Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text0 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 29 d'octubre de 2009.
Comença la reunió a les 12 hores i 14 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 23.

Preguntes 14.
701 a 14.
703, al conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació, senyor Gerardo Camps Devesa, que respon el secretari autonòmic d'Economia i Pressupostos, senyor José Manuel Vela Bargues, sobre l'impost de successions, que formula la diputada senyora Mónica Oltra Jarque (GP Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís) (RE números 37.
832 a 37.
834, BOC número 153)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda.
Saben vostés que en l'última comissió que varem fer ens vam comprometre a fer esta comissió per a contestar unes preguntes que havia presentat Compromís i que no varen poder entrar, en el seu moment, en l'ordre dia aquell, preguntes que mos havia enviat la mesa en haver passat el
termini per a contestar-les pel procediment que tocava.

Abans de començar la comissió, anem a vore si hi ha suficient quòrum.

Senyora secretària.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Passem, doncs, al primer punt de l'ordre del dia, que és lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Les seues senyories estan d'acord?
S'aprova l'acta.

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia: preguntes escrites número 14.
701 a 14.
703, que s'han de contestar oralment en la primera reunió de la comissió, formulades per la diputada, la senyora Mónica Oltra, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Per a la seua formulació, té la paraula.
.
.
Les farem les tres de forma conjunta.
Té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, president.

Efectivament, són preguntes que eren escrites i que, com el Consell no ha contestat amb temps,
doncs, hem fet passar a oral, com marca el reglament.
És a dir, no estaríem ací si no fóra perquè el Consell incomplix els terminis de respondre les preguntes escrites.

I les preguntes, en concret, van sobre l'impost de successions i de donacions.
Voldria que me contestara si considera
just que uns germans que hereten paguen quantitats molt diferents en l'impost de successions, només pel fet del seu lloc de residència, siga este dintre o fora de la Comunitat Valenciana, i si el fet que en un
moment de crisi la gent haja de plantejar-se el canvi de residència, doncs, provoca que el Consell pense prendre algunes mesures enfront d'això.

I voldríem saber, en concret, quants diners s'han recaptat pel concepte de l'impost de successions a la Comunitat Valenciana en els últims cinc anys, i quants diners s'han recaptat pel concepte de l'impost de donacions en la Comunitat Valenciana, també per l'últim termini de cinc anys.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula el senyor Vela.

El senyor secretari autonòmic d'Economia i Pressupostos:

Moltes gràcies, president.

En primer lloc, aclarir que jo estic hui ací representant el vicepresident segon del govern que, en estos moments, està intervenint en una roda de premsa ací, a este mateix edifici, i que estiga clar que la compareixença estava prevista per a més tard però s'ha avançat.
I eixa és la raó per la qual no pot assistir.

Bien, como todos ustedes conocen, hoy mismo ha tenido entrada el proyecto de
presupuestos para el 2010.
Son unos presupuestos que siguen existiendo en esa línea de rebaja impositiva.
Y, en ese contexto, contestarle, manifestarle a doña Mónica Oltra que yo creo que los valencianos deben estar satisfechos de que su
grupo, que normalmente ha manifestado en numerosas ocasiones su rechazo a la
eliminación de un impuesto como el de sucesiones y donaciones, que es impulsado desde el
gobierno de La Generalitat, haya cambiado de opinión ahora, o parece que haya cambiado, y defiende en estos momentos una medida en
la que, desgraciadamente, no pueden acceder todavía un gran número de ciudadanos residentes en España.

Efectivamente, no me parece justo que muchos ciudadanos españoles sigan teniendo que pagar impuestos, bien por herencias o bien por
donaciones que reciben de sus parientes más cercanos.
Pero, no debe girar su mirada a este gobierno que ha cumplido las
promesas que realizó en su programa electoral, sino hacia el actual Gobierno de España que, con su política fiscal, no planificada y contradictoria, no solo no ha afrontado la
necesaria reforma de la imposición patrimonial, en general, y, dentro de ella, del impuesto sobre sucesiones y
donaciones, en particular, sino que, además, tan pronto elimine un impuesto, el de patrimonio, que, como el de sucesiones,
ya solo gravaba los bienes de las familias, como al poco alerta también sobre su restablecimiento.

Como usted seguramente conoce, la residencia determina diferencias entre los
contribuyentes de las diferentes comunidades autónomas en todos los tributos directos cedidos a las comunidades autónomas.
Y, por eso, las comunidades autónomas pueden establecer deducciones, bien en el IRPF, o bonificaciones en el
impuesto sobre sucesiones y donaciones para los contribuyentes que viven en
ellas.
Unas, lo han hecho; y, otras, no.
Y, desde luego, no solo el Tribunal
Constitucional ha reafirmado esta posibilidad, sino que, incluso la propia
Comisión Europea ratificó recientemente este mismo criterio en el mes de octubre del año 2009.

Desde luego, este Consell, señorías, sí que adopta medidas en su ámbito territorial de actuación, que es de la Comunidad Valenciana, y para aquellos ciudadanos definidos en el
artículo 3.
1 de nuestro Estatuto de autonomía.

El propio Partido Popular, en su programa electoral prometió -y así lo ha cumplido- que a través de su política fiscal contribuiría a crear riqueza para los valencianos.
Y son los residentes en nuestra
comunidad, y no otros, los que pueden destinar el ahorro fiscal derivado de los
beneficios fiscales de La Generalitat a la inversión o bien a un consumo que pueda generar mayor riqueza.

Todas las comunidades autónomas tenemos las mismas competencias normativas, todas.
Y, sin embargo, todas
las comunidades no las ejercemos de la misma forma, lo que implica que no todos
los valencianos que heredan tengan igual tratamiento.

Y, en este sentido, la injusticia que ustedes plantean se produciría igualmente cuando se trate de un heredero valenciano, que no va a gozar de
ninguna bonificación en la cuota si el causante residía al morir en otras comunidades autónomas, como Andalucía, Cataluña o muchas otras.

Finalmente, señoría, contestarle concretamente a la pregunta sobre cuánto dinero se ha recaudado por los conceptos de sucesiones y donaciones del
impuesto sobre sucesiones y donaciones en la Comunidad Valenciana, que en los últimos cinco años -según los datos disponibles-, es decir, entre los años 2004 y 2008, los derechos liquidados por el concepto de sucesiones, del
impuesto sobre sucesiones y donaciones, han supuesto un importe de 897.
271.
430
euros.
De la misma forma, los derechos liquidados por el concepto de donaciones
del mismo impuesto, en idéntico período, es decir, entre el 2004 y 2008, han ascendido a la cantidad de 128.
071.
790 euros.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vela.

Té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Vela, mire, nosaltres no hem canviat d'opinió, nosaltres no hem canviat en absolut d'opinió.
No ens semblen les exempcions iguals per a tothom, independentment que el
cabal del causant siguen dos milions d'euros, que siguen 200 milions d'euros, que siguen 200.
000 euros o 20.
000 euros, no ens sembla que l'exempció per a tothom siga el correcte perquè no ajuda a la progressivitat i no és just.
Continuem pensant que no s'ha d'eliminar un impost de successions i donacions.

Però, en qualsevol cas, el que sí que volem és desemmascarar la seua contracció i la permanent mentida que fa el Partit Popular, que diu que s'eliminen impostos quan, en realitat, és una exempció.
És de veres que el 99% per a familiars directes, però són exempcions per a tothom per igual, independentment del cabal, les exempcions
sempre han existit; els fills i els néts sempre han tingut exempcions, el que passa és que en funció de la renda.
Vostés el que han eliminat no són la falta d'exempcions -que ja existien-, vostés el que han eliminat és que les grans fortunes hagen de pagar per l'adquisició patrimonial a través de
mortis causa.

A partir d'ahí, diguem que nosaltres continuem plantejant que això és una política fiscal injusta i que, al final, posa el pes sempre sobre aquells que menys
tenen.
Vostés prometen una cosa, i, després, en fan una altra, i generen un greuge comparatiu.
Per què?
Perquè vostés posen com a requisit la residència, i posen com a requisit, a més, la residència de l'hereu, que podrien haver posat la del causant, o podrien haver combinat la del
causant i la dels hereus.
De manera que dos germans, perquè u estiga treballant a Múrcia, per exemple, doncs, un haja de pagar 36 euros d'una herència, i, l'altre, n'haja de pagar 3.
800.
Això és un greuge comparatiu difícilment explicable des del punt de vista de l'equitat fiscal.

Per tant, nosaltres, com vostés han plantejat això, li preguntem si este peatge de la mort -que s'ha anomenat popularment- pensen eliminar-lo; si pensen refer la seua política fiscal en el sentit de gravar més els que més tenen i tornar a gravar les grans fortunes, o pensen deixar les exempcions
iguals per a tots per igual, independentment de la fortuna que estiga
heretant-se o de la misèria que s'estiga heretant; si pensen continuar castigant especialment les classes mitjanes
i penalitzant l'estalvi de les famílies, perquè les grans fortunes sempre eludixen l'impost amb empreses i societats patrimonials; i, en definitiva, si pensen
corregir el requisit de residència que vostés han posat a l'article 16 de la Llei 10/2006, si pensen eliminar-lo per a evitar estos greuges
comparatius.
De manera que, fins i tot, en un moment de crisi com el que estem,
la gent haja de plantejar-se.
.
.
, i en què la mobilitat, evidentment, és una eixida -si algú li ix una feina fora de la nostra comunitat-, si vostés se plantegen que això està generant molts greuges.

Li recorde que hi ha 235.
000 valencians residint fora de la Comunitat
Valenciana, dins de l'estat espanyol.
Jo no estic parlant de l'estranger.
Vosté, crec que va parlar de l'estranger.
Jo no estic parlant de l'estranger.
Estic parlant de valencians que viuen a altres comunitats autònomes com, per exemple, a Catalunya, 63.
000; a Madrid, 38.
000; Andalusia,
30.
000; i, a Múrcia, 23.
000.
Si vostés tenen en compte la realitat d'estes persones i pensen reduir eixos diferencials que, en definitiva, el que
generen és injustícia.

Independentment que nosaltres no estiguem per la seua política fiscal, perquè estem en allò de Cándido Méndez, que és vendre la burra; pretendre baixar impostos, mantindre la protecció social i generar riquesa, el que planteja això ven la burra.
Ha sigut molt gràfica l'expressió de Cándido Méndez en el programa de televisió, este de Tengo una pregunta para usted.
Independentment que no compartir la seua política fiscal,.
.
.
(remors)

El senyor president:

Senyories, guarden un poc de silenci.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
el que volem és que vostés ens diguen si pensen eliminar estes injustícies que provoquen, precisament, la seua política fiscal.
Perquè, vostés posen eixos requisits de residència per a recaptar, però venen a la gent que l'impost de successions s'ha eliminat.
I quan la gent va a pagar l'impost se n'adona que si vius fora tens una penalització, i, el germà que viu ací, doncs, no té eixa penalització.
I això genera greuges, genera malestar i genera injustícia.

Això és el que li estic preguntant, no sobre la política fiscal, que jo no compartisc la seua; de llevar els impostos a rics i
gravar més a les classes mitjanes i baixes.
Però, dintre de la seua política fiscal, pensen eliminar les seues injustícies també?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula el senyor Vela.

El senyor secretari autonòmic d'Economia i Pressupostos:

Moltes gràcies.

Bé, jo estic completament d'acord que vosté estiga en desacord amb allò que és una política fiscal que qualsevol govern de forma legítima pretén impulsar.
Però, ha parlat d'injustícies, ha parlat.
.
.
Tècnicament, l'impost sobre successions i donacions no s'ha llevat.
No, no s'ha llevat però perquè La Generalitat no pot eliminar eixe impost, perquè és un import que té una normativa estatal.
El que sí que pot fer és bonificar-lo -que és el que s'ha fet- al 99%.

Vosté diu que això afavorix els més rics i penalitza les classes mitjanes.
Jo crec que no és veritat, crec que és ben al contrari; a qui benefica molt és a les classes econòmicament menys poderoses i a les classes mitjanes, sens dubte.
Perquè, els rics -que diu vosté- estos ja tenen el tema arreglat d'una altra forma que, precisament, altres impostos estatals sí es podrien reformar per a augmentar per ahí algun tipus de recaptació.
Però, jo crec que l'eliminació d'este impost si beneficia algú és, sens dubte, les classes mitjanes.
Ens estem dirigint a la persona que hereta
un pis, a la persona que hereta.
.
.
(Remors)

Parla de peatge a la mort.
A mi m'agradaria molt posar ací, a la Comunitat Valenciana, perquè, clar, els valencians són els que viuen i treballen a la Comunitat Valenciana.
I dir: «No, els que siguen valencians i residisquen a Catalunya tampoc pagaran».
No sé el que opinaria el senyor Montilla.
Però, probablement, estaria jo aprovant un precepte absolutament il·legal perquè no tenim competència per a regular a altres comunitats autònomes.
Aleshores, això, tècnicament i jurídicament és absolutament impossible.
Que genera injustícies?
Per descomptat, per a alguns valencians, però la injustícia no la genera que llevem ací l'impost; el que la genera és que en altres comunitats autònomes no s'hasca llevat eixe impost.
Eixe és l'origen de la injustícia.
I, clar.
.
.
I en una cosa que no estic d'acord és que vosté me diga que, bé, parafrasejant el senyor Méndez, que baixar impostos no és una forma de.
.
.
o siga, que es recapta menys.
Jo crec que no, jo crec.
.
.
no,
no, jo crec que els governs del Partit Popular a nivell nacional i a nivell
autonòmic han demostrat, amb tota claredat, que baixant la pressió fiscal individual, la recaptació global augmenta.
(Remors) Això és un fet que està absolutament comprovat.

El senyor president:

Senyories, senyories.
.
.

El senyor secretari autonòmic d'Economia i Pressupostos:

I del que es tracta és de dinamitzar l'economia i, en estos moment, dinamitzar l'economia passa no per pujar l'IVA, eh?
, al revés.
Ja vorem com repercutix això sobre el consum.
El que passa és per incrementar la renda disponible de les famílies per a provocar, si és possible, un major estalvi, que això alleujaria molt el sistema financer o, pel contrari, un major consum, que això repercutiria em més facilitat per a generar més llocs de treball en estos moments.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vela.

Senyories, hem complit el nostre compromís i alcem la sessió.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 30 minuts)