eficiència dels recursos humans, agilitzant els procediments que permeten donar cobertura a les places ocupades en l'actualitat per personal temporal, els recorde que porten governant quasi un any, i ara els vénen les presses perquè han de tindre-ho tot fet abans del 31 de desembre de 2024, i estem quasi en maig.

Vostés se salten a la torera justificant la necessitat d'arribar a eixe 8Â % de temporalitat, què és al que ens obliga la llei, a vostés, als ajuntaments i a totes les administracions.
Es carreguen d'un plumazo eixe acord de reserva del 40Â % del torn de promoció interna, complint, segons vostés, amb els principis de seguretat jurídica, proporcionalitat, eficàcia, on, sense despentinar-se, suspenen l'aplicació d'un article que és un dels majors acords entre els treballadors i les treballadores que hi ha donant servei pública a La Generalitat, amb una paraula que vostés perverteixen, que és la transparència.
Aprofiten per carregar-se els tràmits de consulta pública, audiència i informació pública.
Però saben què és el pitjor de tot?
Que és una burla per al diàleg social, amb els agents que representen els treballadors i les treballadores, (aplaudiments) un treball d'oferta pública, estabilització i reducció de la temporalitat, iniciat pel govern del Botànic, i dissenyat, com els deia, de la mà dels agents socials, de les meses de negociació generals i sectorials.
Quantes n'ha convocat vosté, senyora consellera?
Tres, quatre?
Dos sectorials?
En una no se presenten i, a més, l'únic acord que prenen encara no l'han complit.

Ja els van avisar els agents sindicals que rebutjarien l'oferta 2024 si no s'augmentava la promoció interna i s'incorporava el concurs-oposició.
Hui vostés se'l passen per davant del forro i s'ho carreguen.

És veritat que no solament suspenen el tema de la promoció interna, se carreguen l'acord social preestablert, sinó que, a més, pareix que no vullguen promocionar a ningú de la casa.
Quin problema tenen que promocionen funcionaris que porten al servei dels ciutadans i de les ciutadanes molts anys, que tenen l'experiència?
I ara mateixa volen que entren tots nous?
S'ha de ser un poquet més equilibrat en este sentit i parlar amb els afectats, que són els propis treballadors, representats pels agents sindicals.

Així que retalls a les infraestructures educatives del pla Edificant, retalls en infraestructures sociosanitàries del pla Convivint, retalls als programes d'acolliment familiar, impagaments de reforç de personal sanitari, de les entitats que gestionen els centres concertats d'atenció a les víctimes de la violència de gènere, impagaments en les nòmines de funcionaris al mes de gener.
Els bombers, ara quan acabe la reunió del senyor Mazón, que ha hagut desdir a la pròpia consellera del ram, doncs sabrem com han quedat amb el col·lectiu dels bombers.
O les concentracions que tenim en els centres de treball dels retalls de sanitat, hui mateix, o, demà, pels endarreriments dels programes de teletreball o la vaga general de tot el sector l'educatiu que ve en breu.
En estos retalls ara mateix estan implicant a tot el funcionariat de tota la casa.
Tenen a tots els sindicats a la contra.
És la primera vegada que tots els sindicats se fiquen per unanimitat en una mateixa posició, que és en contra de vostés.
Jo m'ho faria mirar.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado José Forés.

Cuando quiera.

El senyor Forés Sanz:

Moltes gràcies, presidenta.

Miren, jo no soc molt de retraure coses del passat ni de criticar per criticar, però de vegades és precís recordar algunes notícies i algunes dades en la gestió anterior del Botànic més que res per posar-mos en situació cada u de nosaltres.
I és que sols en els últims quatre anys la intervenció de la Generalitat va xifrar en 253.
122 els contractes adjudicats a dit per un valor de 713 milions d'euros.
Han escoltat bé.
253.
122 contractes adjudicats a dit sense cap control.

Miren, i els vaig a recordar algunes d'eixes notícies: «La sindicatura detecta incumplimientos significativos del Botànic en la contratación»; «Contratos menores, la trampa del Botànic»; «Intervención de la Generalitat halla regularidades en contratos y subvenciones aprobados por el Botànic en 2022»; «Más de cinco mil contrataciones de personal laboral temporal sin autorización».
I miren, miren, vostés en el ple passat i d'una forma un poc jocosofestiva, després de cada intervenció ens deien: «No se vayan todavía que aún hay más».
I, la veritat, açò em ve a mi ara com anell al dit, perquè jo els dic: «No se vayan todavía que aún hay más, mucho más».
Perquè si no, miren esta notícia: «El Botànic autoriza que todas las contrataciones de fondos de reconstrucción cóvid sean a dedo».
«Todas las contrataciones a dedo», senyories.

Mire, hi han moltes més, però com els dia abans, jo no soc de criticar per criticar.
Em trobe més còmode fent propostes positives i constructives, com és l'oferta d'ocupació pública de 1.
179 places que ha posat en marxa el Consell de Carlos Mazón i que té com a principals objectius professionalitzar la funció pública i reduir la temporalitat per davall del 8Â %, reforçant àrees de serveis socials, fons europeus i medi Ambient, a part d'altres departaments clau.

A més a més, es reserven tots els processos selectius un cupo superior al 10Â % de vacants, perquè siguen cobertes per persones amb discapacitat o diversitat funcional.
I en relació a lo que vosté dia, la mesura que preveu este decret de no aplicar el 40Â % de reserva per a promoció interna s'aplica exclusivament a la taxa específica addicional autoritzada en la Llei de pressupostos generals de l'estat per al 2023.
I, no obstant això, se seguiran impulsant, dins de les ofertes ordinàries d'ocupació pública, processos de promoció interna pel sistema de concurs oposició.

Este pla, junt en el decret llei aprovat pel Consell de Carlos Mazón, van a donar-li un impuls de qualitat i professionalitat a la funció pública, lo que redundarà en benefici del servei públic que van a rebre tots els ciutadans de la Comunitat Valenciana.
I per això insistisc i apel·le a la seua coherència perquè recolzen este decret.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Háganme saber cuando quieran solicitar la palabra porque… Ahora sí.
Si yo les miro hagan alguna señal.
No solo porque les mire significa que… Vale.
Pues, tiene la palabra la ilustre diputada, la señora Angulo Luna.
(Remors)

Cuando quiera.

La senyora Angulo Luna:

Bé, jo crec que vostés confonen allò de la contratación a empresas con contratación de personal.No sé, en l'exposició que ha fet el… (aplaudiments) no, no estem parlant de lo mateix.
 Si volen que parlem de contractació d'empreses o d'alguns temes en concret, he estat directora general de Cooperació Internacional i el meu predecessor està en Picassent.
Poden preguntar-li a ell com contractava, (veus i aplaudiments) perquè jo sí que ho sé, eh?

Vostés, com a administració, poden, per suposat, validar, derogar, suprimir, esmenar, corregir, tot el que us done la gana; ja sabem com ho fan, sense escoltar a ningú.
Almenys hui tenim el dret, encara que quasi no se sabien el nom, però tenim el dret de que se'ls puga escoltar, perquè, no obstant, com li dia, escoltant als afectats de tot este procés, en la seua forma de treballar tan dictatorial que tenen, poden, i és el que van a fer ara, autoritzar amb caràcter extraordinari una taxa específica, sempre que es justifique.
I, hombre!
, justificar…, vostés per a justificar emplenen els documents que faça falta.
Tenen, evidentment, legitimitat per a fer lo que els done la gana, però l'actuació de la consellera està ben lluny de ser considerada d'un bon diàleg social.
Hauria d'estar sustentat, eixes reunions que se fan en les meses sectorials, per la bona voluntat de les parts.

Vostés, evidentment, tenen la legitimitat de les urnes, però els sindicats són els legítims representants de tots els companys que els han escollit per a representar-nos davant de l'administració i defensar els seus drets.
(Aplaudiments) Si vostés volen respecte institucional, ha de ser mutu, no solament han d'anar convocant-los de comparsa i posant en les actes de la mesa, que queda de categoria, «hemos negociado».
I en l'acta posa: «Se ha tratado el punto 2.
» ¡Coño!
, negociar es otra cosa, ¿eh?
És arribar a acords, cedir, però si vostés ni tan sols els convoquen, pues, evidentment, és difícil.

Poden explicar-nos com és possible allò que els he dit abans?
A mi m'agradaria que algú em diguera que tots els sindicats estiguen de manera unànime, d'acord en una mesa, en una postura en contra, quan vostés l'únic que estan és venent les bondats d'una oferta pública que ja no sols estan en contra del decret, sinó també de l'oferta i que la tenen denunciada!

Vostés modifiquen la vigència de la llei fent un decret ad hoc per primera vegada per vestir de legalitat la voluntat política del Consell.
Això, segons els sindicats, és inaudit, antidemocràtic, perquè és el segon canvi de la llei en el perjudici del personal funcionari, després de llevar el concurs de trasllat previ a l'oferta pública de temporalitat davant la falta de promoció interna i d'aplicar sistemes de provisió, que no són els adequats… Recordem que hui es carreguen la promoció interna dins d'este paquet de les set-centes i pico places de la taxa addicional.
Ho arreglen en un text legislatiu per a donar-li cobertura, que és la primera vegada que gasten un decret llei per apanyar esta imatge, però és que, a més, estan camuflant una cosa que no han dit en tota la vesprada, i és que han pegat una gambà impressionant en el tema del Labora i claven en el punt 4 una modificació correcció que no li pega ni li diu res a les mesures que estem parlant per als treballadors i les treballadores.

Treballadors del Labora i qüestions de subvencions no tenen res que vore en les mesures per a accedir a llocs públics del treball del personal de la Generalitat.
Així que, per coherència, per respecte als treballadors i treballadores, als sindicats i també pel que pensem nosaltres de que no s'estan fent bé les coses, si volen apanyar vostés les coses a la seua manera, nosaltres no anem a ajudar-los.

Així que, en contra.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Pasamos a la fijación de posición del resto de grupos parlamentarios.
Por el Grupo Parlamentario Vox Cortes Valencianas, tiene la palabra el ilustre diputado David Muñoz.

El senyor Muñoz Pérez:

Gracias.

Gracias, señora presidente.

Señorías.

Honorable consellera.

El artículo 51 del Estatuto de autonomía de la Comunidad Valenciana establece que en el marco de la legislación básica del estado y, en su caso, en los términos que se… que la misma establezca, corresponde a la Generalitat el desarrollo legislativo y la ejecución de las siguientes materias: régimen jurídico, sistema de responsabilidad de las administraciones públicas, así como el régimen estatutario de sus funcionarios, entre otras.

También, con el carácter de legislación básica y mediante la Ley 20/2021, de medidas urgentes para la reducción de la temporalidad en el empleo público, se introdujeron un conjunto de medidas para resolver esta temporalidad, como el establecimiento de un nuevo proceso de estabilización de empleo temporal, con el objetivo final de situar la tasa de temporalidad, como ya se ha dicho, por debajo del 8Â % en el conjunto de las administraciones públicas españolas.

La tasa de estabilización dio lugar a la aprobación del Decreto 69/2022, de 27 de mayo, del Consell, por el que se adaptan las ofertas de empleo público del año 2020 y del año 2021, así como el artículo 20 de la Ley 31/2022, de presupuestos generales del estado para el año 2023, establece que cada administración podrá autorizar con carácter extraordinario la tasa específica que sea necesaria, siempre que se justifique mediante el instrumento de planificación plurianual, con la que necesariamente deberá contar.

En nuestro caso, la Ley 4/2021, de la Generalitat, que es la de función pública valenciana, establece en el apartado 2 del artículo 135, o manifiesta, que en la administración de la Generalitat las ofertas de empleo público reservarán al turno de promoción interna un porcentaje no inferior al 40Â % de las vacantes que se convoquen a oposición o concurso oposición.
Y el artículo 64.
1 de la misma ley establece que en todas las ofertas de empleo público se reservará un cupo no inferior al 10Â % de las vacantes para ser cubiertas entre personas con discapacidad o diversidad funcional.

Actualmente, el envejecimiento de la plantilla supone un problema fundamental para tener en cuenta, ya que el 59,63Â % supera los cincuenta años, siendo la edad media del personal funcionario de carrera de cincuenta y siete años.

La previsión de jubilación en los próximos seis ejercicios, hasta 2030, es de 5.
137 personas, es decir, la cuarta parte de la plantilla actual.
Se ha observado que la promoción interna del personal produce más temporalidad, dados los puestos que quedan vacantes por promoción de personal en las escalas y cuerpos correspondientes.

Por ello, el objeto del decreto ley tenía previsto la suspensión temporal de la promoción interna y la convocatoria de oposición libre según oferta de empleo público.

La nueva medida prevista en la Ley 31/2022, de presupuestos generales del estado, comparte el objetivo de la Ley 20/2021, de la reducción de la temporalidad en el 8Â %, por lo que, ante las circunstancias puestas de manifiesto, se considera que el horizonte temporal debe ser también común, y que sea en la oferta de empleo público del 2024 en la que se incluya la tasa específica extraordinaria que permita alcanzar el objetivo previsto.

Es fundamental reseñar, a pesar de lo que se haya dicho, que se han tenido presentes siempre los acuerdos firmados entre el Gobierno de España y las organizaciones sindicales representativas en el ámbito y que en este caso también se tienen en cuenta.

Por tanto, ya le manifiesto que mi grupo parlamentario va a votar a favor de la convalidación de este real… de ese decreto ley.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Continuamos con la fijación de posición.
Ahora, por el Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra el ilustre diputado Jesús Pla.

Cuando quiera.

El senyor Pla Herrero:

Gràcies, presidenta.

Bona vesprada de nou, senyories.

Bona vesprada, consellera.

Si els sembla bé, a mi m'agradaria dividir la meua intervenció en dos parts.
Primera, en parlar sobre la forma en què vostés tramiten o han tramitat estes… estes modificacions legislatives, perquè vostés sols n'han parlat d'una, però hi han dos; i després passar al contingut.

A vore, s'ha anomenat l'article 44 de l'Estatut en relació a l'article 86 de la Constitució i el pressupost habilitant per als decrets lleis.
Este pressupost habilitant, conforme diu la Constitució, és l'extraordinària i urgent necessitat.
Per tant, hauríem d'analitzar si esta extraordinària i urgent necessitat es dona en els dos supòsits de modificació legislativa que vostés fan.
I entenc que és important perquè en el decret llei, com tots vostés saben, el que fa el Consell, el que fa l'executiu és arrogar-se unes competències que són d'estes Corts.
I per a arrogar-se eixes competències fa falta que es complisca eixe requisit d'extraordinària i urgent necessitat.

Anem a la primera de les modificacions.
Se'ns ha dit que l'article 135.
2 de la Llei de la funció pública valenciana és la causa de tots els mals.
Se'ns ha dit ara en la compareixença, en l'explicació que vosté ha donat, que és la causa de la temporalitat.
De veritat?
, que és la causa de la temporalitat un article que el que fa és reservar el 40Â % de les places al torn de promoció interna?
Per cert, una reserva que no és de la llei de l'any passat, que ve des de l'any 1995, eh?
, vull dir, no és del malvado Botánico que reservaba plazas por promoción interna, no.
Ve des de l'any 1995 d'una llei del Partit Popular.

Per tant, si jo acudisc a l'exposició de motius, en què se'ns diu que la plantilla de la Generalitat està envellida, que hi ha un alt percentatge de personal temporal, que s'han dut a terme diferents processos d'estabilització, que l'objectiu de la llei 2021 és el 8Â %; si la mateixa consellera ens diu que és una situació cronificada en l'administració, no estem parlant d'una situació conjuntural de l'administració, estem parlant d'una situació estructural.
Però no a soles de l'administració valenciana, sinó de tota l'administració.
Per a eixa situació conjuntural anem a utilitzar un decret llei?
Serà a soles per a enguany?
Serà també per a l'any que ve?
Serà a soles per a enguany?
Jo entenc que ací el que tocava és, si vostés volien, fer una tramitació d'una llei.
Perquè vostés la setmana passada van aprovar cinc modificacions per tràmit d'urgència, si hagueren volgut, des de gener fins a juny els hagueren pogut tindre, i utilitzen un decret llei.

I vull fer una segona menció, que a soles la companya Xelo Angulo ho ha fet, és a la segona de les mesures que vostés proposen, que és la modificació de les garanties per a les subvencions del Labora de fins a 500.
000 euros.
Ho justifiquen…, o siga, l'excepcional causa per a justificar el decret llei és que «se'ns va oblidar realitzar esta modificació en la llei de pressupostos generals».
Això no pot justificar un decret llei, que a vostés se'ls oblidara.
Perquè eixa situació, eixe pressupost justificant, eixa extraordinària i urgent necessitat de cap manera pot ser un oblit seu…

La senyora presidenta:

Termine, señor Pla.

El senyor Pla Herrero:

…del Consell, al portar eixa llei de pressupostos i oblidar-se'n d'eixes garanties.

Per tant, per motius formals, de moment, després entrarem en el contingut, entenc que este decret llei no s'hauria de convalidar.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado José Forés.

Cuando quiera.

El senyor Forés Sanz:

Gràcies, presidenta.

Mire, vaig a començar pel final.
A la seua pregunta de si sols serà per a enguany, este decret que estem debatent hui ací el que diu en l'article únic és: «Se suspende la aplicación del artículo 135.
2 de la Ley 4/2021 para la tasa específica adicional que autoriza el artículo 20.
2.
4 de la Ley 31/2022, de 23 de diciembre, de Presupuestos generales del estado de 2023.
Esta medida afectará al decreto de oferta de empleo público de 2024 para la administración de la Generalitat».
Punto.
No diu res ni de l'any que ve, ni d'altres ofertes de treball, ni res.

No obstant, miren, jo en la meua primera intervenció m'he centrat en explicar quina era la situació actual respecte a la temporalitat i què és el que està fent el govern de Carlos Mazón per a solucionar este problema, intentant vore en la gestió anterior del Botànic el got mig ple.
Però vostés, molt lluny de reconéixer estes dades objectives i de donar suport a esta mesura necessària i urgent, critiquen l'actual gestió i les mesures adoptades.

Mire, però la realitat és que és evident que vostés no feien el que tocava i, el que feien, el feien malament.
Durant el govern del Botànic, la plantilla del sector públic es va incrementar en un 35Â % i el gasto es va disparar en un 47Â %, passant de 400 milions en 2015 a 600 milions.
Sols entre 2021 i 2022, es van contractar més de nou mil persones i, en la majoria dels casos, sense l'autorització de la Direcció General de Pressupostos i sense cap control.
Per tant, és evident que vostés no han fet res efectiu per a reduir la temporalitat i, molt al contrari, s'han botat tots els controls per a fer contractacions sense autorització i sense l'expedient administratiu corresponent, convertint l'administració del Botànic en la més cara de tota la història de la Comunitat Valenciana.

I esta és la realitat que ens ha portat a la situació actual, una situació en què estem obligats a, abans que arribe el 31 de desembre del 2024, tindre aprovades totes les ofertes de treball, perquè, si no, a partir d'eixa data ja no es podran les que vagen destinades a reduir la temporalitat, no es podran convocar.
I en este context és en què el Consell, a través de la conselleria d'hisenda i de la Direcció General de Funció Pública, presenta este pla extraordinari per a reduir la temporalitat.
Un pla que, com ja hem comentat abans, reforça l'àrea social en l'àmbit educatiu, sociosanitari i d'acció social, però també en àrees estratègiques com la gestió de fons europeus i, al mateix temps, farà front al relleu generacional d'una plantilla amb edat mitjana de cinquanta-set anys.
I tot açò sense augmentar el gasto i dins dels determinis establerts legalment.

Per això, és necessari aprovar este decret llei, per a dotar de totes les garanties esta convocatòria destinada a reduir la taxa de temporalitat per davall del 8Â % en 2025.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre diputado Jesús Pla.

El senyor Pla Herrero:

Gràcies, presidenta.

I ara sí parlarem del contingut.

Anem a vore, respecte de la supressió de la reserva del 40Â % de les vacants de promoció interna, es justifica en el sentit de complir la legislació bàsica, se'ns deia.
Però s'oblida que la promoció interna, el dret a la promoció professional reconegut als treballadors públics, és també una legislació bàsica, està en l'article 14.
c de la llei de l'estatut bàsic de l'empleat públic i deriva, directament, de l'article 35 de la Constitució espanyola.
A banda, entenem que no és just per als treballadors interins adreçar, dirigir tota l'oferta pública d'ocupació al torn lliure d'oposició, sense tindre en compte l'experiència i la formació adquirida per estos.
Entenem així que esta mesura haja tingut el dubtós honor de posar en contra a totes i cadascuna de les organitzacions sindicals, a totes.

Respecte del segon punt, de la segon reforma d'este decret llei, que tampoc no s'ha nomenat però ho dic ací, el que es tracta és de posar una exempció a les garanties d'aquelles empreses que demanen subvencions al Labora de fins a 500.
000 euros per a la realització de cursos.
I, amb l'experiència d'estos anys, entenem que molts dels cursos que es demanen no acaben realitzant-se o bé per falta de personal o bé per falta de professorat.
I que si estos cursos no es realitzen, la Generalitat ha de demanar el reintegrament de les subvencions.
Doncs bé, si no es presten estes garanties, ens podem trobar en la situació que moltes de les subvencions que s'han avançat no es puguen recuperar o que la Generalitat haja d'anar a un procés judicial per a recuperar-les.

Per tant, entenem que esta mesura és poc prudent i que pot ocasionar més perjudicis a la hisenda pública que els beneficis que pretén obtenir.
A banda que entenem, evidentment, que no hi ha un pressupost habilitant perquè una mesura d'este tipus es faça a través d'un decret llei, com ja hem dit, perquè vostés podrien instar la modificació de la llei de manera ordinària o inclús modificar-la en els pròxims pressupostos, que seran d'ací sis mesos.
I no crec que el perjudici econòmic que vaja a causar siga tan gran per a justificar un decret llei.

Per tant, per motius de forma perquè no existix eixe pressupost habilitant i, per tant, entenem que el Consell no és competent per a realitzar esta -enteneu-me- usurpació de facultats a Les Corts, i per motius de fons que hem exposat, el meu grup no va a donar suport a la convalidació d'este decret.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Terminamos así el debate de este punto.
La votación ordinaria tendrá lugar tras la sustanciación del punto séptimo.

Se suspende la sesión hasta mañana a las 10 horas.
(La presidenta colpeja amb la maceta)

(Se suspén la sessió a les 17 hores i 30 minuts)