Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.para0 {
text-align:justify;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 29 d'octubre de 2009.
Comença la sessió a les 10 hores i 3 minuts.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora María Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió plenària número 55.
Segona i darrera reunió.

Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel Grup Parlamentari Popular
sobre l'esforç pressupostari en sanitat, educació i benestar social (RE número 45.
509)

La senyora presidenta:

Compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.

Té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Popular, il·lustre diputat senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent senyora presidenta.

Molt honorable senyor president.

Senyories.

Fa només una setmana vam parlar a estes Corts del maltractament al qual el president
del Govern d'Espanya, senyor Rodríguez Zapatero, sotmet els valencians.
Sí, el president Rodríguez Zapatero castiga al valencians al rebaixar les inversions a la Comunitat
Valenciana en un 9,27%, la qual cosa vol dir que rebrem els valencians 216
milions d'euros menys que l'any 2009.

No volen reconéixer que som més de cinc milions de valencians i de valencianes i mos situen en les inversions
a la cua de la resta de les comunitats autònomes.

Fins quan el senyor Rodríguez Zapatero continuarà castigant els valencians?
Sense dubte senyories, fins que el govern del Partit
Popular estiga al front d'Espanya i el senyor Mariano Rajoy siga el president del govern de la nació.

Però, per què mos castiga el senyor Rodríguez Zapatero?
Doncs, senzillament perquè la seua prioritat és Andalusia, és Catalunya i les empreses del clan denominat «amics de la Moncloa».
Als valencians, Zapatero no mos vol, senyories.

Andalusia, 4.
100 milions d'euros, a Catalunya 3.
587 milions d'euros i a Teconsa, empresa del clan dels amics de la Moncloa, vinculada a Gürtel, 437 milions d'euros en tan sols quatre anys.
(Aplaudiments)

El ministre senyor Pepiño Blanco en un sol dia va adjudicar a Teconsa 52,7 milions d'euros; a les dos setmanes de ser ministre, adjudicava a Teconsa el 70% de les seues
obres, o siga el 85% de totes les adjudicacions del 2009 del seu ministeri.
En
quatre anys s'endu Teconsa quaranta voltes més diners que tota la trama Gürtel junta.
Però, per què Zapatero li dóna a Teconsa tants milions d'euros?
Això hauria de preguntar-ho en la Moncloa, que és on estan els amics de la trama, en la Moncloa.

El cap de la trama corrupta de Gürtel, senyor Correa, parla amb el senyor Martínez Pardo, representant de Teconsa, i diuen, diu el senyor Martínez Pardo: «Estuve el otro día en Moncloa y creo que me van a echar una mano.
»

I el senyor Correa, el capo de la trama corrupta, li contesta: «Este tipo de gente ayuda más que la derecha.
»

Martínez Pardo, ratifica: «Sí, yo tengo una amiga allí, Angélica, que es amiga desde hace muchos años, y al final fui a contarle mis penas, y me dijo que iba a echarme una mano.
» Y se la echó, se la echó, perquè després d'esta visita és quan el ministre Pepiño Blanco adjudica a Teconsa 52,7 milions d'euros.
Finalment arriben 437 milions d'euros per a Teconsa.
Però, per als valencians Rodríguez Zapatero no té diners, Zapatero no mos vol, i jo em pregunte: quan el senyor Luna i el senyor
Alarte, després del que s'ha conegut, presentaran una querella contra Zapatero i Pepiño Blanco?
Quan?
Per què el fiscal general de l'estat no actua d'ofici?
Pot ser la senyora De la Vega ja li ha ordenat que mire a un altre
costat?
Per què anticorrupció no interroga la senyora Angélica Rubio, Zapatero i el senyor Blanco?
No som tots els espanyols igual davant
la llei?

Podríem parlar també d'altres empreses, d'Edebé, Quadrifolio, Crespo Gomar, Opinomedia, (inintel·ligible) .
.
.
Broseta.
Per cert, res a vore amb una molt il·lustre, molt honorable i respectada família valenciana del mateix cognom.
Jo m'estic referint al cas del senyor Alarte, a l'Ajuntament d'Alaquàs, i al nou secretari general del PSPV a València, i assumptes entre ells poc clars i sospitosos.
Ja parlarem de tot això.

Per això, senyor president, hi han dos models distints: el model del senyor Rodríguez Zapatero, de la sospita i de la corrupció, i el model que el Partit Popular, i vostè al seu front, està desenrotllant en La Generalitat, que és el de l'honestedat i la transparència i la lleialtat al poble valencià sempre dispostos a defensar els interessos del poble valencià, i (aplaudiments), sé que es difícil senyor president, la minva d'inversions que el govern d'Espanya fa a la Comunitat Valenciana mos fa que difícilment puguem guardar un pressupost, però el pressupost que hui ha presentat el Grup Parlamentari Popular, i el consell
del Partit Popular i del que li pregunte és, senyor president, si se complix el que vosté va prometre a la cambra en el debat de política general, i tenim un pressupostos austers en què s'accentue de forma clara les polítiques socials, l'educació, la sanitat i el benestar social.
Eixa és la pregunta que li plantege, senyor president.

Jo estic convençut que la seua promesa se complix, però és necessari que se diga, que se diga clar, perquè ningú tinga el mínim dubte.
Són dos distints models de funcionar, el del senyor Rodríguez Zapatero, emparat en els beneficis a les empreses amigues, a les empreses
afins al Partit Socialista, i el seu model que és de lleialtat, d'honestedat i de respecte a tot el poble valencià al que defensa cada dia.

Res més i moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell per a respondre la pregunta formulada pel síndic del Grup Parlamentari Popular.

El senyor president del Consell:

Buenos días, señoras y señores diputados.

Buenos días, presidenta de las Cortes.

Buenos días, portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

Efectivamente esta mañana el vicepresidente económico ha presentado los presupuestos en esta cámara para su discusión en la línea de lo que ya se avanzó por parte del gobierno en el debate de política general.
Unos presupuestos realistas para las circunstancias económico y sociales que está viviendo la Comunidad Valenciana, unos presupuestos que prevén un plan de austeridad para ahorrarnos 308 millones de euros, unos presupuestos
que siguen aumentando el gasto en políticas sociales, de educación, sanidad y políticas, también, que incentivan el empleo, y unos presupuestos que junto con el plan Confianza
aumentan las inversiones productivas en nuestro territorio desde el punto de
las infraestructuras, en este caso, tanto las inversiones que van directamente
ligadas a las decisiones del gobierno de La Generalitat, como también ustedes saben, a través de todos los municipios de la Comunidad Valenciana, porqué lo que pretendemos es que la riqueza, la inversión y la ambición del gobierno valenciano, lleguen a todos los ciudadanos y lleguen a todos los
municipios de la Comunidad Valenciana.
(Aplaudiments)

De hecho, yo le propondría al presidente del gobierno socialista, tan arbitrario en sus decisiones
respecto de las inversiones, un plan Confianza para toda España en función de los habitantes de cada comunidad autónoma.
Yo se lo pido desde aquí.
(Aplaudiments)

Yo le pido al presidente Rodríguez Zapatero y, además, como sé que hay muchos medios de comunicación nacionales que se lo transmitirán directamente, le pido por favor que a los valencianos se nos trate exactamente
como queremos que se nos trate, como cinco millones de españoles que no hacen sino trabajar todos los días, a mayor gloria de toda nuestra nación.
(Aplaudiments)

Estos presupuestos tienen un esfuerzo directamente ligado a la sanidad de un
40%.
El 40% de los presupuestos de La Generalitat se destinan a sanidad, y
crece la partida presupuestaria.

También más educación.
Va a crecer más de cinco puntos la inversión y el gasto en educación.
Eso son igualdad de oportunidades para todos los ciudadanos de la comunidad,
y eso es preparar también, para el día de mañana, a todos nuestros jóvenes en las mejores condiciones para un mundo cada vez más exigente y más competitivo.

Crece la partida de bienestar social un 13'6% en relación al año anterior.
Yo quiero hacer esta reflexión porque, pese al plan de austeridad, pese a las circunstancias económico-sociales, somos conscientes de que las políticas sociales en estas circunstancias tienen que ser una prioridad absoluta del
gobierno de La Generalitat, y por eso es la partida que más crece, más de un 13% destinado al bienestar social de todos los ciudadanos de la
Comunidad Valenciana.
(Aplaudiments)

Cerca de cien millones de euros más para la atención de personas dependientes y 20 millones de euros para la prestación de la renta garantizada de ciudadanía.

Y más apoyo al empleo.
Todas las políticas de iniciativa que tienen que ver con la formación y preparación de todas las personas que hoy puedan estar desocupadas.

Hace muy pocos días, si no recuerdo mal el lunes pasado, presentamos una nueva apuesta, una nueva
ambición de talleres de empleo, de talleres de ocupación, de escuelas de formación, para las personas que no tienen en estos momentos puesto de trabajo, menores
o mayores de veinticinco años, según las circunstancias.
El aumento durante estos años ha sido considerable, y este año, sólo este año, vamos a hacer un esfuerzo de 100 millones de euros directamente ligados a
este tipo de escuelas, taller o talleres ocupacionales,
(aplaudiments) que en definitiva lo que permiten es que los jóvenes, o los mayores desocupados, tengan un trabajo y tengan también una preparación y una especialización.
Y todo esto, y todo esto, siguiendo la línea de reducción de impuestos.
Ya lo dije también en el debate de política general, una nueva rebaja fiscal del 10% en el tramo autonómico del IRPF para las familias que más lo necesitan, que se suman a todas las deducciones y exenciones, y
desapariciones de algunos impuestos que durante estos años hemos puesto en marcha.

Creo que el gobierno de La Generalitat sigue por la senda del compromiso con
todos nuestros conciudadanos.
El momento económico es de una enorme complejidad, pero el esfuerzo requiere de un presupuesto
que sepa estar a la altura de las circunstancias.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel Grup Parlamentari
Socialista sobre la continuïtat i el dinamisme en l'acció política i en la gestió administrativa del Consell de La Generalitat (RE número 45.
501)

La senyora presidenta:

Té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Socialista, il·lustre diputat senyor Luna.

El senyor Luna González:

Señor Camps, ¿está en condiciones de garantizar un mínimo de continuidad y dinamismo en el Consell de La Generalitat que usted
preside?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

President.

El senyor president del Consell:

Gracias presidenta.

Señorías, señor Luna.

Mucho más dinamismo, mucho más del que hemos demostrado durante estos años, porque sabemos que el dinamismo, el esfuerzo, la ambición del gobierno de La Generalitat son un motor clave para el crecimiento y el
futuro de nuestra tierra.

Decirle que solo en el último mes, el Consell ha realizado más de doscientos cincuenta actos, es decir, 62 actos a la semana.

Desde el debate de política general he cumplido un compromiso cada día, mientras nosotros ambicionamos y hacemos un enorme esfuerzo, ustedes siguen
leyendo la prensa en sus casas.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Luna.

El senyor Luna González:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Camps, su equivocada actuación en todo el tema del caso Gürtel ha instalado la perplejidad y el desconcierto en su propio partido.
Además, le ha descalificado ante los valencianos y los ciudadanos de España, como ponen de manifiesto todas las encuestas independientes que se han
publicado.

Usted viene aquí con una apariencia de tranquilidad que es una nueva impostura, es una nueva
mentira.

Vino la semana pasada a decirnos que ese asunto no lo sigue mucho.
Mire, cuando
la gente oye estas cosas solo pueden pensar dos cosas: o miente, o está fuera de la realidad.
Escoja usted la que más le conviene.

Lo cierto es que los medios de comunicación valoran -iba a decir todos menos Canal 9; hay algún que otro hooligan-, valoran muy bien cual es su situación, todos los días.
Y además, señor Camps, por si no se había dado cuenta, en su partido se ha producido un cambio cualitativo muy
importante.
Han aparecido unos denominados «barones provinciales» que antes no existían, al menos con ese calificativo, que se han puesto nerviosos y que le han
exigido algunas cosas.
Supongo que no dirá usted que los medios se han inventado esta historia, porque no todos los medios
se pueden inventar esa historia.

Mire, usted ha estudiado derecho.
En derecho hay una institución, derecho civil, que es la tutela.
Dice el artículo 200 del Código civil, que se debe declarar incapaz a aquel que no es capaz de gobernarse a
sí mismo.
(Aplaudiments)

Señor Camps, sus barones provinciales con su reunión, que no se han molestado en ocultarla, han realizado una auténtica declaración de incapacidad y se han constituido en consejo de tutela de su señoría.
Sus barones provinciales no aceptan ya sus formas arbitrarias y engañosas.
Sus barones provinciales han descalificado absolutamente los cambios que
usted ha realizado, tanto en el Consell como en el grupo parlamentario.
Sus
barones provinciales han reprobado completamente a su equipo.
Sus barones
provinciales han situado al Consell que usted preside en una situación de provisionalidad -y de ahí el contenido de mi pregunta-, porque le están exigiendo cambios a usted.

Su partido, su partido, señor Camps, ha vaciado su función institucional, ya no le dejan ni decidir los consellers que tienen que estar en su gobierno.
Su partido le ha retirado a usted la
condición de líder, señor Camps, por si no se había enterado.
Hay una situación muy grave y parece ser que usted es el único que no la ve.
Y no la ve porque usted está enajenado políticamente, señor Camps.
Solo nos faltaba oír lo que oímos ayer, que no hay que hablar de política.

Señor Camps, ¿adjudicar por procedimiento negociado y sin publicidad un contrato de 6,5
millones de euros, para realizar labores de sonorización a una empresa constructora, es economía o es política?
¿Qué es, economía o política, señor Camps?

Mire, en este país hace años había una persona que recomendaba a la gente no hablar ni meterse en política, se llamaba Francisco Franco.
Yo le recomendaría, señor Camps, que lea usted un artículo que hay en la prensa de hoy, que se titula «La corrupción de la economía», seguramente le va a resultar muy ilustrativo.

Señor Camps, yo ya no me dirijo a usted porque usted no entiende nada.
Yo, desde esta tribuna, aprovecho para dirigirme a los barones de su partido, que parece que han tomado
conciencia (protestes) de la situación.
.
.
Sí, sí.
Ríanse, que la procesión va por dentro.
Claro que ninguno de ustedes es barón (rialles) y, por supuesto.
.
.
No, no, ¡claro que no!
(Aplaudiments)

Yo me dirijo a los que en su partido parecen haber tomado conciencia de la
situación y le han declarado a usted incapaz, políticamente incapaz, señor Camps.
Porque yo creo que es necesario que su partido acabe de una vez con
esta tragicomedia que ya dura demasiado.
Yo se lo pido a sus tutores, a los
tutores de su partido, que terminen de una vez con esto, que la sociedad
valenciana no se merece lo que está pasando.
Que no podemos esperar a que vuelva a salir otra nueva historia, otra
nueva conversación, otro nuevo problema, otra nueva adjudicación, otra nueva resolución judicial, que es la que le está marcando a usted la vida política.

Señor Camps, usted ya no tiene futuro político, ningún futuro político.
Usted hoy es un lastre para la Comunidad Valenciana y es un lastre para su
partido.
Su partido sabrá hasta qué punto quiere dejarse arrastrar por ese lastre que es usted hoy.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el president del Consell per a respondre.

El senyor president del Consell:

Muchas gracias, presidenta.

Muchas gracias, señor Luna.
Voy a llamar rápidamente a don Carlos Fabra y voy a decirle que su discurso respecto de él ha cambiado de forma drástica y radical durante estas semanas (aplaudiments) y lo voy a poner superfeliz.
Porque Carlos Fabra me decía: «Pero ese señor Luna, ¿quién es?
Ese que me insulta tanto desde la tribuna, ¿quién es?
».
Y le voy a decir: hoy no te ha insultado, Carlos, hoy ha dicho que eres una de
las personas de referencia política institucional de primera magnitud de la Comunidad Valenciana (aplaudiments) a la que tenemos que hacerle caso.

Este cambio de actitud del señor Luna, que es una de las personas más avisadas desde el punto de vista sociológico, político, jurídico, económico y también empresarial, porque no lo sabía, pero el avispado señor Luna, dejó la alcaldía y se fue a trabajar en una constructora, (veus) que trabajó para el ayuntamiento cuando él era alcalde.
(Aplaudiments) ¿Qué les parece a todos ustedes esto?
¡Ja!
Eso sí que es una inteligencia, eso sí que es una inteligencia especial.

Mire, mientras usted desde esta tribuna, alejado totalmente de la realidad, que
vive la Comunidad Valenciana totalmente.
.
.
, porque usted sí que está en el satélite que da vueltas alrededor de la Tierra, le diré: este gobierno, en este año, ha inaugurado dos hospitales, Denia y Manises; ha puesto en marcha 24 centros
de atención primaria; se ha iniciado el curso escolar con 50 centros escolares más; se han destinado 125 millones de euros para medidas para la mejora del éxito escolar; hemos aprobado la ley de protección de la maternidad y el programa «Más vida»; hemos destinado 450 millones de euros a las personas dependientes; hemos
puesto en marcha el plan Confianza; se han aprobado proyectos para toda la
Comunidad Valenciana y cada uno de sus municipios y hemos puesto planes en
marcha que tienen que ver con el voluntariado y con proyectos que tienen que
ver con las iniciativas de empresa y de generación de expectativa y de esperanza en esta tierra.

Mientras usted como una cigarra insulta, nosotros seguimos (veus) trabajando todos los días (aplaudiments), preparándonos para hacer posible que esta comunidad siga creciendo.

Le voy a hacer un comparativo, le voy a hacer un comparativo, señor Luna.
En el año 1995 había 1.
280.
000 personas trabajando; hoy más de dos millones.
En el año 1995 había 1.
600.
000 activos, hoy 2.
600.
000.
En el año 1995 ustedes destinaban el 72% del presupuesto al gasto social, nosotros el
81%.
En el año 1995 la lista de espera para intervenciones quirúrgicas era de 252 días, y hoy la hemos reducido en 205 días.
En el año 1995 ustedes destinaban 1.
748 euros por alumno universitario, en este momento
7.
595 euros.
En el año 1995 había 57.
000 hectáreas de riego localizado, hoy más de dos cientas treinta y cinco mil.
En el año 1995 había 12.
429 plazas de atención social, hoy 50.
000.

Si ustedes hubiesen seguido gobernando al ritmo que lo hacían, del insulto, de la insidia y de la provocación, habría 400 colegios menos, un 20% del territorio menos protegido, 15.
000 plazas para
mayores menos y, además -en una cosa sí que nos habrían ganado-, tendríamos 12.
734 millones de euros de deuda más que la que tenemos en estos momentos.
(Aplaudiments)

Más economía y menos política, más hablar de la gente que lo está pasando mal, más hablar de la gente que está en paro, más hablar de las familias que tienen problemas para llegar a final de mes, y
menos hablar del aborto, y menos hablar de la memoria histórica y menos hablar de la destrucción de una España (aplaudiments) unida y fuerte.
Eso es más economía y menos política.

Esa es la diferencia.
Mientras ustedes ponen en tela de juicio lo que políticamente la democracia ha puesto en marcha, nosotros hacemos de la política una herramienta al servicio de la economía, del empleo y de la prosperidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Puig, tiene la palabra.

El senyor Puig i Ferrer:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor president, ni els panegírics del senyor Maluenda, molt fantasiosos, ni l'escenografia permanent de l'aplaudiment i del somriure, que, per cert, són més falsos molts d'ells que un joguet xinés, (rialles) no els serviran de res, no els serviran de res ni per a vostés ni sobretot no els serviran de res per a la resta dels valencians.

Per cert, un dia ens ho haurien d'explicar, de què riuen.
(Rialles i aplaudiments) ¿Riuen del mig milió d'aturats?
¿D'això riuen?
I, ¿què aplaudixen, què aplaudixen?
¿La corrupció?
(Veus) ¿Això és el que fan, això és el que fan?
O, ¿què aplaudixen?
¿Que este any, per exemple, hagen baixat les inversions el 32% d'obra pública en La Generalitat?
¿Això és el que aplaudixen?
Un poquet més d'humilitat, un poquet més de sentit comú i un poquet més de trellat.

I li vaig a dir una cosa, president, tornant als clàssics, que a vosté li agraden i a mi també.
¿Fins a quan els valencians haurem d'aguantar-lo?
¿Fins a quan, fins a quan?
¿Fins a quin moment els valencians haurem d'aguantar la seua incapacitat.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Ximo Puig.

El senyor Puig i Ferrer:

.
.
.
per traure este país de la crisi?

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el señor Rambla.

El senyor vicepresident primer del Consell:

Muchas gracias, presidenta.

Ya he perdido la cuenta de las semanas y los meses en los que llevan instalados
en la manipulación y en la mentira.
Son ustedes el partido de la manipulación y la mentira, empezando por el primero de los de su partido, que nos mintió a las puertas de una crisis y nos ha llevado a la peor crisis que está sufriendo este país.
(Veus i aplaudiments) Nos mintió, nos mintió hablando de pleno empleo y estamos en torno del 20%, liderando el paro en Europa.

Ese es su partido, el de la manipulación y el de la mentira.
El mismo que ha asaltado el poder en el Ayuntamiento de
Benidorm, el de ustedes (veus), el de ustedes, el de la señora Pajín, la que quieren hacer senadora.
Y que, por cierto, no lo es por su torpeza; si
no, ya lo sería en su momento.
(Aplaudiments) Si no, ya lo sería.

El mismo de la manipulación y la torpeza que piden investigaciones, y cuando se ponen en marcha comisiones
de investigación, no las quieren porque no les interesa, porque están cómodos en esa manipulación y en esas mentiras.
Como le decía ayer su compañero, el señor Pla, ese no es el camino, pero ustedes prefieren la manipulación y la mentira.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rambla.

El senyor vicepresident primer del Consell:

.
.
.
que trabajar, que es lo que necesita en este momento la Comunidad
Valenciana.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Camarasa.

El senyor Camarasa Albertos:

Señor presidente, la semana pasada dijo usted aquí, con tanta vehemencia como falta de convicción, que su gobierno respetaba siempre la ley de contratos.
Ayer conocíamos, TSJ mediante, que usted mintió una vez más.
Casi seiscientas sentencias del alto tribunal dicen que su gobierno contrata
a dedo por valor de centenares, cuando no miles, de millones de euros.
No tiene
usted suerte, señor Camps, no tiene.

Los jueces dicen en sus sentencias cosas como esta: «El sistema de contratación es ilegal.
Lo usual en sanidad es no aplicar la ley de contratos.
El estado de
derecho no puede penetrar en los contratos sanitarios.
»

Las consecuencias son muy graves, señor presidente -economía, economía-, despilfarro de centenares de millones de intereses.
Se pagan por productos y
por servicios a veces más del doble de lo que valen.
Economía, señor presidente.
«Daño incalculable a empresas que no pueden ofertar sus productos en igualdad de
condiciones.
Vulneración sistemática y contumaz de la ley.
»

Ante esta situación que usted negaba hace apenas siete días, le pregunto: ¿tiene usted intención de ordenar de manera inmediata una investigación sobre este asunto y depurar las responsabilidades a que haya lugar o necesita
tiempo para obtener la conformidad del triunvirato que codirige su partido?

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Cervera, cuando quiera.

El senyor conseller de Sanitat:

Gracias, presidenta.

Que la financiación sanitaria es muy deficiente, lo saben todas las comunidades autónomas, y la Comunidad Valenciana lo sabe más por el sufrimiento que padece por Rodríguez Zapatero.
(Aplaudiments)

Que todas las comunidades autónomas, señor Camarasa, todas las comunidades autónomas utilizan ese tipo de compras de suministros, lo sabe todo el mundo,
excepto usted.
(Veus) Déjeme.

Que dos acuerdos de Consell han hecho que se haya liquidado la deuda hasta
diciembre de 2008, convierte a la Comunidad Valenciana en una de las que más pronto paga.
Pregunte a otras comunidades autónomas como Baleares o Asturias.

Pero lo que me sorprende enormemente, señores socialistas, lo que me sorprende enormemente es que una figura que se
registra en la jurisprudencia, como es el resarcimiento del enriquecimiento
injusto, les sorprenda a ustedes, cuando son ustedes en el año 1995 quienes la ponen en marcha en esta comunidad.
Lo que me sorprende de
ustedes es que no se acuerden que el síndico de cuentas les advirtió que su pago en forma de contratos menores negociados y enriquecimiento injusto
era su propia ley de contratos y no hacían concursos públicos.
(Veus)

Pero lo que más me sorprende de todo es que mientras todas las comunidades autónomas y el propio ministerio están preocupados por la sostenibilidad del sistema sanitario, ustedes miran hacia
un lado, miran hacia el otro lado y ponen, además, en riesgo el sistema de bienestar social.

Nosotros no vamos a cerrar centros de salud.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

El senyor conseller de Sanitat:

.
.
.
sino vamos a abrirlos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís sobre les creixents xifres de desocupació a la nostra comunitat (RE número 45.
498)

La senyora presidenta:

Té la paraula la síndica del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana:
Compromís.

Cuando quiera, señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Senyora presidenta.

Bon dia, senyories.

Senyor president, ¿quina valoració fa el Consell de les creixents xifres de desocupació -ja que tenia tantes ganes de parlar de les persones- a la nostra comunitat en relació amb l'ètica pública o la falta d'esta en l'actual situació de les institucions de la Generalitat valenciana?

La senyora presidenta:

President.

El senyor president del Consell:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Cuando habla de falta de ética pública imagino que se referirá a usted.
(Veus)

Y, en segundo lugar.
.
.
, (aplaudiments) que ocupa un lugar para el que no fue elegida, que es bueno que se sepa.
Y en
segundo lugar, decirle que, efectivamente, nosotros estamos trabajando para que
esta cuestión que es prioritaria en el gobierno de La Generalitat se resuelva cuanto antes.

Siguen trabajando 180.
000 más que lo hacían cuando yo fui elegido presidente de La Generalitat en el año 2003, pero, pese a eso, nosotros tenemos que poner en marcha todas las
iniciativas que estén en nuestra mano para hacer posible que salgamos cuanto antes de esta crisis.
Una crisis que empezó siendo financiera, una crisis que continuó siendo de la inmobiliaria y una crisis que al final ha sido una crisis de
confianza en el estado, en el Gobierno de España y en las expectativas de futuro.

Pero en esta comunidad sigue creciendo la población activa, y eso qué significa, que a esta comunidad sigue viniendo mucha gente con expectativa de
poder trabajar.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyora presidenta.

Amb la falta d'ètica me referia a vosté, al seu govern i als dirigents del seu partit, fins i tot, a los últimos de la fila.

Dades de l'EPA, perquè després no me corregisca el conseller, dades de l'EPA de l'últim trimestre, és a dir, el tercer de 2009.
Els majors increments en el número d'actius, la Comunitat Valenciana no està.
Els descensos més acusats del número d'actius.
.
.
, és mentira, la població activa no creix, descendix en tota Espanya, però ací més.
Una altra mentira de les seues.
Ahí sí que està la Comunitat Valenciana.

Quant a l'ocupació, els majors increments del nombre d'ocupats.
.
.
, no està la Comunitat Valenciana.
Els majors descensos del número d'ocupats, està a la Comunitat Valenciana.
En els últims dotze mesos ninguna comunitat presenta un augment en el número d'ocupats, és a dir, tampoc la Comunitat Valenciana, però els majors descensos de població activa, senyor Camps, vosté està mentint, els majors descensos de població activa se donen en la Comunitat Valenciana.

Respecte a la desocupació, els majors descensos de la desocupació se donen en tres comunitats, cap d'elles la Comunitat Valenciana.
Els majors increments de desocupació se donen en tres comunitats, una d'elles la Comunitat Valenciana.
La variació interanual, estem els segons -¡els segons!
- de tota Espanya darrere d'Aragó, amb un 80% de creiximent de la desocupació en l'últim any.

Quant a la taxa de desocupació, ara ja sí, estem les comunitats autònomes en negre, junt amb Canàries, Andalusia i Múrcia, superant el 20%, estem en una taxa de gairebé el 22% de desocupació.
Ara sí, senyor conseller, som dels primers en taxa de desocupació.

I des del 2003 -que vosté li agrada tant parlar des del 2003-, en el debat de l'estat de la comunitat vosté va dir.
.
.
, de política general, vosté va dir que n'hi havia 200 ocupats més que en el 2003.
Hui ja n'hi han 180.
Quan acabe vosté -espere que siga prompte- vorem quants n'hi ha; és a dir.
.
.
Sí és que jo tinc tres vicis, tots ells confessables, l'un és recordar; l'altre, llegir allò que no recorde, i, l'altre, pensar sobre allò que recorde i llig.
I a vosté el llig, la veritat és que la lectura no és molt estimulant, però el llig.

Mire vosté, des del 2003 fins ara açò és el que vosté ha aconseguit en el tema de l'ocupació.
Açò és el 2003.
Açò és el 2009.
(Veus) Esta és la seua consecució d'atur fins al punt que ara estem en 564.
200 persones aturades.
Li importen a vosté estes persones?
564.
200 persones aturades.
560.
000 drames, 560.
000 patiments,
560.
000 famílies que no apleguen a fi de mes.
A vosté li importa?

Jo parle de les persones i parle amb estes persones.
Vosté parla amb el Bigotes.
(Veus) Ahí està la diferència, també és una persona, però per a mi val més parlar d'estes coses de la política.
I ara en què m'ho regala?
Mos diu que, efectivament, com aquell vell dictador: «Oiga, haga como yo, no se meta en política.
Parle d'economia.
» Per favor!
No ho faça.
Perquè si sense parlar d'economia ha aconseguit vosté açò, no parle d'economia!
, per favor!
,
(remors) perquè no podrem resistir el desastre que vosté farà si parla d'economia.

I me preocupa, me preocupa la vinculació entre crisi econòmica i crisi institucional.
Les dos són responsabilitat seua.
Me preocupa el trencament del sistema democràtic que açò provoca.
Me preocupa l'estratègia de vosté de tots són iguals i de voler embrutar la democràcia, perquè això va en detriment d'un sistema que després costa molt de restablir i moltes cristianodemocràcies, molts partits de dreta després s'han penedit d'haver escletxat el sistema democràtic que és el que està vosté fent.

Mentre més de mig milió de valencians s'ho passen mal, vosté què fa?
Vostés es passegen en cotxes de més de deu milions de pessetes.
Mentres més de mig milió de valencians s'ho passen mal, vostés què fan?
Vostés tenen amics perillosos, nous rics que gallegen de la seua riquesa i
ridiculitzen els polítics, fins i tot, a vosté, a el Curita, el ridiculitzen.
Mentres mig milió de valencians s'ho passen mal, vosté «se viste por los pies», segons Bertín Osborne.
A mi.
.
.
, és una cosa que me pregunte com se posa vosté el suèter pels peus, però bé.
(Rialles)

I vosté va per ahí diguent que està «muy a gustito y que estoy superfeliz.
» Això és el que vosté està fent, llisca els diaris de sessions.
Vosté va per la vida amb eixe somriure -que ja és una ganyota- etern, diguent que està «superfeliz» i que tot va molt bé, i que està «muy a gustito».

Senyor Camps, vosté és el responsable de la nefasta política econòmica, de la inexistent política econòmica i del patiment de milers de valencians.
Vosté és el responsable de la corrupció a la Comunitat Valenciana.
Quan pensa posar fi a esta agònica situació política, senyor Camps?

La senyora presidenta:

Té la paraula el president del Consell per a respondre.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Cuando habla de agónica situación política imagino que se refiere a la suya, (veus) a la de su grupo político y a la de su partido inexistente.

Porque claro, a todo esto no sé por qué está constantemente diciendo cuándo va a terminar, cuando usted sabe que las legislaturas democráticas duran cuatro años, y uno.
.
.
(Veus) ¿Eh?
¡Claro!
¿Ésta no?
(Veus) Duran cuatro años, y usted se pasa aquí el día pidiendo no sé qué cosa, a no ser que usted no crea en la democracia, no crea en la autonomía y no crea en el voto popular.

Me tiene que decir: «Mire, es que yo no creo en el voto popular.
» Y usted nos lo dice y entonces entenderemos exactamente a qué se refiere usted.
Porque nosotros tenemos un compromiso con todos nuestros
conciudadanos de cuatro años, votado de forma mayoritaria.
Y en los buenos momentos y en los malos
momentos siempre hay que estar, y estaremos hasta el final junto con nuestros
conciudadanos para hacer posible que nuestra comunidad siga siendo la tierra en
la que todos creemos.
<
span class="text13">(Aplaudiments)

Yo no sé quién le hace las gráficas, pero le puedo asegurar que en esta gráfica que me da la vicepresidencia económica del gobierno de La Generalitat, activos EPA, hemos crecido en activos por
encima de la media nacional y hemos crecido en activos durante todo este último año.

Y es verdad, y es verdad que nosotros ya decíamos hace más de dos años que se avecinaba una crisis económica.
Ya es verdad que decíamos que ustedes y los socialistas estaban criticando un sector clave en nuestra
comunidad como era el sector inmobiliario, y ya decíamos que hacían falta infraestructuras productivas para el futuro de nuestra tierra.
Y ya decíamos que ese tipo de crítica y eso de irse por Bruselas y por medio mundo criticando nuestro sistema de
crecimiento y de prosperidad iba a traer malas consecuencias.
Ya lo decíamos.
Y al final.
.
.
(veus) -por eso, por eso- y al final, en buena medida, por esa política antivalenciana estamos donde estamos.
(Aplaudiments)

Trabaja más gente que hace seis años, pero es verdad que ha crecido la tasa de desempleo, y es verdad que nos
preocupa los centenares de miles de personas que en estos momentos no
encuentran su puesto de trabajo, y por eso el gobierno de La Generalitat hace todo lo que está en su mano, hasta sus últimas consecuencias, para generar expectativas de esperanza y de
responsabilidad en el gobierno y en las familias de nuestra comunidad.

Por eso hablamos de economía, de la economía real; por eso hablamos de los problemas, de los problemas de verdad, y por eso
hablamos de la Comunitat Valenciana, de la comunidad que queremos y de la comunidad, además, que está esperando las decisiones y las inversiones que corresponden.
Por eso
presentamos un presupuesto que lo que pretende es estar a la altura de las
circunstancias y seguir creando expectativas de empleo y por eso hablamos de
inversiones, también, productivas en nuestra tierra.
Por eso estamos trabajando.

Y como le decía antes, en los buenos momentos supimos trabajar y hacer posible que toda la línea expansiva de crecimiento económico de nuestro país repercutiese de manera beneficiosa en nuestra tierra y, también, en estos momentos de complejidad económica estaremos al frente para conseguir salir de la crisis cuanto antes, porque
es nuestra prioridad y es nuestra máxima preocupación.

En eso siempre nos encontrarán; en las tonterías y en las ridiculeces, desde luego, nunca, señorías.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor president, per a superar la gravíssima crisi econòmica i social farà falta un bon govern.
Un govern que recupere l'ètica pública, i per això jo hui li faig una proposta i és una proposta d'absoluta actualitat.

En els informes de fiscalització de la Sindicatura de Comptes del 2007 -encara falta el 2008- s'assenyalen unes condicions, és a dir, greus irregularitats detectades per la Sindicatura de Comptes en la
gestió o adjudicació de contractes d'obra o adjudicacions per part de les conselleries.
Ho indica la Sindicatura de
Comptes.

¿Podríem recuperar l'ètica pública perquè eixes condicions assenyalades per la Sindicatura de Comptes pogueren ser
conegudes per les Corts Valencianes?
Allò que assenyala la Sindicatura de Comptes com a irregularitats, ¿podien ser examinades per estes Corts?
I aixina li podré contestar al meu forner que em pregunta, què feu en les Corts Valencianes, perquè podreu ser còmplices si no fiscalitzeu correctament, si no recupereu l'ètica pública.

Per tant, jo li demane, ¿és possible portar a estes Corts el que la Sindicatura de Comptes assenyala com a
condicions?
És a dir.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Morera.

Tiene la palabra el vicepresidente económico, señor Camps.

El senyor vicepresident segon del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señor Morera, intentar jueves tras jueves lanzar cortinas de humo, sombras de
sospecha sobre el gobierno que está más auditado y fiscalizado de todos los gobiernos autonómicos de España no vale absolutamente para nada.
Es un consejo que le doy a usted que está en la oposición.

Mire, todas las empresas públicas tienen una auditoría cada año que, por cierto, se cuelga en el mes de agosto -que no lo hace ninguna comunidad autónoma- para que todos los ciudadanos la conozcan.

Las cuentas de La Generalitat son fiscalizadas por la Sindicatura de Cuentas en el año justo posterior al que se produce el cierre del ejercicio presupuestario, que,
por cierto, tampoco ocurre en el resto de comunidades autónomas.

A estas Cortes traemos la documentación que nunca otro gobierno antes que nosotros trajo en la historia reciente
democrática de nuestra comunidad.
Nadie es más transparente que los que se sientan en los bancos azules a los que usted puede
ver.
(Remors) Pero usted se empeña que lo que es absolutamente transparente.
.
.
, le pone una especie de manto
negro para justificar su actuación en estas Cortes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyora presidenta.

El problema no és si s'audita, sinó el problema és el resultat del que diu, el que diu les auditories, eixe és el problema.

Mire, jo, senyor president, em quede en una de les frases que vosté ha dit avui: «Parlem de les famílies que no poden arribar a final de mes.
» Deixem-nos de ximpleries i parlem d'això.

Mire, ací tinc una carta, el contingut de la carta és el següent: «Per la present li comunique que al no cobrar durant més de huit mesos les factures corresponents al servei de neteja de la Conselleria
de Justícia, la nostra empresa dóna per rescindit el contracte d'acord amb la llei el pròxim 31 d'octubre, passant tota la plantilla en (inintel·ligible) .
.
.
de contracte a dependre de la mencionada conselleria a partir de l'1 de novembre de 2009.
»

Això és pensar en les famílies, això és pensar en la gent, en no pagar a les empreses, que lògicament després això repercutix en totes i cada una de les famílies.
Li donaré més informació al respecte.
Mire, en març es constituïx la Plataforma Antimorositat de les Administracions de la Comunitat Valenciana.
Ja se pot imaginar per a què es això.
Però no només per això, sinó mire el que diu el representant, què diu a la pregunta que se li fa: «El PP ha dit esta setmana a les Corts Valencianes, que els proveïdors estan contents.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Pañella, muchas gracias.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
i cobren (inintel·ligible) .
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias.
(S'interromp la gravació)

(Inoïble) .
.
.
le llamo al orden.
(S'interromp la gravació)

Se tranquilizan y terminamos.

Vicepresidente.

El senyor vicepresident segon del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Ninguna administración ha pagado antes y con tanta celeridad como lo hace esta administración, la del gobierno del Partido Popular.
¡Ninguna, ninguna!
(Aplaudiments)

Hemos hecho operaciones de anticipos de pago en la sanidad pública por importes verdaderamente importantes, porque debe ser así.
Hacemos que todos los que son concesionarios de obra pública y suministradores también en toda esa área, hoy cobran antes que ninguna otra comunidad autónoma.
Los proveedores también del conjunto de La Generalitat cobran antes que nunca se había producido, señoría, y ello es compatible con atender la sanidad, la educación y el bienestar social.
No, no es fuerte, señoría, es realidad, y, por cierto, le animo a que usted vea los informes que se
publican de cómo pagan las administraciones, cuánto pagan las administraciones y cuándo lo hacen.
No encontrará a la Comunidad Valenciana al final de la cola.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señorías.

Proposició no de llei, de tramitació especial d'urgència, sobre la destinació exclusiva de les aigües del transvasament Xúquer-Vinalopó, des de l'assut de la Marquesa, a la substitució d'extraccions per a reg a la conca hidrogràfica del Vinalopó, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 44.
990, BOC número 180)

La senyora presidenta:

Continuamos con el último punto del orden del día de este pleno: «Presa en consideració de la Proposició no de llei, de tramitació especial d'urgència, sobre la destinació exclusiva de les aigües del transvasament Xúquer-Vinalopó, des de l'assut de la Marquesa, a la substitució d'extraccions per a reg a la conca hidrogràfica del Vinalopó, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida- Bloc-Verds-IR: Compromís.
»

Per a la seua presentació i defensa té la paraula l'il·lustre diputat senyor Morera.

¡Por favor!
, rogaría a los señores diputados que guardaran silencio, ¿puede ser?
Señor Morera, cuando quiera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies senyora presidenta.

Senyories, el nostre grup parlamentari ha considerat oportú portar ací a estes Corts un tema que hem parlat en nombroses ocasions, i és el tema de l'aigua.
Portem el tema de l'aigua, perquè este passat mes de juliol, d'una forma que mosatros considerem unilateral, el secretari d'estat de medi ambient, rural i aigua, el senyor Josep Puxeu, va canviar l'ús de les aigües transvasades des del Xúquer cap al Vinalopó.
És un projecte en el qual hi havia un consens important, un consens social, un
consens polític, per a enviar al Vinalopó les aigües sobrants del Xúquer, que tampoc li'n sobren moltes, per a unes finalitats molt determinades i molt concretes, no
per a qualsevol finalitat.
En eixe sentit, eixe punt intermedi, havíem aconseguit un consens que malauradament les declaracions i la decisió unilateral del senyor Josep Puxeu del ministeri ha trencat en alguns trossos, i
ha trencat i no sabem per què, ni per quina raó, ni per quin motiu.
Algú sap els motius d'esta decisió?

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Antonio Clemente Olivert)

El senyor vicepresident primer:

Perdone señor Morera.

Señorías, ¡por favor!
, al señor Morera prácticamente no se le puede oír.

Gracias.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Algú sap els motius del secretari d'estat per a canviar unilateralment un projecte que comptava amb un suport social
important dels usuaris de la conca excedent, de la conca que recull, de la
Comissió Europea, del govern central, i en gran mesura, de la gran majoria de la
societat valenciana?
Algú ho sap?
Li han preguntat a algú?
Se sap si des d'algun partit polític, mosatros mos vam pronunciar, han tingut alguna cosa que veure amb este
tema?

Per tant, mosatros, el nostre objectiu és saber per què una decisió unilateral de Madrid, del govern central, que ens afecta i afecta el nostre
benestar, doncs, se pren d'eixa forma tan arbitrària.
I tan arbitrària perquè els hem de recordar, a les seues senyories, que este projecte compta amb un
important finançament de la Comissió Europea.
Sí senyor, ens preocupa alguna deriva antieuropeista que hem pogut constatar i constatem reiteradament en esta
cambra.
I la Unió Europea existix, i nosaltres som europeus, i per tant tenim d'assumir la normativa i les decisions que la Unió Europea ha vingut aprovant des de fa uns quants anys.

Concretament, n'hi ha una decisió de la Comissió Europea del 12 del 12 del 2006, per la qual se condiciona el suport econòmic a esta important obra pública per al respecte d'una sèrie de normatives ambientals que la mateixa Unió Europea, i la seua direcció general 11 assenyalen d'una forma molt reiterada.
Ací tinc el document perquè les seues senyories el puguen comprovar.

I eixes condicions es trenquen d'una forma total amb la decisió unilateral del secretari d'estat, el senyor Puxeu.
I jo em pregunte, estes Corts Valencianes tenen alguna cosa a dir?

Ens podem plantejar la gestió dels nostres recursos hídrics?
Podem pensar la possibilitat que les coses s'han de fer d'una forma correcta i no podem estar sotmesos als capricis unilaterals que des de
Madrid ens vénen?

Perquè, clar, el que ha passat ací es gravíssim.
És tan greu que, com que s'ha trencat un pacte escrit entre el govern central, els usuaris i la Unió Europea, i sembla que no passa res, i passa i passa molt.
Perquè senyories, el que no es pot consentir és que l'aigua del riu Xúquer vaja destinada a l'especulació urbanística.
Això no es pot consentir.

Sí que som partidaris que l'aigua vaja a uns usos molts determinats, que són els que es contemplen en eixe gran acord, que és, per a acabar, parla sobre l'explotació dels aqüífers del Vinalopó, és a dir, aigua per a acabar amb l'ús indiscriminat dels pous de la zona del Vinalopó.
A més a més, eixe transvasament s'ha de fer respectant la directiva marc d'aigües, i s'ha de fer respectant el règim ecològic del riu, establint un cabal ecològic.
És a dir, s'ha de fer respectant la Directiva 2000/60 de la Comunitat Europea.

Tot això s'ha anul·lat a la decisió unilateral del senyor Puxeu.
Per això, nosaltres, escandalitzats per este canvi de posició que trenca anys de negociacions, de polèmiques, d'oposicions i que, el senyor Puxeu sense atendre a ningú, i ara en el debat pot ser mos isquen algunes informacions, s'ha oblidat de tot això i ha canviat la seua posició, ens preocupa d'una forma molt substancial.
Ens preocupa el nivell de la nostra autonomia, de la
capacitat del poble valencià per a decidir sobre els seus recursos naturals i la capacitat d'ordenar el seu territori.

Com és possible que se vullga transvasar aigua dolça, aigua potable, al Vinalopó per a usos urbanístics quan la mateixa Ribera no té aigua potable de boca?
Algú ens pot explicar això?

El senyor conseller de Medi Ambient, Territori i Habitatge, el senyor Juan
Cotino, ens va alegrar a tots el dia afirmant, d'una forma taxativa, que en la ribera del Xúquer, i en la província de València, perquè gasten molt el terme provincial, sobra aigua.
Doncs estem desvanits de pensar
que això es així, ja ens agradaria.
Aleshores la pregunta és per què n'hi han més de sixanta municipis de la Ribera Alta, entre ells alguns municipis d'alcaldes que estan ací presents, veuen aigua amb nitrats?
Per què no tenen aigua potable?
Si sobra aigua.

És a dir, no hem de confondre els desitjos amb la realitat, la realitat és la que és, i la realitat és que ens trobem en un procés de canvi climàtic accelerat i de pèrdua d'un recurs fonamental per al nostre benestar com és l'aigua.

Senyories, este estiu s'han publicat informes preocupadíssims sobre la salut hídrica del riu Xúquer, i tots els informes publicats anuncien que la sobreexplotació dels aqüífers de la Manxa oriental estan produint la mort d'un riu.

Ja s'estan morint les llacunes de Ruidera.
Està morint-se un parc natural per una política ecològica desastrosa dels responsables de torn, però senyories, ens hem de resignar a la mort del nostre riu Xúquer, de l'Albufera i del reg immemorial que ha tingut la séquia Reial del Xúquer anys de temps immemorial?

Ens hem de resignar a la pèrdua de l'únic riu viu que tenim els valencians?
Ens hem de resignar que el senyor Puxeu
vulnere els acords que tant han costat en matèria hídrica en el riu Xúquer?
Ens hem de resignar a vulnerar els acords que tenim en la Comissió Europea?
I això per què?

Senyories, la solidaritat, sí.
Y agua para todos, sí.
Pero agua para todo, no.
Agua para todo, no, perquè és un recurs finit i que s'ha de fer amb una gestió correctíssima.

Havíem donat una solució integral a la conca del Vinalopó, i eixa solució integral venia per la dessalinitzadora de Mutxamel i amb usos raonables de l'aigua potable que se poguera generar en este nou recurs d'esta dessalinitzadora.

El que no podem contemplar és que n'hi haja un ús intensiu pensant que el recurs és infinit i que se pot utilitzar d'on siga, perquè tots sabem que el pas següent serà privar els agricultors del Vinalopó i els de la Ribera e l'aigua per a usos urbanístics.
Perquè, d'acord amb la legislació existent, tenen preferència els usos particulars que els usos agrícoles.
Eixa és l'autentica realitat.
Se va a saquejar un recurs escàs, se va a vulnerar un acord que va costar molt de temps vertebrar, per una
imprudència, per un pensament, per una, volem pensar, incapacitat del senyor secretari
d'estat de medi rural i l'aigua.

És una autèntica barbaritat, i jo crec que faríem bé tots, també els socialistes valencians, d'alçar la seua veu per a dir que per ahí, no.
Que el consens que havíem arribat fins i tot a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer s'ha de respectar, i els acords són d'obligat compliment i no es poden votar de la forma tan unilateral com ha fet el
senyor Puxeu.

Miren vostés, els valencians i les valencianes ja van perdre per culpa d'un pacte ocult entre el senyor Zaplana i el senyor Bono, aleshores, un,
president de la Generalitat valenciana, i l'altre, president de Castella-la Manxa, van perdre els usos i els privilegis que
tenim de l'ús de l'aigua del pantà d'Alarcón.
Va enganyar la séquia Reial del Xúquer, va enganyar amb nocturnitat i traïdoria, i se la va enganyar diguent-los que els seus usos serien garantits.
Doncs
bé, jo els puc afirmar que això va ser una traïció al poble valencià i que en estos moments regants de la séquia Reial del Xúquer, concretament de Silla, d'Almussafes, de Beniparrell, el que es considera La Punta, ja han perdut la
capacitat de tindre aigua del riu Xúquer i li la volen canviar per aigua de baixa qualitat  de la depuradora de Pinedo.
Per què?
Doncs, perquè no n'hi ha aigua.

I en l'acord que es va fer entre el PP i el PSOE, Zaplana i Bono, es van atorgar uns
usos extremadament superiors a la capacitat real del riu Xúquer.
I eixa és la realitat.
I en aquell moment estes Corts no alçaren la seua veu, no alçaren la seua veu per defensar els agricultors, els propietaris agrícoles, les comunitats de regants de la Ribera del Xúquer, i, en definitiva, un patrimoni natural com és el riu Xúquer i l'Albufera.
No van fer res estes Corts Valencianes  davant un pacte madrileny, un pacte que es va fer, precisament, a Alarcón.
I ara, hem de tornar a callar-nos davant esta nova traïdoria al poble valencià?

Perquè, sí que estem d'acord amb la solidaritat amb el Vinalopó, però amb els agricultors, per a una finalitat molt determinant, que és que en l'aigua transvasada es puguen regenerar els pous i la sobreexplotació dels aqüífers que patix el Vinalopó.
I quan parle d'això sé del que parle, perquè la meua família també és de Biar i coneix la sobreexplotació d'aqüífers i de pous que estan a menys de cinc-cents metres sobre el nivell del mar.
Eixa és la realitat.

I, ara, amb un acord indigne es vol continuar transvasant aigua -que no n'hi ha- per a continuar uns usos urbanístics completament desordenats.
Ahir mateix, el conseller Juan Cotino ens ho va dir claríssimament, que pensen continuar botant-se disposicions de la Unió Europea en megaprojectes dispersos en el territori, com el de pla Rabassa.

Eixa és l'autèntica realitat.
I podran enganyar a qui vulguen, però eixe engany arriba a un punt que no es podrà mantenir i arribarà un moment que el poble valencià els ho farà pagar.

El consens al qual s'havia arribat és el consens que ens permet mirar amb expectativa i amb garanties de
subministrament a les poblacions, aigua de la dessalinitzadora de Muxtamel i ús dels sobrants, dels possibles sobrants del riu Xúquer, des de l'assut de la Marquesa, per a recuperar i regenerar els aqüífers del Vinalopó.
Eixe és el consens que teníem i que, irresponsablement, el govern central del senyor Zapatero ha desfet d'una plomada sense comptar ni amb els usuaris, ni amb els ajuntaments, ni amb les Corts Valencianes, ni amb els partits polítics, ni amb ningú.
Durant l'estiu, amb nocturnitat i traïdoria, una nova forma de vulnerar els drets dels valencians.

Per això, mosatros sol·licitem, i ho sol·licitem des de la convicció que tornar al consens en què estaven és el millor:

Primer punt.
Que les aigües del transvasament Xúquer-Vinalopó, des de l'assut de la Marquesa -i, afortunadament, resistírem el embat del senyor Andrés Martínez, que volia fer negoci privat i volia les aigües des d'Antella, i això ho paràrem, tinc ací la documentació-, només s'aprofiten per a la substitució d'extraccions de reg a la conca hidrogràfica del Vinalopó i que es tanquen els pous de rec substituïts als aqüífers sobreexplotats del Vinalopó.

Per a això és el transvasament!
I per a això és el finançament que té de la Comissió Europea!
I per a això és la directiva marc d'aigües!
És per a això!
No per a subministrar aigua als continus desenvolupaments urbanístics desordenats en el territori!
I eixe és el projecte que ha cofinançat la Unió Europea amb 120 milions d'euros, ara que l'antieuropeisme comença a ser ja moneda de canvi en el partit del govern.

Per altra banda, exigim que el Consell de la Generalitat valenciana faça i exercisca les seus competències per tal de garantir l'acompliment de les condicions imposades per la Comissió Europea, pel cofinançament de l'esmentat projecte.
I quines són eixes condicions, que no s'estan fent de forma suficient?

Primer.
La finalització de les infraestructures de regadius i modernització de la Ribera del Xúquer, que no s'està fent amb tota la intensitat que cal.

Segon.
La aplicació de totes les mesures per revertir la contaminació de nitrats de les aigües subterrànies de l'aqüífer de la plana sud de València.

Senyories, és una vergonya que més de cinquanta ciutats de la Ribera, Alta i Baixa, no tinguen aigua potable.
Com
anem a transferir aigua i potabilitzar-la si les ciutats de la Ribera, Alta i
Baixa, no tenen aigua potable de boca?

Per altra banda, garantir -que no s'està fent pel govern de La Generalitat- que l'aigua per a consum humà a les comarques de la Ribera del Xúquer complisquen el mínim de qualitat exigible per aquest ús, acabant amb el que en estos moments suposa el subministrament -d'una forma que no és totalment potable- de les garanties a les poblacions d'abastiment.

I, per altra banda, garantir les condicions de qualitat, és a dir, l'absència de fòsfor -no s'ha fet tot el que s'havia d'haver fet en la depuradora de Pinedo- de les aigües depurades que s'estan aportant a l'Albufera de València.
Clar, com ja no arriba aigua ni del regadiu, ni del reg, ni de les aportacions mínimes de cabal ecològic a l'Albufera, tenim una Albufera que ja podem anant preparant-li el soterrar si vostés continuen amb esta política hídrica.
I el que ens preocupa és que, en estos moments, amb la complicitat del Grup Socialista; ens preocupa
moltíssim.

Vostés tenen alguna cosa a dir-li al senyor secretari del govern central, senyor Puxeu?
Tenen alguna cosa a dir-li?
O van a
saltar-se a la torera els deu anys de lluites per aconseguir un punt d'equilibri ambiental a la Ribera Alta?
O tot això ho van a oblidar?
És una autèntica vergonya si vostés hui ací no donen una resposta com a valencià al problema hídric que tenim el poble valencià.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señor Morera.

Hay una enmienda presentada por el Grupo Parlamentario Popular.
Para su
defensa, tiene la palabra el señor César Sánchez.

Cuando quiera.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Morera.

Ha hablado su señoría de consenso.
Hasta donde nosotros sabemos, consenso no ha habido con el cambio
de trazado del Júcar-Vinalopó, ni con los usuarios, ni con los regantes, ni con el Partido Popular, ni con
nadie.

Ha hablado su señoría de escándalo.
Escandalizados estamos nosotros cuando vemos que cada tres meses tenemos
que padecer el capricho del gobierno socialista.
Hoy, hemos podido ver en el
algún medio de comunicación que el trasvase del Tajo a las Tablas de Daimiel amenaza la llegada de agua a
la comunitat.
No sé si ha leído su señoría la prensa.

Señoría, solución integral.
Es otra de las cuestiones que ha planteado en su intervención.
Solución integral a los problemas del agua en la Comunidad Valenciana son el
Tajo-Segura; el Júcar-Vinalopó, conforme lo planteó el Partido Popular, desde Cortes de Pallás; y el trasvase del Ebro.
Eso es una solución integral para los problemas hídricos que tiene la Comunidad Valenciana.

Pero, bien, le adelanto que el Grupo Parlamentario Popular rechazará su proposición no de ley.
Ha presentado un texto alternativo -que después pasaré a comentar-, y los motivos de rechazo a su propuesta de resolución son los siguientes:

En primer lugar, para el Partido Popular la manera de conseguir la recuperación de los acuíferos del Vinalopó es trasvasar agua de calidad, y, con ello, limitar las extracciones de los acuíferos y su sobreexplotación.

En segundo lugar -y es un tema muy importante por lo que estuvimos comentando en el día de ayer-, la viabilidad financiera y sostenibilidad global del Júcar-Vinalopó solo es posible con la incorporación de los usuarios urbanos que asumirían el mayor coste del agua, la mayor parte del coste del agua, y que permitiría a quienes menos recursos tienen, es decir, a regantes y a agricultores, tener
un precio mucho más ajustado y mucho más políticamente justo.

Decirle, señoría, que ninguno de los proyectos que ha presentado el Partido Popular en materia
de trasvases, a lo largo de los últimos años, jamás ha supuesto una afección a la garantía de los usuarios de las cuencas de origen, ni a su caudal medioambiental.
Y el
Júcar-Vinalopó no podía ser menos.
Por eso, siempre hemos respetado las máximas garantías de uso para los usuarios del Júcar.

El gobierno valenciano, en esa línea, continúa con las inversiones que comenzó de modernización de regadíos, está concluyendo las obras de abastecimiento a la Ribera y está llevando -como usted bien sabe- un programa para la eliminación del fósforo en Pinedo.

El Consell cumple con sus obligaciones, señor Morera.
Quien no cumple con sus obligaciones es el ministerio, que se
comprometió en noviembre de 2004, en el marco del llamado programa AGUA Albufera, a una
serie de inversiones, de cerca de 300 millones de euros, que hoy, no solamente
no están finalizadas, sino que, además, nada se sabe de ellas.

El Partido Popular, por otro lado, y en relación a la proposición no de ley que ha presentado su grupo político, en distintas ocasiones y en continuas ocasiones ha pedido al gobierno que
revise las asignaciones y reservas de los recursos del acuífero para regadíos en la Mancha oriental, con el fin de que se garanticen las necesidades de la
Comunidad Valenciana y con el fin de que se garanticen las necesidades
ambientales del propio Júcar.

Por ello, el Grupo Parlamentario Popular ha presentado un texto alternativo -que usted conoce- que representa lo que ha sido el posicionamiento del Partido Popular durante
los últimos años, posicionamiento que no ha cambiado durante los últimos años.
Son tres puntos.

Primero.
Reclamamos al gobierno que adopte, con la máxima urgencia, una solución definitiva sobre la calidad y usos de los caudales del trasvase Júcar-Vinalopó que, garantizando la prioridad a los usuarios del Júcar, permita satisfacer las necesidades de regadío y de abastecimiento -señor Morera, de abastecimiento- en la zona del Vinalopó, Alacantí, Marina Baja, y asegure la viabilidad económica del proyecto.

Segundo.
Las Cortes apoyan los esfuerzos que está realizando el Consell para incrementar el volumen y calidad de las aportaciones
a la Albufera, la modernización de regadíos del Júcar y la calidad del abastecimiento en los municipios de la Ribera, y le instan
a reclamar al ministerio que ejecute los proyectos de mejora de calidad del
agua de la Albufera, que se preveían -en el que ya he mencionado- en el programa Albufera inexistente.

Y punto tercero.
Las Cortes manifiestan la necesidad de que la Confederación Hidrográfica del  Júcar elabore un plan con urgencia de explotación del acuífero de la Mancha oriental que permita reducir las extracciones a un nivel
sostenible.
Este es un problema grave, real y que tenemos que atajar, un
problema que está dañando a los intereses de la Comunidad Valenciana y de los usuarios de la
Comunidad Valenciana.

Señoría, llevamos muchos años manteniendo el mismo criterio, un criterio que es razonable; un criterio que atiende al sentido común; un criterio que habla de la necesidad del Júcar-Vinalopó desde Cortes de Pallás -ya no es posible porque el Partido Socialista lo ha hecho imposible-; un criterio que habla del trasvase del Ebro -sí que es posible porque cuando el gobierno del Partido Popular esté en la Moncloa vamos a hacer el trasvase del Ebro-; el mantenimiento del Tajo-Segura, y seguir invirtiendo en depuración y modernización de regadíos.
Hay que recordar que la Comunidad Valenciana es líder en España en depuración de aguas y líder en España en regadíos.
El 80% de los regadíos que hay en España están en la Comunidad Valenciana, y uno de cada dos litros que se depuran en el
conjunto de España se depuran en la Comunidad Valenciana.

El sentido común no cambia, lo razonable no cambia, al margen de quien gobierne, gobierne el
Partido Popular o gobierno el Partido Socialista.
Y por eso no hemos cambiado
de criterio en los últimos años en este asunto, como sí ha hecho el Partido Socialista que, primero, apoyó el Plan hidrológico nacional, después se sometió a sus socios independentistas y lo derogó, más tarde presentó el programa AGUA -que no cumplió- y, ahora, con el cambio de ministra ni tan siquiera vemos esta marca en las
pocas actuaciones que el ministerio lleva a cabo.
No sabemos en qué situación nos encontramos.
Solo sabemos una cosa, que por el camino los valencianos nos
hemos quedado sin trasvase del Ebro, que por el camino los valencianos nos
hemos quedado sin Júcar-Vinalopó desde Cortes de Pallás, perdiendo el 50% de la inversión que ya estaba hecha y perdiendo la calidad de agua, que es diferente, que tenía el trasvase desde Cortes de Pallás.
Y, además, tenemos una situación; se ha empezado a cuestionar el Tajo-Segura.

El mérito de todo esto es del gobierno socialista.
Pero, yo no quiero, con lo que voy
a decir ahora, que entiendan que mi expresión es de generosidad  hacia ustedes, pero también tienen ustedes parte de mérito en todo esto, también tienen ustedes parte de mérito en todo esto por apoyar al Gobierno de España en esa política dañina a los intereses valencianos y por hacer seguidismo de las políticas de Rodríguez Zapatero.

Seis años después, no es que estemos igual que estábamos, es que estamos peor.
La incertidumbre reina, la política hídrica del gobierno socialista, señorías, es un caos.

Seis años después, señorías, me quedo con una frase de Rodríguez Zapatero, y cito textualmente: «El gobierno está decidido a ejercer su papel coordinador de las políticas de agua y su papel garante de la solidaridad y la cohesión territorial.
» Es decir, o lo que es lo mismo, cuando se habla de Zapatero, sin diálogo, sin consenso, sin coordinación, sin garantías, sin cohesión territorial y, lo que es más grave para regantes y usuarios de la Comunidad Valenciana, sin agua.

Decía antes, señorías, que estamos peor de como estábamos.
Sí, somos un millón más de valencianos que ni tenemos el agua que necesitamos, ni tenemos la
financiación que necesitamos.
O, lo que es lo mismo, y permítanme el atrevimiento, un millón más de razones por las cuales se ha de restituir el Plan hidrológico nacional y el trasvase del Ebro y un millón más de razones por las cuales Zapatero debe dimitir y marcharse a casa.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Para aceptación o no de la enmienda, tiene la palabra el señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo, en primer lloc, he d'agrair el to del senyor diputat César, i crec que este debat s'ha prendre amb serenitat, s'ha de prendre amb serenitat perquè ens du el futur, i no valen les demagògies en esta qüestió.

Miren vostés, si vostés han decidit ja que ací els llauradors valencians són una espècie en vies d'extinció, doncs diguem-ho clar, diguem-ho clar i, per tant, no manipulem més els llauradors, els propietaris agrícoles, i diguem que el nostre futur va lligat a l'extensió de la construcció d'una forma desordenada del territori i punt.
Diguem-ho clar.

Perquè el que vostés estan fent ací és que han fet un pacte, Partit Popular-Partit Socialista, govern central-govern
autònom, perquè l'aigua del Xúquer, l'aigua que tenia una finalitat molt determinada, que era acabar amb la
sobreexplotació dels aqüífers, doncs en estos moments vaja per al consum humà, de boca.
I és increïble quan en la ribera del Xúquer no hi ha aigua potable ni per a les poblacions, però vostés la van a destinar per a l'abastiment de les poblacions.
I ho diu així en el seu primer punt.
I jo crec que és claríssim el que vostés assenyalen en este primer punt.
I és que Les Corts reclamen al Govern d'Espanya que adopte amb la màxima urgència una solució definitiva sobre qualitat i usos dels cabals del transvasament Xúquer-Vinalopó que, garantint la prioritat als usuaris del Xúquer, permeta satisfer les necessitats de regadiu i abastiment.

Això en román paladino vol dir que la prioritat sempre és per als usos personals de les vivendes.
És aixina.
La prioritat, sempre, en la normativa actual se dóna absoluta preferència a l'ús de boca de les persones.
Això és aixina.

Per tant, el que van a fer vostés és, amb la complicitat del govern central, i a la millor és la política que tenen, és plantejar un transvasament per a continuar amb la seua dinàmica constructiva i de construcció desordenada del territori i, per què no, ajudar alguna persona amiga.
Concretament el senyor Andrés Martínez, que és el president de la Unió d'Usuaris del Xúquer-Vinalopó, en la junta central d'usuaris, i que ja sense cap mirament ha arribat a un acord amb una
potabilitzadora, una empresa que va a potabilitzar l'aigua i anem a vendre-la en botella.
Eixa és la realitat!
I tota la resta són.
.
.
, com diríem en.
.
.
, en un llenguatge popular, podíem dir d'una forma molt expressiva.

En este sentit, què vol que li diga?
Vostés estan incomplint, i ara també amb la complicitat del govern central, les condicions per les quals se va donar
una solució important i definitiva al que era el transvasament Xúquer-Vinalopó acceptat per la Unió Europea.
Perquè l'empastrada que vostés van plantejar en el seu dia no estava assumida per la Unió Europea.
Vostés amb les dades van enganyar la Unió Europea.
I vostés tenen un problema greu d'incompliment de la normativa de les disposicions de la Unió Europea.
Quan vullguen fem el debat i els ho demostraré amb dades objectives.

Per tant, si vostés han decidit, ara amb la complicitat dels senyors socialistes, que els
llauradors de la ribera del Xúquer, els de l'arròs, els de les taronges, els del caqui, no tenen dret a existir perquè utilitzen massa aigua i eixa aigua se necessita per a usos d'abastiment a la construcció i a la construcció desordenada, doncs diguem-ho claríssimament i no mos pergam amb més fullaraca.

Eixa és la realitat.
I si eixa és la realitat, diguem-ho clar i això no és, evidentment, el model de país ambientalment sostenible i que compta amb els seus professionals agrícoles de cara al futur.

Miren vostés, vostés en tota -i ho recordarem-, en tota.
.
.
, els huit anys que van estar governant ací i a Madrid no van portar ni una sola gota d'aigua al nostre país, ni una.
Val?
Ni una.
Per tant, el que són les polítiques obsoletes, que fins i tot en Califòrnia, en Israel, les polítiques obsoletes de gestió de l'aigua a través d'uns transvasaments, que tot el que supere els dos-cents quilòmetres són absolutament inconvenients, irrealitzables, insostenibles, cars i que no
complixen la finalitat, caldria anar oblidant-ho.
S'està oblidant en Califòrnia, s'està oblidant en Israel.
I, per tant, mosatros del que mos hauríem de preocupar és: primer, de mantenir els transvasaments existents, que, per culpa de la seua
demagògia i del PP de Castella-la Manxa i del PSOE de Castella-la Manxa, podem posar
en perill.
Ahí no hi ha independentistes catalans ni dimonis emplomats, ahí el que hi ha és el PP i el PSOE que, mira per on, tenen més poder que el que representa ací el govern valencià, la senyora De Cospedal, i que això sí que pot posar en perill un transvasament ja existent.

Aleshores dediquen-se vostés a parlar-li a la senyora De Cospedal perquè, en la situació de debilitat extrema que té el seu partit, difícilment podran garantir la defensa dels interessos valencians.

Una minoria valenciana i valencianista en el Congrés dels Diputats que poguera actuar en defensa territorial, defensant els
interessos d'esta terra, faria molta més feina que el que representen els diputats del PP i del PSOE subordinats a les
decisions dels seus partits a Madrid.
Eixa és l'autèntica realitat.

Per tant, el meu consell és que, en compte de vulnerar disposicions de la Unió Europea, ara sí, amb la complicitat del govern central i del Partit Socialista, s'haurien de dedicar vostés a mantenir, a treballar, perquè el nou estatut de Castella-la Manxa no derogue el transvasament Tajo-Segura.
Eixe existix.
Per tant, nosaltres, i unànimement ahí tenim un punt d'acord, defensen-lo i mantenim-lo.

I després, senyories, pensem que el canvi climàtic no és ninguna irrealitat.
Tot i que el senyor Aznar ho detracte i convide presidents
de Txèquia a les seues hipòtesis que això és tot una mentira.
Doncs bé, això la comunitat científica mundial indica que això és aixina, i un dels llocs de l'estat espanyol on més perill hi ha de desertització i de perdre recursos hídrics és el nostre país.
I, davant això, nosaltres l'única política que fem és un victimisme que no mos ha portat ni una sola gota d'aigua.

Per tant, crec que seria necessari buscar una estratègia valenciana per a començar a fer, no la casa des de la teulada, sinó la casa des dels ciments.

Miren vostés, tenim una oportunitat d'or, que és la presidència espanyola de la Unió Europea al 2011.
I em pregunte ¿què ha fet el govern valencià per a, tenint en compte que la conca del riu Xúquer forma part de l'única conca europea per aplicar la directiva marc d'aigües, quines gestions haurà fet el govern valencià per a vore de quina manera se pot, de cara al futur i en la realitat del
present, gestionar bé els recursos hídrics al nostre país?

Em pregunte què ha fet el govern valencià, més enllà de la demanda estèril que no ens porta a ningun lloc?
En una perspectiva de recursos limitats i de
recursos en recessió i de minva del recurs de l'aigua no ens podem refugiar en demanda insostenible, infinita, de recursos d'altres llocs, perquè ens els haurem de gestionar des d'ací.

Miren vostés el que ha fet l'estat d'Israel.
Miren vostés el que està fent l'estat d'Israel.
Miren vostés que, per eixir de la gravíssima crisi econòmica que tenim, potser un dels sectors econòmicament potents és la gestió i la indústria aplicada a la gestió, a la recuperació, a la reutilització de recursos hídrics.
Pensem en això, més enllà de l'engany sistemàtic als nostres ciutadans.

Torne a repetir.
La seua proposta la celebre per la seua claredat, perquè posa claríssimament ací, i per escrit i en román paladino que vostés són partidaris, primer, de continuar un desenvolupament desordenat i dispers en el territori,
donant preferència a l'aigua potable per al Vinalopó per a eixos usos incompatibles en l'acord amb la Comissió Europea, que als llauradors del Vinalopó, als llauradors de la Ribera, als propietaris agrícoles del Vinalopó o de la Ribera.
Fins i tot vostés podran condemnar la possibilitat que la ciutat de València puga tindre aigua dolça per als seus usos.
Perquè la ciutat de València i Sagunt veuen del riu Xúquer.
I en un procés de minva de recursos del riu Xúquer, si vostés estan disposats a prioritzar uns usos que la Unió Europea els ha dit que no, estem en un perill gravíssim.

Per tant, jo els demanaria, sincerament, que en compte de continuar amb una política que ens ha dut el fracàs en matèria hídrica, vostés canviaren.
No ho van a fer.
Per tant, jo no puc ser còmplice de les seues derives esvalotades, sense sentit, desfasades, fins i tot en
Califòrnia eixes polítiques estan desfasades.
I si el Grup Socialista els vol acompanyar en eixa
demagògia, allà ells i ells sabran el que estan fent.

Miren vostés, estem en una situació molt preocupant, molt preocupant perquè això indica el nivell d'autonomia dels partits polítics valencians respecte a Madrid.
I ens preocupa moltíssim que un subsecretari d'un govern central puga tindre més pes que tot un Partit Socialista valencià.
Ens preocupa que deu anys de treball intensos, d'acabar en la seua demagògia en matèria hídrica no hagen aprofitat per a res i que algú s'haja baixat els pantalons davant la seua nova envestida.
Poden estar vostés satisfets, perquè és una baixada política de pantalons en tota regla.
I dir que ara eixa aigua del riu Xúquer que no n'hi ha, que n'hi ha poca, serà per a continuar amb l'especulació urbanística del sud del nostre país.
És una autèntica vergonya, és una autèntica vergonya.
I que això novament ho facen PP i PSOE em sembla d'una tragèdia total.

Ahir es posaren vostés d'acord en reduir el nostre autogovern en una llei importantíssima.
Ara es posen d'acord en continuar amb un model que ens va portar al desastre urbanístic, a la barbàrie urbanística, a la destrucció de la Ribera i a la destrucció del que és una font d'economia com és la ribera del Xúquer, l'arròs, la taronja, el caqui i tot els seus (inintel·ligible) .
.
.
Perquè vostés, amb la complicitat del Grup Socialista, van a entregar l'aigua bona del riu Xúquer a l'especulació urbanística del Vinalopó, i això és lamentable.

(Ocupa la presidència la presidenta, María Milagrosa Martínez Navarro)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per al torn de rèplica, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Morera, claridad meridiana, como siempre, en todos los posicionamientos del
Partido Popular, en cualquier materia, pero muy especialmente en materia de
agua.

Quienes han decidido que los regantes sean una especie en extinción son el Partido Socialista de la Comunidad Valenciana y del conjunto de España, eliminando el trasvase del Ebro, cambiando el trazado del Júcar-Vinalopó y cuestionando, que nunca se había cuestionado, el Tajo-Segura.
Esa es la realidad, señor Morera.
(Aplaudiments)

No hay viabilidad económica si no se amplía el uso de esa agua a la población, señor Morera.
Usted lo que quiere es poner algún tipo de correa a los regantes agricultores valencianos.
.
.
¡al cuello!
, ¡al cuello!

Señor Morera, a usted le preocupan los regantes y los agricultores y, sin embargo,
no se plantea cómo van a poder pagar esa agua.
Es imposible, es inassumible, porque la única forma de que esos regantes, esos agricultores tengan la posibilidad de
pagar el agua, es con uso poblacional, que tienen más recursos económicos que pagarían la mayor parte del coste de esa agua y que permitirían, como he dicho en mi primera intervención, que los regantes, los agricultores, pudiesen pagar un precio más justo y más político.

No es cierto, jamás diré «es mentira», pero no es cierto (remors) que no estuviese avalado por la Unión Europea el anterior proyecto del trazado.
No.
Avalado por la Unión Europea, por el banco de inversión europeo, por todas las formaciones políticas, por usuarios, por regantes.
.
.
Eso era consenso.
Lo que no era consenso ni
ha sido consenso es la actitud del Partido Socialista con el cambio de trazado.

Le voy a dar un dato, porque yo creo que usted no se lo ha hecho mirar.
El
precio del agua trasvasada del Tajo-Segura, por poner un ejemplo, son 0,12 céntimos por metro cúbico; el precio del agua desalada, 0,65 céntimos por metro cúbico.
Su intervención esta mañana, su proposición no de ley aboca a la Comunidad Valenciana a depender exclusivamente de la
desalación a regantes y usuarios en la Comunidad Valenciana.
Sí.
Y no solamente no quiere que sea de uso poblacional el Júcar-Vinalopó, descendiendo así el precio para los agricultores, sino que además quiere.
.
.
, porque lo quiere, porque detrás de su intervención está el ir a para a la desalación, quiere que paguemos todos, todos, usuarios y también agricultores, a un precio cinco veces mayor el agua.
No sé si es que su señoría tiene algún tipo de trato oscuro con Carod-Rovira.
.
.
(Veus) ¡Sí!
Yo le pido que, por favor tenga cuidado, no sea que vaya a alguna reunión con Carod-Rovira y se encuentre en el despacho que sale Zapatero, (veus) porque podría ser el caso, podría ser el caso.
.
.
(Veus) Podría ser el caso.
Gracias.

Ha hablado de cambio climático, pero no ha dicho que la desalación, que es la solución que usted plantea encubierta en su intervención, es lo peor que le puede pasar al cambio climático.
Ya no solo que la desalación cueste cinco veces más que un trasvase, sino que, además, consume cinco veces más energía que un trasvase.
No lo ha dicho, no lo ha dicho.
(Veus)

Sí, la de la política socialista y la del seguidismo del partido socialista de la Comunidad
Valenciana.
Esa es una falta de rigor, señor Pla, eso sí que es falta de rigor.

Señor Morera, claridad meridiana en las propuestas del Partido Popular.
Lamento
profundamente como lamenta el Grupo Parlamentario Popular, que no haya aceptado
nuestra propuesta de resolución alternativa al texto que su señoría y su grupo político han presentado.
Pero el Partido Popular no va a cambiar de criterio, porque
lo razonable y el sentido común no cambian jamás, gobierne quien gobierne en las instituciones que sean, y si hace seis años planteábamos un posicionamiento claro, que era trasvase del Ebro, Júcar-Vinalopó, garantizando el regadío y el abastecimiento, si hace seis años planteábamos que había una necesidad imperiosa de controlar los acuíferos de la Mancha oriental y el mantenimiento, la consolidación y la garantía del Tajo-Segura, hoy, seis años después, el Partido Popular está en el mismo sitio y defendiendo lo mismo, es decir, los intereses de todos los
valencianos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Sánchez.

Tiene la palabra, señor Sanmartín.

¿No?
Perdón, perdón, primero.
.
.
Perdón, Sanmartín.
Primero la Agrupación de Diputados No Adscritos como grupo que no ha presentado enmiendas.
.
.
Señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, gràcies, senyora presidenta.

Anunciem d'entrada la nostra posició favorable respecte a la proposició no de llei.
Hem de dir que tot el que ha passat i està passant al voltant del transvasament del Xúquer-Vinalopó és una bona mostra dels efectes nocius tant directes com col·laterals que implica una política hidràulica centrada en la gestió de l'oferta i que (inintel·ligible) .
.
.
precisament en el centre d'aquesta política els transvasaments.
Però no patixquen, que no vaig a parlar dels transvasaments en general, sinó només sobre aquest transvasament, ¿no?

Si alguna cosa bona, ¿eh?
, va tindre el projecte de transvasament de l'Ebre és que, amb retard, això sí, una bona part de la societat valenciana, i particularment aquella de les zones
més afectades pels efectes que anava a tindre sobre el riu Xúquer, es va adonar de l'enorme estafa als seus drets que anava a suposar renunciar a l'aigua de qualitat d'aquest riu, del Xúquer, a canvi d'aigua dolenta que ni tan sols era prepotable, que venia de l'Ebre, o que vindria de l'Ebre.

Una vegada feliçment derogat el transvasament de l'Ebre, la solució salomònica que es va aplicar a l'altre transvasament, el Xúquer-Vinalopó, que aleshores ja es trobava en una fase avançada de gestació, prendre l'aigua de l'assut de la Marquesa, donà la satisfacció a totes les parts.
(Remors) Primer, salvava els interessos de les empreses amb obres ja adjudicades; segon,
permetia dotar de recursos hídrics l'agricultura de les valls del Vinalopó, i en dedicar-se a la recàrrega dels aqüífers, contribuïa al manteniment dels recursos futurs de la comarca; i en tercer lloc, i
finalment, minimitzava els efectes dolents del transvasament, procurant un
cabal ecològic al Xúquer, o almenys no empitjorant la dramàtica situació que ja patix, i preservava els recursos hídrics per a aigua de boca i per a l'agricultura tradicional de les Riberes i altres zones properes.

Cal reconéixer que el Ministeri de Medi Ambient, sota la direcció de la injustament infamada pel Partit Popular Cristina Narbona, no va
aconseguir imprimir un viratge ambiental general a les polítiques globals del govern de Madrid, però cal reconéixer que va suposar alguns avanços importants en algun camp i, especialment, en el de la gestió de l'aigua.
Però lamentablement això ha canviat de forma substancial.
La fusió dels ministeris de Medi Ambient i Agricultura i l'orientació que li han donat els nous responsables, han obert les expectatives d'una involució.
I és precisament aquesta conjuntura la que s'aprofita des d'alguns sectors socials de les comarques del sud, minoritaris i molt vinculats a
interessos particularment allunyats d'allò que diuen estar defensant, i també des del propi Partit Popular, quan s'inicia una contraofensiva per a carregar-se la solució de compromís que representava l'assut de la Marquesa.

Miren, vostés, en compte de treballar en una direcció adequada per resoldre els greus problemes en la gestió de l'aigua en el nostre país, es dediquen a agreujar-los amb l'aprovació d'un urbanisme que és el gran responsable d'aquest problema i promovent, per una altra banda, preteses solucions que, en cas
d'aplicar-se, suposarien una fugida cap endavant i que, de totes maneres,
aconseguixen un efecte important, que és seguir alimentant les esperances de mantindre una oferta indefinida d'aigua per a activitats insostenibles mediambientalment, indesitjables des del
punt de vista econòmic i regressives des del punt de vista social.

Però el pitjor és que aquestes propostes semblen ara rebre ecos favorables des del ministeri.
En
compte de rebre respostes clares i contundents, el Govern d'Espanya alimenta les esperances de canvis en les condicions del transvasament.
I
és que, a banda que està conculcant-se l'acord pel qual va finançar la Unió Europea este projecte, la introducció d'un nou ús per a l'aigua transvasada des del Xúquer al Vinalopó, no és una qüestió neutra o sense efectes.
Una cosa és destinar l'aigua per a substitució de regs, aquest ús no té prioritat, en aquestes condicions tan sols s'hauria de transvasar l'aigua realment sobrant del Xúquer, garantir els drets preferents dels llauradors de la Ribera i contribuir al
manteniment de l'equilibri ecològic del riu, però si s'introduïx l'ús per als proveïments urbans, a més d'incrementar el cost de l'aigua, que s'hauria d'adaptar prèviament, esdevindria prioritari per davant dels que acabe d'esmentar.

Amb aquestes premisses, resulta escandalós per la hipocresia que comporta que vostés estiguen clamant, com fan en la seua esmena per evitar la sobreexplotació de l'aqüífer de la Manxa oriental, i no sols perquè això deriva d'un pacte que vostés tenen responsabilitat molt gran en ell, sinó sobretot perquè encara que li vullguen llavar la cara davant la població de la Ribera, amb aquest (inintel·ligible) .
.
.
a ningú no se li oculta quines són les prioritats.
Només cal comparar la diferència entre la contundència i la intensitat que empren en defensar una cosa o l'altra.

Vostés subordinen el cabal ecològic del Xúquer, l'activitat agrària de les Riberes i la qualitat de l'aigua de boca dels seus habitants al manteniment dels interessos de l'urbanisme depredador de les comarques del sud.
Facen un favor als valencians i
valencianes, facen un favor al territori, situen els interessos comuns per
davant dels interessos privats, canvien radicalment la política de gestió de l'aigua per una altra que partixca dels recursos dels que realment disposem, i
primen la preservació d'aquests en quantitat i qualitat a través de l'estalvi i la reutilització.
Canvien el victimisme per la responsabilitat, canvien l'enfrontament entre valencians pel consens i la concòrdia.

Vist el que s'ha vist de com resolen els seus propis conflictes, tenim realment molts dubtes
que siguen capaços de fer-ho, i esperem que els valencians prenguen bona nota d'això.

La senyora presidenta:

Ara sí, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Morera, en llenguatge paladí, com vosté dia abans, jo li garantixo des d'aquesta trona, i aquí s'agafen a través de les actes corresponents el que diem, li garantixo que mai, absolutament mai
hi hauran canvis jurídics en el règim de transvasament Xúquer-Vinalopó.
L'aigua que s'utilitzarà sempre, ¡absolutament sempre!
, serà de sobrants.
Això vol dir que la conca receptora, Vinalopó, Marina Baixa, Alacantí, mai, ¡absolutament mai!
, adquirirà drets de concessió.
(Veus) Mire el que li estic dient: s'utilitzarà sempre aigua de sobrants, i la conca receptora mai adquirirà drets de concessió.

Això vol dir que si un any el cabal, l'aigua del Xúquer és suficient, es transferiran com a màxim 80 hectòmetres cúbics des de l'assut de la Marquesa de Cullera fins a Villena, respectant sempre els drets
preferents de la conca cedent, que és la conca del Xúquer.
Els anys que això no es produïxca no es podrà transferir aquest cabal màxim de 80 hectòmetres cúbics i s'hauran de completar amb el que es tinga de completar.

Segona qüestió que li vull deixar rotundament clara: ¿per a què s'utilitzaran aquestes aigües?
, ¿per a què fem el transvasament Xúquer-Vinalopó?
, ¿quins usos donarà la conca receptora a estes aigües?
Per resumir, tres: en primer lloc, solucionar -escolte'm bé- la sobreexplotació dels aqüífers del Vinalopó, tremendament sobreexplotats, degradats en les darreres dècades.

Segona, això provocarà, lògicament, el tancament de tota una sèrie de pous sobreexplotats i, en conseqüència, la substitució de l'aigua subterrània per aigua superficial, que s'utilitzarà per a cedir-la a les comunitats de regants en esta agricultura intensiva de
regadiu que tenen.

I tercer ús que es donarà, és per a aigua de boca o consum humà, d'acord amb la potabilització corresponent.

Clar, tres usos jo li he dit.
Aquests tres usos no se'ls inventa el secretari d'estat d'aigua, el senyor Puxeu.
Aquests usos no se'ls inventa el govern Zapatero, ni tan sols el portaveu de medi ambient que ara està aquí.
Aquests usos els regula de forma molt rotunda, de forma molt categòrica i de forma molt concreta el propi Pla hidrològic de la conca del Xúquer, concretament els apartats a i c del seu article 24.
Aixina és de senzill, aixina és d'objectiu i aixina de senzill.

Però encara més, aquests usos els ha acceptat la mateixa Unió Europea declarant esta obra Xúquer-Vinalopó com a gran projecte europeu i, per tant, dedicant 120 milions d'euros a través dels fons Feder, els condicionants que ha posat la mateixa Unió Europea.
Per tant, hauríem de parlar de sentit comú.

Mire, jo li recorde que en cap moment s'incompleixen, en cap moment s'incompleixen les tres condicions que va posar la Unió Europea per a transferir, recorden, primer, 90 milions d'euros i després 120 milions d'euros, dels 370 que és el cost total del Xúquer-Vinalopó.
No s'incomplixen en cap moment els tres condicionants.

El primer, la Unió Europea vol que garantim, vol que garantim, vol que solucionem no solament la
sobreexplotació dels aqüífers del Vinalopó, sinó també la sobreexplotació dels aqüífers de la Manxa oriental.
Primera condició que complim en aquest transvasament.

Segona, vol que garantim els cabals suficients per a les aportacions hídriques al llac de l'Albufera de València.
Ho complim.
Segona condició.

I tercera condició, vol que, a través d'estacions depuradores en el llit del Xúquer, donem qualitat d'una vegada per totes a una aigua que no té la qualitat suficient.

I per això li recordo, li ho dic sincerament, senyor Morera, que mai una obra hidràulica a l'estat espanyol havia estat sotmesa a una cautela tan estricta i continuada per
part de la Unió Europea com el transvasament dels 80 hectòmetres cúbics des de l'assut de la Marquesa a Cullera fins a Villena, fins al Vinalopó.
Mai, absolutament mai.

I les realitats, com vosté dia abans, no són les que vosté diu.
Les realitat són les que són.
I les realitats és que gràcies al Ministeri de Medi Ambient, a través de la Societat Pública Aguas del Júcar, s'ha invertit ja, s'han executat ja més del 85% de les obres del transvasament Xúquer-Vinalopó.
Gràcies al Ministeri de Medi Ambient s'han invertit ja part dels 370 milions d'euros que costarà este transvasament Xúquer-Vinalopó, i gràcies al Ministeri de Medi Ambient se transvasaran -insisteixo-, des de l'assut de la Marquesa a Cullera fins a Villena, 80 hectòmetres cúbics d'aigua, i no 51, com són els que estaven prevists.

Estes són les realitats palpables a hores d'ara, quantificables, verificables, constatables.
Al final de tota la correguda jo estic segur, senyor Morera, que coincidirà amb mi, coincidirà amb mi que gràcies a un govern socialista s'han resolt tres problemes estructurals, estructurals, que vénen de dècades i dècades, no solament en el Vinalopó, sinó també en Castella-la Manxa i la Manxa oriental.

Tres problemes estructurals.
Quins?
El primer, anem a recuperar els aqüífers del Vinalopó tremendament sobreexplotats i, per tant, el tancament de tota una sèrie de pous que ja no servien per a res.
En segon lloc, anem a dotar al Vinalopó de quantitat d'aigua i, sobretot, qualitat d'aigua per a poder utilitzar-la en allò que és imprescindible, regadiu, però també ús de boca o consum humà, però, sobretot, sobretot, pel que fa a la conca excedent, pel que fa a la conca del
Xúquer, anem a donar la qualitat suficient a aquesta aigua.

En definitiva -i finalitze-, jo estic parlant amb vosté i no amb el Partit Popular, però li recorde -i amb això acabe- que el que ha de fer, el que ha de fer el Partit Popular, el que ha de fer la
Generalitat valenciana -sí, sí-  són els compromisos que va adquirir, i són les obres posttransvasament.

Jo recorde, recorde, que han d'invertir 30 milions d'euros per a fer les canalitzacions imprescindibles, des de l'embasament de San Diego fins a les Heretats on ha d'arribar l'aigua.
30 milions d'euros.
Els recorde una cosa: l'any que ve el Xúquer-Vinalopó estarà finalitzat, però jo estic segur que el 2011 aquestes obres posttransvasament encara no s'hauran executat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Primero el señor Morera y después el señor Sánchez.

Senyor Morera, torn de rèplica.

El senyor Morera Català:

Senyor Adolf Sanmartín, ¡quin paperot ha tingut de fer!
Estic convençut, estic convençut que si en el Grup Socialista es donara llibertat de vot, molts d'ells, molts dels diputats, no només de la Ribera, sinó els que creuen en els posicionaments de la senyora Narbona i els que veuen la
necessitat d'articular un model sostenible per al nostre país, votarien a favor de la nostra proposta de resolució.
(Veus) Estic completament d'acord.

Perquè vostés el que estan fent ací és canviar la postura coherent que fins ara havia tingut el Partit Socialista en
matèria hídrica.
I vostés s'han plegat a la demagògia del Partit Popular en matèria hídrica.
Vostés acaben de ratificar hui ací que no deixen de ser un partit subordinat al que diu el govern central i la
nova ocurrència del senyor Puxeu.

Vostés, i ací estan tots els documents, fins ara deixaven molt clar que només hi havien dos objectius per al transvasament Xúquer-Vinalopó, dos objectius ratificats per la Comissió Europea en esta decisió, que diu claríssimament que eixe transvasament només es finançarà per aconseguir uns objectius.
I són els que estan contemplats en la directiva marc d'aigües.
Vosté se'ls ha passat pel forro del seu caprici.

Vosté ha vingut ací a fer de delegat de Madrid i a esquilmar els recursos de la Ribera perquè continue l'especulació immobiliària al sud del nostre país.
Eixa és la realitat.

Estic convençut que això provocarà malestar en molts dels alcaldes i diputats socialistes de la Ribera, i fins i
tot en la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, perquè vostés han tancat el que han sigut quatre anys de posició coherent, que nosaltres.
.
.
, de posició certament coherent, difícil, perquè tenien l'embestida del Partit Popular, però vostés en estos moments han caigut en el parany del Partit Popular.
Aixina que no
vinguen a donar-mos lliçons ni de sostenibilitat ni d'altres coses, perquè vostés han picat, concretament el senyor Puxeu, i vostés li estan fent ara el cul gros al senyor Puxeu.

Mire vosté, està claríssim que en els informes -i els tinc ací tots, els tinc tots- del 2006 i 2007, en tots els informes excloïen taxativament que el transvasament d'aigua del riu Xúquer anava a ser per a abastiment humà, per a aigua de boca.
Vosté ací ha dit tot el contrari.
No m'estranya que el senyor Joan Ignasi Pla haja eixit de l'hemicicle, no m'estranya.
No m'estranya.
.
.
Sí.
I només cal vore les actes i les posicions del Grup Socialista en matèria hídrica que vosté acaba de canviar totalment.

I en estos moments, i en estos moments vosté ha vingut a sumar-se a les tesis del Partit Popular, i vostés votaran conjuntament contra la posició, que era la seua posició fins fa dos mesos.
Fins fa fos mesos el que mosatros hem plantejat ací era la seua posició, defensada durant quatre anys, defensada davant la demagògia hídrica del Partit Popular, ¿i vostés ara se sumen a les tesis del Partit Popular?
Però, ¿açò quina vergonya és?
¿Tota eixa faena ens ha servit per a això?
¿Tot eixe treball seré, de solidaritat.
.
.
?
, perquè s'està parlant de transferir aigua, amb una obra finançada per la Unió Europea, però per a uns usos que no són els que vosté ha dit, i ací està tota la documentació.
Vosté ha canviat, i vosté li va a fer un regalet d'or al senyor Andrés Martínez, que va fer de l'aigua que no té la Ribera del Xúquer un gran negoci, com ja ho està plantejant en una embotelladora d'aigua.
És una autèntica vergonya el canvi de posició del Grup Socialista, és una autèntica vergonya.

I han llançat al fem, sense reciclar, els quatre anys de treball intens que s'ha fet des de la Unió Europea, la Cristina Narbona, que va tindre una actitud correcta, i va ser
secundada per nosaltres davant la demagògia d'alguns.
El que s'està fent en tot el món en matèria de gestió d'aigua, des d'Israel fins a Califòrnia, i que ací mos porten al desastre més absolut en molts temes i vostés els acompanyen.
Ara els acompanyen vostés en la deriva del Partit Popular en matèria ambiental.
És una vergonya.
(Veus) Jo no acompanye el Partit Popular, no.
Jo defense els interessos del poble
valencià davant Zapatero i davant la humiliació dels pressupostos generals i el finançament autonòmic.
(Veus) I ara la nova humiliació amb matèria hídrica.
Sí que defense al poble valencià.
(Veus)

El que no es pot tolerar és que vostés canvien de posició perquè un secretari d'estat haja decidit el que ha decidit.
¡Vostés haurien d'haver sigut coherents, haurien d'haver sigut coherents (aplaudiments) i defensar la Ribera, l'aigua i el Vinalopó!
¡No són coherents, no són coherents!
Vostés han entrat al joc del Partit Popular (veus), i això és una vergonya.
I això és una autèntica vergonya, perquè vostés van a continuar donant amb eixe transvasament aigua perquè continue un model de destrucció del nostre territori en la construcció dispersa.
I vostés van a sentenciar de mort els llauradors del Xúquer i del Vinalopó, (veus) que tindran prioritats les grans constructores per a eixa aigua bona que no té el riu Xúquer, i vostés han entrat.
.
.
Miren com riuen els del Partit Popular.
¡Si és que vostés han picat, han picat el parany que els ha plantejat el Partit Popular!

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Morera.
(Veus i protestes)

Perdón.
Su turno, señor Sanmartín, su turno de réplica ha finalizado.
Le ha contestado.
.
.
No, no, perdón.
(Veus)

Turno de réplica para el señor Sánchez.
(Protestes)

Señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Estamos en el turno de.
.
.
Señor Sanmartín, señores diputados, según el reglamento, quien dirige el pleno es la presidenta.
(Veus i protestes) Usted, usted, señor Sanmartín, (aplaudiments) Perdón.
Señor Sanmartín, su turno de réplica ha finalizado y estamos en el turno de réplica.
.
.
(Protestes) Perdone.
Si se le ha olvidado algo, el siguiente pleno.

Señor Sánchez.
(Aplaudiments)

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.
(Veus i protestes)

La senyora presidenta:

Señores diputados, por favor, por favor.
.
.
(Veus i protestes)

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.
(Pausa i veus)

La senyora presidenta:

Señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora.
.
.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Després d'ell tinc dret a parlar jo, però no.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Sanmartín, le pido por favor.
.
.
, si no quiere que le llame al orden.
(Veus)

Señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Efectivamente, de acuerdo al artículo 71 del reglamento (veus), hago uso de la palabra, puesto que el señor Sanmartín ha contradicho mis argumentos.
Ha dicho que la solución del Ebro no era la solución a los problemas hídricos de la Comunidad Valenciana.
(Veus)

Una vez más, el Partido Socialista (veus) niega, niega una solución fundamental a los problemas hídricos de la Comunidad Valenciana, lo que es el trasvase del Ebro.

Además, además, ha negado una vez más el trasvase propuesto por el Partido Popular desde el azud de Antella, que era
una solución también importantísima, importantísima para los problemas hídricos de la Comunidad Valenciana.

Además, señor Sanmartín, ha hecho en su intervención alusión al sentido común, y no es que quiera ser pretencioso, y hoy contestar desde esta tribuna,
representando al sentido común.
Pero ha dicho, ha dicho que el agua para uso poblacional que va a venir del Júcar-Vinalopó será de excedentes, como dijo el Partido Popular en el proyecto original y como jamás ha dejado de decir el Partido Popular, como dijo el Partido Popular y como jamás ha dejado de decir el Partido Popular con el trasvase del Ebro.
O, ¿es que resulta que a ustedes solo les gustan los excedentes del Júcar-Vinalopó y los excedentes del Ebro no valen para solucionar los problemas
(aplaudiments) de la Comunidad Valenciana?

Hemos visto atónitos, hemos visto atónitos (veus) cómo la izquierda se desploma (veus),  cómo la izquierda tiene puntos de vista distintos, como la izquierda, en esta cámara, gobernada por el Partido Popular mayoritariamente y minoritariamente por
la izquierda en la oposición, no llega a acuerdos entre ellos.
Nosotros vamos a seguir con lo nuestro, con
el trasvase del Ebro cuando gobernemos, con el Júcar-Vinalopó para regadío y para abastecimiento, y con la consolidación del Tajo-Segura.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Señor Sanmartín, señor Sanmartín, tiene usted cinco minutos para finalizar el debate.
(Remors)

Y, por favor, ruego a todos los diputados que guarden silencio.
¡Por favor!
(Veus)

Cuando quiera, señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyora presidenta.

A vore, jo penso que el tema és tremendament seriós com per a dir ximpleries.
Ho dic sincerament.
Pense que aquí ja estem parlant d'alguna cosa tremendament seriosa com per a començar a dir, «que si l'Ebre amunt, que si l'Ebre a baix», quan jo per a res he utilitzat, ni tan sols, el terme Ebre.
Ja parlarem en el seu moment, no es preocupe de l'Ebre.
(Veus)

Segona qüestió, i sobretot per al grup que ha presentat aquesta proposta.
Mire, senyor Morera,
insistisc, se li garantix tremendament, però no solament a vosté, sinó a tots els habitants de les dos riberes del Xúquer, que l'aigua que s'utilitzarà en el transvasament és de sobrants i que, en conseqüència, la conca receptora, siga Vinalopó, Alacantí o Marina Baixa, mai, absolutament, mai adquirirà drets de concessió.
Jo això no ho puc dir.
Ho puc dir més fort, però no més clar.

Per tant, si algú, aquí.
.
.
(aplaudiments) si algú, aquí, està utilitzant la demagògia és vosté per motius electorals.
A mi que vosté me diga que el projecte Xúquer-Vinalopó (veus) -sí, m'ho ha dit diverses vegades- no complix les directrius europees és fruit.
.
.
, serà del seu desconeixement.

Mire, jo li dic, mai, absolutament, mai cap obra hidràulica a l'estat espanyol ha rebut el seguiment i la cautela que està rebent el Xúquer-Vinalopó a través dels delegats europeus que vénen contínuament, ¡mai!
, ni tan sols, ni tan sols altres transvasaments tan o més importants.

I, tercer, vosté hauria de tindre en compte que les declaracions que fa el senyor Puxeu al mes
de juliol en la subdelegació del govern a Alacant i el mes d'agost a la ciutat d'Elx no se les inventa ell, ja li dic, ni tan sols el ministre, ni tan sols este
parlamentari.
Vosté ha de saber que hi ha un cosa que és el pla hidrològic de conca, i no serà culpa meua ni seua ni de ningú que un article concret, dos apartats, l'a i el c de l'article 27 diuen, referent al transvasament Xúquer-Vinalopó, diuen el que diuen.

I diuen, en primer lloc, que s'haurà d'utilitzar l'aigua per a recuperar aqüífers sobreexplotats i, insistisc, com això comportarà tancament de pous se substituirà l'aigua subterrània per aigua superficial per a cedir a les comunitats de regants i, tercer, que
s'utilitzarà per a aigua de boca.
Això no ho dic jo.
Això ho diu el mateix Pla hidrològic de la conca del Xúquer, però també les mateixes directrius europees.

¿A vosté li pareix que s'utilitzarien si hi han 20 milions d'euros del fons Feder com a gran obra europea, si la Unió Europea no tinguera les garanties de sostenibilitat ambiental i, sobretot, de
viabilitat econòmica com les té actualment?

¡Per favor!
, el problema és.
.
.
, i el que plantejo i deixo jo damunt la taula és que gràcies a un govern del Partit Socialista se solucionen problemes estructurals que
mai abans s'havien pogut solucionar.
(Aplaudiments)

I per problemes estructurals entenc que mos comprometem i, si no, no mos
donarien ni un duro, i els recordo que el 87% de la inversió ja ha estat executada, dels 370 milions d'euros, 120 els dóna la Unió Europea per problemes estructurals, entén qui li parla, per tres coses.

Primera, que solucionem no solament la sobreexplotació del Vinalopó, dels aqüífers, sinó també de la Manxa oriental, de Castella-la Manxa, la qual nosaltres li donem també aigua del Xúquer.
Primera.

Segona, que d'una vegada per totes posem damunt la taula de solucionar la qualitat del Xúquer, (remors) la qualitat del Xúquer, a través de depuradores en el seu curs fluvial i que seguim donant les aportacions hídriques imprescindibles i necessàries per al llac de l'Albufera.

Si això no és una postura coherent, amb sentit comú, sobretot, de sostenibilidad, no solament ambiental, sinó també de viabilitat econòmica i social, jo ja no sé com li he d'explicar més aquí el tema.

Per tant, -i finalitze- jo li dic, li agrairia que utilitzés, sobretot, el sentit comú i que deixés la demagògia en coses tan importants com és el transvasament Xúquer-Vinalopó.

Gràcies.
(Aplaudiments i protestes)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señores diputados.

Comienza la votación.
(Veus) Señor Camarasa.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
76.
Queda desestimada la proposición no de ley.

És closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 12 hores i 5 minuts)