Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 2 de juny de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 6 minuts.
Presidix el Molt Excel·lent Senyor President Julio de España Moya.
Sessió plenària número 51.
Segona i darrera reunió.**

 

***Pregunta d'interés general formulada pel diputat Serafín Castellano Gómez, síndic del GP Popular, sobre quina és la valoració del president sobre la incidència del Pla de competitivitat que ha estat presentat pel Consell per a la reactivació del sector industrial (Re número 30.
342).***

**El senyor president:**

Es reprén la sessió.
Bon dia.

Molt Honorable President del Consell.
Honorables consellers.
Il·lustríssim senyors diputats i senyores diputades.

Continua la sessió amb la compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formules pels grups parlamentaris.
En primer lloc, formula la pregunta l'Il·lustre Diputat i Síndic del Grup Parlamentari Popular, el senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Molt Excel·lent President.
Senyories.
Molt Honorable President de la Generalitat.

L'empresa valenciana està vivint moments de grans canvis, com també està ocorrent a nivell internacional, tant per la incorporació i l'avanç de les noves tecnologies, com pel fenomen de la globalització.
No cap dubte que estos canvis afecten també, especialment, a la xicoteta i mitjana empresa i estos són els que conformen, principalment, el nostre teixit empresarial.
Per tant, adaptar-se a eixes noves realitats econòmiques, socials, tecnològiques és una exigència necessària no sols per a no perdre el tren de la modernitat, de la competitivitat, sinó per a seguir sent punters dins el que és panorama industrial d'Espanya.

Per això, els nostres sectors productius importantíssims i, per ficar algun exemple, les seues senyories saben que per exemple el calcer representa ni més ni menys que el 65% de la producció nacional i compta amb una xifra de negoci neta de 2.
558 milions d'euros; el sector ceràmic representa ni més ni menys que el 43,1% de la producció de la Unió Europea i és líder mundial en el mercat o les exportacions del sector del joguet han alcançat un valor de més de 15.
000 milions d'euros i suposen el 22% de les exportacions totals espanyoles del joguet, per ficar algun exemple.

Per això és importantíssim, i des del Grup Parlamentari Popular així ho vegem, que el govern, el Consell de la Generalitat, faça un compromís i presente un pla d'estes característiques, com el que li vaig a preguntar al senyor president, perquè cal afrontar els nous reptes del segle XXI i cal afrontar, lògicament, a través d'un projecte de futur, ambiciós, realista i que done compromís i recolzament als nostres sectors productius, com són el calcer, la ceràmica, el joguet, la fusta i el moble, el sector tèxtil o el sector del metall o la il·luminació, per ficar alguns exemples i que són fonamentals per a la nostra economia i que, evidentment, necessiten sempre de nous impulsos per al seu desenrotllament i pel seu creixement.

En eixe aspecte, cal dir que el govern del Partit Popular, el Consell, no ha escatimat cap esforç per a fer que l'empresa de la Comunitat Valenciana lidere amb competitivitat no sols el mercat nacional sinó també estiga liderant amb competitivitat el mercat internacional, que cada vegada és més ample, però també cada vegada és més complex i és més difícil.

Així es preveu, per a tots estos sectors que anteriorment he indicat, una inversió que estarà al voltat d'entre els 250 o 300 milions d'euros, la qual cosa significa no sols un compromís ferm per a la defensa de tots els sectors productius de la Comunitat Valenciana sinó també demostren la sensibilitat i el recolzament a tot el sector industrial.
Hui mateixa es va presentar el sector de la ceràmica amb més de 13 milions d'euros per a la seua inversió.

Per tot això, i per la importància que té este Pla de competitivitat, li preguntem al Molt Honorable President de la Generalitat sobre la valoració de la incidència que el mateix va tindre per al rellançament del sector industrial amb l'esperança que este esforç del govern del Partit Popular seguisca fent que els nostres sectors productius estiguen al capdavant dins de tot el panorama nacional.

I, senyories, fem esta pregunta, perquè hi ha altres que van d'*agoreros* i de pessimistes respecte al nostre sector productiu.
Hi ha altres que només que donen actituds catastrofistes i es dediquen a parlar de falses crisis en el sector industrial.
Les dades que jo els acabe de donar demostren clarament quina és la potència, quina és la confiança amb el sector.
I així també en visites de secretaris d'estat ho diuen també els del govern socialista que la nostra Comunitat és un exemple i la nostra economia està sent puntera en el conjunt d'Espanya.

Per tant, des del Grup Parlamentari Popular formulem esta pregunta i animem el president i el Consell a seguir per esta senda de recolzar, de donar confiança i de donar recolzament vertader i real als nostres sectors productius.
Altres que es dediquen a ser *agoreros*, que es dediquen a donar falses expectatives, però evidentment així pot ajuden el nostre sector, li fan un *flaco* favor.
Nosaltres al recolzament i al futur de la competitivitat de la nostra Comunitat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

Gracias, presidente.

Señorías.

Señor portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

Efectivamente, Plan de competitividad.
Durante estos años la Comunidad Valenciana ha crecido por encima de la media nacional y europea tanto en crecimiento económico, en riqueza, como en generación de puestos de trabajo.
De hecho, tengo que anunciarles que el paro registrado ha bajado en el mes de mayo de este año en 2.
412 personas y es más del doble que el mismo mes del año anterior.
Lo cual yo creo que es para la satisfacción, espero, de todos los miembros de la Cámara, como también ha subido la afiliación a la seguridad social en 17.
088 personas, 66.
000 en lo que llevamos de año, y estamos como siempre cada mes, mes récord de afiliación a la seguridad social.
Esto es la constante de estos últimos años.
Pero somos conscientes que tenemos que ir hacia esos planes de competitividad a los que hacia referencia el portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

El gobierno valenciano, en contacto y trabajo diario intenso con todos los sectores industriales de la Comunidad Valenciana, ha preparado -y algunos de ellos terminándose su elaboración- una serie de iniciativas para seguir mejorando la competitividad en nuestros sectores industriales, para seguir ganando el futuro y para seguir generando prosperidad y seguir generando empleo en la Comunidad Valenciana.

Estos planes de competitividad llevan, entre otras, iniciativas que tienen que ver con la innovación, que tienen que ver con la exportación, que tienen que ver con la formación, por ejemplo con la formación profesional.
Hay un dato que yo creo que también es muy importante: en el primer año los alumnos de formación profesional de la Comunidad Valenciana encuentran su trabajo y más de la mitad de los alumnos de formación profesional en nuestra Comunidad lo encuentran en el primer mes, en el primer mes.
Eso significa que también tenemos que seguir incidiendo en la formación, en la educación, en la innovación.

El camino de las inversiones, el camino de la competitividad, el camino de la aplicación de un modelo concertado con la sociedad civil, con los sectores empresariales, el camino de buscar también la complicidad del gobierno de España.
El 10 de junio próximo me reúno con el ministro de Industria, le voy a llevar un proyecto de inversión cierto sobre cada uno de los sectores industriales y empresariales de la Comunidad Valenciana, además, como he dicho antes, concertado con los propios representantes de cada uno de los sectores.
Y espero que el gobierno de España, en este caso, esté a la altura de las circunstancias, porque no lo está en la mayoría de los casos, y apoye a los sectores industriales de la Comunidad Valenciana, como va a hacer el gobierno valenciano, espero que eso sea así, porque le llevo planes ciertos, realizables, eficaces y concertados con la sociedad civil, cosa que normalmente los socialistas no saben hacer, pero nosotros sí que lo hemos hecho, para seguir en ese camino de competitividad y de innovación para el futuro.

Estoy convencido que con estos 17 planes de cada uno de los sectores industriales que afecta a un sector, que representa más del 11% del PIB de la Comunidad Valenciana, estaremos preparando el camino para seguir creciendo puestos de trabajo en nuestra Comunidad y en prosperidad.

Hay un objetivo que vamos a cumplir al final de la década y es el del pleno empleo.
Sólo lo garantizan las políticas que puedan poner en marcha políticas llevadas a cabo por el Partido Popular, solo.
De hecho se ha demostrado en España durante los años que ha gobernado el Partido Popular, a diferencia de cuando gobernaba el Partido Socialista, que era la época de la destrucción de empleo, de la generación de paro, la desesperanza, la desesperanza.
Por lo tanto, estoy convencido que lo vamos a conseguir, el pleno empleo, vamos a conseguir ese gran objetivo.

Para estos cuatro años habíamos propuesto la creación de 145.
000 puestos de trabajo.
A día de hoy ya se han creado 178.
000, muchos más puestos de trabajo en dos años que los que teníamos previstos para los cuatro años.
Por eso el objetivo lo hemos ampliado a 250.
000 empleos.
Estos planes para las empresas, para el sector industrial de la Comunidad Valenciana, son planes de competitividad que nos van a permitir poder llegar a esas cifras que se acerquen definitivamente a lo que pretendemos, que es el objetivo del pleno empleo.
Y espero, también, que estos planes sean apoyados por el gobierno socialista y espero que esté a la altura de las circunstancias el Ministerio de Industria y el gobierno de Madrid.
Nosotros estamos haciendo el trabajo como se tiene que hacer y ofrecemos este trabajo para concertar también el esfuerzo del gobierno de España, que no puede mirar a otra parte.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

***Pregunta d'interés general formulada pel diputat Joan Ignasi Pla i Durà, síndic del GP Socialista, sobre quines responsabilitats pensa assumir el Consell amb relació a la filtració d'exàmens d'accés als cicles formatius de formació professional de grau superior (RE número 30.
346).***

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor president.

Per a formular la segona pregunta té la paraula l'il·lustríssim senyor Pla, del Grup Parlamentari Socialista.

 

**El senyor Pla i Durà:**

Senyor president, quines responsabilitats pensa assumir el Consell en relació a la filtració d'exàmens d'accés als cicles formatius de formació professional de grau superior?

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Pla.

Té la paraula el senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Pla, els que es deriven de la investigació interna que s'ha ficat en marxa dins de la Conselleria i també del que es derive del desenrotllament de la denúncia presentada per la Conselleria d'Educació i Ciència.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Pla, té la paraula.

 

**El senyor Pla i Durà:**

Senyor president, com ja sols ser normal, vosté no assumix mai cap responsabilitat, mai absolutament.
L'atur en esta Comunitat i la plena ocupació que vosté desitja és evident que és un objectiu de tots i és un objectiu compartit.
Però amb vosté la plena ocupació en esta Comunitat és impossible, ja s'ha demostrat.
Mire, mire, des que vosté governa són 60.
000 les persones que buscant ocupació no la troben.
Vosté ha donat hui una dada ací d'ocupació i ha fet referència al tema de formació i al tema del Pla de competitivitat com a element per a superar eixa situació, ha fet referència a una dada, però no ha dit la més important: que esta Comunitat és la que lidera la destrucció d'ocupació en Espanya en el darrer any.
No ho ha dit.
.
.
*(aplaudiments)* En Espanya baixa quatre punts i ací s'incrementa tres.

Bo.
La formació professional vosté l'ha posada com un element d'avantguarda per anar superant i per anar fent possible el que la nostra economia siga més competitiva.
I ha dit ací que quasi tots els joves que fan formació professional es col·loquen de seguida.
I pregunte jo: per què el seu govern no fa un esforç per incrementar clarament l'oferta formativa en FP?
Punt u.
Per què hem de recórrer als exàmens, als exàmens, com al que hui ens porta ací a esta pregunta?
Per a cribar, perquè en definitiva els joves que van anar l'altre dia, els joves que van ser massacrats, des del punt de vista de la seua dignitat, per culpa de la irresponsabilitat de la seua Conselleria d'Educació i del seu govern, 7.
200 joves van anar a examinar-se amb total naturalitat, després d'haver fet un esforç enorme, després d'haver renunciat inclús i haver demanat permís per a poder anar a examinar-se, apleguen allí sabent vostés que estaven filtrant-se els exàmens, perquè ja feia tres anys que això estava passant, i no sols no paren l'examen, deixen continuar l'examen i ara diuen que va a repetir l'examen.

Per tant, castigant a eixos joves que de bona fe, amb bona voluntat, van fer un esforç enorme no per obtindre un títol, no per obtindre una plaça ni un lloc de treball, per a poder continuar els seus estudis, senyor Camps.
Vosté sap el greu que és això per als joves i per a les seues famílies?
¿Vosté sap el nivell d'irresponsabilitat que suposa tindre una conselleria que tolera i consenteix tres anys seguits eixa situació, i que ara fa que eixos joves hagen de tornar a repetir els exàmens, perquè ha hagut ­clarament- jo crec que una deixació de responsabilitats per part de la Generalitat, del govern valencià?
¿Quina credibilitat té el sistema?
¿Quina credibilitat té el seu govern?

El problema, de vosté, senyor Camps, el problema, de vosté.
Perquè vosté, en educació, porta dos consellers.
Porta dos: un, que està ací sentat, a la meua esquerra; huí l'altre no està, perquè està intentant traure més diners a Madrid, la qual cosa em pareix bé, si no *despilfarraren* vostés tant.
Però el que tenim ací segut.
.
.
*(aplaudiments)*

El que tenim ací segut, el conseller que tenim ací segut, era ja conseller quan ja es va dir públicament ­i es va denunciar- que estaven produint-se eixes filtracions.
I va tolerar, i va consentir.
Ell estava en una altra cosa; ell estava "desmuntant l'entramat".
*(Rialles)* No estava en la faena.
Estava "desmuntant l'entramat".
Perquè, si no, no s'entén com és possible que, després de dos anys denunciant-se ­per part d'alumnes, per part de professors- que això estava passant, no es prenguera cap mesura.
No prenguera cap mesura.
Evidentment, vosté el va canviar.
El va canviar, i li ha donat una bona responsabilitat: la de manipular, enganyar i mentir, i confondre a la ciutadania.
Però, bo.
.
.
*(aplaudiments)*

Per cert, que la penitència li va en el càrrec ­evidentment- perquè haver de fer això per a intentar autoafirmar-lo a vosté tots els díes en el càrrec que ocupa, sent el càrrec que l'hauria agradat a ell ocupar, doncs ja té penitència.
Però, bo.
.
.
*(Aplaudiments)*

El nou conseller és coneixedor, perfectament, d'eixa situació.
¿I quina responsabilitat política ha pres el Consell, davant d'eixa greu mancança de dil·ligència?
Dir que el que es derive de l'expedient informatiu.
Culparen els alumnes; culparen els funcionaris, però no ha hagut ningú que haja dimitit.

Mire, després del que ha passat, senyor Camps, si vosté fora un president com toca, que tinguera valentia política, coratge polític, hauria agafat al seu conseller i li hauria dit: "Ací, responsabilitats polítiques d'aquells que la tenen.
" Que són qui ­en definitiva- tenen encomanada la tasca de fer que estos processos siguen transpartents, que generen il·lusió entre els nostres joves, no decepció i frustració.

Vosté, una vegada més, sense cap tipus de responsabilitat.
.
.

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
sense cap tipus de responsabilitat política, i generant frustració en molts joves de la nostra comunitat.
Gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Asistimos a una circunstancia que me deja absolutamente perplejo.
Perplejo.
*(Remors)*

No, para que se entere todo el mundo.
Porque además, yo creo que en España debe enterarse inmediatamente, que cuando el portavoz socialista miente.
.
.
*(remors)* .
.
.
miente hablando de paro, pero dice que se destruye empleo en la Comunidad Valenciana, el PSOE aplaude, aplaude el paro, aplaude la destrucción de empleo.
*(Remors)* Es impresionante.
*(Aplaudiments)*

Es impresionante.
Estoy impresionado.
O sea, lo que realmente les anima a los socialistas es que su portavoz diga que hay paro en la comunidad, y que no hay agua en la comunidad.
*(Protestes)* Y que no somos la *centralidad* de la comunidad.
Y que no hay prosperidad en la comunidad.
Es lo que les anima.
¡Qué catástrofe de oposición!
*(Protestes)*

Bueno, vamos a ver.
¿Qué hemos hecho?
¿Qué hemos hecho?
Hemos detectado una irregularidad.
Y por favor, escúchenme, que esto es muy serio.
Hemos detectado una irregularidad.
Hemos paralizado ese examen.
¿Usted, detectando una irregularidad, habría permitido la validez del examen, señor Pla?
Hemos detectado la irregularidad.
Hemos puesto en marcha una comisión de investigación en la Conselleria de Cultura.
.
¿Usted, señor Pla, habría hecho un juicio sumarísimo sin investigación previa, señor Pla?
*(Aplaudiments)*

Hemos puesto en conocimiento del juez lo que ha ocurrido.
¿Usted, señor Pla, no habría ido a los jueces a que decidiesen si hay algún tipo de irregularidad, señor Pla?
¿De qué estado de derecho está hablando, señor Pla?
¿De está hablando usted, señor Pla?
¿De juicios sumarísimos?
¿De acciones tecnócratas?
*(Aplaudiments)* ¿De la burocracia, por encima del estado de derecho?
¿Eso es lo que usted quiere implantar en la comunidad?
Pues, le digo una cosa: no se lo vamos a permitir.
Seguiremos hablando de prosperidad.
 *(Aplaudiments)* 

Y seguiremos hablando del estado de derecho, señor Pla.

¿A usted le gustaría tomar las decisiones.
.
.

**El senyor president:**

 

Señores diputados.
.
.

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
en su despacho, sin dar cuenta a los jueces?
¿A usted le gustaría hacer juicios sumarísimos, sin abrir investigaciones?
Que esas etapas, señor Pla, ya se han acabado.
Han pasado.
Está el estado de derecho para depurar responsabilidades.
Y este presidente, en cuanto tenga la solución de la propuesta de la comisión de investigación, y cuando sepa lo que los jueces dicen al respecto, tomará las decisiones, porque los presidentes democráticos toman las decisiones conforme corresonde al estado de derecho.
¿A qué estado está usted apelando, señor Pla?
¿De qué tipo de estado me está usted hablando, señor Pla?
*(Aplaudiments)* ¿De qué me está hablando, señor Pla?

**El senyor president:**

 

Señor Such.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Pues esto es importante que se diga alto y claro, porque la democracia se asienta sobre la presunción de la inocencia.
La democracia se asienta sobre la investigación serena y cierta.
La democracia se asienta sobre el estado de derecho y, cuando hay un problema, los demócratas nos vamos al juez.
Y el juez investiga.
Y el juez decide dónde está la responsabilidad y dónde está la culpabilidad.
*(Remors)*

**El senyor president:**

 

Señor Such.
.
.

**El senyor president del Consell:**

Y es que, señor Pla, usted añora, anhela formas no democráticas en el actuar de la admistración.
*(Protestes)*

Yo defenderé la democracia, defenderé la presunción de inocencia, y defenderé, hasta sus últimas consecuencias ­aunque tenga que escuchar tonterías de su parte- *(Protestes)* .
.
.
hasta sus últimas consecuencias, el estado de derecho.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

***Pregunta formulada pel diputat Joan Ribó i Canut, síndic del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre quina valoració fa el president del Consell del funcionament de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport i de Ciegsa (RE número 30.
338).***

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.
*(Remors)*

Señores diputados: el refranero español dice que "quien siembra vientos, recoge tempestades".
*(Protestes)*

Correspon la pregunta formulada per l'il·lustrissim senyor síndic del Grup Parlamentari Entesa.
El senyor Ribó té la paraula.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Xé, senyor Camps!
Doncs jo també li he de parlar de la Conselleria d'Educació.
Què anem a fer?
*(Rialles)*

Mire, per una volta.
.
.
efectivament, hi ha hagut una filtració d'exàmens d'accés al cicle superior que ha provocat denúncies, manifestacions i la repetició dels mateixos.
Per altre costat, les últimes guindes en el pastís de Ciegvsa; incendi, possiblement provocat, asalt i robatori de documents.
Procediments ­anem a dir-ho així- poc feqüents en una entitat pública.
¿No creu vosté que fa un *poquiu* d'olor estrany esta conselleria?

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.
*(Remors)*

Senyor president, té la paraula.

**El senyor president del Consell:**

 

Ciegvsa, señor Ribó, es una empresa que se pone en marcha y, además, está cumpliendo con sus objetivos, para construir colegios e institutos.
Muchos colegios y muchos institutos.
Más colegios y más institutos que en toda la historia de la comunidad.
Más colegios y más institutos que en el resto de España.
Por lo tanto, lo que a usted le debería parecer es excelente el trabajo que está haciendo esta empresa.

Y yo no sé por qué llaman a la risa estas cosas.
Porque una empresa pública que construye colegios e institutos, tendría que ser, por parte de todos los miembros de esta cámara.
.
.
*(remors)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Vicente, por favor.

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
tendría que ser una constante de apoyo, de cercanía y de comprensión.
Porque es la empresa que hace colegios e institutos.
Y los que construyen colegios e institutos, creo, deben merecer, como merecen por mi parte.
.
.
*(remors)*

**El senyor president:**

 

Señores diputados socialistas, por favor.

Perdón, señor presidente.

Si ustedes no permiten expresarse libremente en esta cámara, esto no es un contexto como el que debe ser.
No es un contexto democrático.
Ustedes se han acostumbrado a interrumpir, sistemáticamente, a quien está orando.
Y no es bueno; no es bueno.
Por favor.

Señor presidente, continúe.

**El senyor president del Consell:**

 

Señor Ribó, creo que, entre todos, tenemos que tener la consideración de apoyo a aquellos que hacen posible que se construyan colegios, que se construyan institutos, y que, además, estoy convencido de que si usted ­que estoy convencido que lo ha hecho- ha ido a alguno de estos colegios e institutos construidos durante estos años, habrá admirado la excelente infraestructura educativa que se ha puesto a disposición de los jóvenes en la Comunidad Valenciana.

El sistema educativo es de todos.
Es de todos.
Es la apuesta más importante que podemos hacer de futuro, de preparación de los jóvenes de la Comunidad Valenciana, de formación, de capacidad para poder ser competitivos, de igualdad de oportunidades.
En definitiva, es un instrumento al servicio de la democracia y de cada una de las personas que componemos la Comunidad Valenciana.
Iguala las opciones; iguala las oportunidades.

Yo todavía no entiendo por qué la izquierda hace de la educación pública un permanente campo de batalla.
Me duele profundamente.
No lo entiendo.
Y, a veces, empiezo a pensar que lo de la educación pública, para ustedes, no es un proyecto que justifique todos los esfuerzos para ponerla en marcha, sino que es un campo de batalla, es una herramienta de trabajo político, partidario para ustedes, cuando para nosotros es una herramienta de trabajo, de preparación y de formación de personas, de los jóvenes que estudian.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, president.

Té la paraula el senyor Ribó.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Mire, comencem per allò de la FP.

Fa almenys tres anys que hi ha denúncies de filtracions i vostés no han fet res per resoldre aquests temes.
No han pres mesures de seguretat, de protecció ni de custòdia de documents, que són imprescindibles.

Nosaltres sospitem que no estan interessats.
Però, mire, jo li vaig a dir una cosa: si estan interessats en açò, jo li possibilite una possible línia d'investigació.
¿Per què no miren aquells centres en què es paguen quantitats astronòmiques, oferint garantíes per aprovar els exàmens?
Unes garantíes que, de vegades, recorden altres garantíes que es donaven per a a provar el carnet de conduir.
¿Per què no ho miren?

Però, mire, les noves tecnologíes tenen una capacitat socialitzadora, sobretot dels coneixements privilegiats.
I enguany, ha passat.
Han aparegut en internet; han rebut denúncies abans de començar; el mateix dia es publica una fotocòpia exacta de l'exàmen de matemàtiques, i la pregunta és molt clara, senyor president, a la que voldria que em resonguera.
Sabent que s'han filtat exàmens, ¿per què, en eixe moment, no aturaren els exàmens?
¿Què esperaven?
¿Què esperaven?

Eixe és el problema.
Vostés no han sabut gestionar una crisi que vostés han provocat.
Eixe és el problema fonamental, i eixa és l'ofensa fonamental que jo li vull dir aquí, d'una forma contundent.
Són incapaços de gestionar una crisi que vostés mateixos han provocat.

I, mire vosté, han provocat problemes en estos xics, en estes xiques; entre altres coses perquè, quan s'hagen d'examinar, hi ha altres tipus d'exàmens.
Entre altres moltes coses.
Els estan impedint poder accedir a altres determinades proves en el mateix moment.
¿Què esperaven, que passara la tronada?
¿Què esperaven, que el *chapapote* no els arribara, com van fer els seus, que se'n van anar el més lluny possible?

Mire vosté, ací hi ha moltes responsabilitats.
Directors generals, sotssecretari, conseller.
.
.
al final està vosté.
Si ningú no és responsable, vosté és l'últim responsable.
D'eixa filtració i de no saber gestionar adequadament la filtració.
Està claríssim, perquè eixe és el problema.
Ni l'han controlat, ni l'han sabut gestionar.
Perquè estava claríssim que eixe exàmen s'havia de repetir.
¿Per què esperaren quatre díes?
¿Per què no donaren l'ordre automàticament, d'aturar uns exàmens que estaven eixint fins i tot en premsa el mateix dia?
És incomprensible.

Mire, l'altre assumpte és Ciegvsa, efectivament, creat a juliol de 2000, pel govern Zaplana, per acabar el mapa escolar.
És un escàndol.
És un escàndol.
És un escàndol per no complir el seu objectiu bàsic, construir centres escolars.

El mapa escolar s'havia d'acabar en el 2003.
En el 2005 el mapa escolar continua sense acabar-se, encara que li hagen canviat el nom.
Li han canviat el nom, han fet altres cosetes.

És un escàndol per l'adjudicació de contractes de forma inadequada.
Ho diu el síndic de Comptes.
És un escàndol perquè els centres construïts sense tenen un sobrecost estimable a més en el 50% respecte a altres comunitats.

Mire, ahir el conseller -que hui no està- li deia a la diputada del Partit Socialista: 1.
800 euros s'ha gastat.
Però, mire vosté, eixos 1.
800 euros en altres comunitats hagueren costat aproximadament 1.
200, perquè el sobrecost és aproximadament del 50% més.
El que volem saber aquí, el que volem saber aquí, on han anat estos aproximadament 600 milions d'euros de sobrecost.
Eixe és el problema.
I sap què passa?
Que vostés han blindat el coneixement.
L'han blindat d'alguna forma, perquè quan arribem a preguntar sobre açò diran "els papers estan cremats, els papers ens els han robat".
I al final mai no ho podrem saber.

Altres, com el senyor Zaplana, quan volia blindar el contracte, per exemple de Julio Iglesias, ho enviava a un compte corrent en un paradís fiscal, en una sucursal d'un banc suïs, així quedava perfectament blindat.
D'alguna forma el blindatge es fa d'una altra manera.
Es cremen els papers.
I, si no els cremen, desapareixen.
És una situació realment que em sembla greu.

I mire, jo li voldria fer un plantejament.
Té vosté una solució per a demostrar.
Es poden fer col·legis com es fan en totes les comunitats, pels mecanismes normals.
Per què no dissol Ciegsa i es tornen a fer els col·legis com els han fet sempre, com els fan en totes les comunitats des de la conselleria corresponent?
I podem tenir mecanismes normals de control.
I podem tenir mecanismes d'adjudicació transparent.
Per què no fem açò?

Mire, vosté veurà, vosté serà també responsable d'açò.

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Senyor president, té la paraula.

**El senyor president del Consell:**

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Veo que usted gobernaría a golpe de visceralidad.
Sí, de visceralidad.
Y nosotros lo hacemos a golpe de reflexión.
Se detecta un problema, se investiga rápidamente y cuando se cree que hay que paralizar en este caso la validez del examen, se decide paralizar, se crea una comisión de investigación, se presenta delante del juez.
En fin, un estado democrático y de derecho, como le he dicho antes, claro.
Pero a golpe de visceralidad, pues creo que no se debe de actuar nunca en un estado como el nuestro.
Yo creo que si se hubiese actuado de otra manera, habría sido con rapidez, con urgencia, no se habría atendido realmente a los efectos, etcétera.

En fin, es que esto es gobernar, señor Ribó.
Y de todo me hago absolutamente responsable, señor Ribó.
Claro que sí.
Soy el presidente de la Generalitat.
Me hago de todo absolutamente responsable.
Y creo que las cosas se tienen que hacer conforme se plantean, con tranquilidad, con normalidad, con reflexión.
Se ve que se ha detectado una irregularidad, y como puede afectar a la credibilidad nada más y nada menos que de los exámenes de los que estamos hablando, se pone en marcha la comisión de investigación y se convoca a los alumnos a un nuevo examen.
Eso es lo que corresponde.
¿O no le parece a usted correcto?
¿Qué tenía que haber sido, leer el titular del periódico e inmediatamente paralizar todo el proceso?
¿O cómo funciona esto?
¿En su sistema como funciona?
Me lo tienen que explicar un día, me lo tienen que explicar un día como funcionaría su sistema.
Se levanta uno por la mañana, coge el teléfono y dice "que se paralicen todos los exámenes de la Comunidad Valenciana, porque, claro, acabo de ver un titular".
Oiga, no, es que esto no funciona así.
Uno pues se pone en marcha, habla con el responsable correspondiente, se reúnen.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Una patada, una patada en la mesa.
Esto no puede ser.
Y un portazo.
Esto no puede ser.
Entonces salgo de allí y digo "que se paralice el mundo, que yo acabo de ver algo raro".
¡Oiga no!
Si es que esto funciona con normalidad.
.
.

**El senyor president:**

¡Señora Espí!

**El senyor president del Consell:**

.
.
.
funciona con normalidad, que se analizan muchas cosas.
¿Usted sabe la cantidad de cosas que se analizan todos los días en la administración autonómica?
Claro, es que posiblemente usted eso no lo sepa.
Pero, bueno, se analizan muchas cosas, se toman decisiones.
.
.
bueno.

Una administración con competencias en sanidad, en educación, en tantísimas cosas, y las cosas se van tomando con la reflexión correspondiente.
Sinceramente creo que se ha actuado con rapidez y con celeridad, pero con la reflexión necesaria.
Yo es lo que le pido a la gente que trabaja conmigo: reflexión.
No visceralidad.
No radicalidad.
No la patada, la patada en la mesa, que se pare el mundo.
No.
Que la gente lo piense, que reflexione y que vea donde puedan estar los problemas.
Y que luego se ponga en conocimiento del juez todo aquello que parezca que puede haber algún tipo de irregularidad.
Como le invito a que lo haga, señor Ribó.

Estas veladas acusaciones que usted nos hace aquí y que nunca termina de concretar, lo que correspondería es que usted se fuese al juez.
Lo que ocurre es que yo creo que usted es libro guiness, récord, libro guiness, de denuncias que luego, como un boomerang, han ido contra usted.
Porque no creo que haya ciudadano de la Comunidad Valenciana que haya puesto en marcha más acusaciones veladas y ni una acusación velada haya sido nunca demostrada.
Usted, señor Ribó, creo que tiene en este caso la posibilidad de poder presentarse como el hombre récord, *record man* de denuncias nunca avaladas por investigación alguna.
¡Pues bueno, qué le vamos a hacer!

Mire, esto es muy importante.
Yo sé que a usted los números lo pierden, lo pierden.
Esto es muy importante.
Le voy a dar un último dato antes de que el señor presidente de las Cortes diga que mi tiempo ha terminado aquí, en la tribuna, en el día de hoy.

Mire ¿sabe cuántos niños, si le interesa, pero bueno, sabe cuántos niños se han escolarizado desde el 1 de septiembre a día de hoy, a día de hoy, en el sistema educativo de la Comunidad Valenciana por la cantidad de personas y de familias que han venido de fuera de la Comunidad Valenciana y que no estaban previstos en el sistema educativo?
7.
000 niños.
7.
000.
El sistema educativo de la Comunidad Valenciana está es capaz de poner en marcha todos los años, ¡todos los años!
la más amplia y potente oferta educativa, y además integrar a 7.
000 niños no previstos a lo largo de todo el curso escolar.
Niños que vienen con diferentes niveles académicos.
Niños que vienen con diferentes idiomas.
Niños que necesitan atención especial.
De eso estamos hablando en esta comunidad cuando hablamos de educación universal, universal, para todo el mundo, y además gratuita.

Y le diré más.
Como Ciegsa, que es un instrumento eficaz para construir colegios e institutos, un montón de comunidades autónomas han puesto en marcha instrumentos de este tipo, entre otros comunidades autónomas gobernadas por el Partido Socialista, Andalucía o Castilla-La Mancha, por poner dos ejemplos de gobiernos socialistas en donde crece el paro y en donde no hay oportunidades como hay en la Comunidad Valenciana.

Pero, en cualquier caso, decirle que le invito una vez más a usted, a de verdad hacer posible que el sistema educativo público de la Comunidad Valenciana sea de todos y para todos, y que usted con esa visceralidad.
.
.

**El senyor president:**

Señor presidente.
.
.

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
y esa radicalidad lo que hace es malbaratar el discurso entorno a una cuestión tan importante de oportunidad e igualdad como es el sistema educativo en la Comunidad Valenciana.
Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Estimada compañera, si las personas que suben a la tribuna les permitieran en el tiempo que tienen expresarse con libertad, sin tener réplicas, este presidente no sería tan laxo en la interpretación de los tiempos.

Se levanta la sesión durante media hora.

 

*(Se suspén la sessió a les10.
hores i 43 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 33 minuts)*

 

***Informe de fiscalització del compte general de la Generalitat Valenciana corresponent a l'exercici de 2003.
Dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda.***

 

**El senyor president:**

 

Se reanuda la sesión.

Punto segundo del orden del día: Informe de la fiscalización de la cuenta general de la Generalitat Valenciana correspondiente al ejercicio 2003, dictamen de la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 107.

La Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda, en la reunión del día 12 de mayo de 2005, con relación al informe de fiscalización de la cuenta general de la Generalitat Valenciana correspondiente al ejercicio 2003, ha aprobado el siguiente dictamen:

"Las Cortes Valencianas aprueban el informe de fiscalización de la cuenta general de la Generalitat Valenciana correspondiente al ejercicio 2003".
Palacio de las Cortes Valencianas, Valencia 12 de mayo de 2005.
El presidente, don Jesús Ros Piles, el secretario en funciones, Mariano Castejón Chaler.

Vamos a proceder a la votación del dictamen.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: sí, 38; no, 31.

Para explicación de voto, tiene la palabra, en representación del Grupo la Entesa, el ilustre diputado señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Nosaltres hem votat que no a aquesta proposta, que va ser presentada en el seu moment pel PP, perquè creem que l'informe de la Sindicatura no es mereix que aquestes Corts, doncs, pràcticament el vulguen aprovar com si no haguera passat res.
Nosaltres creem que l'informe detecta tota una sèrie de situacions absolutament irregulars, una sèrie de deficiències greus, una sèrie de defectes i unes pràctiques, en la majoria de conselleries, que s'acosten en alguns casos a un model prop de la corrupció administrativa perfectament preparada.

La Sindicatura, a pesar d'això, ha fet un bon treball.
Nosaltres felicitàrem al Síndic en el moment de la seua exposició, però, clar, hem de dir que eixe bon treball s'ha fet a pesar de les dificultats que han tingut per a poder-lo elaborar.
L'informe s'ha fet amb la documentació de la qual han pogut disposar, però el mateix informe reconeix que no s'ha pogut disposar de tota aquella documentació necessària i que ha hagut organismes de la Generalitat que han dificultat o no han facilitat la informació necessària.
Probablement, per tot això, l'informe de la Sindicatura diu que no es pot emetre una opinió global en termes d'eficàcia, eficiència i economia.
En les conclusions, la Sindicatura ja aboca tota una sèrie d'insuficiències documentals que provoquen que la Sindicatura no es puga pronunciar sobre determinats aspectes importants en qualsevol fiscalització dels comptes de la Generalitat.

Per això, diem que la Sindicatura necessita comprovar que els seus informes no es queden en un mer tràmit, que és un poc el que em dóna la impressió que vol fer el Partit Popular o ha fet.
La Sindicatura fa recomanacions, denuncia pràctiques incorrectes, planteja millores, però sense acabar de concretar els responsables; pareix que arriba fins a un moment i d'ahí no vol passar o no s'atreveix a passar.
Fa falta vore quins són els casos concrets, quins són, per què són i en quins departaments són.
Tot amb l'esperança ­imagine­ que eixes coses milloren, que eixes coses no es tornen a repetir, que la gestió siga millor, que el control dels diners públics siga transparent i eficaç.

Eixa és la línia que nosaltres enteníem que conté l'informe de la Sindicatura, i d'ahí ve la proposta que nosaltres férem com a proposta de resolució davant d'aquest informe, proposta que va estar derrotada en la comissió pels vots del Partit Popular.

Nosaltres, en la nostra proposta de resolució, afegíem tota una sèrie de qüestions que pensem que són importants i que complementen l'informe que la Sindicatura ha fet.
D'alguna manera, sense açò l'informe queda coix, queda incomplet, queda parcialment ­jo crec­ estimat.
En la proposta nostra estava, per exemple, la petició que els informes de la Sindicatura haurien de concretar i donar a conéixer tots aquells supòsits en els que s'hagen detectat insuficiències administratives, retards en la documentació, documentació incompleta, poca col·laboració amb la pròpia Sindicatura, fraccionament deliberat en la contractació, els temes d'enxufisme, etcètera, etcètera.
També un altre tema, que també la Sindicatura recorda tots els anys, el que s'unisquen a eixe informe general els comptes generals de les tres diputacions provincials, que s'incloguen també en l'informe tots aquells convenis, acords, protocols, etcètera, que assumisca la Generalitat Valenciana amb altres organismes, tipus ajuntaments, universitats, diputacions, etcètera, etcètera, puguen donar peu a compromisos financers per a pressupostos que hagen d'executar-se el dia de demà.

Així mateix, també voldríem saber en aquells supòsits en els quals la Generalitat directa o via d'empreses participe.
Un dels casos, doncs, podria ser un cas emblemàtic, el de la pròpia Terra Mítica, Societat Anònima.
Els compromisos que d'ahí es puguen agafar com a accionista, com a partícip d'eixes empreses.
Què suposa això?
Quins compromisos ens obliga eixa participació?
I, lògicament, també, l'aspecte que davant d'actuacions lesives a l'interés públic hi ha tot un sostre en l'informe, de comportaments irregulars a l'hora de la gestió pública, de desinterés manifest, d'actuacions no ajustades als criteris de bona gestió comptable, qualsevol altra situació que no haja de ser admesa en una administració pública que gestiona diners públics, que la Sindicatura òbriga els corresponents expedients de responsabilitat comptable als efectes previstos en la legislació.
És prou lamentable ­i el propi Síndic aixina ho va fer constar­ que el Tribunal de Comptes a Madrid obriguera expedients d'este tipus quan ací inclús no havien estat oberts.

Pensem que, d'alguna manera, la proposta que presentava l'Entesa i que també presentava l'altre grup de l'oposició, el Partit Socialista, anaven en la millora d'arreplegar el missatge que l'informe de la Sindicatura plantejava davant del darrer informe presentat dels comptes de la Generalitat, i que completava això i volia obligar a donar un pas més endavant a l'hora d'exigir i de garantir eixa millor administració.
Quina va estar la resposta per part de vostés?
Bloquejar, impedir aquesta aprovació.

Vosté, el Partit Popular, es troba, evidentment, còmode davant de la situació actual, encara que els resultats de la Sindicatura són demolidors ­perquè nosaltres ho entenem així­ en molts aspectes.
Probablement, si aquesta haguera pogut treballar en les condicions ideals d'accessibilitat a tota la documentació, etcètera, etcètera, les conclusions encara hagueren pogut ser pitjors per a vostés quan s'hagueren destapat, s'hagueren detectat situacions encara més preocupants.
I dic que ja són demolidors perquè, clar, detectar 1.
204 milions d'euros en factures no comptabilitzades, doncs, jo crec que ja té mèrit.
Que en l'any 2002 les factures, eixe mateix capítol de factures amagades, pujaren 921 milions d'euros i ja pareixia una quantitat difícil de superar, i ja l'hem superada en el 2003 ­no sé què passarà en el 2004­, són situacions suficientment greus com perquè es prenguen mesures per a un major control i una major exigència.

Si tenim en compte, a més, que el propi conseller d'Hisenda va declarar en eixe exercici que havia tingut un dèficit de sols 4.
100.
000 euros, i, per tant, podríem parlar d'un pressupost tècnicament equilibrat en la seua liquidació, doncs, la veritat és que una diferència de 1.
200 milions d'euros segurament deu ser poc més que *calderilla* per a este conseller.
Curiosament, d'eixa quantitat desorbitada 1.
121 milions d'euros representen factures amagades de la Conselleria de Sanitat, Conselleria de Sanitat que curiosament du l'anterior responsable d'Economia, que segurament ha d'haver-se convertit en un expert a l'hora de manipular, d'amagar i de fer enginyeria comptable en este tipus de qüestions.

Cal recordar, a més, algun dels casos que planteja la pròpia intervenció general en el període d'al·legacions a la Sindicatura davant d'aquesta situació que estem denunciant.
El propi interventor reconeix que els pagaments ocults de Sanitat pogueren suposar imputació de responsabilitats.
El tema de què la persistència en la Conselleria de Sanitat en eixa pràctica de seguir gastant diners quan no hi ha fons i mantindre eixes factures en un calaix, doncs, pot portar a un perjudici a l'hisenda pública, i, per tant, a una imputació de responsabilitats, inclús nomena els articles que podrien ser del cas.
Què ha fet la Conselleria de Sanitat per a resoldre aquesta situació?
Res, absolutament res, cada any, inclús, se supera a sí mateixa, que ja és difícil!

Què s'ha fet, per exemple, per acabar amb l'enxufisme en l'Administració valenciana, que també denuncia la pròpia Sindicatura de Comptes, a banda dels grups de l'oposició?
Enxufisme, que és descarat, a tots els nivells, i, especialment, en els casos de les empreses públiques, que pareix que per als casos d'enxufisme no siguen públiques, siguen privades d'algú o d'algun partit.

Què s'ha fet, per exemple, per acabar amb les pràctiques d'irregularitats en les contractacions?
Per exemple, el Síndic qüestiona que són injustificats quasi tots els supòsits de contractació que s'han fet en el tema del procediment negociat sense publicitat.
Dels 455 expedients que s'han analitzat, quasi tots no tenien la justificació suficient.
Per què s'ha fet això?
La pròpia Sindicatura ho diu: "el fraccionament deliberat d'expedients tracta d'evitar la publicitat i la concurrència".
Estem davant de pràctiques absolutament inadmissibles en qualsevol empresa i intolerables en una entitat pública.

Què s'ha fet per controlar els pous sense fons de les empreses públiques?
En el 2003 perderen altres 465 milions d'euros, solament un 34% més que en l'any 2002.
Estem parlant de xifres absolutament disbaratades, que si no es veren per escrit ens constaria de creure, perquè és una cosa que plou sobre banyat.

Per què el Partit Popular no vol que la Sindicatura puga fiscalitzar més a fons comportaments tant perillosos per als interessos públics, especialment el que està passant en Radiotelevisió Valenciana, en Cacsa, en la societat Parcs Temàtics, Ciegvsa, que això és un perill públic el que està passant en eixa empresa de Ciegvsa?

Les finances de la Generalitat Valenciana van malament, evidentment, molt malament, i la gestió de les mateixes, doncs, és molt deficient.
Cal millorar esta qüestió i cal millorar-la d'una forma radical, no es pot continuar amb la mateixa política actual que desenvolupen vostés que consisteix, fonamentalment, en voler tapar tota una sèrie d'irregularitats, que no transcendisquen, dificultar, inclús, el treball de l'òrgan fiscalitzador, i, en tot cas, passar pàgina quant ans, que és el que han fet vostés a l'hora d'aprovar aquest informe sense fer cas, sense recolzar aquelles recomanacions, aquells consells, aquelles propostes de millora que la pròpia Sindicatura planteja.

Jo crec que vostés li fan un flac favor a la Sindicatura a l'hora de.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Oltra, por favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

­sí, acabe de seguida­.
.
.
a l'hora del poc cas que se planteja una institució que jo crec que està intentant fer el seu treball el millor possible, crec que ho està aconseguit a pesar de les dificultats, però que, evidentment, si eixes dificultats no existiren eixe treball seria molt millor i tots guanyaríem, quan a transparència i eficàcia, en una cosa tan important com són els diners públics.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, para explicación de voto, la ilustrísima diputada señora Moreno.

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados, votar en contra del informe de la Sindicatura de Cuentas el Grupo Socialista entiende que es totalmente compatible con defender la credibilidad de la Sindicatura de Cuentas.
Para el Grupo Socialista la tiene toda.

Por ello, y antes de comenzar a explicar en concreto el voto a ese informe, queremos reconocer expresamente la labor de la Sindicatura de Cuentas desde hace ya veinte años.
Queremos reconocer expresamente la profesionalidad de los trabajadores de la Sindicatura, que año tras año, negro sobre blanco, certifican todas y cada una de las irregularidades que la oposición viene denunciando.

Pensamos que este año es necesario hacer ese reconocimiento expreso, dado los dos desplantes públicos que a lo largo del año, el Partido Popular, le ha realizado a la institución.
En primer lugar, cuando en primera instancia, el Partido Popular rechazó, y no permitía, que la Sindicatura viniese a dar su opinión sobre la reforma estatutaria.
En segundo lugar, cuando para evitar que Diego Such, Manteca, y todos sus amigos se quedasen en el juzgado cuando iban a declarar, el Partido Popular calló, cuando ellos en el juzgado declaraban que el informe de la Sindicatura de Cuentas era algo que única y exclusivamente le concernía a la oposición y que no tenía nada que ver con la administración.

Por ello, creemos que es necesario este reconocimiento expreso, y decir que el informe le da la razón al Grupo Socialista.
Pensamos que no tiene nada que ver ni es contrario a nuestro voto en contra.
Todo lo contrario.
Nosotros hemos dicho siempre que el informe de la Sindicatura es un rayo de luz entre tanta oscuridad.
Por eso creemos que no podemos permitir que se produzca ni siquiera no ya un apagón, sino ni siquiera bajadas de intensidad en ese rayo.
Porque este informe es la única información disponible, presupuestaria, una vez estas Cortes aprueban los presupuestos.

Por eso, en ese escenario de mayor exigencia, pedimos en la comisión de Economía más información.
Pedimos que se explicitaran claramente todos aquellos datos necesarios para poder identificar las irregularidades que figuran en el informe, y sobre todo los responsables.

A esta petición, el Partido Popular se opuso.
Nosotros creemos sinceramente que en muchos casos se puede ser más explícito, que en determinados casos se es incluso excesivamente benevolente con la descripción de la irregularidad.
No podemos sentirnos satisfechos simplemente porque esta irregularidad figure.
Creemos que es necesario que se dé un paso más.

Desde el Partido Socialista no queremos sentirnos responsables de la impotencia que se puede generar cuando el informe denuncia una irregularidad y nadie da un paso más.
El informe denuncia trampas contables, pero no se señala ni se castiga al responsable.
El informe detalla irregularidades con puestos de trabajo, pero se permite que el enchufado y el enchufador sigan cobrando sus nóminas todos los meses.
El informe explicita contratos a dedo, pero las empresas contratadas a dedo se siguen repartiendo los beneficios.

Se llega a escribir, negro sobre blanco, que un alto cargo ha pagado con la tarjeta de crédito que le había dado la entidad, gastos difícilmente imputables a esa entidad.
Y el PP, ustedes, se niegan a ampliar el informe para saber qué se ha hecho con el dinero y si se ha restituido.

Ustedes, señores del Partido Popular que han votado hoy, han avalado con su voto la actitud de un vividor del que la Sindicatura no da su nombre.
Nosotros, el Partido Socialista, no podíamos votar sí a este informe.
No podemos votarlo sin saber qué ha dicho el Tribunal de Cuentas sobre unos pagos del 2001, unos pagos que ustedes también, el Partido Popular, avaló aquí en las Cortes.
Unos pagos que un fiscal del Estado detecta indicios de delito por pagos e irregularidades, entre más de treinta pagos, según dijo el portavoz del PP quedan todavía expedientes abiertos.

No sabemos qué ha pasado con las cuentas que ustedes hablaban en el 2002.
No sabemos qué pasará con el 2003.
Lo que sí sabemos es que el Partido Popular se niega a que la Sindicatura lo explicite en su informe.

Señores del Partido Popular, es totalmente ridícula la excusa que ustedes dan.
Es totalmente ridículo que ustedes digan que la Sindicatura no sabe lo que pasa con los juicios.
Señores del Partido Popular, ustedes saben perfectamente que cualquier juzgado, también el Tribunal de Cuentas, cuando se abre una causa se remite a aquellos a los que se les ha abierto la causa.
Ustedes saben perfectamente, que ustedes conocen cómo está la situación en el Tribunal de Cuentas, y lo que no permiten es que la Sindicatura informe de ellos.

Por otro lado, no olvidamos que cuando decimos que gracias al informe de la Sindicatura, la sociedad ha podido contrastar que nuestras denuncias eran correctas, y que gracias a ese informe, todo el mundo puede saber, a pesar de que lo niegue el Partido Popular, que las cuentas de la Generalitat Valenciana están en una situación de quiebra total.

El informe ha puesto de manifiesto que las pérdidas de las empresas públicas son de más de 300 millones de euros.
El informe ha puesto de manifiesto que en el 2003 se quedaron sin contabilizar facturas en el cajón por más de 1.
121 millones de euros.
Y mire, realmente es impresentable, señor Costa, y no sé si usted se va a atrever aquí, a decir en público aquí, lo que dijo en comisión: no se han quedado en el cajón porque los ha visto la Sindicatura de Cuentas.

Señor Costa, impresentable y ridículo.
Cuando la Sindicatura de Cuentas dice que existen más de 1.
121 millones de facturas que no se han contabilizado, está diciendo que existen más de 1.
120 millones que se han gestionado sin haber presupuesto para ello.
Que no se han intervenido previamente.
En definitiva, señor Costa, que se han salido de los márgenes legales.

Y mire, con el apoyo también en este caso del Síndico de Cuentas, alguien pretende decir que es normal y que se ha hecho siempre.
No es cierto, señor Costa.
Ni se ha hecho siempre ni además es normal.
La Sindicatura de Cuentas dice claramente cuáles han sido las facturas no contabilizadas.

Y mire, en el año 89 quedaron sin contabilizar 8 millones de euros, el 0,7% del presupuesto de la Conselleria de Sanidad.
En el año 2003 la Sindicatura de Cuentas habla de 1.
121 millones de euros, el 30% del presupuesto de la Conselleria de Sanidad.
Pretender decir que no es nada y que ha pasado siempre, es, no sólo una broma, sino realmente una auténtica tomadura de pelo, y además una mentira.

Los gastos comprometidos para el futuro, que figuran en el informe, negro sobre blanco, en el año 2003 eran 15.
800 millones de euros.
En el año 2003 la Generalitat ya había comprometido, para los que vengamos detrás, 15.
800 millones de euros.
Si tenemos en cuenta las empresas públicas, ustedes, señores del Partido Popular, ya habían comprometido más de 20.
000 millones a los que vengamos detrás.
Esos son lo que ustedes han gastado.

Además, la Sindicatura de Cuentas, negro sobre blanco, habla de fraccionamiento de contratos en todas las consellerias, para como forma de eludir el control y la publicidad y la concurrencia.
La Sindicatura de Cuentas dice que los intereses de demora en un año han crecido el 32%, el 32% de interés de demora de los que se pagan.
Ya anuncian ustedes que les han dicho a los proveedores, que si quieren cobrar alguna vez tendrán que renunciar a esos intereses de demora.

En los entes y las empresas y las fundaciones, en todos ellos sirven para bordear la ley cuando no a incumplirla directamente.
La deuda no solamente se centrifuga, ahora directamente ya se esconde.

La política de personal que ustedes han utilizado sobre todo en el año 2003, para colocar a todos aquellos que se les quedaron fuera en las listas, se hace.
.
.
Tengo tiempo, señor Maluenda, no se ponga usted nervioso.
Me quedan exactamente dos minutos, que veo usted que está controlando.
Tengo dos minutos para seguir detallando una a una todas y cada una de las irregularidades.
.
.
Sí que le he visto yo que le estaba diciendo a su compañero o compañera, que estuviera con el reloj.
Pero no se preocupe porque tengo suficiente tiempo.
.
.
Si usted manda en estas Cortes cuando le dejan *(Remors)* Cuando.
.
.
Bien, cuando.
.
.
Tengo tiempo suficiente, por mucho que usted se ponga nervioso, voy a seguir diciéndolo.

Y si no, da igual, como bien dijo el Síndico de Cuentas 212 titulares, 212 titulares de medios de comunicación han sido los que han ido diciendo, negro sobre blanco, repito, lo que dice el informe de la Sindicatura de Cuentas.
Eso es lo que a ustedes no les gusta y les pone nervioso, 212 titulares, 212 escándalos, que una institución como la Sindicatura de Cuentas dice que existe.

Repito, 7.
700 millones de euros de gastos de personal, que se gastan en las empresas, las fundaciones, los organismos públicos, contratando ustedes a quien quieren; contratando, claro, y también se lo gastan ustedes en las encuestas que luego manipulan, como la que usted está enseñando, Maluenda.
También se gastan el dinero de todos los valencianos en las encuestas que tienen que manipular para decir lo que no dice, también.

Sigo diciendo, 7.
700 millones de euros es el 30% del gasto de personal de la Generalitat Valenciana.
Con ese 30% del gasto, ustedes, contratan, despiden, también como en Ciegvsa, contratan a quien quieren sin control, sin oposiciones, absolutamente sin nadie.
Absolutamente hacen lo que quieren, contratan a las empresas públicas a quien quieren, sin contratos, sin cumplir la publicidad y la concurrencia que toquen.

Miren, señores del Partido Popular, el 99,99%, 99,99% de los contratos que Cacsa, que la Ciudad de las Artes y las Ciencias, ha realizado, el 99,99 sin concurso.
Más del 90% de las asistencias técnicas de Ciegvsa, esa empresa que tan nervioso le pone al señor conseller de Educación, sin concurso.
Podíamos seguir.

Pero en definitiva, y ahora sí que termino porque sí me acaba el tiempo, recordar que estamos hablando de las cuentas de un presupuesto, que el conseller de Economía dijo que liquidaba equilibrado, y que luego, y la Sindicatura lo atestigua, han acabado liquidadas con un déficit de más de 700 millones de euros.
Esa es la realidad de estas cuentas, la quiebra total.
Y por tanto, el Grupo Socialista, por todas estas razones y por muchas más que no tenemos tiempo, hemos tenido que votar que no.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Moreno.

Para explicación del voto, en representación del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado, señor don Ricardo Costa.
*(Remors)*

 

**El senyor Costa Climent:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Moreno.

Ni al señor Maluenda ni a ningún diputado del Grupo Parlamentario Popular le importa el tiempo que usted utiliza en la tribuna, porque yo creo que no importa la cantidad sino la calidad.
Y con respecto a la calidad de su intervención deja mucho que desear.

Pero también hacer otra reflexión por lo de las encuestas.
Si usted es miembro del Partido Socialista en la Comunidad Valenciana, que supongo que es miembro del Partido Socialista de España, y viendo su intervención, ahora entiendo por qué el CIS dice que el Partido Socialista y el gobierno de España, es el peor valorado en la historia de esta comunidad, gracias a la intervención de personas de la oposición como usted.

Y ustedes no votan en contra del informe de fiscalización por lo que ha argumentado.
Ustedes votan en contra, porque están acostumbrados a que todas las instituciones que no controlan, no subordinan y no dirigen, las apartan, las marginan y las dejan a un lado de su labor política.

Porque la Sindicatura de Cuentas, lo que hoy hemos votado aquí, es la aprobación de un informe que está técnicamente correcto.
Que reconoce y supone la labor y el esfuerzo de los auditores y los Síndicos de Cuentas.
Que se hace acorde a las competencias que tiene establecida la Sindicatura de Cuentas y que fueron aprobados por este parlamento.

En definitiva, votamos hasta las denuncias que emite el informe de la Sindicatura de Cuentas.
Porque usted no puede justificar una crítica al gobierno, basándose en el informe de la Sindicatura de Cuentas, y venir aquí y decir que vota en contra de ese informe cuando justifica la crítica en ese informe.
Y usted, lo que está haciendo aquí, prácticamente es decir que no le gusta lo que dice la Sindicatura de Cuentas, porque apoya la labor, la gestión presupuestaria, económica y financiera del Gobierno Valenciano.

Y esa labor algo tendrá que ver en la situación económica de esta comunidad, señora Moreno.
Y lo digo aquí un día donde hay 2.
500 parados menos en la Comunidad Valenciana, y donde en solamente dos años se han creado 178.
000 nuevos puestos de trabajo, casi 40.
000 más de los que el presidente Camps propuso para toda la legislatura.

Y ustedes viven en un micro mundo de oscurantismo, de crítica, de caos, de pesimismo.
Y son los únicos que hoy en día en España y en la Comunidad Valenciana, defienden que las cosas van mal.
No lo dice la Sindicatura de Cuentas, hablan de crisis industrial y tiene que venir el ministro de Industria socialista, a decir que no existe crisis industrial.
Hablan de crisis económica y nos elevan las expectativas de crecimiento económico el Ministerio de Economía, viene el secretario de Economía y el vicepresidente segundo del Gobierno y ministro de Economía a decir que la Comunidad Valenciana es modelo de gestión económica y de crecimiento económico.
Es que ustedes, señora Moreno, viven en el lado más oscuro de esta comunidad.
*(Remors)*

Y, fíjese usted, no se trata solamente de que este informe supone la mayor bofetada política a la labor de oposición del Grupo Parlamentario Socialista, se trata de que supone un gran respaldo a la gestión económica y presupuestaria del gobierno del Partido Popular del presidente Camps.

Y, fíjese usted, habla de sus propuestas de resolución: hoy, aquí, las ha defendido de pasada, en la comisión ni las nombró prácticamente.
Y dice dentro de esa argumentación que es que el propio informe de la Sindicatura de Cuentas, y por eso nosotros votamos favor del informe, habla de oscurantismo en la información, habla de oscurantismo en la contratación pública, cuando el informe, y usted lo sabe bien, habla de que se ha ofrecido la mayor información que las Cortes Valencianas y que la Sindicatura de Cuentas ha tenido.
Y, no se equivoque, no mienta: usted no hace su trabajo o no sabe lo que dice, porque cuando afirma que el informe de la Sindicatura de Cuentas es la única información sobre la gestión presupuestaria que tiene estas Cortes, le diré que tiene los informes mensuales de ejecución presupuestaria, los informes sobre la política financiera y de avales, los informes trimestrales sobre inversión.
.
.
O usted no hace su trabajo o usted no sabe lo que dice.

Y, fíjese usted, me habla de que hemos incumplido la legalidad con las obligaciones no reconocidas en la sanidad, cuando ya le dijo el síndico de cuentas que lo que existe, y no solamente el síndico de cuentas, sino el propio ex presidente de la Generalitat, el señor Lerma, sino que lo que existe es una pésima negociación en las transferencias económicas en la sanidad.
Y por eso este gobierno exige al Ministerio de Sanidad, a su ministra, que asuma sus responsabilidades, que desarrolle el modelo de financiación, que aplique y pague los desplazados, el gasto sanitario en los desplazados.

Y, por cierto, no somos la única comunidad.
Ha hablado usted de 1.
121 millones de euros de obligaciones no reconocidas en la sanidad pública valenciana: ¿sabe usted cuántas tiene, cuántos miles de millones tiene la sanidad pública andaluza después del regalito de miles de millones del señor Zapatero por ser su compañerito el señor Chaves?
Tiene 1.
557 millones de euros en déficit en financiación sanitaria, 400 millones de euros más que la sanidad pública valenciana.
Y eso es mala gestión, porque ha recibido miles de millones de compensación y aun así tiene déficit en la financiación sanitaria.

Ojalá los 600 millones que pide el Gobierno Valenciano fueran de la misma forma atendidos por el gobierno socialista.
Lo que pasa es que a pesar de la señora Llinares, el Partido Socialista y el Ministerio y el gobierno socialista siguen marginando a los valencianos y a la Comunidad Valenciana.

Y, fíjese usted, *(aplaudiments i veus)* argumenta que votan en contra porque la Sindicatura de Cuentas no incluye unas diligencias que abre el Tribunal de Cuentas.
Es que usted tiene una gran confusión competencial, es que usted lo que plantea es un auténtico disparate legislativo.
Es como si usted exigiera en esta comunidad que la policía autonómica tuviera la obligación de explicar los presupuestos del Ministerio del Interior en la Comunidad Valenciana.
¡Es que es absurdo!
Si usted realmente tiene interés en solucionar esa situación, presente como nosotros una proposición no de ley que pida que se cambie la ley del Tribunal de Cuentas, que exija al Tribunal de Cuentas que todas las diligencias que abra la Sindicatura de Cuentas las informe en la Sindicatura de Cuentas y que pida a la Sindicatura de Cuentas que venga a estas Cortes y presente a todos los grupos parlamentarios las diligencias que tiene abiertas el Tribunal de Cuentas.

Hágalo, como lo hemos hecho nosotros; pídalo, como lo hemos hecho nosotros; pero no plantee un batiburrillo competencial y legislativo que sabe usted que es todo un error.
Y, nosotros, a pesar de eso, señora Moreno, queremos mejorar el informe, y apostamos por la Sindicatura de Cuentas, y lo hacemos y sabemos, pues, que ustedes no lo hacen porque creemos que refleja claramente lo que supone la gestión económica y presupuestaria del Gobierno Valenciano.

Porque resulta que se han reducido las modificaciones presupuestarias, porque la Sindicatura de Cuentas reconoce que la aplicación del sistema informático del plan general de contabilidad pública es un gran avance en la información que reciben la Sindicatura de Cuentas y los grupos parlamentarios, porque mejoramos los sistemas de contratación, a pesar de lo que ustedes digan, señora Moreno.
Es que sabe usted que en el capítulo VI del presupuesto valenciano el 85% de las contrataciones que se hacen ­¡el 85%!
­ son por el procedimiento de concurso y subasta, concurrencia, publicidad, trasparencia, señora Moreno; que, además, son los procedimientos que mayor baja económica y, por lo tanto, mayor ahorro económico y presupuestario para las arcas públicas tienen; porque los ingresos mejoran; porque se ejecuta el presupuesto en un 98%; porque tenemos menos obligaciones pendientes de pago.

En definitiva, porque mejoramos año a año aceptando las recomendaciones de la Sindicatura de Cuentas.
Y esto es mejorar la gestión, y es mejorar la trasparencia, y no es hacer una labor de oposición a las instituciones que ustedes no controlan, como hacen con la Fiscalía General o con el Consejo del Poder Judicial, no es lo mismo, señora Moreno.

Las instituciones están para fiscalizar al poder legislativo y al poder ejecutivo y no para ser controladas por el poder legislativo, y es lo que usted no puede soportar.

En definitiva, señora Moreno, en definitiva, señoras y señores del Partido Socialista, este informe es un gran tirón de orejas, una vez más, a la labor que los socialistas están haciendo intentando trasladar una imagen de crisis, de ruptura, de oscurantismo, de marginación.
.
.

**El senyor president:**

Por favor.
.
.

**El senyor Costa Climent:**

 

.
.
.
de la Comunidad Valenciana y que no representa para nada la realidad de esta gran comunidad.

Muchas gracias.

*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Costa.

Señora Moreno, es explicación de voto.
.
.

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Gracias, señor presidente.

Si no voy pedir la palabra por la palabra por alusiones, en absoluto, a pesar de que se me ha aludido.
Pero sí creo.
.
.
y quiero pedirle al representante del Grupo Popular que retire las palabras ofensivas y despectivas que ha realizado para un presidente de una comunidad autónoma como el señor Chaves, al cual ha descalificado llamándole "compañerito".
Le pido al señor Costa que lo retire, en tanto que estamos hablando de un presidente de una comunidad autónoma que se merece al menos el calificativo de señor, aunque sea socialista, señor Costa.
*(Veus)*

**El senyor president:**

 

Bueno, señora Moreno, se ha oído su petición.

Señor Costa.

**El senyor Costa Climent:**

 

Este parlamentario no tiene ningún inconveniente en retirar cualquier palabra que ofenda a la ilustre diputada.
En cualquier caso, mi grupo parlamentario siempre ha mostrado muchísimo más respeto a las instituciones públicas, de esta comunidad, del conjunto de España, que mis compañeros socialistas.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un inventari fructícola valencià, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 9.
639).***

 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Costa.

Queda retirado.

Vamos a pasar al siguiente punto del orden del día que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre elaboración de un inventario fructícola valenciano, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, registro de entrada 9.
639, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 35.

Para su presentación y defensa, tiene la palabra la ilustrísima señora diputada doña Dolors Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Aquesta proposta que hui venim a presentar a les seues senyories és, ni més ni menys la necessitat que en aquestos moments tenim al País Valencià de la confecció d'un inventari fructícola, i exposaré les bases de per què.

Senyories, el control de la producció és un dels mitjans per a gestionar millor l'oferta i adaptar-la a la demanda existent amb l'objectiu d'aconseguir un veritable equilibri de mercat, i aquest equilibri de mercat és indispensable per a garantir una renda suficient per als productors de fruites.

Donat que les mercaderies circulen lliurement al si de la Unió Europea, aquest control deu ser necessàriament europeu, si es vol aconseguir mantenint una producció fruitera en les zones tradicionals de producció europea.
Però perquè aquest siga un projecte europeu, tenen de ser les comunitats autònomes les que tenen de previndre les mesures necessàries per a confeccionar de les desenes de part (qu11.
8) tot un tot de necessitat de control sobre la fruita.

Nosaltres considerem que es tindrien de tindre en compte diferents aspectes, com són la posada en funcionament d'un veritable sistema de coneiximent de la producció, que ens conduiria a conéixer la producció valenciana i, per descomptat, la producció total europea; edificar (qu12.
3) qui produeix i qui comercialitza, és necessari saber-ho; instaurar un dret a produir i a comercialitzar; fomentar la concentració de l'oferta, millorant les OCM, i per això és necessari tenir, per a parlar d'eixes coses, un inventari real en les mans; i, per últim, desenvolupar el coneiximent i el control de les importacions de països tercers.

No podem oblidar que estem en una economia de lliure mercat i, per tant, a hores d'ara, i des del dia 1 del mes de gener d'este mateix any, és incontrolable el que puga passar per les fronteres, perquè eixe lliure mercat ens deixa sense ningun tipus de control, màxim d'algun control sobre la qualitat, però sense imposar ningun tipus de mesures perquè nosaltres.
.
.
, és a dir, per a impedir que el nostre mercat de la fruita es destrosse.

Qualsevol sector comercial, senyories, abans de posar en pràctica qualsevol estratègia comercial, deu conéixer perfectament què és el que té i on ho té, on està situat.
El sector de la fruita valenciana no està en esta situació.
Es parteix de la base que disposem de moltes varietats de les diferents espècies; tenim moltes varietats, doncs, per exemple, en les bresquilles, en els albercocs, en la pruna, cirera, poma, pera, etcètera, totes elles considerades fuites.
Per tant, continua sent indispensable allò que estem portant ací per a la seua acceptació.
I esta situació provoca que el sector tinga una disminució de competitivitat en el mercat i que es puga perdre l'oportunitat d'especialització en diferents varietats que cobrixquen nínxols de mercats concrets.

És primordial, al nostre parer, conéixer primer què és el que tenim i quant produïm de cadascun dels productes i de cadascuna de les seues espècies d'un mateix producte.
Per eixe motiu crec imprescindible l'elaboració d'un real inventari fruiter per part de la Conselleria d'Agricultura, i amb una actualització permanent d'un registre d'explotacions mitjançant una declaració obligatòria dels productors, cooperatives i les seues superfícies, espècies i varietats.

Aquest seria el primer pas cap a la confecció d'un cadastre fruiter europeu, per a controlar la qualitat produïda a nivell de la Unió Europea, però que nosaltres necessitem tindre la nostra part, per després poder exigir; però, també, per a la realització d'un imprescindible aforament de la producció valenciana amb la finalitat de fer una previsió de collita i evitar d'esta forma les puntes tan grans d'entrada de fruita en els magatzems de confecció i la consegüent problemàtica de posar en el mercat una gran producció sense realitzar, evidentment, esglaonats, formes esglaonades de servei.

Finalment, la confecció d'un registre d'explotacions actualitzades permanent que facilitaria, per una banda, gaudir d'un inventari fruiter, que és la proposta, però que a més podria aprofitar-se per a realitzar, al mateix temps, la confecció d'un inventari del sector de la fruita i aprofitar per a realitzar, al mateix temps, un cens d'explotacions fruiteres, que no el tenim, que podia permetre conéixer els sectors socials, que es repartiren o que es reparteixen el poder productiu i quin tipus d'explotacions, com per exemple, l'explotació familiar, la societat o, fins i tot, l'explotació que pot ser mercantil i unes quantes més.
Encara que una part d'estes ja les disposa el sector seria necessari tindre-les controlades, però a més de la millor forma possible per a donar eixe pas més enllà en Europa.
Així com altres aspectes de caràcter social, com ara la participació humana en el desenvolupament del treball.
I tot podria eixir arrel del mateix, com és l'edat, la ubicació en el territori i algunes qüestions de la mateixa importància, però que estudiant la realitat, fent un bon estudi sobre la realitat, anirien apareixent qüestions que consideràrem que fora imprescindible conéixer i reconéixer i que a més ens serviren com a base per a sol·licitar ajudes a posteriori a Europa.

Comprovant altres comunitats autònomes, per allò de no dir som els únics, açò probablement no té cabuda o estudiem d'eixa forma o de l'altra.
Però comprovant, com dic, altres comunitats autònomes ens trobem que en el departament d'agricultura de la Generalitat de Catalunya, sense que això signifique res, ja ha disposat un registre d'explotacions de caràcter general que té com a finalitat disposar de manera permanent i actualitzada de tota la informació necessària per a la simplificació de la gestió que han de realitzar els administrats amb la Generalitat de Catalunya i per millorar el desenvolupament i aplicació de la política agrària d'aquesta Administració, a més de servir d'administració general a efectes estadístics.

Este registre d'explotacions.
.
.
Ho dic perquè si a les seues senyories els interessa el poden trobar perquè ve regulat per un decret de la Generalitat de Catalunya, el decret concretament 263/2003, de 21 d'octubre.
I no es trata de copiar els mateixos sistemes, cadascú actuem de formes diferents.
Però sí és un exemple de què altres comunitats autònomes ja ho han fet, sobre tot una comunitat autònoma de primera categoria.
Per eixa comprovació.

No podem oblidar tampoc, senyories, que amb la nova PAC cada vegada el sector agrari necessita amb més urgència gaudir d'un registre identificatiu de les explotacions, de les explotacions agràries, per poder ser beneficiàries de les ajudes comunitàries.
I ací em vull para un poc.
Sembla ser que la fruita, la fruita fresca al País Valencià siga el parent pobre, encara que representa en estos moments el 9% de tot el conjunt de la producció agrària al País Valencià és convenient tindre-la en compte si volem que eixe parent pobre deixe de ser-ho i puguem continuar demanant ajudes a Europa per a la protecció d'este sector.
Tenim exemples molt clars.

Però no hem d'oblidar tampoc que la mateixa Conselleria d'Agricultura de la Generalitat Valenciana està finalitzant la confecció d'un cens citrícola per poder tindre la informació necessària de l'estructura citrícola valenciana.
I dic açò perquè quan parlem de cítrics, també parlem que el cítric és una fruita.
Però estem diferenciant eixe 54% que produix la citricultura al País Valencià, el sector més ample de l'economia agrària valenciana, estic diferenciant-lo del que significa la fruita fresca, com abans he anomenat, en algunes de les seues especialitats.

Per tant, cal aprofitar aquestes eines que he exposat ací per intentar millorar el coneixement de l'estructura productiva del sector de la fruita, que actualment sembla, açò sembla segons diu el propi sector, que està deixat de la mà de Déu.
I, lògicament, quan et diuen estem deixats de la mà de Déu, a mi se m'ocorre que estaran deixat de la mà de la Generalitat i que les competències radiquen concretament en el senyor conseller de la Conselleria d'Agricultura.
I que, per tant, esta proposta havia de fer-la ell, atenent les clares necessitats que té el sector.

Si no analitzem el que tenim mitjançant un registre d'explotacions, no sabrem on som ni on hem d'anar en este aspecte.
I així va el sector.
La forma enrederida que hem tingut en estos quatre anys per motius de competitivitat amb preus, però també per la problemàtica de les gelades, pedregades, enfonsaments del mercat, etcètera, ens han conduït a una situació a tindre en compte.
Però sobre tot, perquè cal també tenir en compte, senyories, que la Unió Europea sol·licita als estats que existisca un cens.
I que, lògicament, l'estat espanyol a mi em sembla que si no ha realitzat un decret no tardarà molt en tindre eixe decret, sol·licitant que les comunitats autònomes presenten eixos inventaris de cada tipus de productes que existeixen en les seues comunitats.

Nosaltres considerem que el sector de la fruita, la fruita fresca, és el sector més delicat en aquestos moments, és el que menys control té sobre la situació real.
I per este motiu és pel que havem presentat aquesta proposta de resolució que estime siga acceptada per tots vostés, perquè a més de fer un gran favor al sector, estem fent un gran favor al conjunt del País Valencià, ja que a no molt tardar a Europa, si no ho tenim fet, podrem sol·licitar però no estarà concedit aquelles coses que necessitem de forma veritable.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Pérez.

En representació del Grup Parlamentari Socialista té la paraula l'il·lustre diputat senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, anem a votar que sí a la proposta que fa la senyora Dolors d'un inventari frutícola valencià.
No ja tant per l'enunciat en si, que jo crec que hi ha altres fórmules que també podrien ser adients, però més que res per l'esperit en millorar el coneixement que sobre el sector frutícola valencià tenim i que, lògicament, ens ajudaria a saber on volem anar.
Perquè si volem saber on volem anar hem de saber sobre tot d'on venim i hem de saber sobre tot on estem.
Miren, senyories, intentaré ficar un exemple que jo crec que il·lustrarà el que ha passat, perquè la necessitat de saber què és el que tenim en el sector frutícola valencià.

En l'any 2000, nosaltres estiguérem denunciant ja en esta Cambra el problema que aleshores anomenàrem marisolà, que és una varietat de taronges que té un procés de collita molt xicotet, uns vint dies, i que, lògicament, l'aglomeració de plantació d'esta varietat va produir que en un moment determinat es fera massa, que no fórem capaços de collir-la en estos 20 dies i, lògicament, enfonsarem els mercats, no sols el de la pròpia marisol sinó el de la satsuma que venia abans i el de les clementines que venien després.

Per tant, en aquell moment ja diem que no és possible que pel desconeixement que tenim sobre les varietats i les quantitats que hi ha ficades s'estiguen subvencionant, com així li ho férem aplegar a la senyora Ramón-Llin, aleshores consellera d'Agricultura, no pot vosté estar subvencionant, fent polítiques de subvencions en plantons que ja sabem que ja hi ha massa.

En l'any 2004/2005, el problema l'hem tingut en el que anomenàrem clementinosis.
Miren, senyories, en estos moments hi ha plantats 12 milions de plantons de clementines.
Una clementina, un arbre de tarongers, té un procés, al seté o vuité any està ja en plena producció i abans, dos, tres, quatre anys, comença a produir i també comença la seua producció mitjana en tres anys.

Què està ocorrent?
Que enguany hem tingut un problema de mercat amb les clementines, perquè pese a saber que teníem, no lògicament per les estadístiques del cens citrícola sinó pels plantons que havien venut els planteristes, sabíem que això s'anava a produir.
I serem molt tontos si no sabem ja que en 2006/2007 anem a tindre un problema de clementines enorme.

Per tant, el que estem nosaltres ara preguntant-se és on estem en el sector.
I si abans teníem l'anàlisi i diem: venim d'un moment en que tenim unes taronges grosses que el mercat està absorbint fins els anys setanta, allò lògic és que allò va anar evolucionant cap un altre mercat per a la demanda d'un mercat que estava demandant unes taronges fàcils de pelar, com eren les clementines.
El que no podem, i és el que sempre em criticat en esta Cambra i sobre tot en els últims deu anys del Partit Popular, hem criticat que no es feren polítiques encaminades a vore com diversificàvem les varietats en el temps per a poder cobrir les expectatives de mercat en este tipus de taronja que el mercat sí que està demandant.
Per tant, si ja sabem on estem, està claríssim que les polítiques comencen a nodrir-se depenent dels inventaris frutícoles, en este cas citrícola, que és l'exemple que estic intentant ficar.

Què està passant en el frutícola en estos moments?
Són varietats, senyories, que en tres o quatre es fiquen en marxa, que els marcs de plantació es fan molt junts i que en tres anys ja estan en plena producció el que són les parcel·les.
A més, això vol dir que són varietats que poden canviar molt ràpidament i és més difícil de controlar en quins moments estan.
Per tant, jo crec que és d'una lògica aplastant el que planteja la senyora Dolors, quan planteja i diu "hem de saber que tenim, hem de saber com anem controlant els canvis que s'estan produint per a prendre les decisions en les dos vessants".
Una vessant seria la política, i tanmateix és la més important i la que atany a esta Cambra, i és dir-li al govern per on ha d'enfocar eixes polítiques per anar a poder tindre un mercat que a més estiga en condicions de producció i d'absorbir el que s'està fent.

Per tot açò, jo crec que és més que evident que les seues senyories s'haurien de plantejat seriosament eixa possibilitat de vore com comencem a treballar amb eixa orientació, que no és ni més ni menys que no fer polítiques d'anar tapant forats, quan hi ha un problema intentar vore com el resolguem, sinó que mig i llarg termini puguem estar dient als propis productors quines són les decisions que han de prendre perquè no es troben en unes montonades tant de fruita com de cítrics que puguen anar en contra dels seus interessos.

Per tot açò, anem a votar a favor de la proposta de la senyora Dolors.
I demane, tanmateix, al Grup Popular que facen un esforç per vore com orientem este treball.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular té la paraula l'il·lustre diputat senyor Soler.

 

**El senyor Soler Garibo:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora Pérez, la mà de Déu és molt llarga i molt divina i no abandona els agricultors, ni abandona la conselleria.
Deixem la divinitat i baixem a la terra i analitzem els problemes, com el que estem analitzant, que afecten a l'agricultura valenciana.

Mire, jo vull agrair, primer que res, el to a dos portaveus dels dos grups que m'han precedit en l'ús de la paraula.
Crec que eixe to de cordialitat, independentment que cada grup expresse els seus arguments per contundents que siguen, és lògic que n'hi hagen discrepàncies, però que sempre és d'agrair el to empleat.

Mire, l'estadística pública en Espanya, igual que a la Comunitat Valenciana, es constituïx com un servici públic.
Aquesta és la importància política, social i econòmica que té per al conjunt del territori en qüestió.
Així com a tal servici i tenint en compte les repercussions que la funció estadística pública posseïx per als distints sectors econòmics o socials, esta activitat es troba regulada per la Llei 12/1989, de 9 de maig, a l'àmbit estatal, i per la Llei 5/1990, del 7 de juny, al valencià.

Les dos disposicions creen el marc legal que ha de regir les activitats estadístiques d'interés públic en estos territoris.
I en les dos s'estableix el Pla estadístic nacional, el PEN, i el Pla valencià d'estadística, el PVE, com a instruments bàsics d'ordenació, planificació i promoció de l'esmentada activitat.
Estos plans tenen un caràcter quadrianual, i en l'actualitat comprenen el període 2001-2004.

El Reial Decret 1126/2000, de 16 de juny, va aprovar el tercer PEN, on apareix el conjunt d'estadístiques amb finalitats estatals que s'han de realitzar en el quadrienni i es referencien els mitjans i les inversions que seran necessaris.

Per la seua banda, el CCV 5830 o 2004 va ser aprovat per les Corts Valencianes, per estes Corts, el dia 28 de febrer de 2002, segons la resolució número 179 de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda.
En l'actualitat, l'Institut Valencià d'Estadística està treballant per a presentar davant de les Corts per a la seua aprovació el nou Pla valencià d'Estadística.

En general, i des de la incorporació d'Espanya a la Comunitat Econòmica Europea, que es dia abans, l'any 1986, el nombre d'activitats censals realitzades amb l'agricultura s'ha reduït atés el seu elevat cost, i queden estes limitades a l'elaboració del cens agrari, és a dir, operació estadística número 0605, a l'àmbit valencià, i número 3002, al nacional.
I a l'igual altre cas com l'inventari citrícola a la Comunitat Valenciana, operació número 0621 del PVE, i el cens general ramader per races i municipis, operació número 3010.

El cens agrari és una operació estadística que obeïx a les recomanacions de l'organització de Nacions Unides per a l'alimentació i l'agricultura, com vosté coneix, la FAO.
Sobre la realització de cens mundial d'agricultura, el primer cens agrari es fa elaborar a Espanya l'any 1962, i des de llavors esta operació s'ha repetit cada deu anys, si bé la incorporació d'Espanya a la Unió Europea va fer que l'any 1989 s'alterara la data de la seua elaboració a fi de complir amb la normativa legal fixada per la Unió Europea, de manera que des d'este moment esta estadística es realitza els anys acabats en 9.

De manera complementària i a fi de disposar d'informació regular que permeta apreciar la situació de l'agricultura comunitària i l'evolució de les estructures de les explotacions agràries, els anys acabats en 3, 5 i 7 es realitza sobre una mostra de les explotacions existents l'enquesta d'estructures de les explotacions agràries.
A fi de facilitar la comparació de les dades ambdós estadístiques es realitzen en tot el territori de la Unió Europea, amb els mateixos requeriments metodològics per a tots els països.
Amb estes s'oferixen dades sobre la situació en què es troben les explotacions agràries a través de característiques de l'organització, l'estructura del sector, com són la dimensió que tenen les explotacions, la personalitat jurídica i gestió d'estes, el règim de tinença, les distintes formes de treball, d'explotació i, fins i tot, algunes dades econòmiques.

En el cens agrari apareix informació més detallada per cultius i, en concret, en concret, sobre les explotacions fructícoles: superfície total, superfície agrària útil, personalitat jurídica, classificació segons orientació tecnicoeconòmica, és a dir, segons siga la principal producció d'explotació en funció del seu marge brut, i unitats de dimensió europea, com vosté sap una UDE equival a 1.
200 euros de marge brut d'explotació.

Esta informació es troba, en general, detallada per a l'àmbit territorial, nacional, autonòmic, provincial, inclús municipal.
D'altra banda i conforme al Pla valencià d'estadística, la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació elabora anualment l'estadística sobre les superfícies i produccions de cultiu, operació número 0612, i la de les superfícies de cultiu, i aprofitant, per temes municipals, operació número 0613.
En ambdós apareixen detallats els cultius fruiters ­prenga's nota, si vol i, si no, després li ho facilitaré.

El resultat d'estes operacions es publica en l'informe del sector agrari valencià, que anualment elabora la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, i que es difon en paper i en suport informàtic a través d'Internet ­www.
capa.
gva.
es­, en concret les dades apareixen en el capítol IV, estadístiques agrícoles, en els quadres números 4.
3, 4.
4, 4.
5, 4.
6 i 4.
13.
Així, els quadres números 4.
3 i 4.
4 arrepleguen les distribucions generals de la terra a la Comunitat Valenciana per grups de cultiu, amb un detall comarcal i provincial respectivament.
En estos apareix la informació sobre la superfície de cultius fruiters, i es diferencia entre els que són de secà i de regadiu.

Per la seua banda, en els quadres números 4.
5 i 4.
6 apareix informació sobre els principals cultius fruiters entre els quals es troben la pomera, la perera, el nisprer, l'albercoquer, el cirerer, el guinder, la bresquillera, la prunera, el mangraner, l'ametler.
Així, el primer oferix informació de les seues superfícies per comarques, mentres que el segon oferix, a més, per l'àmbit provincial dades de producció d'estos cultius, que és el que vosté volia.

Tota esta informació sobre els cultius fruiters es completa amb el quadre 4.
13, on es detalla per a les tres províncies valencianes i per a estos cultius, les superfícies, secà i regadiu, els arbres dimensionats, les produccions, la destinació d'estes produccions, pèrdues i consum d'explotació bé per a fresc o bé per a transformació, i les variacions de superfície existents.
És a dir, arrancades produïdes i plantacions noves.

La informació apareix desglossada per espècies i varietats, i agrupada segons es tracte de cultius de llavor, com vosté sap: pomera, perera, codonyer, nisprer, atzeroler, server i altres.
De pinyol: albercoquer, cirerer, guinder, bresquillera i prunera.
Altres fruites de fruit carnós: figuera, xirimoier, mangraner, advocater, plataner, palmera datilera, figuera de pala, kiwi, caqui, ginjoler, guaiaber, morera i altres; ­anem a acabar amb molta salut de tant fruita, eh?
!
­, i fruiters de fruita seca: atmeler, anouer i avellaner.

Per això, la realització d'un cens d'explotacions fructícoles on es pose de manifest alguns aspectes productius i socials d'estes explotacions pot resultar una llavor redundant, ja que el cens agrari i les estadístiques anuals de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació oferixen dades d'este tipus.

Per això anem a rebutjar la proposició no de llei presentada pel seu grup.
Estant d'acord amb l'objectiu, tots.
.
.
Crec que ha quedat demostrat en les tres intervencions que els tres grups busquem el mateix objectiu, lògicament no estem d'acord amb el procediment.
Per això, des del nostre grup agraint-li el seu to i el seu interés per l'agricultura, se vegem obligats a votar-li-ho en contra.
I també comentar-li que jo he vist que té una altra proposició no de llei molt similar a esta, que ve a demanar més o menys el mateix, podria dir-li que estos mateixos arguments valen i que després d'estudiar-se els arguments que jo li he donat, doncs.
.
.
Déu me lliure d'aconsellar-li res!
Vosté farà la política que crega que deu fer, i farà bé, però la meua modesta opinió és que després d'estudiar estos arguments deuria retirar l'altra perquè ja quedaria contestada.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, il·lustre diputat.

Demana la paraula, per a rèplica, la il·lustre diputada, senyora Pérez, en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, voldria començar per agrair-li al senyor Lozano el seu suport, com a Partit Socialista, a la proposta presentada per Esquerra Unida: l'Entesa.
I al senyor Ximo Soler, que me sembla que no estem en la mateixa línia de plantejaments.
Vejam, jo no sé si ha llegit la proposta de resolució com cal.
A mi també m'ha agradat moltíssim el seu to i me sembla maravellós tornar a debatre sobre agricultura amb vosté.
Ho havíem fet durant molts anys i espere que continuem fent-ho aixina.

La proposta de resolució diu: "Les Corts Valencianes insten la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, perquè en un termini de 18 mesos, comptant que n'hi han coses avançades però no realitzades, elabore un inventari fructícola valencià amb les característiques que la mateixa conselleria determine".

Jo m'he brindat l'oportunitat de dir-li quins punts considere jo fonamentals, i li n'he donat cinc que estan en el butlletí i que vosté ho llegirà.
I, a més a més, m'he brindat dir-li que no solament parlem de cítrics; parlem de la fruita seca, que representa el 9% de la producció del País Valencià, que és la mateixa quantitat que el sector vitivinícola, que representa el 9%, que el sector vitivinícola sí que està regulat i que la fruita fresca, no.

Amb això, el que estic dient és que la conselleria no està fent eixe inventari.
I ens faria falta tindre eixe inventari.
Però no solament per la problemàtica dels cítrics ­torne a insistir­ sinó per la resta de la fruita i la diversitat de la fruita.
I és de veritat que hi ha una altra proposta de resolució que vosté me contestarà el que corresponga el dia que la discutim.
No és una proposta que anem a discutir hui.
Per tant, a pesar de tot, jo em tornaré a repetir sobre el mateix perquè entenc, de veritat, entenc, senyor Soler, que és necessari que tingam racionalitat quan parlem de l'agricultura i no color polític per a vore quin conseller es fica la medalla o no, sinó racionalitat des d'aquell sector que és el que ha de legislar, que és la situació en què vosté i jo en estos moments mos trobem.

Lamente moltíssim que no aprove aquesta proposta de resolució, però com li he anunciat, de Madrid vindran les exigències sobre esta.
Aleshores, probablement ja no farà falta que discutim més perquè s'haurà de complir.
Perquè d'esta forma no sabem mai quina any es planta una cosa en un lloc i com canvia l'any següent pels motius econòmics que calguen.

Jo també tinc els motius econòmics, tots, tota la situació econòmica de cada sector ­i podem tractar-ho­ almenys des de l'any 1992 fins al més de desembre del 2004.
Però em semblaria farragós haver d'entrar en una orientació que no significa el que la proposta de resolució està presentada ací.

A mi m'agradaria que reflexionara, senyor Soler, perquè no és solament interessant fer una proposta i que isca per majoria, sinó que és interessant per al sector, tan interessant com totes aquelles coses que vénen sol·licitades pel mateix sector.

I deixarem allò de la mà de Déu, perquè és una explicació com dir algun *taco* que altre en matèria agrícola.

Gràcies, senyora presidenta.

*(Ocupa la presidència el presidente, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, Dolors.

Té la paraula il·lustre diputat, Ximo.

 

**El senyor Soler Garibo:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Pérez, agrair-li les seues paraules.
Jo també tenia ganes, jo també tenia ganes de debatre.
Quan n'hi ha deficiència de la salut el primer és recuperar-la, i li agraïsc molt les seues paraules.

Mire, sí que m'he llegit la seua proposta de resolució i la seua exposició de motius, "que s'elabore un inventari frutícola valencià amb les característiques que la mateixa conselleria determine".
Les característiques que determine la conselleria són les que jo li he explicat abans.
Tenim totes les dades que vosté demana, les tenim.
És possible que estiguen repartides en distints informes, però les tenim.
I els diputats i les diputades sabem treballar, sabem recopilar-les, agarrar l'informe anual de la conselleria, sabem agarrar l'inventari citrícola, sabem agarrar les dades i treballar amb elles.

I ahí incorreríem, com ja li he explicat abans, en una redundància.
I la redundància costa diners.
I eixos diners tenen uns límits, com li he explicat abans, des que ingressàrem en la Unió Europea.
Eixos temes estadístics estan pressupostats i tenen uns diners assignats, i eixos són els que es poden gastar, no se'n poden gastar més.
I no se'n poden gastar més en redundància.
És a dir, que si ja tenim les dades, el que hem de fer és manejar-les, treballar-les bé.
Em consta que des de la conselleria estan treballant-se bé eixes dades i que són suficient per a l'objectiu que volem.

Per tant, i sentint molt, com lic, per tots eixos argument, i els arguments d'abans ­i després quan vinga l'altra proposició no de llei de vostés molt similar a esta, tornaran a eixir supose, supose, els mateixos arguments­, per tots eixos arguments que li he dit, per la redundància, pel cost i perquè n'hi ha suficients per a poder complir l'objectiu, el nostre vot, sentint-ho molt, va a ser negatiu.

Res més i moltes gràcies.

 

 

***Moció subsegüent a la Interpel·lació al conseller de Sanitat sobre quina és la política general de la conselleria en matèria de trastorns de l'alimentació, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 26.
225).***

 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Soler.

Pasamos a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: a favor, 32; en contra, 39.

Pasamos al punto siguiente, que es la Moción subsiguiente la interpelación al conseller de Sanidad sobre cuál es la política general de la conselleria en materia de trastornos de la alimentación, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Para su presentación y defensa, tiene la palabra la ilustre diputada señora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyor diputats.

La moció que passe a defensar, en nom del Grup Socialista, té diferents orígens i raons.

Per una banda, en novembre de 1999.
.
.
Encara que és un problema de salut molt específic, i dins dels problemes de salut o de riscos per a la salut dels adolescents, també és un dels riscos que, a més, afecta fonamentalment a les dones.
És cert que en el Senat, en novembre de 1999, es van aprovar les conclusions d'una ponència que es va crear específicament per a l'estudi dels condicionants extrasanitaris en el desenvolupament i l'increment dels trastorn de l'alimentació.
Eixes conclusions donaven recomanacions específiques per a desenvolupar polítiques tant per al tractament dels afectats com per a la prevenció d'aquestos trastorns.

És cert que no és un problema nou.
Al llarg de la història s'han produït diferents modalitats d'autoinanició, motivada per factors religiosos ­en la edat mitjana­, per factors econòmics, per factors socials o morals.
És el que coneixen els experts com l'anorèxia santa, en el cas, per exemple, de Santa Caterina de Siena, a l'anorèxia nerviosa, que és el problema que avui ens ocupa.

Hi ha factors socials, culturals, però també hi ha factors individuals, psicològics i biològics.
Per això només una banda de les joves i de les dones que adopten determinades conductes, en relació al no reconeixement de les qualitats del seu cos, o a la privació d'aliments, acaben sent realment malaltia important, que és el cas de l'anorèxia o la bulímia.

El nostre objectiu és exigir rigor, exigir transparència, exigir veracitat i exigir suficiència de recursos per a abordar el tractament i la prevenció d'aquestos trastorns.

Jo vull recordar que en l'any 1997-98, sorprenentment, després que estiguera aprovada una llei de salut escolar des de l'any 1994, que establia com a àmbit d'actuació, per a la prevenció dels problemes específics dels xiquets i adolescents i per a la promoció de la salut d'esta franja d'edat, l'escola i la col·laboració entre la Conselleria de Sanitat i la conselleria competent en educació, des de la Conselleria de Benestar Social, des de la Direcció general de la Dona en l'any 1997, i a través de l'associació d'ames de casa Tyrius, s'impulsa un programa preventiu.
Jo crec que, com a mínim, era inadequat, perquè al final l'àmbit d'aplicació d'eixe programa preventiu va ser l'àmbit escolar, que era allò lògic i natural per a este tipus d'intervenció, però va a ser a través de l'associació Tyrius ­sempre tan *rocambolesca* la política.

Posteriorment, la Conselleria de Sanitat desenvolupa el programa Dicca, és un programa que, en este cas, també té el mateix àmbit d'aplicació, que és el medi escolar, i està orientat a les alumnes de segon d'Eso, bàsicament.

I parle de veracitat i de rigor perquè ni en un cas ni en altre han estat accessibles de manera clara les dades d'avaluació dels dos programes per a, en primer lloc, per a la comunitat científica, per als professionals dels sistema públic de salut mental, per exemple.

Després, eixa no accessibilitat a les dades d'avaluació d'eixos programes es complica amb la no transparència a l'hora de conéixer quina és la realitat dels recursos que es dediquen a l'atenció de les persones afectades, ja no a la prevenció sinó a l'atenció de les persones afectades.

És un problema de salut mental, bàsicament, encara que després té clares conseqüències físiques.
Però el cert és que en estos moments només es disposa del 19% dels psiquiatres, del 37% dels psicòlegs, del 30% del personal d'infermeria i del 24% dels treballadors socials que el Govern Valencià comprometia per al 2004 per a l'atenció als xiquets i adolescents en la xarxa pública de salut mental.

Això suposa que, tal com denuncia l'associació de familiars d'afectats d'anorèxia i bulímia, el passat 14 d'abril, en estos moments hi ha més de tres mesos de temps d'espera per a accedir a una unitat especialitzada, i en tractament d'anorèxia o bulímia, que no existeix cap unitat d'atenció o d'hospitalització de dia, o cap centre de dia en el País Valencià, a pesar que s'han obert tres unitats d'hospitalització i que en la xarxa normal de salut mental ens podem trobar, com recentment, amb sis mesos d'espera per a ser atés per un psicòleg.

Per tant, és necessari, per una banda, replantejar-se si les polítiques de prevenció que s'estan duent a terme són les més adequades, i per això fa falta una avaluació; que eixes polítiques no poden formular-se d'esquenes als professionals de salut mental que treballen en la ret pública valenciana; que s'han de completar i adequar els recursos actualment existents per a l'atenció a estos malalts i que, a més, cal traslladar a l'àmbit de la Comunitat Valenciana aquelles recomanacions de la ponència específica del Senat per a este tema.

Vaig a recordar molt breument de què estem parlant.
En el cas de l'anorèxia, en què es produïx una negació del propi cos, l'anorèxia és un dels trastorns de la conducta.
.
.
és una exageració patològica del procés adolescent, i en el qual aprimar-se es convertix en el centre de la vida, i com a tal, el que produïx, a més de les conseqüències sobre la salut de les persones afectades, i especialment de les adolescents, és un trencament moltes vegades de la relació familiar, igual que es produïx en el cas, per exemple, del consum de drogues il·legals.
Hi ha un empobriment de la personalitat, perquè la vida està centrada només en un objecte, i quan el procés es desencadena ­igual, exactament igual que en el tema del consum de tòxics­, el diàleg dels pares amb els afectats esdevé molt difícil.
És una de les causes fonamentals de conflictes intrafamiliars greus, d'abandó moltes vegades, i de pèrdua de rendiment escolar.

El cert és que estan presents.
.
.
Jo vaig a comentar una qüestió, perquè s'ha parlat.
.
.
el conseller parlava d'una moda que afectava a les xiquets.
És cert que l'obsessió per aprimar-se està més present en les xiques, però també és cert que en els hòmens hi ha altra forma en estos moments, i en el sector dels jòvens, de valorar una determinada figura, que també pot ser patològica, que és eixe desig d'estar en forma que porte a determinats consums de medicaments anabolitzants, d'excessiva assistència a determinats tipus de gimnasos, etcètera.
O siga, que són diferents maneres de presentar-se l'excessiu cult al cos i centrar-se el desenvolupament de la personalitat exclusivament en les qüestions de forma física.

I parle també de veracitat en este tema perquè les dades que s'han donat per part del conseller de Sanitat en la interpel·lació, eren unes dades que realment dimensionaven el problema més allà del que realment està passant.
Les dades reals pareix que afecten a la població entre 10 i 40 anys, a 20 persones per cada 100.
000 habitants.
En el cas de la bulímia, són 12 persones per 100.
00 habitants; i en el cas de l'anorèxia, són 8,6 persones per 100.
000 habitants.
El conseller de Sanitat parlava que afecta quasi al 4% de la població.
Ahí hi ha una discrepància entre el que diuen els llibres.
.
.
Això voldria dir que hauríem de tindre unitats especialitzades pràcticament en cada barri, si efectivament afectara al 4% de la població.
Estàvem parlant que afecta a 12 de cada 100.
000 persones.
Llavors, en això, veracitat i rigor, per favor.

Després, en esta moció també aborden un altre tema, que és el tema de l'obesitat.
L'obesitat és el trastorn més prevalent d'alimentació en el nostre país.
La prevalença entre la població adulta és del 14,5%, mentre el sobrepes, que no arriba a obesitat, és de més del 38%.
La franja de població més afectada o més preocupant és la població infantil i juvenil, entre 2 i 24 anys, el 13,9% d'esta població és obesa i el 26,3% té sobrepés.

Este problema és més prevalent en homes en les èpoques tempranes que en les dones.
I la majoria de xifres detecten que hi ha un increment dels casos en la prepubertat.
Amb motiu d'això el Ministeri de Sanitat ha posat en marxa una estratègia, l'estratègia NAOS, que ha de vore en la prevenció des del punt de vista d'una política comunitària, és a dir, fer fàcil l'accés a conductes en relació a l'alimentació sanes, i això vol dir que es plantegen, per exemple, qüestions com, de manera global, la reducció del contingut de sal del pa que comprem tots els dies.
És a dir, i no es tracta que les persones canvien les seues conductes personals, sinó que a més es posen en marxa mesures polítiques des del punt de vista la salut pública que faça fàcil que es menge de manera adequada.

En relació als xiquets i els adolescents, per exemple, aquesta estratègia el que proposa és que, igual que no està prohibida la publicitat d'alcohol i de tabac prop dels centres escolars i d'on es reunixen els joves, que les màquines dispensadores d'aliments, d'aliments inadequats, des del punt de vista de la seua composició, els *bollycaos* i totes estes coses, no siguen accessibles prop de les escoles.

I després una incidència especial sobre els menjadors escolars, ja que el 20% dels xiquets realitza almenys durant cinc dies a la setmana el seu menjar principal en el centre escolar.
Percentatge que augmenta fins i tot al 32% en els grups d'edat de 2 a 5 anys.
I estic nomenant mesures concretes que són molt més efectives que recomanacions i xarrades genèriques, sinó un accés real perquè s'adquirisquen els comportaments adequats en relació a l'alimentació des d'edats primerenques de manera fàcil i de manera accessible.

Sí que té competència, i torne a les recomanacions de la Comissió del Senat, té competències la comunitat autònoma en tot allò relatiu a la imatge i els valors que es transmeten als joves a través dels mitjans de comunicació, especialment dels mitjans de comunicació pública; també en relació al control i a la inspecció del comerç en relació a les talles inadequades, el que en determinat tipus de comerç en el nostre país es puga.
.
.
despedir a un treballador perquè no tinga la talla adequada; o que s'estiguen utilitzant talles que no corresponen a la talla real i creant un complex en els adolescents, perquè moltes vegades la talla 40.
.
.
s'està venent com a talla 40 el que és una talla 38.
Igual que tot allò relatiu a la propaganda sobre dietes miraculoses, a les quals són tan sensibles les joves.
Tots eixos treballs d'inspecció des de Sanitat o des de Comerç són competència de la comunitat autònoma.

El que no tenim gens clar és que perquè s'hagen fet algunes coses, com el programa que he nomenat de prevenció, que no està avaluat, que no sabem realment si és el més adequat i el més efectiu, perquè per a detectar 12 casos d'anorèxia s'ha entrevistat.
.
.
s'ha fet una entrevista, un qüestionari personalitzat a 46.
000 adolescents, la relació cost/efectivitat és poc raonable en principi, quan els experts tots els articles que han pogut revisar en este temps de psiquiatres i psicòlegs diuen que els pares detecten la conducta inadequada en relació als trastorns de l'alimentació en un termini màxim de sis mesos.

**El senyor president:**

Senyora Mendoza.

 

**La senyora Mendoza García:**

 

Vull dir que els pares normalment, igual que.
.
.
Acabe ja, senyor president.
Igual que detecten fàcilment quan els fills estan consumint substàncies inadequades, també detecten fàcilment els trastorns de conducta.
Aleshores hem de valorar si eixe programa que té un cost relatiu alt i que a més posa.
.
.
pot tindre fins i tot un efecte rebot de parlar d'estos temes segons en quins termes en els adolescents, val la pena continuar mantenint-los.
Res més i moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Mendoza.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Entesa, el ilustrísimo señor diputado don Alfred Botella.

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

El Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-els Verds-l'Entesa anem a recolzar aquesta proposició no de llei, que jo crec que si haguérem de parlar extensament d'aquesta qüestió, la diputada que m'ha precedit en l'ús de la paraula segurament s'ha quedat a la meitat de les coses que hauria de dir, no.
Perquè açò dóna per a fer una conferència i explicar ací tot els detalls al respecte.

Jo crec que.
.
.
ho dic açò perquè és que el Grup Popular té el costum en aquestes qüestions d'oposar-se sistemàticament perquè és una moció al govern i aleshores diem que no senta molt bé, no?
, o no és, diríem, un recurs que puguen aprovar, diríem, en una certa normalitat.

Però jo crec que hi ha altres mecanismes, i és fer esmenes al text o presentar vostés alguna proposta al respecte, per tal que les coses funcionen més adequadament del que estan funcionant.

Perquè jo vull partir de la base que este no és un tema fàcil.
És un tema complicat, sobretot perquè són molts els factors que incidixen, no solament són els hàbits d'alimentació que hi ha en estos moments en la societat en la qual estem, sinó també hi ha factors externs que influïxen i són els mitjans de comunicació, la propaganda que.
.
.
la publicitat que es transmet a través d'eixos mitjans de comunicació respecte a determinats comportaments, a determinades raons a dur a efecte, i per tant també el que són paràmetres a l'hora de consumir tota una sèrie de productes que incidixen en la nostra alimentació i que provoquen, en primer lloc, en els xiquets i adolescents obesitat, i després apareix el que són les imatges de les passarel·les de moda dels artistes, etcètera, on està més ben vista una persona prima que una persona grossa.
I, per tant, doncs això també fa que hagen de canviar-se en determinades edats els rols de comportament alimentari.

I jo crec que eixes qüestions són temes, com dic, importants a tindre en compte.
I, per tant, qualsevol mesura que es plantege pense que s'hauria de rebre en bons ulls, i per tant en una certa acceptació.
Perquè, pel contrari, bé, la conselleria, segurament en tota la bona voluntat del món, doncs farà el que crega convenient, però a mi em sembla que en aquestes qüestions totes les opinions són interessants a tindre en compte, i per tant tot el que vaja a reforçar actuacions d'aquests tipus sempre que s'haurien de veure en positiu.

I respetisc que, si vostés hui, diputats del Partit Popular i diputades del Partit Popular, voten en contra d'aquesta proposta, estaria bé que demà presentaren vostés un registre d'una altra proposta similar per tal que realment el conjunt dels grups parlamentaris no tingueren cap inconvenient en presentar alguna esmena o votar-la tal i com vostés la presenten, si és que realment estiguerem d'acord.
Perquè pense que eixe hauria de ser el camí per tractar de millorar la pròpia actuació del Consell en aquesta matèria, i sobretot de la Conselleria de Sanitat.

Jo crec que les mesures que es plantegen en aquesta proposta, en esta moció subsegüent a la interpel·lació, són mesures, per un costat, que venen diríem a exigir el compliment de determinades resolucions que s'han pres en algun moment, l'aplicació de mesures, sobretot el que jo deia abans en els mitjans de comunicació i en un mitjà de comunicació important, públic, com és Televisió Valenciana, que depén del Consell i depén d'aquesta institució, encara que molt poc d'aquesta institució, però sí del Consell, per tal que tinguen, diríem, una actuació concordant en el que han de ser les polítiques que vagen a previndre aquest tipus de malalties.

I després també planteja tota una sèrie d'actuacions específiques en l'àmbit sanitari, que jo crec que el que vénen és a recolzar l'actuació que en estos moments té la pròpia conselleria, afegint algunes qüestions més, que jo pense que també es poden qualificar de positives.

Tot el contrari, doncs només es pot entendre que des de la posició de creure's en la veritat absoluta, de pensar que ací el qui governa és el que ho ha de fer tot i que no ha d'escoltar absolutament a ningú, pense que la prepotència no dóna mai bons resultats.
Vostés ja han tingut una experiència a nivell del govern de l'estat.
I el camí que es continua per ahí és anar perdent altres governs, com el d'ací de la Generalitat.
Jo, la veritat, és que això no em preocuparia en absolut, fins i tot m'alegraria que vostés no estigueren en el govern.
Però pense que, de totes maneres, és una cosa que vostés haurien de reflexionar en benefici de la ciutadania, independentment que governen o no governen.
Perquè jo crec que ací, en esta trona i en estes Corts, estem massa acostumats ja a veure que quan u està en el govern diu unes coses i quan està en l'oposició en diu unes altres.
I vostés són un exemple clar d'eixe tipus d'actuacions.
Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Clemente.

**El senyor Clemente Olivert:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Realmente, señora Mendoza, no vamos a aceptar su moción respecto a la política de la Conselleria de Sanidad en materia de trastornos en la alimentación porque realmente no aporta nada nuevo.
No aporta nada nuevo a la política desarrollada por la Conselleria de Sanidad y a la política desarrollada por la Conselleria de Educación, que, como usted ha reconocido, están colaborando en intentar solucionar un problema que es importante para muchos jóvenes y para muchas familias valencianas.

Mire, señora Mendoza, usted sabe, o debería saber, que en atención primaria se está realizando un programa de supervisión de la salud infantil.
Ese programa está permitiendo detectar de forma precoz muchos de los problemas de salud relacionados con la alimentación.
Asimismo, en asistencia especializada, existen unidades de trastornos de alimentación, que existen en este momento unas que las ha creado este gobierno, una por cada provincia, concretamente en los hospitales provinciales de Castellón, la Fe de Valencia y San Juan, de Alicante.

Asimismo, le informaré de que de forma pionera, como a usted le gusta que nosotros digamos, de forma pionera en Europa, no solamente en España, existe un programa de colaboración de la Conselleria de Sanidad y de la Conselleria de Educación, Cultura y Deporte.
Este programa.
.
.
, se realiza el proyecto de detección e intervención precoz de trastornos de la conducta alimentaria, es el Proyecto Ditca.
Este proyecto tiene como población diana los adolescentes escolarizados en Educación Secundaria en la Comunidad Valenciana y consta de dos fases.

Una primera fase de prevención secundaria de detección precoz de niños con trastornos de la conducta alimentaria, o riesgos de padecerlos; y una segunda fase de prevención primaria de reducir la incidencia de los trastornos de la conducta alimentaria.
La evaluación de dicho programa, cabe destacar que durante el curso 2003/2004 el curso se extendió nada más y nada menos que a 486 centros escolares de nuestra comunidad, abarcando a un total de 42.
875 alumnos, lo que viene a representar más de un 53% de nuestro censo escolar.

En ese curso, y hasta la fecha, el número de niños entrevistados por los departamentos de orientación, ha sido de 1.
197, desvelando los resultados de que 15 de ellos sufrían anorexia completa, la mayoría eran mujeres; 96 sufrían anorexia nerviosa parcial; 176, anorexia nerviosa subclínica; 8, bulimia nerviosa completa; y, 1, bulimia nerviosa parcial.

Por otro lado, la información derivada de las encuestas de la aplicación del programa Ditca no está permitiendo, está permitiendo al Gobierno, detectar otros problemas como pueden ser la obesidad o el bajo peso.
Asimismo, en este presente curso, se ha avanzado en la prevención primaria, se ha creado una página web accesible desde las dos consellerias que colaboran, la de Sanidad y la de Educación, y en dicha página también se incluye, además, un curso *online* básico de formación.

Pero, asimismo, la Conselleria de Sanidad ha dotado a los centros de diverso material, como pueden ser básculas de pesado, *tallímetros*, cuestionarios y manuales de procedimiento.
Se está realizando, en julio del 2004 se puso en marcha, el plan de actuación de prevención y control del sobrepeso y obesidad en la infancia y adolescencia en nuestra comunidad, con la finalidad, evidentemente, de prevenir y controlar el peso y la obesidad en la infancia y en la adolescencia, y habiéndose propuesto la Conselleria de Sanidad los siguientes objetivos: primero, promover hábitos saludables de alimentación, actividad y ejercicio físico; segundo, prevenir el sobrepeso y la obesidad, favoreciendo la oferta de una alimentación saludable en comedores escolares; tercero, detectar precozmente los factores de riesgo de sobrepeso y obesidad; cuarto, detectar precozmente el sobrepeso y la obesidad; quinto, intervenir adecuadamente ante el sobrepeso y la obesidad tanto en los niños como en las niñas; asimismo, monitorizar la frecuencia de sobrepeso y obesidad y de sus factores de riesgo.

Por último, señorías, les diré que en relación a la formación de profesionales, el Eves ya está realizando cursos de formación tanto relacionados con la anorexia y la bulimia.

Por todo lo expuesto, señora Mendoza, no vamos a aceptar su moción.

Nada más y muchas gracias.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Sí, pareix que vol rèplica la senyora diputada?
La il·lustre diputada.
.
.
Sí, senyora Mendoza?
*(Veus)*

Sí, señora diputada.
.
.
Señora diputada, ¿no quiere réplica?
¿Sí o no?

M'estan dient que sí, que no, que sí, que no!
Sí, senyora diputada?
*(Veus)*

**La senyora Mendoza García:**

 

Bueno, en este, como en un tema que debatíamos recientemente, señor Clemente, sobre.
.
.
, también que afecta especialmente a la salud de los adolescentes, que era el tema de drogodependencias ligado a la edad adolescente y juvenil, efectivamente, su posición sistemática es mirar hacia otro lado.

Una satisfacción indocumentada con sus actuaciones, es una satisfacción no basada en evaluaciones reales del impacto de los programas preventivos, de si son los más adecuados.
Estamos hablando de que es un programa pionero, atiendan ustedes bien, ¡en Europa!
, ¡con la historia de la prevención y de la promoción de la salud que tienen los países del norte de Europa!
¡Y el programa valenciano!
, no del estado ni de.
.
.
es pionero ¡en Europa y en el mundo!

*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*

¿Ustedes, solo con esa afirmación no se plantearían que al menos debe ser evaluado y revisado?
Primera cuestión.

Segunda cuestión: se produce un cambio, en el 1997/1998 a través de la asociación de amas de casa Tyrius en el medio escolar se implanta un programa preventivo, cosa inadecuada.
Se pasa de ese programa preventivo del 1997/1998, no sabemos por qué, desaparece, no hay una evaluación que diga si debe continuar o desaparecer, a un programa desde la Conselleria de Sanidad pionero, el Ditca.

Tercera cuestión: no ha hablado de aquella parte de nuestra proposición que se refería a la adecuación de los recursos.
¿Es cierto o no es cierto que los recursos en estos momentos son claramente insuficientes?
Y, si no, ¿por qué la asociación de lucha contra la anorexia y la bulimia, que reúne fundamentalmente a padres de afectadas y afectados, el día 14 de abril de 2005 denuncia que no hay centros de día en toda la Comunidad Valenciana, que solo hay dos centros de día, pero privados y a los que no se tiene, además, acceso a través de presupuesto público?

En segundo lugar, que hay tres meses para ser atendido en primera visita en un centro en una de las unidades de salud mental, y que una vez se es atendido en una de esas unidades de salud mental ­estamos hablando de los casos con trastornos graves, no estamos hablando de problemas que no son importantes­ no se puede tener el seguimiento terapéutico adecuado porque el colapso, la saturación de las consultas de psicología obliga a que, como mucho, se dé una cita una vez al mes para el seguimiento de este tipo de problemas, cuando la terapia precisa en un primer momento de seguimientos semanales.

¿Y no es cierto que las unidades específicas del Hospital La Fe, San Juan de Alicante y el Hospital Provincial de Castellón, especialmente precaria, con solo dos camas, que además comparte recursos con otra parte de los hospitales.
.
.
?
Eso es cierto.

Se ha creado, además, de espaldas al conjunto de la red de salud mental, no existe una comisión asesora en la Conselleria de Sanidad en relación a todos los temas de salud mental, ni tan siquiera en evaluación del plan de salud de la Comunidad Valenciana, se ha hecho una evaluación específica de las actuaciones en salud mental.

Y tampoco es cierto, señor Clemente que siempre hay posibilidades de mejora en las políticas.

Nosotros lo que planteábamos era reforzar.
.
.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)* 

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor, mesuren el tono de sus voces.
.
.
, que no quiero que se me queda afónica la diputada.

**La senyora Mendoza García:**

 

.
.
.
reformular políticas, evaluarlas.
.
.

Lo que es imperdonable es que seamos capaces de darle la espalda a las posibilidades de mejora de políticas que no son espectaculares, pero que son especialmente delicadas, como es el tema de la prevención y el tratamiento del consumo de drogas ilegales en los más jóvenes, que son insuficientes las políticas de prevención y las políticas de atención, y que hoy cualquier padre y profesor de instituto de los afectados les haría caerse la cara de vergüenza si pudiera intervenir en esta tribuna en vez de la diputada que les habla, igual que los padres de las afectadas de anorexia y de bulimia, que son precisamente los que han denunciado la situación de desprotección y de desatención de muchísimos casos, porque los recursos son, en unos casos inadecuados y, en otros, claramente insuficientes.

Yo lamento la imposibilidad de establecer consensos y diálogos en temas que afectan especialmente a nuestra población más vulnerable, que son nuestros jóvenes y nuestros adolescentes.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Mendoza.

Y yo espero que procuremos no emular la picaresca de Rinconete y Cortadillo en el funcionamiento parlamentario, y procuremos, cuando tocamos el timbre, tocarlo para todos y no cuando sea oportuno tratar de provocar el que se vote sin tocar el timbre previamente.
*(Veus)*

Tiene la palabra el diputado don Antonio Clemente.

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Esas artimañas, debe ser cuestión del talento del que hace gala el Partido Socialista.

Mire, señora Mendoza, la cara de vergüenza les debería caer a ustedes, porque, desde luego, son.
.
.
, aún está por que sea la primera vez que respalden una iniciativa del Gobierno de la Generalitat, que está constantemente pidiendo una cofinanciación sanitaria en los temas de la *(inintel·ligible)* de la Comunidad Valenciana.

Estoy esperando todavía que salga usted a hacer algún tipo de declaración para cuando se está pidiendo de manera justa el que esta comunidad reciba los más de quinientos millones que tiene que pagar de sus arcas a desplazados, a turistas y a inmigrantes, que lo hace este gobierno, porque, desde luego, cumple con su obligación, pero una vez más a ustedes se les olvida ejercer de valencianos y solamente ejercen *(se sent un crit)* de socialistas.
.
.

Señora Llinares, ¿tiene usted celos de la señora Mendoza?
¿Ella está de portavoz, no?
*(Veus)* Pártanse el tiempo la próxima vez y salen un ratito cada una.

*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Mire, realmente, es que son muchos los temas que están planteando.
Sí, señora Llinares, son muchos los temas que están planteando y ustedes están con la rodilla en tierra, están absolutamente callados, no reivindican nada para la Comunidad Valenciana, todo lo que hace este gobierno, el gobierno del señor Zapatero, les parece bien, pero es absolutamente injusto y es absolutamente ilógico que ustedes estén planteando el dar, pues, por ejemplo, como ustedes dicen, vamos a hacer.
.
.
, que nos parece perfecto que se realice una política de integración con los inmigrantes, pero no con la alegría con la que hacen ustedes la política, que dan papeles para todos, pero de los otros papeles, cuando hay que dar papeles para la Comunidad Valenciana, *euritos*, para que ustedes me entiendan, de eso se olvidan.
Eso no existe.

¿Política de demagogia?
.
.
.
No les importaría estrangular determinadas comunidades.
¿Qué comunidades?
Casualmente, las comunidades que están gobernadas por el Partido Popular, ¿por qué no hacen ustedes la misma política con otras comunidades autónomas?
, ¿por qué no hacen ustedes la misma política con Cataluña?
Porque sí están dispuestos a financiar el hospital de Asturias y no están dispuestos a financiar al Hospital de La Fe.
*(Veus)*

Mire, da igual que les dé a ustedes todas las ideas y todos lo argumentos que les diga, que se está realizando un programa pionero, que realmente se están haciendo cosas, que se está trabajando, que se debe mejorar y que se puede mejorar.
.
.

**El senyor president:**

 

Señora Llinares, *(el senyor president colpeja amb la maceta)* por favor.
.
.
Por favor.

**El senyor Clemente Olivert:**

 

Pero, desde luego, con las aportaciones que ustedes están realizando, no se mejora para nada la salud de los valencianos ni los problemas de estas familias que están afectadas de trastornos digestivos.

Pero sí sería deseable que por una vez realizaran aportaciones positivas para los ciudadanos de la comunidad y respaldaran la política de esta gobierno, que lo único que quiere es mejorar la salud de los valencianos.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Señora Llinares, no tenemos ni usted ni yo síntomas para preocuparnos.
*(Rialles) (Remors)*

Vamos a proceder a la votación.
*(Remors)* Comienza la.
.
.
*(Rialles) (Remors)* Resultado de la votación: 29 votos a favor, 38 votos en contra.
*(Remors)*

Bien.
Se levanta la sesión.

*(S'alça la sessió a les 13 hores i 30 minuts)*