Educaci%C3%B3%732871.03.02%20macro.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 2 de març de 2017.
Comença la reunió a les 12 hores i 9 minuts.
Presideix la diputada senyora Marian Campello Moreno.
Reunió número 16.

La senyora presidenta:

Comencem la comissió.

I li done el torn de paraula al secretari de la mesa perquè puga passar llista.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

Sí, hay cuórum, presidenta.

La senyora presidenta:

Tenim quòrum.
Aleshores, passem al punt 1 de la comissió: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
¿Estem d'acord totes i tots?
Queda aprovat.

Dictamen de la comissió

sobre la proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, del patrimoni cultural valencia (RE número 22.
266, BOC número 72).
Debat i votació

La senyora presidenta:

I passem al punt 2: Debat i votació del dictamen de la comissió sobre la proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, de patrimoni cultural valencià.
És el número 22.
266, del BOC número 72.

Com mos han aplegat a la mesa diversos acords, el que anem a fer és, primer, donar un torn de paraula perquè Podemos defense les seues esmenes i després s'obrirà un torn en contra, si ho considereu.
¿D'acord?

Aleshores, Llum Quiñomero, la diputada Llum Quiñomero, per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, té huit minuts per a defensar les seues esmenes, que són les esmenes 1, 2, 3, 4 i 10.
¿Estem d'acord?

¿Són eixes, Llum?
(Veus) Té vosté la paraula.

La senyora Quiñonero Hernández:

Hola, bona vesprada, o bon dia, no sé.

Bé, en principi, estem d'acord en la modificació d'aquesta llei, que en realitat és una preocupació de tots protegir el nostre patrimoni.

Una idea que des de la Unesco ja se va posar en marxa des de l'any 1935 i que després, en diferents documents, en 1964, 1975, 1986, la Carta de Toledo i l'últim document la carta de Cracòvia en l'any 2000, que va ser l'últim document internacional que defensa el patrimoni.

Diu: Â«El patrimonio es legado del pasado con el que vivimos hoy y lo que transmitiremos a las futuras generaciones.
Â» Nos preocupa que ese compromiso se cumpla y nos preocupa no solamente que las leyes recojan de la forma más pormenorizada su protección, sino también logremos dotar de infraestructuras, de personas técnicas, de…, y sobre todo, de presupuestos para llevarlos a término.

En ese sentido, veíamos de interés introducir el lenguaje inclusivo en todo el documento, actualizarlo en ese sentido.

Decíamos también que calia afegir un nou paràgraf en ordre textual coherent amb l'articulat a què fa referència, el texto que dice: Â«Es modifica l'article 45.
2 de la Llei 4/1998, afegint-hi al final el següent: Els ajuntaments afectats per les diferents declaracions de béns d'interés cultural en rebran complida informació social.
Â» Això perquè, bé, cal assegurar una documentació pública, que els nous ajuntaments sàpiguen, que a voltes no ho saben, que tenen patrimoni declarat en el seu territori.

Cal afegir també la proposta de… es modifica l'article 57 de la Llei, que diu: Â«Els ajuntaments afectats per les declaracions de béns immaterials del patrimoni etnològic en rebran complida informació oficial.
Â»

Bé, parlàvem d'etnològic, però a la millor podem arribar a una transacció i llevar allò d'etnològic perquè siga el patrimoni per a… seria l'anterior, ¿no?
(Veus) Material.
(Veus) Immaterial, no necessàriament etnològic.
(Veus) La 3.

Respecte a l'esmena número 4, parlàvem que ja arreplega la llei de patrimoni, però avançar…, perquè l'arreplega però no s'havia dut endavant, no s'havia complert la llei, el que diria és: Â«La Generalitat valenciana atorgarà anualment, mitjançant una ordre de la conselleria competent… -i diu atorgarà, perquè en la llei no posava el verb-, atorgarà anualment -o siga, és d'obligat compliment-, mitjançant una ordre de la conselleria competent en l'àrea de cultura el títol de protector o protectora del patrimoni a les persones, empreses, entitats privades i corporacions que es distingisquen en activitats de conservació, protecció i enriquiment del patrimoni cultural valencià.
Les persones beneficiàries d'aquest reconeixement podran emprar aquests títol en totes les manifestacions pròpies de la seua activitat.
Â»

Això revertirà també en una relació i en el patrocini d'algunes accions.
En eixe sentit, eixa seria la nostra… les nostres propostes.

N'hi ha una més, que es la 10, que fa referència al llenguatge inclusiu.

En principi, per la nostra part, cap cosa més.

Gràcies

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Ens comenta el lletrat la possibilitat de en la 3, que vosté parlava de fer una transaccional, podria fer-se una rectificació in voce i no caldria fer una transaccional, si vosté vol fer una rectificació.
El que deuríem saber és exactament quina és la rectificació la que… (Veus)

La senyora Quiñonero Hernández:

On posa patrimoni etnològic, seria patrimoni immaterial.

La senyora presidenta:

Clar, aleshores, la redacció potser quede un poquet estranya, perquè diu: Â«Los ayuntamientos afectados por las declaraciones de bienes inmateriales del patrimonio inmaterial recibirán cumplida la información oficial de estas.
Â» (Veus)

La senyora Quiñonero Hernández:

Bé, res, queda tal qual.
Cap canvi.

La senyora presidenta:

Queda com a etnològic.
La deixem com està.
D'acord.

Aleshores, ara passaríem… ¿N'hi ha algun torn en contra?
(Veus) ¿Torn en contra?
Ningun torn en contra.

Aleshores, passaríem a votar les esmenes… (Veus i pausa) ¿Tenim acord?
(Veus)

La senyora Quiñonero Hernández:

Quedaria… (Veus) Perdó.
Tornem a l'esmena número 3.

La senyora presidenta:

D'acord.

La senyora Quiñonero Hernández:

Quedaria: Â«Els ajuntaments afectats per les declaracions de béns immaterials del patrimoni de tot tipus en rebran complida informació oficial.
Â»

La senyora presidenta:

D'acord.
Prenen nota els serveis jurídics de la cambra.

Aleshores, passem a votar, si els pareix, totes les esmenes en bloc.
Seria l'esmena número 1, 2, 3, 4 i 10.
¿Vots a favor?
Queden aprovades per unanimitat.

Passem ara a votar… Bé, passem ara a parlar de les esmenes 5 del Grup Parlamentari Compromís, de l'esmena 6 del Grup Parlamentari Socialista, de l'esmena 7 i 8 del Grup Parlamentari Popular i l'esmena 9 del Grup Parlamentari Ciudadanos.

Ens han fet aplegar a la mesa una transaccional sobre totes estes esmenes.
Aleshores, entenem que amb la proposta de transacció queden retirades les esmenes que hem anomenat.

Aleshores, ara, si els pareix, els donem un torn de paraula de menor a major per fer una fixació de vot, per quatre minuts cada grup.
Començarem pel Grup Parlamentari Podemos-Podem.
La diputada Llum Quiñomero té la paraula.

La senyora Quiñonero Hernández:

Llum Quiñonero.

La senyora presidenta:

Quiñonero.
Disculpe.

La senyora Quiñonero Hernández:

En principi, per la nostra part, recolzaríem l'esmena del Grup Compromís.
Ens preocupava que la protecció dels nuclis històrics tradicionals no estiguera… es definira més concretament.
I el que parlem és, bé, això, es delimitara en ordenació urbanística de cada municipi.
En principi, això no suposa el reconeixement de tot tipus de nuclis històrics, sinó del que estiga ja reconegut des del punt de vista urbanístic.
Ho recolzaríem.

Els pous o caves de neu o neveres, les xemeneies de tipus industrial, estaríem d'acord també.

I per la nostra banda, bé, sabem que el Grup Ciutadans en l'arribada de la transaccional, s'ha parlat també (veus) dels forns de calç, que nosaltres també recolzaríem.
En principi, el que consideràvem una…

Bé, l'esmena també del Grup Socialista, cap problema, recolzaríem.

I el que teníem… Bé, no teníem ben clar és l'esmena del Grup Popular, quan parlava de…, en la seua esmena, que és l'esmena número 7, que parlava del patrimoni…, així com béns materials existents i inexistents… No sabem exactament què vol dir.
Voldríem escoltar abans al… (Veus) Val.
Ja m'explicareu després què vol dir això.

En principi, cap, cap…, recolzaríem la transaccional probablement.
Quede a l'espera d'escoltar a quins acord han arribat.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Els recordem que tenen una còpia de la transacció cadascú de vostés.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos.
El diputat Alberto García té la paraula per quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Gràcies, president.

Bé.
Nosaltres ja… en la transaccional ja s'ha fet bones les pretensions que portava la gent del Partit Popular, les que portava Compromís, s'han posat a banda les que plantejava Podemos i també les nostres estan recollides en eixa transaccional.
Per tant, nosaltres res a afegir.
De fet, ja l'hem signada.

Sí que volíem comentat, tal com havia plantejat la companya Quiñonero, que havíem parlat prèviament amb el senyor Mulet i amb García Latorre, perquè havia quedat fora el tema dels forns de calç.
I de fet, jo he fet memòria en açò perquè va haver…, en el temps de participació ciutadana va vindre ací un llicenciat en Geografia i Història, investigador, i va mencionar allò dels forns de calç.
Bé, tot el món està d'acord que això s'havia d'incloure i, per tant, això també està ahí.

Simplement, volia… Bé, ací el que es tracta són dos qüestions fonamentals.
Es tracta, d'una banda, el tema dels nuclis històrics tradicionals.
.
.
Està bé que haja vingut esta modificació ací a la comissió, perquè certament n'hi havia una espècie d'indefinició.
Jo no sé si una indefinició intencionada o no intencionada, però era…, se parlava dels nuclis històrics tradicionals.
No se parla en la llei de 1998, curiosament apareix en una llei del 2007, torna a desaparéixer en la llei de 2012, que és una llei d'acompanyament, que tampoc no entenem ben bé… Bé, això pareix que siga un caixó de sastre on se van clavant allí un fum de coses.

Però, bé, en definitiva, ara el que sí que està clar ja se fa… se parla específicament d'eixos nuclis històrics tradicionals.

En definitiva, bé, també inclús la mateixa llei ur… És que va arribar un moment que inclús la llei urbanística, que també parlava de nuclis històrics tradicionals, en el 2014 això desapareix.
O siga, que arriba un moment que ni està en la llei urbanística ni està en la llei de patrimoni cultural.
Ara, jo crec que s'ha posat un poc d'ordre al desordre que n'hi havia.

I quant al patrimoni històric arqueològic civil i militar de la Guerra Civil, bé, nosaltres, esta proposició de modificació de llei simplement el que fa és millorar i actualitzar la llei de patrimoni de 1998, perquè suma als béns ja susceptibles d'estar protegits, el patrimoni de la Guerra Civil a la nostra comunitat, una cosa que, com va dir un compareixent en el procés de participació ciutadana, s'havia d'haver fet.
I de fet, ja se va fer menció a això també en un Diari de Sessions en novembre de 2007; que ja va haver en el seu moment també una transaccional presentada pel PP, en relació a regularització, salvaguarda de refugis, edificis militars i restes de la Guerra Civil, i per la qual es va acordar en el seu moment inventariar i protegir eixe patrimoni.
Però, bé, curiosament, el resultat no va ser cap.
Aleshores, vull dir, benvinguda ara a esta nova modificació.

Després, el patrimoni de la Guerra Civil, al nostre entendre, cal recuperar-lo, cal protegir-lo, cal divulgar-lo.

I també n'hi ha una qüestió específica, i és donar-li la rellevància que va tindre València entre novembre de 1936 i octubre de 1937, quan va ser capital, va ser capital de la II República.
Este és un fet que la historiografia contemporània té bastant oblidat i això possiblement li donarà una rellevància que es mereix.

I a més perquè ja en el seu moment el Consell Valencià de Cultura, a instàncies d'un informe plantejat pel senyor Huguet i el senyor Vicente Muñoz, que va ser a gener de 2009, ja plantejaven que s'havia d'incloure el patrimoni del sistema de defensa.
.
.
exposat com a mostra notable d'enginyeria militar i consideraven que la línia se declarava o bé BIC, o bé com a conjunt històric o bé com a lloc d'història.
És a dir, hi van haver una sèrie d'iniciatives en el seu moment que van parlar d'esta qüestió i esta qüestió no estava abordada.
I, bé, jo crec que per fi és de justícia que això siga així.

Estem parlant, en definitiva, de com gestionar l'arqueologia, com gestionar este patrimoni.
I, bé, és de llei i, mai millor dit, que estes Corts estiguen contemplades i que es respecte.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

És ara el torn del Grup Parlamentari Compromís.
El diputat Francisco García té la paraula per 4 minuts.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyora presidenta

La veritat és que el recorregut que ha tingut esta proposició de llei ha sigut enriquidor.
De fet ha canviat des del que ha sigut la proposta inicial que es feia a esta proposta final, en la que al final emmarcaven el que era la modificació legislativa en tres apartats importants.

Un era recuperar el que era la figura del nucli històric tradicional que, com bé s'ha comentat abans, és una figura que va aparéixer en l'any 2007, reflectida en una modificació important que es va fer de la llei de patrimoni valencià.
Esta també va ser replegada després en la llei urbanística.

Però curiosament la figura, la seua definició, que un poc és la que dóna peu després al decret que desenvolupa el que és la declaració de béns de rellevància local, en la que hi ha un apartat important en el decret crec que és 61, en el qual regula com s'han de fer eixes declaracions i una hi ha part important que regula com s'ha de fer la declaració de nuclis històrics tradicionals, resulta que la seua mare, la llei, desapareix el que és la seua definició.

És cert que en el que és el criteri del Consell, quan vàrem presentar esta proposició de llei es va dir que calia fer una definició.
I és el que es fa en l'articulat, en el punt 1, en el que es diu que es caracteritzen per compondre agrupacions diferenciades d'edificacions que conserven una trama urbana, una tipologia diferenciada a una seguretat històrica característica en cada municipi.
I després es diu com, en el cas que això no es complisca, també poden eixos municipis sol·licitar la seua exclusió.

Després arreplegàvem un segon apartat en el que és la proposició de llei, que era l'enumeració novament del que eren els elements de declaració com a rellevància local.
Ahí sí que és de veres que tot el procés participatiu se va fer un elenc, en este cas de propostes i d'iniciatives per a poder introduir-les.
De fet crec que l'últim participant va proposar la incorporació del que eren els forns de calç.
I, bé, més o menys hi havia un compromís crec que per part de tots els que estàvem ací, d'intentar incloure-ho en esta modificació.
De fet, en la transaccional hem incorporat eixa figura.

I, a més a més, hem incorporat també algun d'això com que els edificis.
.
.
, a proposta del Partit Popular, que els edificis.
.
.
.
o els béns de rellevància local no sols siga l'edifici sinó també aquells elements decoratius i béns mobles que en este cas estiguen relacionats en el seu edifici.

I també una de les coses que també es deia, i en este cas ha sigut un a proposta del Partit Socialista, era que per a fer eixa catalogació o eixe inventari, que hi haguera a una col·laboració per part, en este cas, de tècnics i experts en la matèria.

Ahí el que sí que hem fet en la transaccional és dir que s'incorpore el que és la junta.
.
.
, el que és la col·laboració de la junta d'avaluació de béns, que és una eina que en este cas replega la llei de 1998, en la qual es diu qui la composa i quines persones han de composar-la.
I, per tant, seria l'element que faria eixa valoració dels béns.

I, per últim, el tercer apartat, que era un poquet el que motivava la modificació legislativa, era la protecció de tot el patrimoni històric i arqueològic de la Guerra Civil, i sobretot de les seues edificacions, tant en el sistema defensiu com en el tema de la protecció del que era la ciutadania.

En eixe sentit, s'ha fet també un desplegament en este cas d'un punt concret, que fa referència al patrimoni històric i arqueològic.
I en ell sí que el que se fa és que es fa un desglossament, que això també va a aparéixer com a propostes en el procés participatiu, en el que han de ser béns explícitament a protegir i béns que solament hem de passar a documentar.

I després, també el que quedava, que això ho hem acabat de recollir i en este cas d'enllestir en el que és la proposta de llei, en la transaccional, és que hi havien alguns llocs que en este cas, be, no havien d'estar ni protegits i sí que hem de passar a documentar, sense haver de fer la seua protecció en la seua integritat.
I per això hem incorporat que també els llocs de la memòria, en este cas d'este període, passaran a ser documentats per la seua importància històrica.

Creem que s'ha fet un bon treball.
Agraïm la col·laboració per part de tots els grups.
I, be, esperem que el dictamen isca positiu.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

És ara el torn de paraula del Grup Parlamentari Socialista, el diputat Fernando Delgado té la paraula per 4 minuts per explicar la seua explicació.

El senyor González Delgado:

Yo celebro la unanimidad que hay respecto a un asunto tan importante y tan riguroso como este.
Porque, además, me gustaría que en la comisión de cultura aparecieran con más frecuencia temas tan fundamentales como estos.

El patrimonio, no solo ya en este aspecto sino en muchos otros, es para mí lo más importante de esta comunidad y una de las grandes responsabilidades del gobierno de la comunidad.
Una de las grandes responsabilidades, porque los baúles que tenemos debemos compartirlos y porque ese ejercicio de la memoria es ejercicio también de la expresión artística, de la expresión cultural y de las emociones de nuestro pueblo.

Y, en ese sentido, yo creo que hemos elaborado una ley seria y rigurosa.
Y rigor es lo que yo, bueno, me pido a mi mismo y pido, desde luego, a todos en asuntos tan importantes como este.
Por eso, precisamente, en nuestra enmienda hablábamos de…, pedíamos el inventario específico de los bienes, porque eso es precisamente un punto de rigor, de puntualización.
O pedíamos el catálogo… los catálogos de bienes y espacios protegidos, porque eso es también importante y es importante hacerlo con rigor y no como dirían en mi tierra Â«chafarmejadasÂ».

Yo lo que pido es rigor en asuntos como este.
Y lo pido también, por ejemplo, en la enmienda sobre la inclusión del lenguaje inclusivo, de Podemos.
No seré yo receloso de no admitir el lenguaje inclusivo y defenderlo.
Pero hay que tener muchísimo cuidado.
Quiero decir, el lenguaje inclusivo debemos definirlo, debemos describirlo académicamente, rigurosamente.
No intentemos enmendar en cada ley, cada disposición que hacemos, una exigencia del lenguaje inclusivo.

Porque -vamos a ver- ¿qué es el lenguaje inclusivo?
El lenguaje inclusivo no es una acción política, no es un producto de la imaginación política.
El lenguaje inclusivo exige un rigor académico, un rigor académico, debemos renovarlo.
Si se quiere que se haga una ley sobre el lenguaje inclusivo y llamamos a técnicos, a especialistas en la materia, a académicos e incluso les tiramos de las orejas a los académicos para que nos monten el lenguaje inclusivo que nosotros queramos.

Pero cuidado con el lenguaje, cuidado con el lenguaje, porque podemos someter a las leyes a ciertas ridiculeces.
De manera que yo no soy sospechoso de eso, soy un defensor del lenguaje inclusivo, pero del lenguaje inclusivo con rigor.
¡Por favor!
Lo digo no a los efectos de esta ley solo sino a los efectos de cualquiera de los documentos que aquí se aprueben.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

És ara el torn del Grup Parlamentari Popular, el diputat Mulet té quatre minuts per donar la seua explicació.

El senyor Mulet Taló:

Moltes gràcies, presidenta.

Be, diputats, companys, jo també.
.
.
, el meu grup també se congratula per la unanimitat, però no per la unanimitat en sí sinó pel que ha sigut de treballada i aconseguida.
Hem arribat a una unanimitat després de parlar molt, d'analitzar, de vore pros, contres.
I al final, com dic, s'ha aconseguit, per la qual cosa ens congratulem tots.

Parlem d'eixa llei de modificació de la llei del patrimoni cultural valencià.
I, bé, de tots és conegut i per tots és acceptada la riquesa patrimonial de la nostra comunitat i la necessitat de salvaguarda.
I mosatros coincidim totalment en estes noves definicions, que d'alguna manera regulen o milloren el que era l'objecte de la pròpia llei.

Important -ja mos ho va dir la senyora Sánchez al ple-.
És molt important que el govern s'ho crega, no sols que ho legalitzen sinó que després ho portem a la praxis.
Això per a mosatros és fonamental.
I per això, a més de la voluntat social, científica, tenim eixa llei base que va ser la de 1998.

La llei mereix evolucionar, ha d'evolucionar i perfeccionar-se.
I per això hem presentat totes estes qüestions, estes esmenes.
I al final, després d'una debat jo crec que important, hem arribat a una millora rigorosa, que és el que pensem tots que feia falta.

I hem arreplegat inclús -i jo agraïsc en aquest cas la memòria dels representants de Ciutadans- algunes qüestions que a tots ens pareixien bé, que s'havien dit, que havien parlat, però com hem parlat de tantes coses que mos les havíem deixat al tinter.
Bé, doncs, també les hem arreplegat.
I això és bon senyal i bona salut.

Malgrat la reflexió que es va fer per l'anterior debat, les formes, les formes, com els agrada ofendre, senyor Ferri i García.
Jo els ho vaig dir: es podia haver millorat, es podia haver llevat.
Ara resulta que les persones que duem gairebé quaranta anys treballant i defensat aquest plural, liberal i solidari sistema de l'estat de dret, no ens hem assabentat.
Això es podia haver corregit.

Ara, gràcies a eixes genialitats, podem arribar a la maduresa democràtica.
Bé, jo a la maduresa democràtica no sé si arribaré ara o d'ací cent anys, però jo crec que eixa part se podia haver corregit i entrar en el to constructiu en el que han treballat tots els grups.
Entenem que la modificació pot ser vàlida i per això hem arribat a una transaccional i per això hem retirat les nostres esmenes particulars.

¿Què mos queda?
Per a mi o per al nostre grup el més greu o l'únic greu que ens trobem avui és l'últim informe del Consell Valencià de Cultura.
¿Creem en els seus informes o no?
¿Fem cas del que ens diuen o no?
Llig textualment: Â«El Consell Valencià de Cultura insta a elaborar una nueva ley de patrimonio cultural valenciano, ya que la actual, aprobada en 1998 y que se ha visto modificada o ampliada en tres ocasiones, 2004, 2007 y 2012 y ahora 2017, se ve inevitablemente superada por el tiempo por las nuevas tecnologías, la aparición de nuevos documentos y patrimonio informático y la necesidad de revisar aquello que se ha hecho hasta ahora para garantizar la protección y gestión del patrimonio valenciano.
Â»

En el seu temps, vostés mos acusaren de no fer cas dels informes del Consell Valencià de Cultura.
Doncs, ara tenen l'ocasió de ser coherents.
Comencem a treballar una nova llei, que és el que ens demanen al seu informe.

La senyora presidenta:

Demana la paraula el diputat del Grup Parlamentari Compromís imagine que per al·lusions i… (Veus) Molt bé.
Té vosté quatre minuts.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo crec que nosaltres el que hui estiguem parlant d'esta temàtica en esta comissió amb esta naturalitat i amb esta unanimitat, jo crec que és una cosa excepcional que feia temps que en este parlament no s'havia donat.

Sí que és cert que en anteriors legislatures per part del nostre grup parlamentari s'ha incidit molt en el compliment d'allò que els òrgans, en este cas consultius, que tenim estatutaris de la nostra autonomia mos han anat aconsellant.

Ben cert és que sí que és de veres que en l'últim ple del Consell Valencià de Cultura s'ha dit que seria necessari, després del temps de vigència des de l'any 1998 amb les modificacions reiterades que ha tingut esta llei de patrimoni cultural valencià faria falta el fer una nova llei.

Però també és cert que en l'any 2004, el mateix Consell Valencià de Cultura va fer un informe que parlava sobre la conservació del patrimoni històric i militar de la Guerra Civil.
Dic jo que no és un informe que diguem nosaltres que és encomanat sinó que és un informe que feu el mateix Consell Valencià de Cultura i que no es va atendre.
Hem tardat quasi tretze anys en atendre'l.

Jo no dic que no faça falta el fer una nova llei, que segurament farà falta i caldrà fer una llei més pensada en el segle XXI amb totes les noves tecnologies, amb totes les noves incorporacions i amb tots els nous elements que han anat apareixent al llarg del temps.
Però també és cert que tots sabem com van les tramitacions parlamentàries i els temps que es marquen a nivell polític, que moltes voltes una cosa és la intenció i una altra cosa és el que es pot fer i fins on s'arriba.

Per tant, una de les coses que sí que tenim damunt la taula és que cal, com deia el senyor Fernando Delgado, cal actuar, cal protegir i sobretot cal conservar eixe patrimoni que durant huitanta anys hem tingut ahí i ningú ha fet res al respecte.

I, com això s'ha de fer, i s'ha de fer de manera immediata -i en alguns temes, com en este cas, els nuclis tradicionals històrics, fins i tot el que és la figura ha desaparegut de la normativa i de la legislació valenciana-, el que creguem és que anem treballant, anem fent camí, però el menys no lleva el més.

Vull dir jo, en este cas fem una modificació puntual, ataquem i incidim en allò que creguem que és primordial.
I, en este cas, jo crec que ha sigut una cosa molt consensuada, per unanimitat de tots els grups parlamentaris.

I estem en el cert, el Consell Valencià de Cultura ha fet una recomanació.
I, bé, jo crec que, en este cas, el govern del botànic, com sempre està fent en tots aquells informes que es fan, farà cas d'eixa recomanació i durà endavant, i espere que en breu, eixa modificació o els treballs inicials d'eixa modificació de la llei de patrimoni valencià.

Per tant, agrair novament la col·laboració de tots els grups i esta unanimitat que hem tingut hui ací.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Tenim el debat finalitzat.

Passem ara a votació.
El que els propose.
.
.
Tenim tres votacions que hauríem de fer: una és la votació de la transacció, una altra és la votació de la modificació de la disposició addicional quinta i l'altra votació és la modificació de l'exposició de motius.
Si els pareix, ¿agrupem les tres votacions i votem?
(Veus) ¿Sí?
¿N'estem d'acord?
Aleshores, ¿vots a favor?
Queda aprovat per unanimitat.

Passem ara al punt 3.
(Veus) ¡Ah!
, d'acord.
D'acord.
Doncs, hem de dir que se faculta als serveis jurídics de la cambra per poder realitzar les adaptacions formals del text de la proposició de llei i el dictamen per a incorporar totes les esmenes que hui s'han aprovat.

Designació del membre de la comissió que de presentar davant el ple el Dictamen de la comissió sobre la proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, del patrimoni cultural valencià (RE número 22.
266, BOC número 72)

La senyora presidenta:

Ara sí, passem al punt 3, que és designació del membre de la comissió que ha de presentar, davant del ple, el dictamen de la comissió sobre la proposició de llei de la modificació de la Llei 4/1998, del patrimoni cultural valencià.

Normalment és la presidència de les comissions.
No ha arribat ninguna altra proposta.
Jo sí que vos en faig una; la meua proposta és que fóra el vicepresident, Fernando Delgado, si ell n'està d'acord -jo abans ho he comentat amb ell perquè.
.
.
(Veus.
Pausa)

El senyor García Latorre:

Jo, per part del nostre grup, i personalment, jo crec que el senyor Fernando Delgado farà una bona presentació de la proposició.
No tinc cap problema que la faça ell.
(Pausa)

La senyora presidenta:

Doncs, hala!
(Rient) Aleshores, (veus i rialles) una vegada.
.
.
(Un diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Pero me parece feo, ¿no?
, presentar el dictamen y luego participar en el debateÂ».
Veus) ¿N'estem tots d'acord, aleshores?
Bé, doncs, serà la presidència de la mesa qui exposarà en el ple les modificacions de la llei.
¿Votem?
¿Estem d'acord que siga la presidenta de la mesa qui faça la proposta?
Molt bé.
(Rient) D'acord.
¿Vots a favor?
Queda aprovat per unanimitat.

Aleshores, donem per finalitzada esta comissió i fins la pròxima.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 43 minuts)