DS-028%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 16 de febrer de 2012.
Comença la sessió a les 10 hores.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer.
Sessió plenària número 20.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Bon dia.

Se reprén la sessió.

Declaració institucional sobre l'emergència humanitària i la repressió política a la població civil de Síria

El senyor president:

En primer lloc, la secretària llegirà una declaració institucional recolzada per tots els grups parlamentaris.

Té la paraula la senyora secretària.

Senyors diputats, facen el favor d'atendre.

La senyora secretària primera:

Gràcies, president.

«Declaración institucional sobre la emergencia humanitaria y la represión política a la población civil en Siria.

»En los últimos meses asistimos a una constante y violenta represión del gobierno sirio contra la población de su país.
Les Corts conocen la emergencia humanitaria que atraviesa el pueblo de Siria donde en seis meses más siete mil personas han perdido la vida por la represión política a causa de la sublevación de la población civil, que se produjo el pasado mes de marzo de 2011 contra el actual gobierno de Siria.

»Por ello, Les Corts quieren condenar las masacres cometidas por el gobierno sirio contra su pueblo desde el inicio de la revuelta y califican sus actuaciones como crímenes contra la humanidad por el alto número de víctimas ocasionadas, tanto por los bombardeos como por las acciones terrestres de sus fuerzas armadas contra civiles indefensos.

»Consideran que la fuerza utilizada por el gobierno sirio contra la población civil es injustificada, en tanto que viola el derecho más elemental de los pueblos a vivir en paz bajo la legal y legítima garantía de su vida y libertades, según la declaración universal de los derechos humanos aprobada por Naciones Unidas.

»Reconocen el derecho del pueblo sirio a alzar su voz por las libertades políticas y democráticas desde el mes de marzo de 2011, al que el pueblo valenciano da su apoyo en sus legítimas aspiraciones y que hace extensivo a su representantes: el Consejo Nacional sirio en su lucha por la paz, la libertad y la democracia.

»Les Corts manifiestan su voluntad del cese inmediato de los actos violentos sobre la población civil y de que sean liberados todos los detenidos como consecuencia de ellos antes y durante la revuelta, así como el cese de las detenciones masivas, y que se investiguen las violaciones de derechos humanos incluido el asesinato de manifestantes y torturas de detenidos, especialmente en el caso de los menores.

»También muestran su apoyo a las medidas que tienen como fin la protección de las personas civiles sirias en coordinación con la comunidad internacional y defienden la necesidad de un tratado global sobre el comercio de armas para atajar el tráfico de armas con criterios resistentes de derechos humanos para asegurar que no se realicen transferencias de armas cuando exista un riesgo considerable de que sean utilizadas para matar a civiles y cometer abusos contra los derechos humanos.

»La presión internacional debiera centrarse en el cese de la violencia por las partes implicadas y la salida dialogada del conflicto, mediante la garantía del derecho a la vida y la dignidad de los pueblos.

»Les Corts declaran su voluntad de que el gobierno sirio facilite de inmediato la evacuación fuera de Siria de los heridos de toda edad para que puedan ser asistidos en otros países de acogida y habilite zonas protegidas, así como rutas seguras, para que puedan operar las organizaciones humanitarias de inmediato en el interior de Siria.

»Al propio tiempo, Les Corts expresan su deseo de que se acuerde un plan de ayuda humanitaria para el envío urgente de ayuda médica, farmacéutica y humanitaria a Siria, que actualmente cuenta con el número más elevado de heridos por impactos de proyectiles en todo Oriente Medio, al que se sumaría la Comunitat Valenciana.

»Por último, Les Corts hacen un llamamiento al pueblo valenciano para expresar públicamente su solidaridad con el pueblo sirio y animan al resto de comunidades autónomas a mostrar esta misma solidaridad.

»Suscrito por los cuatro portavoces parlamentarios de esta cámara en el Palau dels Borja el 16 de febrero de 2012.
» (Aplaudiments)

El senyor president:

(Inoïble) â¦ Sobre quin assumpte?

Diga vosté.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Simplement per a manifestar en nom del Grup Compromís que no entenem per què la presidència no atorgà als síndics dels grups parlamentaris torn de paraula en el fet que passar ahir.
I no entenem la sanció de la presidència a la nostra diputada, no entenem en base a què es fonamenta i mos agradaria una explicació al respecte, sobre les dos qüestions: per què no se'ns va donar la paraula i per què va sancionar injustament, des del nostre punt de vista, la nostra diputada.

El senyor president:

Està arreplegat en el reglament el que el president d'esta mesa féu ahir.

Anem a seguir el ple.

Compareixença del president del Consell, senyor Alberto Fabra Part, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 16.
123, 16.
120, 16.
121 i 16.
122)

El senyor president:

Té la paraula per al debat al president de La Generalitat el portaveu del Grup Popular, il·lustre senyor Rafael Blasco.

El senyor Blasco Castany:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt honorable president de La Generalitat.

Honorables consellers i conselleres.

Il·lustres senyors diputats i diputades.

Bon dia a tots.

La pregunta d'interés general que hui li volem preguntar al molt honorable president de La Generalitat cal enquadrar-la en el context econòmic i social que travessa Espanya perquè puguem entendre quines són les mesures que està prenent el govern de Mariano Rajoy i quins efectes tenen a la Comunitat Valenciana, que és la qüestió que hui volem plantejar-li al president del govern valencià.
I, en eixe context, la situació que travessa Espanya és una situació coneguda, però que és necessari hui reafirmar-la una vegada més.
No estem davant d'una situació sobrevinguda.

El Partit Popular ha vingut denunciant des de fa dos legislatures la caòtica situació en què Espanya se trobava per culpa de la nefasta gestió que el govern socialista de Rodríguez Zapatero ha fet en les últimes dos legislatures.

No per més conegudes deixen de ser dramàtiques les circumstàncies per les quals travessa Espanya.
Més de cinc milions de persones en l'atur, una xifra mítica en el pitjor sentit de la paraula que expressa el drama que viuen tantes i tantes persones per culpa d'una política erràtica del govern socialista.
1.
200.
000 famílies que tenen a tots els seus membres en l'atur; un de cada dos joves que no tenen oportunitats de treball; 200.
000 empreses i 500.
000 autònoms que han hagut de tancar les seues responsabilitats laborals i les seues empreses; una economia en fallida; un país, Espanya, intervingut pràcticament pels organismes internacionals i una situació que expressa la deriva d'un govern que ha sigut incapaç de solucionar els problemes amb què s'enfrontava Espanya.
Problemes que altres països del nostre entorn fa anys abordaren, com van ser les reformes laborals adequades a la seua situació, els mecanismes també de reconduir una situació de crisi econòmica amb caràcter internacional, i que en Espanya se va oblidar el que s'estava fent en altres països i que ha dut precisament a la situació en què ens trobem.

I això, que és una situació heretada, no es pot canviar d'un dia per a un altre, com ara alguns dels qui han estat mirant cap a un altre costat demanen al Govern d'Espanya en estos moments.

El Govern d'Espanya, el govern de Mariano Rajoy s'ha posat des del primer moment a treballar per a tornar a que Espanya siga un país solvent, un país amb crèdit nacional i internacional, un país que torne a recuperar la senda del progrés.
I, en eixe sentit, ha abordat una sèrie de mesures, que crec sincerament que representen la demanda que els ciutadans espanyols li feren quan li atorgaren la seua confiança en les últimes eleccions.
Unes reformes de caràcter estructural que han portat a un canvi del model financer i fiscal a una fixació clara del que ha de ser la despesa pública i fonamentalment al que ha de ser l'estabilitat pressupostària.
I, d'una altra banda, una reforma laboral encaminada a tornar al creixement econòmic i social i sobretot a generar ocupació i confiança entre els emprenedors.

Eixe és el treball que està duent a terme el Govern d'Espanya i eixes mesures van a tindre també el seu efecte en la Comunitat Valenciana gràcies a l'esforç que està fent el govern que vosté presidix, president Fabra, des del primer moment duent un clar treball encaminat a evitar l'endeutament de la nostra comunitat i fonamentalment en dos decrets que expressen la conveniència de fer ajustos necessaris en uns moments de crisis econòmica i, per una altra banda, en donar confiança als emprenedors per què puguem tindre una revitalització dels nostres sectors productius.
I això és una cosa que ens demanen els ciutadans, és la radiografia d'Espanya i és una radiografia que se correspon, a més, amb el que li han demanat al Partit Popular.

Els ciutadans d'Espanya han aconseguit en els últimes eleccions generals i en les últimes eleccions autonòmiques i municipals depositar la confiança en el Partit Popular perquè gestione l'eixida de la crisis que ha deixat el govern socialista.
A més ha sigut un mandat clar i nítid.
Més de quatre milions de persones han deixat de votar al Partit Socialista i en la nostra comunitat el Partit Popular ha aconseguit doblar en vots al principal partit de l'oposició, que és el Partit Socialista.

El mandat dels ciutadans és clar: vostés deuen de governar, gestionar la ruïna en què ens ha deixat el Partit Socialista i continuar per la senda que ha sigut sempre la senda que ha caracteritzat els governs del Partit Popular, estabilitzar l'economia, ser rigorosos a l'hora de les despeses públiques, orientar al nostre país cap a un prestigi nacional i internacional i intentar crear ocupació, com sempre ho hem fet quan hem tingut responsabilitats de govern.

En eixe sentitâ¦

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Blasco.

El senyor Blasco Castany:

.
.
.
la pregunta que li fem és: com valora vosté les mesures que està prenent el Govern d'Espanya i quins efectes tenen a la nostra comunitat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula el molt honorable president de La Generalitat.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

El día 20 de noviembre los españoles, y también los valencianos, dijimos qué es lo que queríamos de un gobierno.
Queríamos un gobierno responsable, un gobierno que asumiera la situación real de España y que tomara medidas.
Y eso es lo que está haciendo el gobierno de Mariano Rajoy.
Un gobierno que es consciente de la situación que ha heredado de los socialistas, una situación bastante peor que la que dijeron y que en estos momentos precisa de reformas fundamentales y estructurales para poder seguir adelante.

Por fin tenemos un gobierno decidido, un gobierno valiente, un gobierno responsable y un gobierno que cree en la posibilidad que tienen los españoles para que a través de esas reformas podamos generar empleo y generar esperanza para todos los ciudadanos.
Un gobierno que está tomando medidas difíciles, medidas que no fueron tomadas con anterioridad por el gobierno socialista y que derivó en una situación más complicada que la de otros países de la Unión Europea; unas medidas necesarias, unas medidas duras, pero que van a llevar eficacia a lo que es el total del estado español.
Un gobierno que tiene, en primer lugar, que generar confianza y para eso tiene que hacer algo que el gobierno socialista nos tenía olvidado: decir la verdad a los ciudadanos, tomar esas medidas explicándolas, explicando el porqué de ellas y sobre todo teniendo la claridad y la contundencia de las mismas para que podamos salir adelante cuanto antes.

Es un gobierno que hace lo que tiene que hacer y que, desde luego, pone todavía en evidencia en mayor medida lo que no hizo el anterior Gobierno de España.
Un gobierno que está tomando medidas desde el primer día, difíciles pero, como digo, fundamentales para la salida de nuestro país y de la comunidad adelante.
Prometió austeridad y lo primero que hizo fue un acuerdo de no disponibilidad de 8.
900 millones de euros para ajustar el desfase presupuestario.
Para controlar el déficit hizo un proyecto de ley de estabilidad presupuestaria, hizo una ley de reforma del sistema financiero, actualizó las pensiones y creó mayor confianza a través de diversos acuerdos que ha tomado en los distintos consejos de ministros.
Y, por último, ha elaborado una necesaria reforma laboral equilibrada, completa y que resultará eficaz, dirigida a frenar la destrucción de empleo a corto plazo.

Son medidas que le exigía la Unión Europea, medidas que le exigía la sociedad española y medidas que van a dar el fruto necesario para poder salir adelante.

La Comunidad Valenciana, con estas medidas, va a seguir aprovechando todo el potencial que tenemos para poder salir adelante.

No podíamos generar futuro si no íbamos acompañados de estas medidas y reformas estructurales que atacaran realmente los problemas que tenía este país y que también derivaba en esta comunidad.

Tenemos, por fin, un gobierno que no nos tiene que discriminar, un gobierno que dice la verdad, un gobierno que va a unir a todos los españoles y un gobierno, y un gobierno que no va a estar en contra de las comunidades autónomas.

Necesitamos y tenemos un gobierno que nos va a escuchar, un gobierno que nos respeta y un gobierno que va a ser sensible con las demandas de la Comunidad Valenciana.
(Aplaudiments)

Un gobierno que no nos tiene que generar problemas ni a las comunidades autónomas ni a los ciudadanos.
Un gobierno que vaya a nuestro favor, a nuestro lado y no que juegue en contra.
Un gobierno que nos dé instrumentos financieros a las administraciones públicas para poder salir adelante.
Un gobierno que defienda y apruebe el Plan hidrológico nacional que necesita esta comunidad.
(Aplaudiments)

Un gobierno que traiga el AVE a Alicante y a Castellón.
Un gobierno que defienda el corredor mediterráneo frente a otras opciones, y va a ser una exigencia que le vamos a hacer desde la Comunidad Valenciana.
Un gobierno que hable de un nuevo modelo de financiación y un gobierno que, además, es sensible con otras administraciones como las locales, aprobando la ampliación del plazo a diez años para hacer las devoluciones que la mala previsión del gobierno socialista hizo.

Esas son las demandas que le voy a hacer al señor presidente del gobierno el próximo día 28 en la reunión que voy a tener con él para defender los intereses de la Comunidad Valenciana y animarle a seguir con estas reformas que benefician a todos los valencianos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Pregunta del síndic del Grup Parlamentari Socialista, senyor Alarte.

El senyor Alarte Gorbe:

Señor presidente.

Señorías.

Membres del Consell.

Honorable president de la Generalitat valenciana.

Mi pregunta va a ser sencilla y directa: president, queremos saber -que dé cuenta ante la cámara- cuáles son las consecuencias de las políticas de recorte, de ajuste y de menos gasto en sanidad pública y las consecuencias del Decreto 1/2012 para la sanidad pública.

Pero mire usted, señor Fabra, para que usted no me hable del señor Rajoy y de España, sino de los problemas de los valencianos, porque ya veo que no le gusta el pasado que le precedió del que usted participó.
Y, por cierto, el señor Rajoy, que yo sepa, no es diputado de esta cámara.

Pero para centrarle bien la cuestión, quiero que me hable de esto, de las 300 medidas que se están aplicando por la puerta de atrás, sin transparencia, sin dar cuenta ante la cámara, sin la seguridad jurídica de una norma y que están recortando sistemáticamente los derechos de los ciudadanos y las ciudadanas, cerrando los centros de salud los sábados, (aplaudiments) cambiando las terapias y la farmacología de los enfermos crónicos.

Quiero, señor Fabra, que me conteste a esta página que es toda suya, sobre por qué los médicos dicen que ustedes son incapaces de gestionar el sistema sanitario, siguen sin pagar a las farmacias, no dan una solución de alternativa al antiguo hospital de La Fe y hasta los enfermeros quieren llevarle a usted al Tribunal Constitucional y declararse en huelga.
Contésteme a eso.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyor president.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Con la misma claridad que usted ha hecho la pregunta, le voy a hacer la respuesta.
No habrá ni un solo recorte de las prestaciones de los servicios de calidad que está haciendo este gobierno a los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, (aplaudiments) ni en sanidad ni en educación.

El senyor president:

Senyor Alarte.

El senyor Alarte Gorbe:

Señor presidente.

Señor Fabra, creo que ya la decisión está muy clara, usted ha decidido mentirnos sistemáticamente de manera masiva y continuada.
(Aplaudiments)

Mire, señor Fabraâ¦ mire, señor Fabra, usted y su partido hicieron una apuesta por tres grandes cuestiones en materia de sanidad.
Las tres nos llevan al desastre.

La primera, el plan de choque.
Y ahora resulta que el señor Rosado nos dice que las cataratas, al sistema público.
El plan de choque, un fracaso, un instrumento para transferir recursos públicos al sistema privado, un instrumento para dejar sin recursos la sanidad de todos.

Segunda gran apuesta de ustedes, segunda gran apuesta de ustedes: el reconocimiento a la tarea excepcional de nuestros médicos y nuestros profesionales de la sanidad.
Segunda gran apuesta ese complemento que hoy les sobra, el reconocimiento a la carrera profesional.
Acaban de bajarle el sueldo a nuestros médicos y a nuestros sanitarios, a un 60% de todo el personal.

Y, tercera apuesta, señor Fabra, tercera apuesta.
Aparte de este documento plagado de medidas impresentables, de SAMU sin médicos; de vamos a revisar las medicinas de los enfermos de VIH, de oncología, de los enfermos crónicos; vamos a revisarlo todo para hacer peor, y menos, los derechos a la sanidad pública, aparte de eso, mire usted, señor Fabra, hicieron una apuesta de modelo, que más del 20% de los valencianos y valencianas, varios hospitales, varias áreas de salud, un millón de valencianos y valencianas, la sanidad la gestionara una empresa, Ribera Salud.
Un gran desastre.

Una empresa de la que era propietaria Bancaja, que hoy ya no existe porque es Bankia y está fuera de nuestro control; la CAM, que tampoco existe y que está fuera de nuestro control, y ahora resulta que esa empresa, esa empresa la van a poner ustedes a los pies de la otra gran empresa, de Capio, el otro gran grupo sanitario y, además, lo van a poner en manos de un fondo de inversiones británico con sede en Luxemburgo.
(Aplaudiments)

Han puesto ustedes la sanidad pública valenciana en manos de los intereses de unos pocos y de fondos de capital y riesgo.
Así que, fracaso, fracaso de una gestión sin transparencia, de una gestión nefasta, de una gestión donde no prima la atención sanitaria, sino lo hotelero, la imagen, la propaganda y lo que a ustedes les gusta.

Señor Fabra, han fracasado con el modelo que ustedes han puesto encima de la mesa.

Y mire, señor Fabra, la mentira sistemática no servirá de nada.
Creo que en el papel ese más que previsible que tiene usted ahí preparado ahora me va a hablar de financiación y de vete a saber qué cosas.

Mire, la definición final y el problema final de su gobierno no solo es que falte dinero para la financiación que, sin duda no se lo hemos discutido, se lo pedimos a Zapatero y se lo pediremos a Rajoy con seriedad y con rigor.
(Remors)

Pero, señor presidente, señor presidente y señores del Partido Popular, su problema central no está ahí.
Su problema central es que la sanidad nunca fue una prioridad, nunca ha sido la prioridad de su gobierno y comunidades con igual financiación que la nuestra invierten más en sanidad y usted es el vergonzoso último de la cola, con 974 euros.
Nadie en España invierte menos en sanidad que usted.
(Aplaudiments) Ese es su problema.

Y, señor Fabra, nos preocupa profundamente este documento, que, por cierto, se lo voy a dejar aquí, porque creo en la imperiosa necesidad de que usted lo vea, y lo vea de cerca, porque es de gran responsabilidad.

Señor Fabra, no le paga usted al IVO, no le paga usted a nadie, no le paga ni a las farmaciasâ¦

El senyor president:

Vaya usted concluyendo, señor Alarte.

El senyor Alarte Gorbe:

Es un acto de irresponsabilidad de su gobierno no afrontar este problema.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Senyor president.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

«Los funcionarios públicos han disfrutado de avances y de mejoras sustanciales.
Es hora, por tanto, de ser solidario.
Es un sacrificio progresivo y eso nos debe tranquilizar a todos.
»

No me miren así.
Eso lo dijo el señor Alarte cuando redujo el señor Zapatero -el gobierno- el 5% del sueldo a los funcionarios, el día de 20 de mayo de 2010.
(Aplaudiments) 

Cómo ha cambiado usted, señor Alarte.
Cómo ha cambiado usted.
Nos viene a dar lecciones de cuándo y cómo se debe pagar.
Hoy hemos visto una noticia de lo buen pagador que es usted: el 50% de lo que debe de su sede, que también tiene a proveedores esperándolesâ¦ (veus) esperándoles a que tengan que abonar.
Esa es la manera de entender ustedes cómo tienen que afrontar los pagos.

Mire ustedâ¦ (remors) mire usted, tenemos unos ingresos del 2004.
Y tenemos unos servicios y una población del 2012.
Hemos sido una comunidad maltratada.
Una comunidad que no recibía la financiación que correspondía.

Su gobierno, nuestro gobierno de su partido, no nos ayudó en absoluto a poder seguir creciendo en esta comunidad.
Tomaron decisiones complicadas.
Tomaron decisiones que venían siempre en la línea de ningunear y poner trabas al crecimiento de la Comunidad Valenciana.
También, en sanidad.
También, en sanidad, señor Alarte.

¿Sabe usted que todas las ayudas que recibieron los centros hospitalarios para su construcción siempre iban dirigidos a comunidades que tenían gobiernos socialistas?

En La Fe no nos dieron ni un solo euro.
¡500 millones de euros al servicio de los ciudadanos y ustedes no dieron absolutamente nada!
(Aplaudiments) Eso es lo que ustedes construyeron en la Comunidad Valenciana.

Siempre les ha molestado el que la Comunidad Valenciana fuera adelante.
Siempre.
Y con el esfuerzo de este gobierno se ha hecho posible que los servicios que tengan los ciudadanos sean de calidad, que estén vertebrados y puedan llegar a todos los rincones de la comunidad.

Hemos sido una comunidad, además, austera en cuanto al sistema de funcionamiento de la administración.

Hemos sido una administración preocupada para resolver los problemas de los ciudadanos y hemos hecho, y hemos hecho todo aquello que considerábamos necesario para seguir creciendo, poner posibilidades a la mano de los ciudadanos y poder seguir generando posibilidades e ilusión a los mismos.
Esa es la realidad de la Comunidad Valenciana.

Y, desde luego, mire, nosotros ya hemos hecho durante estos años lo que es nuestro compromiso con los ciudadanos en materia sanitaria.

Hemos incrementado el número de hospitales, hemos construido centros de salud, hemos llevado los servicios a todos los rincones de esta comunidad y hemos hecho que el grado de satisfacción de los ciudadanos sea mayor del 93%, precisamente, por esas atenciones que damos a los ciudadanos de esta comunidad.

Eso ustedes no lo ven.
Porque lo importante, lo importante, lo que quiere una persona cuando va a un centro de salud es que le atiendan y que le atiendan bien.
Y esa es nuestra preocupación.
El modo de cómo hacerlo no les importa a los ciudadanos.
Lo que quieren es la atención personalizada y profesional necesaria para poder resolver sus problemas de forma eficaz y eficiente.
(Aplaudiments) Y eso es lo que estamos haciendo.

Y vamos a seguir haciendo.
Y vamos a seguir haciendo, tomando las medidas necesarias de ajuste, de ajuste en lo que es el gasto, haciendo posible que ese desequilibrio entre el 2004 y el 2012 sea una necesaria realidad a través de ese equilibrio que tenemos que realizar entre todos.

Vamos a seguir haciendo ajustes en todo aquello que no suponga merma en la prestación de servicios dirigidos a los ciudadanos.
Es cierto que vamos a pedir esfuerzos a los profesionales.

En el 2006, con una coyuntura económica distinta, pudimos ponerles a su disposición un complemento.
Un complemento que en estos momentos pedimos un esfuerzo, de forma temporal y transitoria, de una reducción del 50%, que no afecta a la base de cotización, como sí que hicieron, y aplaudió usted, en su día.

Nosotros vamos a seguir ejerciendo con responsabilidad nuestro gobiernoâ¦

El senyor president:

Vaya concluyendo, señor presidente.

El senyor president del Consell:

â¦y haciendoâ¦ -concluyo, señor presidente- y haciendo que los ciudadanos sigan observando cómo su gobierno le da todo el servicio de calidad necesario para la prestación de los derechos que tienen los ciudadanos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

La senyora Moreno Fernández:

Gracias, señor presidente.

Señor Fabra, usted no quiere hablar de las 300 medidas, que sí afectan a la calidad asistencial.

Ustedes se empeñan en hablar solo de recortes que afectan a los profesionales sanitarios.
Pero, ¿es o no recorte y afecta o no a la calidad asistencial cuando un enfermo no puede acudir a su centro de salud el sábado?

¿Es o no recorte y afecta o no a la calidad asistencial cuando tenemos un SAMU que no tiene un médico de urgencias?

¿Es o no recorte y afecta o no a la calidad asistencial cuando un médico no puede recetar un mucolítico cuando va a asistir a un enfermo a su domicilio?

¿Es o no y afecta a la calidad asistencial cuando un médico no puede mandar a un logopeda a un enfermo de un ictus o de un derrame cerebral porque ustedes ya no se lo permiten?

Eso está en las 300 medidas que usted se ha negado a contestar a mi síndico.
Eso afecta a la calidad asistencial y va mucho más allá de los recortes a los profesionales.
Y de eso queremos que usted, señor Fabra, nos hable.

Queremos que usted no diga que le da vergüenza.
Queremos que usted no diga que le pide perdón, que es lo que dice cuando ve una foto que no le gusta.
Queremos que usted se responsabilice y diga a los ciudadanos valencianos que no les va a recortar de verdad la asistencia sanitaria, que retire el Decreto 1/2012, que retire las 300 medidas y que recorte de donde toca, que es del derroche que ustedes han cometido.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Moreno.

Señor Rosado.

El senyor conseller de Sanitat:

Sí, presidente.

Señora Moreno.

Señores diputados.

Mire usted, su forma de hacer política ya la conocemos.
Es la manipulación y la intoxicación.
Están utilizando ustedes un documento, (aplaudiments) permítanme, están utilizando un documento de trabajo interno, no firmado y no aplicado para establecer cuál va a ser la política del Partido Popular.

La política del Partido Popular en materia sanitaria se resume en once medidas, que han sido anunciadas en su día por el vicepresidente de La Generalitat, y que ayer tuvo usted, señor Alarte, la oportunidad de oírlas, pero no lo hizo, y que se refirieron a esta misma cámara.

Mire usted, deje de utilizar un documento de trabajo no firmado para afirmar cuál es la política sanitaria de la Comunidad Valenciana.
Y le aseguro lo siguiente: no vamos a agachar la cabeza y no la vamos a esconder.
Tenemos la obligación de conseguir que esta sanidad sea sostenible, independientemente de que a veces parece que ustedes no quieren que en el futuro exista la misma sanidad que ahora.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Gracias.

La senyora Ninet Peña:

Sí, vamos a insistir, porque aquí son capaces hasta de culpar a Manolete para no asumir ningún tipo de responsabilidad.
Por eso insistimos, y lo vamos a hacer mil veces, las que haga falta.

Señor Fabra, no se esconda detrás de nadie.
¿A usted le parece honesto, decente y justo que sus despilfarros y sus gastos de nuevos ricos, que han pagado todos los ciudadanos, lo tengan que pagar ahora los magníficos profesionales de la sanidad pública con una reducción de hasta el 20% de su salario?
¿A usted eso le parece honesto, decente y justo?

Y además ahora nos tenemos que dar cuenta que encima les anuncian la reducción de servicios de urgencia.
Y además también, por otra parte, los recursos diagnósticos.
Quiere decir que van a estar peor pagados, más inseguros en su diagnóstico porque hay menos recursos y además sobrecargados de trabajo.

Insisto, ¿a usted eso le parece honesto, decente y justo?
¡Ya está bien!
Se están cargando ustedes el patrimonio de todos los valencianos, que era una sanidad pública honesta, por otra parte, pública, por supuesto, y de calidad, y además prestada por servicios públicos.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ninet.

La senyora Ninet Peña:

¡Ya está bien, señor Fabra!
(Aplaudiments)

El senyor president:

Señor conseller.

El senyor conseller de Sanitat:

Sí.
Señora diputada, señores diputados.

Mire usted, nosotros consideramos.
.
.
, yo soy del mundo sanitario, y yo considero que nuestros profesionales tienen que ser perfectamente aliados para poder realizar la mejora de la asistencia sanitaria y mejorar la eficiencia en la asistencia sanitaria.

Por eso, desde el primer día que fuimos nombrados en este gobierno hemos propuesto la existencia de una productividad variable que recompense al que más trabaja dentro de nuestra organización.
Y no vamos a parar en este empeño, porque creemos firmemente que, desde luego, con sueldos fijos y con sueldos que se establezcan desde el primer día no vamos a conseguir el propósito de conseguir cada vez una sanidad más eficiente.
Porque tenemos la obligación de tener una sanidad más eficiente.

En este sentido, señora diputada, yo le informo de que nosotros estamos manteniendo conversaciones con quien tenemos que mantenerlas precisamente para conseguir en el futuro, de algún modo, tener una sanidad más justa.

Porque nuestro propósito real y final son dos objetivos.
Usted lo ha preguntado, señor Alarte, son dos: uno, conseguir una sanidad pública sostenible, y sobre todo haber transformado la sociedad para que sea más justa en el futuro.

El senyor president:

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta del síndic del Grup Parlamentari Compromís, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor president de La Generalitat.

Senyories.

Des que fa dos mesos i mig que vosté no compareix en una sessió de control han passat moltes coses.
Entre d'altres, que mos hem enterat que el seu govern ha comprat l'empresa Valmor Sport, SL, per un euro, i no sabem si això forma part de la nova política econòmica del govern.

Voldria que ens explicaren per què se comprà amb diners públics una empresa privada ruïnosa.

El senyor president:

Senyor president.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Morera, dentro de la necesidad de ajustarnos a lo que en estos momentos económicos nos obligan, también estamos en plena previsión de lo que son los grandes eventos.

Somos conscientes de la importancia de los mismos, lo que han supuesto para esta comunidad, pero que necesitan también una profunda revisión para la adecuación de lo que estamos sufriendo con esta crisis económica.

Y dentro de lo que es ese modelo de nueva gestión, de lo que tenemos que hacer, a través de estos grandes eventos, es por lo que hemos creído más conveniente la adquisición de Valmor para que sea directamente, lo que es empresas de La Generalitat, quien lo puedan gestionar buscando mayor racionalización y mayor eficacia en cuanto la gestión de los mismos.

Por eso lo hemos hecho, buscando, al igual que en todas las líneas de esta administración, conseguir más con menos, mantener lo que son los beneficios que puedan suponer estos grandes eventos, pero intentando racionalizar en cuanto al gasto.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Senyor president, m'esperava una altra resposta, perquè vosté no ha justificat la compra.
Vosté és presoner d'unes decisions que se van prendre en l'herència Camps, el ausente Camps, i vosté el que hauria de fer és tallar.
Tallar, perquè són eixos grandes saraos, que vosté diu «los grandes eventos», els que mos han portat a la situació d'insolvència del seu govern, insolvència que està al nivell de bono basura el deute públic valencià.

I vosté no ha pogut fer-ho, ho ha intentat.
Se'n va anar la senyora Rita Barberá a parlar amb el senyor Ecclestone, hem sabut coses molt preocupants, que l'expresident de La Generalitat no intervenia en la gestió de l'administració o, en el seu cas, dels trages, i sabem que va prorrogar el contracte amb el multimilionari Ecclestone.

Vosté mos ve a dir hui ací que mentres no hi ha diners per a tantes i tantes coses necessàries per a garantir el nostre benestar i la nostra economia productiva, vosté va a pagar al senyor Ecclestone i va a pagar a Valmor el deute de més de vint milions d'euros.

Jo tinc ací tots els números de Valmor.
Si vol li'ls donaré.
És una empresa ruïnosa.
És a dir, que si hi havia beneficis, que no els hi han hagut, això s'ho quedava el senyor Fernando Roig, Bancaixa i el senyor Aspar, que, per cert, en els pressupostos també li han fet un bon regal; i si hi ha pèrdues, per al poble valencià?
Eixa és la seua política econòmica?

Acaba de dir el senyor Rafael Blasco que hem de ser «rigurosos en la gestión de los gastos públicos».
Açò no és un exemple d'eficàcia ni de rigor.
Açò és un exemple de balafiament, de malbaratament de recursos públics.

Vosté va dir, quan va ser investit president de La Generalitat, que diria la veritat i que actuaria amb transparència.
Diga-mos la veritat, senyor president de La Generalitat, és vosté hostatge de l'herència de Camps?
Té problemes dins del seu partit?
Un partit dividit que no el deixa a vosté actuar amb la contundència que caldria fer per a dir que ja està bé.

Mire, ara fa un any.
.
.
, fa tres anys, vaig mostrar esta revista, The Economist.
The party's over, li vaig dir a l'anterior president de La Generalitat.
I ara tenim la situació que tenim per culpa de la juerga, los saraos i endeutar-nos de viure per damunt de les nostres possibilitats.

I a vosté el veig dèbil per a poder dir que ja hi ha prou.
Li donaré els diners, li donaré els números.
Com pot justificar vosté els retalls mentres li posa en la butxaca al multimilionari 20 milions de cànon, que li paguem en paradisos fiscals!
És vosté conscient de la perversió del que estem parlant ací?
Formula One Administration està radicada en l'illa de Jersey.
Que es pose a la cua.
I jo li anuncie que si vosté continua amb eixa actitud de pagar als multimilionaris i negar el pa i la sal al nostre poble, la ciutadania es rebel·larà, com s'han rebel·lat joves en l'Institut Lluís Vives ahir.

I jo li dic que jo em posaré al costat del nostre poble i treballarem per articular un moviment cívic i pacífic per a dir que ja està bé de governants insolvents.
Siga vosté valent i pose's al costat del nostre poble, perquè si no la ciutadania es rebel·larà i impedirà que es faça eixe gran sarau.
És un exemple de prostitució el que vostés mos volen condemnar, pagar a multimilionaris quan les arques públiques estan a zero.
Això no es pot consentir!

Jo cride des d'ací al poble valencià a que diga prou a esta història que mos ha portat al desastre.
Eixos grans saraus mos han portat al desastre.
L'economia amiguista, intervencionista, que va propiciar el senyor Camps, és la que nosaltres voldríem que vosté tancara.

Però, siga valent, diga prou!
Diga-li-ho a l'alcaldessa.
.
.

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
que se'n va anar a sopar amb el senyor Ecclestone, perquè si no el nostre poble no ho entendrà.

Economia productiva, sí.
Prou de grans saraus i prou de la prostitució que suposa la fórmula 1 a casa nostra.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor president.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señor Morera, de todos es conocido su planteamiento y su posicionamiento sobre esta cuestión.
Y también el nuestro.
Usted no ha querido nunca reconocer los aspectos positivos que suponía esa internacionalización de la imagen de la Comunidad Valenciana.
No lo ha querido ver, no lo ha querido ver.
Es más, usted ha hecho todo lo posible para que ese esfuerzo de la Comunidad Valenciana, del gobierno, para dar una imagen potente, una imagen atractiva, para muchos países y muchos inversores extranjeros de esta tierra, usted ha intentado contrarrestarla con sus declaraciones y con su posicionamiento.

¿Quién tiene que esconder, señor Morera, lo que es su actitud durante todos estos años por jugar en contra o a favor de la Comunidad Valenciana?

Ustedes han intentado hacer todo el daño posible a esta comunidad poniendo en evidencia cosas que traían prosperidad, desarrollo económico y empleo, y sobre todo inversión (aplaudiments) a esta comunidad.

Usted ha querido y quiere seguir haciendo, y quiere seguir haciendo que la imagen de la Comunidad Valenciana cara afuera sea lo más negativa posible.
Ese no es el papel que debemos hacer los responsables políticos.

La realización de los grandes eventos, de aquellas cuestiones que nos visibilizan al exterior, nos hacen más fuertes, nos hacen también más atractivos.

Hemos hecho una inversión importante.
Y hay un retorno también reconocido por los expertos.
Más de 9.
500 millones de euros de impacto económico, más de 75 millones de visitantes en nuestra comunidad.
En la última década hemos incrementado el número de extranjeros en más de un 20%.
Hemos generado 270.
000 puestos de empleo directos.
Y por cada euro invertido ha habido un retorno de 2 euros de impacto económico a la Comunidad Valenciana.

Eso nos ha permitido, entre otras cosas, ser la tercera comunidad con mayor inversión extranjera: Apple Store España, Microsoft, JP Morgan, Berklee, la Agencia Espacial Europea.
(Remors) ¿Cree usted que todas estas empresas multinacionales no hubieran aceptado poder estar en otro sitio si no fuera porque aquí tenían una imagen de prosperidad, de modernidad y sobre todo de atractivo de esta comunidad?
(Aplaudiments)

Pero le he dicho, le he dicho, que no vamos a renunciar a seguir siendo esa referencia por todo lo que supone de positivo para esta comunidad.
Pero hay que hacerlo ajustándolo a la situación económica del momento.
Por eso somos los primeros en darnos cuenta que tenemos de renegociar esos contratos.
Yo no quiero renunciar a que podamos tener una visibilidad internacional potente, pero a la vez tengo que ser consciente, y lo somos, para poderlo hacer con austeridad y eficacia.

Por eso hemos pedido la revisión de todos los contratos, para poder seguir buscando fórmulas que nos permitan continuar con estos eventos, pero a la vez poder también dar los servicios que necesitan con la coyuntura actual todos los vecinos y ciudadanos de la Comunidad Valenciana.
Ese equilibrio es el que tenemos que hacer.
Y sobre todo, no sólo se trata de una cuestión de demonizar los grandes eventos, tenemos que ser mucho más eficaces en cuanto a la gestión.
Y aquello que sea positivo, que genere buena imagen de la comunidad, mantenerlo; y en aquello que sea superfluo y que podamos reducir, también conseguir que esos gastos sean menores para la Comunidad Valenciana.

Ese equilibrio de ingresos y gastos es el que en estos momentos está haciendo que el gobierno esté trabajando para poder igualar lo que son las cuentas, conseguir esa estabilidad presupuestaria y empezar a generar ilusión y prosperidad para el pueblo de la Comunidad Valenciana.
.
.

El senyor president:

Vaya concluyendo, señor presidente.

El senyor president del Consell:

.
.
.
con eventos y, sobre todo, con mucha austeridad, responsabilidad, que es lo que ofrece este gobierno a todos los valencianos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Pañella.

El senyor Pañellla Alcàcer:

Moltes gràcies.

Senyor president, per favor, conteste -no mos conte històries-, conteste exactament les preguntes que li fem, exactament les preguntes que li fem.

Vosté va dir que li enviaria una carta a Ecclestone.
Què li va dir?
Li l'ha enviada?
Li ha contestat Ecclestone?

La pregunta que li he fet: pagarà en paradisos fiscals o no?
Pagarà en un paradís fiscal o no?

Tercera pregunta que li faig jo: quant ens costa la fórmula 1 exactament?
Perquè hem estat revisant les dades, les seues, i he fet un xicotet càlcul.
Entre el que assumim de Valmor Esport més el que ens va a costar, que vostés diuen que va a costar, parlem d'un global de 50 milions -no serà per menys, jo diria que és més, però anem a agarrar això-, i agarrem les places hostaleres que vostés diuen que s'ocupen, sap quant mos ix a nosaltres per cada plaça hostalera a València?
Al voltant de 3.
000 euros.

Li propose, senyor president, és capaç vosté de fer una campanya i dir València lliure, que vinga qui vullga que li paguem l'hotel, que mos eixiria molt més econòmica del que vostés diuen.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Pañella Alcàcer:

Mos costa avui, amb dades seues, 3.
000 euros.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
per cada persona.
.
.
(El senyor president desconnecta el micròfon del diputat)

El senyor conseller de Presidència:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Pañella, hem escoltat, hem escoltat el senyor Morera dir que deixem de pagar.
Nosaltres no anem a deixar de pagar, perquè els valencians complim els contractes.
(Veus i protestes) Primera.

En segon lloc, en segon lloc, (aplaudiments) el senyor Morera, el senyor Morera, que és advocat, que ens diga com es deixa de complir un contracte i que no tinga penalització.
Que mos ho diga.
Perquè és molt fàcil pujar ahí i dir el que vosté diu, però vosté el que fa és, vostés, és revestir les idees menors amb paraules majors.
Això es diu demagògia.
I mosatros el que fem és gestionar amb austeritat, amb equilibri.
(Veus)

En el tema de la fórmula, i en el tema de la fórmula 1 el que fem és, com bé ha dit el president, ho reestudiem tot, ho renegociem tot, que és el que està fent-se.
I fins al punt que ja hem dit que el contracte de retransmissió de Canal 9 -com ara ha canviat el company de viatge, ja no és la Sexta, és Antena 3, són unes altres circumstàncies, és una tele amb més audiència-, s'incomplixen les condicions que es varen tindre en compte a l'hora de firmar eixe contracte, ahí sí que tenim un motiu per a anar la resolució.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ciscar.

El senyor conseller de Presidència:

.
.
.
i anirem a la resolució.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor Fabra, jo voldria deixar-nos d'imatges i anar a les dades.
I voldria preguntar-li a vosté personalment.
.
.
, perquè el senyor Ciscar ja sé la contestació, en roda de premsa va dir que no coneixia el contracte.
I jo vullc preguntar-li a vosté directament, personalment: ha vist el contracte de la fórmula 1?
L'ha tingut en les seues mans?
I si l'ha tingut en les seus mans, vullc saber exactament quin és el cost econòmic de la rescissió del contracte de la fórmula 1.
No té més història.
Eixa és la pregunta del milió.
Per a saber si volem renegociar un contracte, rescindir-lo, si ens podem permetre el luxe de pagar la cancel·lació, tindrem de saber quin és el cost.
L'ha tingut en les mans?
Sí o no?

Isca vosté, alce's vosté, tinga la valentia de dir-ho públicament.
L'ha tingut en les seus mans i quant costa la cancel·lació d'eixe contracte?
Dos preguntes, res d'imatges.
Les dades, per favor.

El senyor president:

Moltes gràcies.
(Veus)

La senyora consellera de Turisme, Cultura i Esport:

Muchas gracias.
       

Señoría, yo creo que la respuesta es muy clara.
Esta administración es una administración seria y responsable.
(Veus i protestes) Es una administración que cuando toma decisiones y compromisos con proveedores, y como en este caso, con todas aquellas personas que ostentan derechos y que contratamos con ellos, cumplimos exactamente con nuestras obligaciones.

Por tanto, nuestra obligación, primero, es cumplir los contratos.
Pero además, nuestra obligación (veus) como administración responsable es en este momento ver en qué condiciones se puede renegociar ese contrato.
Y lo hacemos de cara a cara, sentándonos con nuestros proveedores, porque esa es nuestra obligación.
Nuestra obligación, y quiero entender que no es lo que usted está proponiendo, lo que ustedes están proponiendo, no es sentarnos y, cuando tenemos un problema, sencillamente no dar la cara y decir: no vamos a cumplir con nuestras obligaciones.

En su momento decidimos que los grandes eventos, en especial la fórmula 1, a la que usted se refiere, era una buena apuesta, y le puede hablar de eso todo el sector turístico, todo el sector turístico que celebra unos datos excelentes de turistas que han superados los 21 millones en 2011, gracias en parte a esos grandes eventos que ustedes demonizan.

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera.

La senyora consellera de Turisme, Cultura i Esport:

Y que, por cierto.
.
.
(El senyor president desconnecta el micròfon de la consellera)

El senyor president:

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunt del síndic del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, senyora Marga Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Señor president.

Señorías.

Señor president, la pregunta es muy sencilla.
Yo quiero que usted nos conteste si piensa que con las medidas del decreto ley de 5 de enero que se han tomado respecto al profesorado de la enseñanza pública y los posteriores medidas que la conselleria ha anunciado referentes a las plantillas y a la jornada laboral del personal docente, se va a poder mantener la calidad del servicio público educativo valenciano.

Y, por favor, no me diga que no van a hacer recortes que afecten al servicio.
Por favor, no me digan que cumplimos y que conselleria y el Consell cumple, cuando sabemos que estos meses los colegios públicos han estado manteniendo a base del dinero de los comedores.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor president.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señora Sanz, volvemos otra vez a hablar de la necesidad de ajustes, pero del compromiso de mantenimiento del nivel de calidad de los servicios.
Estamos hablando de tener que gastar menos, porque no tenemos dinero para poder gastar más.
Eso es muy sencillo, eso es muy sencillo de entender para quien lo quiera entender; para los que no lo quieren entender es más difícil.

Y ustedes fíjense en lo que está pasando no solo en la Comunidad Valenciana, sino a nivel nacional o a nivel internacional.
Hay una crisis muy grave.
Tenemos problemas de ingresos todas las administraciones, todas, no solo la Comunidad Valenciana, no solo este gobierno, todas las administraciones, las locales, también la administración central y el resto de países.
Y esa es la realidad.

Y si no somos capaces de convertir en sostenible este estado del bienestar que entre todos hemos construido, no podemos salir adelante.
Y eso es lo que a ustedes le gustaría, que esto no funcionara más, pero esa no es la labor de un gobierno responsable, que va a tomar las medidas necesarias (aplaudiments) para equilibrar el presupuesto y mantener los servicios de calidad del estado del bienestar.

El senyor president:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora diputada.

La senyora Sanz Alonso:

Señor presidente, es que realmente es difícil entender que con menos dinero se van a hacer más cosas.
Y usted, en su anterior intervención, ha dicho que aquí no se podía demonizar nada.
No, no, no se va a demonizar nada.
Lo que se tiene es que priorizar.
Eso es lo que se tiene que hacer.

Cuando debatimos el decreto ley, el famoso decreto ley, el decretazo, ampliamente conocido ya, desgraciadamente, yo le dije que iban a convertir la educación pública y la sanidad pública en un polvorín.
Y eso es lo que está pasando.
La comunidad educativa se ha plantado porque se niega a que la escuela pública sea la que pague los recortes.

Y le voy a recordar que esos recortes, señor presidente, no son más que la consecuencia de lo que ustedes han hecho.
No son más que la consecuencia de la sociedad de la especulación en la que nos metieron, de la sociedad del pelotazo en la que nos metieron y de la gestión irresponsable que han hecho del dinero público y que nos ha colocado a la cabeza del paro, que no ha metido a la cabeza del endeudamiento relativo por habitante mayor de toda España y nos ha llevado a una quiebra fiscal.

Y ¿quién paga los platos rotos?
Pues yo hoy me voy a referir a la enseñanza.
Y, en primer lugar, el profesorado.
Porque, vamos a ver, reducción de sueldos del profesorado.
¿Ustedes piensan que no es significativo que se reduzca el 50% de los sexenios?
¿Ustedes piensan que no es significativo eso en el rendimiento del profesorado, en el trato con el profesorado?
Van muy equivocados.
¿Ustedes piensan que aquello que estimulaba la formación, la mejora didáctica, la mejora pedagógica investigadora no es significativo?
Pues realmente eso afecta y muy negativamente.
¿Ustedes piensan que el personal interino que se deja ahora en la calle para luego rescatarlos, si se les rescata, en el mes de septiembre, no va a afectar a la calidad del servicio?
Pues les va a afectar, va a afectar porque desestimula la formación y la entrega en el trabajo.
Ustedes están tirando a la papelera el plan de choque contra el fracaso escolar, porque están maltratando al profesorado, porque le están empeorando las condiciones de trabajo, el salario y las retribuciones.

Y además, ¿dónde está ese reconocimiento que ustedes hablaban en la legislatura anterior, la autoridad del profesorado?
Ustedes no lo están llevando a la práctica.
Y es más, ¿dónde están.
.
.
?
Se les está acusando en estos momentos al profesorado de ser vagos, de no estar en las aulas, estar desaparecidos.
Eso no es posible que se esté lapidando de esa forma a quien tiene en estos momentos que levantar el sector público de la educación y levantar los índices de fracaso escolar.
Y ¿ustedes creen que esto no va a afectar en la calidad educativa?
Pues rotundamente va a afectar y mucho.

Pero no contentos con ello -luego tendremos la posibilidad también de discutirlo-, ustedes plantean -y se lanza en una mesa sindical y se lanza en los medios de comunicación- que se tiene que ajustar la plantilla de primera e infantil, que se tiene que ajustar la plantilla de secundaria, porque ustedes quieren aumentar de 18 a 21 horas lectivas la jornada del profesorado.

Mire, los cálculos son 4.
000 profesores a la calle si eso se lleva adelante, 4.
000 interinos en la calle, que sumados a los recortes de 2.
500 que ya viene diciendo la sindicatura de estos dos años pasados, son 6.
500 a la calle en tres cursos escolares.

Si ustedes piensan que eso no significa afectar la calidad del servicio educativo, están muy equivocados, porque eso ha venido acompañado de un retraso en el dinero a los centros, en un recorte del profesorado de apoyo para necesidades educativas especiales, en un recorte de los planes de apoyo al alumnado que tiene peores condiciones para la integración.

Y yo le digo: si eso, si eso no es afectar al servicio educativo, si eso no es afectar a la calidad del servicio, dígame qué es.
Porque si llamamos a las aulas a 30 alumnos de ratio -porque no tocan la plantilla orgánica, efectivamente, lo que se van son los interinos-, dígame con aulas a 30 en infantil sin profesores de apoyo para ayudar para los profesores que tienen que tratar con niños de tres a cinco años, ¿ustedes creen que eso no afecta a la calidad?
Eso afecta a la calidad y mucho.
Y lo que pasa es que aquí luego lo que no sucede es que alguien pague el descalabro financiero que tiene este Consell.
Lo está pagando la educación, lo está pagando la sanidad.
.
.

El senyor president:

Vaya concluyendo, señora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
lo están pagando los servicios públicos.
Y estamos viendo una sociedad más pobre, más injusta y más descohesionada.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor president.

El senyor president del Consell:

Señor presidente.

Señora Sanz, le he comentado antes las necesidades que tenemos como gobierno para la sostenibilidad de este sistema, y tenemos que reducir gasto.
Somos conscientes de que estamos pidiendo un esfuerzo a los profesionales de la administración, somos conscientes.
Y también les hemos dicho que lo vamos a hacer de forma excepcional y temporal, aplicándolo solo a lo que son los complementos y, en el caso de la educación, a los sexenios.

Pero mire, yo también le voy a dar un dato en ese tema, porque parece ser que se están esforzando algunos en dar una sensación de que solo manteniendo el nivel de retribuciones que tienen en este momento con los sexenios es como se puede mantener el nivel de calidad en la educación.
Y mire, lo que son nuestras aportaciones a los docentes en cuanto a sexenios, le puedo decir que son un 33% más de lo que se abona en Andalucía en el primer sexenio y un 25% más de lo que se paga en el tercer sexenio.

Y, en cuanto a secundaria, los datos son muy similares.
Y lo que es la retribución base de un maestro o de un profesor de secundaria están por encima de lo que cobran en muchas comunidades del estado español.
Esa es la realidad cuando había posibilidad de poder llegar a acuerdos, de repartir ese beneficio, esa mejora en cuanto a la economía que teníamos las administraciones nos sentábamos y hacíamos posible que pudieran cobrar más.
En estos momentos, la administración tiene dificultad porque ingresamos, le he dicho, a nivel de 2004, y tenemos que querer mantener los servicios de 2012.
Tenemos que hacer ajustes y les estamos pidiendo también a los profesores que nos ayuden a poder equilibrar esta situación económica.

Mire, de nuestras palabras no va a encontrar ninguna crítica, ni reproche a los profesores, ni a todo el sistema educativo, porque entendemos que son magníficos educadores, profesores y su vocación de servicio es la que está manteniendo el nivel de calidad de la educación en la Comunidad Valenciana.
Hemos hecho esfuerzos importantes en cuanto a mejora de las instalaciones, 420 colegios, la comunidad que más ha construido en estos últimos ocho años, y hemos también incrementado el personal, el número de profesores al servicio de los estudiantes.
Estamos inmersos en una política de reducción y eliminación de las aulas prefabricadas que lo queremos cumplir en esta legislatura.
Tenemos encima de la mesa necesidad de poner el plurilingüismo al servicio de los estudiantes para conseguir una sociedad mejor y más competitiva.
Tenemos una lucha contra el fracaso escolar donde todos tenemos que involucrarnos y también tenemos que reducir el absentismo laboral, que es muy alto en comparación con otras comunidades autónomas.

Ese esfuerzo lo tenemos que hacer de forma conjunta, todas las personas que estamos implicados en el compromiso de conseguir una mejor calidad en cuanto a la educación y un mejor sistema educativo.
Esa es la necesidad que tiene esta sociedad, que todos nos demos cuenta que somos imprescindibles para encontrar la solución, pero que todos también tenemos que aportar nuestro grado de esfuerzo y de sacrificio para poder salir adelante.

No van a haber despidos, no lo digan, no van a haber despidos.
Precisamente estas medidas que nosotros hemos tomado lo que hacen es pedir de forma temporal y excepcional un esfuerzo a los docentes, pero también tienen la seguridad, y la tienen de este gobierno, de que no van a haber despidos porque entendemos que todos somos necesarios para poder encontrar la mejor solución al sistema educativo de esta comunidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Senyor president, les universitats públiques han advertit que estan ofegades pels impagaments de La Generalitat durant l'any 2011.
En estos moments eixos impagaments, segons els seus comptes, pugen a 197 milions d'euros i açò s'ha d'afegir al deute històric que és reconegut des de 2008 on La Generalitat va reconéixer que li devia a les universitats públiques valencianes 891 milions d'euros, que és una quantitat superior a l'import d'una anualitat completa.
Eixe pagament ajornat fins a 2022 hauria d'estar cobrint-se i està molt per davall, perquè ara només han pagat 122 milions d'euros, que són huit punts per davall del que els pertocava.

Conseqüències: augment de l'endeutament financer, fins i tot problemes per a pagar nòmines.
En la docència, incapacitat per mantenir el nombre de docents, s'incompleix el Pla de millora de la qualitat associada al desenvolupament del pla de Bolonya i del Pla de finançament plurianual, interrupció d'activitat investigadora i moltes altres coses.
Els sectors ens han demanat davant aquesta situació que compensen els interessos derivats dels retardamentsâ¦

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Torró Gil:

Dos preguntes: van a atendre estes demandes als rectors?
Tenen algun pla per a resoldre el problema de les universitats públiques valencianesâ¦

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Gràcies, senyor president.

Senyor Torró, mire, el sistema universitari valencià és el millor finançat d'Espanya, el millor.
Li vaig a dir dades: La Generalitat ha invertit 1.
126 milions d'euros en infraestructures universitàries en els últims deu anys, més d'un milió de metres quadrats, 130.
000 alumnes matriculats, 128 projectes de gran excel·lència finançats per esta conselleria que arriben a 1.
700 investigadors.
Si en l'any 2002 La Generalitat invertia 3.
500 euros per alumne, en l'actualitat, deu anys després, invertim 7.
000 euros per alumne.
Les nostres universitats posseïxen conjuntament el segell «campus d'excel·lència internacional», màxima distinció nacional en el seu nivell, i una xarxa de cinc parcs científics on operen importants empreses de base tecnològica i més de dos-centes patents registrades a l'any per les nostres universitats.

La nostra inversió de la Generalitat valenciana ha provocat estos resultats.
Creu vosté que és una inversió insuficient?
Són les universitats millor finançades d'Espanya.
I tenim una gran col·laboració amb els rectors i una gran relació per a millorar este sistema universitari valencià.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Senyor president, les retallades en educació contemplen també el tancament d'unitats educatives a molts pobles del País Valencià, la qual cosa vulnera el dret a la igualtat d'oportunitats en educació de tots els xiquets i xiquetes.
Des d'Esquerra Unida tenim molt clar que, independentment de si un xiquet o una xiqueta viu en un poble d'interior o en una gran ciutat, ha de tindre les mateixes oportunitats en educació i tancant unitats li les estan negant.
Tancar escoles als pobles també agreuja les desigualtats territorials i accelera el despoblament del nostre interior.
A la nostra província, a la província de Castelló, han anunciat el tancament de 22 unitats educatives.
Sabem també que volen tancar unitats educatives, per exemple a la comarca del Comptat i a moltes altres comarques del País Valencià.

Vaig a fer-li, senyor president, una pregunta molt concreta: quantes unitats educatives pensen tancar a tot el País Valencià?
Vull també una resposta concreta, una xifra.
Quantes van a tancar-ne?

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Senyora Albiol, si vosté treballa en la conselleria, mire, és que no l'he vist per ahí, perquè té una informació de la qual jo no dispose.
Perquè jo porte poc de temps, però a vosté no l'he vista per ahí.
Per tant, m'estranya les dades que m'està donant, perquè, efectivament, no sé a quin criteri responen, ni de quina font provenen.

Només li vaig a aconsellar un llibre, una lectura de mesita «Quaderns de Comissions Obreres del sindicat de l'ensenyança».
(Remors) El sistema valencià té un finançament del 30 al 82% del seu pressupost quan la mitjana nacional està en el 21%.
(Remors) Altres comunitats molt per baix.
(Remors) Vosté pensa que això és un mal finançament?
.
.
.

El senyor president:

Senyors diputats, no tenen vostés l'ús de la paraula.
Seguisca, senyora consellera.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

â¦Jo crec que és el millor finançament.
Li recomane la lectura de mesita, senyora Albiol.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Compareixença del conseller de Presidència i vicepresident del Consell, senyor José Ciscar Bolufer, per a informar sobre les línies generals de la política que durà a terme la conselleria, sol·licitada a petició pròpia (RE número 15.
014)

El senyor president:

Compareixença del conseller de Presidència i vicepresident del Consell per a informar sobre les línies general de la política que durà a terme la conselleria, sol·licitada a petició pròpia.

Té la paraula l'honorable conseller de Presidència, vicepresident del Consell, senyor José Císcar.

El senyor conseller de Presidència:

Senyor president.

Senyories.

Senyores i senyors diputats.

Comparec en estes Corts a petició pròpia com a conseller de Presidència a fi de detallar-los quines seran les polítiques que des d'esta conselleria es van a impulsar al llarg de la present legislatura.
Una legislatura que des del primer moment s'estructura sobre la transparència, l'austeritat i el compromís ferm de posar tots els recursos de què disposem al servei dels ciutadans per aconseguir entre tots les solucions responsables que els ciutadans ens demanen.

Sóc molt conscient, igual que ho és el president de La Generalitat i tots els meus companys de Consell, de l'enorme dificultat i de la complexitat econòmica i social del moment actual.
Som molt conscients que les nostres decisions hui seran determinants per al futur d'esta comunitat.
Treballem i treballarem sense descans per a garantir la sostenibilitat i la gestió eficaç dels serveis públics oferts per La Generalitat que s'han aconseguit mantindre a pesar de patir, com de tots és conegut, un finançament autonòmic injust, insuficient, en els últims anys durant els quals els ciutadans de la comunitat han sigut testimonis de l'esforç en solitari realitzat per La Generalitat, que s'ha materialitzat en múltiples inversions.

En eixe context de dificultat econòmica i social al qual ens enfrontem, la Conselleria de Presidència, més enllà de les competències que li són pròpies, compta amb tres grans eixos d'actuació que són essencials per al funcionament diari de La Generalitat.

En primer lloc, el que és la coordinació i impuls de l'acció política i acció legislativa del govern.
En eixa línia, el passat 13 de gener, es va aprovar pel Consell el Decret llei 2/2012, de mesures urgents de suport a la iniciativa empresarial i als emprenedors, microempreses i xicotetes i mitjanes empreses, pimes, de la Comunitat Valenciana amb l'objectiu d'agilitar i simplificar i facilitar la creació d'empreses, agrupant, a més, les 30 línies d'ajudes directes de La Generalitat per a fomentar l'activitat emprenedora per un import de més de 85 milions d'euros.

En segon lloc, la coordinació de les polítiques iniciades des del Consell per a l'optimització de recursos i la contenció del gasto, així com les accions dirigides a l'impuls de l'economia de la nostra comunitat.
Un clar exemple del que es pretén en eixe sentit és l'aprovació i posada en funcionament, conjuntament amb la Conselleria d'Hisenda i Administració Pública, de la comissió interdepartamental per al seguiment i control de les polítiques de racionalització i austeritat dirigides a garantir l'optimització dels recursos públics disponibles i la necessària estabilitat pressupostària, que va ser publica en el Diari Oficial de La Generalitat el passat dia 7 de febrer.

I, en tercer lloc, retre comptes, traslladar als ciutadans i fer-los partícips, tant de les iniciatives com dels objectius i resultats de totes les línies polítiques dutes a terme per La Generalitat.

Com a mostra d'això, dir-los que el passat dia 27 de gener el Ple del Consell va ser informat de la posada en funcionament de la ferramenta informàtica capavant, per mitjà de la qual els ciutadans poden consultar i proposar mesures d'estalvi addicionals a les que ja s'estan duent a terme.

Partint d'eixos eixos d'actuació vull manifestar-los que la voluntat del Consell és la d'unir esforços a través dels consensos i acords que siguen necessaris, fent partícips d'este compromís a tots aquells que vullguen sumar-se a aconseguir una comunitat més sòlida, eficient i sostenible, que oferisca oportunitats de present i futur a la nostra societat.
En este sentit, hui més que mai, este govern és plenament conscient que el camí cap a la recuperació passa per característiques tan arrelades en els valencians com són l'esforç constant, la valentia, la voluntat, l'actitud emprenedora i el treball en equip.

Voldria traslladar-los també la garantia d'este govern d'afrontar sense por, ni complexos la principal preocupació per als nostres ciutadans, la desocupació, fent tot el que estiga en les nostres mans, sense escatimar ni el més mínim esforç i posant sobre la taula les accions i propostes necessàries per a dinamitzar la nostra economia i recuperar la senda del creixement.

Senyories, finalitzada esta primera aproximació a les línies i àmbits de treball actuals, tant en la conselleria com en el Consell en general, passe a detallar-los de manera més concisa les diferents àrees que són competència de la conselleria de Presidència i a través de les seues direccions generals.

Direcció General del Secretariat del Consell i de Relacions amb Les Corts.
Des d'esta direcció general farem del diàleg l'eix de les relacions amb esta cambra per a donar resposta i facilitar el debat parlamentari en totes aquelles qüestions que preocupen els nostres ciutadans ací representats.
A més, des de la Conselleria de Presidència, avaluarem el funcionament de comissions interdepartamentals i òrgans col·legiats, en el marc d'una política de redimensionament de les estructures administratives per a fer-les més operatives, eficaces i eficients.
Així mateix, i en consonància amb el que s'acaba de dir, des d'esta direcció general, al llarg d'este mateix any 2012, es posarà en funcionament el projecte de llibreries Llig de La Generalitat online, adaptat a les tecnologies de la informació i la comunicació, que ampliarà la distribució comercial del fons editorial de La Generalitat amb una considerable reducció dels costos de funcionament a través d'una llibreria virtual.

Direcció General de Relacions amb la Unió Europea.
Pel que fa a esta direcció general destacar en primer lloc que, després de culminar amb èxit una etapa d'implantació de la presència dels interessos valencians en òrgans i projectes de la Unió Europea, ens trobem en estos moments davant una nova fase on La Generalitat pretén passar d'un enfocament quantitatiu a un altre qualitatiu.
Així, doncs, durant l'exercici 2012 participarem en 12 projectes que seran clau per al benefici de la nostra regió en el marc europeu.
A més, continuarem estant molt presents a Europa per a defendre els interessos d'esta comunitat, especialment davant el nou marc normatiu i les perspectives financeres fins a 2020 que es vénen negociant des de la Unió Europea.
Per això, esta administració, en sintonia amb les línies de treball de la Unió Europea per al pròxim període de finançament 2014-2020, plantejarà una sèrie d'objectius en matèria d'ocupació, infraestructures, R+D+I, agricultura, empreses, energia, medi ambient i aigua, a fi d'obtindre la major rendibilitat econòmica i social possible, a través de les nostres relacions amb Europa.

D'una altra banda, des del Consell som conscients que, en gran manera, el futur de la nostra economia depén de la nostra consolidació com a centre logístic, sent, sense cap dubte, el corredor mediterrani la peça fonamental per a este propòsit.

En definitiva, La Generalitat, com ha vingut fent fins ara, vetllarà per l'aprovació definitiva del Parlament i el Consell Europeu de la proposta de la comissió, què va incloure el corredor mediterrani en la xarxa bàsica de corredors d'Europa.

De la mateixa manera, en l'àmbit competencial d'esta direcció general, respecte a les relacions amb el govern central, continuarem reivindicant el que ens correspon, amb la convicció que el nou Govern d'Espanya tindrà major sensibilitat que la demostrada pel govern anterior, en especial cap al Pla especial de protecció i reforma interior del Cabanyal, la llei de caça -pel parany- o la llei de règim econòmic matrimonial i custòdia compartida.

Per a finalitzar este apartat, vull aprofitar l'ocasió per traslladar el nostre convenciment i la confiança d'este Consell en el nou govern de la nació per a obtindre un millor finançament que ens permeta refermar, consolidar i avançar en el desenrotllament de la nostra comunitat per a les pròximes dècades.

Direcció General de l'Advocacia General de La Generalitat.
Quant a l'advocacia general, recordar-los que com a principals funcions ostenta les de l'assessorament jurídic que contribuïx a possibilitar un major encert en les decisions a adoptar, en les quals incidisca qualsevol part de l'ordenament jurídic.

En esta matèria hem consolidat la nostra presència en tots els departaments, assegurant la presència en tots ells d'almenys un advocat de La Generalitat.

En conseqüència, la pràctica totalitat de les conselleries són ateses en les seues pròpies dependències per equips de treball integrats per un coordinador i un advocat, com a mínim, tenint presència física en el 100% de les conselleries; i, per suposat, la representació i defensa judicial de La Generalitat.
I, en este sentit, i en virtut del disposat en la Llei 10/2005, de 9 de desembre, d'assistència jurídica a La Generalitat, s'ha relegat a la mínima expressió l'assistència jurídica externa, comportant tot això un important estalvi i una utilització més eficaç dels recursos amb què compta esta administració, i estenent la nostra presència en tots els ordres judicials.

Finalment, destacar, així mateix, la cada vegada major presència de l'advocacia en les entitats que integren el sector públic de La Generalitat, les quals poden ser ateses a través de la subscripció del corresponent conveni.

A hores d'ara l'advocacia presta el seu servei d'assessorament jurídic, representació i defensa en 25 entitats, la qual cosa suposa una reducció considerable de contractacions externes i amb el conseqüent estalvi i major optimització dels mitjans amb què compta La Generalitat.

Direcció General de l'Administració Local.
Passe a continuació, senyories, a referir-me a les competències corresponents a la Direcció General d'Administració Local.

I vull començar manifestant la satisfacció del Consell davant la decisió adoptada pel Govern d'Espanya d'ajornar a deu anys les devolucions de les entitats locals de les bestretes a compte, rebudes per l'estat.
Sense cap dubte esta mesura suposa un baló d'oxigen per a les economies locals, que permetrà afrontar de manera més eficaç i sostenible la situació actual per la qual travessem.
I és que, a diferència de l'anterior executiu -qui va traslladar de manera directa la factura de la crisi a les comunitats autònomes i els ajuntaments-, el govern actual ha sabut donar una resposta adequada a les necessitats urgents del municipis.

En eixa mateixa línia, des de la Conselleria de Presidència treballem per a fomentar i potenciar polítiques conjuntes de col·laboració i optimització de serveis; una qüestió que marcarà la cimera de cohesió territorial, que comptarà amb el president de La Generalitat i amb els presidents de les diputacions de Castelló, València i Alacant per a tractar este nou escenari de treball conjunt.
(Aplaudiments)

En eixe sentit, ens comprometem també a facilitar la gestió administrativa dels ajuntaments, en col·laboració amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, per mitjà d'instruccions i models comuns per a l'elaboració de documents, així com apostar de manera decidida per l'associacionisme municipal, dotant de 220.
000 euros la convocatòria d'ajudes destinades a mancomunitats i agrupacions de municipis per a fomentar l'optimització d'estalvi en la prestació dels serveis públics.

Finalment, en esta matèria, assenyalar-los que continuarem avançant cap al ple desplegament de la llei de règim local, a través de l'aprovació del següent marc legislatiu: el reglament de demarcació territorial de la Comunitat Valenciana; el reglament regulador del règim jurídic dels habilitats de caràcter estatal en la comunitat, i el reglament regulador dels símbols, tractaments i honors de les entitats locals de la Comunitat Valenciana.

Direcció General de Promoció Institucional.
A continuació, senyories, i quant a la Direcció General de Promoció Institucional, avançar-los que la seua comesa fonamental no serà una altra que la de traslladar als ciutadans la informació més adequada i puntual sobre l'acció de govern de La Generalitat.
I és que la informació i la comunicació cobren, en estos moments, un paper de gran importància, especialment davant el gran nombre de mesures que, des de La Generalitat, s'estan adoptant per a fer front a la conjuntura actual.

Els ciutadans, per posar-los només alguns exemples, han de conéixer com s'estan simplificant els tràmits administratius o quin tipus de bonificacions i línies de finançament per a emprenedors s'han aprovat; o com s'estructuren les mesures d'austeritat i ajust, dutes a terme per este Consell, com a clau per a continuar oferint servicis socials, educatius, sanitaris, etcètera.

A més, des de la Conselleria de Presidència, continuarem transmetent missatges de suport als sectors productius valencians més representatius, a la nostra oferta turística i als nostres productes autòctons, a fi de potenciar-los, posar-los en valor i fomentar el seu consum, contribuint, d'esta manera, a la reactivació i dinamització econòmica de la nostra comunitat.

I, en tota esta comesa, Radiotelevisió Valenciana compta amb un paper d'especial transcendència, des del ferm convenciment, per part del Consell, que només des de la voluntat de consens, per part de tots, serem capaços de fer un model de televisió que, a més de ser un servei públic de qualitat, s'adapte a la nova realitat del mercat audiovisual i ens permeta, al seu torn, mantindre les nostres senyes d'identitat i fomentar les nostres tradicions, la nostra cultura i la nostra llengua.

En eixe sentit, destacar la recent aprovació, per part del Consell, el passat 23 de desembre, de l'avantprojecte de llei de Radiotelevisió Valenciana i, a propòsit del qual, a hores d'ara s'està treballant en l'elaboració de tots els informes i dictàmens que són preceptius i previs a la seua nova remissió al Consell, que l'aprovarà com a projecte de llei i remetrà a Les Corts per al seu debat i enriquiment.
I tot això sense oblidar la necessària reconversió de les estructures actuals de l'ens, que ve determinada per les noves circumstàncies econòmiques, així com per a adequar a una nova realitat social i del mercat audiovisual.

Un altre punt en què la Conselleria de Presidència avançarà és en la reciprocitat d'emissions entre comunitats autònomes limítrofes, pel que fa al senyal televisiu.

Direcció General de Participació Ciutadana.
Respecte d'esta direcció general, destacar de manera especial la notable influència que cobren les tecnologies de la informació i la comunicació per a ampliar les bases de participació ciutadana.

Per això, hem apostat per la creació de noves ferramentes informàtiques, entre les quals vull destacar la recent inauguració del portal capavant -que he citat anteriorment-, i la bona acollida que li han dispensat els nostres ciutadans, en què ja s'han penjat en la web més de 400 propostes ciutadanes.

Com saben, capavant és una iniciativa per a donar a conéixer les mesures d'estalvi i impuls del Consell.
Però també permet als ciutadans opinar sobre els projectes de llei, decrets, plans, programes i informes en què treballa el Consell.

En eixe sentit, pretenem que els ciutadans, a més d'opinar, puguen manifestar els seus interessos i suggerir a l'administració autonòmica diferents àrees d'actuació en matèria d'impuls, dinamització i estalvi.

Així mateix, estem treballant en el disseny d'una altra nova ferramenta informàtica que veurà la llum en un breu període de temps i que es denomina «Tu participes».
Eixa ferramenta ens serà útil per a polsar l'opinió pública; per a saber directament què pensen els ciutadans sobre temes d'actualitat però, també, per a obrir un conjunt d'informacions administratives a l'interés dels ciutadans.

Junt amb estes noves iniciatives, la Direcció General de Participació Ciutadana manté les ajudes a les federacions de cases regionals de la Comunitat Valenciana i les ajudes als centres valencians en l'exterior, encara que, per raons d'austeritat, s'ha decidit suspendre els programes «Tornar» i «Coneix la teua comunitat», el que suposarà un estalvi pròxim als 200.
000 euros.

A més, destacar que, des d'esta direcció general, s'han redissenyat les ordres d'ajudes a l'associacionisme i les destinades a confederacions, federacions i associacions veïnals que, en un breu període de temps, seran publicades.

En eixe sentit, assenyalar-los també que l'ordre d'ajudes a l'associacionisme contempla, de manera explícita, aquelles propostes de participació ciutadana que incloguen activitats que suposen la promoció de l'ocupació o de la generació de formació.

Així mateix, l'ordre introduïx en el barem, com nou element de valoració, el voluntariat, per entendre que este constituïx una dimensió de la participació social en què cal aprofundir també des de l'àmbit de la participació ciutadana.
(Aplaudiments)

Igualment, l'ordre afavorix la inclusió de l'enfocament mediambiental i el de gènere en les propostes ciutadanes, i potencia els projectes que afavorixen la integració i la participació dels sectors de la població amb més dificultats.

D'altra banda, l'ordre per la qual es convoquen subvencions destinades a confederacions, federacions i associacions veïnals de la Comunitat Valenciana, en l'exercici 2012, té com a fi reforçar els vincles entre les associacions veïnals i els ciutadans de la seua àrea d'implantació, afavorint la interacció directa.

Esta ordre reforça la integració ciutadana en l'àmbit de les mateixes associacions, afavorint la presència de projectes conjunts.

Conclusions.
En definitiva, senyories, és el moment de treballar més units i més coordinats, de sumar esforços i buscar, entre tots, solucions i vies que repercutisquen directament al benefici dels ciutadans.

Hui, més que mai, els valencians ens exigixen i mereixen polítiques de responsabilitat i transparència; una gestió fonamentada en l'eficàcia i en l'eficiència; i un exercici d'austeritat i treball constant, amb la mirada posada en la creació d'oportunitats de futur.

Els puc assegurar que no desistirem en el nostre interés d'aplicar totes les mesures que estiguen al nostre abast; a continuar treballant per a fer una administració per i per als nostres ciutadans, molt més pròxima, més accessible, però, fonamentalment, que siga capaç de donar resposta a la nova realitat socioeconòmica en les millors condicions de qualitat i de servei públic.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

Té la paraula el diputat il·lustre senyor Ignacio Blanco, representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, per un espai de cinc minuts.

El senyor Blanco Giner:

Bé, senyor Císcar, el primer que he de fer és felicitar-lo doblement:

En primer lloc, pel seu nomenament; perquè suposa un important èxit personal polític per a vosté -imagine que també un honor- ostentar la vicepresidència del govern valencià.

I, en segon lloc, per les condicions en què ho va a fer, molt millors que les que va patir la seua antecessora.
Perquè la dimissió de Francisco Camps ha apartat de l'escena a qui arrossegava no sols problemes amb la justícia, sinó una trajectòria de malbaratament i de desgovern que ens va situar en el mapa als valencians i les valencianes, tristament.
Ara, sense Camps, estem en millors condicions per a parlar de política.
Abans parlàvem de qüestions tan bàsiques, de neteja democràtica, que eren prepolítica.

Per tant, parlem-ne, de política.
Perquè política és la seua opció, és l'opció del seu Consell per les retallades socials.
Vosté ha dit que, com a responsable de la coordinació i impuls de l'acció política i legislativa, és responsable del decret d'emprenedors.
¿Per què no cita l'altre decret, el decret de les retallades, el decretàs; eixe decret en el qual se poden concretar les anomenades polítiques d'estalvi?
Perquè més enllà d'apagar la llum, més enllà d'utilitzar els folis a doble cara, vostés on estan realment retallant és en els salaris i en els llocs de treball del personal del sector públic i en el pressupost dels serveis públics, en els més bàsics, en l'educació i en la sanitat -ja infrafinançats.

Política també és l'opacitat que continua practicant el seu Consell respecte als contractes públics de dubtosíssima legalitat, de dubtosíssima oportunitat, de dubtosíssima rendibilitat i de dubtosíssima moralitat.
I parlem del contracte de la fórmula 1.
.
.
, no ens el donen a conéixer.
Ens pregunten després com podrien fer vostés la cancel·lació, però no ens donen a conéixer el contracte, no responen a les preguntes.
Parlem del cas Urdangarín; fins a 15 iniciatives del Grup d'Esquerra Unida han sigut vetades: sol·licituds de documentació, preguntes escrites, preguntes orals respostes amb evasives -cinc minuts es va passar la consellera Lola Johnson parlant ací, sense dir res-, sol·licituds de compareixences.
Ara, una comissió d'investigació que hem demanat.
Ja vorem què voten vostés.

I de la visita del papa?
Per què se'ns nega tota la informació?
Per què se veta reiteradament la compareixença de Pedro García, el príncep de Marràqueix?
El que hauria d'explicar-nos els assumptes de Teconsa.
I Radiotelevisió Valenciana.
És un sarcasme que vosté parle de voluntat de consens al costat de Radiotelevisió Valenciana.
És precisament l'exemple de la voluntat d'aprofitament partidista d'una eina que hauria de ser de tots.
Per què no ens passen el document pagat amb fons públics i elaborat per la Price Waterhouse?
No tenim dret els grups de l'oposició a conéixer-lo?
No té dret el mateix Consell d'Administració de la Radiotelevisió Pública Valenciana a conéixer eixe informe?

Eixa és la seua política, senyor Císcar.
La política del seu Consell.
La política de l'ocultació, de l'opacitat, de l'impediment del nostre control al Consell.
Vosté dia que, com a responsable de la Direcció General de Relacions amb Les Corts, apostaria pel diàleg.
Jo li dic: sí, pel diàleg de sords.
I l'exemple l'hem tingut este matí ací.
L'oposició formulava preguntes i el Consell, el president i els consellers no respostes.
No responien a res del que se preguntava per part de l'oposició.
Eixa és la seua política.
Política també és la perllongació del conflicte amb Acció Cultural per l'emissió de TV3.
Estan molt bé els bons propòsits, però volem que se concreten.
Perquè portem un any sense senyal, un any en què la censura s'ha imposat a la llibertat d'expressió, a la difusió de la nostra llengua.
Política és el manteniment d'un projecte de destrucció del Cabanyal, que ha estat paralitzat per la justícia i que amenaça el nostre patrimoni arquitectònic i també cultural.
Tot això és política.

I està molt bé que vostés facen política.
Han de fer-la.
El poble valencià necessita que el seu govern faça política, però una altra política en defensa de l'ocupació, de l'estat del benestar, del debat democràtic, de la transparència, d'un finançament just i suficient per al País Valencià, eixe que han deixat de reivindicar de facto, des que Mariano Rajoy està a la Moncloa.
En definitiva, des del grup d'Esquerra Unida els demanem que facen política d'una vegada.
Però política per als valencians i les valencianes del carrer, i no per als que s'asseuen en els consells d'administració de les grans empreses, en les tribunes VIP de convidats a la fórmula 1.
.
.

El senyor president:

Vaja concloent.

El senyor Blanco Giner:

.
.
.
o als que s'han assegut i s'asseuran en les banquetes del Tribunal Superior de Justícia.
Eixa és la política que vostés estan fent.
Canvien-la, per favor.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Pel Grup Parlamentari de Compromís, té la paraula Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bon dia, senyor Císcar.

Senyor vicepresident.

Benvingut.
La veritat és que a mi em resulta curiós que vosté d'alguna manera haja passat una miqueta de puntetes pel guió que hauria d'haver marcat la seua compareixença.
Ha dit que, a part de les competències que té pròpiament com a conselleria, se marcaven tres eixos essencials.
Puc compartir els eixos essencials.
El que a mi em costa és que vosté, els exemples que ha posat d'eixos tres eixos, precisament són els que efectivament són l'anècdota del que hauria d'ocupar-li a vosté el temps.
Parla de la coordinació de l'acció política del govern i parla del decret d'emprenedors i les pimes, però no parla del decret de les retallades que, efectivament, és el que veritablement afecta directament el que se pot vore que ja té una acció directa, per a nosaltres negativa, i en canvi la d'emprenedors i pimes és un supòsit sobre si anirà bé o anirà malament.
I, tenint en compte com se li donen a vosté els decrets i les mesures contra la crisi, segurament anirà fatal.

Parla vosté de coordinació política, optimització i control del gasto, i mos parla de la comissió interdepartamental, però no compta amb los cuatro jinetes del Apocalipsis, que han vingut nomenats pel govern del senyor Rajoy per a vigilar-los a vostés sobre com fan i desfan en els comptes públics.
No parla d'estos senyors que estan, des de fa molts mesos, vigilant-los a vostés, perquè, clar, Rajoy té moltes coses.
Moltes coses per a mi prou negatives.
Però li vaig a donar un mínim d'intel·ligència.
Quan un se treu de la butxaca els diners que no té, que farà Rajoy per a salvar-los el coll a vostés, clar, vol que hi haja un control.
I naturalment no se va a fiar del seu control ni de la seua comissió que vaja vigilant el gasto.
No.
Diu: cuatro jinetes del Apocalipsis van a anar allí i van a vigilar-los a vostés, dia rere dia, perquè efectivament són vostés els que tenen forats en les mans.
I clar, si s'han gastat el que no tenien, que han hagut de demanar a entitats financeres i a minoristes, que ja vorem com tornen vostés els bons patriòtics, doncs imaginen-se si Rajoy treu d'on no té per a donar-los a vostés diners.
I volen vigilar-los.

I després parla de donar compte als ciutadans de les polítiques del govern, i parla d'una web, capavant, que és prou ridícula la web -l'acabem de consultar-, que clar, consulte tot el que vullga, però decidixca poc.
Jo diria que el que haurien vostés d'estar preocupant-se és de fer una llei de consultes on els ciutadans tinguen ferramentes legals per a poder decidir sobre les polítiques que se fan en el govern.
Perquè, clar, de la web eixa capavant se pot saber com volen vostés racionalitzar el gasto en el parc mòbil, però no expliquen vostés per què el senyor Fabra se va gastar 61.
000 euros en gastos en la cuina de Presidència en 2011.
61.
000 euros en la cuina del palau de Presidència, perquè el senyor Fabra, amb la boca de pitiminí, que pareix que té, que és de delicatessen, s'ho ha gastat això en 2011.
D'això no parlen vostés, de com racionalitzar eixe gasto.
I clar, a mi em crida l'atenció.

Després diu que és important per a vostés les relacions amb Europa, per a negociar el tema de finançament, les relacions financeres, els diners que puguen anar donant-nos per a desenvolupar polítiques.
I jo li voldria preguntar si no creu que a Europa li preocupa quan efectivament -i vosté crec que estava ahir ací en la cambra- quan fan reportatges en The Economist, en The New York Times, i Le Figaro també fa un reportatge on podria haver parlat de Zapatero i de lo ruinoso que es Zapatero, y lo mentiroso, y lo mal que lo ha hecho, però no, quan parla que l'Espanya està en una crisi greu i que l'Europa s'inquieta, la foto que il·lustra això és de València.
La foto és de València, parla del cacic Carlos Fabra, parla d'un president que diu que és un ambiciós, que és el senyor Camps.
Tot açò ho diu, i ho diu França, ho diu Le Figaro, i podria haver parlat de l'Espanya ruïnosa, del Partit Socialista.
Però no, il·lustra una notícia sobre la situació d'Espanya, dedicant el 90% del seu reportatge al que no se pot fer.
I és Valencia, la villa de todos los excesos, al borde de la fallida.
Està en francés, però jo li vaig a deixar açò perquè vosté s'ho llixca, perquè clar, quan vaja a Europa a preguntar com podem relacionar-mos amb ells, a la millor el primer que li planten a vosté en la cara és este reportatge, i la vergonya que efectivament senten sobre les polítiques que s'han fet ací.
Vosté d'açò no parla.

I sobre administració local, mire: vosté pot dir ací i aplaudir-se sobre l'ajornament de deu anys de la devolució dels diners que efectivament se van fer mal.
Però jo voldria dos coses concretes: quan pensen vostés posar en funcionament real, efectiu i amb tota la quantitat que cal destinar el fons de cooperació municipal, i quan pensen vostés exigir una llei de finançament local que garantixca la sostenibilitat dels ajuntaments?

El senyor president:

Vaja concloent.

La senyora Mollà Herrera:

Una llei que efectivament faça un repartiment just que nosaltres, Compromís, l'equilibrem en un 33% per a l'estat, 33% per a la comunitat autònoma i 33% per als ajuntaments.
Li pareix bé esta proposta?
Amb açò nosaltres estarem en la mà de vostés.
Mentrestant, tots, cantos de sirena.

El senyor president:

Té la paraula el diputat il·lustre Rafael Rubio, representant del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Rubio Martínez:

Buenos días, señoras y señores diputados.

Señor presidente.

Mire, señor vicepresidente, me hubiera gustado subir aquí y felicitarle por su nombramiento, lo cual lo voy a hacer.
Pero, quiero antes de hacer la exposición, decirle una cuestión para que se lo haga ver.
Yo tengo la costumbre de medir los aplausos del Partido Popular, en función de quién sube y se les ve más o menos emocionados con quien habla.
La verdad es que en su actuación, señor Císcar, está usted más solo que la una.
Solo dos cortes de aplausos, pequeñitos, y eso porque el señor Clemente se ha empeñado, a los pocos que quedaban en la bancada, de que hiciesen un poquito de cariño, mostrasen que están con usted.
Por tanto, señor Císcar, hágaselo ver.
Usted que era la gran esperanza blanca del gobierno autonómico debería hacérselo ver.
(Aplaudiments)

Mire, señor Císcar, usted nos ha contado hoy aquí el reglamento orgánico funcional de La Generalitat valenciana, en lo que hace referencia a la vicepresidencia y Conselleria de Presidencia.
Está muy bien.
Como ejercicio intelectual, está muy bien.
Usted nos ha contado el reglamento y nada que discutir al reglamento.
De los anuncios que hizo su predecesora, que fueron cinco en concreto, usted ha pasado de puntillas.
Su predecesora dijo: «Elaboraremos en seis meses un plan de empleo juvenil para combatir esta lacra de la Comunidad Valenciana.
» No está presentado.
«Crearemos una página web» -que se llamaba entonces participa.
gva.
es, claro usted la cambia y será tuparticipas, - que tampoco está elaborada.
«Presentaremos los contratos programas de los consellers con el president de La Generalitat.
» Ni uno han presentado hasta ahora.
«Pondremos en marcha el fondo de cooperación local.
» Ni un euro en los presupuestos de La Generalitat para este año.
(Aplaudiments) Y «consensuaremos la ley de Radiotelevisión Valenciana».
Mire, al Grupo Socialista -y creo que igual al resto de grupos de la cámara- ni siquiera han tenido el detalle de enviarnos el anteproyecto.
Por lo tanto, difícil es consensuar aquello que no se tiene.

Pero yo voy a recomendarle una cosa.
Mire, si quieren sacar a la Comunidad Valenciana, lo primero es leer bien la realidad.
Les voy a felicitar.
Ustedes han conseguido poner nuestra comunidad en el mapa.
Lo han conseguido.
Pero, ¿por qué se habla de nosotros?
¿Por qué en Bruselas o en el Fondo Monetario Internacional o por qué las agencias de calificación, Financial Times, Le Monde, Le Figaro, hablan de nosotros?
¿Por qué?
Nos han puesto en el mapa.
Pero hablan de nosotros por nuestra mala situación.
Porque somos la región más endeudada de España en relación con el PIB, porque es donde más casos de corrupción existen por metro cuadrado, (aplaudiments) por conseguir ustedes un récord fundamental: cargarse las tres entidades financieras autóctonas en menos de un año.
Porque han construido aeropuertos sin aviones, y encima están mal hechos.
Porque han construido parques temáticos que no tienen clientes, y los hemos pagado todos, porque tienen una televisión manipuladora de una manera brutal, porque tenemos 640.
000 parados, porque cierran las pymes porque ustedes no les pagan, porque tenemos la mayor tasa de fracaso escolar de España, y porque desgraciadamente va decayendo poco a poco nuestro sistema sanitario.
Y tenemos una aplicación de la ley de dependencia donde se mueren antes los dependientes que les reconocen sus derechos.

Y ustedes, en vez de reconocer eso y pedir ayuda para salir de esa situación, se muestran orgullosos.
Claro, y ahora yo entiendo por qué se muestran orgullosos: porque no asumen sus responsabilidades, las responsabilidades son de otros.
De los funcionarios, porque quieren cobrar.
De los abogados de oficio, porque quieren cobrar.
De las farmacias, porque quieren cobrar.
De las pymes, porque quieren cobrar.
De los ciudadanos, porque quieren buena sanidad.
De las familias valencianas, porque quieren una buena educación para sus hijos.
Ellos son los responsables.
No ustedes.
Ustedes no tienen nada que ver.
Han llevado a la comunidad a una situación de catástrofe financiera y no tienen nada que ver.
Eso, señor Císcar, no puede ser el motivo de sus actuaciones, porque si no reconoce la grave situación, es indudable que no podremos salir de ella.

¿Y qué plantean para salir?
Plantean lo de siempre.
Ahora, en vez de que sea el interventor general de la Generalitat valenciana, flamantemente elevado a secretario autonómico, que no sabemos qué ha estado haciendo durante estos años, ¿qué hacen?
Crean una comisión interdepartamental para control del gasto.
¿Por qué?
Porque el señor Vela que no está, y lo siento, ha sido en eso una inutilidad en el control de gasto durante estos años.
Lo fue, elaborando los presupuestos durante catorce, y lo ha sido ahora.
Y en vez de cesar al señor Vela, que hubiera sido lo natural y lo que yo creo que en el fondo él quiere, le ha hecho usted el encargo de que sea el que controle el gasto.
Esa comisión interdepartamental que va a fiscalizar las prestaciones de farmacia, la asistencia jurídica gratuita, los gastos corrientes y los capítulos I del personal sanitario.
Y la pregunta es: ¿qué han estado haciendo hasta ahora?
¿Dónde han estado ustedes para controlar que la situación financiera de la comunidad no llegara adonde ha llegado?

El senyor president:

Vaya concluyendo, señor Rubio.

El señor Rubio Martínez:

Esa es la cuestión.
Voy concluyendo.
En la segunda intervención iremos matizando, iremos haciendo alguna propuesta.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el diputat Eduardo Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Gracias, señor presidente.

Señor vicepresidente, las palabras deben ir acompañadas de hechos, para así tener valor, y las suyas, señor vicepresidente, hoy una vez más así nos lo han demostrado.

Señor Císcar, sabe que la verdad es peligrosa, pero el hombre de bien no puede dejar de decirla.
Y hoy, al explicarnos en su comparecencia las diversas medidas adoptadas que ha tomado en su departamento, ha demostrado que dice la verdad y que el gobierno del Partido Popular de la Comunitat Valenciana ha puesto los pilares para la lucha contra el déficit público y la recuperación económica que, sumadas a las tomadas por el gobierno central, han creado esperanzas a la ciudadanía.

¿Y qué tenemos al otro lado, como leal oposición?
Pues, por desgracia, seguimos teniendo lo mismo, un elenco más propio de El Club de la Comedia que de una alternativa seria.
Tenemos a nuestras Eva Hache, acompañados por nuestros Leo Harlem -ustedes conocen bien quién son-.
Pero, señorías, esta cámara no es un teatro; esta tribuna no es para que algunos, personalmente, opten al Óscar de la interpretación cómica.
¿Comprende ahora las palabras del señor Rubio?
Ellos miden su gestión no por su labor, sino por el aplausómetro.
Por tanto, usted tranquilo.

Estas Corts, señorías, son para que intentemos juntos dar solución a los problemas de todas las valencianas y valencianos.
Algunos -repito-, algunos de ustedes deberían, si fuesen coherentes, reflexionar previamente el tono y matices de sus intervenciones; y seguro que, si así lo hicieran, subirían a esta tribuna a pedir perdón por cómo han dejado esta nación -España-, por su pésima gestión económica y social.
Tenían que suplicar clemencia por haber permitido a los suyos marginar nuestra comunitat y no seguir subiendo aquí sin ningún rubor, como fiscales.
Han sido los mejores pirómanos y ahora quieren enfundarse el equipaje de heroicos bomberos.
(Remors) No tienen vergüenza política.
Llevan años machacando nuestra tierra, marginándola durante los últimos ocho años sin una justa financiación, sin dinero para infraestructuras sanitarias, anteriormente, ralentizando las infraestructuras terrestres -hay que recordarlo-; y siguen ahora -sí, ahora sí-, unos y otros creando una imagen peyorativa de la comunitat, así como intentando denostar a sus dirigentes legales políticos.

¿Sabe por qué, señor vicepresidente, actúan así?
Pues porque nuestra gestión, la de los gobiernos populares en la Comunitat Valenciana, en estos últimos dieciséis años, evidenció y sigue mostrando que muchos españoles vivían a rebufo de un engaño muy bien pertrechado por los líderes nacionales socialistas que, amparados en el control de los medios de comunicación, pintaban una sociedad idílica.
(Remors) Pero aquí, en nuestra tierra, supimos denunciar su falsedad y, al final, hemos logrado convencer al resto de los españoles.

Y lo vamos a continuar haciendo.
Seguiremos explicando a nuestros conciudadanos quiénes son los únicos responsables de la actual situación.
Y seguiremos gobernando con nuestras ideas y nuestro programa, el que elección tras elección, cinco veces consecutivas, es el más respaldado por las valencianas y valencianos -no debían, señorías, olvidar que duplicamos los votos de unos y tenemos hasta diez veces más que otros.

Por ello, señor vicepresidente, ellos a crispar y a difamar.
Y nosotros, los populares, a gobernar.

Gracias a nuestra gestión de estos años, los desenmascaramos.
Y hace mucho tiempo, aquí, les quitamos la bandera de lo verde, de lo ecológico, también la bandera de lo social.
Y, ahora, tan solo les queda una bandera que no queremos, la de la agitación.
Pero sabemos, señor Císcar, que con las medidas adoptadas y las que se están poniendo en marcha la ciudadanía es la que se la va a quitar esa bandera.

Porque la sociedad valenciana, en general, está comprendiendo que lo que estamos haciendo es lo único posible para salir de esta crisis que, en su origen, quizás, no crearon; pero que, con su ineficacia y mentiras electorales, sí la magnificaron.

Ha tenido que llegar al gobierno central el Partido Popular para que en menos de dos meses haya puesto en marcha más transformaciones y reformas encaminadas al saneamiento económico del país que el de Zapatero en sus siete estériles años, perdidos en memorias enfermizas e igualdades patológicas.

Intentarán llenar, señor vicepresidente, las aceras con pancartas y crispación; nosotros, las calles de realidad, esperanza y futuro.
No nos alarmemos, recorrerán los barrios, los pueblos, magnificarán su convocatoria.
Pero que no nos engañen, el núcleo principal en cada uno de ellos lo componen siempre los mismos, las mismas caras, los mismos sujetos, los especialistas en jolgorio político.

Desde hace tiempo dudo -al igual que una gran mayoría de ciudadanos- si, tras algunas siglas no políticas, en vez de defensores de los trabajadores tan solo hay unas potentes máquinas burocráticas que tienen, en el alboroto partidario, su única razón de ser.
(Aplaudiments)

Sus medidas -sus actuaciones- son medidas para frenar en el corto plazo la sangría de destrucción de empleo.
Son medidas extraordinarias, de carácter temporal, adecuadas para responder los retos excepcionales que plantea la actual situación.

En definitiva, son medidas y actuaciones valientes y acertadas.
Pero, le advierto, como esas no favorecen al futuro político de la oposición, están y seguirán intentando silenciarlas y tergiversarlas.
Y no nos sorprende; ya su fundador, Pablo Iglesias, en sede parlamentaria, indicó que sólo respetarían las leyes que les favorecieranâ¦

El senyor president:

Vaya concluyendo.

El senyor Ovejero Adelantado:

En fin, su fin es el poder por el poder.

Y termino indicando que había llegado a pensar que en su guerra fraticida con el objetivo de escoger quien reparte las miseriasâ¦

El senyor president:

Vaya terminando.

El senyor Ovejero Adelantado:

â¦o la recuperación, podía solucionar que algún día encontráramos un buen interlocutor.
Pero ya saben ustedes lo que dice el señor Mataâ¦

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Ovejero Adelantado:

â¦elâ¦ (El president desconnecta el micròfon de la trona.
Aplaudiments)

El senyor president:

Tiene la palabra el señor vicepresidente del gobierno.

El senyor conseller de Presidència:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Rubio, en el PP no vivim d'aplaudiments, vivim de realitats.
(Remors) Això seu posa de manifest la cèlebre màxima llatina excusatio non petita, acsusatio manifesta.
(Aplaudiments) Són vostés els qui necessiten l'estima, tal vegada perquè els electors no els en donen.

Miren, des de la moderació -i no des de l'histerisme polític-, fem cas omís d'algunes paraules i algunes expressions que hem sentit ara, en esta trona, i que denoten rancor.

Des del respecte més absolut, i amb tota la naturalitat, vull dir-los que esta comunitat -a què alguns de vostés contribuïxen, i des de ja fa temps, a desprestigiar, dibuixant una imatge que no es correspon a la realitat- és una gran comunitat; és una comunitat dinàmica i emprenedora; és una comunitat que es posa tots els dies en marxa, i ho fa amb absoluta normalitat.
Ací, en esta comunitat, en este territori, cada dia alcen la persiana i obrin les seues portes 348.
955 empreses.
Cada dia 317.
000 treballadors autònoms fan això -i amb normalitat-, posar-se a treballar.
Cada dia 1.
879.
000 treballadors i treballadores valencians i valencianes fan això, anar a treballar -i que si no hagueren tingut huit anys de govern socialista, molt segurament serien més-.
I, amb tota normalitat, cada dia visiten esta comunitat, en una mitjana anual, més de 13.
700 turistes.
I, amb tota normalitat, cada dia més de 821.
000 alumnes van als seus centres d'ensenyança.
I més de 130.
000 alumnes, estudiants, van a una de les cinc universitats públiques valencianes o a una de les tres privades -com per exemple la senyora Mollà que, gràcies a que el PP va fer una universitat pública en el seu municipi, ella ha pogut estudiar en eixa comunitat pública-.
Aixina, amb tota normalitat es fan les coses.
(Remors) I, amb tota.
.
.
El govern del PP va fer eixa.
.
.
, amb els diners dels valencians.
(Remors)

Però, bé, tot això passa ací, tots els dies.
(Remors) Però tot això a vostés no els interessa; perquè a vostés no els interessa parlar de les moltes coses bones que n'hi han en esta terra.
I esta terra té una realitat; i eixa realitat a vostés no els interessa, no compten amb ella.
(Remors)

Però esta és una terra que, a pesar de vostés, mira cap al futur i que anem a defendre, anem a defendre amb totes les conseqüències.
Perquè totes estes campanyes de desprestigi i d'imatge negativa i nefasta que estan donant-se de la Comunitat Valenciana no són certes i no són justes.
I molts de vostés estan col·laborant i cal dir-ho, cal dir-ho alt i clar.

I cal dir també que és molt probable que darrere d'eixes campanyes que estan fent-se en contra de la Comunitat Valenciana, i que estan fent-se des de fora, poden haver-hi altres interessos que poden ser econòmics, que poden ser turístics, que estan causant preocupació en els empresaris d'esta terra; i que vostés -o molts de vostés- estan col·laborant en eixes campanyes.
I eixa és la realitat.

I cal dir també que, dins d'eixa realitat de la Comunitat Valenciana, els successius governs autonòmics han fet un gran esforç inversor en un finançament que, com bé saben -i no vaig a estendre'm-, no és just.
I, sense anar més lluny, entre els anys 2003 i 2010, en esta comunitat el govern valencià ha invertit 2.
272 milions d'euros en polítiques de formació i foment de l'ocupació, amb més d'un milió de beneficiaris.
I cal dir-ho; i cal dir-ho amb tota normalitat, perquè és veritat.

I cal dir que els governs autonòmics, en eixe període de temps, han invertit 2.
500 milions d'euros, amb la millora de 500 kilòmetres de carreteres de la comunitat -noves carreteres i millora de les existents- que tots utilitzem per a vindre de les nostres poblacions a estes Corts.
I això s'ha fet amb normalitat, i passa amb normalitat.
I eixe és el dia a dia d'esta comunitat que vostés volen silenciar.

I s'han invertit més de 1.
800 milions d'euros en infraestructures sanitàries, en huit nous hospitals finalitzats, entre els quals es troba la nova Fe -en 383 milions d'euros d'inversió-, sense ajudes d'altres governs.
Eixa és la realitat.
I cal dir-ho i repetir-ho cada vegada.

I s'han gastat més de 1.
900 milions d'euros en centres educatius.
S'han creat més de 178.
000 places escolars.

I s'han gastat 2.
700 milions d'euros en transport públic.
S'han construït o millorat 142 kilòmetres de via.
I s'ha generat un estalvi per als ciutadans molt important, perquè s'han evitat més de 25 milions de desplaçaments en vehicles privats.
Això s'ha fet en esta comunitat.
I això és important; i això cal defendre-ho, cal defendre-ho ací i fora d'ací, en la Comunitat Valenciana i fora de la Comunitat Valenciana.
I anem a fer-ho, perquè és la nostra obligació -i vostés deurien fer exactament el mateix.

Ara la crisi econòmica fa que el nostre principal objectiu siga l'austeritat i siga l'optimització dels recursos i siga l'estalvi; és veritat, ho marquen les circumstàncies econòmiques.

Miren vostés -pel que comentaven-, només en el que portem d'any, escassament un mes i mig de 2012, el govern d'Alberto Fabra ha posat en marxa un decret llei.
.
.
, sí, de mesures urgents, d'estalvi, per 1.
057 milions d'euros entre el que diu el decret i altres que es van anunciar eixe dia.
I són mesures que són excepcionals, per a una situació que és excepcional; que, com diu el decret -i com ha dit el president este matí-, són temporals i transitòries, per al 2012 i per al 2013.
Són mesures que està exigint Europa als governs nacionals i als governs regionals.
Són mesures per a guanyar en confiança.
Són mesures que repartixen els sacrificis, per a evitar acomiadaments, com bé ha dit el president.
És preferible repartir el sacrifici i que no ho paguen només uns pocs.
Són mesures que pugen la renda només a les persones amb un major poder adquisitiu -estem parlant de trams de més de 120.
000 euros-.
Són mesures, en definitiva, per a guanyar imatge, per a donar credibilitat a esta comunitat.
I, sobretot, són mesures necessàries per a eixir de la situació; no són mesures inútils; són mesures que van a donar el seu resultat, igual que les que ha aprovat o està portant endavant el Govern d'Espanya.

Al mateix temps, efectivament, aquí es va aprovar un decret de mesures de foment de l'emprenedorisme, que tots vostés van votar incomprensiblement en contra.
Perquè es pot estar més a favor o menys a favor, però vostés deuen saber que van votar en contra de que es puga donar una llicència d'obertura municipal en una activitat comercial en l'acte.
Vostés van votar en contra de que es puguen compensar deutes tributaris i no tributaris entre un proveïdor i l'administració.
Vostés van votar en contra a l'exempció de 41 taxes autonòmiques per les nostres empreses; vostés van votar en contra.
I han d'explicar molt bé per què van votar en contra.
Perquè, repetisc, vostés hagueren pogut voler un decret amb més mesures, però el que és innegable és que les que estan en el decret són bones i positives.
Per tant, no n'hi havia ningun motiu per a votar en contra.

El dia 20 de gener es va aprovar un decret per a posar en marxa la central de compres de La Generalitat, que va a suposar estalvis de més de 88 milions d'euros.

I en el ple del 27 de gener es va aportar un pla per a reducció de més del 50% del parc mòbil dels alts càrrecs de totes les conselleries -pla que ja està executat.

I el dia 3 de febrer es va aprovar un decret pel qual, entre altres coses, es rebaixen els sous dels directius de les institucions sanitàries valencianes, per a adequar-los a la nova realitat, i dins de les mesures d'austeritat.
I també un decret pel qual es va crear una comissió interdepartamental, en virtut de la qual els alts càrrecs van a haver de certificar -no informar, certificar- els estalvis i el compliment de l'estabilitat pressupostària en els seus distints departaments.

I en el ple del 10 de febrer -per això dic que només en mes i mig- es va aprovar un pla per a l'optimització de lloguers en l'administració, que suposaran, per a l'any 2012, més de 3,7 milions d'euros.
I es va proposar un nou marc normatiu per a la gestió econòmica dels centres, perquè es puga ser més eficient en els recursos que destinem.

Estan prenent-se decisions que són les que corresponen en este moment, moments de crisi econòmica, d'austeritat, en moments de dificultats.
I dins de tot això -i ho ha dit este matí el president- n'hi ha una política de redefinir el que són els grans projectes i els grans esdeveniments -no és que ho ha dit hui el president, que ho ha dit, sinó que venim diguent-ho des de fa algun temps.

I, dit això, vull dir-los que estos grans projectes i grans esdeveniments -com eixa foto que apareixia ahí, de què ara parlarem, la Ciutat de les Arts i les Ciències- són molt importants per a esta comunitat, per imatge i per promoció, però també per llocs de treball.

Des de l'any 1998, han creat 271.
000 llocs de treball, ens han visitat més de 69 milions de persones.
Això és positiu.
Això no és negatiu.
Eixa foto que vosté m'ha ensenyat, senyora Mollà, està en un entorn negatiu, posa en la Ciutat de les Arts i de les Ciències en un entorn negatiu.
I això és completament injust.

Perquè si n'hi ha una cosa inqüestionable és que eixe cas, el de la Ciutat de les Arts i de les Ciències, que apareix en eixa foto i que vosté ha mostrat, és una referència de València i de la Comunitat Valenciana.
I que hui tots els valencians volen tindre-la on està, a pesar del deute, a pesar que ha costat, efectivament, 1.
300 milions d'euros.

Però mire'm vosté l'Expo de Sevilla, 140.
000 milions de pessetes -en aquells dies eren pessetes-; l'Expo de Saragossa, 2.
250 milions d'euros.
On estan hui l'Expo de Sevilla i l'Expo de Saragossa?
No existixen.
(Aplaudiments) No existixen.

On està la Ciutat de les Arts i de les Ciències?
Jo els ho diré.
La Ciutat de les Arts i de les Ciències hui és la infraestructura cultural i d'oci més visitada d'Espanya, la més visitada d'Espanya.
I perquè no vegen que són dades sospitoses de ser una font de La Generalitat, citaré la font, Diario Vasco, any 2009.
(Veus) Diario Vasco.
.
.
(Veus) Vasco, Diario Vasco.
.
.
(veus) d'Euskadi, del País Basc.
Es diu Diario Vasco, eh?
(Veus) Diario Vasco, 2009.
Puc entrar, perquè no tinc límit de temps.

Ciutat de les Arts i de les Ciències, més de 3.
400.
000 visitants; l'Alhambra de Granada, 2.
900.
000.
500.
000 visitants més que l'Alhambra de Granada.
És que no estem parlant de qualsevol cosa!
(Aplaudiments) I més visitants que el Museu del Prado o que el Museu Reina Sofia.
Més visitants que el MOMA de Nova York.
.
.
(alguns diputats diuen: «Què?
») que el MOMA de Nova York, sí senyor.
(Remors) Més visitants que el Centre Nacional d'Art de Tòquio o que el Centre Cultural Pompidou de París.
(Aplaudiments) Està en les estadístiques, sí senyor!
Per tant, molt orgullosos dels nostres grans projectes i dels nostres grans esdeveniments.

I vostés poden criticar, i és legítim i deuen fer-ho, la gestió del govern.
Han de fer-ho, tot els dies.
Si és saludable en democràcia!
Si no anem a dir res d'això.
No passa res.
Segur, a més, que qualsevol dia van a trobar un motiu per a poder criticar-mos.
Amb els nostres encerts i amb els nostres errors, mosatros fem el que hem de fer amb responsabilitat i vostés estan ahí per a fer el que han de fer, i no per a fer el ridícul, com el senyor Moreno.

Però, per favor, no perjudiquen.
.
.
no perjudiquen esta comunitat.
Esta comunitat és molt més gran que el Partit Popular i molt més gran que el Partit Socialista i molt més gran que qualsevol altre partit dels que estan aquí.
Defenguen esta comunitat.
Vostés poden, si volen, ser part de la solució o poden continuar sent, si volen, part del problema.
Mosatros simplement els convidem a treballar per esta comunitat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

Per al torn de rèplica, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ignacio Blanco, representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

(Un diputat diu: «Senyor president, per al·lusions»)

No entenc tals al·lusions.
(Protestes i rialles)

Mire vosté, senyor Moreno, vosté estava fent uns gestos.
.
.
, que este president l'ha mirat perquè callara.
No ha segut vosté capaç de mantindre's amb.
.
.
(veus) no, anem a vore, i el senyor que estava fent l'ús de la paraula ha indicat a la realitat que, al seu entendre, estava mirant.
Per tant, no hi ha més que discutir i té la paraula al senyor que li correspon en este moment.

Moltes gràcies.
(Veus)

El senyor Blanco Giner:

El senyor Blanco és al que li correspon i manifesta la seua discrepància a la interpretació del reglament que fa el seu president.

Anem a vore, senyor Ciscar, vosté ha començat molt apagadet en la primera intervenció, mos ha llegit el reglament orgànic i funcional, efectivament, però s'ha crescut en la segona.
M'ha recordat a mi a Francisco Camps.
Ens ha contat la quantitat de gent que va a l'escola tots els dies i que va per les carreteres.
Només faltaria!
Mos podia haver dit la quantitat de gent que respira en el País Valencià.
No sé quin mèrit és eixe per a un govern.

Després mos ha acusat de fer una campanya de desprestigi.
Nosaltres, no?
Jo només vull dir-li que en les últimes setmanes al nostre grup, un grup minoritari, se l'ha cridat des de la Sexta, Antena 3, la BBC d'Escòcia, Le Figaro, la televisió pública alemanya, etcètera, etcètera, etcètera.
I no perquè nosaltres ens havérem posat en contacte amb ells, ni perquè els nostres comunicats de premsa haveren arribat tan lluny, sinó perquè ja se coneix l'escàndol de l'aeroport de Castelló, l'escàndol de les retallades socials, l'escàndol de la corrupció de Brugal, d'EMARSA, etcètera, etcètera.

Com dia abans, han posat vostés el País Valencià en el mapa.
No se queixen i no tiren culpes a altres del que està passant.

Vostés han fet una pàgina web que se diu capavant, i en la qual, fonamentalment, el que hi ha de substància són eixes mesures d'impacte de Consell, que és una manera de dir-los a les retallades més brutals que hem patit els valencians i les valencianes.
Unes retallades que vull recordar que, per exemple, en termes d'ocupació i de drets salarials del sector públic, suposen 258 milions, segurament menys del que ha costat ja la fórmula 1 en les edicions que es du fent a València.

Amb eixes retallades, no anirem cap avant.
Amb eixes retallades, anem cap arrere.
I no és un joc de paraules.
És la realitat.
Perquè vostés s'entesten en parlar dels emprenedors.
I vinga el decret dels emprenedors!
I vinga el decret dels emprenedors!
I per què l'hem votat en contra?
Perquè no volíem ser còmplices d'una cortina de fum!
Perquè és una vergonya que se'ns porte ací, al mateix temps que s'ataca el sector públic, que s'ataca l'estat de benestar, un decretet de 15 articles en el qual, per exemple, s'establien plataformes virtuals que ja existixen i se recollien ajudes que han desaparegut.
I vinga amb els emprenedors!
I vinga amb els emprenedors!

Des d'Esquerra Unida, estem amb els treballadors.
Amb els treballadors i les treballadores, assalariats, xicotets i mitjans empresaris, autònoms i, sobretot, aturats, especialment joves i dones que són els que estan patint les seues polítiques que no van a fer possible que isquem de la crisi en la qual ja estem.

Jo li he parlat d'algunes coses que vosté no ha volgut replicar; primer, de les no respostes.
Hui, ací, se li ha preguntat explícitament i concretament quant costa la cancel·lació de la fórmula 1.
I la resposta crec que ha sigut, per part de la consellera Johnson, que vostés són un govern responsable que compleix els seus contractes.
Ha provocat la rialla, eh?
, de tota la bancada de l'oposició.

Se li ha preguntat, també, quantes unitats educatives van a tancar-se.
I la consellera ha respost que no ho saben.
Vosté és el responsable de la coordinació de l'acció política del Consell i de les relacions amb Les Corts.
Responga'm si eixa va a ser la política de diàleg, la del diàleg de sords.

I pel que fa a la transparència, insistisc, ja que tinc ací l'oportunitat de dirigir-me a vosté, en saber què passa amb les iniciatives del nostre grup per a controlar el que va a passar amb els fons públics de La Generalitat que se va endur Iñaki Urdangarín.

Hi ha algun tipus de barrera invisible que no permet traspassar l'àmbit que té a vore amb la monarquia?
O són els interessos personals dels que van donar contractes o convenis a Iñaki Urdangarín els que fan que vostés no mos donen la informació?
Tenen al director de l'Institut Valencià de Finances imputat en el procediment judicial en Palma i el mantenen al capdavant de l'institut.

Li recorde que per dos vegades hem sol·licitat el conveni dels jocs europeus.
I hem rebut respostes amb evasives sense atendre mai la nostra petició, que era molt clara: còpia íntegra i literal.

Que li he formulat quatre preguntes escrites sobre les despeses en Valencia Summit.
I mos han respost també amb evasives, afirmant, per altra banda, que les factures estaven verificades, el que es contradiu amb les afirmacions del mateix secretari de l'Institut Nóos, davant el jutge.

Li hem demanat l'expedient de Valencia Summit i ens han dit que no el tenen, que se l'ha endut el jutge.
Que no guarden una còpia?

Li hem formulat tres preguntes més sobre els negocis d'Urdangarín i estem encara a l'espera de resposta, i van ser presentades el 16 de desembre i el 30 de novembre, fa quasi tres mesos.

Hem sol·licitat les compareixes de Francisco Camps, de Gerardo Camps i dels directors de CACSA d'aquell moment, i han segut vetades.

Hem sol·licitat una relació de tots els pagaments a l'Institut Nóos per part de La Generalitat i encara no se'ns ha donat.

Vam formular, com he dit abans, una pregunta oral en el ple i la consellera Johnson va batre el rècord d'estar parlant cinc minuts sense dir res.

Van a acceptar vostés la comissió d'investigació que ha sol·licitat el nostre grup?
Li demanaria una resposta concreta.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la diputada il·lustre Mireia Mollà, representant del Grup Parlamentari Compromís.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, per començar, mire, no li vaig a consentir que diga que la meua educació és gràcies a vosté.
Supose que ho sap.
No és gràcies a vosté.
Perquè si no, què he de dir-li?
, que la seua educació bàsica és gràcies a Franco, a Francisco Franco?
Els seus coneiximents jurídics com a advocat també van ser fomentats en base del règim dictatorial del senyor Franco?
No, va ser gràcies a l'esforç dels meus pares i de molts professionals que ara es veuen atacats amb les seus retallades, perquè el que fan és fer un bon treball i fer una bona educació.

I de totes formes, ja li he de dir que si haguera segut gràcies a vostés, mire, quina pena, els ha eixit rana, se veu que no són bons gestors ni bons educadors.

Però al marge d'açò, vosté comença diguent que les nostres paraules denoten rancor i fa una lloa, com sempre, al pur sentimentalisme valencià, diguent que, efectivament, la gent tots els dies se posa en marxa, va a treballar, tots els esforços, les emprenedories.
.
.
Sí, però parlem de Radiotelevisió Valenciana.
Quants treballadors en Radiotelevisió Valenciana deixaran d'anar amb normalitat a treballar tots els dies, a posar-se en marxa i a fer més i més productiva, econòmicament parlant i socialment parlant, la nostra comunitat?

Clar, perquè vosté parla d'aquells que tots els dies treballen, encara sort, però el que estan fent vostés per la porta de darrere és dissenyant un acomiadament massiu, i per tant deixaran de funcionar amb normalitat moltíssimes persones, probablement centenars i centenars de persones.
Voldríem saber què està passat amb açò?

Mire, vosté va fer la roda de premsa del decret de les retallades.
Va ser el que va posar veu i taquígraf a estes retallades.
I se li va fer una pregunta que jo he vullgut reproduir avui al president en eixa roda de premsa.
La recorde perquè l'estava veient en directe.
Els mitjans li van -a vosté- preguntar si la cancel·lació del contracte de la fórmula 1 costava més que mantindre'l.
Eixa va ser la simple pregunta.
I vosté va dir: «Bé, és que jo acabe d'arribar i no el conec.
» Va dir això.
«Però, clar, -diu- en un mes i mig miren si hem fet coses.
»

Doncs bé, una de les coses que ha fet vosté és mirar el contracte de la fórmula 1?
Li ho dic perquè el president no ha tingut la suficient valentia d'eixir a dir que no el coneix, perquè no el coneixerà.
I la senyora Johnson, tampoc.
Perquè vosté en turisme ho està fent mal, molt mal, i ho diuen els professionals, i qui li va a donar a vosté documentació perquè la manipule?

Vosté coneix el contracte de la fórmula 1?
Val més la cancel·lació que mantindre'l?
Quants diners costa la rescissió d'eixe contracte?
Senyor Ciscar, amb eixa claredat i amb eixa transparència que vosté vol fer gala hui ací, conteste el que no ha contestat el senyor president.

Mire, vosté ha dit que totes les conselleries compten amb un advocat per a assistir jurídicament el funcionament polític i ordinari de les conselleries.
Jo li vaig a dir en què s'estan gastant vostés els diners dels advocats de.
.
.
el Consell.

El senyor Blasco se'ls gastava fent denúncies als mitjans de comunicació perquè rectificaren en l'entramat corrupte que lògicament està vosté implicat.

Però vosté sap en què gasta els diners de l'assessorament jurídic?
En mantindre un recurs en el TSJ perquè al meu grup parlamentari se li ha negat la documentació de Gürtel.
I el TSJ els ha dit que vostés estan obligats a donar la documentació a l'oposició.
I vostés van i planten un recurs.
Ja tenim al TSJ a favor nostre perquè vostés vulneren sistemàticament els drets d'esta cambra, dels diputats, i vostés fan un recurs.
I en això tenen vostés l'assessorament jurídic.
En això.
Estan gastant-se els diners en impedir a l'oposició que fem el que obligatòriament ens indica el reglament d'estes Corts, i és fiscalitzar l'acció del poder executiu.
En això s'estan gastant els diners.

I jo li pregunte, en què se gastaran els diners també de l'assessorament jurídic, tenint en compte que el TSJ ha admés el recurs contra les retallades?
Què van a al·legar?
Tenen deu dies.
Me pot explicar què van a al·legar a este recurs?
Jo vull saber-ho, perquè resulta que el TSJ sembla que ha vist que efectivament aquest decret, aquesta llei, no és massa legal i atempta directament els drets dels treballadors i de les treballadores de la funció pública.
Què van vostés a al·legar?

I ja, per acabar, li he de dir que vosté ja al final ha començat a desvariar.
Típic «friquisme» polític del senyor Camps, que jo no sé per què vostés pensen que això és profitós, el ridícul d'eixir aquí i dir que és que les estadístiques estan ahí, las del Diario Vasco, i vosté anomena el Diario Vasco per a fer estadístiques oficials sobre que és que el MOMA de Nova York resulta que el visiten menys gent que la Ciutat de les Arts i les Ciències.

Mire, jo el que vull són dades oficials seves.
Mai han donat dades oficials sobre açò.
Mai han fet una anàlisi sobre el cost i benefici d'estes obres faraòniques que ara mos estan afonant i duent a la ruïna.

El senyor president:

Vaja concloent.

La senyora Mollà Herrera:

Les úniques estadístiques que té, senyor Císcar -li pregunte- són les del Diario Vasco?
O vosté pot eixir ací i dir que hi ha un organisme oficial que tinga estadístiques sobre estos esdeveniments i estes obres faraòniques?

Això és una pregunta fàcil.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
que vosté segur que tindrà el plaer de contestar-me.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Rafael Rubio, representant del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Rubio Martínez:

Señor Císcar, no me dé las gracias, hemos conseguido que le hayan aplaudido cuatro veces y el último aplauso ha sido realmente importante, ¡casi 50 segundos!
(Aplaudiments) Pero no me dé las gracias.

Pero, bueno, usted ha sacado unas estadísticas del Diario Vasco que son interesantes, y ahora hablaremos de eso.
Pero yo quiero que usted vea esto, señor vicepresidente.

Esta es la revista The Economist de hace dos semanas.
Que hay un reportaje sobre la situación de España y de las comunidades autónomas.
Y habla de la Comunidad Autónoma Valenciana, y empieza con «es una enorme y brillante nave espacial amarrada en el viejo lecho de un río, pero la Ciudad de las Artes y las Ciencias, icono de la ciudad de Valencia, flota sobre un mar tempestuoso de deudas regionales».
Y sigue hablando el periodista, y dice que el señor Rajoy, nuevo primer ministro, tiene que ahora poner coto a las actuaciones en este caso de la Generalitat valenciana y de otras comunidades autónomas.
Y sólo hay un político que entrevista el periodista de The Economist, que, como usted sabrá, no es precisamente filosocialista la revista, el político se llama José Manuel Vela, que es el que sale aquí y reconoce la situación.
Su compañero, léalo.
Se lo recomiendo porque vale la pena.

Por tanto, desde ese punto de vista, vamos a ser serios.
Igual que lo de las estadísticas del Diario Vasco.
Pero, oiga, ¿usted de dónde ha sacado eso?
Aparte que lo diga el Diario Vasco.
También habla del Museo Pompidou, habla de los visitantes de determinados museos en Tokio, etcétera.

Es verdad que la Ciudad de las Artes y las Ciencias la visitan más gente que la Alhambra.
¡Es verdad!
Porque cuentan ustedes los que van a pasear por el alrededor.
¡No los que entran y pagan!
(Aplaudiments) Una cosa es pagar y otra es ir a pasear.
¡Yo voy muchos domingos a la Ciudad de las Artes y las Ciencias!
Pero no entro a ver las exposiciones porque realmente no las suelen cambiar y la maquinaria dentro está que se cae.
Pero me cuentan como visitante.
Pero si voy a la Alhambra, como cuando he ido, tengo que pagar.
Por tanto, esa es una discusión importante.
No quiera mezclar en este caso una cosa con la otra.

Dice usted, señor Císcar, que los socialistas, la oposición en su conjunto está en una especie de conspiración contra la Generalitat valenciana.
Nada más lejos de la realidad.
No hay más conspiraciones que las que ustedes quieran ver.
Aquí nadie está conspirando contra la Comunidad Valenciana.
¿Quién ha calificado la deuda de la Comunidad Valenciana como bonos basura?
¿La oposición o las agencias de calificación?
¿Quién, señor Císcar?
La oposición estamos dando la cara por nuestra comunidad.
Ayer mismo presentamos una propuesta para la cuestión, en este caso relativa, del saneamiento del sector público empresarial valenciano.
Y ustedes la tiran a los toriles sin ni siquiera, yo estoy convencido, haberla leído.

Hemos presentado muchas propuestas para sacar la comunidad del agujero donde se encuentra, pero ustedes no quieren hablar de eso.

Habla usted del decreto de emprendedores y que se pueden presentar en ese decreto la constitución de nuevas empresas, nuevos negocios.
Pero si ese decreto no dice nada más que recompilar la legislación que había.
Y le voy a dar un dato.
En la ciudad de Valencia, que va a la vanguardia de esto, en los trece días de aplicado el decreto no se ha presentado ni una sola, ¡ni una sola licencia para ese tema!
Por tanto, debe ser que los emprendedores no conocen el tema.

Habla usted, nos ha dicho aquí, de ciertas cuestiones como el tema de que han construido colegios, han hecho alguna carretera.
En fin, estas cosas.
¡Hombre!
Si con dieciséis años gobernando no hacen eso, está bien que algunos se hayan llevado algo.
¡Pero algo tendrá que haber creado en la infraestructura de la Comunidad Valenciana!
¡Pero es que esa es su obligación!
Y nos ha sacado La Fe varias veces.

Mire, señor Císcar.
Los Fondos de Compensación Interterritorial de los Presupuestos Generales del Estado de la época del señor Zapatero pusieron 80 millones de euros para la construcción de la nueva Fe en Valencia.
(Aplaudiments) ¡No mienta con estos temas, no mienta con estos temas!

Dice usted -y con esto quiero acabar-, dice usted que han hecho grandes avances.
Mire, serán recordados por grandes avances.
Uno de ellos: aprobar unos presupuestos el 30, publicarlos el 30 de diciembre, y cambiarlos radicalmente el 5 de enero.
¡En cinco días!
Y con una explicación que usted da en un medio de comunicación local y es la siguiente, lo dijo el 8 de enero: «Presentamos los presupuestos en noviembre, pero las circunstancias han cambiado tanto en dos meses que los presupuestos son irreales.
»

¡Señor Císcar!
, ustedes presentaron una chapuza de presupuestos y han tenido que hacer otra chapuza.
Y la segunda chapuza, lo más lamentable de eso, es que recae sobre todos los valencianos y valencianas, sobre los derechos de los trabajadores públicos, sobre la sanidad, sobre la educación, sobre la dependencia.
Ustedes no dicen lo de «sangre, sudor y lágrimas», como dijo Churchill en su día, para salir de la debacle de la II Guerra Mundial.
Ustedes no lo dicen, sangre, sudor y lágrimas, para que otros, como EMARSA, etcétera, se los lleven bien puestos a su casa.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Per a finalitzar la compareixença, té la paraula l'honorable vicepresident, José Císcar, per un espai de cinc minuts.

El senyor conseller de Presidència:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Mollà, jo l'únic que he dit és que amb un govern del PP va fer una universitat en la qual vosté (veu de la senyora Mollà i remors).
.
.
, en la qual vosté ha estudiat i ha treballat.
(Veus) Un govern del PP la va fer, a pesar que els partits d'esquerra, algun inclús va arribar al Constitucional, van recórrer perquè eixa universitat, en la qual vosté ha estudiat i ha treballat, no es fera.
Simplement ha volgut dir això.
(Aplaudiments)

Mire, el contracte de fórmula 1, el contracte de fórmula 1.
Li ho comentava abans al seu company.
Qualsevol advocat sap que la resolució d'un contracte amb el Codi civil a la mà implica una penalització, que normalment ha de ser del cànon o de la contraprestació que s'establisca.
Però això és de caixó.
A partir d'ahí és agarrar la calculadora i fer números.

Jo he citat fonts del diari basc perquè vosté veren que no és sospitós que són fonts de La Generalitat.
Si haguera dit fonts de La Generalitat, com ara demanen, hagueren dit que són fonts parcials.
Però els diré més.

Per al tema del MOMA, del Centre Pompidou i d'altres que he citat, la font és de The Art Newspaper, és estadounidense.
 Molt bé.

Bé, entrant en algunes qüestions que m'han plantejat.
Miren, en la qüestió del que és la informació vostés estan tenint, i ho saben, absoluta transparència per part del govern.
Però vostés han d'entendre una cosa, han d'entendre que moltes vegades eixe dret a la informació pot confrontar-se en altres qüestions, com és.
.
.
, sí, com és dades que són confidencials per un contracte i que no es poden incomplir, com és la integritat dels processos judicials, com és inclús moments que són documents, Price Waterhouse, que formen part d'un procés de presa de decisions, no són documents definitius, perquè eixe cas sí que puc avançar-los que ara quan estiga el document que està licitant-se, que és el realment important en Radiotelevisió Valenciana, vostés van a tindre complida informació, com va a tindre-ho també el consell d'administració.

Dir-los també, per altre costat, el tema de TV3 que plantejaven.
Mire, mosatros esperem que este govern, i segur que ho farà, faça el que no ha fet l'altre, dotar-mos del múltiplex.
Quan tinguem el múltiplex, en eixe moment podrem arribar a acords, com sempre des de la reciprocitat, amb Catalunya i amb altres comunitats autònomes limítrofs.
Mosatros ahí l'únic que demanem és tindre el múltiplex, demanem reciprocitat i demanem també, per suposat, i estic segur que d'este govern català anem a obtindre-ho, que es respecten les senyes d'identitat, la denominació d'esta comunitat, tal i conforme diu l'Estatut en les altres emissions.
I estic convençut que açò anem a tindre-ho.

El fons de cooperació municipal.
Mire, no és cert.
Mosatros hem dotat més de 3 milions d'euros en els pressupostos de 2012.
I com bé saben vostés, es va intentar en els pressupostos de 2011, no va poder ser perquè no va haver acord en eixa comissió mixta Generalitat-Federació Valenciana de Municipis i Províncies, estaven d'acord tots en el que són les qüestions tècniques del decret que s'havia d'aprovar, però no estaven d'acord en la comunitat, i es van deixar damunt la taula més de 5 milions d'euros.

Hi ha 3 milions d'euros.
A més hi ha 11 línies pressupostàries, de les quals es poden beneficiar els ajuntaments d'esta comunitat, a banda del que és el fons de compensació.

I acabe.
Dir-los el que els he dit al principi.
Podem confrontar idees, podem parlar de tot.
Vostés poden criticar l'acció del govern.
Però, per favor, jo els ho demane, pensen que la Comunitat Valenciana és molt més, hi ha una imatge, hi ha un promoció que beneficia empreses, que beneficia treballadors, que beneficia tota una societat.
L'únic que els demane és que en les seues aparicions, no de tots, per suposat, d'alguns i d'algunes, respecten i tinguen en compte el substrat d'esta comunitat.
Que és molt més important que tots els que estem aquí.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

Compareixença de la consellera d'Educació, Formació i Ocupació, senyora M.
ª José Catalá Verdet, per a informar sobre les línies generals de la política que durà a terme la conselleria en esta legislatura, sol·licitada a petició pròpia (RE número 15.
094)

El senyor president:

Següent punt: compareixença de la consellera d'Educació, Formació i Ocupació per a informar sobre les línies generals de la política que durà a terme la conselleria en aquesta legislatura, sol·licitada a petició pròpia.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Senyor president.

Señoras y señores diputados.

Comparezco por primera vez en estas Cortes como consellera para anunciarles cuáles van a ser los objetivos y las líneas generales de actuación que vamos a desarrollar desde la Conselleria de Educación, Formación y Empleo en los próximos años.

Sin embargo, y antes de entrar en materia, quisiera que mis primeras palabras fueran de agradecimiento públicamente por la extraordinaria labor que durante tantos años se ha venido realizando por parte de los diferentes consellers que han ocupado estas carteras.
(Aplaudiments)

Quisiera hacer una especial mención sobre la evolución del sistema educativo durante la etapa de los gobiernos del Partido Popular por varios hitos fundamentales.
Se ha producido una mejora sin precedentes del nivel de infraestructuras, pero también se ha desarrollado progresivamente políticas de atención a la diversidad, con especial hincapié a los colectivos con necesidades educativas especiales.
Para ello esta administración ha trabajado para atender las particularidades individuales de los alumnos con los programas de atención domiciliaria o aulas PIL, experiencias que ya han ido consolidando un sistema educativo valenciano de profundo calado social.

Ahora bien, antes de explicar y detallar todas las acciones políticas que vamos a llevar a cabo, quisiera expresar ante la cámara mi voluntad de emprender esta nueva responsabilidad que me ha sido encomendada desde el diálogo fluido y constante con todos los agentes sociales implicados en la redefinición de las culturas políticas de educación, formación y empleo.

Señorías, por primera vez en la historia de la Generalitat valenciana, las áreas de educación, formación y empleo forman parte de un mismo cuerpo orgánico, hecho que solamente se produce en comunidades autónomas como Madrid y Murcia, en todo el territorio español.

Este hecho supone una oportunidad única de implicar aspectos clave y decisivos de cara al futuro de la comunitat.
El punto de partida es un escenario que no debemos negar, de nada serviría, tal y como apostilló en su primera comparecencia el ministro de Educación, la delicada situación económica que atraviesa nuestro país desde el 2008 hace más urgente, si cabe, mejorar un sistema educativo cuya ineficiencia para preparar a los alumnos para competir en una sociedad del conocimiento tiene su máxima expresión en una cifra trágica.

Prácticamente la mitad de los activos menores de 25 años están en el paro en España, el 48,56%.
Y casi el 60% de esos parados no han superado en su formación la primera etapa de educación secundaria.
A partir de aquí los objetivos que atraviesan las competencias de esta conselleria durante la presente legislatura están claros: reducción de la tasa de abandono, apuesta por la formación profesional dual y la reforma del bachillerato de tres años y búsqueda de las oportunidades laborales, con especial atención a nuestros jóvenes, mayores de 45 años y parados de larga duración.
Todas las medidas que se van a exponer desde esta tribuna están orientadas a dar respuesta a esta situación.

Comenzando por el ámbito de la educación, me gustaría hacer expresa mención a la legislación vigente para contextualizar el hilo argumental de mi exposición.

Tal y como garantiza nuestra constitución en el artículo 27, en este país contamos con un derecho a la educación y reconocimiento a la libertad de enseñanza.
Me gustaría recordar que la actual LOE, en su artículo 108.
4, dispone que la prestación del servicio público de la educación se realizará a través de los centros públicos y privados-concertados.
Y esta ley, como es evidente, no la ha hecho el Partido Popular.

En cuanto a infraestructuras, he de recordar dos etapas diferenciadas: la del gobierno del Partido Socialista, de 1979 a 1995, con la construcción de 77 colegios y la del gobierno del Partido Popular de 1996 a 2011 con la construcción de 611 colegios.
2.
387,7 millones de euros para inversión en infraestructuras educativas.

En cuanto a inversión educativa general, ha crecido exponencialmente en nuestra comunidad año tras año, hasta convertirnos en líderes en inversión educativa.
La Comunidad Valenciana destina el 30,8% de su presupuesto, frente a la media nacional que se sitúa en el 21%.
Y esto no lo dice la consellera, lo dice el informe «La educación en España», de la Federación Estatal de Enseñanza de Comisiones Obreras, como les decía anteriormente.
Estos datos se traducen en una inversión diaria de 11,5 millones de euros en educación.

A pesar de esto, detectamos que los resultados que arrojan las estadísticas no han sido los esperados.

En este sentido, hemos de recalcar que el incremento de recursos no implica de forma necesaria una mejora de los resultados y del rendimiento.
No lo dice esta consellera, ni le pasa solo a esta comunidad.

Somos el octavo país con más inversión por alumno de los países de la OCDE, y a pesar de esto, nuestra tasa de abandono escolar es del 28,4%.
Tenemos por delante un objetivo claro.
La estrategia europea 2020 nos habla de reducirla diez puntos.
Cuando la media europea es del 14,4, en España nos fijamos como objetivo alcanzar el 15%.

Con un sistema de asignación económica presupuestaria de los más avanzados de Europa, y estas cifras, la solución pasa necesariamente por incidir en la calidad y en la eficiencia.
No estamos frente a un problema de recursos, estamos asistiendo a un cambio sustancial en la forma de concebir las políticas educativas en nuestro país.

Sin dejar de reconocer el trabajo bien hecho durante los últimos años, debemos iniciar esta etapa con claro espíritu de evaluación, análisis, reforma y superación.

Descrita la situación, ¿qué debemos hacer en la Comunidad Valenciana en los próximos años?
En primer lugar, y en plena sintonía con las reformas presentadas por el ministro de Educación, apostamos por un sistema educativo alejado de la cultura del abandono y la mediocridad.
Un sistema que promueva valores como el esfuerzo, el mérito, la satisfacción por el trabajo bien hecho, la autoexigencia, la responsabilidad o el respeto a la figura del profesor.

Este sistema al que aspiramos se opone frontalmente a la visión educativa de los últimos años en España.
Es decir, no compartimos la promoción automática de los alumnos, el poco valor que se le da al esfuerzo y la mala entendida equidad como igualdad, que nos ha llevado a reducir el nivel de exigencia, con lo que la educación pública ha dejado de contribuir a la promoción social.

Les haré referencia a un relato de un columnista del periódico Magisterio, que decía: «La equidad no puede seguir siendo el único objetivo, porque en el empeño de divinizarla, hemos dejado jirones en la calidad del sistema.
Es curioso que un sector de la propia escuela no ponga en valor el fruto de su trabajo, porque detrás de la excelencia está la mano de los docentes.
¿Cómo no puede ser ese un buen criterio?
».

Como objetivos y medidas, nos planteamos, como objetivo primero, mejorar los indicadores educativos, con una serie de medidas: el plan de choque contra el fracaso escolar, que establece 30 objetivos, que van desde la formación y el reconocimiento de la autoridad del profesorado hasta la implicación de las familias en el proceso educativo, pasando por el diagnóstico precoz o el sistema de incentivos del contrato programa, que dota de mayor autonomía pedagógica a los centros y a la evaluación.
Un ejemplo, el informe Talis, uno de cada cuatro docentes pierde el 30% de su tiempo lectivo por el comportamiento del alumnado.
Y eso hay que cambiarlo.

Apostamos por la consolidación del plurilingüismo en el sistema educativo valenciano, dando mayor protagonismo al mismo tiempo a las escuelas oficiales de idiomas, que constituyen nuestra red pública de enseñanza de idiomas.

Y hablaremos también de los CIS.
Miren, es mi obligación decirles que miles de familias, se calcula que más de 6.
000 alumnos por año, cuya pretensión es escolarizar a sus hijos en centros de régimen privado concertado, quedan fuera del proceso de admisión por falta de plazas escolares en dichos centros.
La libertad de elección queda así mediatizada.
El 69,9% de nuestro alumnado sigue sus estudios en centros públicos, frente al 30,91% que lo hace en centros privados, el 26,99 en concertados y el 3,92 en privados.
Otras comunidades, como País Vasco, Cataluña, Baleares, Navarra, Cantabria o Madrid gozan de una oferta más equilibrada.

Sobre esto, sobre el plan de choque contra el fracaso escolar, sobre el plurilingüismo y sobre los CIS, les diré que dada la voluntad del gobierno valenciano y de esta consellera, de establecer los máximos éxitos en materia educativa, con el trabajo conjunto de todos los que aquí representamos a los valencianos, solicito en esta comparecencia al Grupo Popular, concretamente a su síndic, que inicie con todos ustedes conversaciones y grupos de trabajo de forma previa a la formalización de estas iniciativas, con el afán de que el consenso y el diálogo articulen el futuro de las mismas.

Como verán, nuestra voluntad de consenso para trabajar con la oposición es real.
A pesar de nuestra amplia mayoría, no hemos caído en la tentación de traer reformas educativas a las Cortes de motu proprio.
El plan de choque contra el fracaso escolar, actualmente en pilotaje, el plurilingüismo o incluso un documento de trabajo sobre los CIS, los trabajaremos con ustedes, si ustedes quieren, previamente a que se cierre el documento.
Y como ejemplo les diré que en el plan de choque contra el fracaso escolar ya se han aceptado más del 90% de las 217 medidas propuestas por sindicatos, docentes, familias y especialistas.

Como objetivo segundo, nos planteamos la mejora de la calidad de la enseñanza, con las siguientes medidas, encaminadas a la reducción de los niveles de absentismo laboral entre docentes, adoptando los procesos de acceso a la función pública docente a la realidad, que incluyan pruebas de conocimiento en inglés y nuevas tecnologías, circunstancia que actualmente trabajamos con el ministerio.
E implantando el bachillerato de tres años, marcado por la legislación estatal que flexibiliza el sistema y posee una mayor capacidad para adaptarse a los intereses del alumno.
O dotando de mayor protagonismo a la comunidad educativa: padres, madres y personal docente.

Como objetivo tercero, nos planteamos la mejora del uso de los recursos educativos, con las siguientes medidas: optimizaremos el uso de infraestructuras ya existentes y trabajaremos en la progresiva eliminación de aulas prefabricadas, objetivo prioritario para este Consell.

Estudiaremos las necesidades educativas municipio a municipio, pueblo a pueblo, elaborando un nuevo y necesario mapa escolar que ponga de relieve el papel del municipalismo y la redefinición de las estrategias por su proximidad y conocimiento de las necesidades reales de sus vecinos.

Impulsaremos la sostenibilidad y eficiencia energética de los centros públicos.
Y les anunciaré que haremos más con menos y que estamos dialogando con los profesionales, especialmente con el colegio de arquitectos y arquitectos técnicos, para diseñar colegios con determinados materiales, estructura y uso de instrumentos de eficiencia energética que los hagan más sostenibles y los haga más rigurosos.

Y nos apoyaremos en las nuevas tecnologías, potenciando la formación online del profesorado y también la descarga de contenidos curriculares a través de la red para reducir costes.

En cuanto a los nuevos criterios de ayudas sociales, que ascienden anualmente a 228 millones de euros -no se ha reducido ni un euro-, vamos a mantener el criterio de renta como prioritario, pero introduciremos el rendimiento académico de forma pausada, para establecer progresivamente el valor del esfuerzo, el reconocimiento y la excelencia, como les decía antes, en nuestro sistema educativo, todo ello sin obviar que creemos en un sistema educativo inclusivo, que contemple todas las necesidades que coexisten con el: discapacitados, población inmigrante, familias sin recursos, formación de personal adultas, etcétera.

Universidad, por último.
Tenemos un objetivo clave, el de desarrollar plenamente las capacidades del sistema universitario -el mejor financiado de España, como les decía anteriormente-, como motor de liderazgo para el progreso de la comunidad, con el fin de que contribuya a la generación de riqueza, a la creación de empresas y al empleo.

Creemos en una formación superior de excelencia y talento basada en la transferencia de conocimiento y en la innovación.
Es necesario profundizar y explorar nuevas fórmulas de financiación universitaria basadas en la colaboración público-privada y, por encima de todo, seguir conectando la universidad a la sociedad valenciana y a su sistema productivo.

Todas esas iniciativas van a estar guiados en los próximos años a partir de tres conceptos: austeridad, consenso y reformas.

Para finalizar con este bloque, les diré que estamos llevando a cabo medidas de optimización de recursos que nos permitan no solo reducir nuestro déficit público, sino también el déficit educativo español, ese déficit que compartimos con todas las comunidades autónomas, pero que queremos ser los primeros en superar.

Y como les decía, estamos inmersos en un proceso que apuesta por la sostenibilidad de los servicios públicos sin mermar la calidad de los mismos.
Y todo este proceso conlleva inevitablemente a reestructurar, modernizar y poner especial atención a la conexión existente entre eficacia y eficiencia.

Señorías, las consecuencias directas del Decreto ley 1/2012, de medidas urgentes de la Generalitat valenciana, del que seguro que ustedes me hablan, en esta conselleria son medidas de carácter exclusivamente retributivo y transitorio.
La sociedad valenciana ha pedido un esfuerzo a aquellos que ahora mismo cuentan con una situación estable de empleo.
Eso no quiere decir que le dejen de dar valor e importancia.

Pero también es cierto que dicha medida no afecta en ningún momento a la calidad, ni a las ratios, ni a la dotación del profesorado, ni a las actividades extraescolares, ni al normal desarrollo del curso.
Seguiremos hablando, y hablaremos, pero insisto en mi idea, que ya he manifestado públicamente en alguna ocasión, de sacar la educación del debate político por el bien de todos.

El compromiso del Partido Popular en la Comunidad Valenciana en materia de formación y empleo ha marcado la mejora de la empleabilidad, una gestión marcada por la voluntad hacia los consensos, la renovación del Pacto Valenciano por el Crecimiento y el Empleo para el 2009-2013, así como una actitud anticipadora y valiente, adoptando medidas como el plan de medidas de impulso de la economía valenciana 2008-2009, cuando ya se notaban los primeros síntomas de debilidad económica y otros negaban la crisis.

La creación de empleo es para el gobierno valenciano otro de los ejes fundamentales de la presente legislatura, ya que la creación de oportunidades y la mejora de las condiciones laborales constituyen la mejor política social.

Para conseguirlo tenemos un instrumento esencial, que no es otro que la formación.
Esta conselleria invierte 180 millones de euros al año en formación.

Señorías, la matriculación en Formación Profesional ha incrementado un 11.
2%, mientras que en Bachillerato el aumento se ha acercado al 5,4%.

En la Comunidad Valenciana fuimos los primeros en apostar por un cambio de modelo de la formación profesional, que de manera incipiente ya se está practicando en 14 centros integrados de formación profesional públicos, que aúnan formación profesional reglada y formación profesional para el empleo.
Fuimos pioneros en comprometernos electoralmente con nuestros ciudadanos en esta línea que ahora va a impulsarse también desde el gobierno de Mariano Rajoy.

A pesar de la adversa situación económica en los últimos ocho años, la Comunidad Valenciana ha destinado cerca de 1.
500 millones de euros en formación para el empleo, para parados y para trabajadores, lo que ha permitido, desde el 2003 hasta la fecha, haber ofrecido formación para el empleo acerca de un millón de valencianos y valencianas.
Todo ello pese a una insuficiente financiación recibida por parte del Gobierno de España.

Por otra lado, la FP reglada se ha prestigiado enormemente en esta comunidad en los últimos años, y de forma que hemos pasado de 47.
375 alumnos en el curso 2003-2004 a más 70.
000 alumnos en el presente curso, con un incremento de alumnado del 11% con respecto al curso anterior, casi el doble que la media del resto de España.

De acuerdo con las necesidades estimadas para el año 2020, alrededor del 50% de los puestos de trabajo disponibles deberán ser cubiertos por personas con un nivel medio de cualificación, nivel que, como es sabido, se adquiere cursando enseñanzas secundarias postobligatorias, es decir, bachillerato o formación profesional.

En estos momentos, de acuerdo con los datos recogidos en el mapa de la oferta de la formación profesional, publicado en octubre por el Ministerio de Educación, en España la población con estos niveles formativos no supera el 25%, con el agravante de que es la población joven la que presenta tasas inferiores en niveles medios de cualificación, sin olvidar el tan temido abandono escolar.

La persistencia de déficit formativo empeorará el camino de la recuperación económica, pues una evidencia de esta crisis es que ha afectado mucho más a las personas sin cualificación, quienes a su vez tienen mayor riesgo de padecer el fenómeno del paro de larga duración.

Especialmente sensibilizados en la lucha contra el mismo, en la Comunidad Valenciana se están apoyando los programas de cualificación profesional inicial, estando entre las comunidades autónomas con mayor oferta de plazas, 12.
300 en este curso, incluso por delante de otras comunidades más pobladas que tienen 6.
281 plazas.

En la comunidad hemos sentado las bases para que la formación profesional en su conjunto se ponga al servicio de dichos objetivos.
Al final de la pasada legislatura, con el consenso de los agentes sociales más representativos, se aprobó el segundo Plan valenciano de formación profesional 2011-2013.

Como máximo exponente de los compromisos adquiridos, la conselleria que tengo el honor de dirigir reúne en una sola de las competencias educación, empleo y formación, habiéndose procedido en esta legislatura a una integración de la formación profesional reglada y las cualificaciones profesionales.

Los datos expuestos con anterioridad nos dicen que estamos hablando de ámbitos inseparables y que su unión puede generar más y mejores oportunidades para los valencianos y valencianas.

Los objetivos que nos planteamos son los siguientes: transformar el actual modelo de formación profesional, estableciendo una oferta formativa adecuada a las necesidades de los sectores productivos de nuestra comunidad autónoma.

En cuanto a la FP reglada, vamos a apostar por la formación y la alternancia como paso previo a una formación en conexión con las empresas, que permita intensificar los vínculos entre la formación y las necesidades reales del mercado laboral, siempre guiada por el objetivo de la inserción.

De esta forma, pretendemos sustituir paulatinamente el modelo actual en el que la empresa es meramente el lugar donde se realiza un exiguo período de prácticas no remuneradas, por un sistema en el que se pueda desempeñar un trabajo remunerado, incrementando la corresponsabilidad entre los centros educativos y las empresas.

En cuanto a la formación para el empleo, también aquí queremos priorizar la formación como un objetivo de inserción, persiguiendo la necesaria conexión con el tejido productivo.

Asimismo, se potenciará la formación tendente a la consecución de un certificado de profesionalidad que en sí mismo ofrece un elevado nivel de cualificación profesional, en consonancia con la estrategia europea 2020, y al mismo tiempo que posibilitará el acceso a la continuidad de la formación reglada.

En el ámbito de la formación continua, vamos a trabajar por mejorar la empleabilidad de los recursos humanos, extendiendo el aprendizaje a lo largo de toda la vida, a través de acciones formativas que mejoren la productividad y la movilidad sectorial de los recursos humanos.

En cuanto al reconocimiento de las cualificaciones profesionales, impulsaremos los procesos de acreditación de competencias en un mayor número de sectores, como herramienta para reconocer la capacitación para el desempeño profesional adquirido por la experiencia o la formación no oficial.

Estos pilares son sobre los que descansa la formación profesional y deben estar al servicio de la población activa.
Y confiamos en contar con la imprescindible implicación de los agentes sociales que en definitiva representan a los destinatarios últimos de la formación.

Señorías, la educación y la formación de nada sirven si no velamos por una inserción laboral efectiva de nuestros ciudadanos.
Nuestro sistema educativo tiene que estar diseñado y pensado para que nuestros alumnos estén lo mejor preparados en un contexto de creciente competitividad regido por la transnacionalidad y la sociedad del conocimiento.
La crisis económica ha evidenciado la existencia de unas estructuras laborales que adolecían de flexibilidad para adaptarse a los cambios en las condiciones económicas que nos encontramos, por lo que los ajustes han recaído únicamente sobre el empleo y especialmente sobre los colectivos más vulnerables por la elevada estratificación del mercado laboral.

La reciente reforma laboral aprobada por el Gobierno de España, la más ambiciosa de la democracia, intenta desde una visión estratégica conformar un nuevo paradigma en el ámbito de las relaciones laborales en España.
En primer lugar, desde la perspectiva de garantizar la sostenibilidad del actual modelo de prestaciones, pero preparando el camino de la recuperación del empleo, rompiendo la dualidad del mercado de trabajo, poniéndose en marcha los mecanismos efectivos de flexibilidad interna que permita a las empresas mantener sus empleados modernizando la negociación colectiva y aportando fórmulas para la contratación de jóvenes y para las pymes y fomentando el emprendedurismo.

Señorías, si algo se ha hecho mal en este país es fomentar la creencia de que las administraciones públicas son las que generan empleo.
Quienes de verdad generan puestos de trabajo y oportunidades son los empresarios y los emprendedores.
En este sentido, el Decreto 2/2012, de apoyo a los emprendedores y pymes, no hace sino potenciar esa creencia.
Y, señorías, lo más importante: vamos a trabajar en los próximos años por renovar el enfoque tradicional de las políticas activas de empleo.
El rendimiento de nuestra aportación debe corresponder única y exclusivamente al objetivo de mejorar la inserción laboral de los trabajadores valencianos.
Cada euro de la administración pública valenciana debe ir dirigido a un desempleado.

Una vez realizado este diagnóstico, vamos a continuar trabajando con los siguientes objetivos.
Primero, adaptarnos a la reforma del mercado laboral.
Como medidas, facilitaremos la aplicación de las medidas que recientemente ha aprobado el gobierno dentro de nuestras competencias y que están orientadas a crear empleo sostenible y de calidad; permitir un crecimiento más equilibrado, flexibilizar las condiciones de trabajo, incentivar la formación profesional continuada y mejorar el control del absentismo laboral y la lucha contra el fraude en políticas activas de empleo.
Pero no olvidemos que esto es lo que los ciudadanos han demandado.
Han apostado mayoritariamente por un programa de gobierno de profundo calado reformista.

Como objetivo nos planteamos fomentar el emprendedurismo, a través de nuestro plan de apoyo de emprendedores y pymes, dotado de 85 millones de euros de los cuales la conselleria de empleo gestiona un 51,65% y que cristaliza en medidas de flexibilización, simplificación de trámites, exención y bonificación de tasas o mejoras en los sistemas de financiación.

Como objetivo también nos planteamos luchar contra el desempleo juvenil, mediante el Plan de empleo juvenil, con una inversión de cien millones de euros, que en los próximos cuatro años darán trabajo a 15.
000 jóvenes.
Con medidas de política activa de empleo, especialmente diseñadas para jóvenes, como colectivo prioritario, que se traduzca en más oportunidades en el fomento del autoempleo y en la creación de empresas.

Modernización del servicio valenciano de empleo.
Hemos de avanzar en un mayor apoyo a las TIC que mejore los procesos de intermediación, extendiendo una red de oficinas virtuales para desempleados y la aplicación oferta que permite telemática realizar la búsqueda de trabajadores, según el perfil determinado de la propia empresa.
La situación que afecta a miles de desempleados nos exige ser más eficientes e innovadores, adecuando nuestras estructuras, optimizando los procesos, apostando por las fórmulas avanzadas de la colaboración.

Sumar esfuerzos en la búsqueda de empleo y medidas.
La estrategia española de empleo nos conduce a una optimización de la participación de los agentes colaboradores explorando nuevos modelos de gestión y cooperación, abriéndolos a la colaboración público-privada.
Y para ello potenciaremos la colaboración con las agencias de colocación, incorporando las empresas de trabajo temporal y superando las ratios de intermediación.

Personalizaremos y humanizaremos la gestión de las políticas activas de empleo.
Realizaremos acciones formativas personalizadas y basadas en nuevas profesiones demandadas para los trabajadores desempleados, revisando los programas de escuela/taller, talleres de empleo y (inintel·ligible) .
.
.

Nuestra realidad compleja y difícil va a ser superada con optimismo, trabajo, esfuerzo, tesón y creatividad.
Estamos decididos a convertir las dificultades en oportunidades.

Quisiera realizar, por último, un llamamiento desde esta tribuna a la corresponsabilidad.
Se han expuesto aquí los objetivos y medidas que la conselleria va a seguir en base a un buen diagnóstico de la situación de partida, pero desde la lógica reformista y desde el criterio de la austeridad.
Les tiendo la mano, soy una persona que cree firmemente en el consenso y en los grandes acuerdos.
Como una defensora y admiradora que soy del sistema democrático que propició la Constitución española, estoy dispuesta a escuchar y a consensuar con todos los grupos aquí representados, porque creo en su legitimidad, creo en su responsabilidad y creo en su altura de miras.
Por eso mismo espero que ustedes, que sus intervenciones en esta cámara sean igualmente constructivas, positivas y responsables con la coyuntura social.
Pero de igual forma les transmito que sin temor tomaré las decisiones necesarias por el bien y el futuro próspero de la educación, la formación y el empleo de nuestra tierra.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyora consellera.

Té la paraula la diputada il·lustre Marga Sanz, representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

La senyora Sanz Alonso:

Señora consellera, en primer lugar felicitarla por su nombramiento, pero realmente usted asume una conselleria en un momento muy delicado para la enseñaza pública y sobre todo muy delicado para el sistema público educativo valenciano.
Porque muchas cosas han pasado desde que el señor Císcar vino a explicar las intenciones de la conselleria de educación, cosas tan graves y tan importantes que se han sacado a más de 200.
000 personas a la calle en el conjunto de nuestra comunidad, que se han manifestado en defensa de los servicios públicos de calidad y específicamente de la enseñanza pública en lo concreto.

Y usted venía a relatarnos los objetivos de su conselleria y venía a decirnos que tiene la intención de mejorar los indicadores educativos.
Yo le animo a que lo haga.
Pero no se pueden mejorar los indicadores educativos, es decir combatir el fracaso escolar, combatir el abandono prematuro, combatir el poco éxito que tiene nuestro sistema educativo si no se tiene en cuenta cada uno de los componentes de la comunidad educativa, si no se tiene en cuenta a los padres, a los alumnos, a las entidades que trabajan por la educación, si no se tiene en cuenta a los equipos directivos, pero si no tiene en cuenta al profesorado.
Y el profesorado está mal tratado por las medidas del decreto de 5 de enero.

El profesorado está mal tratado, porque cuando usted vino a decirnos ayer que los sexenios solamente reducen en 150 euros el salario de los trabajadores de la enseñanza, eso no se puede decir aquí, porque el profesorado lleva acumulado desde 2009 entre un 12 y 16% de recorte en la enseñanza secundaria, incluyendo los sexenios, por el número de sexenios, por eso ese abanico, y en primaria entre el 11 y el 15%.
Por eso no es decente venir a decir que un recorte que supone el 10% del salario del profesorado es la aportación de quien tiene el privilegio de tener un trabajo estable.
Eso no puede ser, o sí que lo es, la visión del mercado laboral, del mercado del trabajo del Partido Popular que considera el trabajo estable un privilegio y que considera que lo normal es el trabajo precario.
Y realmente lo que aquí está pasando es que están pagando justos por pecadores.
Pero si no tiene en cuenta, repito, al profesorado y el trabajo del profesorado, no se va a poder abordar con buenas condiciones el trabajo de remontar las cifras de abandono y de fracaso escolar.

Nos dice que quiere mejorar la consolidación del plurilingüismo, en eso estamos de acuerdo.
Los CIS.
De CIS ya hemos dicho lo que tenemos que decir.
Pero hoy esperábamos aquí, porque así lo planteó el señor Císcar, que tendríamos en el mes de enero toda la oposición el listado de centros públicos que se van a licitar este año y tendríamos el listado de centros CIS que también se van a ubicar en determinadas localidades del País Valenciano.
Y hoy esperábamos que usted nos dijera eso o pusiera en manos de la oposición todo ese listado.
Ese listado no tenemos y por tanto no sabemos cuándo y cómo se van a cumplir los objetivos de que 19.
000 niños que tenemos en barracones puedan ser escolarizados.

Rechazamos los planteamientos que ustedes hacen de oferta equilibrada, porque la oferta ya está muy desequilibrada, porque esas cifras que usted ha dado del conjunto del País Valenciano hace que donde haya más demanda de puestos escolares, que son las áreas metropolitanas y las grandes ciudades, estemos ya situados en el 60/40.
Y realmente si ustedes abordan como una obligación de la conselleria el ofertar plazas públicas o plazas para la iniciativa privada, para la escolarización privada, lo que están haciendo es meter en una dinámica de privatización tremenda a todo el sistema educativo.

Hablan de mejorar la calidad, hablan del absentismo laboral de los docentes.
Por favor, el absentismo laboral de los docentes que sale en primera plana en todos los medios de comunicación a principios de semana antes de su aparición por primera vez como consellera.
¿Qué significa eso?
¿Cómo se pueden dar unos datos del 28%?
El 28% sería el caos en los centros educativos públicos.
No se puede transmitir así una imagen del profesorado.
El profesorado hoy está absolutamente abrumado por lo que le está cayendo encima, por cómo tiene que hacer y dar clase, en qué condiciones, y porque además se le lapide con este tipo de información.
Eso no nos lo podemos permitir.

Bachillerato de tres años.
¿Pero qué es el Bachillerato de tres años si no recortar la Educación Secundaria Obligatoria en un año?
Eso es esconder las cifras del fracaso escolar en un curso puente para que no se vea y eso es ampliar los conciertos educativos para los bachilleres.
Eso es lo que significa el bachiller de los tres años.
Un retroceso democrático en toda regla que el Partido Popular va a poner en conjunto de España en el sistema educativo.

Y yo le digo también que en estos momentos usted debe explicarnos aquello que los responsables de la conselleria trasladaron a la mesa de los portavoces sindicales.
¿Va a haber ajuste de plantillas en infantil y primaria?
Porque si ustedes rompen los acuerdos sindicales y si ustedes rompen el concepto de equipo docente que tienen en infantil nos encontraremos con mil profesores en la calle.
Y si ustedes trasladan hasta 21 hora lectivas la carga lectiva del profesorado, nos encontramos con 3.
000 profesores más en la calle.
¿Díganos si eso refuerzaâ¦

El senyor president:

Vaya concluyendo.

La senyora Sanz Alonso:

â¦la calidad de la enseñanza?

Y, mire, son muchas cosas las que tenemos y en cinco minutos no se pueden abordar, no tenemos capacidad para hacerlo.
Pero yo le digo que así no se puede avanzar.
Que no se puede avanzar en la empleabilidad de la juventud con una reforma laboral que contempla contratos de formación de un año y luego despido a cero para el empresario.
Así no se puede generar empleo de calidad para nuestros alumnos.

El senyor president:

Muchas gracias.

Té la paraula el diputat il·lustre Josep Maria Pañella, representant del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera, jo li diré conforme vosté ha acabat, el mateix, també.
No qüestione la seua legitimitat.
Vosté és una persona elegida pel poble valencià i, per tant, té tota la legitimitat per a estar ací com a diputada, com ha estat, i per a ser consellera, perquè aixina l'han triat des del seu govern o des del nostre govern.
Li demane responsabilitat i, com a consellera, li exigix altura de mires, li l'exigix.
I li l'exigix, perquè no és acceptable parlar ací del consens i acabar avisant: però si no entreu al consens, jo tiraré endavant.
Mal començament.
Mal començament.

Jo m'esperava més, jo m'esperava més realisme en la seua primera intervenció com a consellera, perquè l'he vist en un altre país.
No és este País Valencià meu el que vosté està xafant en este moment, perquè vosté m'està parlant de grans projectes de reforma d'ací, de reforma d'allà, de grans projectes.
Està aportant la política de grans projectes als projectes educatius.
I ací les necessitats són més peremptòries.

Vosté està fent un pla quadriennal de posar en marxa, per exemple, estic fent una figura, no?
, vosté està proposant-li a un país que té fam fer un pla quadriennal de posada en marxa de noves superfícies de cultiu.
Escolte, que la gent té fam avui.
Eixe és el problema.
Les necessitats educatives del País Valencià són necessitats educatives que necessiten una actuació ràpida avui, rapidíssima.
I, per tant, quan parla de grans plans estem difuminant tota la problemàtica real que tenim ací.
Ací de què parlem?
Ací parlem de que no se pague als centres educatius, de que els instituts s'han quedat sense calefacció per la ignominiosa actitud del Consell que ha preferit gastar-se diners en fiestas, juergas y saraos a tindre una educació reconeguda en el seu interés fent arribar els diners quan toca.
Això és la fam, senyora consellera.
La fam és tindre professorat de recolzament i professorat dedicat a l'atenció a la diversitat, que vosté ha mencionat, però no diu que cada vegada tenim menys professorat.
No m'ha dit que va a modificar i va a incentivar les places de professorat per a l'atenció a la diversitat, clar que no.
Estem en el gran programa, en el programa que a més se desvia cap a l'estat a la gran organització.
Però els problemes de la nostra qualitat educativa se diuen «barracons escolars»; se diuen aixina.

I jo li puc citar com, per exemple, com poden tindre.
.
.
No m'has dit res.
Quin és el programa de construccions que va a fer?
¿Què passarà a l'IES El Cabanyal, anem a acabar ja totes les instal·lacions que des de 2007 estan?
L'Emili Lluch, de Nàquera, que els van dir als pares l'any passat -els digueren als pares l'any passat- que era prioritari, i que no s'ha fet ni una sola actuació al respecte.
L'Herrando Vilar, d'Almassora, en el qual vostés, des de la conselleria, diuen que s'ha fet ja la recepció i l'alcalde diu que no s'ha fer la recepció del centre; a vore si mos aclarim.
El Cardenal Tarancón de Borriana, que els digueren ja que anava a ser de seguida, immediatament adjudicat i no hi ha absolutament cap moviment.

¿Quantes licitacions noves ha fet en este moment, en els d'este moment, que portem?
Estem paralitzats ací.
No hi han licitacions.
Hi han hagut unes poquetes adjudicacions, que se van licitar l'any 2010 i que estaven paralitzades fins ara.

Què anem a fer?
Què anem a fer?
Anem a pagar els bons dels llibres o no?
Jo, m'agradaria saber, ¿el bo-llibre l'anem a pagar o anem a perdre eixa subvenció?
; que ací ho tinc, açò és el conveni que vosté té amb el ministeri d'educació pel qual diu que 7.
458.
000 euros li vénen, exclusivament, per a pagar els llibres i material escolar.
I li diu que als tres mesos d'haver estat depositats això venç.
Això vull saber jo, van a pagar el bo-llibre?
Van a pagar i deixar a les llibreries ja al dia perquè puguen ser.
.
.
?
¿O van a ser vostés causants, encara, que les llibreries hagen de tancar i produir encara més -més- atur al País Valencià?

Podem dir, i no vull acabar.
.
.
, no me dóna temps en cinc minuts, però no vull acabar, consellera.
.
.
Ha parlat del respecte al professorat.
Mire, li'l demane, li'l demane seriosament des d'ací.
Li demane jo ací.
.
.
Retallar-li el sou, conforme han retallat, al professorat que més anys porta més sou li retallen, és una falta de respecte; com va ser ahir una falta de respecte pujar ací dalt, per un membre del grup que li dóna recolzament, a dir que «total, por 100 euros de media, ¿qué pasa?
».
No són 100 euros, són molts més -serà la mitjana-; però això és una falta de respecte.

Com és una falta de respecte la carta que Beatriz Gascó ha enviat, a través de les FAPE ha fet arribar als centres, diguent-los que facen a favor -no ho ha dit aixina-.
.
.
, però que poden denunciar allò que no se faça; quan saben vostés que és un moviment que vostés l'han causat per la seua ignominiosa -repetisc- actitud davant del professorat.

Dic, no me parle de grans projectes.
Parle'm de coses menudes; parle'm de respecte; parle'm del que passarà dins les aules; parle'm de com anem a solucionar el problema de les activitats extraescolars, davant de la situació dels mestres.
Això és el que vull sentir jo.
Perquè els grans projectes només porten que les grans fortunes siguen encara més grans fortunes, i això ho han vist des de fa uns anys a ací.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la diputada il·lustre Pilar Sarrión, representant del Grup Parlamentari Socialista.
(Remors)

La senyora Sarrión Ponce:

Presidente, gracias.

Señora consellera, en primer lugar felicitarle.
Felicitarle por el nombramiento para ocupar esta conselleria que, aunque atraviese graves problemas, usted ya nos ha mostrado su voluntad de solucionarlos.
Pero, sobre todo, felicitarle por una gran noticia que hemos tenido esta mañana: por fin, usted ha hecho el pago efectivo de gastos de funcionamiento a los centros.
Yo le agradezco eso.
Pero le agradecería que viniese todos los días, (aplaudiments) porque ayer nos dijo una cosa, hoy les pagaâ¦ Venga todos los días y póngase al corriente de esos pagos que les adeuda en muchos conceptos.

Mire, yo, a su predecesor, al señor Císcar, se lo dije hace unos meses escasos.
Le dije que la responsabilidad de un conseller -en este caso de una consellera- es dialogar y buscar soluciones.
Es dialogar, pero que no sean sólo palabras vacías, que haya un compromiso y que haya un talante de negociación con todos, con toda esa comunidad educativa que hace unas semanas salió a la calle y que necesita de mucho.
Necesita de mucha ayuda, pero necesita de muchos recursos.
Recursos que, visto el presupuesto de 2012 -un presupuesto que creo que no sirve para nada, y así lo manifestamos-, usted no podrá hacer frente en este año.

Mire, hoy se necesita más que nunca una apuesta firme por cambiar un modelo productivo, crear riqueza y desarrollo -eso también nos lo ha dicho usted-.
Pero yo le debo de recordar que esta comunidad tiene récords; récords en fracaso escolar, el 40%; y en tasa de desempleo.
Usted nos ha comparado la tasa en España.
Mire, en España la tasa de desempleo es del 22,85%; en esta comunidad, del 25,45%.
En empleo joven, en España, la media es del 48,56%; en esta comunidad, el 54,39%.
Supongo que estos datos, cuando usted suba a replicarme, me dirá que no son los que tiene usted; lo entiendo.
Hace un momento el presidente Fabra daba unos de centros educativos, usted ha subido aquí, ha dado otros totalmente distintos.
Ayer me dio a mí unos, y hoy dará otros.
Pero no pasa nada, son datos y todos los podemos demostrar.

Yo, también, hoy me gustaríaâ¦, o podría volver a preguntarle por el programa Educa3.
Yo creo que ayer, con la proposición legislativa popular, quedó ya más que demostrado, y con el posicionamiento de su grupo, qué es para ustedes el Educa3; nada, una red de centros públicos que no van a construir y una apuesta que sí que la dicen pero no la cumplen.

También puedo preguntarle por el bono-cheque infantil, ése que todavía adeudan y que no pagan.

Sí que han subvencionado, y han pagado también hoy, el segundo ciclo de educación infantil; también, enhorabuena a quien lo haya recibido hoy.
Los pagos a los centros educativos públicos -que le he dicho esta mañana-, ya los tienen.
Pero explíqueme cómo van a hacer el presupuesto para el curso que viene esos centros si usted todavía no les ha pasado las previsiones para 2012, esas previsiones que usted sí que les dejaba cerrar en números negativos, pero, ahora, no se las pasa porque usted, con la central de compras, va a controlar todavía más a través de eso y los programas informáticos que desde la conselleria controlarán el gasto.

¿Qué va a hacer con las universidades; les va a pagar la mensualidad este mes como toca o va a pasar como el mes pasado, que enero le pagará la de noviembre?
Porque usted ha hablado de la buena financiación y que nuestro sistema educativo público universitario es el mejor financiado; si tiene la financiación pero no la liquidez, porque ustedes no la transfieren, no se pongan medallas donde no las hay.

Bono-libro, ¿le pregunto o ya no le pregunto cuándo va a pagar a los libreros?
Mire, yo creo que esto es pagar un poco hoy, dejar de pagar, parchear una situación y volver a empezar.
Volver a empezar es: volvemos a acumular deuda, tenemos un poco más y pagamos.
Pero siempre se pagan atrasos, nunca pagamos al día.

Todavía 19.
000 alumnos en 900 barracones.
Y, mire, esa es la única propuesta que me creo, la de que ustedes construirán de 20 a 35 CIS.
Es lo único que nos creemos, que lo vayan a construir.
Y si nos dicen que van a construir más, también nos lo creeremos; porque todo lo que sea hacer negocio con la educación es posible que se haga en esta comunidad.
(Aplaudiments) Porque ya se hizo -ya se hizo-; y se hizo con CIEGSA.
Y CIEGSAâ¦, no pasaba nada; y hace unos meses no había ningún problema con CIEGSA.
Y ahora ya es una empresa que tiene muchas deudas.

Volvemos a lo de ayer, el decreto; el decreto que el señor Pañella ha recordado hace un momento lo que usted me contestó, que yo, sinceramente, se me cayó la cara de vergüenza cuando me dijo que no pasaba nada, que no se recortaba en ninguna medida -ni recortes ni medidas-; y, además, eran transitorias.
Me da igual la coletilla de transitorio o temporal.
A los docentes les afecta en su salario.
Y la pregunta es: ¿les afecta porque son los que más capacidad tienen para que ustedes les recorten o porque, sinceramente, no se creen cuál es la labor de un docente en el sistema educativo público?
A lo mejor es por eso.

Y me quedan muchas cosas; muchas cosas y muchos datos que en cinco minutos es imposible.
Sí que me quedo con que nos tienden la mano; nos tienden la mano a trabajar, y estamos dispuestos.
Pero esperamos que esa tendida de mano sea real, que no sean sólo palabras, como ya se hicieron hace unos meses también, que la anterior vicepresidenta nos la tendió.
Y cuando trabajamos juntos se nos escucha a todos y participamos todos, no son mayorías sobre minorías.
Porque, al final, no es trabajar juntos, es enmendar enmiendas que luego nunca salen.
Por lo tanto, le reitero el agradecimiento por esa tendida de mano; pero espero que sea real y efectiva, por el bien de los alumnos.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Rosa María Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora consellera.

En primer lloc, donar l'enhorabona, en nom del Grup Parlamentari Popular, pel seu nomenament com a consellera d'Educació, Formació i Ocupació.

Donar-li també les gràcies per la seua compareixença.
Creguem que ha sigut una compareixença molt realista; una compareixença exhaustiva, responsable i assumint la situació i prenent les mesures adients, que crec que és el que deu fer un govern responsable -com el del president Fabra- i una conselleria com la seua, encapçalada per vosté, i no com he sentit hui en la ràdio, venint cap ací en el cotxe, que deien que els problemes i les comunitats no se solucionen ni s'alcen amb frases de camisetes -o de samarretes, per a dir-ho bé i que se m'entenga en valencià-.
I jo, en això, estic completament d'acord en este mitjà nacional que he sentit; que crec que el que s'ha de fer és treballar i, sobretot, amb diàleg, que és el que vosté ha vingut a oferir en esta cambra.

Espere -espere- i estic esperançada que sí que siga aixina i que l'oposició estiga per eixa labor; perquè crec que és un bé a la llarga per a tots els valencians i valencianes.
I tots els qui estem ací és el que volem.

Tenim una situació actual, que vosté ha analitzat jo crec que molt bé.
Ha parlat del diàleg en tots els agents socials.
I hem de pensar que esta situació.
.
.
, no sabem per què ha vingut, a la millor, perquè ací pareix que maquillem tant les coses que l'únic que anem a finalitzar és que la culpa la té el president Fabra, la culpa la té el govern popular.
Però cal recordar, de tant en tant -pel tema de la memòria-, que en esta comunitat n'hi han hagut molts agravis, molts agravis per part del govern central del Partit Socialista:

En els pressupostos generals per al 2011 -que són els que ara, en estos moments, encara estan-, la inversió pública estatal destinada a esta comunitat ha suposat 600 milions d'euros menys que els destinats en 2010.
O siga, ja han baixat 600 milions d'euros de 2010.

En els últims huit anys els valencians i valencianes hem rebut una mitjana de 457 milions d'euros menys que la mitjana nacional dels pressupostos generals de l'estat.
Són 301 euros els que estem rebent ara, quan la mitjana és de 391 euros o 417, per exemple, que rep el nostre veí, Catalunya; que estic molt contenta que aixina siga, però m'agradaria que ací, a la nostra comunitat, ocorreguera, almenys, el mateix que la mitjana -jo no vull el de Catalunya, consellera, voldria el mateix que la mitjana.

O, per exemple, que els fons de compensació interterritorial de 2011, del govern central, en matèria de construcció i equipament educatiu no tinguen ni una partida, ni un sol euro per a la Comunitat Valenciana.
Mentres que, cal dir, Andalusia ne té 45 milions; Canàries té 13,9 milions; Castella i Lleó té 6,6 milions; Castella-la Manxa té 18,4 milions.
.
.

O, també cal dir, en la matèria de formació i ocupació, que en 2011 s'ha rebut de l'estat, per a ajudes dirigides als desocupats de la nostra comunitat, un total de 512 euros per aturat, que ens situa un 24% per baix de la mitjana del conjunt de les comunitat autònomes -que és 676 euros per desocupat-.
És la mitat el que rep esta comunitat de la millor de les finançades en tot l'estat espanyol.

Per tant, parlant de tots estos greuges comparatius -anava a dir agravis, perdó-, també cal recordar que el primer gran mos -diria jo- que es va fer als docents va ser eixa baixada del 5% que va fer el govern central del Partit Socialista; i no es va vore eixa mobilització que jo crec que és, de vegades, perquè es maquilla molt el que està ocorrent.
Perquè, per exemple, en el País Basc, el PROA s'ha baixat més del 30%.
En Balears ha desaparegut el PROA, tot donat a la situació actual que hem d'entendre quina és.
Per exemple, en Madrid, Castilla i Lleó, bé, tot el pago de la luz, la calefacción, la limpieza, las fotocopias.
.
.
, s'ha rebaixat a la mitat -s'ha rebaixat a la mitat-, perquè estem en una situació especial -i una situació que, com molt bé ha dit vosté, senyora consellera, és transitòria, és transitòria i és excepcional-.
O en Barcelona, el consorci format per La Generalitat i l'ajuntament ha limitat, fins i tot, el paper higiènic, senyora consellera.

Vull dir, que crec -crec- que hem de centrar-nos en la situació que estem.
I vosté ha donat -vosté ha donat- les claus per a poder eixir d'esta situació.
I ha donat les claus perquè ha fet una bona anàlisi.
Ha demanat la col·laboració; ha dit quins són els objectius que vosté vol aconseguir en la seua conselleria: reducció de l'abandonament escolar, formació dual, batxiller de tres anys, busca d'oportunitats laborals.
.
.

Bé, no vaig a poder parlar de molt perquè el temps se m'ha acabat.
Però sí que li vull dir que tot va encaminat a sumar esforços per a lluitar contra eixa desocupació.
I, en tot això, sàpia que al nostre grup, al Grup Parlamentari Popular, sempre ens trobarà al seu costat, pel bé dels valencians i les valencianes.

Res més i moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula l'honorable consellera de Educació, Formació i Ocupació, senyora María José Catalá.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Gràcies, president.

En primer lloc, vull donar-los les gràcies a tots els que han apujat a esta trona, pel to de les seues intervencions.
Moltíssimes gràcies als tres pel to tan amable, i jo intentaré contestar-los amb el mateix to, que a més és un to que sempre solem gastar quan ens parlem, no?

En primer lloc, me parlaven vostés dels salaris de docents.
Miren, jo dia ahir que entenia perfectament que les retribucions, i que quan a un li baixen el salari és un tema costós, i en eixe sentit evidentment estic totalment conscienciada que a qualsevol persona li costaria d'entendre, i a més li doldria que li baixaren el salari.
Però també he de dir, perquè és la meua obligació dir-ho, que estes mesures del decret no toquen ni el salari base ni els triennis dels docents, i que s'apliquen únicament sobre complements retributius, en este cas sobre els sexennis.
Sobre els salaris base, nosaltres en la Comunitat Valenciana, quant al salari base anual dels mestres i dels mestres de secundària, estem per damunt -que és una cosa de la qual hem d'alegrar-nos- de comunitats com Andalusia, Castella i Lleó, Madrid, Catalunya, Aragó, Galícia, Astúries i Balears.
Això és una cosa positiva, és una dada positiva de la qual tots hem d'enorgullir-nos.
I respecte als sexennis, els diré que el primer sexenni en la Comunitat Valenciana suposa un increment retributiu mensual de 102 euros, i que en la resta de les comunitats suposa el primer sexenni en Andalusia 68 euros, Castella i Lleó, 56, Castella-la Manxa, 75, Madrid, 54, Cantàbria, 73, Aragó, 77, Galícia, 59, Astúries, 96, Balears, 55, Extremadura, 55, Múrcia, 56.
El que vol dir que aplicant el 50% del sexenni nostre de la Comunitat Valenciana, que recorde són 102, paguem el mateix per eixe sexenni durant estos dos anys que comunitats sense fer la reducció del 50% com Castella i Lleó, com Galícia, com Balears, com Extremadura, com Múrcia o com Madrid.

No obstant açò, jo reconec que és costós, que és costós.
Entenc que és difícil i els inste, en qualsevol cas, a sentir-se orgullosos, perquè en esta comunitat se valora l'exercici del docent, i si no, els deixaré un informe de l'acció sindical de l'estat on posa el complement salarial per cada autonomia en les banderetes, fixen-se vostés què claret està el complement salarial, destinació, específic, triennis i sexennis.
I voran com en esta comunitat, a pesar d'esta baixada de salari, que és una baixada dura i que jo entenc el sentiment que provoca, estem remunerant en condicions els nostres docents.

Açò una cosa de les quals m'han parlat tots.
També m'han parlat en algun extrem dels CIS.
Evidentment, en el mes de gener el senyor Císcar no podria entregar-los el llistat, donat que el mes de gener el conseller Císcar i jo estàvem intercanviant-nos les competències, i bé, m'imagine que eixa circumstància ha afavorit el retard en eixe llistat que els donarem, llistat del qual jo no he parlat expressament, però que sí que els dit que som totalment favorables que pròximament el síndic els convoque per a consensuar l'establiment dels CIS.
Jo he sigut alcaldessa, i tots els alcaldes tenen les dades d'escolarització, i tots els alcaldes saben quines són les dades d'escolarització a l'inici del curs, i quin és el volum de pares i mares que en primera opció d'escolarització trien un centre concertat i un centre públic.
Per tant, podem establir els CIS en criteri demanda, que és un criteri que, per cert, ahir una companya d'Esquerra Unida va dir ací, en esta trona.
Que el criteri de la demanda compensara i que aconseguirem compensar-ho en la nostra oferta.

No obstant això, els diré que n'hi ha un indicador del qual els he de parlar, el «Informe de los indicadores de la libertad de educación en España», en el qual la nostra comunitat està en el lloc número 8, darrere de comunitats com País Basc, Madrid, Catalunya, Balears, Navarra o Cantàbria.
A mi, sincerament, m'agradaria, com a consellera, que esta Comunitat Valenciana que es mereix tot i més estiguera entre els primers llocs en l'informe dels indicadors de la llibertat en educació en España, perquè per a mi seria tot un honor.

M'han parlat també de l'absentisme laboral i m'han fet al·lusió a la informació sobre les baixes dels docents.
Miren, simplement.
.
.
-i els agraïxc que no hagen vostés fet eixes declaracions que feren als mitjans de comunicació alguns companys, qüestionant eixa dada.
Perquè jo, sincerament, que acabe d'arribar a una conselleria on n'hi han tècnics que porten molts anys treballant, que són uns excel·lents professionals, i que evidentment no militen en ningun partit, i si militen, nosaltres no els ho preguntem ni volem saber-ho, fa un informe el subdirector general, signat -i ací el tenen- de personal docent, que ve a avalar esta xifra.
Eixa xifra cal entendre-la bé, cal entendre-la bé.
I, si vostés agarren l'article del Levante d'esta setmana, està ben explicada.
No vol dir que permanentment el 27% dels docents estiguen de baixa, però en l'article del Levante estava ben explicat.
Vol dir que eixe índex d'incidència de baixes mos exposa que de cada 1.
200 del sistema educatiu se tramitaren 273 baixes diferents, de duració superior a tres dies.
No computem les de duració inferior a tres dies.
Eixe percentatge donava eixe 27%, que s'elevaria al 29,2% si computarem l'any 2012 complet.

Vol dir: facen vostés bon ús de les xifres, com nosaltres ho fem.
I, en qualsevol cas, si tenen qualsevol dubte, apel·len vostés als informes dels tècnics de la conselleria, que estan a la disposició de tots, i que també estan a la disposició dels sindicats.
Perquè esta informació és pública.
Esta informació figura en la memoria del servicio de prevención de cada any, que des del 2005 s'entrega a tots els representants sindicals en la taula sectorial de seguritat i salut anual.
Per tant, estos indicadors són públics.
I després ací tinc un quadre que també m'agradaria ensenyar-los, i és les dents de serra, com se sol dir, sobre les baixes en funció dels diferents mesos.
Tot açò no suposa en ningun extrem que nosaltres no valorem la figura del docent.
No, no m'entenguen aixina.
El bon docent -i vostés, ací n'hi han alguns que són docents i han sigut docents- valora que la conselleria i l'administració faça un seguiment rigorós de les baixes, i les faça correctament, però no en l'àmbit de l'educació, en l'àmbit de la sanitat, en l'àmbit de la funció pública i de la justícia, en qualsevol àmbit.
Perquè els diners dels nostres salaris, dels salaris de la consellera, dels parlamentaris, dels tècnics, dels docents, els paguen els valencians.
I els valencians se mereixen un bon ús i un seguiment rigorós dels fons públics.

M'han parlat vostés del batxillerat de tres anys, i jo només volguera fer-los una reflexió.
Som l'únic país europeu que té un batxillerat de dos anys.
La resta de països el tenen de tres o de quatre.
La mitjana està en 3,4.
El que vol dir que possiblement hàgem de reflexionar -donades les nostres realitats i els nostres índexs- en relació amb altres països europeus, i si el model que tenim és l'adequat o no és l'adequat.
Però sobre açò parlarem.

M'han parlat de l'absentisme.
I les dades de l'absentisme no mentixen, senyora Sarrión, no mentixen.
Jo no sé quina ha sigut la dada que li ha donat el president, hui jo després li l'he canviat.
O que ahir li'n doní una i hui li l'he canviat.
Si és tan amable, vosté me la diu ara i aixina jo li la intentaré aclarir, si és que disposa de la informació.
Però, n'hi han dos tipus de xifres -és una cosa que jo vull recordar ací.
Ací està l'indicador de l'absentisme escolar i l'indicador del fracàs escolar, que són distints, són distints.
L'absentisme escolar -segons publicacions-, i l'absentisme se referix a la població espanyola, en el cas de l'indicador espanyol, entre 18 i 24 anys, que no ha completat el nivell d'educació secundària obligatòria i no seguix ningun tipus de formació, està en la mitjana nacional en el 28,4%.
Vosté ha donat una altra xifra i m'imagine que fea al·lusió al fracàs escolar.
Que el fracàs escolar és la taxa de no graduats en quart d'ESO.
La taxa de no graduats en quart d'ESO actualment se situa en el 36,9%, segons fonts del ministeri d'educació.
Les fonts últimes publicades.
I li he de recordar que esta estadística està qüestionada per part de les comunitats autònomes, perquè se centra en dades de població censal i no en dades de realitat acadèmica.
No incorpora l'alumnat que retorna al sistema educatiu per vies alternatives, com són les proves d'accés a cicles formatius de FP, l'alumnat de FPA que obté el graduat escolar secundari, els FPI, etcètera.
I interpreta l'alumnat que repetix curs com a fracassat escolar.
Vol dir, no se juga amb les xifres, simplement se disposen de dos indicadors distints, i m'imagine que això ha sigut el que ha provocat eixa diferència de què vosté me parlava.

Finalment, o per anar contestant, me parlaven vostés de la jornada de 18 a 21 hores.
I sobre la jornada de 18 a 21 hores els diré que no n'hi ha ni un paper, ni un paper que me puguen vostés ensenyar que diga que anem a proposar eixa mesura.
Vosté ha dit que se llancem en una taula sectorial.
Mire, jo tinc l'honor de ser una consellera que ha baixat a parlar amb els sindicals en la taula sectorial, amb total tranquil·litat, amb total tranquil·litat.
I diguent-los: «Señores, ustedes están aquí para ayudar.
Ayúdenme.
Porque hay un problema.
» Però es un problema que no influïx en l'actual plantilla de docents.
No vol dir que vagen a anar al carrer persones perquè incrementem la jornada de 18 a 21 hores, sinó que n'hi ha un creixement vegetatiu, donada eixa evolució de l'ensenyament en postobligatòria que els he dit, l'11% i el 5% en Batxillerat i en Formació Professional, que ens porta a pensar -això i l'evolució vegetativa de la població en edat infantil, d'infantil a primària-, ens porta a calcular que per al curs 2012-2013, en condicions normals ens farien falta -i en condició que són les lògiques- al voltant d'uns 1.
200 més.
Eixos 1.
200 més, como tenim dificultats, perquè si no tinguérem dificultats no haguérem fet la mesura del 50% del sexenni, ni tampoc allò dels interins al 30 de juny, els diguem: podem plantejar alternatives -alternatives, alerta, que no són exclusives de la Comunitat Valenciana, que se donen en altres autonomies actualment, amb total normalitat- com per exemple incrementar la jornada lectiva?
Això vol dir que un mestre que dóna 37,5 hores a la setmana de classe, en lloc de donar-ne 18 de pissarra -que diuen ells- i la resta per a preparar tutories i altres coses, en donen 20 o 19 o 21, circumstància que ja s'ha donat en altres comunitats.

Però insistixc: esta era una proposta i jo quede oberta que els sindicats en plantegen altres.
El que estic diguent des de la realitat, des del realisme que me demana el senyor Pañella és que tenim un creixement per a l'exercici educatiu posterior que hem de vore com ho fem.
Perquè de bojos seria o d'imprudents vindre ací i dir-los: «No se preocupen de res.
No passa res, anem a incrementar les plantilles.
» Però si estem fent una reducció dels salaris de les plantilles actuals, seria coherent que jo els diguera això?
Sigam seriosos, sigam seriosos.

Amb l'estima que li professe al senyor Pañella, sabia que no podia pujar a esta trona sense posar les paraules eslògan, no?
Si no parlava de grans projectes, fiestas, juergas, saraos, no estava content.
Xic, açò no és adaptable al món de l'educació.
Vosté m'ha parlat de grans projectes, i no sabia en quin punt del debat estava.
Que estic parlant d'educació, senyor Pañella.
I si me diu: «urgix», home, i tant que urgix el pla d'acció contra el fracàs escolar.
Mira si urgix, que ja està en pilotatge en una gran part dels centres de la Comunitat Valenciana, que s'han oferit voluntàriament, voluntàriament, a rebre el document, a analitzar-lo i que, abans que se formalitze, dir-mos el que els pareix.
Però que jo sabia que si no parlava de fiestas, juergas i saraos, no estava tranquil.
Bé, doncs ja ho ha dit, ja està tranquil.
No se preocupe, però que estem en l'educació, en la formació i en l'ocupació, val?
Ja parlarem de les altres coses, jo no tinc ningun problema.

Ha dit que no paguem als centres.
Li ha contestat la companya Sarrión.
Per tant, jo no tinc per què contestar-li, val?
M'ha dit: «és que no se paga».
Ha baixat ací i li ha dit: «és que no han fet ni una proposta».
I vosté ha dit: «pagueu, primer pagueu i després farem les propostes».
No, estem pagant.
En el mes de gener s'ha fet transferències per import de més de 160 milions d'euros.
No, sense comptar les transferències que estem fent en estos dies.
I ara estem regularitzant la situació en els centres, en la partida de otros gastos, que era la que faltava per pagar i en la qual se paga els subministraments bàsics.
Per cert, subministraments bàsics que no qüestionen vostés que siga beneficiós que assumisca la conselleria perquè, sincerament, els directors dels centres són directors, tenen vocació de docents i, evidentment, si els descarreguem de la responsabilitat i de la càrrega d'estar mirant factures i contractant la llum amb Unión Fenosa, amb no sé qui, amb Endesa i amb tal.
.
.
millor.
I si ho assumix la conselleria possiblement traga un paquet de contractacions, per exemple, en la llum, més econòmic, que mos isca millor la llum i que siga, doncs, més tranquil·litat per als centres.
No qüestionen vostés açò perquè és que és inqüestionable, perquè vostés, allà on estan governant, també estan fent centrals de compres i saben que és un sistema totalment òptim per als moments que vivim.

Gràcies per rectificar les paraules d'ahir, perquè vosté ahir diguéÂ : «vosté, consellera,.
.
.
» Bé, jo estava fora un minut i, després, entrí, però en eixe moment vosté digué: «no està ací la consellera però gràcies.
.
.
, però, vosté ha enviat una carta.
.
.
» Gràcies hui per rectificar perquè sap vosté que no la vaig enviar jo, perquè la va enviar la directora general de Qualitat Educativa.
I compte!
¡Compte!
Eixa carta, com a directora general de Qualitat i Innovació li correspon enviar-la.
I li correspon, sap per què?
Perquè la conselleria és conselleria per atendre els docents, però també per atendre les AMPA i les famílies, i les AMPA i les famílies mos demanàvem explicacions sobre el compliment de la PGA, la planificació general anual, que se fa per aprovació del consell escolar a l'inici del curs i que contempla les activitats que han de fer-se, entre elles, en molts casos les activitats extraescolars.
I el que explicava la carta era que per a modificar o alterar eixes condicions de la PGA -la té, val- se requeria majoria de dos terços, i, per tant, una nova aprovació del consell escolar, que això era el que mos demanaven les AMPA: explicació a la conselleria i ajuda a les conselleries.
¿Vol dir que nosaltres no hem de donar explicacions als pares, explicar-los als pares el que ens pregunten?
¡Home!
¡Faltaria més, que només els tinguérem per a atendre'ns a mosatros, atendre els docents i no estigueren per a atendre les famílies, que són molts importants.
¡Home!
, jo considere que eixa carta està ben feta, després vosté me dirà el que vullga, jo considere que està ben feta perquè respon a inquietuds de persones preocupades per l'educació del seu fill.
Per tant, jo, ahí, sincerament, no me ficaria.

I, per finalitzar, parlen vostés de l'evolució i de les dades de l'atur de la Comunitat Valenciana.
Jo els he de dir que sóc totalment conscient.
.
.
Perdó, vaig a acabar en educació perquè m'han parlant dels fons de les escoletes infantils.
Dir-los que, efectivament, se féu una aportació per part del Govern d'Espanya, del ministeri, però que ¡compte!
, eixa aportació econòmica del Ministeri d'Educació era el 50%, que el feia el ministeri, i, l'altre 50%, els ajuntaments.
Que la situació de molts municipis ha donat que no hagen optat a portar el 50% de la seua aportació -eixa era la convocatòria que vosté coneix-, i que, únicament, al final de l'any 2012, vint-i-dos ajuntaments de la Comunitat Valenciana han pogut accedir al cent per cent de les ajudes per a construcció d'equipament.
O siga que, eixa convocatòria i eixos fons estan totalment en marxa, garantits, i les explicacions els les he donat.

Finalment, sóc conscient dels indicadors, sóc conscient de la realitat, sóc conscient que hem de millorar, totalment conscient.
Però, d'igual forma els dic que nosaltres, que som una comunitat quant a ocupació, que en l'últim trimestre som la comunitat autònoma on menys ocupació s'ha destruït: 300 ocupats menys a la Comunitat Valenciana enfront de la destrucció de 348.
800 llocs de treball a Espanya.
L'atur puja dos punts menys a la Comunitat Valenciana que a Espanya: puja a la Comunitat Valenciana el 3,89; i, a Espanya, el 5,93%.
I som l'única comunitat autònoma espanyola on el nombre de joves aturats ha baixat en l'últim any, de gener de 2011 a gener de 2012.

Açò no és autocomplaença, això ho hem fet entre tots, açò és cosa de tots, de tots els valencians.
Estic convençuda que hem de millorar eixes dades, convençuda, convençuda.
No me conforme.
No són bones, però no vol dir que hàgem de deixar de reconéixer l'esforç i el sacrifici que molts valencians i molts emprenedors estan fent actualment.

Per tant, jo li reconec el mèrit i tinc l'obligació com a consellera de dir públicament que esta comunitat en les últimes enquestes, en les últimes dades de l'EPA, està demostrant el millor comportament en matèria d'ocupació respecte d'altres comunitats autònomes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera.

Per al torn de rèplica, té la paraula la diputada il·lustre senyora Marga Sanz, representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

La senyora Sanz Alonso:

Señora consellera, ¡qué más hubiéramos querido desde Esquerra Unida poder trasladar dinero de la fórmula 1 a Educación!
Pero, yo no voy a hablar de saraos ni de estas cosas, yo voy a hablar de CIEGSA, porque CIEGSA pertenece a su competencia y CIEGSA tiene un boquete de 2.
200 millones.
Yo sé que usted lo hereda, pero en CIEGSA no ha respondido políticamente nadie porque haya habido un sobrecoste que ha duplicado lo que inicialmente se presupuestó para cada centro escolar.
Y CIEGSA no ha cumplido los objetivos que tenía de escolarizar, sino que, además, se ha agravado con una mala escolarización de 19.
000 niños y niñas.

Por tanto, hablamos de dinero, hablamos de dinero, hablamos de dinero que es mal utilizado y que, este año.
.
.
, y ya el señor Císcar nos decía: «No, no, si CIEGSA va a dejar de actuar, solamente pagará facturas.
» Pero, sí que hemos transferido cincuenta y siete millones a CIEGSA, que no van a los centros públicos, que no van a mejorar la calidad de la educación, va a pagar facturas.

Usted nos dice, nos dice, nos dice que se han construido 400 colegios o 400 institutos.
Mire, entre 1999 y 2011, 404 centros privados; 231 centros públicos; más 231 de reformas integrales -que es lo que ustedes suman como nuevos institutos o colegios-, después iremos a ver el equilibrio, a ver el equilibro en la escolarización, pero eso son los datos y son datos suyos, son datos de la conselleria.

Educa3.
Usted no ha nombrado la escolarización de cero a tres años en los planteamientos de su conselleria.
Pero, con Educa3 podríamos tener en estos momentos 56.
136 plazas escolares al acabar el 2012.
Y, realmente, solamente se aborda desde la oferta de la conselleria el 35% de la oferta educativa en estos años.
Claro, no es obligatoria, pero todos sabemos que es fundamental en estos momentos para el rendimiento de un niño.
Y todos sabemos lo que se está llevando lógicamente en los colegios privados, en las escuelas infantiles, para atender esta etapa de la educación de un niño.
¡Pero es que entonces no se cumple el Pavace!
El Pavace tenía unos objetivos.
Y el Pavace tenía unos objetivos para.
.
.
, entre los cuales estaba el que ustedes presentarían un mapa de centros de educación infantil para el País Valenciano y el compromiso estaba cuantificado y, además, temporalizado, de extender la red que hoy tenemos de 33 centros gratuitos de La Generalitat para todo el País Valenciano.
Eso no se ha cumplido tampoco.
Y había una voluntad de cumplirse, de oferta pública en esta etapa educativa.

Listados de CIS, ¿negociarlos?
¡Yo quiero negociar el mapa escolar!
¡Yo quiero saber cómo se van a escolarizar los 19.
000 niños!
¡Yo no quiero empezar la casa por el tejado!
¡Claro que nos sentaremos a hablar!
Pero, tenemos que ver el mapa escolar, y lo tenemos que hablar consensuado también porque ahí tienen que intervenir, pues, todos los agentes sociales, sindicales, etcétera, que intervienen en la educación, y ha de ser un mapa escolar equilibrado.
Yo no quiero empezar a hablar de CIS.
Yo quiero saber qué proyección hay por parte de la conselleria para escolarizar a los 19.
000 niños, qué es lo que ustedes dicen que van a escolarizar desde lo público, y qué es lo que ustedes pretenden escolar desde lo privado.
Y, entonces, vamos a hablar de eso pero poniendo todas las cifras y todos los datos sobre la mesa.

Vamos a ver.
¡Que somos los octavos en la libertad de la elección educativa en España!
Vamos a ver, yo estoy harta de saber de familias que no pueden llevar a sus hijos a la pública y me dicen: «no, no, lo tengo en el concertado.
» Pero, ¿cuántos niños y niñas se han quedado sin escolarizar en centros públicos?
Usted dice que se quedan 6.
000 ó 60.
0000 familias -ha dicho-, fuera de la oferta de la educación concertada.
¿No será que van buscando una plaza para sus hijos y que llaman a toda las puertas?
¡Que llaman a la pública, y no la encuentra!
¡Que se van a la concertada y no la encuentran!
¡Y no saben si se tienen que ir a la otra punta de la ciudad o a una comarca diferente a escolarizar a su niño!
¡Eso es lo que está pasando!
Porque están llamando desesperados.
.
.
, cuando se tiene que escolarizar a un niño de tres años, los padres van desesperados buscando plaza dónde colocarlo.

Informe de absentismo.
Pero, ¿por qué no hablamos de salud laboral?
¿Por qué no hablamos de enfermedades profesionales del profesorado?
¿Por qué no hablamos de que el profesorado tiene unas enfermedades especiales que no se han calificado todavía de enfermedades profesionales, como son las afonías, como son muchas veces las depresiones?
Hablemos de eso, no del absentismo.
Trasladar un tema de absentismo, tal y como se está trasladando, está poniendo en cuestión la dignidad del propio profesorado y, sobre todo, su honestidad profesional.
Por tanto, cambiemos el chip y hablemos de salud laboral, de salud laboral en educación.

Bachillerato de dos años.
Yo he pasado por bachillerato de dos años, por bachillerato de tres años, por bachillerato elemental, por bachillerato superior.
.
.
He pasado por muchos bachilleratos y muchos sistemas.
Pero, yo lo que sé es que en estos momentos hay una educación obligatoria hasta los dieciséis años que se tiene que respetar, que no se puede tervigersar y que se tiene que financiar.
Y eso es lo que en estos momentos tenemos.

Solamente, una cosa que me he dejado antes en mi intervención.
Mire, son segregadoras y son discriminatorias las medidas que vayan a vincular el rendimiento escolar con los servicios educativos.
¿Por qué?
Porque los niños que tienen menos capacidad de buenos resultados que son, generalmente, los que vienen de extracciones más bajas y, generalmente, los que tienen mayores dificultades para el aprendizaje son los que se pueden quedar fuera de dichos servicios educativos y, por lo tanto, contribuir la conselleria a su marginación y a su exclusión social.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, sobre els pagaments.
Ja hem pagat sis mesos de recàrrec.
La pregunta és: ¿és el mateix sistema que seguia vosté fins ara, perquè, si no, no té sentit, o hi ha una propòsit de pagar puntualment els centres perquè puguen fer front en esta situació?
Perquè no només estem parlant de centres, estem parlant d'impagaments, estem parlant d'empreses que subministren, estem parlant d'empreses que subministren productes al menjador, estem parlant d'empreses i centres que han de pagar al personal que treballa en el menjador escolar.
.
.
¿Continuarà igual?
Com ja hem pagat, ¡ja ha passat tot!
¿O hi ha un propòsit ferm, ¡ferm!
, i quan dic «ferm» vol dir ficant les condicions per anar pagant puntualment a partir d'ara?
Eixa és la pregunta.

Salari dels docents.
Mire, el mateix, me qüestiona allò de juergas y saraos, m'ho qüestiona.
Em permet que li ho qüestione jo, el salari, la rebaixa del salari dels docents, i una frase que vosté ha dit en la seua primera intervenció referint-se a la qualitat, que no és qüestió de mitjans, o una cosa així, ¿no?

Perdone, vaig a dir-li una cosa.
L'educació no és qüestió de mitjans, l'educació no; un mestre i un alumne sota un arbre donen coneixements i formació.
¿És eixe el model?
Diga'l.
La qualitat educativa, la qualitat en l'educació sí que requereix mitjans.
Per tant, ¿parlem d'educació o d'educació de qualitat?
Primera puntualització.
I ahí entren juergas y saraos, perquè abans hem estat debatent de la principal juerga y sarao, que és la fórmula 1 -que continuarà fent-se-, i el problema no és que se li retalle el sou al professorat i als metges, al personal sanitari també, però, bé, en el cas que estem parlant ara.
El problema no és si se retalla, sinó, si s'és just, si se'ls retira a ells un percentatge exactament igual que a tot l'altre personal que està treballant per a totes les administracions o que depenen directa o indirectament de les administracions.
¿S'està fent això?
¡No!
Per tant, el retall és totalment injust.
I, per tant, a partir d'ahí és quan li parle que no hi ha la més mínima mostra de respecte per al professorat, que li diu: «Te respecte molt, però apanya't sense mitjans i te vaig a fer pagar els problemes que tu no has ocasionat.
» Eixa és la situació.

Mire, pagaments, pagaments, consellera, molt seriosament, ¿eh?
, pagaments, consellera, encara que no siga de l'àmbit de l'educació: Parc Alcosa, 170.
000 euros deuen encara, han pagat una part.
¿Què passa?
¿Ja està bé?
Mire, li ho dic ací i li ho demane públicament.
Demà a les 12, vosté tindrà una visita a la conselleria de membres del Parc Alcosa que aniran a demanar-li que els reba.
Li ho demane jo també des d'ací, li ho demane des de ací.
Simplement, perquè se li deuen encara 170.
000 euros per a l'activitat, que estan fent que pese, que és una activitat molt important i que no ha de deixar-se, i, segona, com a resposta de reconeixement a una persona, a Toni Valero, que ha estat ahí quasi un mes fent una vaga de fam precisament per a donar importància a este fet.
I li ho dic, també, perquè està relacionat ací.

Pagaments, impagaments tenen conseqüències, tenen conseqüències.
És que estem parlant de diners que van a les persones, de diners que van a les empreses que tenen treballadors que han de cobrar, que tenen subministradors que han de cobrar i, per tant, ho hem de fer.
Per això és molt important.

Vaig a fer-li una pregunta perquè m'aclarisca, perquè ara vosté torna a intervindre, que és: m'ha parlat del pla de xoc, aclarisca'm -m'ha dit ja que han parlat vostés amb altres- quin paper anem a desenvolupar la comissió especial sobre rendiment escolar, quan acabe d'entendre, i a la millor ho he entés malament, que vosté ja ho té tot en marxa.

Perquè, clar, jo com a portaveu d'educació i supose que els portaveus dels altres grups estem preparant un programa de treball per a presentar i vosté, he entés jo que això ja ho té fet.
Tampoc li dic que no ho faja.
Però almenys explique'm com entrem ahí, perquè, clar, el plantejament del treball, que ja teníem fet, a la millor és diferent de saber que això ja està tot en marxa a dir: «És que anem a estudiar a vore com ho fem.
» Són qüestions que són importants.
Són qüestions que són importants.

I clar que li vaig dir que carta la va fer vosté, consellera.
Clar.
No vaig dir en cap moment que vosté la va signar, que vosté la va enviar.
Això no ho vaig dir.
Vosté és la consellera i vosté és responsable de totes i cada una de les coses que passen dins de la conselleria.

És més, és més, ací, ho ha dit clarament, vosté dóna recolzament al contingut, al 100% d'eixa carta.
Vosté dóna conformitat al contingut.
Bé, doncs eixa és la seua postura.
Jo crec que eixa continuïtat, eixa conformitat va en contra del que és la pau entre els pares i els professors.
Crec que la fórmula per a aclarir el problema que s'ha creat no és eixa.

Els professors tenen raó en queixar-se i vosté m'ho ha admés això, que tenen raó en queixar-se.
Però ara cal assentar-se amb ells i donar solució al problema.
Han de ser capaços i assentar-se pares, mares, professorat i vosté lògicament per a aclarir el problema que s'ha causat, que eixe problema no existia.

Simplement vull acabar.
.
.
acabar, felicitant-la pel nomenament una altra vegada i malgrat les opinions que he mostrat, que les dic convençut i no és.
.
.
, desitjar que siguen capaços de reorientar l'educació, que falta li fa a este país.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la diputada senyora Pilar Sarrión.

La senyora Sarrión Ponce:

Gracias, presidente.

Mire, señora consellera, lo que yo le he dicho de los centros ha sido en dos intervenciones de aquí de esta mañana, además, de su grupo de miembros del Consell.

Usted ha hablado de más de 600 centros cuando ha hecho referencia también a la época socialista, mientras que el señor Fabra, previo a usted, había hecho mención a 400 y pico centros.
Pero bueno, en el Diario de Sesiones constará y se sabrá.
Simplemente anecdótico.

Igual eso que el resto que usted me ha comentado de que teníamos cifras distintas o las mirábamos en sitios distintosâ¦ Yo no le he dicho nada de eso del fracaso escolar, pero bueno, posiblemente tenga usted razón.
No voy a discutírselo.

Lo que no me parece bien es que usted dice que no se puede sacar la educación del debate político.
O que usted ha dicho que sí que se tenía que sacar y que no se había sacado por parte de la partidos de la oposición.

Mire, la educación pública se gestiona con políticas públicas.
Pero a ustedes les encanta, y en su primera intervención lo ha dicho, el tema de conceptos económicos.
Ha hablado de eficiencia y eficacia en la gestión de los centros.
Eficacia y eficiencia son rentabilidad.
Las rentabilidades son normalmente en negocios y privatizar la educación, pues, es un negocio; un negocio que debería de ser un servicio público, gratuito y universal, que es lo que nosotros defendemos.

Luego, el tema de compararnos con otras comunidades.
Siempre que hablamos con datos y cifras se nos compara con comunidades que están peor.

Mire, yo soy de pueblo, he sido también alcaldesa de pueblo -el suyo más grande que el mío-, y en mi pueblo dicen que: mal de muchos, consuelo de tontos.

Nosotros somos oposición, pero tontos no queremos ser.
No queremos compararnos con las comunidades que están peor.
Queremos que esta comunidad esté entre las mejores comunidades con una gestión eficiente y eficaz, como usted dice, de los servicios públicos.
Yo solo me conformaría con una buena gestión del dinero público.

Absentismo.
El absentismo del que ustedes hablan de los profesores, de los docentes.
Yo cuando oigo hablar de absentismo de docentes, como creo que la mayoría, creemos que es que la gente que es absentista es porque esâ¦, un vago, y corríjame si la mayoría no piensa así.

Y yo le pregunto, ¿cuántos expedientes han abierto a docentes por absentismo escolar?
Porque esos expedientes se abren por los servicios de inspección de la conselleria.
¿Hay expedientes abiertos por reiterados absentismos?

Y ya hablando rápidamente, porque el tiempo tampoco no permite más, del tema de cómo está la situación en el tema de parados.
640.
000 parados en esta comunidad.
El ministro De Guindos dice que posiblemente subirá en más de 80, superando la cifra de más 700.
000 parados.

Y, ¿qué hace?
¿Qué hacen ustedes?
Diga cómo piensa crear empleo reduciendo 40 millones de euros en el Servef.
O diga cómo piensa fomentar el emprendedurismo si no pagan las ayudas del Servef ni de 2010 ni de 2011 y están obligando a cerrar los propios negocios sin haber recibido las ayudas.

Por favor, antes de promover una ley, antes de promover la ley de emprendedores, pague.
Págueles.
Porque eso de enorgullecerse de una reforma laboral que precariza los derechos de los trabajadores y abarata el despido, a mí, sinceramente, me da vergüenza por muy mala que sea la situación, pero esa reforma laboral no es una reforma por la que tanto se ha luchado por mejorar las condiciones laborales de los trabajadores.

Y explíquenos también por qué el Servef ha tenido que devolver 300 millones de euros por no poner en marcha los cursos comprometidos.
Así, ¿cómo se va a luchar contra el paro?
¿Cómo están luchando ustedes contra el paro?

Lo que sí que le agradezco es cuando nos ha dicho que nos va a convocar a todos los grupos de la oposición a una reunión para hablar de los centros de iniciativa social, de cómo van a ser las infraestructurasâ¦ Porque, claro, yo comprendo que si ustedes en seis meses han tenido ya dos cambios de conseller en el área, pues, tendrán que ponerse al día.

Pero, ¿quién nos convoca?
Usted, si yo no he entendido mal, ha dicho que nos convocará el síndico.
El síndico es el Grupo Popular.
Yo quiero y pido que nos convoque el gobierno, que se nos convoque desde la conselleria, que es quien realmente está ejerciendo las políticas educativas.

Y luego, solo una puntualización.
Cuando yo le he preguntado, no le he preguntado por las escuelas infantiles en los municipios, que usted me ha contado el tema de la financiación del 50%, que tiene usted razón y me alegro de que se firmen más de 20 escuelas infantiles municipales.
Me alegro.

Yo lo que le he preguntado o, mejor dicho, le he dicho es que el bono-cheque infantil de esas escuelas municipales infantiles no está llegando, pero ni a las municipales ni a ninguna escuela infantil.
Se ha pagado una subvención de infantil de segundo ciclo, pero en el primer ciclo de infantil, cero-tres, el cheque infantil no se está pagando y las escuelas municipales se están ahogando porque no pueden hacer frente; las concertadas, también -las gestionadas de forma privada, también-, pero las municipales, también.

Y si la situación de crisis es lamentable en esta comunidad, por favor, que no lo paguen ni los alumnos ni los municipios, que muchos están intentando hacer grandes esfuerzos por suplir la falta de políticas desde La Generalitat.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias.

Per a finalitzar esta compareixença, té la paraula l'honorable consellera d'Educació, Formació i Ocupació, senyora MÂª José Catalá, per un espai de cinc minuts.

La senyora consellera d'Educació, Formació i Ocupació:

Gràcies, president.

En primer lloc, els he de dir de forma molt ràpida, m'han parlat vostés de l'escolarització de zero a tres anys.
En la Comunitat Valenciana comptem amb 47.
688 places escolars de zero a tres anys, de les quals 37.
242 se beneficien del bo infantil.
Les 10.
000 restants, o no ho sol·liciten, o no complixen els requisits.

L'objectiu del Pavace per al 2013 era de 47.
000 places subvencionades de zero a tres anys, vol dir que estem evolucionant, d'acord als objectius que se marca el Pavace, i estem atenent l'Educació Infantil de forma considerable, donat que en l'any 2004-2005 ateníem, per un import de dos milions d'euros, 4.
712 famílies i en l'any 2011-2012, amb un import de 30 milions d'euros, atenem 34.
273 famílies.

Ahir ho digué la diputada, i jo coincidisc amb açò, és moment de donar els diners a les famílies, que són les que estan passant-ho malament.

Ahir no tingueren en compte vostés que des de fa dos anys la conselleria ha ficat un límit de taxes a les guarderies, a les escoletes infantils.
I algú de vostés digué que apujaven el preu i que per això no se notava i tot això.
Bé, això no existix i jo els aclarisc les dades.

Quan no els interessa l'edat de l'absentisme laboral, passem a parlar de la salut laboral.
Bé, fenomenal, doncs anem a parlar a partir d'ara de la salut laboral, no?
Però ara ja que tenen clar allò de l'absentisme.
.
.
, de la salut laboral.
Açò no vol dir que no tingam en compte ni tingam com a valuosa l'actitud dels docents, ni molt menys, vull dir, que som responsables i que ells mateixa mos demanen que ho sigam.

Quan ha parlat el senyor Pañella del Parc Alcosa, imagine que no vol.
.
.
, que està fent una al·lusió particularitzada com a exemple, perquè tots mereixen cobrar, tots, no només el Parc Alcosa.
Tots mereixen cobrar, val?

I li he dir, el portaveu ha abandonat la vaga de fam, cridà ahir a la conselleria per a dir-nos-ho i cridaren per a dir que tenen un nou portaveu.
Per tant, actualitze també les seues dades, perquè si van a vindre demà, que sàpia que no són les persones que vosté ha dit que van a vindre.

Sobre la diferència entre els centres.
.
.
, o el debat entre els centres concertats i públics, miren, això no està al carrer.
Al carrer, la gent vol que els donem les places educatives que cada pare vol per a cada fill, i punt.
Vostés estan parlant ací d'un debat que no existix al carrer.

I, la veritat, n'hi ha una dada que és molt ferma, molt clara, vostés parlaven de famílies que no tenen places ací o allí.
Però els municipis tenen les dades d'escolarització, els papers on els pares fiquen «primera opción», «segunda opción» i «tercera opción», i d'ahí ixen els resultats de la demanda, d'ahí ixen els resultats de la demanda.

Per finalitzar, jo pense que.
.
.
, a mi no m'agrada parlar d'altres, perquè últimament se parla molt de nosaltres.
N'hi ha alguna comunitat que fa gala de coses.
.
.
o que intenta ofendre la Comunitat Valenciana.
Jo pense que en estos casos val la pena.
.
.
, els refranys valencians o els refranys espanyols són molt clars, no?
, i és: dime de lo que presumes y te diré de lo que careces.

N'hi ha certa comunitat autònoma que se vanaglòria que té el millor sistema educatiu i que, a més, no està governada pel Partit Popular, almenys de moment, i que té una inversió educativa per alumne de 5.
352 euros i, la Comunitat Valenciana, de 6.
400; un abandó escolar de 34,7%, en la Comunitat Valenciana del 21%; un fracàs escolar del 33,1%, en la Comunitat Valenciana del 28,5%; salaris molt més baixos que en la Comunitat Valenciana, i una ràtio -que és molt important i vostés parlen molt de la ràtio- de 25,3 alumnes per aula, quan en la Comunitat Valenciana és de 24,3 alumnes per aula i en primària, del 22%.

Per tant, no parlen vostés de retallades perquè és un moment molt dur.
I vostés on governen també estan patint-ho.
Per tant, n'hi han certs municipis governats per certs signes polítics.
.
.
per exemple, un, Villena, per Els Verds, pel Partit Socialista del País Valencià i Villena Centro Democrático, se baixen un 60% els conservatoris de música; les beques, un 33%; la conservació de col·leges, un 5%; les activitats educatives, un 100%.

Altre municipi governat pel PSOE, amb la reducció dels gastos de personal de l'escola infantil en un 50%.

Altre municipi governat pel PSOE i Compromís, se baixa un 6,35% la neteja en col·leges d'Educació Infantil i Primària, un 13,10% en col·leges d'Educació Especial, un 30% en combustible per a col·leges d'Educació Especial.

Un altre poble del Partit Socialista, un descens del 22% del pressupost global d'educació, una reducció del pressupost sobretot de gastos de personal del 40%.

Miren, si estem tots patint la crisi, (remors) tots patint la crisi.
Per tant, miren, no parlen vostés, perquè tots ho patim.
No acusen el govern valencià de retalls, perquè tots estem ajustant-nos el cinturó.

I, insistisc per a acabar.
.
.
(veus) insistisc per a acabar, el decret del qual vostés parlen tant és un decret que no afecta la qualitat, que no baixa com baixen estes dades, que simplement és a nivell retributiu, que és una mitjana de 150 euros al mes.
I que me quedí esperant-los a vostés protestar pel mateix quan el senyor Zapatero els baixà prou més els salaris a tots els funcionaris.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora consellera, per la seua compareixença en el dia de hui.

Abans d'alçar esta sessió, els demanaria als portaveus o persones dels grups parlamentaris el mantindre una reunió per uns temes que calia ajustar de comissions i, per tant, és una reunió breu que tenim ací mateixa.

Moltes gràcies i s'alça la sessió.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 14 hores)