Coordinaci%C3%B3%978915.11.11%20macro.html





Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 11 de novembre de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 22.

El senyor president:

Senyories, per favor.

S'inicia la sessió de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat, convocada per a hui, com totes les seues senyories saben, i com ho demostra el fet que ací estan.

En primer lloc, pregue a la senyora secretària, a pesar que no hi ha votacions, però com és preceptiu, que comprove el quòrum i aixina sabem quins són els assistents i si hi ha substitucions.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Senyories, com de costum, en la carpeta tenen l'esborrany de l'acta, que se sotmet a la consideració de les seues senyories.
I és el moment, si volen fer alguna observació, és el moment de fer-ho; del contrari, entenem -gràcies, senyor Rubio- que estan d'acord amb el seu contingut i per tant s'aprova per unanimitat i assentiment.

La presidència vol comunicar que ha arribat un escrit a la mesa, signat per la senyora Marga Sanz, síndica del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, mitjançant el qual demana que s'ajorne la compareixença que figura com a punt cinqué de l'ordre del dia i que s'incloga en la pròxima reunió de la comissió que s'haja de convocar.
Per tant, acabarem en el punt quatre.

Pronunciament sobre la compareixença de la delegada del govern per a explicar els problemes que es produïxen amb les forces de seguretat en relació amb el dret a la utilització del valencià, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 64.
324)

El senyor president:

Passem, per tant, al punt 2: pronunciament sobre la compareixença de la delegada del Govern per a explicar els problemes que es produïxen amb les forces de seguretat en relació al dret a la utilització del valencià, que sol·licita el Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Josep Maria Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, els temes lingüístics sempre els podem tocar des del que és el sentiment, per una part, o també des del que és el compliment de la legalitat.

Preferisc començar com a mínim sense renunciar també a defendre la utilització de la nostra llengua, des del propi sentiment, des de la ideologia, però preferisc començar pel que seria els aspectes molt més objectius, que són els aspectes legals.

He de recordar que l'article 3 de la Constitució espanyola, de 27 de desembre de 1978, després que proclama en el punt primer que el castellà és la llengua oficial de l'estat i que tots els espanyols tenen el dret a conéixer-la i el dret a usar-la, disposa en el punt següent que les altres llengües espanyoles seran també oficials a les respectives comunitats autònomes, d'acord amb els seus estatuts.

I a més afegix en el punt tercer que la riquesa de les distintes modalitats lingüístiques d'Espanya és un patrimoni cultural que serà objecte, i vull recalcar-ho, d'especial respecte i protecció.

També l'Estatut d'autonomia, en l'article sisé, diu que la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana és el valencià.
Que tots tenim dret -diu en el punt 2- a conéixer-los i a usar-los indistintament el castellà i el valencià i que La Generalitat garantirà l'ús normal -per tant hi ha una responsabilitat de La Generalitat-, garantirà l'ús normal i oficial de les dues llengües i adoptarà les mesures necessàries per tal d'assegurar-ne el coneixement.

Diu en el punt 4 una cosa que tindrà molta importància en relació al debat que obrim en este moment: ningú no podrà ser discriminat per raó de la seua llengua.
I insistix, a l'igual que la Constitució, en el punt cinqué, que s'atorgarà especial protecció i respecte a la recuperació del valencià.

Si no és això prou, la Llei 4/1983, de 23 de novembre, d'ús i ensenyament del valencià, establix en l'article segon que el valencià és la llengua pròpia i que tots els ciutadans tenen dret a conéixer-la i a usar-la, oralment i per escrit, tant en les relacions privades com en les relacions amb les institucions públiques.
I l'article diu que «tot açò sense que puga derivar-se de l'exercici del dret a expressar-se en valencià qualsevol forma de discriminació o exigència de traducció».

Ningú no podrà ser discriminat -diu l'article quart- pel fet d'usar qualsevol de les dues llengües oficials.
I que l'administració adoptarà les mesures que calguen per a impedir la discriminació dels ciutadans.

Diu en l'article 10 que al territori de la Comunitat Valenciana tots els ciutadans tenen dret a adreçar-se i relacionar-se amb La Generalitat, amb els ens locals i altres de caràcter públic en valencià.

Jo crec que el que és el posicionament legal és claríssim.
Aleshores avui demanem la compareixença de la delegada del govern, com a responsable precisament de les forces d'ordre públic ací, en el nostre país, perquè coneixem diversos casos de conflicte entre el que són els drets lingüístics de les persones valencianes a utilitzar el valencià com a llengua de comunicació i les forces de seguretat que provenien, en estos casos, en els casos que han tingut el conflicte, d'altres llocs de l'estat; no el coneixen i, per tant, no es pot complir d'esta manera la legalitat que acabem de citar en este moment.

Quins són els casos?
Els casos són importants.
En tenim en Puçol.
Rubén Durà va denunciar que se li havien vulnerat els seus drets lingüístics per la Guàrdia Civil quan se'l va -dic textualment, paraules d'ell- «criminalitzar per parlar en la seua llengua».
Un dels agents en parlar-li en valencià -segons diu ell mateix- va tindre una actitud chulesca denunciant les persones que anaven en el cotxe que parlaven valencià, no els altres tres acompanyants que no van parlar en valencià.
Explica que va presentar en el quarter de Puçol una queixa i on se li va tractar, efectivament, amb total respecte, però se li va explicar que «claro, si les hablasteis en valenciano se pudieron molestar, o simplemente por respeto deberíais de haberos dirigido en castellano, o la verdad es que cuando te empiezan hablando en valenciano jode bastante».
Literalment.

Aquesta actitud i comportament no està adequada al que hem dit ací, ni a l'article 3 de la Constitució, ni al sisé de l'Estatut ni a la Llei d'ús i ensenyament que marca les normes lingüístiques al nostre país.

Però no és este l'únic cas.
Carles Mateu Blay, d'Almenara, va tindre un cas similar amb els agents de la Guàrdia Civil que li van donar l'alt la nit de Nadal, i com va dirigir-se a ells en valencià li van demanar que parlés en espanyol.
.
.
Aquest home va dir que.
.
.
, bé, les paraules exactes que se va dirigir és: «A mi em parles en espanyol que estem a Espanya, no?
».
A partir d'aquell moment Carles Mateu va decidir seguir parlant en valencià.
I segons com ell mateixa diu, li diu que arribaria a casa sense carnet, és el que li va contestar.
Va estar retingut diverses hores, va ser denunciat per negar-se a sotmetre's a la prova d'alcoholèmia, per no portar cinturó, per no portar l'armilla reflectora: 1.
000 euros més 12 punts.
Ell va negar els fets i afirma que van ser motivats pel conflicte lingüístic.
«Yo hablo castellano, soy de Ciudad Real y, por tanto, no entiendo el valenciano.
» Eixes són les paraules de l'agent de la Guàrdia Civil que va ser acusat de les denúncies falses.

I altres agents van dir, van reconéixer que sí que portava l'armilla posada i que la seua actitud era dialogant, que no mostrava símptomes d'haver ingerit alcohol.
Bé, i altres conseqüències posteriors que tingué quan ha sigut a través de la xarxa insultat i, diguem, que avisat de properes sancions.

Un tercer afectat és Paco Muñoz García, d'Elx, que el 18 de juliol va ser detingut -segons ell també- per parlar en valencià, quan un agent li va demanar la documentació.
El comentari de l'agent, segons paraules de Paco Muñoz García, és «a mi no em parles en el valencià dels collons».
Cite textualment, com s'ha fet constar.
El policia li va demanar el document nacional d'identitat; segons ell explica no el portava i li havia dit que li'l podia portar.
Total, va ser detingut, va ser portat a comissària, on va haver de fer tot el procediment que, segons va explicar ell mateixa, no era necessari haver-lo portat a comissària per a fer esta.
.
.
perquè hi havien testimonis que el podien garantir al seu costat.

Quart pas.
«O em parles en espanyol o no passes.
» Amb estes paraules, lògicament dites en castellà, a Laura, una jove de Castelló que estava en l'Arenal Sound, se li va impedir parlar, se li va impedir entrar allí.
No eren forces de seguretat, sinó eren guàrdies de seguretat, però que van tindre la mateixa postura.
Aquella de «háblame en castellano que yo no entiendo estas lenguas».

Bé, no (inintel·ligible) .
.
.
està xica va ser impedida d'entrar quan portava l'entrada per segona vegada allí.
No l'haguérem inclòs, el cas, sinó perquè després va haver-hi un cas posterior també en el qual participaren forces de seguretat, o així s'ha fet constar, ja que va haver-hi una agressió posterior a altres persones que sí que van utilitzar el valencià, i a més motivada perquè se relacionava per part dels agressors en el que havia passat el dia abans amb Laura, i ahí sí que va haver intervenció també de la Guàrdia Civil.

Miren, jo crec que és molt clar que tots estos tenen un fet comú: que contradiuen la Constitució, ja que no es tracta la nostra llengua com a oficial ni se la tracta amb especial respecte.
Atempta contra l'Estatut, no es reconeix el dret a usar-la i es discrimina per la seua utilització i (inintel·ligible) .
.
.
totalment la llei d'ús i ensenyament ja que no es garantix el dret a l'ús normal de la nostra llengua.

És veritat que en totes aquestes situacions, tal com he explicat, almenys hi ha un doble vessant: un vesant particular, personal, que és la postura personal que algunes persones, lògicament, poden optar respecte al reconeixement de la llengua.
No és del que vaig a parlar, que també, no és del que vaig a parlar ara.
Parlem del segon, que és la falta d'adequació de la normativa valenciana i estatal al dret d'usar el valencià i que en aquest moment origina discriminació que des de la mateixa Constitució està prohibida.

Per tant, el que fem és.
.
.
demanem la presència de la delegada del govern per a parlar d'este tema i trobar solucions, trobar solucions a una falta de correspondència al que és amb el dret d'usar la nostra llengua, de tots els valencians, el dret d'ús que tenim d'usar el valencià com a llengua d'expressió i de comunicació, i està reconegut inclús amb totes les administracions que operen ací dins del nostre territori; i per l'altra, la falta d'obligació d'aquelles entitats que són estatals i que vénen a fer un servei ací, dins del nostre país, com són en este cas les forces de seguretat, en este cas la Guàrdia Civil, que hem citat alguns casos que hi ha.

Ja he dit, no vull entrar en l'apartat personal de qualificació del que és la postura personal.
Crec que ací el que hem de debatre.
.
.
, també és important que debatem això, però crec que això no té solució si no debatem primer el conflicte que existix entre el dret dels valencians a usar la seua llengua i la falta d'obligació ni de canals, ja no dic obligació personal, sinó la falta que des de la mateixa Generalitat o de les mateixes institucions se regule com garantir el dret de la pròpia llengua en tots estos casos.

Per tant, esta és la base per la qual demanem la presència, s'accepta la compareixença de la senyora Sánchez de León, que és l'actual delegada del govern en el País Valencià.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

La presidència vol recordar a les seues senyories que no és el moment procedimental del debat de les qüestions que està plantejant el senyor Pañella.
La presidència no l'ha interromput en ningun moment, però el que pertoca en este moment és que la comissió decidisca si compareix la senyora delegada del govern per la via de l'article 44 del reglament, conforme ha demanat per escrit el senyor Pañella.

S'ha utilitzat el torn a favor, i ara el torn en contra.
El senyor Ovejero té la paraula.

Per a què vol la paraula senyora.
.
.
?
(Remors)

Senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Pañella, usted sabe o debería conocer que las delegaciones de gobierno dependen de la Presidencia de gobierno, correspondiendo al Ministerio de Hacienda y Administraciones Públicas dictar las instrucciones precisas para la coordinación de la administración general del estado en el territorio asignado y al Ministerio del Interior en el ámbito de las competencias referidas en materia de libertades públicas y seguridad ciudadana, sin perjuicio de las competencias de los otros ministerios, que dicta las instrucciones relativas a sus respectivas áreas de responsabilidad.

También, además, le recuerdo que los delegados son nombrados a propuesta del presidente del gobierno a través de un real decreto por el Consejo de Ministros.

Por lo expuesto, no es en estas Cortes donde, en el caso de ser necesaria su presidencia, debe comparecer la delegada.
Otros ámbitos son y ante ellos desde donde podría solicitarse una comparecencia por los grupos.

Por lo tanto, desde el Grupo Popular no apoyamos, por coherencia con la legislación su petición, y votaremos «no» a ella.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

Per a rèplica, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

M'esperava eixa contestació, però jo li recordaré el que diu l'article 44.
2 del nostre reglament.
El 44 diu: «Les comissions, mitjançant el president o presidenta de Les Corts, podran: “Primer, demanar -tal, tal-…” Segon: “Requerir la presència davant d'ells dels membres del Consell, alts càrrecs de l'administració de La Generalitat, com també de les autoritats i els funcionaris públics competents per raó de la matèria objecte del debat, perquè informen sobre els aspectes sobre els quals foren consultats”.
»

No només diu això, no només diu això, sinó que en el punt tercer… No.
L'article 44, tercer, 2, diu: «Podrien sol·licitar la presència d'altres persones amb la mateixa finalitat.
» Però, el punt 2 diu: «Si els funcionaris o les autoritats competents no comparegueren ni justificaren la seua incompareixença en el termini i la forma establerta per la comissió, o hom no responguera de la petició de la informació requerida al període indicant en l'apartat anterior, el president o presidenta de Les Corts ho comunicarà a l'autoritat o al funcionari superior corresponent, per si s'escau exigir-los alguna responsabilitat.
»

Per tant, el tema no és si li correspon o no, perquè ací diu que sí que pot vindre.
L'article 44.
2 de Les Corts establix que sí, que qualsevol funcionari que toque un tema que siga de la seua responsabilitat pot comparéixer.

Per tant, eixa no és l'explicació.
No compareixen perquè a vostés no els dóna la gana, literalment, literalment, perquè no hi ha cap impossibilitat de comparéixer.

Indubtablement, la compareixença se decidix pel vot majoritari dels components de la comissió, efectivament, però eixe és el final, no la justificació.
La justificació és que vostés no volen, i no volen perquè no volen que es parle d'este tema, i no volen perquè no volen que es parle d'este tema.
I no volen perquè vostés creuen en els punts i en els drets que a vostés els agraden, però no, perquè citen contínuament la Constitució.
Complisquen… I els demanem que es complisca l'article 3 de la Constitució, per favor.
Demanen sempre el nostre Estatut.
Complisquen l'Estatut.
I complisquen la llei d'ús i ensenyament, que és la que estableix…

I per això he començat i he dit que volia parlar en termes legals.
Podem parlar en tots els termes del món, però ací en este moment, sense intentar entrar… Jo no vull entrar a jutjar els casos, però simplement l'enunciat dels casos el que està dient és que tenim un conflicte en este moment a nivell de País Valencià, perquè si hi han quatre o cinc casos en este any que s'han denunciant, n'hi han molts més que han passat.
I el que ha passat és que la gent voluntàriament ha renunciat al seu dret lingüístic d'usar el valencià en la seua relació amb qui li done la gana, que té tot el dret.
I han renunciat.
.
.
, i això no està ací, però són moltíssims casos més.

I el que estic dient…, no estic intentant culpabilitzar.
De les meues paraules no ha eixit ni que tinga raó ningú…, no he volgut plantejar això.
No ha eixit un comentari que haja dit: «Mire, la Guàrdia Civil…» Si he citat paraules que puguen ser…, és perquè les que se citen en els fets, en els fets.
I no vull entrar a debatre això en este moment.

El que vull és que vinga ací la delegada del govern amb la finalitat de trobar solucions, perquè la delegada del govern, i també des d'ací mateix, des de presidència, tenen d'implicar-se, perquè en este moment el que estan és retirant-nos un dret lingüístic, un dret que tenim nosaltres, tots els valencians i valencianes, i vostés el que estan dient és que volen parlar d'ell.

Ja sé que diuen que no volen… No, no.
Però és que pense que té de vindre, igual que tindria de vindre la responsable de política lingüística també, també, però no únicament, perquè ací el que han de fer és precisament les dues administracions, l'administració de l'estat i l'administració autonòmica, posar-se en contacte per solucionar estos problemes, per solucionar-se estos problemes.

Ja he dit que no vull entrar a qualificar ara les postures personals que indicarien les frases que jo he llegit.
No vaig a entrar en eixe fet.
Podríem entrar també, però no és el moment.
Vull que se vinga ací no per a tirar-li en cara, sinó per a trobar solucions al problema.
És una realitat que existix el problema.

Jo, com a valencianoparlant, tinc tot el dret a referir-me allà on estiga en valencià, i tenen de garantir-m'ho, i no està garantit en este moment, no està garantint.
Quan jo parle amb una persona que tampoc té obligació, i li ho reconec, perquè les normes que tenim no l'obliguen a ell, però precisament per això hi ha conflicte, perquè ell no té l'obligació de conéixer-lo i jo sí que tinc el dret de parlar-lo.

Per tant, que no vullguen baixar a parlar d'este problema, em sembla, em pareix que no és digne d'esta cambra.
Tenim un problema que afecta els drets valencians.
I després, si volguérem parlar d'este problema, després podríem entrar en el segon, en les postures que té la gent que ve ací, a vegades, per desconeixement o simplement per una ideologia determinada que mos porta a la superioritat d'una llengua sobre l'altra.

El valencià és tan digne com qualsevol altra llengua, el valencià és tan digne com qualsevol altra llengua.
I els valencians són tan dignes, els que parlem valencià, com qualsevol altra persona.
I, per tant, se mos ha de seguir reconeixent el dret, no només el dret sinó la capacitat per a fer-lo efectiu.
I és això és el que demanem.
No té justificació…

El senyor president:

Pregue finalitze, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
senyor Ovejero, crec que no té justificació, i me referisc a les meues paraules.
Hi ha possibilitat que vinga, hi ha possibilitat que vinga perquè el Reglament de Les Corts ho contempla.
I per l'altra part, pensem que tenim un problema i voler no participar en la solució del problema me pareix que no és digne.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Pañella.

Per a rèplica, senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí.
Hablando de dignidad, señor Pañella, que usted ha reiterado tanto en su última intervención, es digno de encomio que usted hoy concreta y personalmente con su argumentario para esta petición, haya defendido l'ús del valencià.
Otros miembros de su grupo político, hasta el momento, no son tan claros con sus alegaciones en defensa de nuestra lengua.

No obstante, reitero las palabras de mi anterior intervención para ratificar que no es en estas Corts donde debía comparecer la delegada del gobierno, sino, en su caso, en otras instancias.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari Esquerra Unida, l'il·lustre diputat senyor Ignasi Blanco té la paraula.

El senyor Blanco Giner:

Esquerra Unida va a recolzar la proposta que fa el Grup Compromís perquè comparega ací la delegada del govern per a explicar una situació que és molt anòmala, però que és massa habitual.
I és que se vulneren els drets lingüístics dels valencianoparlants en el nostre país.

És un dret del grup parlamentari que presenta la proposta sol·licitar-ho.
No val la rèplica que se li dóna dient que no procedix esta compareixença, perquè si no procedira, no s'estaria en estos moments debatent.
Estic convençut que la mesa de la comissió no l'haguera tramitada si no fóra reglamentària.
I com l'ha tramitada, com ha tramitat moltes altres a les quals sempre s'ha oposat el Partit Popular, perquè tracta de reduir al mínim la capacitat de control dels grups de l'oposició, és perfectament legal, és un dret establert en el Reglament de les Corts Valencianes als diputats i als grups parlamentaris, però, fonamentalment, és important aquesta compareixença perquè s'estan vulnerant els drets constitucionals, estatutaris i legals dels ciutadans i ciutadanes del País Valencià que empren la nostra llengua.

La defensa del valencià no és patrimoni de cap grup polític.
És molt curiós com se'ns tira en cara una i altra vegada, en castellà, a més a més, el fet que no defensem el valencià, quan precisament estem votant a favor que se donen explicacions de per què s'han vulnerat els drets dels valencianoparlants.
L'argument no pot ser més ridícul.
S'ha citat la Constitució espanyola, l'Estatut d'autonomia, la llei d'ús.
.
.

Jo voldria citar -i ho faig sempre- una normativa que és estatal i que, a més a més, obliga les administracions públiques i els seus servidors, i és la Llei 30/1992, del règim jurídic de les administracions públiques i del procediment administratiu comú, que diu -i ho vaig a llegir en castellà, perquè així està redactada la llei, que és una llei bàsica estatal-, l'article 35, que els ciutadans, en les seus relacions amb les administracions públiques, tenen el dret a utilitzar «las lenguas oficiales en el territorio de su comunidad autónoma».

I l'article 36 diu: «La lengua de los procedimientos tramitados por la administración general del estado será el castellano.
No obstante lo anterior, los interesados que se dirijan a los órganos de la administración general del estado con sede en el territorio de una comunidad autónoma, podrán utilizar también la lengua que sea cooficial en ella.
En este caso, el procedimiento se tramitará en la lengua elegida por el interesado.
»

La Guàrdia Civil, la policia nacional, en general, tots els òrgans de l'administració general de l'estat estan obligats per esta llei a respectar el dret dels ciutadans i les ciutadanes a parlar en la seua llengua pròpia que és cooficial en el territori.
I a més a més, estan obligats a tramitar el procediment en eixa llengua, a elecció de l'interessat.

Per tant, en primer lloc, sí que s'hauria de garantir que la capacitat del personal funcionari de l'administració general de l'estat per a fer això, però el que no es pot admetre mai en la vida és que damunt es vulnere el dret dels ciutadans i les ciutadanes a expressar-se en la seua pròpia llengua.

No trobe que hi haja un altre motiu més important per a sol·licitar hui que comparega la delegada del govern en estes Corts, però el Partit Popular, una altra vegada més, es nega, demostrant la seua insensibilitat amb els drets lingüístics dels valencianoparlants, demostrant la seua incoherència.
Parla una i altra vegada de valencià volent-lo oposar a altres variants de la nostra llengua, però després quan arriba el moment de defensar l'ús del valencià, s'amaga, es fa xicotet i posa excuses legalistes que no tenen cap tipus de sentit.

Així que el que volem dir nosaltres és que esperem que canvie algun dia la majoria en estes Corts perquè estos tipus de controls, estos tipus de compareixences que se sol·liciten de manera reglamentària i sobradament justificada es puguen dur a terme.
Mentrestant, estes Corts no complixen la seua funció perquè el Partit Popular no vol.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada senyora Vicenta Crespo té la paraula.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Des del Grup Socialista veiem raonable que comparega la senyora delegada del govern com a màxima responsable en esta comunitat dels cossos de seguretat estatals.

Perquè la veritat és que estem assistint a un degoteig de casos -no ho repetiré-, on un Guàrdia Civil, un policia nacional, tal vegada perquè l'administració està fallant en el tema de promocionar l'ús del nostre idioma valencià, tenen actituds poc dignes quan un ciutadà valencià s'ha dirigit a ells en la llengua pròpia, quan un ciutadà valencià no fa més que exercir un dret recolzat pel nostre Estatut i per la nostra Constitució.

Fa poc des del Grup Socialista proposàrem promoure la firma de convenis per a impulsar l'ús del valencià en un sector, com són els cossos de seguretat de l'estat, públics o semipúblics, dependents de l'estat espanyol però que estan ubicats en la Comunitat Valenciana.

Jo no voldria fer sang del tema hui perquè parlant és com es solucionen molts dels problemes que patim.
I és veritat que últimament està agreujant-se una falta de respecte de cara als ciutadans valencians que tenen el dret -i això queda ben clar en el nostre Estatut en el seu article sisé- d'expressar-se en valencià, un dret no compartit per alguns dels que formen part de les forces estatals de seguretat i que, a més, reaccionen de forma violenta quan se'ls parla en una de les dues llengües oficials, en este cas, el valencià.

Carles Mateu -vosté ho ha dit-, un home condemnat per parlar en valencià, no té cap justificació que este senyor, que estava exercint un dret que tenim tots els valencians… I com ell, altres també han patit amenaces per parlar en valencià a Alacant, a Castelló.
I això, senyories, no es pot permetre.
Patir pressions, patir amenaces per fer ús d'una de les dues llengües oficials d'esta comunicat sols s'assimila a la llei de l'embut de fa molts anys.

Ara bé, jo crec que els casos són casos aïllats.
I personalment, no tinc de dir res del que és la Guàrdia Civil, perquè estan fent un treballant exemplar en molts llocs.
Tenen una labor molt important en el que és el servei a tots els ciutadans.

Per això, seria bo que s'aclariren les coses i que la senyora delegada vinguera ací a comparéixer a estes Corts perquè no paguen pobres por pecadores.
Seria bo que ens diguera quines mesures, per exemple, està prenent com a responsable davant les forces de seguretat per tal d'assegurar el dret a tots els valencians de poder expressar-se en idioma valencià, sense por a represàlies ni rebre amenaces de cap tipus, ja que la persona que està parlant en valencià no està infringint res.
Tot al contrari, està fent ús d'un dret que li reconeix la nostra Constitució, que li reconeix el nostre Estatut, perquè l'estat espanyol és un país plurilingüe, senyories, i eixa realitat sociolingüística innegable l'hem de viure de forma totalment normal, de forma.
.
.
, tal com ho arreplega l'ordenament jurídic.

Per això -reitere-, nosaltres recolzarem la proposta de Compromís perquè comparega la senyora delegada del govern.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Crespo.

Senyories, finalitzat el debat, passem a votar la proposta que ha defensat el senyor Pañella.
¿Vots a favor?
Gràcies.
¿Vots en contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queda rebutjada.

Passem al…, que passe el secretari autonòmic i també la senyora Mollà que puga assentar-se on crega convenient.
(Veus i pausa)

Compareixença del cap del gabinet del president de La Generalitat, que fa el secretari autonòmic d'Administració Pública, senyor Pedro García Ribot, per a informar sobre els cursos de formació d'alts directius impartits a membres del Consell de La Generalitat des de juny del 2011 fins al dia de hui, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 62.
004), a la qual s'acumula la sol·licitada pel secretari autonòmic d'Administració Pública, a petició pròpia, per a explicar la gestió d'accions formatives de desenrotllament professional de treballadors i directius públics (RE número 67.
474)

El senyor president:

Senyories, reprenem la sessió, només interrompuda per a donar la benvinguda al senyor secretari autonòmic, Pedro García Ribot, que ve a comparéixer a petició pròpia, agrupant la seua compareixença, que prèviament havia presentat el Grup Parlamentari Socialista del cap de gabinet del president de La Generalitat per a informar sobre els cursos de formació d'alts directius, impartits a membres del Consell de La Generalitat, des de juny del 2011 fins al dia d'avui.
La compareixença a petició pròpia del senyor secretari autonòmic d'Administració Pública diu «per a explicar gestions d'accions formatives de desenrotllament professional de treballadors i directius públics», sol·licitada a petició pròpia, com hem dit.

Senyories, per tant, té la paraula el senyor Pedro García Ribot, per a fer la seua exposició.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

Muchas gracias, presidente.
Gracias, señorías.
Buenos días a todos.

Comparezco ante esta Comisión de Coordinación, Organización y Régimen de las Instituciones de La Generalitat a solicitud del Grupo Parlamentario Socialista, acumulada a mi propia petición de comparecencia, según resolución de la mesa de la citada comisión.
En primer lugar, quiero manifestarles el motivo de mi comparecencia a petición propia.
La Secretaría Autonómica de Administración Pública, a través del IVAP, tiene atribuidas las competencias en materia de formación del personal al servicio de La Generalitat y sus organismos autónomos.
Las acciones formativas encomendadas al IVAP, si bien no incluyen directamente al personal de otras administraciones públicas de la Comunidad Valenciana, sí que pueden extenderse a través de los correspondientes planes de formación, como vamos a ver a continuación.
Desde la óptica de ofrecer a la ciudadanía valenciana un servicio público de calidad, se requiere de una administración pública global e integral, lo que supone contemplar a todo el personal que en ella presta sus servicios y atiende a los ciudadanos.
Por ello, desde La Generalitat se está estudiando y planteando el alcance de las acciones formativas que se prestan en la actualidad, pretendiendo ampliar su horizonte de manera que responda de forma eficaz y eficiente a las necesidades y demandas que se plantean en la actualidad.
Este nuevo planteamiento pasa por la revisión y ampliación del personal destinatario, directa o indirectamente, de las acciones formativas del IVAP a todas las administraciones públicas valencianas y al personal situado en la cúspide de las organizaciones públicas, sean cargos electos, designados, o nombrados con criterios políticos.

En el primer caso, como consecuencia de la resolución de 9 de octubre de 2013, de la Secretaría de Estado de Administraciones Públicas, se publicó el acuerdo de formación para el empleo de las administraciones públicas, de 19 de julio de 2013, el cual prevé, a través de la Comisión Paritaria de Formación Local de la Comunidad Valenciana, como es este caso, se aprueben los planes promovidos por las entidades locales y las federaciones o asociaciones de entidades locales de la Comunidad Valenciana.
Dicha comisión paritaria estará presidida por la Dirección General de Recursos Humanos, dependiente de esta secretaría autonómica, y añado que está en fase muy avanzada de constitución y sus componentes son los siguientes: administración autonómica, Federación Valenciana de Municipios y Provincias, diputaciones y sindicatos.
En el segundo caso, el de la inclusión de los cargos electos designados o nombrados con criterios políticos, dentro de las acciones formativas del IVAP, ya se cuenta con un precedente de la administración general del estado.
Así, mediante resolución de 25 de julio de 2013, el INAP convocó curso de liderazgo público en el BOE 30 del 7 del 2013, dirigido al personal situado en la cúspide de las instituciones públicas y de las administraciones españolas, sean cargos electos, o de designación, o nombramiento político.
La Generalitat comparte plenamente el sentir manifestado en esta resolución del INAP, de 25 de julio del 2013, cuando señala: «Las administraciones públicas españolas se enfrentan a retos importantes que les exigen un esfuerzo de innovación y rigor, y por otra parte los ciudadanos manifiestan la necesidad de que los poderes públicos, en sus decisiones y acciones, se alineen con sus verdaderas necesidades».

Esta conexión es precisa para fortalecer la legitimidad de las instituciones públicas y de sus integrantes.
La responsabilidad última de satisfacer las necesidades sociales corresponde al personal situado -como he dicho antes- en la cúspide de las organizaciones públicas, sean cargos electos designados, o nombrados con criterios políticos.
De esta manera, su fortalecimiento y el de sus principios de actuación se pueden considerar como elementos clave en la transformación de la cultura pública.
Además de la formación antes aludida, desarrollada ya por el INAP, nos estamos planteando la realización de otros cursos para el personal de las administraciones públicas de la Comunidad Valenciana, tal como cursos de comunicación, cursos de competencias interpersonales, o de orientación estratégica, por poner ejemplos.
Cabe traer aquí a colación la afirmación de Michael Jensen, profesor emérito de la escuela de negocios de Harvard, que dice que las personas pueden mejorar la productividad de su organización hasta un 500%.
No me he equivocado, señorías.
Este señor, que es toda una autoridad en formación, dice que hasta un 500% puede mejorar a través de la transformación de los modos de génesis de mando, con cursos de formación y entrenamiento de alta dirección.
Dentro del marco de las competencias descrito en el ROF de la Conselleria de Hacienda y Administración Pública, esta secretaría autonómica tiene encomendada la realización de propuestas que contribuyan a mejorar el funcionamiento de la administración pública autonómica, con el objeto de dar respuesta a las necesidades sociales que puedan producirse en el día a día administrativo.

Por tanto, mi comparecencia ante sus señorías, entre otros objetivos, tiene por finalidad manifestarles la intención del Consell de poner en funcionamiento ambos mecanismos, es decir, extender las acciones formativas hacia el personal de ayuntamientos, entidades locales y diputaciones de la Comunidad Valenciana -reitero al respecto que dicha acción ya se ha puesto en marcha con la inminente creación de la ya citada Comisión Paritaria de Formación Local de la Comunidad Valenciana- e incluir al personal situado en la cúspide de las administraciones públicas, sean cargos electos, de designación, o nombramiento político, pues la responsabilidad última de satisfacer las necesidades sociales corresponde a dicho personal.
Es decir, una formación que afectaría desde el vértice hasta la base del servicio público.
Una vez expuestos los planes formativos que esta secretaría autonómica quiere impulsar y que pretenden abarcar -como acabo de decir- desde el personal situado en el vértice hasta la base de los servidores públicos, paso al contenido de la petición de comparecencia relativa a los cursos de formación de altos directivos impartidos a miembros del Consell desde junio del 2011.
Esta secretaría autonómica tiene conocimiento, a raíz de la información facilitada por los diferentes órganos administrativos, de la existencia del curso de formación en estrategias de marketing político y liderazgo, dirigido a la Presidencia de La Generalitat, sobre el cual les informo que, si bien dicho curso se articuló mediante resolución de contrato menor, el mismo fue rescindido de mutuo acuerdo, por lo que me gustaría enfatizar, remarcar y dejar bien claro que dicho curso no se ha llevado a cabo en virtud del citado contrato, por lo que no ha habido gasto alguno para las arcas de La Generalitat y, por consiguiente, no ha tenido coste alguno para los ciudadanos de esta comunidad, algo en lo que quiero insistir para que quede claro de una vez.

Prueba de ello, como sabrá alguna de sus señorías y tendrá constancia documental, es la anulación del documento contable relativo a la autorización y compromiso del gasto, documento contable AD barrado, lo que comporta la eliminación de la consignación presupuestaria relativa al mencionado contrato.
Al margen de lo expuesto, y para ir concluyendo, señorías, no solo esta secretaría autonómica es consciente de la importancia de la formación de los responsables políticos de las diferentes administraciones, sino voces tan autorizadas como, por ejemplo, Pilar Gómez de Acebo, vicepresidenta de CEDE, Confederación Española de Directivos de Empresas, quien ha llegado a manifestar que los cursos de formación, entrenamiento de alta dirección, son más enriquecedores en el mundo de la política, porque mientras en el mundo de la empresa quedan en un entorno más limitado a los beneficios de la compañía, en el mundo de la política la repercusión se produce en la sociedad en su conjunto.
O, por ejemplo, la directora del instituto Jaime Vera, ligada a la fundación Ideas, que nos dice: «La necesidad de ocuparse de la formación en los conocimientos.
.
.
» Bueno, doña Norma Bernat.
«La necesidad de ocuparse de la formación en los conocimientos y las habilidades necesarias para ejercer el liderazgo político que responda así mejor a las demandas de la ciudadanía».
Con estos ejemplos y opiniones -hay muchísimas más- concluyo mi exposición, y quedo por supuesto a su disposición.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García Ribot.

En primer lloc, intervé el representant del Grup Parlamentari Socialista, que és el grup que ha demanat també la compareixença, l'il·lustre diputat senyor Rafael Rubio té la paraula.

El senyor Rubio Martínez:

Sí, gracias, señor presidente.

Gracias, señor Ribot, por su presencia aquí.
Realmente no habíamos solicitado la suya, habíamos solicitado la presencia del jefe del gabinete del señor Fabra, que es quien entendíamos tenía que comparecer aquí para explicarnos los cursos a los que nos habíamos referido concretamente, los cursos de formación de los miembros del Consell.
Es a los que nos hemos referido, porque estaba el curso Fabra, también el señor Buch hizo unas declaraciones diciendo que estaba en un curso -eso sí, que se lo pagaba él, decía el señor Buch- y el señor Fabra que anuló ese curso, pero no tenemos muy claro si al final lo ha hecho abonándolo de su bolsillo, o abonándolo el Partido Popular.
A mí me es igual e indiferente.
Pero lo que no deja de ser menos cierto es que el coaching contratado por el señor Fabra efectivamente impartió clases.
Impartió clases porque el contrato se rescinde una vez ya había comenzado a dar las clases, y de ahí que la actual secretaria de coordinación, en aquel momento directora general, diera la orden para que se le abonase el 50% del curso que ya había comenzado.
Por tanto, el curso empezó, lo que pasa que al trascender a la opinión pública a través de los medios de comunicación el importe del mismo, Presidencia dio un paso atrás y luego arregló el asunto para decir que efectivamente no se había pagado nada.
Hay un documento que retira el crédito destinado a ello, pero no sabemos si al final de la película se puede haber cobrado en otro tipo que no sea estrictamente monetario, sino porque le hayan contratado algún curso del IVAP, que luego usted nos podrá decir si le han contratado algún curso del IVAP, o tienen idea de contratar algún curso del IVAP, a la empresa que gestiona el coaching que el señor Fabra se haya buscado.

Ha dicho usted una de las cuestiones que coincido con usted, cuando ha citado al profesor Jensen, de la Universidad de Harvard.
Dice: «La formación mejora un 500% el rendimiento de las personas».
Es verdad, es evidente que el señor Fabra no ha hecho el curso de coaching.
Es evidente que no lo ha hecho, porque no mejora absolutamente nada.
En todo caso, puede haber empeorado.
Es decir, sí que nos demuestra claramente que el curso no lo debe de haber realizado, o si lo ha realizado a medias ha sido sin duda alguna un mal alumno.
Porque es verdad que la formación mejora el liderazgo, pero en este caso es evidente que el gobernador civil en la Comunidad Valenciana, que es como actúa el señor Fabra, evidentemente no lo debe de haber hecho, o es muy malo a la hora de realizar el curso, porque no ha mejorado absolutamente nada.
Ha citado usted, entre otras, a la directora de la Jaime Vera, y a otra persona -Gómez Acebo, concretamente- que coincidimos.
No hay nada que decir.
Y usted ha dicho: «Oiga, si es que se hacen cursos del INAP».
Es verdad que el INAP hace un curso de alta dirección, que son nueve unidades, con módulos de diez horas para altos directivos, etcétera.
Pero mire, señor García Ribot, admitiendo que usted ha venido y admitiendo que nosotros somos personas educadas, porque en otro momento nos hubiéramos levantado y nos hubiéramos ido, porque no habíamos pedido su presencia, ni usted tiene en sus competencias y atribuciones el tema de los cursos para miembros del Consell, si es que se hacen cursos para miembros del Consell, ya que está usted aquí, porque -insisto- somos gente educada, vamos a entablar con usted un cierto diálogo.

¿Por qué usted no le ha recomendado -se lo voy a decir con cariño- al presidente Fabra que haga alguno de los cursos del plan de formación continua del IVAP?
Mire, en el IVAP, en el año 2012 y en el año 2013 -está en las memorias, son consultables en Internet- hace una serie de cursos dirigidos a funcionarios de distintas áreas, aquí concretamente a funcionarios de grupo A1, que se llaman, por ejemplo, en el área de habilidades y actitudes:

Curso 766, Coaching corporativo de proyectos.
Objetivo: aprender de forma práctica a liderar proyectos de todo tipo y a los equipos de personas que lo realizan.
Contenido: metodología de gestión de proyectos; el directivo-coach en gestión de proyectos; liderazgo en equipo; la comunicación, motivación y resolución de conflictos.

Le vendría bien al señor Fabra haber hecho este curso.
Y, además, lo hacen ustedes.
Contratan a una profesora externa, coach profesional, para realizar el curso.
Perfectamente podía haberlo realizado el señor Fabra.

Le voy a decir otro que usted le podía haber recomendado al presidente Fabra: Equipos bien dirigidos, equipos más productivos, curso 780.
Objetivos: conocer y practicar técnicas, herramientas y estrategias para mejorar el desempeño profesional como líderes y miembros de equipo.
Contenido: nuevo equipo de trabajo; pautas para los jefes de equipo; cómo comprender y mejorar la dinámica de equipo; habilidades interpersonales -muy relacionado con el curso que le había dado, teóricamente, el coaching que contrataron.

Otro que le podía haber recomendado -todos del IVAP-: Comunicar con eficacia.
Objetivo: desarrollar las técnicas más adecuadas para superar el miedo a hablar en público y para poder afrontar con éxito esas situaciones de su vida profesional, mostrándoles qué habilidades deben adquirir y qué defectos deben evitar para poder llegar a comunicar con la mayor eficacia cuando tengan que hablar en público -así nos hubiéramos evitado el ridículo de ayer de «sólo vengo a hablar de motos», si hubiera hecho este curso-.
Y los contenidos: el miedo a hablar en público; las partes del discurso; la oratoria; la correcta elección de las palabras; la comunicación no verbal; la apariencia física; la utilización de medios técnicos de apoyo.

Otro: Curso 1.
286, Cursos de competencias interpersonales.
Objetivos: crear relaciones de colaboración, compromiso y confianza en el ámbito administrativo; estimular la inteligencia emocional -muy importante-; reducir el estrés, manteniendo un equilibrio emocional y el entusiasmo frente a sus desafíos; colaborar y negociar en la identificación de intereses comunes.
Contenido: liderazgo, predisposición para asumir el rol de líder; trabajo en equipo y motivación; impacto de influencia y generación de redes; habilidades en la negociación, y habilidades en la comunicación.
Dura cuarenta y cinco horas.

Otro: Inteligencia emocional y habilidades directivas.
Objetivo: entrenamiento para el desarrollo de las propias competencias emocionales para la obtención de los resultados en el desarrollo de sus funciones directivas.
Competencias personales, toma de conciencia y valoración de uno mismo, confianza y seguridad; autorregulación de las emociones -esto es muy importante-, asumir responsabilidades y flexibilidad para afrontar el cambio.
Un curso, en este caso, de…, creo que eran veinte horas.

Otro curso, el 203: Técnicas para hablar delante del público con éxito.

Pues, mire, si es que hay muchos.
Mire, tiene uno ahora que hacen en noviembre, que le han cambiado el título porque con lo de coaching había dado muchas vueltas y, entonces, han cambiado en la página web.
Antes era: Coaching, corporativo de proyectos, y ahora lo han cambiado por lo de Entrenamiento, corporativo de proyectos.
.
Pero el contenido no lo han cambiado y es el mismo, ¿no?
Entonces, es aprender de forma práctica a liderar proyectos, etcétera.
Éste lo van a hacer ahora.

Señor García Ribot, es que esto es una broma.
Es que usted no tenía que haberse hoy prestado a esta historia que se ha prestado.
Yo lo entiendo.
Y, mire, y hasta… ¿Qué quiere que le diga?

Pero, bueno, ya que usted es el secretario de la cosa y aunque usted… Usted debe de hablar, me imagino, con los secretarios autonómicos, se deben de reunir en las comisiones éstas delegadas que tienen -se deben de reunir, pienso yo- y hablan, dígale usted a la señora Esther Pastor, que es secretaria autonómica como usted y colega suyo, que, por favor, no vuelvan a contratar otro coaching, que los tiene usted, que en el IVAP hacen cursos, que todo esto que le he sacado son cursos del IVAP a desarrollar en el año 2013 dirigidos, en este caso, para funcionarios del grupo A1.
Los tienen también de menor duración para funcionarios del grupo C, porque está muy bien que todos tengan ese tema.

¿Y sabe usted cuáles son las diferencias básicas entre los cursos del IVAP que da, que son mucho más baratos, evidentemente, que el curso que daba la empresa contratada?
¿Sabe usted cuáles son las diferencias básicas?
Prácticamente ninguna, sólo que aquél nos costaba veinte mil euros -que ya veremos, a ver al final quién los ha pagado- o, podía haber hecho estos cursos en el IVAP con los que, evidentemente, nos hubiéramos ahorrado un dinero importante y el gran líder presidente, pues, podía perfectamente haber hecho esos cursos sin que tuviese eso ningún gasto.

Pero no ha confiado en el IVAP, no ha confiado en usted, señor García Ribot.
Hágaselo ver.
Hágase ver esta historia.
No ha confiado en que ustedes podían darle ese material.
Habrá dicho que, bueno, que estos son temas menores; vamos a pagarlo a lo grande porque, como esto es así, vamos a pagar a lo grande; lo que no paga nadie en España lo vamos a pagar nosotros.
Eso es lo que ha optado el señor Fabra.

Y, por tanto, desde nuestro punto de vista, se podría haber ahorrado usted la comparecencia.
Y, insisto, dígale que haga esos cursos a través, en este caso, del IVAP.

Señor García Ribot, me imagino que usted no habrá contratado ni se habrá dejado sugerir contratar para realizar cursos a la empresa que ha resuelto el contrato con La Generalitat, me imagino.

Señor Ribot, ¿usted sabe si el señor Fabra, al final, ha hecho el curso a título personal y lo ha pagado?
Porque, si lo ha hecho y lo ha pagado, demanden a quien le haya dado el curso porque resultado cero.
Estas cosas… Lo digo así porque… Lo podíamos decir de otra manera, pero más clarito no se puede decir.
No ha habido nunca nadie tan incompetente…, que efectivamente podía hacer los cursos que hizo el señor Jensen y, probablemente, no darían resultado.

Por tanto, para acabar esta primera intervención, el IVAP tiene cursos que puede desarrollar el presidente.
Por tanto, esos cursos, por favor, denle una plaza y que lo haga en el IVAP.
Le he leído seis o siete cursos que, todos interrelacionados, si saca rendimiento y progresa adecuadamente -como les decían a los niños en su momento-, desde luego, igual se puede sacar algo de provecho; difícil va a ser, ¡eh!
Eso pondrá a prueba los profesores que usted contrate.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Rubio.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ignasi Blanco, d'Esquerra Unida.

El senyor Blanco Giner:

Mire, senyor García Ribot, açò és una presa de pèl i jo i el meu grup, a diferència de qui ens ha precedit i amb la mateixa educació, no anem a participar d'esta història.

Es demana una compareixença per a explicar els cursos a membres del Consell, i ve vosté a contar-nos una altra cosa que pot ser molt interessant, però que no ha parlat vosté dels cursos dels membres del Consell.
I ja està bé, de veres, ja està bé.
(Veus)

Els membres del Consell que haurien de rebre.
.
.
, el primer curso que haurien de rebre és un curs de democràcia parlamentària per a respectar el Reglament de Les Corts, respectar els drets de l'oposició i, en el fons, els drets del poble valencià a que es tinguen en compte les iniciatives que presentem, directament.

Ja és habitual que els consellers no vullguen aparéixer per ací.
El senyor Ciscar és qui no vol mai comparéixer davant els diputats i les diputades.
Quan se li demana en ple -que no pot delegar-, resulta que sempre està ocupat i la seua agenda no li ha permés acudir a cap ple des del 12 de juny.
I, quan se demana en comissió, sempre ho delega en un secretari autonòmic que, a petició pròpia, curiosament pocs dies abans que es faça la convocatòria de la comissió, segurament avisat pel president de la comissió que és del seu partit, demana comparéixer.
Però és que, en este cas, si havera vingut una altra persona diferent de la sol·licitada per a explicar el mateix tema, podríem participar d'este paripé.

Però és que ve vosté a contar-nos una altra cosa, molt interessant, però que és una altra cosa.
Així és que jo no tinc res a preguntar-li.
Si vosté no té res a dir sobre el que li hem demanat que vinga a explicar, jo no tinc res a preguntar.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Il·lustre diputada senyora Mireia Mollà, del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor García Ribot, la veritat és que, com comprendrà, ens molesta i molt este paripé.
No és nou.
El senyor Ciscar no ha vingut mai a les peticions de compareixença que hem fet, mai, mai.
I, de fet, l'altre dia, quan va vindre a comparéixer -obligadament, clar- per a explicar els pressupostos de la seua secció, doncs, ens va mostrar el poc interés que té i el poc respecte que té no solament al parlament valencià, sinó als ciutadans i ciutadanes, obviant fins i tot una part dels seus pressupostos tan important com els de Radiotelevisió Valenciana i volent negar informació al respecte, en una situació d'anormalitat que estem vivint, sense precedents.

Jo, què vol que li diga?
Ja que està vosté, ací vaig a preguntar-li.
Vosté, el 4 de novembre de 2013, quan té la inquietud de petició pròpia per a vindre a explicar els cursos de formació que fan a l'administració pública, ¿per què li ve eixe dia eixa motivació i eixa necessitat d'explicar-se?
Vull dir.
.
.
, no sé.
¿O algú el va cridar i li va dir: «Substituïx el senyor Ciscar del marró que té d'anar a donar la cara»?
No sé.

Vull dir, ¿li va vindre una inspiració per a dedicar quatre minutets a explicar que estan estudiant ampliar l'horitzó en la formació de l'administració?
Vull dir, ¿algú s'alça un bon dia i diu: «Oi!
, és que tinc una inquietud d'explicar a les Corts Valencianes la formació que estem estudiant per a l'administració pública.
»?
És això el que li succeïx?
És això el que li succeïx?
És això a què dediquen vostés el temps?
Perquè jo supose que vosté tindrà molt més treball que, de sobte, alçar-se un dia i tindre la inquietud imperiosa de vindre a contar-nos una història que no se sap molt bé per a què i de què aprofita, si no és per a estalviar-li el paripé o la vergonya al senyor Ciscar de vindre a estes Corts i donar explicacions d'una cosa.
.
.
; que vosté diu: «Quiero dejar clarísimo que no se ha pagado un euro público al coaching del señor presidente.
» Això esperem, eh!
, això esperem.

Però vostés no poden evitar.
.
.
, i ho haurien d'assumir.
I, si li toca a vosté el paperot, diga vosté per què hagueren de donar marxa enrere.
¿És possible avui arrancar-li que la decisió que això se pagara en diners públics no va ser encertada, per molt que s'anava a multiplicar per cinc-cents la productivitat i el lideratge del senyor president?
Perquè si un ha de donar marxa enrere, amb tanta opinió al respecte de quan bo és formar els líders, com Pilar Gómez-Acebo o Norma Bernad, etcètera, serà per alguna cosa; i és perquè estes senyores, que no crec que tinguen moltes ganes d'estar en boca seua en una compareixença com esta, no parlen que estos cursos de lideratge hagen que pagar-se de diners públics.
¿O en quina part del seu discurs, les seues opinions, diuen estes senyores que l'administració pública, els diners de tots els valencians i valencianes, han d'estar al servei del coaching o de la falta de lideratge del president Fabra?

I, mire, jo crec que sí que ho ha fet.
Jo crec que sí que ho ha fet, perquè el coaching era expert en amor i el senyor Fabra ens va sorprendre diguent que el finançament autonòmic ho anava a resoldre acostándose con Montoro.
El que passa que no va entendre molt bé això del lideratge en amor i tot això, sap?
, que era una cosa fraternal i ell ho va dur al terreny més carnal, no?

I, clar, l'assumpte és: en eixa relació carnal que esperava, nosaltres tots confiàvem que era per a obtindre un finançament autonòmic, no perquè mos la colaren -el senyor Montoro- i li exigira que tancaren Radiotelevisió Valenciana.
És a dir, que mos la clavaren per tots els costat.
I qui vullga entendre-ho, que ho entenga, val?
, aixina de clar.

I, per tant, ja que està vosté ací tan interessat en explicar estos cursos de liderazgo del personal en la cúspide, desde el vértice hasta la base de los servidores públicos, jo vull preguntar-li: en estos cursos, senyor García Ribot, ¿quants membres del Consell s'han inscrit en estos cursos?
De tots estos que hi ha i dels que esperen fer, ¿quants membres del Consell s'hi han inscrit?
, que, de fet, s'inscriuen en una web, no?
, està el formulari en la web, etcètera.
¿Quants membres del Consell s'han inscrit en estos cursos?
¿Quants secretaris autonòmics s'han inscrit en estos cursos?
No anar allí, seure's, fer la xerradeta als funcionaris -«Estamos aquí inaugurando el curso de no sé qué.
.
.
»; mire, paripés els justos, no?
- com a estudiants de base?
Quants?
Tindrà estadístiques, no?
Perquè, home!
, un tindre la inspiració per a explicar-se i no vindre amb els noms concrets dels secretaris autonòmics i membres del Consell que s'han inscrit en estos cursos.
.
.
Dic jo.

Ja que estem, anem a vore si hi ha algun membre del Consell, efectivament, interessadíssim en multiplicar per cinc-cents la seua formació i la seua capacitat de lideratge i estratègica per a afrontar, efectivament, el que està sent un caos absolut en la gestió del govern valencià.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyora Mollà, la presidència vol fer-li observar, només per ajudar-la a que isca de l'error, que en este punt no hi ha ninguna petició de compareixença del senyor vicepresident del Consell, el senyor Ciscar.
El Grup Socialista demana que comparega el cap de gabinet del president de La Generalitat.

Com vosté ho ha repetit diverses voltes, només per a ajudar-la a que isca de l'error.

Té la paraula l'il·lustre diputat.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Moltes gràcies, senyor president, per treure-mos de l'error.

El senyor president:

Moltes gràcies.
Gràcies a vosté.

La senyora Mollà Herrera:

De tant en tant, també podria treure de l'error els membres del seu grup parlamentari.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula ara l'il·lustre diputat senyor Eduardo Ovejero, del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Ovejero Adelantado:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor secretario, señor García, hoy comparece ante esta comisión para sustanciar la petición del Grupo Socialista, (veus) que la pide no para averiguar si desde junio de 2011, como figura en el enunciado, si se han realizado cursos de formación dirigidos hacia algún miembro del Consell, sino para tratar de seguir incidiendo, con su ladina y artera actitud, en una crítica hacia la figura del presidente de La Generalitat, el presidente de todos los valencianos, como todos hoy aquí hemos escuchado.

No les interesa lo más mínimo si algún alto directivo del Consell ha recibido cursos de especialización.
(La senyora Mollà, amb el micròfon desconnectat, diu: «¿Cómo que no?
Lo acabamos de preguntar.
»)

El senyor president:

Senyora Mollà, per favor.

El senyor Ovejero Adelantado:

Ellos querrían seguir intentando menospreciar a nuestro presidente si hubiera utilizado un equipo de personas o una persona para fortalecer, que no enseñar, tal como se hace en otros gobiernos nacionales y extranjeros, los principios de actuación para mejorar e incentivar de, entre otras cuestiones, la transformación de la cultura pública, esa renovación que en estos momentos que vivimos es conveniente se acelere por diversos motivos, pero yo la considero esencial para que con su desarrollo se señale y se evidencie a todos los que viven y utilizan la política como la solución para sus cuestiones -las propias- olvidando que en ella se está para servir a los demás y no para servirse de ella.

Coincidirá conmigo que es una necesidad para cualquier individuo desarrollar sus cualidades, desarrollar sus cualidades, y cabe exigírselo mucho más si de ellos depende el bienestar de otras personas pues el liderazgo es la fortaleza de las propias convicciones, la capacidad de soportar los golpes y de la energía para promover una idea.

Usted como responsable, entre otros, del departamento del Consell que debe velar porque las personas de la administración, sean cargos selectos, designados o nombrados con criterios políticos, respondan de forma eficaz a las necesidades y demandas que plantea día a día la sociedad, ha querido comparecer a petición propia para, en su exposición, explicar la conveniencia de seguir realizando cursos como hasta ahora y, así, que todo servidor público ofrezca a la ciudadanía valenciana la mejor respuesta por su preparación especializada y actual.

Señor García, siga sin dudar las peticiones de nuestro presidente generando cursos para nuestros servidores públicos -le gusta hasta a la oposición-.
Dicen que los líderes sobresalientes salen de su camino para potenciar la autoestima de su personal, pues si las personas creen en sí mismas es increíble lo que pueden lograr y así podrán dar la mejor respuesta a las necesidades sociales del día a día a las valencianas y valencianos.

Desde el Partido Popular siempre hemos intentando mejorar las actitudes innatas de nuestros miembros, otros partidos no, incluso despreciando y desoyendo -como usted ha puesto de manifiesto- las recomendaciones de sus gurús de cabecera; prefirieron -y siguen por lo visto- actuar con protestas antes que con auctoritas, emanada ésta de una superación de las cualidades personales y así les va.

Como no están preparados, cuando el azar les entrega el gobierno hunden con su ineptitud a España.
Prueba evidente ha sido la experiencia sufrida con el anterior presidente que, o no asistió a cursos de gobernanza, y, si los hizo, poco los aprovechó.
Y cuando están en la oposición tan solo saben hacer -para llamar la atención- actuaciones como las de hoy, difamando, incluso, chisteando y murmurando.

Yo les rogaría, ya que hoy hablamos de formación, leyesen algunos de los presentes lo que decía hace ya más de 300 años -y sigue gozando de plena vigencia- Baltasar Gracián en El arte de la prudencia.
Y decía: «El que intenta difamar y ser ingenioso a costa de los demás, al final se convierte en odioso; al que murmura, al final se le aborrece; y aunque algunas veces las personas normales debatan con ellos será más por entretenimiento que por estima.
»

Hoy, aquí, en esta comisión -y por desgracia en casi todas las comisiones y plenos- los populares venimos cumpliendo la última frase de ese pensamiento poco más o menos a rajatabla, tan solo yo cambiaría la palabra entretenimiento por cortesía y responsabilidad parlamentaria.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Ovejero.

Té la paraula, ara, el senyor García Ribot.
¡Ai!
, perdó, ¿què volia?
¡Ah!

Té la paraula el senyor García Ribot.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

Muchas gracias, presidente.

Señor Rubio, usted, que yo lo tengo por persona culta y conocedor de la administración pública (veus), sí, sí, aparte, ha hecho un alarde de erudición de cursos del IVAP, etcétera, etcétera, debe saber que estos cursos van dirigidos a los funcionarios, no a los altos cargos ni designación.

Precisamente, precisamente por eso, señora Mollà, he venido a exponerles estos planes que estamos intentando desarrollar, no cuántos se han podido inscribir porque estos planes solo están, hasta el día de hoy, posibilitados para los funcionarios… (La senyora Mollà Herrera intervé amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Senyora Mollà, per favor.

Perdone, un moment, senyor García Ribot.

Senyora Mollà, a vosté li molesta enormement quan vosté està intervenint i algú parla.

Doncs, per favor, aplique's… Respecte la intervenció del senyor García Ribot.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

La he escuchado con mucha atención, además.
Sabe que estos cursos, a día de hoy, solo son posibles para los funcionarios.

Pero le acabo de decir que, al igual que el INAP, estamos intentando desarrollar los mismos procesos, con el mismo procedimiento de selección y con contenidos igual o similares adaptados a nuestra realidad política de la Comunidad Valenciana.

Pero, además, señor Rubio, usted que ha incidido -yo pensaba que usted no iba a entrar ahí, me ha sorprendido incomprensiblemente-, hablar ustedes de «liderazgo» cuando en los últimos días, en este estado, todas las pantallas, todos los medios de comunicación de lo que están hablando es del liderazgo precisamente de su partido y lo están cuestionando sus propios compañeros, pues yo creo que esto… (Veus) Ya, me parece muy bien,… (veus)

El senyor president:

Per favor, senyories, ¡per favor!

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

…pero es que no sé, yo no conozco tanta abundancia de información al respecto de crisis de liderazgo salvo la de ustedes.
Yo no quería entrar en esa materia, es usted el que me provoca diciendo no sé qué historia.
La verdad incuestionable es toda esta semana que llevamos de apariciones, telediarios, de todos los órdenes, de todos los medios y de todas las editoriales.

Usted también me ha hablado si hubiera, si habría… Eso es pretérito imperfecto, si hubiera, si hubiese; yo le he hablado en presente de indicativo.
Y le hablo a usted personalmente, señor Rubio, porque usted en pregunta parlamentaria ya preguntó por esta cuestión y se le fue enviado un documento -que tengo aquí- de un D barrado -que creo que no lo pondrá en cuestión- que concluye un contrato como ha sido éste, eliminando todo el presupuesto de gasto referente a dicho curso y que, además, señora Mollà, no he visto ninguna referencia a los temas amorosos en dicho curso -como usted ha sacado a colación de forma impropia- sino que se llama Curso de formación en estrategias de márquetin político y liderazgo; lo contrario es confundir a la población, y la población, al final, lo único que tiene que saber, puesto que nosotros somos los representantes, ustedes en Las Cortes y yo en el gobierno, es que este curso no ha costado un euro a la ciudadanía valenciana, que este curso no ha sido sufragado con presupuestos públicos.
(La senyora Mollà Herrera intervé amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Senyoria, per favor.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

Por lo tanto, creo concluyente, y si alguien de ustedes tiene alguna duda puede consultar el expediente para que así lo ratifiquen con sus propios ojos.

Creo que al señor Blanco me gustaría contestarle, aunque usted no quería participar, pero como también le tengo mucho aprecio, le diré que sí que he hablado de cursos, y solo he hablado de uno porque no existen otros.
Consultados los órganos administrativos donde se puede recabar la información de si han existido o no cursos a costa, porque a usted lo que le interesará es si ha sido costa del erario público, pues le tengo que decir que no, que no.

Y le diría más cosas pero como no quiere usted hablar conmigo.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García Ribot.

Pel Grup Parlamentari Socialista, el senyor Rubio té la paraula.

El senyor Rubio Martínez:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Ribot.

Muy brevemente, dos o tres cositas porque me ha dejado… Dice, «pueden ustedes consultar el expediente.
» Si lo hemos pedido tres veces y ¡nunca nos lo han dado!
(El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública diu: «Ya le confirmo yo que sí.
») ¡No!
, usted confirma pues, mire, lo voy a pedir hoy.

El senyor president:

Señor Ribot,…

El senyor Rubio Martínez:

Mire, lo único que me han dado del expediente -y se lo voy a enseñar para que vea usted que le dicho que no-, era la hoja que usted me ha enseñando, ¿eh?
, la misma hoja que usted me ha enseñado, y un informe de la directora general de coordinación institucional diciendo que, efectivamente, por mutuo acuerdo se ha rescindido.

¡Oiga!
, ¡si yo lo que quiero es el expediente!
Y ya que usted dice que nos lo va a dar, ¿sabe lo que más me interesa del expediente?
La motivación de la contratación, quiero saber por qué lo contrataron.
Eso es lo que de verdad me interesa del expediente.
¡Sí!
, usted sabe que en un expediente de contratación tiene que haber un informe motivando el porqué se contrata eso y no otra cosa, no un concurso de bailes regionales.
(Rialles) Por tanto, desde ese punto de vista es lo que me interesa.

Usted dice, «pueden consultar el expediente».
Tres veces lo he pedido y tres veces me lo han negado como la canción.
Por tanto, desde ese punto de vista, si usted -ahora lo ha dicho- se compromete, perfecto porque se lo voy a pedir nada más salga usted de aquí, se lo pediré al vicepresidente.
¡Claro!
, lo que pasa es que el vicepresidente no sé si habla con su conseller y, entonces, ya no sé si entre ellos se interrelacionan o si, al final, es la secretaria de coordinación la que tiene que hablar del tema.
Por tanto, se lo pediré.

Dice usted, «¡oiga!
», porque ha contestado… No, pero si es que lo del señor éste que había contratado el señor Fabra es que está en todos los periódicos, es que son los directores de comunicación que hablan del curso, y de los periódicos le voy a decir un periódico nada sospechoso, me refiero a Las Provincias, no querrá usted que sea un periódico tal, y dice: «¡Hombre!
, Javier, el director, especializado en enseñar la maestría del amor, en despertar la grandeza de las personas, en renovar su parte física mental y espiritual, un entrenador que te dará el control definitivo de ti mismo, convirtiendo tu vida en una apasionante experiencia llena de vitalidad.
» ¡Joder!
, con perdón.
¡Oiga!
¡Si lo dice el señor Quirós!
¡No lo digo yo!
¿Cómo viene usted a decirnos que encima…?
¡Oiga!
, si se lo han tomado a cachondeo los medios de comunicación o es realmente el tipo de curso que hizo.
Yo no lo sé porque como no he visto el expediente, no sé si el curso era o no era.

Me dice usted, «mire, los cursos del IVAP son para funcionarios», pero nada impide que puedan ir ¡los consellers o los directores generales!
¡Nada impide que puedan ir!
¡Nada!

Tercera cuestión, señor García Ribot, ¿ha habido más cursos para miembros del Consell desde junio del 2011?
¿Sí o no?
Yo entiendo de sus palabras que no, que no ha habido ningún curso.
¡Perfecto!
Por tanto, desde ese punto de vista solo ha habido uno.
Resulta que el líder de todos los líderes es el que necesita el curso, y resulta que, luego, van y le suspenden el curso.
Pues ¡estamos mal!

Y usted mismo en su intervención ha querido decir, ¡oiga!
, que me mezclamos.
¡No!
, si no mezclamos las cosas, si lo que yo he leído no tiene más mérito que ir a la página web del IVAP y sacar lo que dicen ahí.
Si es que esto es de la página web del IVAP, señor García Ribot, no me lo he inventado yo, no me lo he inventado.
Y usted sabe que ahí había cursos que perfectamente podría desarrollar el señor presidente Fabra.

Si piensan que es muy fuerte que empiece con un curso de titulación A1, que empiece por el grupo C, que ¡también hay!
, y poquito a poquito vaya subiendo, que no pasa nada, ¡hombre!
(Rialles) Porque hay una cuestión que usted ha dicho, «ustedes, los socialistas, no quiero hablar de eso, discuten de liderazgos», ¡claro!
, es que nosotros los elegimos, ustedes los ponen a dedo.
(La senyora Mollà Herrera diu: «¡Ahí estamos!
)

Esa es la cuestión diferencial y, como antes no se sabe, como los melones, que hasta que no se abre no se sabe si son buenos o malos, pues ese es el problema, y aquí han abierto y se han encontrado que no era muy bueno.

Por tanto, no entremos en esa batalla que yo no quiero entrar por ahí.
Si usted piensa que hay que entrar, tenemos más ocasiones para entrar, pero no seré yo quien inicie ese tema.

Por tanto, señor García Ribot, yo -insisto- le agradezco que haya venido, no sé por qué ha venido, también podíamos haber quedado un día a tomar un café y hubiera sido exactamente lo mismo, quizá más provechoso, me gusta también que haya tenido usted este ramalazo en noviembre porque esto está pedido desde agosto, y que en noviembre haya visto usted la luz y haya dicho, «no, no, voy a explicarle los cursos», que no nos ha explicado más que los temas, y, al final, su conclusión es que «vengo para decirles a los señores diputados que ningún miembro del Consell ha realizado ningún curso de dirección».
Pues, ¡perfecto!
¡Ya lo sabíamos!
Nos lo imaginamos, que ninguno lo había hecho.
¡Sí!
¡No!
¡Perfecto!
Si me parece bien.

Pero hay una cuestión, señor Ribot,… (veus)

El senyor presidente:

Por favor,…

El senyor Rubio Martínez:

…es que usted -y acabo con esto-, usted no tuvo nada que ver con la contratación.
Mire, se lo voy a poner fácil, usted no tuvo nada que ver con la contratación de ese curso, señor Ribot.
Yo lo hago a usted más inteligente, usted hubiera dicho, «no lo hagáis por ahí, utilizad estos del IVAP, lo vamos a hacer de otra manera».

Usted ha venido hoy aquí y le toca bailar con la más fea, pero usted no tenía nada que ver, ¡nada!
Mire, se lo voy a decir en su descargo, nada que ver con ese curso de formación, no pintaron bola, porque usted lo hubiera dicho de otra manera -me imagino-, porque lo hubieran hecho de otra forma.

Por tanto, yo le agradezco que haya venido aquí y le digo que llamen a este señor porque a lo mejor conviene que hagan, también, este tipo de cursos en el IVAP; La maestría del amor, un curso magnífico.
Sin duda, puede sacar el personal unos resultados muy buenos.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Rubio.

Senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Senyor García Ribot, vosté mateix diu que ha vingut ací a explicar cursos de funcionaris i no cursos per a membres del Consell.
Però és que ¿vosté sap que el punt 3 és la compareixença del cap de gabinet del president de La Generalitat per a informar sobre els cursos de formació d'alts directius impartits a membres del Consell de La Generalitat?
A membres del Consell, no a funcionaris de l'administració del Consell.
Vosté entén eixa diferència perfectament.

El que no podem entendre nosaltres -ho entenem massa bé- és per què vosté fa una setmana demana comparéixer a petició pròpia, s'acumula eixa petició de compareixença, per part de la mesa d'esta comissió, a la compareixença que demanava el Partit Socialista que no té res a vore.
Efectivament, ¡no té res a vore!
, vosté ho ha dit, «es que yo no he venido a hablar de eso»; ja, però és que havíem demanat això.
Aleshores és una presa de pèl monumental.

I a mi l'única pregunta que se m'acudiria és si passen vostés vergonya quan han de fer estes martingales; si vosté passa vergonya quan ha de vindre ací a fer este paperot; si el president i la secretària de la mesa de la comissió passen vergonya quan han d'acumular dos compareixences que no tenen res a vore; i si els diputats i diputades del PP passen vergonya quan fan les recomanacions que fan respecte a estos temes.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Jo vullc recordar, senyor Blanco, que l'acumulació s'ha fet en la Junta de Síndics i el seu grup no s'ha oposat.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor García Ribot, doncs, mire, la primera pregunta és que m'agradaria saber l'article concret de la normativa de l'IVAP que prohibix o nega la possibilitat dels membres del Consell, secretaris autonòmics, directors generals, a poder acudir a estos cursos que porta desenvolupant l'IVAP.

Perquè, clar, mire, que vosté vinga ací a dir, «¡oigan!
, ustedes saben que esto ha sido para funcionarios».
I, ara, com resulta que Fabra ha quedat com la Xata, perquè volia un coaching, li hem hagut de retirar.
.
.
, ara se mos ha ocorregut que és es que estem molt faltats de lideratge en el Consell en general, doncs, anem a clavar-los en l'IVAP i anem a dir que també van a ser per al personal en la cúspide, en el vértice.
¿En quin moment el personal en la cúspide i el vértice no podia per normativa acudir a eixos cursos?
M'agradaria saber l'article concret.
Ho dic perquè si no, estalvie's la broma.
Atorgue-mos esta intel·ligència que encara que els coste, la tenim, ¿eh?

Aleshores, m'agradaria saber l'article concret, ¿val?
, senyor García Ribot, i aixina mos entendrem.
I si no, el que vosté ha dit no té ningun sentit.
I, per tant, m'agradaria saber fins a quin punt s'han interessat fins ara, membres del Consell i secretaris autonòmics en fer estos cursos i vosté els ha hagut de dir: «No, ustedes saben que esto es para funcionarios.
» ¿Val?
Comencem aixina, ja que ha vingut, perquè encara no sé què el va inspirar el 4 de novembre a vindre.
Supose a donar-me estes dades que són interessantíssimes.
No, aquí, a fer un paperot.
¿No volia preguntes, compareixença, compartint inquietuds?
Per tant, eixa seria la primera, aixina d'entrada.

No m'ha dit exactament la senyora Pilar Gómez-Acebo i Normal Bernad en les seues declaracions fins a quin punt diuen que eixos cursos de lideratge tan positius per a la política els haurien d'assumir amb els diners públics.
Perquè si no, mire, estalvie's pronunciar el seu nom.
Perquè no crec que vosté haja de posar ací dos noms per a amagar-se darrere d'estes senyores per les seues opinions, quan en les seues declaracions mai han dit que estos cursos deuen ser assumits pels diners públics.

Clar que tot el món coincidix que la formació és positiva, la formació en màrqueting polític, lideratge i tal, però és que de normal, ¿sap què és el que fan les organitzacions polítiques normals, honestes, sensates i que no s'aprofiten dels diners públics?
Doncs si poden, s'ho paguen.
S'ho paguen dels diners que tenen, de gestió.
No ho fan a través dels diners de la Generalitat valenciana.

Aleshores, m'agradaria saber fins a quin punt troba vosté experts i líders d'organitzacions com estes que diguen que això, a més, s'ha d'assumir dels diners públics.
Ja que estem, anem un poquet més enllà, a vore qui és l'il·luminat.
.
.
Perquè ja ho han dit, els mitjans de comunicació li van acolorar la cara, els directors dels periòdics, de tots els colors, ¿sap?
, perquè aquí el ventall, tremend.

Després diu: «No engañen ustedes, que este señor, lo del amor…» ¿Com que no?
Però anem a vore, que este senyor la publicitat que se feia de si mateix.
.
.
, i no sé, vostés, ¿on el van trobar?
¿O és que el van cridar i li van dir: «Mire, este es amiguito de alguien.
»?
Supose que mirarien les seues credencials, el seu currículum, la seua web, i en la seua web diu «experto en la escuela de maestría del amor».

I, escolte, tot el món vam pensar que allò de Montoro i acostarse era que ell no havia entés que allò de l'amor en estes coses és més fraternal i més.
.
.
, ¿sap?
, una cosa sentimental, d'estes que no se toquen, l'amor eixe que no toques i tal, que és mental.
¡Però no!
O siga, Fabra, que és que deu ser molt pla en les explicacions que li haja donat el coaching, diu, «no, pues me acuesto con Montoro», clar.
Diu, bé, si encara haguera sigut per a treure allò del finançament, però perquè te la claven, i te demanen i t'exigisquen tancar Radiotelevisió Valenciana, doncs home, no sé jo esto de la maestría del amor si Fabra ho ha entés o no ho ha entés molt bé.
(Veus)

I acabaria preguntant-li.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyories, guarden silenci.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, no sé, se veu que estes coses.
.
.
, s'ho estan imaginant, ¿veritat?
Jo crec que s'ho estan imaginant i per això els entra.
.
.
la història.

M'agradaria preguntar-li a més, ja que vosté diu que tot el que s'ha fet en l'IVAP fins ara és sols per a funcionaris, i que me dirà segur la normativa i l'article que prohibix que siguen per a las personas en la cúspide y la vértice de la administración, m'ho va a dir segur, m'agradaria saber en quin punt vosté reflexiona en un moment donat que se facen cursos que amplien el seu punt de mira des dels funcionaris a esta cúspide.

¿No és massa casualitat que siga per a justificar i no vullguen assumir que allò del coaching era una cosa que efectivament anava en un aprofitament personal del senyor Fabra pagat amb diners públics i no tenia ninguna raó de ser?
¿És per a donar-li d'alguna manera cèdula de credibilitat a esta mesura que era del tot ridícula i malbaratadora dels nostres recursos públics?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

I ja per acabar i per temps màxim de cinc minuts, té la paraula el senyor García Ribot.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

Muchas gracias, presidente.

Mire, señora Mollà, no sabía yo que la administración general del estado estaba a mi disposición para cambiar y poner mi discurso encima de la mesa.
(Veus) Porque el 25 de julio de 2013 el INAP que, como usted sabe, o debe saber, pertenece al…

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

.
.
.
Ministerio de Hacienda y Administraciones Públicas, convoca por primera vez la resolución de este curso de liderazgo público para los altos cargos.
(Veus) ¡Ah!
Claro, ya.
.
.

El senyor president:

¡Senyora Mollà!
Respecte, per favor.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

.
.
.
ya es mucha imaginación pensar que el INAP ha hecho todo esto para que yo pueda comparecer hoy ante usted.

Por lo demás, lamento mucho su exposición, porque yo cuando quiero ir al teatro, pues voy, me pago la entrada y voy al teatro.
Porque lo que usted… (veus) lo que usted…

El senyor president:

¡Senyories, per favor, guarden silenci!

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

.
.
.
ha hecho es una actuación.
.
.
(veus)

El senyor president:

¡Respecten la intervenció!
¡Senyora Mollà!

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

.
.
.
lo que usted ha hecho es una actuación teatral fuera de tono.
.
.

El senyor president:

¡Senyora Mollà!

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

.
.
.
fuera de tono y que a mí, personalmente, no me resulta agradable cuando menos.

Señor Ignacio Blanco, con usted, que normalmente me entiendo bien y nos comunicamos bien, o esta vez no me he explicado yo, o usted, levantándose y sentándose, no me ha entendido, porque está claro que el INAP hace los cursos para funcionarios, para funcionarios.

Y además le he dicho…, y usted ha preguntado, en estas interrupciones continuas que ha efectuado ha preguntado… ha preguntado que si había más cursos, y yo he contestado que «no», que eso… Sí, sí, si había más cursos, que esto era no sé qué…

El senyor president:

¡Per favor, senyories!
¡Respecten la intervenció!

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

.
.
.
que no, que no, que no hay más cursos.

Y el curso este de no sé qué historia que dice la señora Mollà tiene un nombre, se llama «Curso de formación en estrategias de márquetin político y liderazgo», nada que ver con todo lo que usted ha descrito.

Señor Rubio, será para mí un placer tomarme un café con usted, porque seguro que será muy productivo, para hablar de estas y de otras muchísimas cosas.
Encantado.

Por lo demás, creo que no hay duda, no tenemos duda que cualquiera que esté en la «cúspide» de las organizaciones…, pero yo lo he dicho sin tonillo.
Lo he dicho por situar (veus) un elemento…

El senyor president:

Per favor, senyora Mollà.

El senyor secretari autonòmic d'Administració Pública:

…de situación, ubicación vértice-base.
Por eso lo he dicho.
No lo he dicho con el soniquete que dice usted.
Lo he dicho a nivel geométrico.
Pero bien, eso, a lo mejor, no todo el mundo lo entiende.

En la cúspide de las administraciones públicas creo que es fundamental, necesario…, y no lo digo yo, lo dicen todos los expertos del mundo occidental, y probablemente de otros continentes, pero yo ahí ya… (veus) bien, están de acuerdo en que las personas que tienen grandes responsabilidades deben tener una formación y entrenamiento especial, porque, además, la biología, la biología del ser humano no es lineal y necesita un entrenamiento permanente.

Y dicho lo cual, ustedes saben que los deportistas de alto rendimiento no van a ningún sitio sin su entrenador.
Si además quieren más ejemplos, dentro del mundo del arte, los grandes cantantes de ópera no van a ningún sitio sin su entrenador y su foniatra.
Con lo cual convendremos que un alto cargo del estado también necesita un entrenamiento.
Por lo tanto, está plenamente justificado.

Y para concluir, acepto su café, señor Rubio.

Muchas gracias.
(Veus)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García Ribot.

Senyories, estem en sessió.
Senyories, per favor, respecten la comissió.

Suspenem per mig minut per a donar l'entrada a la nova.
.
.

Ara sí, senyora Oltra.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió, gràcies.

Compareixença de la consellera de Benestar Social, que fa la secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència, senyora Manuela García Reboll, per a explicar els contactes de La Generalitat amb Sedesa i les empreses del grup, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 62.
479), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista per a informar sobre les declaracions efectuades en seu judicial pel senyor Luis Bárcenas sobre el suposat pagment de 200.
000 euros del senyor Cotino al Partit Popular, fet que podia estar relacionat amb adjudicacions de La Generalitat a Sedesa al llarg dels últims anys (RE número 63.
336), i la sol·licitada per la secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència, a petició pròpia, per a informar sobre la relació contractual de la Conselleria de Benestar Social amb les empreses del sector de majors i dependents (RE número 64.
444)

El senyor president:

Passem al punt 4.

Donem al benvinguda a la senyora secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència, senyora Manuela García Reboll.

I el punt que es tracta el punt 4 és: compareixença de la consellera de Benestar Social per a explicar els contractes de La Generalitat amb Sedesa i les empreses del grup, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís, en primer lloc, que s'acumula a la compareixença d'un membre del Consell per a informar sobre les declaracions efectuades en seu judicial pel senyor Luis Bárcenas sobre el suposat pagament de 200.
000 euros del senyor Cotino al Partit Popular, fet que podria estar relacionat amb adjudicacions de La Generalitat al grup empresarial Sedesa (inintel·ligible) .
.
.
al llarg dels últims anys, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.
I, per últim, compareixença, a petició pròpia, acumulada a les dos anteriors, de la secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència per a informar sobre la relació contractual de la Conselleria de Benestar Social amb les empreses del sector de majors i dependents, sol·licitada a petició pròpia.

Ja, explicada l'acumulació, li donem la paraula a la senyora secretària autonòmica senyora Manuela García Reboll perquè faça la seua intervenció.
Té la paraula.

La senyora secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència:

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Amb relació a la pregunta formulada pel Grup Parlamentari Compromís i consultats els arxius de la Conselleria de Benestar Social, no existix informació relativa a contractes formalitzats amb la mercantil Sedesa.
No tenim constància de les empreses que constitueixen el mencionat grup empresarial.

Respecte a la segona pregunta, no és en absolut competència d'esta secretaria autonòmica, sobretot quan li acabe d'informar que no tenim.
.
.
, al Grup Parlamentari Socialista, que no tenim ninguna relació amb el grup parlamentari.
.
.
, perdó, amb la mercantil Sedesa.

Respecte a la compareixença a petició pròpia, dir-los que l'augment de l'esperança de vida i el nombre de persones majors reflectix el triomf dels sistemes de protecció social i els avanços sanitaris que caracteritzen el nostre estat de benestar, augmentant amb això no sols els anys de vida, sinó també la seua qualitat.
Per esta raó les persones majors constitueixen un dels grups socials que precisen d'una atenció específica.

L'objectiu primordial de l'atenció als majors de la Conselleria de Benestar Social s'emmarca en dos línies actualment clarament definides.

Per un costat, el foment de l'envelliment actiu i saludable, promovent la vida sana, l'exercici físic, la participació i el voluntariat dirigits bàsicament a la prevenció de la situació de dependència.

D'un altre, l'atenció integral als majors més vulnerables, de mode molt particular, quan per la seua situació de dependència salut, soledat o absència de família, precisen d'una atenció sociosanitària amb recursos professionalitzats com els centres de dia i residencials, així com tots aquells que els faciliten la seua autonomia i permanència en el seu entorn social i familiar garantint la cobertura de les seues necessitats bàsiques.

La cartera de servicis de la Conselleria de Benestar Social per a complir amb dos objectius s'oferix per mitjà d'una ampla xarxa de servicis i centres professionalitzats, algun d'ells de titularitat pública i altres per mitjà de relació contractual amb empreses privades o per mitjà de subvenció a empreses sense ànim de lucre o de titularitat municipal.

Pel que fa al foment de la participació social i la promoció de l'envelliment actiu, per al compliment del dit objectiu es duen a terme activitats en els 34 centres d'especialitats d'atenció a majors, els CEAM.
Tots ells de titularitat pública amb un pressupost de 10 milions d'euros, dels quals els contractes existents es referixen a aquells d'atenció preventiva especialitzada que es presten en estos centres i que arriba a un import de 3.
473.
418 euros.
I els centres integrals de majors, CIM, de titularitat municipal, amb els quals no tenim ninguna relació contractual.

Per un altre costat tenim registrada una ampla xarxa de 464 associacions de majors sense ànim de lucre, els quals reben finançament per mitjà de l'orde anual de la Conselleria de Benestar Social, amb cap d'ells hi ha relació contractual.

Seguint amb la cartera de servicis orientats a fomentar l'envelliment actiu, la Conselleria de Benestar Social des de fa molts anys oferix distints programes d'oci, temps lliure i promoció de la salut, els quals es gestionen per mitjà de relació contractual amb diferents empreses.
Així els nostres majors es beneficien del programa de termalisme social, el de vacacions socials «Coneix la teua comunitat» o el de «No estés solo en Navidad», amb un pressupost global de 2,7 milions d'euros per a més de 28.
000 persones majors.

Estos programes, a més del benefici que suposen per a ells, són una excel·lent manera de donar a conèixer la nostra comunitat, així com de fomentar el turisme d'interior i l'ocupació dels sectors servicis en zones principalment rurals.

Respecte a les persones majors dependents i/o socialment més vulnerables, en els últims anys s'han consolidat i garantit els servicis per a millorar la qualitat de vida dels majors en el seus domicilis, facilitant i promovent la seua autonomia personal en les seues diferents modalitats: teleassistència domiciliària, menjar a casa, major a casa i telèfon del major.
S'ha mantingut, per tant, el compromís de continuar prestant serveis públics essencial mantenint la qualitat de vida dels mateixos.

Per això, la nostra conselleria contracta a diferents empreses del sector, sent el nostre pressupost de 3.
310.
000 euros per a «Menjar a casa», 4.
000 usuaris en 290 municipis; 1.
115.
156 euros per a «Major a casa», 540 beneficiaris en 41 municipis.

En el cas del «Telèfon del major» s'engloba dins del call center de Serveis Socials, que des de maig de 2013 presta l'Institut Valencià d'Acció Social amb els seus propis professionals.

Actualment es considera que la qualitat de vida de les persones majors s'incrementa quan estes poden satisfer les seves necessitats bàsiques en el seu entorn familiar i social, però és un fet que determinades situacions no poden desenrotllar-se en este àmbit i és necessari disposar d'altres alternatives, com són els centres residencials i centres de dia que els conferix una atenció de qualitat més professional.

La Comunitat Valenciana compta amb 27.
079 places residencials autoritzades i 5.
544 places de centres de dia.
Del total de places existents, actualment existeixen 15.
485 places residencials i 1.
560 de centres de dia, que estan finançades amb fons públics, a través dels diversos sistemes operats per la conselleria.
Així, el nombre total de places residencials finançades amb recursos públics representa el 55,56% de les existents.
Amb relació als centres de dia, les places finançades públicament suposa el 27,27.

Permeten-me que els recorde que, al marge d'estes places, en virtut de l'aplicació de la llei de dependència, els usuaris poden rebre, si així ho sol·liciten, la prestació vinculada al servei que poden utilitzar en qualsevol centre de lliure elecció sense ser de la xarxa de finançament públic.
En el marc del sistema d'autonomia i atenció a la dependència de la Comunitat Valenciana es consideren integrats en la xarxa de centres i serveis públics i concertats els següents centres, els quals constitueixen l'oferta de recursos públics.
Són cinc, cinc tipologies: centre i serveis públics de titularitat de l'administració de La Generalitat; centres i serveis públics de titularitat municipal; centres i serveis privats concertats; centres del Pla d'accessibilitat social, i centres i serveis privats d'entitats sense ànim de lucre que estiguen majoritàriament subvencionats per la conselleria o participen del programa de finançament de places, d'acord amb les ordes anuals de subvencions.

Dins dels centres de titularitat pública podem distingir dos modalitats, depenent de com són gestionats: gestió directa amb el personal propi de La Generalitat, sense perjudici de l'externalització de determinat servei general, amb els qual també tenim, lògicament, relació contractual: neteja, bugaderia, seguretat, etcètera; i aquells de gestió indirecta per una empresa d'un contracte de servei integral.
La vinculació contractual s'estableix actualment amb 13 empreses del sector, bàsicament quasi tots són contractes a quatre anys, i el pressupost destinat a estos contractes és de 54 milions d'euros.

Respecte al Pla d'accessibilitat social, la quarta modalitat de centres residencials i de dia, la relació contractual s'establix amb onze empreses, remuntant-se el contracte al concurs publicat en el document oficial de La Generalitat valenciana el 8 de febrer de 2001, per a la construcció i explotació de centres residencials de les distintes zones gerontològiques de la comunitat, i els diferents contractes derivats de l'acord de 31 d'octubre de 2008, subscrit amb les empreses adjudicatàries per a implementar el nombre de places després de l'entrada en vigor de la llei de dependència.

Les places emmarcades en el Pla d'accessibilitat social suposen el 30,26 de les places finançades amb fons públics i el 6,47 dels centres de dia.
La quantia anual del contracte amb les empreses d'accessibilitat social és de 48 milions d'euros, la qual cosa suposa el 65% del preu de les places, perquè l'usuari també té aportació.

En definitiva, senyories, la direcció d'acció social i majors comptarà en el 2014 d'un pressupost de 261 milions d'euros, un 0,55 més que enguany, dels quals es destinaran per a la gestió del programa «Centro de personas mayores», un total de 194 milions d'euros, la qual cosa suposa un increment del 0,69.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García Reboll.

Atenent l'ordre de sol·licitud de les compareixences, intervé en primer lloc la il·lustre diputada senyora Mònica Oltra, pel Grup Parlamentari Compromís.

Té la paraula, senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora García, ja sé que és habitual que vostés vinguin ací amb la seua chulería, perquè el que ha fet vosté ací hui és un acte de chulería, se traguen, amb eixa chulería, se traguen les consignes de la FAES i intenten negociar-nos ací la seua vacuïtat.

Ja estem acostumats que vostés utilitzen en frau de llei la figura de l'acumulació.
Perquè vosté no pot vindre ací a hablar de su libro, quan hi ha acumulades dues compareixences que volen parlar d'una cosa molt concreta.
I en concret la de Compromís parlava dels contractes de La Generalitat amb Sedesa i les empreses del Grup Sedesa.
I vosté ve ací i diu «no me consta, no me consta».
Ve com Ana Mato i es troba un Jaguar en el garatge i no le consta.
I me diu a més que vosté no coneix les empreses del grup de Sedesa.
Doncs mire, molt mal.
Molt mal!
Perquè Sedesa és en part propietària de Gerocentros del Mediterráneo, i això vosté ho hauria de saber com a secretària autonòmica.
Que ha contractat amb la Conselleria de Benestar Social places de residència per a persones dependents i que a més ha eixit molt afavorida en algunes decisions que va prendre el conseller, el senyor Cotino, amb precisament les empreses de la seua família.
I és això del que volíem que vosté mos contara hui ací, vosté no, la consellera.

Però damunt vostés vénen ací a fer la petició pròpia perquè els consellers i conselleres no s'atrevixen a donar la cara.
I vénen vosté, igual que el seu antecessor, que intuïxc pel final de la compareixença que he pogut vore, que ha fet el mateix que vosté, vindre ací a traure pit i a dir pa chulo chulo mi pirulo o para lo que me queda de estar en el convento.
.
.
 No sé quina de les dos és.
Però en qualsevol cas açò és un parlament.
I vostés no poden vindre ací amb eixa actitud, en frau de llei, a riure's, a burlar-se dels diputats d'esta cambra, perquè quan fan això s'estan rient dels representants del poble.
M'entén vosté?

En compte de tant de coaching, a la millor haurien de tindre vostés un poquet de dret polític i dret constitucional als seus cursos de formació.
I saber què és el que vosté ha de vindre ací a fer.
I saber ubicar-se.
I ser educats.
Que són vostés prou maleducats.

Jo m'he afartat de demanar-los contractes que vostés se neguen a donar-mos.
Jo tinc ací tota la sèrie de peticions de documentació que contesten amb un enllaç genèric de contractes pel qual no se pot accedir a un concret si no se té el número de contracte i el número d'expedient, que vostés òbviament no faciliten.
Eixe enllaç genèric és inservible.
Quan l'hem tornat a demanar, mos diuen que no podem demanar dos vegades la mateixa documentació, malgrat que el Reglament de Les Corts -que el president d'esta comissió se'l coneix molt bé- parla que l'enllaç ha de ser específic, quan se contesta en un enllaç a una petició de documentació específic a l'argumentació que s'ha demanat.

Si vostés no tenen res a ocultar, per què no ens donen els contractes?
Si vostés no tenen res a ocultar, per què ve vosté ací hui a parlar-nos de les coses que no li hem preguntat i que, òbviament, no són objecte d'esta compareixença?
I que vosté utilitza per a emmascarar el que estem parlant.
I estem parlant d'empreses de la família del senyor Cotino beneficiades amb diners públics i que això després ha tornat en forma de finançament il·legal al Partit Popular, que és objecte de la compareixença que li ha demanat el representant del Partit Socialista.

I estes dos compareixences estan relacionades.
Perquè els diners que es van desviar a Sedesa i el grup d'empreses vinculades a Sedesa, en este cas Gerocentros del Mediterráneo, després van tornar en dinerets per a finançar il·legalment les campanyes electorals del Partit Popular, partit que sustenta el govern que vosté està representant.
I d'això és del que volem que es parle ací, perquè això preocupa els ciutadans.
Als ciutadans els preocupa que el senyor Cotino reconega a més en la compareixença a porta tancada, això sí, a porta tancada.
.
.
Però, clar, això de quedar-li poc en el convent a alguns fa que hi hagen moltes filtracions, veritat?

Aleshores que este senyor reconega que ell ha beneficiat les empreses, el que passa és que ell ja no estava en l'empresa, que ell va vendre les accions.
Que açò és irrisori.
Açò passa en Estats Units o en qualsevol país civilitzat de la Unió Europea i és un escàndol!
Que un conseller estiga beneficiant, un mes després d'haver venut les accions, a les empreses de la seua família, amb una ampliació que els va suposar facturar 40 milions en 2009, quan en 2006 facturaven 11 milions.
Van quadruplicar la facturació amb el senyor Cotino al front.
Jo vull que vosté me parle d'això, senyora García.
És que jo no sé qui és Sedesa!
Doncs prepare's les compareixences!
Que tenen vostés temps de preparar-se-les, eh!
Que esta compareixença ja fa temps que la vam demanar.
Preparen-se les coses.

Com que vosté no sap què és?
Vosté no ha vist açò?
Isqué una pàgina sencera en El Mundo.
Vosté açò no ho ha vist?
No s'ho ha llegit?
Sí que s'ho ha llegit!
Aleshores per què diu que no sap res.
En què quedem?
Ignora vosté?
Ignora?
Què és el que ha dit ací?
¿Que no le consta?
 O ho sap i no li dóna la gana parlar d'açò?
O burla el parlament?
O ignora vosté els fets o se burla del parlament.
Això ho haurà de fiar vosté on vol ficar el llindar de la seua moralitat.
Això és una qüestió seua, personal.
Això ja ho farà vosté.

Però vosté ací haurà d'explicar el que volem saber els membres de l'oposició.
Perquè és el que volen saber els ciutadans, és el que està en els mitjans de comunicació.
És el que va a provocar una declaració a porta tancada del president d'estes Corts, perquè ací hi ha molta porqueria, senyora García.

Víctimes col·laterals?
La dependència i els dependents.
Clar que sí!
Perquè mentre el senyor Cotino agranava pa sa casa els diners públics, situava esta comunitat en la cua d'atenció a dependència, en la cua, any rere any, en el món deficient, en el zero en gestió de l'autonomia personal i les ajudes a la dependència.
Perquè estava ocupat desviant els diners a les seues empreses i els seus familiars.

I açò ho sabem que la vinculació seguia, perquè les filtracions, efectivament, quan un vaixell s'afona les filtracions cada vegada són més grans i hi ha treballadors de Sedesa que reconeixen que el senyor Cotino encara venent les accions estava allí dirigint i desviant els diners cap allà.
I això és de la seua conselleria!
De la de la consellera!
Per si vosté ve ací a fer el paper que la consellera que no vol fer, doncs haurà de sentir-se açò.

Vostés han heretat açò.
Tindran responsabilitat.
Hauran de donar comptes, no?
A vosté li sembla açò ètic?
Un senyor que va passar de la policia a la conselleria d'agricultura, a la Conselleria de Benestar Social, i no ha fet més que beneficiar les empreses de la seua família, Sedesa Salut, en estos anys que el senyor Cotino ha estat en el govern valencià, amb obres i amb adjudicacions 800 milions d'euros, 800 milions d'euros.
I part d'eixos 800 milions d'euros de la seua conselleria.

Sense comptar allò de Bancaixa, i els préstecs i les línies de crèdit aprovades, amb el risc que va suposar saber que no s'anaven a tornar els diners, línies de crèdit perquè pogueren fer les seues pilotes, les pilotes financeres, la mentida de la situació dels balanços.
És a dir, han afonat la dependència, han afonat les caixes.
Això sí, han finançat el Partit Popular, presumptament.
Almenys això és el que diu Bárcenas en la declaració que va fer l'última volta que va comparéixer davant el jutge.
I ¿vosté ve ací a dir que no té constància i que no tenen relació amb tot açò?
¿I ve ací a burlar-se, a fer-se la chula, quan vosté el que deuria és estar morta de vergonya, suposant que la tingueren, suposant que la tingueren?

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

El Grup Socialista també ha demanat la compareixença.
Per tant, correspon intervindre ara a l'il·lustre diputat senyor José Manuel Sánchez Asencio.

Té la paraula, senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Asencio:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, quisiera dar la bienvenida nuevamente a la secretaria autonómica, la señora Nela García, por comparecer nuevamente ante las peticiones del Grupo Parlamentario Socialista.
Y digo «nuevamente» porque aunque no es a usted a quien le hemos solicitado la comparecencia, como viene siendo habitual, es usted quien comparece.

Y vaya por delante que desde mi grupo no tenemos absolutamente nada en contra de su persona, pero sí que quiero dejar patente que, una vez más, y así se ha visto, la envían a usted para que comparezca, aunque no es a usted a quien le corresponde dar la cara en este tema.

Nuevamente, y aunque desde los grupos de la oposición hemos solicitado la comparecencia de la consellera de Bienestar Social o, en su defecto, de un miembro del Consell, una vez más, y ya nos tienen acostumbrados y cansados, la señora consellera prefiere no dar la cara y la envía a usted para que intente sacarle las castañas del fuego.

Señora García, ¿me quiere usted decir en qué momento de su primera intervención ha hecho la más mínima referencia a cualquier, a cualquier contenido sobre la solicitud de comparecencia de este grupo parlamentario?
Se lo recuerdo.
No sé si usted se ha leído el orden del día o si sus funcionarios han tenido a bien pasarle la documentación.

El Grupo Parlamentario Socialista ha solicitado la comparecencia de un miembro del Consell para informar de las declaraciones efectuadas en sede judicial por el señor Luis Bárcenas sobre el supuesto pago de 200.
000 euros del señor Cotino y que este hecho podría estar relacionado con las adjudicaciones de La Generalitat al grupo empresarial Sedesa en los últimos años.
¿Me quiere usted decir en qué momento ha hecho usted referencia a cualquier cuestión referente a la comparecencia que hemos solicitado?

Pero, claro, lo que usted ha venido a hacer aquí -y se lo han dicho, y yo coincido totalmente- es una tomadura de pelo.
Ustedes se piensan que vienen aquí, hacen el paripé, nos toman el pelo y cubren el expediente.
Mire, ni siquiera en un tema tan grave y tan importante como el que hoy nos trae aquí, merece la pena la presencia de la consellera o que un miembro del gobierno diese aquí la cara.

Y hecha esta primera aclaración, que por lo menos a mí me parece de suma importancia, ya le digo que desde el Grupo Socialista hemos solicitado esta comparecencia porque sin duda, a día de hoy, existen suficientes elementos que ponen en tela de juicio las múltiples adjudicaciones millonarias que de manera reiterada se han venido efectuando por parte de la Generalitat valenciana al grupo empresarial Sedesa, Sedesa, que es un grupo empresarial, o a empresas participadas por Sedesa a lo largo de los últimos años.

Durante estos últimos meses hemos escuchado en los diferentes medios de comunicación como el que ha sido durante los últimos años ex tesorero del Partido Popular ha realizado diferentes declaraciones sobre la financiación de su partido.
Unas declaraciones a las que el Partido Popular ha intentado restar credibilidad intentando descalificar en todo momento, y de cualquier forma, tanto al señor Bárcenas como a los medios de comunicación que se han hecho eco de las declaraciones y de los apuntes de la contabilidad B de su partido.

Mire, desde la aparición de los famosos papeles de Bárcenas, el Partido Popular ha hecho el más absoluto de los ridículos, y usted ha venido hoy aquí a seguir colaborando en ese ridículo.

En primer lugar, ustedes negaron la autenticidad de dichos papeles al afirmar que eran copia de copia, que su autor los había realizado de seguido y ex profeso para utilizarlo contra ustedes.
Seguidamente, intentaron amedrentar a los medios de comunicación interponiendo querellas contra ellos por hacerse eco de la verdad.
Y solo cuando se les ha visto el plumero, cuando los propios peritos judiciales han avalado la autenticidad de los mismos en un juicio recientemente celebrado en Toledo, ustedes caen del burro y, para no seguir haciendo el ridículo, se han visto obligados a retirar estas querellas.

Y ya que usted ha entrado, por lo menos, a hablar de residencias y de plazas de la tercera edad, mire, en lo que hace referencia a las plazas para personas mayores dependientes en residencias, le he de decir que desde el principio la conselleria no decidió apostar ni adoptar ninguna medida contra aquellas empresas que se dedicaron a utilizar a las personas dependientes.

Y le digo que desde el Grupo Socialista ya les advertimos en su momento que no se estaban realizando las cosas de forma correcta y le hicimos ver que el señor Cotino modificó el contrato inicial sobre las plazas concertadas en el año 2001.
Un contrato por medio del cual se le garantizaba a las empresas de la concertación por parte de esta administración un tercio del total de sus plazas.

Pero, además, no contento con esto, el señor Cotino, a la sazón accionista con más del 38,7% de las acciones de Gerocentros en 2008, empresa participada por Sedesa, aunque a usted no le suene, el señor Cotino en 2007 modificó las cláusulas de ese concurso público y estableció la posibilidad de que los centros pudieran a partir de esa modificación concertar el cien por cien de sus plazas.
Posibilitó, además, que al mismo tiempo estos centros se convirtiesen a partir de ese momento en centros concertados, saltándose la ley de servicios sociales.

Señora secretaria autonómica, ¿quiere usted contestarme si el señor Cotino incurrió en incompatibilidad al modificar estas cláusulas en 2007, teniendo participación en empresas beneficiadas de ese procedimiento?

Como le he comentado, ustedes se saltaron incluso la ley de servicios sociales, porque para ello omitieron el correspondiente proceso administrativo establecido para llevar a cabo el concierto.
Un proceso que se realizó sin informe jurídico que avalase esta contratación y sin el correspondiente informe de reserva de crédito para la concertación de más de 1.
800 plazas.

Pero mire, los presuntos tratos de favor van incluso mucho más lejos.
Y le pido a usted que me explique cómo a pesar de los reiterados incumplimientos en cláusula esenciales del pliego de condiciones, ustedes adjudicaron el 38% de esas residencias a empresas relacionadas con Sedesa.

A pesar de no disponer en algunos casos de los terrenos necesarios, a pasar de no disponer de proyecto técnico, a pesar de que como el pliego establecía que estas residencias debían estar en funcionamiento en un plazo máximo de tres años, y eso a la luz de carecer de terrenos y de proyectos era del todo imposible, ustedes, el señor Blasco, concretamente, el mismo al que ahora ustedes premian incrementándole los recursos para ejercer como diputado tránsfuga, ese, incrementó el plazo en seis meses más.

¿Resultado?
El resultado fue que nueve empresas, fuera de plazo, de Gerocentros, participada por Sedesa, consiguieron entrar en la adjudicación y, finalmente, de las 72 residencias, 29 fueron adjudicadas a Savia.
Lo digo por si no le suena, Savia, Gerocentros, Gesmed, etcétera.
No sé si le suenan.

¿Quiere usted responderme si ha existido o no trato de favor hacia el grupo empresarial al que le hemos preguntado para que vengan ustedes a dar cuenta en esta comparecencia hoy aquí?
¿Y quiere usted respondernos a cambio de qué se produjo ese presunto trato de favor?

Mire, yo sé que usted no lo va a decir, pero la verdad es que ni falta nos hace, porque vista su comparecencia hoy aquí, ni falta nos hace.
Porque mire, aunque ustedes intentan ocultar lo que es claro, los hechos son ya tan obvios que la verdad de sus chanchullos acaba saliendo a la luz pública.

Mire, ya en el 2010 nuestro síndico, el señor Torres, les advirtió en sede parlamentaria que el 40% de las plazas pertenecían a dos empresas vinculadas al caso Gürtel, Sedesa y Ortiz e Hijos.
En el 2010, hace ya tres años, se lo decíamos porque ya nos parecía cuanto menos llamativo que estas empresas resultasen beneficiarias de determinadas adjudicaciones por parte de la Generalitat valenciana.

Y no hemos sido nosotros.
La brigada policial contra el blanqueo de capitales en su informe desvela que el Partido Popular de la Comunidad Valenciana ocultó al fisco 2,5 millones de euros en 2007 y terceros pagaron actos electorales del Partido Popular en esta comunidad a través de Gürtel.

Ese mismo informe apunta que en 2008, Orange Market prestó servicios al Partido Popular por importe de más de 1,7 millones de euros, pero tan solo cobró del Partido Popular 612.
000 euros, siendo Sedesa, Ortiz y Facsa las empresas que presuntamente habrían aportado el resto.

Y además, fruto de la investigación judicial, y por eso le hemos solicitado esta comparecencia hoy aquí, fruto de esa investigación judicial y de la declaración ante el juez Ruz del señor Bárcena, este identificó al señor Cotino como donante de 200.
000 euros para pagar parte de los gastos de la primera campaña de Mariano Rajoy en 2004.
El señor Cotino que en 2002 era delegado del gobierno en esta comunidad cuando el señor Rajoy era miembro del gobierno.
¡Curioso!
¿No le parece?

Y así hemos llegado a fecha de hoy en la que se ha conocido también el informe elaborado por la Agencia Tributaria, en el que se demuestra bien a las claras lo que le he dicho que era y es un clamor en esta comunidad, que según la Agencia Tributaria, no hay ya la menor de las dudas que el Partido Popular de la Comunidad Valenciana se ha financiado ilegalmente en dos informes remitidos al TSJ de esta comunidad.
Y así lo señala el propio informe de la Agencia Tributaria y añade que el PP de esta comunidad cometió fraude en el pago del IVA en grado de colaborador durante los ejercicios 2007 y 2008 por los servicios realizados y no facturados por la sociedad de la trama Gürtel.

Ambos documentos, que se basan en la información aportada por la UDEF, están incorporados en las piezas 1 y 2 de la investigación del caso Gürtel que se sigue en esta comunidad.
La primera de ellas afecta a la presenta financiación ilegal del Partido Popular y la segunda es en la que se investigan los delitos de falsedad documental.

Y ahora, señora Nela García, si quiere usted, en su siguiente intervención, nos sigue hablando de las plazas de mayores, de dependientes, que sin lugar a dudas son muy interesantes, pero que no tienen absolutamente nada que ver con la comparecencia que los grupos de la oposición les hemos solicitado hoy aquí.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Sánchez.

Senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que vivim temps tristos, temps negres per a la democràcia valenciana, perquè tenim un Consell que no creu en el respecte a la legalitat, simplement el respecte a la legalitat, l'Estatut d'autonomia, amb les lleis que el desenvolupen i en el Reglament de Les Corts, que establix com funciona esta cambra.

Si els grups de l'oposició tenim la possibilitat de demanar compareixences de membres del Consell perquè donen resposta a qüestions que són de la seua competència, el que no ens agrada és que ens prenguen el pèl com ha passat ací ja hui dos vegades.

La compareixença anterior era per a conèixer els cursos de formació que s'impartien a membres del Consell, i ens envien al secretari autonòmic d'administracions públiques a parlar-nos dels cursos de formació que s'impartixen als funcionaris de l'administració del Consell.
Era impossible substanciar la petició de compareixença del Grup Socialista.
Impossible.
Jo m'he negat a fer cap pregunta, perquè el tema podia ser molt interessant, però no era l'objecte de la compareixença sol·licitada.
I tot això perquè el Consell segurament ha forçat a un secretari autonòmic, que no té res a veure, absolutament, amb el que es demanava, fa una setmana a demanar la compareixença a petició pròpia per a subvertir l'ordre del dia, per a impedir l'exercici de la fiscalització del govern que estava fent l'oposició en esta cambra.

I ara ve vosté a fer exactament el mateix.
Hi han tres compareixences: dos sol·licitades pels grups parlamentaris i una per vosté a petició pròpia, que no és a petició pròpia, que és induïda per no se sap quin conseller o consellera, si la seua o el senyor Ciscar, per a subvertir una vegada més l'ordre del dia i impedir la tasca de fiscalització al Consell per part dels grups de l'oposició.

Perquè la primera compareixença que ha de substanciar-se, encara que estiga acumulada…, vosté ha de vindre ací a respondre al motiu de la compareixença que sol·licita el Grup Compromís per a explicar els contractes de La Generalitat amb Sedesa i les empreses del grup.
Només parlant de Sedesa, ací tinc jo un llistat de les adjudicacions que estan publicades en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana des de l'any 1996 fins l'any 2010, a Sedesa, o a UTE participades per Sedesa.
En total, 1.
869 milions d'euros, vora 2.
000 milions d'euros, a una empresa que és de la família de qui ha sigut conseller en diverses conselleries, ara és president de Les Corts i abans va ser delegat del govern i director general de la policia.
Un mandamás del Partit Popular.
Vora 2.
000 milions d'euros.

Per cert, cap d'estos contractes amb la Conselleria de Benestar Social, perquè eixa és una altra empresa, també de la seua família.
¿Vosté ha parlat en algun moment d'algun d'estos contractes?
¿Ha parlat vosté de Sedesa?
¿Ha citat eixe nom?

L'altra compareixença d'un membre del Consell era per a informar sobre les declaracions efectuades pel senyor Luis Bárcenas sobre el suposat pagament de 200.
000 euros del senyor Cotino al Partit Popular, en una data d'infaust record, l'11 de març de 2004, quan es va produir precisament l'atemptat d'Atotxa.
Eixe dia sembla que el senyor Cotino que no tenia una altra cosa que fer sent delegat del govern que ingressar 200.
000 euros en el compte B del Partit Popular per a finançar la seua campanya electoral, presumptament.

¿Vosté ha parlat d'això?
És que vosté ha de respondre a esta compareixença.
Vosté ve ací a parlar del que se suposa que li interessa informar a Les Corts a petició pròpia -no sabem molt bé per què, ho imaginem-, però també a parlar dels 200.
000 euros del senyor Cotino al Partit Popular.
¿Ha dit alguna cosa vosté?
No és la primera vegada que ho veiem.
Però és que açò va de mal en pitjor.
Està degenerant fins un punt la democràcia parlamentària que no és ni reconeixible amb este Partit Popular en el govern i en la presidència de Les Corts i de les comissions corresponents.
És directament impossible complir la nostra funció de control al govern.

I jo, davant d'això, només puc fer-li dos preguntes.
La primera, en el temps que li queda, i té dos intervencions més, la primera sense límit de temps, va vosté a substanciar les compareixences que se van demanar i que motiven la seua presència?
Va a parlar vosté dels contractes amb Sedesa i amb la resta d'empreses d'eixe grup?
Va a parlar vosté sobre la suposada donació del senyor Cotino de 200.
000 euros al Partit Popular o no?
És l'única pregunta que li puc fer.
Perquè respecte al que vosté ha contat, que és molt interessant, que correspon substanciar-ho a la Comissió de Política Social i Ocupació, hui no havíem de parlar.

Va a parlar vosté del que l'ha dut ací?
Va a parlar vosté del que els grups parlamentaris que han demanat les compareixences volen o no?
És l'única pregunta.
L'altra també li l'he feta a l'anterior compareixent i és si els fa vergonya, simplement per una qüestió personal.
Jo tinc la curiositat de saber si els fa vergonya fer este paperot.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Blanco.

La il·lustre diputada senyora Angèlica Such, del Grup Parlamentari Popular, té la paraula.

La senyora Such Ronda:

Gràcies, senyor president.

Señora García, buenos días y gracias por su comparecencia y por su explicación.
Si bien es cierto que comparecer ante los grupos parlamentarios que ejercen la labor de control al gobierno es obligación de quienes forman parte del mismo, no por ello desde el Grupo Popular queremos reconocerle su constante disposición y su costumbre de trasladarnos una explicación clara y concisa de los temas en los que le corresponde intervenir.

Usted ha solicitado comparecer a petición propia para hablar de la relación contractual de la conselleria con las empresas del sector de mayores y dependientes.
Y eso es lo que usted acaba de hacer y, como le decía, con bastante claridad.

Señorías, la acumulación o no acumulación de las comparecencias se propone y se acuerda en la Junta de Síndics donde todos los grupos estamos representado; acumulaciones que, dicho sea de paso, la propuesta de esas acumulaciones las conocen los grupos antes de acudir a cada una de las juntas.
A mí no me consta que en el caso que nos ocupa, en la Junta de Síndics en la que se vio, y por lo menos en el acta que refleja, haya habido ninguna oposición a las acumulaciones que hoy estamos viendo.

El señor Sánchez ha dicho textualmente que esta acumulación absolutamente nada tiene que ver con la propuesta por su grupo.
Si absolutamente nada tiene que ver, es posible o no.
Si se quería hablar de un tema concreto y determinado es difícil entender que se haya aceptado la acumulación con una solicitud como la suya en la que de manera clara establece su voluntad de informarnos sobre los centros de mayores y sobre la relación contractual de su conselleria con las empresas que gestionan esos centros y de las que usted tiene constancia.

Quizá sea el momento de plantearnos entre todos cómo se desarrollan esas acumulaciones en otro foro, pero no a base de inculpar al compareciente sobre si una acumulación se ha llevado a cabo o no y de qué manera se ha llevado a cabo, cuando no consta ningún tipo de puntualización u oposición a las mismas.

En todo caso, señora García, le corresponde a usted gestionar una parte fundamental de la Conselleria de Bienestar Social, una parte muy importante.
No quiero decir con ello, ni mucho menos, que en esa conselleria todo no sea de una importancia vital, menores, jóvenes, mujeres, personas en situación de exclusión o en riesgo de padecerlo, personas con discapacidad, que ya corresponden a su secretaria autonómica, como mayores activos, enfermedad mental, dependencia, etcétera, es lo que le corresponde.

Gestiona usted, si no me equivoco, algo más del 80% del presupuesto de la Conselleria de Bienestar Social.
Y eso es lo que de verdad me importa, porque de la gestión eficaz de todo ello depende la respuesta que obtiene la ciudadanía.

Cuando una familia necesita llevar a una persona a una residencia o a un centro de atención diurna, en situaciones a veces esperadas por la evolución de esa persona, tramitadas con la misma preocupación, pero quizás con un poco más de sosiego que en los casos que en los que de repente una persona, una familia, se encuentra con la necesidad de una plaza residencia por cualquier circunstancia -me sale a referir el tema del accidente cerebral por la cantidad, por el incremento en el porcentaje de las personas que acuden a los centros por las consecuencias de un ictus, en mayores y no en tan mayores- esas familias lo que demandan es una plaza.
Y la demandan de manera inminente.
Quieren y tienen derecho a una respuesta a su angustia.
Y además la demandan de la mejor asistencia y la mejor calidad, porque es lo que les corresponde.

Y eso, señorías, es lo que le importa a la gente.
Esa demanda, esa respuesta y esa necesidad de tener una plaza en la que la persona que lo necesita la tenga.
Pero además obtener esa respuesta de manera pronta y acorde a sus necesidades.

Yo sé que se está haciendo.
Tenemos una red residencial de alta calidad, valorada así por el propio sector, por los usuarios y por sus familiares.
Y creo que se debe seguir en esa línea de trabajo.
Porque el esfuerzo que todos los valencianos han hecho a lo largo de estos años ha sido muy grande para que hoy podamos poner a su disposición esa red de recursos a la que usted ha hecho referencia.
Debemos tender a su mejora constante, volcando nuestro esfuerzo en dar la mejor respuesta posible.

La labor del Grupo Popular, grupo mayoritario en estas Cortes, es, como no, la de apoyo al gobierno, pero también es la de impulso a la labor del gobierno.
Por eso, desde el Grupo Popular, aunque nos consta que el equipo que conforma la conselleria, formado por funcionarios y directivos, vuelcan ese esfuerzo para que los valencianos tengan la más pronta y eficaz respuesta a sus necesidades, queremos instarles a continuar con esa labor.

El reto es establecer garantías de eficiencia en el gasto público social.
La limitación de recursos conlleva a la necesidad de priorizar de forma responsable las actuaciones.
Hay que ajustar esos recursos al cumplimiento de los objetivos prioritarios.
Y hoy nos referimos, especialmente, a la calidad de vida de quienes en situación de máxima vulnerabilidad precisan de una plaza residencial o de atención diurna.

Es nuestra responsabilidad, a través de esas relaciones contractuales con las empresas del sector a las que usted ha hecho referencia, que se dé esa respuesta en las más altas cuotas de calidad y de profesionalidad.
Les instamos y en ese cometido cuentan con el apoyo de nuestro grupo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Such.

Per a contestar, té la paraula la senyora García Reboll.

La senyora secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència:

Gràcies, president.

Senyores i senyors diputats.

Anem a vore per on comence.
Vull agrair totes les seves intervencions, per suposat, algunes més constructives que altres.
I sobretot vull agrair el comentari que ha fet la representant del Grup Parlamentari Popular respecte a l'acumulació de les compareixences.
Precisament perquè és un parlament, precisament perquè crec que la meua tasca és donar totes les explicacions possibles, nosaltres havíem demanat explicar quines eren les nostres relacions contractuals de tot tipus.
Tenim contractes amb moltes, moltes empreses, com crec que he explicat.

Jo no sóc o crec que no m'he comportat de forma maleducada, senyora diputada, crec que en tot moment he estat en un to correcte, com intentaré estar sempre que comparega en esta cambra.
Insistisc, precisament per ser un parlament, intentaré donar totes les explicacions possibles que siguen de la meua competència.

Senyor diputat del Grup Parlamentari Socialista, sí que he contestat a la seva pregunta.
No és la meva competència contestar sobre unes declaracions que ha fet una persona que està en estos moments en la presó respecte a una altra.
Jo ja li he dit que no tinc res a dir, perquè no és la meua competència, com a secretària autonòmica, per ser alt càrrec del govern valencià, encara que la consellera no estiga, lamente defraudar-lo, però sóc un càrrec del govern valencià i puc comparéixer com aixina està estipulat.

Aleshores, jo he contestat que no és la meva competència respondre a la pregunta, com a membre del Consell, que vostés demanàvem sobre les declaracions que ha fet una persona, que actualment està en la presó i en declaració sub iudice respecte a una altra.
Mes encara, quan les declaracions estan fetes al voltant d'una empresa, que és Sedesa, amb la qual nosaltres no tenim vinculació, com bé ha dit el senyor Blanco, el diputat d'Esquerra Unida, de tots eixos milions que té contractats durant molts anys el govern valencià amb l'empresa Sedesa, la Conselleria de Benestar Social, com vosté ha dit i jo he contestat en la primera compareixença, no tenim ninguna relació.

Clar que sé, senyora diputada, que Sedesa participa amb moltes altres empreses.
Però els recorde que la que vosté ha fet relació i el diputat del Grup Parlamentari Socialista, Savia Gerocentros, clar que conec la vinculació en estes empreses.
Però, òbviament, amb tot el ventall d'empreses que tenim contractades, alguna ha de ser familiar d'algú.

En este cas no vull fer sorna, no vull provocar ninguna relació.
Però estes 11 empreses d'accessibilitat social, entre les quals vostés han dit que té participació amb Sedesa o Sedesa participació amb elles, jo no voldria traure el tema, el que voldria explicar és tots els contractes que tenim.

Estes empreses que vosté han fet relació, que és la mateixa, que tenen participació en el Pla d'accessibilitat social, el contracte va ser publicat en el documento oficial de la Generalitat valenciana res més que en 2001.
I estes 11 empreses, en virtut d'una clàusula interpretada favorable o desfavorablement d'exclusivitat, quan entren en vigor, són 11 empreses adjudicatàries del concurs, van haver de fer una gran inversió per a construir un nombre de places en tota la comunitat, algunes d'elles en llocs que ningun empresari en el seu juí haguera invertit els seus diners.
Eixes empreses i no altres van ser adjudicatàries d'eixe concurs.

Què va passar després?
Crec que el senyor Cotino, com vosté bé ha dit, senyora diputada, ha donat explicacions més que suficients sobre este tema.
No és la Consellera de Benestar Social, que ha heretat en el càrrec com altres al senyor Cotino, la qui ha de donar explicacions sobre una acusació personal particular.
Nosaltres, la consellera de Benestar Social i jo, com a representant d'ella i delegada d'ella, donarem totes les explicacions sobre els contractes que en estos moments la Conselleria de Benestar Social té en totes les empreses, en totes, absolutament en totes.
Però, malauradament, no li puc donar explicacions sobre Sedesa perquè, reitere, no tenim ninguna relació contractual amb la mercantil Sedesa.

Per què demanen, senyor Blanco, la compareixença -vosté no, perquè no l'ha demanada- de la consellera de Benestar Social si acaba de dir vosté que no tenim ninguna relació?
(Remors) Correcte.

Li contestaré a la segona pregunta.
Clar que no tinc vergonya de comparéixer ací.
Vergonya me van ensenyar els meus majors, precisament, que vergonya és fer alguna cosa roín.
I li assegure que ninguna persona de la Conselleria de Benestar Social té vergonya de comparéixer en esta cambra, precisament perquè no hem fet res roín, tot el contrari.

L'exercici que acabe de fer avui ho interpretaran vostés com voldran i tindran la percepció que tindran, però és precisament de donar explicacions de tots els contractes que tenim la Conselleria de Benestar Social amb totes les empreses, algunes de les quals són familiars d'alguns de nosaltres i algunes de les quals tenen relació amb l'empresa Sedesa, segons vostés.
Jo, reitere, no tenim ninguna vinculació personal amb l'empresa Sedesa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García Reboll.

Senyora Oltra, té la paraula per a rèplica.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyora García, veu com sí que podia parlar d'alguna cosa.
I, mire, tenen vostés una confusió i veig que és generalitzada amb el tema de l'acumulació.
L'acumulació significa que en compte d'un tema se'n tracten dos o tres, depenent del que s'acumule, no que s'anul·len els altres temes.
Vostés utilitzen espúriament la figura de l'acumulació.
L'acumulació no vol dir que desapareix allò altre quan ve ací el secretari autonòmic a petició pròpia a comparéixer per a que no vinga el conseller.

A mi me té igual que vinga vosté ací per a salvar-li el papelón a la consellera.
Bé.
Però això no l'eximix a vosté de parlar del que està demanat.
Acumular no és anul·lar, encara que tot acabe en -ar.
A vore si anem ensenyant-mos un poquet.
A vosté no l'eximix de parlar d'això.

Protestem o no en qualsevol cas en la Junta de Síndics mos té igual, perquè la majoria absoluta aplica les acumulacions com al Partit Popular li ve bé.
Però acumular no significa, insistisc, que vostés ja anul·len l'objecte d'esta compareixença, que era precisament la contractació de Sedesa, que sí que tenen vostés relació contractual.
No falte vosté a la veritat.
Perquè Sedesa és copropietària de Gerocentros del Mediterráneo i per això nosaltres vam especificar Sedesa i les empreses del seu grup.

I vostés tenen eixa informació mercantil, perquè quan arriben les adjudicacions eixa informació mercantil ha d'estar.
No aplega allí el senyor Vicente Cotino i diu «aquí estoy yo».
No.
Va amb els papers i en els papers del registre mercantil està tota la composició accionarial.
Aixina és que no falte vosté a la veritat o almenys no mos prenga per idiotes als altres.

Vosté tot açò ho sap i ho sap perquè està en la premsa i ho sap perquè està en el mateix partit on tot això s'està cuinant.
Perquè açò, senyora Garcia, no és una qüestió, una acusació personal o particular al senyor Cotino.
Açò no és el senyor Cotino que un dia se va tornar boig i vol fer rica la seua família, que també, fer-se ric ell i la seua família, que ja ho és, però volen ser més rics.
Açò és que ha beneficiat al partit que vosté la posa ahí.

Vosté està ahí perquè ací hi ha hagut molts dinerets que han eixit de les arques públiques i han tornat al Partit Popular que a vosté la posa ahí.
Açò no és particular ni personal.
No se lleven vostés les puces de damunt, que vosté també està ahí gràcies a això, vosté també està ahí gràcies a que el senyor Cotino anà amb el sobre presuntamente, presuntamente.

I quan vosté diu que és que l'adjudicació se fa en 2001, encara amb govern del senyor Zaplana que, per cert, li recorde mal que li sàpiga, que el senyor Zaplana també és del Partit Popular, que a alguns se'ls ha oblidat a vostés això, se fa en temps de Zaplana, efectivament.
Però els canvis que pugen quatre voltes els ingressos de Gerocentros i de Sedesa en la Conselleria de Benestar Socials se fan amb el senyor Cotino de conseller.
Això sí, un mes abans havia venut les accions de Sedesa; havia venut les accions després d'una operació de crèdit en Bancaixa per a permetre eixe moviment especulatiu, eixe moviment fictici, i, de pas, va ajudar també, va coadjuvar a afonar el sistema financer valencià.

Perquè és que ací vostés.
.
.
, és com Anníbal, per on han passat vostés ja no.
.
.
Àtila, perdó -Anníbal també, per on passava en els elefants creixia poca cosa-, però vaja!
, com Àtila, que no creix l'herba després de vostés.
Vostés ho han destruït tot.

Ens han situat a la cua en el tema de la dependència.
No és veritat que ací estigam molt contents.
És mentida.
Les associacions de dependents estan molt calentes amb vostés, perquè eixe és l'efecte col·lateral indesitjable que ha dut tot això.
Vostés han afonat les polítiques públiques de dependència perquè s'han dedicat a fer-se rics i a finançar il·legalment, de manera presumpta, el partit que la posa a vosté ahí.
I d'això és del que volem parlar, i d'això és del que vostés són responsables i han de vindre ací a donar la cara, ara que s'està sabent tot perquè tenen vostés més filtracions que el Titanic.
Tot açò són filtracions que vénen del seu partit, no se pense, eh!

Que vosté diga açò de 2001, és el mateix que va declarar el senyor Cotino.
Es veu que li escriuen el mateix discurs.
Així és que no se desvincule vosté, quan qui li fa a vosté el discurset és el mateix que li l'ha fet al senyor Cotino.
Estan vostés en el mateix vaixell.
Vosté i el senyor Cotino i la consellera, que hui no ha comparegut, estan en el mateix vaixell.
El problema que vostés tenen és que eixe vaixell és el Titanic.

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

Senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Asencio:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, me van a permitir que lamente la bochornosa explicación que, por parte del Partido Popular, hemos escuchado de lo que aquí se ha visto y hemos sufrido los grupos de la oposición esta mañana.

Han hablado ustedes de acumulación, como si eso fuese patente de corso para hacer lo que ustedes hacen, lo que les da la gana…

El senyor president:

Senyor Sánchez, vosté està replicant a la senyora García Reboll,…

El senyor Sánchez Asencio:

Sí, sí, sí, claro.

El senyor president:

…no al Grup Parlamentari Popular.

Per favor, a la qüestió.

El senyor Sánchez Asencio:

La señora García creo que es parte del Partido Popular, todavía.

El senyor president:

No, no, no.
Es secretària autonòmica.

El senyor Sánchez Asencio:

Vale.

El senyor president:

Així està aquí.

El senyor Sánchez Asencio:

En cualquier caso, ustedes, la señora secretaria autonómica ha hecho mención a la acumulación, como digo, al igual que el Partido Popular.
La secretaria autonómica ha hecho mención a la acumulación, en el sentido de que ustedes hacen lo que les da la gana con las acumulaciones.

Y yo reitero lo que le he dicho.
Usted ha hablado de todo menos de lo que, desde el Partido Socialista y del resto de grupos de la oposición, le hemos solicitado.
Y eso no ha hecho nada más y nada menos que confirmar lo que habíamos dicho sobre su comparecencia.
A usted hoy, nuevamente, la envían aquí para cubrir el expediente.
Y usted, pues, viene aquí, trata de contarnos la película según le interesa a usted y al gobierno y carpetazo al asunto, y los grupos de la oposición que desaparezcan, si es posible.

Pero, mire, por cierto, no le he escuchado decir ni un solo comentario a las preguntas que le he efectuado.

¿Existía o no informe de compatibilidad del señor Cotino para dictar la orden 5 de diciembre de 2007, por medio de la cual se convirtieron hasta entonces los centros de accesibilidad en centros concertados?
¿Existía ese informe?
Usted no me lo ha contestado.
Espero que ahora me lo conteste.

Pero, además, se lo vuelvo a repetir, nosotros no hemos pedido en ningún momento que en esta comparecencia sea la consellera de Bienestar Social o quien sea.
Hemos solicitado un miembro del Consell porque nos interesaba y nos sigue interesando cuál es el posicionamiento del Consell sobre las declaraciones efectuadas por Luis Bárcenas sobre el supuesto pago de 200.
000 euros del señor Cotino relacionados con las millonarias contrataciones de La Generalitat -en ningún momento nuestra comparecencia dice que sea de la Conselleria de Bienestar Social-, de La Generalitat con el grupo empresarial Sedesa, grupo empresarial.
Y, claro, usted viene aquí, nos habla de si hay contrataciones por parte de la Conselleria de Bienestar Social o no las hay, y se quedan tan panchos.

Pero, claro, le vuelvo a repetir, ¿piensa usted hablarnos, como representante del gobierno, de los más de novecientos millones de adjudicaciones al consorcio de empresas que constituyen Sedesa, además de las adjudicaciones que desde la Conselleria de Bienestar Social se han hecho?

¿Piensa usted hablarnos, por ejemplo, de Terra Natura?

¿Va usted a contarnos, por ejemplo, que en 2009 la Sociedad Parques Temáticos firmó con Terra Natura -participada en el 12% por Sedesa- el uso de los terrenos a cambio de un canon de 6,2 millones de euros y que ese canon en ningún momento se le ha cobrado a Sedesa, y que ese canon se está repercutiendo exclusivamente con la entrega de entradas a la Conselleria de Bienestar Social -a la Conselleria de Bienestar Social, a la que usted pertenece- y a la conselleria de educación?
¿Va usted a hablarnos de eso, o tampoco piensa hablarnos de eso?

¿Es usted consciente de ello?
¿Me quiere contestar, por favor, dónde están esas entradas y cuántas entradas ha entregado el grupo empresarial -hasta entonces Sedesa- Terra Natura a la Conselleria de Bienestar Social?

¿Va usted a hablarnos, por ejemplo, también, de las inspecciones técnicas de vehículos, cuando La Generalitat las privatizó, a quién se las adjudicaron y por qué se revendió en 2004, y por qué importe se revendieron esas adjudicaciones?

Mire, ¿no le resulta a usted llamativo que, por ejemplo, Savia, entre 2006 y 2009 -se le ha dicho también esta mañana aquí-, pasase a tener unos ingresos por parte de la Generalitat valenciana de once millones de euros a más de cuarenta millones?

Le vuelvo a repetir, ¿ha habido trato de favor, por parte de la Generalitat valenciana a alguna empresa vinculada al grupo empresarial Sedesa?
Y, ¿a cambio de qué, señora secretaria autonómica?

¿A usted le parece normal que, con una investigación judicial en marcha, con informes que apuntan a una financiación irregular por parte del Partido Popular, con ex miembros del gobierno anterior y diputados actuales imputados, con declaraciones de donaciones de cantidades en B, nadie con responsabilidad máxima en el gobierno de La Generalitat venga hoy aquí a dar la cara?
¿A usted le parece normal, después de la petición de los grupos de la oposición?

Quiero que me responda a eso, señora secretaria autonómica.

El senyor president:

Gràcies, senyor Sánchez.

Senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Senyora secretària autonòmica, diu vosté que no passa vergonya perquè no ha fet res roín.
I jo sent informar-la que sí que ha fet una cosa roïna: vosté ha sigut l'instrument utilitzat pel Partit Popular per a vulnerar els drets democràtics dels grups parlamentaris que representen la ciutadania valenciana.
L'autoria intel·lectual de la maniobra segurament no és seua, però vosté ha servit a eixe fi.

Potser no li semble mal o no li semble una cosa roïna això.
A mi sí, jo sí que passaria vergonya.
Passaria vergonya si furtara, si participara en trames de corrupció, si finançara il·legalment a un partit polític, si adjudicara contractes de manera irregular passaria vergonya.
Però també passaria vergonya si estiguera impedint la funció de control al Consell, que correspon als grups parlamentaris, perquè això és impedir el funcionament correcte de la democràcia parlamentària i això és el que hui vosté ha fet ací, li agrade o no.
Jo passaria vergonya.

I tot això per a protegir el senyor Juan Cotino, el capo d'una família política, el sector ultracristià del Partit Popular, i també el capo d'una família empresarial, Sedesa i altre tipus de societats que han rebut milers de milions d'euros en contractes de La Generalitat mentre el senyor Juan Cotino ocupava diverses conselleries o alts càrrecs en governs del Partit Popular.

No vol donar explicacions el senyor Cotino.
I per això, per exemple, no ha comparegut a porta oberta ací; ho va fer el 6 de setembre a porta tancada, la primera vegada en la història que una compareixença es fa a porta tancada.
El Partit Popular es va negar a aprovar les peticions d'Esquerra Unida perquè compareguera primer en la Diputació Permanent, durant el mes d'agost, i després en esta mateixa comissió.
El senyor Cotino no vol expressar-se, no vol explicar-se davant els mitjans de comunicació, en una sessió que puga estar gravada i, per tant, reproduïda.

I ara, quan altres grups de l'oposició demanen que vinga un membre del Consell, vosté ve ací a fer el paperot d'impedir que es parle d'allò que els grups volíem.

Però el senyor Cotino i la seua família sí que hauran de donar explicacions finalment davant la justícia.
El senyor Vicente Cotino ja està imputat pel cas Gürtel.
I, segurament prompte, a petició d'Izquierda Unida, que és acusació particular en la querella del cas Bárcenas, haurà de també comparéixer com a imputat en eixe megacàs de corrupció que demostra que durant més de vint anys el Partit Popular ha funcionat com una organització criminal amb ànim de delinquir, de desviar recursos públics a constructores i a empreses que finançaven presumptament eixe partit.
I el senyor Juan Cotino, probablement, malgrat la seua condició d'aforat, també acabe acudint als tribunals a donar explicacions.
Possiblement, fins i tot, algun dia s'assente en la banqueta dels acusats.
I esperem, els qui confiem en la justícia, que fins i tot acabe sent jutjat i condemnat.

I en tot eixe llarg recorregut, procel·lós, difícil, amb molts entrebancs, hi haurà algunes persones que hauran jugat el paper que vosté ha jugat hui ací.
No crec que siga per a estar orgullosa.

El senyor president:

Gràcies, senyor Blanco.

I ja per a concloure, i per temps màxim de cinc minuts, té la paraula la senyora García Reboll.

La senyora secretària autonòmica d'Autonomia Personal i Dependència:

Vaig a ser molt breu perquè és evident que les meues explicacions no els serviran per a satisfer el que vostés esperaven sentir avui.

No crec que trobe, senyor diputat del Grup Parlamentari Socialista, ningun membre del Consell que es pronuncie sobre unes paraules que en estos moments estan sub iudice, de les declaracions d'una persona que estan sub iudice.
I jo, com a secretària autonòmica de benestar social no tinc absolutament res a dir respecte a una persona que en estos moments està en la presó, diga el que diga.

I què més els puc contestar?
Doncs que, senyora Oltra, si jo estic ací no és perquè m'ha posat ni el senyor Cotino ni ningú.
És perquè pertanc a un partit o pertanc a una conselleria en la qual han confiat en mi, perquè els valencians han votat el govern actual.
Per tant, no estic ací perquè ningú m'haja escrit ningun discurs.
I vaja per davant que, amb tots els meus errors, me prepare personalment totes les compareixences i totes les preguntes.
Espere que no es note massa, perquè això seria senyal que els meus assessors o tècnics no funcionen bé.
Però a mi em donen la documentació i jo l'elabore.
I sí, me la prepare molt, moltíssim, amb tots (inintel·ligible) .
.
.
en algunes ocasions, però me les prepare.

Insistisc, no és que m'escriguen el discurs.
No és que la persona que escriu els discursos siga la mateixa del senyor Cotino que la meua.
És que és un concurs públic, publicat en 2001, amb una clàusula d'exclusivitat, insistisc, millor o pitjor interpretada.
.
.
De fet, hi han uns contenciosos en estos moments, en els quals la conselleria s'ha presentat -de benestar social- i altres parts que estan afectades, en les quals diu que «deberán abstenerse de subvencionar la atención residencial de personas mayores en centros ajenos a los de los adjudicatarios», que eren des de 2001.

Si entre eixes onze empreses estaven els adjudicataris, en 2008, quan se fa l'ampliació de places, perquè la llei de dependència demana més places.
.
.
I la Comunitat Valenciana no estem orgullosos de l'aplicació de la llei; com anem a estar orgullosos amb els resultats que tenim?
Però sí els puc dir que si d'alguna cosa estem orgullosos és de tindre una xarxa de places públiques residencials millor que en tota Espanya.
I eixes places no ixen de la nada, ixen de les empreses que tenien centres residencials.
I eixes empreses havien de ser, per la clàusula d'exclusivitat, millor o pitjor interpretada, eixir de les onze empreses que es van adjudicar el concurs de 2001.

Ahí està l'explicació, els agrade o no.

I jo, personalment, no tinc absolutament res més a dir, excepte agrair els seus comentaris.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Senyories, la presidència recorda que tenim convocada una nova sessió de la comissió per al dia 26, perquè ho tinguen en compte en les seues agendes.

Agraïm la col·laboració de totes les senyories i dels servicis de la cambra i alcem la sessió.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 4 minuts)