Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para6 {
line-height:14px;
text-align:justify;
}
.para7 {
line-height:14px;
}
.para8 {
margin-right:29,2px;
line-height:14px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i
Hisenda realitzada el dia 30 de novembre de 2007.
Comença la
reunió a les 10 hores i 45 minuts.
Presideix el diputat senyor
Jesús Ros Piles.
Reunió número 5.

Projecte de llei de mesures fiscals, de gestió
administrativa i financera, i d'organització de La Generalitat
(RE número 4.
644, BOC número 22)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
ha presentat el projecte de llei de mesures fiscals i
de gestió administrativa i financera, i organització de La
Generalitat.

Anem, en primer lloc, a vore si hi ha el suficient
quòrum per a poder començar la comissió.

Senyora secretària.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar l'existència de quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora secretària.

Anem a passar al primer punt de l'ordre del dia,
que diu: lectura i aprovació de l'acta de la reunió
anterior.
Estem tots d'acord en l'acta, no?
Doncs, la donem per
aprovada.

El senyor president:

El punt número 2 és debat en
comissió del projecte de llei de mesures fiscals.
S'han
presentat les agrupacions, que vostés coneixeran, les que ha
presentat Esquerra Unida-el Bloc: Compromís, les que ha presentat el
Grup Socialista i totes les esmenes presentades pel Grup Popular.

Anem a debatre, lògicament, el primer bloc
d'esmenes, presentat pel Grup Socialista.
.
.
-perdó- anem a votar, en primer lloc, els articles,
abans d'entrar en les esmenes, que no tenen ninguna esmena
presentada; i si no tenen vostés ningun inconvenient, és
l'article que va de l'1 al 22.
Si no tenen inconvenient, els
votarem tots de forma de forma conjunta, perquè estos articles no
tenen ninguna esmena presentada per ningun grup polític.

Vots a favor d'estos articles?
9.
Abstencions?
7.
S'aproven els articles estos.

Passem ara a debatre el primer bloc d'esmenes
-com he dit abans- presentat pel Grup Socialista, que arreplega
la número 1 i totes les relacionades a continuació.

Per a la defensa d'este bloc d'esmenes,
té la paraula la senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Gracias, señor presidente.

Durante el debate a la totalidad a esta ley,
defendimos el rechazo, porque entendíamos que esta ley es una ley
que se utiliza de cajón de sastre, que sirve para remendar y
enmendar todas las leyes que se le ocurran al gobierno.
Pero también
lo defendimos porque entendíamos que se utilizaba la
modificación anual, porque esto parece también que es una
cuestión anual, e igual que los presupuestos, se utilizaba la
modificación de la Ley 3/1997 del tramo autonómico de los
impuestos cedidos, se utilizaba -repito- como a modo de regalo
anual que tocaba a los contribuyentes valencianos.

Entendíamos que esa no era forma de tratar el
tema impositivo y por eso fue uno de los puntos fuertes del rechazo de mi
grupo a esta ley.
Y, en ese sentido, van dirigidas las enmiendas que
defendemos ahora.
Son enmiendas que, todas y cada una de ellas, lo que
hacen es rechazar la modificación de esta ley, de la Ley
-repito- 3/1997 del tramo autonómico, rechazarla por
este medio, en esta forma, en esta ley de acompañamiento.

Dijimos en el debate de la totalidad, y lo volvemos a
repetir ahora, que esto no es algo que nos inventemos nosotros.
El propio
Jurídico Consultivo, en el informe que se presenta adjunto a esta
ley, la memoria del informe, se puede leer que hace una referencia
explícita a las 16 modificaciones, 16, que en los diez años
de vigencia de esta ley ha tenido, 16 modificaciones.
Todos los
años, todos los años han modificado esta ley, todos los
años se ha modificado por medio de ley de acompañamiento, un
artículo, dos, tres o más; y, además, algún
año ha tenido doble modificación porque también se
modificaba la ley en la propia ley de presupuestos.

Por eso, nosotros creemos que es hora ya de parar este
juego.
Creemos que hay que retirar todas las modificaciones que se producen
por medio de esta ley y hacer lo que corresponde.
Nosotros presentamos una
enmienda en la que pedimos, que en el plazo de tres meses, se presente por
el Consell, en concreto de esta ley, se presente el decreto legislativo
correspondiente.
Que se presente, además, a estas Cortes, porque no
renunciamos a nuestro derecho como diputados a efectuar el poder,
también, legislativo que tenemos.
Pero entendemos que esa
sería la forma correcta y lógica, y podríamos decir
incluso, hasta política decente de defender el tema impositivo.

Podríamos hacer, nosotros en nuestro derecho
estamos, igual que lo hacen otros grupos, podríamos hacer.
.
.
de
entrar a cuestionar qué tipo de deducciones: más menos,
arriba abajo; entendemos que no sería serio, en tanto que ni
siquiera el gobierno ha presentado las memorias económicas reales
para poder hacerlo.

Por eso, nuestras enmiendas se dirigen
-repito- a rechazar toda la modificación para
posteriormente pedir que en tres meses haya una discusión completa
global.
Una discusión en la cual podríamos, incluso, por
qué no, llegar a acuerdos si tenemos datos reales, si hablamos de
realidades.

Porque yo quiero recordar que en el debate de la
totalidad ya se afirmó veladamente por parte del conseller de Economía,
explícitamente, por parte del portavoz del Partido Popular que lo
que durante mucho tiempo habían estado hablando de las grandes
desgravaciones fiscales, de las grandes promesas del PP.
.
.
el propio
portavoz del Partido Popular, en el pleno, nos dijo que:
«¡Hombre!
Que no.
Que los beneficios fiscales provienen de
otros muchos, de otras.
.
.
Da igual de donde provengan.
» Creo que
fue la frase literal que dijo el portavoz del Partido Popular.

Porque, efectivamente, es así.
Porque los
beneficios fiscales que se nos han prometido año a año, por
medio de las modificaciones año a año de esta ley, por medio
de -lo que nosotros decimos- las mentiras que se le hacen a los
ciudadanos, luego se ve que no son realidad.

Hemos presentado hasta la saciedad y hemos
enseñado hasta la saciedad el famoso gráfico con las
pirámides.
La pirámide grande, grande, grande es la de las
mentiras que se prometen a los ciudadanos todos los años.
Últimamente, hasta se les manda una carta a su casa cuando existe
campaña electoral, y se les dice todo lo que van a tener de
beneficios fiscales.
La pirámide pequeñita, pequeñita,
pequeñita es la realidad que los ciudadanos luego ven en sus carnes
cuando hacen las desgravaciones fiscales.

Por eso, repito, que nuestras enmiendas pretenden
terminar de una vez con lo que nosotros hablamos de que es una
auténtica feria y una auténtica tómbola, de a ver
qué toca este año.

Nosotros entendemos que los impuestos es algo mucho
más serio.
Que cuando el Partido Popular plantea, como hace este
año, que hay que desgravar el patrimonio y hace toda una diatriba de
por qué hay que eliminar el impuesto de patrimonio, pero luego dice
que lo va a hacer en cuatro años, (so
d'un telèfon mòbil) que
casualmente.
.
.
, para que luego llegue el último año de
campaña electoral y lo alargue electoralmente.
Oiga, ¿en
qué quedamos?
Si es importantísimo háganlo ya.
(Veus) Si es
importantísimo háganlo ya, y si no, no lo alarguen cuatro
años.
¿O es que estamos hablando de otra cosa?

Por eso, repito, que yo creo que el tema de impuestos
hay que hablarlo muy en serio.
Hay que decir.
.
.
hay que hablar de
impuestos y hay que hablar de gastos.
Y cuando se habla de deducciones, hay
que ver, de verdad, cuánto dinero está perdiendo y
cuánto se va a ganar.
Porque es posible también que la
reducción de un impuesto signifique un aumento de gasto, o hay que
decir: «No, no, es que estamos apostando por una política
social determinada.
» Y, por eso, se hacen unas deducciones
determinadas dirigidas a una política social determinada.
»

Podríamos hablar: «La familia, apostamos
por la familia.
» Pero, claro, luego vemos informes que realizan
asociaciones totalmente objetivas y totalmente independientes y vemos que
las políticas de las familias, por ejemplo, en concreto de nuestra
comunidad, están a la cola respecto de otras comunidades de
España.

Por tanto, no es cierto que haya una política
familiar.
Cuando vemos las deducciones, además, dirigidas a la
familia, lo hemos visto, son céntimos para los ciudadanos
valencianos.
Esa es la realidad de la política fiscal que se
está dando en esta comunidad.
Es simplemente una tómbola
anual que se une al debate de presupuestos, donde todo se mezcla, donde
todo vale, donde no se habla seriamente de qué política
fiscal queremos, qué autonomía queremos para nuestro
gobierno.

Porque el gobierno es aquel que tiene posibilidad de
gastar, pero también el que tiene que distribuir como lo ingresa.
De
eso, no podemos hablar nunca en esta casa, en estas Cortes, porque el
gobierno del Partido Popular se ha negado a hacerlo.
El gobierno del
Partido Popular promulgó esta ley, lo dijimos en el debate de la
totalidad; mi grupo no la rechazó en su momento.
Era una ley que
avanzaba en el autogobierno.
Pero es una ley de la que se ha hecho mal uso,
año a año, hasta el extremo -repito- que poca
seriedad le podemos dar.

Hablábamos de que presentamos una enmienda
pidiendo la modificación, el decreto legislativo que unifique las
normas en esta ley.
Pero hacemos lo mismo también y lo pedimos
también, hay una enmienda específica para la ley de hacienda,
que este año -yo creo que el primer año, desde hace
doce, para qué vamos a engañarnos- este año no
se modifica la ley de hacienda, es cierto.
Pero es una ley en la cual la
inseguridad jurídica es total, es una ley que se ha estado
modificando año tras año tras año, excepción
tras excepción.
Una ley que teóricamente era para regular el
funcionamiento de la administración pública, lo que ha hecho
ha sido ir creando excepto que, excepto que.
.
.
una ley de exceptos.
Y creemos y entendemos
que es hora ya de que el Partido Popular cumpla, dicho sea de paso, lo que
fue un compromiso electoral del año 1995, del entonces candidato,
hoy innombrable, señor Zaplana.

En el 1995 el señor Zaplana se
comprometió a unificar, a hacer un decreto legislativo de la ley de
hacienda, y lo que hizo él y todos ustedes después han ido
continuando, ha sido ir modificándola artículo a
artículo de forma que la inseguridad es total.

Igualmente, también -y termino ya,
señor presidente- igualmente, también pedimos el
decreto legislativo de la ley de tasas, que se hizo recientemente, pero que
no ha servido para nada; al igual que hacen ustedes con la ley del 2007,
han ido modificándola de tal forma que es una auténtico
galimatías.

Yo quiero hacer una llamada de atención, a
pesar de que mi grupo se ha abstenido y no hemos enmendado, una llamada de
atención a lo que estamos haciendo con las tasas, por ejemplo, de
sanidad.
El hecho de que la mayor tecnología permita cada vez
especificar más el coste de los servicios sanitarios; en este caso,
modificamos un precio público que hasta este año era uno, con
esta ley se convierte en quinientos.
Quinientos precios distintos en
función de quinientas diferencias sanitarias.

Yo quiero hacer una llamada de atención, por
eso pedimos la modificación del decreto legislativo, en tanto que
entendemos que hay que parar, hay que ver exactamente si quizá
interesaría incluso hacer una ley de tasas sanitarias
específicas, una tasa distinta.

Por eso, nosotros creemos que ha llegado la hora
-repito- de parar con la ley de acompañamiento y entrar
seriamente en los temas, cuándo toca, cómo toca, y empezar a
hablarlo.
-Y repito- y este es el caso, por ejemplo, de la ley
de tasas que no lo hemos enmendado, pero sí entendemos que
deberíamos, estas Cortes, trabajar seriamente con estos temas.

Por mi parte nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té ara la paraula, en representació del
Grup Popular, el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Gracias, señor presidente.

Hay una cosa que está muy clara de las
políticas que sigue el Partido Popular; es que todo el mundo las
conoce.
Nosotros llevamos permanentemente bajando impuestos, tanto cuando
estábamos en el gobierno de la nación, como todos los
años que hemos estado en el gobierno de La Generalitat.
Eso se
conoce.
El resto es enredar.

Acaba de hacer ahora el presidente nacional del
Partido Popular, Mariano Rajoy, una propuesta importantísima:
sólo en la Comunidad Valenciana va a beneficiar a 800.
000
valencianos, que dejarán de tener retenciones.
Esa propuesta, no es
que haya sido rechazada por el Partido Socialista, es que ni siquiera se ha
comentado, porque el Partido Socialista  carece de cualquier tipo de
política fiscal que no sea incrementar la presión
fiscal.
.
.
-señora Moreno, la presión fiscal se ha
incrementado en España en dos puntos, desde que gobierna Zapatero,
en dos puntos- en que no sea incrementar la presión fiscal y
que no sea recaudar, recaudar y recaudar, para luego repartir subvenciones
y, para luego, francamente, comprar votos.

Nosotros en el Partido Popular (veus) no compramos votos, ni de los
ciudadanos, ni, sobre todo, compramos votos de los diputados
tránsfugas.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Marí Olano:

El mercado del diputado tránsfuga se lo dejamos
a ustedes, señoría, en régimen de monopolio.
(Remors)  Ustedes que tienen
poco aprecio hacia determinadas libertades y particularmente respecto a la
libertad de mercado, fíjese que ahí sí que le
reconocemos que la libertad de mercado es mala para comprar votos de
tránsfugas.
Eso se lo dejamos a ustedes en régimen de
monopolio.

Yo he leído el informe del Consejo
Jurídico Consultivo.
Yo no sé si.
.
.
me imagino que usted
también lo habrá leído, pero no compartimos
exactamente las cuestiones que dice el informe.
Es cierto que el informe
critica la ley de acompañamiento, pero le quiero leer.
.
.
, no la ley
de acompañamiento, sino el instrumento normativo que es la ley de
acompañamiento, pero le quiero decir respecto de lo que estamos
defendiendo ahora, respecto del bloque de enmiendas a que nos estamos
refiriendo ahora.

Dice el Consejo Jurídico Consultivo, que
«se informa favorablemente la parte fiscal siempre que constituya un
instrumento jurídico al servicio de la política
económica».
Y, desde luego, la política fiscal forma
parte de la política económica.
Yo puedo entender las
críticas a la ley de acompañamiento.
Lo que no entiendo es
que se critique la parte fiscal de la ley de acompañamiento.
Esta
ley es una ley esencialmente fiscal con unas cuantas medidas organizativas
de.
.
.
vaya, que yo no atrevería a calificar como de calado
revolucionario.

La ley es sobretodo fiscal y es una ley que no
presenta ningún problema de debate, absolutamente ninguno.
Ustedes
han podido debatir tanto la ley que han presentado enmiendas solicitando la
elaboración de textos refundidos y defendiendo aquí la
conveniencia de hacer textos refundidos, cosa que, desde luego, yo
-en parte- comparto también.
Ahora luego le diré
las razones de por qué vamos a rechazar esta elaboración de
textos refundidos.
Pero vamos, la refundación es una técnica
frecuentemente aplicada al ámbito fiscal, que es perfectamente
compartible por cualquiera que se dedique a esto, ¿no?

Hay muchas cosas de sus enmiendas que me asombran.
Hay
muchas cosas de sus enmiendas que me asombran.
Yo le pedí el otro
día que me explicara -y no he conseguido explicación;
ahora luego, creo que tiene todavía cuatro minutos para ver si me lo
explica- por qué ustedes rechazan que se establezcan
beneficios fiscales en el impuesto sobre el patrimonio y en los impuestos
cedidos con relación a la Copa del America y ustedes introducen esos beneficios fiscales tanto en
el Proyecto de ley de presupuestos del estado, presentado en el Congreso de
los Diputados, como mediante enmiendas -vaya técnica normativa
más buena- en el Senado a la Ley reguladora del mercado
hipotecario.

¿Por qué los beneficios fiscales con
relación a la Copa del America son buenos cuando los introduce el gobierno de la
nación y no son buenos cuando los introduce el gobierno del
presidente Camps?
¿Por qué?
Eso no me lo explicó el
otro día.
Bajó la cabeza, no me lo explicó el otro
día y a ver si ahora, en los cuatro minutos que le quedan, me lo
explican porque yo, la verdad es que lo he intentado comprender
-incluso me he hecho esquemas en casa y todo eso- y no lo he
entendido, oiga.

Nosotros, uno de los motivos por los cuales entendemos
que no es conveniente realizar textos refundidos, y particularmente con
relación a la ley de impuestos cedidos, es que nosotros vamos a
seguir modificando esta ley.
La hemos modificado en muchas ocasiones y la
vamos a seguir modificando el año que viene.
Vamos a seguir bajando
los impuestos el año que viene.
Ya lo hemos anunciado.
Es un
programa de legislatura.
Es un programa con el que nos presentamos a las
elecciones y es un programa que ahora es un programa de la entera
legislatura.

Vamos a aumentar, durante toda la legislatura, durante
toda la legislatura, el mínimo exento del impuesto sobre el
patrimonio y vamos a reducir, durante toda la legislatura, los tipos de
gravamen del impuesto sobre la renta de las personas físicas.
Cuartillo a cuartillo, pero lo vamos a hacer durante toda la legislatura,
porque la política fiscal del Partido Popular es constante y es
perfectamente coherente, tanto la que realizamos cuando gobernaba el
presidente Aznar, como la que realizó el presidente Zaplana
-que innombrable es para ustedes, porque les dio bastantes tundas
electorales- como las que está realizando el presidente Camps
y las que, a partir del mes de marzo, abril o mayo, realizará el
presidente Rajoy.

Nosotros bajamos los impuestos.
Ustedes, con las
enmiendas a la totalidad que defendió el otro día y con estas
enmiendas que está defendiendo ahora al articulado, lo que quieren
es que no se bajen los impuestos y eso, señoría, no lo
comprenden los ciudadanos.

Por cierto, la bajada de impuestos que ha realizado el
Partido Popular ha coincidido con los mayores incrementos de
recaudación de la historia de esta comunidad y con el mayor gasto
social de la historia de esta comunidad.
Se han bajado los impuestos, se ha
incrementado la recaudación y ese incremento de la
recaudación ha ido destinado a realizar gasto social, más que
nunca.
Esa es la ecuación de la política fiscal del Partido
Popular y como ustedes no la entienden les pasa lo que les pasa.

No sólo hay beneficios fiscales -se lo
dije el otro día-.
No sólo hay beneficios fiscales, que
los hay y muchos.
Hay bonificaciones, hay deducciones, hay exenciones.
Hay
también bajadas de impuestos puras y duras.
Bajar un punto la escala
de gravamen del impuesto de la renta de las personas físicas, del
tramo autonómico del impuesto de la renta de las personas
físicas, no es un beneficio fiscal.
Eso es bajar los impuestos, pura
y simplemente.
Con eso, nosotros entendemos que se potencia notoriamente la
actividad económica, que se recauda más y que podemos dedicar
más dinero a inversiones y a gasto social, a gasto en las personas.
Y eso se ha visto durante los últimos años.

Todas las asociaciones, absolutamente todas las que se
dedican a análisis de las cuestiones fiscales, -tanto las
independientes como las no independientes, porque para ustedes, parece ser
que son sólo independientes las asociaciones que piensan como
ustedes; para nosotros, no- todas han destacado la política
fiscal del Partido Popular, la política que beneficia a los
ciudadanos mediante bajadas constantes de impuestos.
Y en esa línea
vamos a seguir.

Nosotros -y con esto finalizo- creemos que
es mucho más serio bajar impuestos, recaudar menos, que subir lo
impuestos, recaudar más y dar subvenciones para comprar votos y
tránsfugas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Anem a donar-li ara la paraula, per al seu torn de
rèplica, a la representant del Grup Socialista.
Senyora Moreno,
té vosté la paraula.

La senyora Moreno Fernández:

Gracias, señor presidente.

Señor Marí, la verdad es que usted es
atrevido.
Que usted, portavoz de economía de gobierno del Partido
Popular valenciano, hable de comprar votos y de subvenciones es atrevido.

Mire usted el presupuesto -si se lo ha
leído- y verá usted dónde está en el
presupuesto.
Se llama capítulo IV; se llama subvenciones.
No le voy
a hablar de una ONG que está hoy en día saliendo en todos los
periódicos, en todas las radios, que la subvenciona su partido a
nivel nacional y los muchos y muchos dineros que se van de este presupuesto
de aquí a esa ONG.
CIPIE, creo que se llama.
¿Tiene algo que
ver con ustedes?
No le voy a hablar de Agua y Progreso.
No, mire, no le voy
a hablar.
.
.
porque yo quería hablar de impuestos.

Este es el problema: que no se habla de impuestos.
Hablar de impuestos es mucho más serio que decir «el PP baja
los impuestos»; mucho más serio.
Si usted, de verdad, pensara
que baja los impuestos, diría cuánto, diría
cuánto es el impacto.
¿Por qué no lo dice?
Porque sabe
que es ridículo.
Dígale a cuántos valencianos
-en sus papeles, con sus memorias- cuánto les va a
suponer eso que usted dice un punto, que lo que es una bajada porcentual
-tan porcentual y tan ridícula- que al ciudadano de a
pie, al contribuyente, no le afecta.
Esa es la realidad.

Usted dice que todo el mundo reconoce que somos los
que más.
.
.
No, oiga; no, no confunda.
Todo el mundo reconoce que
son los que más líneas tienen.
Es cierto; yo, también.
Si todos los años modifican la ley.
Todos los años, yo lo
digo: «La tómbola, el pito y la pelota; a ver a quién
le toca.
» Si cada año se inventan una nueva para tener
más.
Claro, eso lo dice todo el mundo.

Pero el problema no es tener muchas líneas con
muchas deducciones.
El problema es que esas deducciones sirvan para algo.
Y
se lo demostré en la ley de.
.
.
en el debate.
Las deducciones
sirven a 140.
000 valencianos, de 1.
900.
00: 7%.
Las deducciones son el 7%
-vuelvo a enseñarle el grafiquito; léaselo-.
Las
deducciones suponen 154.
000 en vez de 1.
900.
000, que habían dicho
ustedes en el año 2005.

O prometieron 1.
885.
000 y son 108.
000.
Esas son las
realidades.
Esas son las diferencias: 6%, 7% respecto a las promesas.
Eso
es hablar de impuestos; es hablar de impacto económico; es hablar de
cuánto se deja de recaudar o cuánto se gana.
Y lo
demás es demagogia y usted hace demagogia cuando dice: «Es
cuando más crecimiento.
.
.
cuando más impuestos se ha
recaudado.
» Oiga, es que tenemos.
.
.
España, en este
país, hemos tenido los mayores índices de crecimiento desde
hace muchos año y cuando un país crece, los impuestos,
evidentemente, crecen junto con el país y eso es lo que ha pasado en
esta comunidad, igual que en el conjunto de España.

La diferencia, ¿sabe cuál es?
Que
mientras que, en España, ese crecimiento económico y esa
mayor recaudación ha venido para tener superávit en las
cuentas e ir reduciendo nuestra deuda, superávit y reducir deuda y
poder hacer mayor gasto social, aquí tenemos más deuda,
seguimos un superávit -ya veremos cómo-, pero con
nuestras empresas públicas todas endeudadas y creciendo nuestra
deuda y sin hacer gasto social.
Eso es hablar de impuestos.
Se habla de
impuestos y se habla de gastos.

Podemos llenarnos la boca y hablar de lo que va a
hacer Rajoy.
Mire, Rajoy, afortunadamente, no va a hacer nada porque no va
a ganar las elecciones, pero su propuesta tiene la misma credibilidad que
tiene.
.
.
la misma credibilidad que tienen las promesas que hacen
ustedes todos los años, que prometen y que luego no cumplen.
Pero,
encima, si de verdad fueran serios y hablasen en serio, además de
decir a cuántos valencianos dicen ustedes que les afecta, digan
cuánto dinero se dejaría de ingresar en esta comunidad
también.

Insisto, afortunadamente, no se va a dar el caso y los
valencianos van a tener, en Madrid, un gobierno serio que va a hacer las
cosas serias.
Dicho sea de paso, si quieren que hablemos de las reformas
fiscales que se han hecho en Madrid y a cuánto han afectado, podemos
hablar.
Porque, efectivamente, hasta en eso también les llevamos
mucha delantera, porque cuando se hacen reformas fiscales se hacen para que
afecten de verdad a los que más las necesitan y no como en este
caso.

Y no le voy a contestar lo que usted quiere con la
misma cabeza que yo quiero.
Repito lo que le he dicho.
Pedimos que se
retiren todos, todos los artículos modificados porque queremos una
ley seria, una ley bien trabajada y una ley en la que, de verdad, se hable
de impuestos, se hable de cuál es el poder fiscal y la
autonomía fiscal de este gobierno.
Pero, también, sabiendo
que la autonomía es para ingreso y para el gasto y no la
tómbola anual en la que ustedes convierten los impuestos de los
valencianos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula ara també el senyor
Marí.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, presidente.

El año pasado, el portavoz, el entonces
portavoz del Grupo Parlamentario Socialista comenzaba defendiendo la
enmienda a la totalidad de su grupo parlamentario y diciendo que
serían los últimos presupuestos -los de este
año, los de 2007- elaborados por el presidente Camps.
Yo ya no
hace falta que diga más acerca de si se cumplen las previsiones
suyas o las previsiones nuestras en cuanto a quién va a ser el
próximo presidente del gobierno.
Yo le digo eso: empezó el
debate, la enmienda a la totalidad a los presupuestos de La Generalitat
para el año 2007, diciendo que eran los últimos presupuestos
elaborados por el gobierno del presidente Camps.

Agua y Progreso no es una institución
benéfica, no es una asociación independiente, ni nada que se
le parezca.
Es una institución de La Generalitat con forma de
fundación que defiende los intereses de los valencianos; los
intereses de que haya agua suficiente para nuestra tierra, cosa que a
ustedes no les viene bien.
Lo que sí es una asociación
privada es esa especie de asociación de la utilización de la
desalación a la que le han enchufado un montón de
subvenciones para poder hacer campañas propagandísticas;
campañas que sólo sirven para intentar justificar por
qué ustedes niegan constantemente el agua a la Comunidad Valenciana.

Mire, las cifras de lo que se ahorran los valencianos,
con relación a las medidas fiscales que adopta el Partido Popular,
las ha dicho el vicepresidente Camps por activa y por pasiva y están
en los periódicos.
Yo, hoy, no me las he traído y no necesito
decírselas.
Me remito al Diario de
Sesiones del último debate que
tuvimos en pleno respecto a esta ley con relación a esas cifras.
Están más claras que el agua.

Nosotros, señoría, no nos dedicamos en
absoluto a comprar votos; ustedes, sí.
Y, además, votos con
nombres y apellidos: Calomarde y Román Rodríguez, los dos
tránsfugas que el otro día les salvaron el pescuezo a la
ministra de Fomento.
Con nombres y apellidos: Calomarde, un error de mi
partido -he de reconocerlo- y Román Rodríguez, un
error.
Un tío -porque no tiene otro nombre- que, con el
apoyo y el respaldo que le dieron los ciudadanos al Partido Popular, se ha
dedicado a venderse a ustedes en distintas ocasiones, la última de
ellas la semana pasada.

Mire, hay muchísima gente beneficiada por la
política fiscal del Partido Popular, muchísima.
Las cifras
también las dio el otro día el vicepresidente Camps.
Acabo de
dar yo ahora una cifra: 800.
000 valencianos con la reforma fiscal que acaba
de proponer el presidente Rajoy, respecto de la cual, ustedes han
respondido diciendo que lo que quieren hacer es una ecotasa para subir los
impuestos con la excusa de luchar contra el cambio climático
-el país que, por cierto, más vergüenza
debería tener con los resultados de esa lucha contra el cambio
climático y se lo dijeron.
.
.
se lo dijo bien claro el presidente
de la comisión anteayer al Gobierno de España.

Este país y esta comunidad, España y la
Comunidad Valenciana, han crecido durante los últimos años no
porque sí, sino gracias a políticas muy acertadas.
Y dentro
de esas políticas acertadas están las políticas
fiscales del Partido Popular.

Las políticas fiscales que empezó a
aplicar el presidente Aznar fueron la chispa que encendió la vela
del crecimiento económico que ha tenido este país, hoguera
que ustedes se están encargando de aguar.
Se están encargando
de apagar y ahí está ese 4,1% de inflación anual que
está hoy en los periódicos y, respecto del cual, tampoco
hemos tenido más explicación que, probablemente, siga
creciendo la inflación hasta dentro de unos meses.
Efectivamente,
hasta dentro de unos meses, hasta que empecemos a gobernar nosotros y
empecemos a cambiar.
Le recuerdo lo que dijo Pla el año pasado.
Le
recuerdo lo que dijo Pla el año pasado, que esos, los del año
pasado, serían los últimos presupuestos elaborados por el
gobierno del presidente Camps.

En fin, señoría, yo creo que queda muy
claro cuáles son las posturas de unos y otros.
Ustedes no quieren
bajar los impuestos; nosotros, sí.
Y ahí está lo que
decimos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Anem a passar, doncs, a votar este primer bloc
d'esmenes en el seu conjunt, si no hi ha cap observació.

Sí, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Primer, una pregunta.
L'esmena 73, està
en el primer bloc o en el segon, del Partit Socialista?

El senyor president:

L'esmena 73?

La senyora Mollà Herrera:

Es que no está en la hoja esa.

El senyor president:

Doncs mira, en el primer bloc, no me consta.

La senyora Mollà Herrera:

I en el segon, tampoc.

El senyor president:

I en el segon bloc, -que encara no l'hem
discutit- la ficarem.

En el segon bloc, no?
, l'esmena 73.

La senyora Mollà Herrera:

No, la de disposición única.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
en el segon bloc.

La senyora Mollà Herrera:

Aleshores, a part la 29, 38 i 41.

El senyor president:

Senyories, anem a passar a
votar, en primer lloc, l'esmena 29, la 38 i la 41.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
6.
En contra?
8.
Abstencions?
1.

Ara passem a votar l'article 23 i
l'article 24, que sí que han tingut esmenes.
Vots a favor de
l'article 23 i 24?
8.
En contra?
6.
Abstencions?
1.

Passem a continuació a debatre el primer bloc
d'esmenes presentat per Esquerra Unida, Compromís.
El bloc
d'esmenes.
.
.
(remors) Senyories, senyories, hi ha alguna qüestió o
algun problema que puguem resoldre ací els que estem.
.
.
?
8 membres
de la Mesa té el Grup Popular, 6 el Grup Socialista i 1
Compromís.

Senyories, seguim.
Anem a debatre el primer bloc
d'esmenes presentat per Compromís, que arreplega
l'esmena que va de la 4 a la 23.
Per a defensar este bloc
d'esmenes té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor
president.

Jo voldria, en primer lloc, fer un petit resum de
totes les esmenes que presentem des de Compromís.
La part que
correspon al primer bloc van relacionades amb l'article 25 i
són, lògicament, d'augment de les quanties que planteja
el Consell i de canvis de les condicions per a accedir a aquestos
beneficis.
(Remors)

El segon bloc va destinat a
supressió.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà, un
moment.

Senyories, té la paraula la senyora
Mollà i m'agradaria que poguérem escoltar el que
està dient.

La senyora Mollà Herrera:

En segon lloc seria la
supressió de les modificacions que planteja el Consell,
modificacions de lleis que directament no han de vindre en aquesta llei
d'acompanyament dels pressupostos, perquè res tenen a vore amb
el desenvolupament dels pressupostos.
Per tant, ens trobem davant una nova
utilització que fa el govern del Partit Popular de la llei de
mesures fiscals per evadir els debats dintre de Les Corts, que és on
deuria tindre el seu procediment legislatiu.
I el tercer bloc,
lògicament, és de les disposicions que van relacionades amb
el segon bloc.

Nosaltres, el plantejament del Grup Parlamentari
Compromís respecte a aquesta llei pretén acostar la
legislació a la realitat de les persones.
Per tant, el primer bloc,
lògicament, volen fer les apreciacions de com el Consell no
està veient la realitat actual de les persones quant als beneficis
que deurien aplicar-se.

El plantejament que el Consell fa de la seua
política fiscal, si tenim en compte els increments d'algunes
ajudes fiscals, resulta com a menys irreal, ja que alguns d'estos
increments no abasten ni la taxa d'augment dels índex dels
preus al consum.

El senyor president:

Un moment, senyora
Mollà.

Senyories.
.
.
(El senyor
president parla amb el micròfon desconnectat)

La senyora Mollà Herrera:

Moltes gràcies,
senyor president.

Jo no sé si posar-me a parlar de transfuguismes
o de com les lluites internes de cada partit estan en tots els grups
parlamentaris que es representen en la cambra, perquè això
sembla que és el més interessant d'avui.
Però
bé.
.
.

Tenint en compte les limitacions reglamentàries
a les modificacions que el nostre grup pot introduir, i partint de les
afirmacions que vaig sostindre en la discussió sobre la llei de
mesures fiscals en què demanàrem la seua devolució,
creiem que és imperatiu introduir algunes modificacions de quanties
que permeten accedir a la ciutadania als beneficis fiscals que
s'apunten en esta llei, encara que siguen beneficis escassos.

De la mateixa manera, el nostre grup pretén i
manté la seua posició respecte que estos beneficis i ajudes
han d'anar dirigits a aquella part de la ciutadania que realment els
necessita i no que s'aplique de forma generalitzada sense tenir en
compte la distribució real de la renda.

L'estat de benestar ha d'anar dirigit a
aquella part de la població que el sistema de mercat exclou de
l'accés als mitjans, exclusió que es produïx en
diferents graus.
I, per tant, els recursos públics han
d'ajudar a corregir estes diferències, precisament per la
política antisocial que desenvolupa el Partit Popular.

Les ajudes per naixement o adopció necessiten
una adequació, encara que siga mínima la realitat de les
necessitats de les famílies amb un nou membre en la família.
Crec que les necessitats familiars de les que vostés, el Partit
Popular, diuen que es preocupen tant, són molt majors que
l'increment que vostés introduïxen.
D'ací
que el nostre grup plantege les necessitats d'almenys aconseguir els
365 euros de deduccions per este concepte igual que aconseguir 320 euros en
beneficis fiscals, quan l'adopció siga d'un xiquet o
xiqueta amb discapacitat o per part múltiple.

Els increments apuntats de 100 euros en totes les
aportacions que arreplega l'article 25 de la llei ens pareix en
qualsevol cas insuficients.
I la nostra proposta original, que apunta una
discussió global, pretén corregir, com els he dit, les
diferències reals que es produïxen entre famílies amb
rendes diferents.

D'ací que proposem que se suprimisca el
límit dels 1.
800 euros de renda real per a benefici de les
deduccions fiscals per a les persones majors de 75 anys o majors de 65 amb
discapacitat.
Atés que, de mantindre's eixe límit, la
totalitat dels ingressos es destinaran a manteniment personal.
I, vista la
política de privatitzacions en residències que el Consell ha
mantingut, ens temem que inclús eixes ajudes seran insuficients
perquè es concrete el dret que, al nostre entendre, hauria de ser
reconegut com a un dret universal a l'atenció residencial o
familiar de les persones majors.
De la mateixa manera, l'increment
que proposem de deducció del 15 al 55% de les quanties destinades
als gastos de guarderia o centres de primer cicle permetria a les
famílies assumir l'educació dels xiquets i xiquetes.

Respecte a açò, la nostra proposta, com
vostés bé saben, és la que els gastos de les
famílies en guarderies hauria de ser assumida en la seua totalitat
per l'estat, creant una xarxa pública de centres
d'atenció dels xiquets i xiquetes menors de tres anys i que la
deducció d'estos gastos familiars fóra del cent per
cent.

En un altre ordre de coses, proposem l'increment
del 5 al 10% per a la deducció per inversions realment realitzades
en l'aprofitament d'energies renovables en un intent per fer
mínimament competitiva la inversió per les famílies en
este tipus de tecnologies que poden permetre la reducció de les
emissions del CO2.
En eixe sentit, els dirigim la proposta
d'augmentar la base màxima de deducció de 4.
100 a 6.
000
euros per tractament de residus agrícoles, forestals o olis usats o
l'increment del 20% al 25 per donacions efectuades amb finalitat
ecològica.

Una altra part de les esmenes que hem presentat van
relacionades amb els joves, quant a la vivenda habitual de lloguer o de
compra.
Nosaltres ja li vam plantejar al conseller d'Economia i
també en la discussió de la llei d'acompanyament com no
enteníem el concepte que tenia el Consell sobre els joves i la
vivenda habitual, atenent que els joves hui per hui tenen un difícil
accés a la vivenda habitual i, per tant, hi ha moltes esmenes que
van relacionades amb els joves que ja disposen d'ella.
La
problemàtica està que els joves no poden accedir.
Però, a banda d'això també considerem
mínimes les aportacions que es fan als joves que tenen aquesta
vivenda.

Jo voldria donar unes dades que hem tret del Consell
de la Joventut del butlletí de l'Observatori jove de la
vivenda referit al primer trimestre de 2003, que diu, que diu que
l'ingrés mínim de la Comunitat Valenciana per poder
comprar una vivenda lliure és de 28.
555 euros.
En canvi, el salari
mitjà dels joves valencians supera per poc els 14.
000 euros.
Amb
açò el que vol dir, i per províncies, vol dir que
Alacant presenta les pitjors dades, ja que un jove necessitaria un augment
del salari del 122%, en València un 87% i en Castelló un 85%.
Per tant, el joves hui per hui amb el seu propi salari no donaríem
abast amb les hipoteques i amb els lloguers que se plantegen hui en la
Comunitat Valenciana.

La taxa de població jove emancipada va
descendir en quatre dècimes en el primer trimestre d'aquest
any, situant-se entre les persones, entre els joves de 18 a 34 anys en el
50%.
Sols el 50% dels joves entre 18 i 34 anys es troba emancipat en el
nostre país valencià.

A banda d'això, l'esforç
mitjà que fa una persona per accedir a una vivenda lliure en la
comunitat és del 60% del seu sou; en Alacant suposa el 66,7%, en
Castelló el 55,7 i en València el 56,2%.
Per tant, les
mesures que se plantegen amb aquesta llei no responen en ningun moment a la
realitat que s'està vivint hui per hui els joves per a
l'accés a la vivenda tan de lloguer com de compra.

Per fer-nos una idea: més o menys 700 euros
s'han de dedicar per a pagar una hipoteca.
El que diu aquest estudi
és que, per a què un jove poguera viure en condicions de
qualitat, és que només el 30% del seu sou anara destinat a
pagar les hipoteques o pagar el lloguer.
Estaríem parlant de 350
euros, que serien els que deuria pagar.
Una diferència de 350 amb el
que estan pagant hui en dia.
Per tant, les ajudes que el govern del Partit
Popular pretén donar a aquest col·lectiu jove són
insignificants.

Vist açò podem també parlar de
com moltes d'estes ajudes no van al final destinades a sectors que se
suposa que planteja el govern Popular.
La dificultat que el govern Popular
fa per a què la gent puga beneficiar-se d'aquestes ajudes
és dificultosa, com a poc.

Per tant, nosaltres plantegem totes estes
qüestions, que se modifiquen algunes condicions de les que planteja el
govern Popular per accedir a les ajudes a les persones que més
necessiten d'estes ajudes per a la seua qualitat de vida i
d'augment d'estes quanties, ja que hui per hui el que planteja
el Partit Popular no és la realitat que viu la ciutadania
generalitzada en el País Valencià.

No tinc res més a dir.
Espere que
açò siga una reflexió que faça el Partit
Popular i que recolze les esmenes que el Grup Parlamentari de
Compromís ha fet a aquest article 25.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Mollà.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Moltes gràcies,
senyor president.

Estem en un plantejament un poc més positiu que
el que han escoltat anteriorment, per part del Grup de Compromís,
donat que es partix del plantejament de la legitimitat de la Llei de
mesures fiscals i financeres i d'organització administrativa
de la Generalitat valenciana, a diferència d'altres
intervencions.
I, encara que es mantinga una crítica o una censura a
la utilització de la llei, en qualsevol cas, almenys en la
matèria fiscal, acabem d'escoltar una intervenció
ortodoxa des del plantejament que la llei d'acompanyament és
legítima, a més de legal, per a produir modificacions en els
tributs, perquè formen part de l'aplicació de la
política econòmica i de gestió pressupostària
durant el pròxim any.

Per tant, jo vull destacar almenys en este aspecte, en
este bloc d'esmenes parcials, que s'admet i accepta plenament
la legitimitat de la llei d'acompanyament.
La qual cosa deuria portar
a la reflexió a altres tipus de crítiques al respecte.

Dit açò és lògic
també que eixa conclusió siga així, perquè el
mateix grup de Compromís les esmenes que està presentant
d'alguna manera -altra cosa serà si és errada o
no la posició nostra o la del Grup de Compromís-
però, en qualsevol cas, el que sempre s'ha discutit,
plantejant modificacions de la llei d'acompanyament perquè a
través de la llei d'acompanyament s'apliquen eixes
esmenes.
Per tant, la llei d'acompanyament és un instrument
vàlid per a la política econòmica en el pròxim
any 2008.

Ara bé, el que no compartim són ja els
criteris de fons de les qüestions que han plantejat en la llei
d'acompanyament en esta matèria dels tributs.
I això,
lògicament, és ja també legítim.
Cada grup pot
pensar que les modificacions que es plantegen són suficients o
són insuficients.

Jo he dit que els tributs -i mos val per a totes
les esmenes que s'han presentat-, se pot discutir la quantia,
efectivament, però jo he de dir en recolzament de la llei
d'acompanyament i de les quanties, tal i com queden, una primera
apreciació de caràcter general, i és que el que hem de
tindre en compte és que tenim una tercera part del que és la
recaptació pels tributs que es modifiquen, són tributs
cedits, parcialment, la recaptació, el tribut seguix sent de
l'estat, i és en eixe tram autonòmic en el qual se pot
legislar.

Per tant, quan estem veient les bonificacions o les
reduccions que s'apliquen, el que hem de multiplicar és per
tres si volem obtindre quin és el pes real del benefici fiscal.
Però, clar, podem dir que 100 euros són pocs, o 200 euros
són pocs, o que s'hauria d'incrementar on diu 175 a 275,
per exemple, en el que afecta a les deduccions dels ascendents majors de 75
o els majors de 75 anys que siguen discapacitats, i aixina en la resta de
les intervencions; on diu 265 deurien ser 525, per exemple en les
deduccions autonòmiques sobre les quantitats que se destinen a
guarderies; i, aixina, successivament.

Efectivament, podríem entrar en una
discussió, més o menys quantitativa, però el que jo
vull que se tinga en compte -en nom del meu grup- és que
eixa deducció, per exemple, de la quantitat que se demana que se
modifique de 175, en realitat, si contemplàrem, que
legislàrem sobre el cent per cent de la tributació,
estaríem parlant, en proporció, del triple; és a dir,
que estem parlant -i això és important per a totes les
esmenes- que cal tindre en compte que eixa subvenció, eixe
benefici fiscal, eixa subvenció, en definitiva, que se dóna a
la gent perquè se deduïsca del que deuria pagar -que
això, en definitiva, és el que és un benefici
fiscal-, és el triple.
Les quantitats que estan deduint-se en
el tram autonòmic, el pes relatiu és una tercera part de la
tributació.
Això, per tant, és un aspecte important.

En segon lloc, per a totes les esmenes que se
plantegen, per a la modificació de les deduccions, cal tindre en
compte que hi ha una memòria econòmica, memòria
econòmica que se va fer en l'establiment inicial per llei
d'acompanyament d'estos beneficis.
Hi ha beneficis que se van
introduir en l'any 2004, precisament en una llei
d'acompanyament com és la deducció quant als ascendents
majors de 75 anys o 65 amb discapacitació, tal és la llei
2004, la qual va introduir la deducció en guarderies.
I hi han hagut
en els anys 2005, 2006, 2007, deduccions que han anat fent-se en altres
tributs que sí que ja són cedits al cent per cent, com
són l'impost de successions i donacions, o l'impost de
patrimoni, en estos moments que està bonificant-se.
Bé,
podrem dir que és molt o no, són quantitats significatives
dins del tram autonòmic.

Se critica el tema de la vivenda.
Jo, el que he de
dir-li també a Compromís és que precisament el que
estem fent és compensar la reducció que el govern que
Compromís recolza en Madrid, doncs és el que des de meitat
del dia 26 de gener -crec recordar exactament-, de l'any,
ha començat a.
.
.
reduir-se el que és, en l'any 2006, la
deducció en vivenda.
Bé, si en Madrid s'està
recolzant un govern que fa reduccions en els beneficis fiscals de la
vivenda per a tot el món, per a joves, majors i no majors, i pareix
bé en Madrid eixa reducció, no entenem com ara aquí,
en el tram autonòmic, que tenim menys pes relatiu en el conjunt de
la deducció, i damunt que mosatros fem l'esforç que no
es perga per eixa modificació legislativa del govern central en
Madrid, fem l'esforç autonòmic que se compense amb un
increment de deduccions per a poder pal·liar eixa reducció
del govern en Madrid, ¿com és possible que eixa
política se recolza per part de Compromís en Madrid i
aquí que, precisament, el que estem introduint són mesures
que eliminen eixa distorsió, eixa reducció de bonificacions
per als valencians joves -els que busquen trobar la vivenda,
rehabilitar-la, en fi, tot això que se mos ha dit abans-, i
com ara en canvi aquí, doncs pareix mal el que estem fent?
I,
s'està sostenint un govern en Madrid que el que sí que
està fent és una política de reducció
d'ajudes en la vivenda.

Per tant, mosatros entenem -i com ve
perfectament explicat en les modificacions de la llei
d'acompanyament-, s'està fent una política
social, una política de progrés en tots els aspectes de
reduir la càrrega fiscal, de reduir-la, al contrari del que diu la
representant de Compromís, estem aplicant-la precisament en els
col·lectius i sectors més necessitats.
Eixes bonificacions de
vivenda, eixes bonificacions en matèria d'ascendents, en
matèria de guarderia que, com he dit abans moltes d'elles
establides per primera volta en l'any 2004, i després en
reduccions posteriors o en bonificacions posteriors, bé, eixa
política està fent-se i està anant als sectors
més desafavorits, els sectors que més ajuda necessiten.

I, per tant, és compatible eixa política
d'ajuda als més necessitats amb un foment de l'economia
que és necessari també per a impulsar el creixement
econòmic, i forma part de les polítiques que des del govern
de La Generalitat se vénen fent; perquè se puga impulsar
l'ocupació, se puguen fomentar les activitats, gràcies
a eixa major liquiditat en mans del públic.
Podrà
paréixer-li poc, doncs.
.
.
és com tot, sempre se pot demanar
més al que se deduïx, però des del punt de vista de
mosatros pensem que són correctes les modificacions tal com
s'han plantejat per la llei i, per tant, mosatros, no tenim
més a dir.

S'han comentat abans algunes qüestions per
companys del meu grup, que recolze també plenament i són
vigents en este punt de les esmenes d'Esquerra Unida, de
Compromís.
I, per tant, no tinc tampoc més a afegir en este
moment.

I, el que anem a fer, doncs, el Grup Popular,
és votar en contra de les esmenes que se mos han presentat.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Doncs té ara la paraula, en el seu torn de
rèplica, la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, jo li agraïsc al representant del
Partit Popular que diga que les nostres propostes, doncs bé,
són si més no constructives, no?
, malgrat que no compartix la
finalitat.

Però, jo sí que volia dir que no
sé com, però el Partit Popular té una capacitat de
tergiversar les paraules del Grup Parlamentari Compromís, no
sé si per anar-se'n per la tangent o, simplement, doncs,
perquè no mos han entés.
Tal volta jo no m'explique com
deuria.
Jo crec que hem deixat clar, i ho hem deixat també en el
debat de la llei d'acompanyament, que nosaltres no recolzem la
utilització que se fa per part del Consell d'aquesta llei per
a modificar altres lleis que deurien tindre el seu tràmit legislatiu
en Les Corts.
No estem d'acord que s'evadisquen els debats de
qüestions importants que aquí se plantegen, com modificacions
que se fan de lleis que deurien, com a mínim, com a mínim,
ser debatudes pels grups parlamentaris que estem aquí a Les Corts.

Per tant, no li donem cap legitimitat a la llei
d'acompanyament en el sentit que planteja el company del Partit
Popular.
No li donem la legitimitat a aquestes modificacions que en el
segon bloc, nosaltres, ja parlarem sobre si tenen la seua legitimitat o no.
Però, però, en aquest article, nosaltres sí que
entenem que qüestions que són per al benefici de persones, que
veritablement necessiten, alguns són beneficis per a persones que
veritablement els necessiten.

Hem també de dir la nostra, i hem de dir que,
hui per hui, el Partit Popular no està adonant-se de quina és
la realitat que viuen aquests col·lectius, no?
, realitats que viuen
les famílies, les persones dependents, discapacitats, els joves.
.
.
Hui per hui, el Partit Popular, no està veient la necessitat que
tenen aquestes famílies, la necessitat real, la necessitat del 2007,
del segle XXI.
Estem ací al segle XXI i al 2007.
I la realitat que
viuen aquestes famílies, persones dependents, discapacitats, joves,
etcètera, és molt, molt, molt diferent i no se pal·lia
amb les quantitats que planteja el Consell, no?

Per tant, nosaltres sí que creguem que este
augment de 100 euros que fem a les partides, sí que suposaria,
sí que suposaria, almenys, una quantitat, dir-li raonable
perquè pogueren fer front als gastos que tenen i etcètera,
no?
L'augment que fa el Partit Popular és de 5 euros; jo no
sé si això és ridícul o no, qualificar-ho de
ridícul o no.
Nosaltres crec, crec que d'un any a un altre la
societat canvia moltíssim, i en una societat consumista, capitalista
com la que tenim, on les famílies, on les persones dependents, on
els joves, etcètera, estan patint aquest sistema, doncs deuria
atendre's les seues necessitats en unes condicions més
lògiques, no?

A banda d'això, jo abans m'he
deixat dos qüestions que se m'han passat, que són els
criteris pels quals nosaltres considerem que s'han de donar les
ajudes a les entitats que veritablement fomenten l'ús del
valencià.
Nosaltres creguem que com a mínim, com a
mínim -i no és una qüestió, crec jo, molt
disbaratada-, com a mínim, estes entitats, deurien regir-se
pel criteris de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua per a
obtindre aquests beneficis, i no tant com s'està fent avui en
dia, que és donar beneficis a dit, a dit, a associacions i a
entitats que res tenen quant a l'objectiu, no?
, d'aquest
benefici, que és el foment de l'ús del valencià,
res tenen a vore en açò.
Per tant, nosaltres creguem que
introduir un criteri de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua
perquè vagen destinats, o no, uns beneficis a determinades entitats
no és una qüestió que el Partit Popular haja de
rebutjar-nos.

I, ja, per acabar, una puntualització que ja
és de forma, i ja és constant en la llei
d'acompanyament, que és la nomenclatura que se fa dels
apartats.
¿Com es possible, com és possible que encara
hàgem d'estar parlant de qüestions com que la ñ en castellà ara
siga la o en
valencià, i introduir qüestions que només fan que.
.
.
són errors, són errors, no?
I jo crec que això
és una qüestió que ja de per si, el Consell, per una
vegada -jo no sé si ja mos sentirà-, per favor,
s'ajuste un poquet a les qüestions ja lingüístiques,
no?
, que intente, que intente, per favor, no embolicar-nos, aquí, en
qüestions tan simples com que la ñ en castellà siga la o en valencià, etcètera, etcètera.

Ja està.
Res més a dir, gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Li donem la paraula al representant del Grup Popular,
senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Bé, cada u ha dit el que ha dit i, aleshores,
ara sí que ja no entenem la posició de Compromís,
perquè o se modifiquen les esmenes o, siga, les esmenes modifiquen
els articles de la llei, i, per tant, se vol millorar la llei
d'acompanyament, i, almenys, s'està acceptant la
legitimitat d'eixa llei o se fa com el Grup Socialista que no se
planteja cap esmena i diu: «Astò jo ho rebutge totalment, i
astò no ho accepte i no presentem res -aquí ho
critiquem tot, i ja està-.
» Bé, després
està la coherència de cadascú, que és el que fa
on governa, no?
, si utilitza lleis d'acompanyament o disposicions
addicionals.
Però, en qualsevol cas, ja no entenem la posició
de Compromís, perquè o bé les modificacions proposades
pel govern són correctes, o són millorables.
.
.
i per
això s'esmena, i és el que s'ha fet.
Per tant, jo
no he tergiversat res, simplement he sigut conseqüent en la
valoració de com ha actuat el Grup de Compromís en este debat
en comissió.

Quant a les dos qüestions que planteja, de manera
concreta, que ha dit que han sigut en relació a les entitats.
.
.
i
gravacions o les deduccions per a les entitats que fomenten o promocionen
l'ús lingüístic, la llengua valenciana, no podem
admetre eixe plantejament des d'un punt de vista ja de tècnica
legislativa.
No és bo que lleis fiscals regulen institucions,
conceptes que corresponen a altres àmbits de legislació.
Les
lleis fiscals no han de legislar sobre conceptes de dret privat, no han de
legislar sobre conceptes de dret administratiu, és una defectuosa
tècnica legislativa.
I el que ha de fer la llei fiscal, la llei
tributària, és regular el que està fet materialment,
definir què és el que vol fer i amb una finalitat.

Correspon a altres lleis interpretar el que eixa llei
ha dit des del punt de vista del que les normatives externes, la llei
fiscal, diuen.
Per tant, no hem de dir aquí ara si el
valencià ha d'estar regulat d'esta manera o de
l'altra, quines entitats són les que han de rebre eixes
subvencions o eixes desgravacions en este cas, sinó que el que han
de fer és regular, conforme diu aquí.
És a dir, el que
fomenta el valencià, l'entitat que el fomente, podrà
desgravar-se, podrà deduir-se, podrà tindre uns beneficis
fiscals.
I ha de ser l'àmbit de la qualificació
jurídica de les entitats, ahí ha de ser en tot cas on
s'interprete, però no en la llei fiscal.

Quant al tema també del valencià,
però ja en si hi ha alguns errors o no.
Bé, és
possible, és possible que n'hi hagen.
Hi ha també quan
se presenten en castellà disposicions.
I està en
tràmit que se diu de «correcció d'errors»,
«d'errades», que hi ha posterior a tota formulació
de llei.

Per tant, eixa esmena es podrà fer,
m'imagine; i si la diputada fa arribar on estan eixes errades
lingüístiques, m'imagine que no hi haurà cap
problema en si hi ha una posterior correcció d'errades, que
m'imagine que n'hi haurà, perquè hi ha en totes
les lleis, en molts textos sempre hi ha alguna errada.
Se poden fer les
correccions en valencià, si és que són realment
errades de la llengua valenciana i no importacions de modismes o de girs
que no corresponen a la llengua valenciana, i sí a altres
llengües que són autònomes i diferents a la nostra.

Dit això, mosatros, per tant, mos reiterem en
els arguments de fons quant a les esmenes de la part fiscal.
I entenem que
és encertat el projecte de llei de mesures d'acompanyament en
este primer bloc que hem debatut.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Anem a passar a votar, després del debat
d'este bloc d'esmenes presentat per Compromís.
No
sé si hi haurà alguna observació o les votem totes
conjuntament?

Passem a votar les esmenes que, com hem dit, comprenen
de la 4 a la 23.
Vots a favor?
1.
En contra?
8.
Abstencions?
6.

Passem, a continuació, a votar l'article
25, que sí que té esmenes.
Vots a favor de l'article
25?
8.
En contra?
6.
Abstencions?
1.

Passem, a continuació, a debatre el tercer
bloc, presentat pel Grup Socialista, que arreplega l'esmena 24, i a
continuació totes les relacionades a continuació, que
són totes les que queden, inclosa la 73 que no estava en esta
relació i la.
.
.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Signes.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, senyor president.

Coneixíem en el Grup Socialista el tic
caïnita que bé caracteritzant últimament el Partit
Popular.
Un tic que se caracteritza per la defenestració a tots els
qui no es quadren a les ordres del brigada Camps.
Dic
«brigada», perquè si fóra coronel haguera pogut
imposar les seues tesis sobre el transvasament de l'Ebre i sobre
l'aigua a Rajoy.
Però va i resulta que hi ha un president del
Partit Popular d'Aragó, que no ostenta presidència de
comunitat autònoma, que mana més que el brigada Camps.

El que de veritat m'ha sorprés és
el poc tarannà de la primera intervenció que ha fet el primer
representant del Partit Popular en nomenar tío a un diputat que encara ho és, Calomarde,
president en el seu moment del Consell Escolar Valencià quan
l'actual president Camps era conseller d'Educació, per
tant, president del Consell Escolar Valencià comptant i gaudint amb
tota la confiança de qui hui és president de La Generalitat;
i també va ser vicepresident del Consell Valencià de Cultura,
evidentment comptant i gaudint amb tota la confiança de qui hui
és president de La Generalitat.

Per tant, la facilitat que vostés tenen per a
aquells que no s'agenollen i peguen la cabotada davant de les ordres
dels dirigents del seu partit, és una facilitat realment pasmosa que, comparada amb el
mecanisme democràtic que altres partits ací presents, i no
diré només el meu, sinó també el de
Compromís, solem practicar, la veritat és que mos
sorprén, mos sorprén moltíssim.

La llei d'acompanyament no hauria d'anar
més enllà del que és necessari per a
l'execució dels pressupostos.
No obstant, com ja ve sent
costum, el Consell utilitza esta llei per a modificar altres textos legals
en aspectes que no guarden cap relació amb la política
econòmica ni amb la gestió i organització
administrativa; aspectes tan importants com l'ordenació del
territori, la protecció del paisatge o l'activitat
urbanística.

Esta pràctica, senyors del Partit Popular,
representa una perversió del sistema parlamentari en tant que furta
a Les Corts el seu dret a debatre una d'eixes modificacions
legislatives amb l'atenció que es mereixen, convertint amb
este sistema en mer tràmit del debat parlamentari.

El fet que en esta llei d'acompanyament se
modifiquen la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge i se modifique la Llei urbanística
valenciana, en el primer cas, en el cas de la Llei d'ordenació
del territori i protecció del paisatge disminuint la
participació ciutadana en aspectes que se contenen dins
d'ella, i en el cas de la Llei urbanística valenciana
intentant traure els ajuntaments del consell superior d'urbanisme,
quant a vostés se'ls ompli la boca parlant de municipalisme,
tant en les Corts Valencianes com en la Federació Valenciana de
Municipis i Províncies, és un doble atemptat.
I ara vaig a
explicar a què.

En primer lloc, evidentment, és un doble
atemptat, un atemptat, en primer lloc, a allò que representa el
municipalisme en este moment en la Comunitat Valenciana.
Els ajuntaments
que estan en una situació econòmica deficient, els
ajuntaments que en este moment són els principals artífexs de
les actuacions urbanístiques que se desenvolupen dins de la
Comunitat Valenciana, que vostés vullguen traure'ls de
l'òrgan de decisió on, en definitiva, culminen eixos
processos urbanístics que enceten els mateixos ajuntaments, la
veritat és que és pegar una estocada de mort a uns
ajuntaments que, repetisc, tenen, a més del problema que
vostés pretenen infringir-los, molts altres problemes que
vostés no són, no han sigut, ni de tenen voluntat de
solucionar, com és el compliment del pacte local valencià i
les tres potes que pengen d'ell: la Llei de règim local
valenciana, que van ja vostés pel vuité esborrany i ha passat
tres voltes, tres, al ple del Consell i ha sigut retirada, i és
fonamental per al municipalisme; en segon lloc, seguixen sense crear ni
dotar el fons autonòmic de cooperació municipal; i, en tercer
lloc, seguixen sense crear eixa comissió mixta entre la
Federació Valenciana de Municipis i Províncies i el Consell.
Per falta de voluntat política i perquè vostés no
creuen en el municipalisme.

I este intent de traure del consell superior
d'urbanisme els ajuntaments, en una modificació de la LUV per
la porta de darrere, a través de la llei d'acompanyament,
confirma i ratifica, com li estic dient, que vostés no creuen en el
municipalisme.
Ho han demostrat des de l'any 1999, quan
s'aprovà el pacte local valencià, i seguixen
demostrant-ho en este moment a través de la llei
d'acompanyament que hui presenten a les Corts Valencianes.

Però és que a més vostés,
vostés, en esta llei d'acompanyament, li estan pegant una
estocada i un atac a la línia de flotació d'un aspecte
que és fonamental, imprescindible per a l'economia valenciana
en este moment i sobretot per al sector de la construcció.

Els promotors estan exigint desesperadament als
partits polítics i a la societat valenciana que se posen
d'acord en un tema tan fonamental com és la regulació
de l'urbanisme valencià.
Estan exigint que això siga
aixina.
Una regulació que és absolutament necessària
degut a la inseguretat jurídica en què es troba el sector.
Una inseguretat jurídica provocada per vostés amb una llei
urbanística valenciana, recorreguda per la Unió Europea i
enviada al Tribunal de Luxemburg.
Amb una llei d'ordenació del
territori que vostés encara estan per traure tots els plans
d'acció territorial que pengen d'ella i no hi ha indicis
de quant van a aprovar-se, com és el del litoral, com és de
l'horta, com és el de riscs sísmics.

És a dir, en este moment hi ha una vertadera
inseguretat jurídica.
El sector no sap què va a passar,
què va a passar amb eixes lleis.
I a més, si a això se
li suma la punxada de la bambolla immobiliària, realment
vostés comprendran que el sector a més estiga demanant
insistentment que els partits polítics.
.
.
Però nosaltres
també pensem que, a part dels partits polítics, hem
d'integrar en eixa mesa de negociació a altres agents de la
societat valenciana, com puguen ser els socials, els econòmics,
etcètera, etcètera, que estiguen demanant que això
siga una qüestió ràpida i imprescindible.

I bé, pareixia que havíem
començat a entendre-mos, senyors del Partit Popular.
Pareixia que el
conseller havia apuntat que acceptava eixe repte que li plantejaven els
promotors i els urbanitzadors.

El Partit Socialista, a través de la boca
d'este diputat, acceptà també la proposta,
l'acceptà, i acceptàrem començar a negociar un
text refós o un text únic -com se vullga dir- de
les tres lleis urbanístiques valencianes: la de sòl no
urbanitzable, la Llei d'ordenació del territori i
protecció del paisatge i la Llei urbanística valenciana per a
eliminar eixa inseguretat que penja, repetisc, sobre els promotors.

I quan ja créiem i teníem
l'esperança que estàvem a les portes d'encetar un
procés que podia durar mitja legislatura, i quan ja pareixia que
estàvem a les portes que anàvem a ser capaços de
consensuar unes mesures provisionals, unes mesures provisionals que duraren
d'ací que el pacte se consumara, substituint allò que
es diu «la moratòria», en este moment mos trobem que
vostés, pel seu compte i raó, sense comptar en ningú,
sense plantejar-li el tema a ningú, vostés, a través
de la porta de darrere modifiquen la LOT i modifiquen la Llei
urbanística valenciana.

Per això li plantege que vostés, amb
esta llei d'acompanyament, han pegat una estocada a un tema que
és fonamental, no únicament per al sector, senyor
Marí, no únicament per al sector, sinó per a
l'economia valenciana, per a l'economia valenciana.
I
això els socialistes ho lamentem moltíssim.
La veritat
és que ho lamentem.
I no sabem a què atindre-mos, no sabem si
creure el conseller García Antón quan diu el que diu o no
sabem si creure el Consell quan planteja esta llei d'acompanyament.
No sabem quina és la veu autoritzada del Consell, ¿és
García Antón, quan diu que sí a eixa
negociació?
El Consell, el Ple del Consell, ¿desautoritza
García Antón quan modifica estes lleis a través de la
llei d'acompanyament i, per tant, trenca les vies i canals i opcions
de pacte?
No ho sabem.
Esperem que vostés mos ho expliquen.
(Veus)

El Grup Socialista, senyor Marí, va presentar
una esmena a la totalitat d'esta llei basant-se en esta
utilització indeguda que es fa d'ella, i davant del rebuig de
l'esmena, intentaré, amb la defensa de les esmenes parcials
més importants, promoure un mínim debat parlamentari sobre
les importants qüestions que afecten.
No sé si vosté
entrarà en este debat parlamentari o anirà per altres derroteros.
.
.
 Però,
bé.
(Veus)

En l'article 48 de la llei
d'acompanyament, nosaltres presentem una esmena de
substitució.
Quan al capítol IV del títol III de la
Llei 4/2004, d'ordenació del territori i protecció del
paisatge, vostés, a través de la llei d'acompanyament
modifiquen el contingut dels articles 65 a 68 de la LOT, amb esta
modificació, senyor Marí, l'Institut d'Estudis
Territorials i del Paisatge queda reduït a l'Institut del
Paisatge, i el seu director serà, per la modificació de la
llei d'acompanyament el director general del Paisatge, llevat que el
Consell, a proposta del conseller competent en la matèria,
atribuïxca la direcció de l'institut a una persona
diferent del director general.

En primer lloc, el Grup Socialista vol denunciar la
falta de justificació i l'eliminació de les
qüestions territorials en l'activitat de l'institut, i
entén que s'estan limitant amb això les vies de
participació de la societat i dels sectors directament afectats en
la identificació dels problemes territorials i en la
definició de les estratègies, la qual cosa indica, senyor
Marí, una voluntat del Consell d'imposar una determinada
política territorial que obeïxca als seus propis interessos.

Dit açò, l'esmena que presenta el
Grup Socialista consistix en substituir eixe punt 2 de l'article 67
sobre el director de l'Institut del Paisatge, proposant que siga
nomenat pel Consell a proposta del conseller.

En l'esmena de l'article 48, el Grup
Socialista presenta una esmena al nou redactat referit a la
composició del Consell Rector de l'Institut del Paisatge.
La
nostra esmena va dirigida a incloure en el consell rector representants
dels sectors socials, econòmics, acadèmics i mediambientals
de la Comunitat Valenciana.
Entenem que ja no correspon a l'Institut
del Paisatge l'elaboració de propostes, la investigació
i la formació i el seguiment de les polítiques del paisatge.
I atés que este és un bé social i un patrimoni
cultural de tots els valencians, resulta imprescindible que en este consell
rector incorpore a tots els sectors representatius de la Comunitat
Valenciana.

Me queden 58 segons.
En este article se suprimix
també.
.
.
, l'article 49, se suprimix el paràgraf segon
de l'apartat 3 de l'article 92 de la LOT, que, a més a
més, fa referència a l'Institut d'Estudis
Territorials i del Paisatge.
Establix com a competències de la
conselleria l'impuls i desenvolupament dels òrgans i
fòrums de debat i participació ciutadana previstos en els
articles 99 i 100.
En estos articles la llei es referix a les
organitzacions o fòrums que ja existixen o que es puguen crear, i la
creació de les juntes de participació de territori i
paisatge.

Demanem, senyor Marí, la supressió
d'este article, perquè entenem que s'ha aprofitat la
referència a un institut, el nom del qual és canviant, per a,
de pas, eliminar tota l'obligació de la conselleria a promoure
el debat i la participació pública en les qüestions
relacionades amb el territori.
Eliminant el paràgraf que es
pretén, es resta influència a estes juntes de
participació en la política efectiva que desenvolupe La
Generalitat, una cosa que considerem molt greu, ja que la llei considera
estes juntes com a vehicle directe de la participació ciutadana en
les polítiques territorials i de paisatge, havent d'integrar
les institucions i organitzacions relacionades amb estes matèries.

Estes qüestions, i després me
referiré, si tinc opció, a l'article 51, senyor
Marí, fan que siga poc creïble, gens creïble, eixa llei de
participació ciutadana que està elaborant la conselleria
competent.
¡Gens creïble!
.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
Gens creïble.

I, per tant, després me referiré a
l'article 51.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, el senyor Marí.
(Veus)

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, presidente.

La verdad es que resulta bastante atrevido hablar de
ánimo cainita con la situación que tienen ustedes.
Yo no he
sacado el tema antes, no.
.
.
Estamos siendo extremadamente prudentes en el
Partido Popular constantemente, desde el primer momento, lo llegó a
agradecer, esta prudencia por parte del Partido Popular, el propio
interesado desde la tribuna de oradores.
Estamos siendo bastante, bastante
elegantes con la situación que ha ocurrido, que está
ocurriendo y que seguirá ocurriendo en su partido.

Yo no entiendo para qué saca lo de
«ánimo cainita».
En fin, yo no quiero ser muy duro.
Simplemente, desviaré un poquitín el tema.
Nosotros, mire, no
voy a hablar yo de complejo cainita o de ánimo cainita en el Partido
Popular, entre otras cosas, para que no nos acusen de cercanos a una
confesión religiosa determinada o algo por el estilo, que
Caín era un personaje bíblico.
.
.
Me voy a dedicar a los
personajes clásicos.

Lo que sí que vemos en su partido es un
complejo de Edipo, lo de matar al padre, que es exactamente lo que
están haciendo ustedes, matarlo, matarlo, matarlo.
.
.
al padre, al
secretario general de su partido, al que lo han matado
políticamente.
(Algú diu:
«Camps.
.
.
») Muerto y bien muerto, y
en el suelo rematado.

Dicho esto, tema que ha sacado usted, que no he sacado
yo, dicho esto, me refiero a lo de «tío».
Mire, yo creo
que dentro de la dinámica parlamentaria, en que la señora
Moreno cada dos por tres nos llama mentirosos, decirle a alguien
«tío» tampoco es que sea (veus) una cosa como muy grave.
.
.
(Veus) ¡No!
, tío, individuo, sujeto.
.
.
Le puede decir
lo que quiera.
Yo le leo lo que escribe hoy un respetable periodista.
(Veus) Simplemente dice de este
señor.
.
.
, dice de este señor, del Calomarde este, que fue en
nuestras listas por desgraciado error, que «ha traicionado a sus
electores», página 10 de la edición nacional del diario
El Mundo.
¡Le
llama traidor!
Dice además una cosa a la que yo me he referido antes:
nosotros, el mercado del transfuguismo, se lo dejamos a ustedes en
régimen de monopolio, porque dice (veus) Justino Sinova, «el mercadeo es una actividad
legítima (veus) salvo cuando se paga en fraudes», y un fraude es apoyar
en el parlamento lo que no se cree, que es lo que hace él, aunque a
ustedes les venga muy bien.
Con dinero que no se tiene o con la renuncia a
las convicciones, que es lo que han hecho ustedes.

Les recuerdo que nuestros dos partidos son firmantes
de un pacto antitransfuguismo que ustedes se han pasado por el arco del
triunfo a la primera ocasión que han podido.
.
.
¡Con nombres y
apellidos, señoría!
, con nombres y apellidos.

Dicho esto, no quiero entrar otra vez a repetir el
debate que tenemos todos los años acerca del instrumento de la ley
de acompañamiento, debate en el que ya le digo que coincido en buena
medida con que este es un instrumento que poco a poco tendríamos que
ir cambiando.
Sí que le digo que, en primer lugar, esta es la ley de
acompañamiento menos de acompañamiento de todas las que se
han presentado.
Es decir, (veus) es una ley esencialmente fiscal en la cual hay unas cuantas
medidas organizativas administrativas que por mucho que usted quiera
vestirlas, pues, bueno, no creo que le pongan a nadie.
Es decir, son
medidas que tienen por objeto modificar cuestiones muy pequeñitas
afectantes al régimen jurídico de unas cuantas cositas que
hay por ahí.
¡Nada más!
¡Nada más!
(Tussen)

Le ha salido.
.
.
Les ha salido razonablemente mal el
debate con relación a lo de las entidades locales, porque el propio
Partido Popular ha presentado una enmienda para explicitar lo que ya estaba
implícito en la redacción de la ley.
Nosotros creemos en el
municipalismo.
Pero, ¡cómo no vamos a creer en el
municipalismo, si estamos gobernando en la inmensa mayoría de los
municipios de la Comunidad Valenciana!
(Tussen) ¡Los que no gobiernan en municipios
prácticamente son ustedes, oiga!
Si es que la mayor parte de la
población valenciana vive en municipios gobernados por el Partido
Popular, sobre todo tras las últimas elecciones.
Yo,
¿qué quiere que le diga?
, pues, ¡claro que creemos en
el municipalismo!
¡Si a nosotros nos viene muy bien creer en el
municipalismo!
A los que les viene fatal es a ustedes, ¡que no
gobiernan en ningún lado!
, y cada vez menos.
Yo, ¿qué
quiere que le diga?
(Veus)

También le digo con relación a esto.
Usted habrá leído.
.
.
Antes le he leído el
 dictamen, un apartado, el dictamen del Consejo Jurídico
Consultivo a su compañera, su compañera y mi
compañera, que todos somos diputados.
.
.
Le leo otra cosa que dice el
dictamen del Comité Económico y Social de la Comunidad
Valenciana: «El comité valora positivamente la
reducción del número de leyes modificadas por el anteproyecto
de ley, en línea con lo que ocurrió el año anterior,
siguiendo las recomendaciones que el comité ha efectuado en
dictámenes precedentes.
»

Yo, señoría, no veo que haya
ningún inconveniente con las medidas que hay hoy, a utilizar una ley
como la ley de acompañamiento para hacer las cuatro o cinco
modificaciones, o diez, me da lo mismo, que contiene la ley de
acompañamiento.
Ninguno.
Hemos tenido tiempo de sobra de
discutirlos.
Usted ha argumentado por activa y por pasiva, yo he
argumentado, no hay ningún problema, se ha tramitado con plena luz,
con plenos taquígrafos, era un debate totalmente claro,
¿qué problema hay?

Yo, eso lo entendería, (veus) como le ocurrió, ya
le digo, por citarlo, a la Ley 42/1994, la última ley de
acompañamiento que elaboró Felipe González.
Oiga, esa
ley modificaba 54 leyes.
Ahí sí que lo entiendo.
Pero
aquí se modifican apenas diez disposiciones.
Y de la LUV, por mucho
que usted quiera decir de la LUV.
.
.
La LUV es una ley con doscientos.
.
.
, no
recuerdo cuántos, doscientos.
.
.
, más de doscientos sesenta
artículos.
.
.
¡Se modifica un apartado o dos apartados!
Que
quieren darle a eso modificación de calado.
.
.
, el tamaño de
modificación de calado.
.
.

Por cierto, creo que ha cometido usted un error,
Cristina Moreno me diría que «¡mientes!
».
.
.
No,
no, me imagino que se habrá equivocado, o igual el equivocado soy
yo, no estoy seguro, pero yo creo que todavía no está
demandada ante el Tribunal de Justicia de las Comunidades Europeas la
inadecuación al derecho comunitario de la LUV.
Yo creo que
todavía no está demandada, ¿eh?
(Algú diu: «Es al tribunal de Luxemburgo.
») Yo creo que todavía no.
De todas maneras, es una
cuestión que se comprueba y ya está.
Yo creo que la
comisión acordó en su día la interposición de
la demanda, pero el servicio jurídico de la comisión la
demanda no la ha presentado todavía y la abogacía del estado
no la ha recibido.
Pero, bueno, es una cuestión que tampoco tiene
más trascendencia.

Lo que sí que está claro es la voluntad
de la comisión de demandarla, y lo que sí que está
claro es la voluntad de la Generalitat valenciana de defender.
.
.
-voluntad, si se lo permite el estado, claro, de defender.
.
.
, que nos
defiende el estado, el que defiende.
.
.
, el abogado del estado es el que va
a tener que defender a la Comunidad Valenciana ante el Tribunal de Justicia
de las Comunidades Europeas, nosotros no tenemos abogado directo ante el
tribunal, es el abogado del estado el que representa y defiende a las
comunidades autónomas-, de defender la plena adecuación
al derecho comunitario de la Ley urbanística valenciana.
Plena e
íntegra.
Y, si no, no pasa nada, ya dictará el tribunal
sentencia dentro de tres años, y dentro de tres años, o yo o
usted estaremos equivocados, nos pondremos rojos.
(Veus) Por supuesto, como ha
ocurrido en muchas cosas.

Los promotores están bien con la Ley
urbanística valenciana, pero este debate no creo que toque
aquí, porque de la Ley urbanística valenciana se trata solo
un tema muy concreto en el cual, además, coincidimos.
El contenido
de su enmienda al consejo del territorio.
.
.
, de (ininte­l·ligible) .
.
.
territorio, el contenido de su enmienda es
prácticamente igual ¡que el nuestro!
, ¡es
prácticamente igual!
¡Si es que coincidimos!

Van a estar los entes locales, (veus) van a estar agentes
económicos y sociales, van a estar universidades, que ustedes se
olvidan de las universidades.
.
.
, van a estar.
Yo, ¿qué quiere
que le diga?
, es el mismo, hemos presentado la enmienda, y ahora ha sido
además aclarada con las enmiendas transaccionales de
aproximación que ha presentado el Grupo Parlamentario Popular y que
han sido admitidas a trámite por la mesa.

Por lo tanto, todas las medidas que se recogen en la
ley son absolutamente adecuadas.
Ninguna de ellas me atrevería yo a
calificarlas como de calado revolucionario, no creo que susciten muchos
artículos de opinión estas medidas, no creo que susciten un
excesivo debate más allá que el que tenemos aquí
nosotros, en parte por obligación.
.
.
Le digo «por
obligación», porque la verdad es que discutir de algunas
modificaciones de las que se introducen, como, por ejemplo, la que aclara a
quién corresponde ejercer la potestad sancionadora, pues, no parece
que tenga.
.
.
Vamos, no parece que tenga una trascendencia política
tremenda.

Y ustedes han intentado sin más repetir el
debate de otros años, solo que con menos argumentos esta vez, porque
esta vez la ley de acompañamiento es la ley que menos
acompaña a los presupuestos de todas las que se han presentado.

Por último, y con esto yo ya acabo, me
gustaría que, si tiene tiempo ahora, entra también otro
aspecto del debate, y que me diga si es (veus) más correcto, desde el punto de vista parlamentario,
tramitar una ley como esta, como la que estamos tramitando, que presentar
una ley de presupuestos que modifica doce leyes no tributarias y, en cuanto
a las tributarias, modifica prácticamente a todas, que es lo que ha
hecho el proyecto de ley presentado por el vicepresidente Solbes ante el
Congreso de los Diputados, o si es mejor tramitar una ley como la que
estamos tramitando ahora, que introducir la ley reguladora del mercado
hipotecario en enmiendas, en el trámite del Senado, unas enmiendas
que introducen modificaciones en el fondo de garantía del pago de
alimentos, (veus)
otras enmiendas que introducen beneficios fiscales con relación a la
Copa del America -beneficios
fiscales que ustedes rechazan en las leyes de La Generalitat-, y
otras enmiendas que modifican más de diez artículos de la Ley
de enjuiciamiento civil y de la Ley de procedimiento laboral en materia de
plazos, presentación de escritos y actos de comunicación.

Dígame si considera usted que es más
correcto, parlamentariamente, hacer eso mediante enmiendas, en el
último trámite posible, en el Senado, de una ley muy
específica, como es la que regula el mercado hipotecario, que
tramitar modificaciones puramente orgánicas, puramente
orgánicas, a través de una ley que hemos podido debatir
aquí con luz y taquígrafos desde el primer momento, desde que
entró en la cámara, hasta que se vote al final.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Té la paraula, per al torn de rèplica,
el senyor Signes, per cinc minuts.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, per acabar el primer tema que li he plantejat,
la seua expressió ha sigut «el tio este», referint-se a
Calomarde.
Expressió que, per cert, vostés no fan de cara a
Maruja Sánchez, que és tota una heroïna per part de
vostés.
Porta dotze anys xuplant del pot en l'Ajuntament de
Benidorm.
Però, bé, això és una
qüestió que s'ho faran mirar vostés, si volen
fer-s'ho mirar; i si no, no s'ho facen mirar.

Anem a vore.
Vosté ha explicat que van a
plantejar la defensa dels termes de la LUV davant la Unió Europea.
Això d'alguna manera trenca l'oferta que García
Antón, el conseller García Antón, ens ha fet de, com
dia abans, fer un text únic i, per tant, pactar amb tot el
món este tema i, digam, traure un text refós.
Bé.
Jo
hauré d'aclarir-me quina és la voluntat real de
vostés, perquè cada u diu una cosa, però, bé,
ja ens ho aclariran.

Anem a vore.
Hi ha un tema que nosaltres pensem que
és fonamental, que és l'esmena a l'article 51 de
la LUV.
No és una esmena menor.
Nosaltres, efectivament, hem
detectat que vostés havien eliminat els ajuntaments, nosaltres hem
inclòs la nostra esmena als ajuntaments i a les entitats
mediambientals.
Jo he intentat amb vosté fer una transaccional en la
qual nosaltres incloíem, incloíem, a les universitats
-que estem d'acord que estiguen, i no les hem
inclòs-, si vostés incloïen a les entitats
mediambientals.
Vosté m'ha dit que no té.
.
.
vaja,
que no li permeten que les entitats mediambientals estiguen dins del
consell superior d'urbanisme.
Quina por tenen vostés a les
entitats mediambientals, quan són fonamentals per a la
definició del territori valencià?
Quina por els tenen?

En tot cas, no serà possible la
transacció i cadascú defensarà la nostra esmena, la
nostra esmena, nosaltres, perquè vostés tenen un galimaties
que no s'aclarixen.
Vostés acaben de presentar una esmena del
PP a una esmena anterior també del PP, i l'esmena del PP a
l'esmena del PP no coincidix amb l'acord que l'Ajuntament
de València, l'alcaldessa Rita Barberá votà a
favor en ple el 26 d'octubre de 2007.
Senyor Marí, a vore si
vostés s'aclarixen d'una punyetera volta en este tema de
la inclusió dels ajuntaments dins del consell superior
d'urbanisme.

És a dir, vostés presenten una llei
d'acompanyament, el PP presenta una esmena, vostés ara
presenten una esmena a l'esmena del PP i ninguna de les dos esmenes
coincidix amb el que Rita Barberá esmena i aprova en el ple del 26
d'octubre de 2007.

Vostés tenen un problema, vostés tenen
un problema, que no és un problema purament administratiu.
Vostés estan en un debat intens sobre l'exclusió o no
dels ajuntaments del consell superior d'urbanisme, que no és
cosa menor -li ho repetisc-, que no és cosa menor.
És a dir, excloure els principals artífexs de les actuacions
urbanístiques d'eixe consell no és cosa menor.

I vostés estan mantenint un pols entre
vostés i estan esmenant-se uns a altres.
Evidentment, el que
dóna una visualització claríssima de la unitat que
tenen en este tema, esmenant-se uns a altres i Rita Barberá aprovant
una cosa que no té res a vore amb ninguna de les dos esmenes.

Vostés tenen un galimaties muntat en este tema,
que si després té temps, o en un altre moment, haurà
d'aclarir-mos als representants socialistes, perquè la veritat
és que no acabem de saber.
.
.
, i voldríem saber-ho,
sincerament.
Què és el que volen vostés?
Que estiguen
els ajuntaments?
Que no estiguen els ajuntaments?
És que no sabem el
que volen.
Hi ha tantes esmenes del PP i reesmenes i tal.
.
.
Necessitem
saber-ho, perquè per a nosaltres és fonamental que els
ajuntament estiguen en eixe consell superior d'urbanisme, com ho han
estat des de l'aprovació de la LOT per part de vostés.

Vostés els posaren i vostés pretenen
llevar-los ara.
No ho entenem.
En este període que els ajuntaments
han estat dins d'eixe consell -que es dia d'una altra
manera, però han estat dins del consell-, què és
el que han fet els ajuntaments, quins interessos seus han defensat que
vostés han aplegat a la conclusió que allí dins els
molesten?
Hauran d'explicar-ho, hauran d'explicar-ho.
I,
sobretot, repetisc, el galimaties que vostés han muntat amb estes
esmenes del PP contra esmenes del PP i contra l'acord de Rita
Barberá.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias.

Mire, que el gobierno vaya a defender, el Consell vaya
a defender, a suministrar argumentos al abogado del estado para que
defienda la plena adecuación de la Ley urbanística valenciana
al derecho comunitario europeo, no contradice en nada a la
elaboración del texto refundido.
No tiene nada que ver una cosa con
la otra.

Además, le quiero recordar que la idea de la
elaboración de un texto refundido no es suya.
Está ya
prevista en la LUV, que se aprobó a propuesta del gobierno.
La
disposición final tercera de la LUV lo prevé.
Es más,
hay un dictamen del Consejo Jurídico Consultivo sobre el proyecto
del (inintel·ligible) .
.
.
¡Pues ya está!
Entonces, si ya lo
sabe.
.
.

De todas maneras, yo no creo que ese sea un debate que
afecte a las enmiendas que se han presentado.
Estamos en otro debate, un
debate en el cual yo, además, estoy.
.
.
en cierto sentido me
gusta bastante más que debatir acerca de si están incluidos
los entes locales o no en el consejo de ordenación del territorio.
Es decir, me gusta más porque es que sí que lo están.
Es que yo lo veo muy claro.
Le leo el contenido de nuestra enmienda.
(Remors) «Reglamentariamente
se establecerá.
.
.

El senyor president:

Senyories, senyories, per favor.
.
.

El senyor Marí Olano:

«Reglamentariamente se establecerá su
composición, organización y funcionamiento.
En todo caso,
actuará como órgano colegiado, compuesto por expertos en
urbanismo de reconocida competencia, los que asesoran con rectitud las
cuestiones que se sometan a su consideración.
En su nombramiento se
dará adecuada participación, entre otras entidades, a las
entidades locales.
» Si sí que están.
Esa es la
aclaración que se ha presentado.
(Remors)

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Marí Olano:

Mire, oiga, si al principio.
.
.

El senyor president:

.
.
.
cada u té el seu torn de paraula.

El senyor Marí Olano:

.
.
.
la intención era implícita y
ahora se ha explicitado, si la redacción no fue en un primer momento
todo lo correcta, no pasa nada, está muy clara la voluntad del Grupo
Popular.
Que, por cierto, no es que esta enmienda nos la hayamos inventado
nosotros, a mí me la ha trasladado la Conselleria de Territorio,
¿eh?
Es la Conselleria de Territorio la que quiere claramente que
estén.
Y si ha dado lugar, por lo que sea, ha dado lugar a
algún equívoco la primera redacción, está
deshecho el equívoco.

Nosotros queremos que estén las entidades
locales, queremos que estén las universidades, queremos que
estén las agrupaciones profesionales y queremos que estén los
agentes económicos y sociales.
Y además, los expertos deben
ser de reconocida competencia.
Y, por supuesto, que entre esos expertos de
reconocida competencia, puede haber personas vinculadas a las asociaciones
ecologistas.
Por cierto, asociaciones ecologistas que se puede decir que
también entran dentro del término «agentes
económicos y sociales».
Y a mí me da la
impresión, a mí me da la impresión de que más
de una asociación ecologista está presente en foros, en foros
compuestos por agentes económicos sociales.

Pero, en fin, lo que estábamos debatiendo es si
van a estar o no van estar las entidades locales.
Es explícita,
clara, la voluntad del Grupo Parlamentario Popular, que traslada a su vez
la voluntad del gobierno, de que estén las entidades locales.
Y yo
creo que el debate este ya, con relación a las entidades locales, no
da para mucho más.

La verdad es que no he tomado nota de ninguna
cuestión más que quiera responderle respecto a algunas
enmiendas más concretas.

Y finalizo reiterándole lo que le he dicho.
Es
decir, si el eje central de este debate, que yo creo que lo ha sido, es la
participación o no de los entes locales en el consejo de territorio,
estamos totalmente de acuerdo: van a participar.
Ahora lo único que
queda es que ustedes voten favorablemente a la enmienda que hemos
presentado.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Anem a passar.
.
.
(S'interromp
la gravació) Anem a passar a votar,
en primer lloc, l'esmena 58, que ha demanat Compromís que la
passàrem a votar per separat.
Vots a favor de l'esmena 58?
5.
En contra?
8.

Anem a passar a votar l'esmena 73, també
de forma solitària.
Vots a favor de l'esmena 73?
Unanimitat.

I ara passem a votar la resta de les esmenes.
Vots a
favor de la resta de les esmenes?
4.
En contra?
8.
Abstencions?
(Remors) 1.

Anem a passar a votar els articles 26, 27, 28, 29 i
30, si les seues senyories volen que els voten de forma conjunta.
Tots
tenen esmenes.
Repetisc, 26, 27, 28, 29 i 30.
Vots a favor d'estos
articles?
8.
En contra?
5.
(Remors) Allò personal és més directe, és
més humà, més.
.
.
(Remors)

Passem a debatre el quart
bloc que s'ha presentat per Compromís.
I ahí he de fer
l'observació que l'esmena 61 que figura en este bloc,
crec que és una esmena de tot el món.
Una cosa aixina,
¿no?
, senyor lletrat.
En qualsevol cas.
.
.
(Remors) En qualsevol cas, com
és de tot el món, a l'hora de votar ja la traurem del
bloc, i si de cas, la votarem i tal.

I ara vosté, senyora Mollà, té la
paraula per a defensar les esmenes que van de la 30 a la 60.
I la 61,
després ja la votaríem si això.

Té vosté la paraula, senyora
Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El grup de Compromís, en aquest segon bloc, ha
plantejat les supressions de les modificacions a articles de la llei
d'acompanyament que ha presentat el Consell, per entendre -i
això va ser el fonament de la nostra esmena a la totalitat
d'aquesta llei-, per entendre que les modificacions de lleis
que fa el Consell en aquesta llei d'acompanyament res tenen a vore
amb la finalitat de la llei d'acompanyament, (remors) res tenen a vore amb la
finalitat de la llei d'acompanyament, que ha de ser, en tot cas, que
els pressupostos puguen desenvolupar-se com han de ser.

Per tant, nosaltres, lògicament, discrepem un
poquet en el que ha plantejat abans el company del Partit Socialista en el
tema de la modificació que se fa en la llei urbanística,
perquè malgrat que el fons és compartit, crec, per tots els
grups parlamentaris, per això el Partit Popular també
s'ha autoesmenat, nosaltres entenem que no és la forma.

Nosaltres entenem que s'ha de suprimir
directament la modificació que planteja el Consell, perquè,
perquè aquest debat d'una llei tan important, com la llei
urbanística, a més una llei tan discutida i qüestionada,
s'ha de plantejar de la manera que toca.
S'ha de plantejar de
la manera que toca quant al debat, que hauria de desenvolupar-se
d'una manera independent d'aquesta llei d'acompanyament,
un debat que hauria d'estar present en Les Corts i que els grups
parlamentaris pogueren debatre'l de forma independent, però
també, també que siga un debat amb el conjunt de la
ciutadania, -no?
- amb els seus representants en els ajuntaments
i en els ens socials, econòmics, mediambientals que estan al
País Valencià i que molt, molt, molt tenen a dir sobre
aquesta llei urbanística.

Per tant, nosaltres, directament, demanem la
supressió d'aquesta modificació, entenent que si ja per
si mateix presenta errors.
.
.
Volguera dir errors, perquè supose que
el company del Partit Popular me dirà que no era intencionat, jo
sí considere que el Consell va fer intencionada aquesta
supressió dels ajuntaments perquè no li interessa;
directament no li interessa que cap ajuntament li pose les vergonyes a
l'aire, no?

A més d'això, l'ús
que s'ha fet d'aquesta llei d'acompanyament i,
lògicament, en el punt de la Llei urbanística,
-s'ha vist ja evident en l'esmena que ha presentat el
Partit Popular- ens recolza en la idea que tenim de
l'abús que fa el Consell en aquesta llei per tal
d'evadir els debats dins de Les Corts, amb els partits
polítics i del debat públic, no?

Ara bé, quan el debat públic surt a la
palestra, quan els ajuntaments es veuen afectats i posen el crit al cel, el
Partit Popular, lògicament, ha hagut de donar marxa enrere i ara ens
presenta una esmena per a allò políticament correcte.
Nosaltres entenem que les intencions del Consell estaven claríssimes
i el problema que hi hagut ací és que no han pogut
-doncs bé- mirar a un altre costat perquè la
gent, perquè els ajuntaments, perquè els partits miraren cap
a un altre costat.

Ens hem adonat; els ajuntaments s'han adonat;
les entitats s'han adonat i han posat el crit al cel i, ara, el
Partit Popular vol vendre-mos la papereta d'allò
políticament correcte, cosa a la qual mos tenen acostumats.

Per tant, si ja per si mateix ve amb errades,
nosaltres demanem que els grups parlamentaris recolzen aquesta esmena per
tal que el Consell no vulga, amb una modificació en la llei
d'acompanyament, modificar una llei tan important com és la
llei urbanística i que deuria estar present en un debat més
enllà del que avui tenim ací, no?

Una altra qüestió és el tema de la
modificació que presenten en l'Institut del Paisatge.
Jo ja
crec que vaig deixar clar en el debat de la llei d'acompanyament, amb
l'esmena a la totalitat, que aquest institut, fins i tot, el Consell
Econòmic i Social ja ve a dir que està creat en 2004 i avui
se'ns presenta una altra vegada en una esmena de modificació
de la llei d'acompanyament.

Nosaltres entenem, per un costat, que les repeticions
no sé si són perquè no s'ha posat en
funcionament -sí que és això, no?
- i, per
una altra, doncs, ara voler vendre també la propaganda que vol fer
el Partit Popular.
Un institut que ja està creat en 2004 i que no
s'ha posat en funcionament, el que ens ve a demostrar és que
el Partit Popular, aquests organismes que crea, només que deixen.
.
.
deixen de ser només que propaganda i no se posen en funcionament ni
els objectius ni tan sols visibles són les seues pròpies
instal·lacions.

Per un altre costat, també esmenem les mesures
fiscals que se'ns plantegen per entendre que són
iròniques fins i tot beneficis per a les persones que tinguen
relació amb les competicions de la Copa del America o la volta al món a
vela i que hagen comprat una vivenda en el nostre País
Valencià.
Nosaltres entenem que, per començar, no crec que
estes persones necessiten d'aquests beneficis quan hi ha
moltíssimes altres persones que sí tenen necessitat de tindre
aquests beneficis.
Per tant, aquí, se veu clarament com el Partit
Popular, el que vol és beneficiar uns pocs, molt pocs i els que
més tenen.
Recolza la nostra teoria -i crec que és, a
més, una teoria vertadera- que el Partit Popular només
beneficia molt pocs i els que més tenen, no al conjunt de la
ciutadania, no al conjunt de la ciutadania.

I clar, veient que aquí se donen beneficis a
qualsevol i sense tindre criteris de cap tipus, ni per necessitat ni tan
sols per unes qüestions coherents, simplement per estar relacionat
d'alguna manera amb la Copa del America o amb la volta al món a vela, -sí,
qüestions molt importants, estar relacionat amb estes dues
competicions- nosaltres plantegem una bonificació del 99,99%
de l'impost de transmissions i actes jurídics documentals per
a la compravenda de vivendes habituals de joves fins als 36 anys i
també per a la hipoteca en l'adquisició de la vivenda.
Nosaltres entenem que si aquí el Partit Popular té
intenció de beneficiar a tots, -i ho pose entre cometes-
per què no als joves, que són, veritablement, els que tenen
necessitat a l'hora d'adquirir una vivenda.

Esperem que el Partit Popular i el Partit Socialista
recolzen les nostres esmenes, que les entenem raonables, i faça
polítiques, ja d'una vegada, per al conjunt de la ciutadania
valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula, en representació del grup
popular, el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Moltes gràcies, senyor president.

La llei d'acompanyament, tornar a debatre.
.
.
doncs tornem a debatre més allò de sempre.
En qualsevol cas,
enguany recolza, i ho diu el consell jurídic, des del punt de vista
de que són sols nou lleis les que se modifiquen, i el Consell
Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana felicita, -no
sé si ho diu aixina, literalment, «felicita»-
però destaca o diu que està molt bé que la llei
enguany tinga tan poquetes modificacions.

La cosa que ja demostra poca objectivitat és,
precisament, l'oposició, Compromís, que no se mos
reconeix res.
És a dir, açò ho fem malament
perquè hi havien moltes modificacions; enguany, que n'hi ha
poquetes i justificades quant a la seua utilització.
.
.
Precisament,
la mateixa representant de Compromís plantejava modificar per a
millorar, segons ella, algunes qüestions que portaven, utilitzant
pròpiament el vehicle de la mateixa llei d'acompanyament.

Per tant, crec que hi ha contradiccions ahí.
I
és un debat repetitiu que no aporta res.
Aquí estem amb llum
i taquígrafs; aquí estem tots; aquí hi ha mitjans de
comunicacions.
Aquí s'està debatent tot;
s'està debatent el consell superior d'urbanisme;
s'estan debatent les modificacions.
Crec que aquí, a tothom se
l'escolta, té un temps per a parlar i, a la fi, hi ha unes
votacions que representen els ciutadans que mos han votat a cadascú
amb la força que devem tindre per a implementar les
polítiques que volem fer.

Per tant, no se justifiquen estes crítiques
formals, entre altres coses perquè no té sentit que se porten
lleis globals a debatre per a un article en concret.
Un article en concret
no justifica, per tant, tota una llei i fer una tramitació de tota
una llei per a modificar un article, que és el que portem, entre
altres coses, perquè és un article que s'esgota en si
mateix en la seua discussió i no té altres ramificacions dins
de la llei que obligara a un repàs més ample dels objectius
globals d'eixa llei.
Per tant, crec que l'instrument de la llei
d'acompanyament està sobradament justificat.

Se diu que la intenció del Consell era o no era
la d'eixe consell superior, d'incloure o no els ajuntaments,
entra en la qüestió de les intencions.
El que està clar
és que allò que sí posava la llei
d'acompanyament era que hauria un desenrotllament reglamentari i, per
tant, el que sí he de dir és que si no estan inclosos, tampoc
estaven exclosos i el que sí era lògic era que se volguera
fer una regulació -o era comprensible- en principi
remetent-se a les inclusions posteriors en el reglament.

Però bé, s'ha fet l'esmena
en estos moments pel govern.
Mosatros ho hem assumit.
Ho han assumit
també la resta de grups.
Ho han votat per unanimitat tots i ha
quedat aclarit el dubte.
Però després que el Grup Popular
recolza eixa esmena i la presenta per millorar el projecte de llei, tampoc
se mos reconeix res, també estem fent-ho malament, també
resulta que hi ha condemnades intencions.

Jo crec que el que cal valorar són els fets i
el fet és que la llei d'acompanyament va a prosperar incloent
els ajuntaments, fonamentalment, perquè la majoria del Partit
Popular, que és la que pot propiciar o no majories per a impulsar
determinats acords, ho ha fet.
Seguirem sent culpables i seguirem sent
condemnats per la tramitació de la inclusió, a la fi, dels
ajuntaments, de les entitats locals, en la constitució d'eixe
futur consell superior d'urbanisme.

Se mos critica per Compromís també les
mesures fiscals, que «sols és per a uns pocs».
Jo no
sé si és per a uns pocs o no la XXXIII edició de la
Copa del America.
Jo
no sé si és molt o poc, per a poquets, la volta al món
a vela d'Alacant 2008,  però el que sí he de dir
és que són mesures de foment econòmic; són
mesures amb què crec que aquí tots estàvem
d'acord.
Estàvem tots d'acord que cal impulsar eixe
tipus d'iniciatives.
Ara, el que se mos critica són
instrumentacions de mesures de foment, precisament, d'eixes mesures
que ningú ha criticat.
Ningú ha criticat que determinats
esdeveniments importantíssims, que desenvolupen la comunitat, que
creen llocs de treball, que incentiven l'hostaleria i tot eixe tipus
d'iniciatives que són tan positives per a l'economia i
per a la societat valenciana, el que sí critiquem és que els
beneficis són per a uns pocs.

Home, el fet que hi haja adquisicions en
l'impost de transmissions de vivendes que són
transitòries, de gent que se desplaça a la comunitat i que
després s'ha d'anar, són mesures, a més,
que s'apliquen en la resta de llocs del món -on se
desenrotllen- i és lògic que els països que van a
rebre eixe tipus d'inversions, adquirixen compromisos internacionals
i adquirixen, en les conversacions quan finalment es tanca declarar una
seu, un lloc on se fa un esdeveniment d'estes
característiques, que hi haja mesures perquè no hi haja un
gravamen sobre estes activitats que, a més, són per a
benefici del mateix país amfitrió.

Però és que hi ha mesures que sí
ajuden a molta gent.
Se critiquen les que ajuden a poqueta gent,
-segons diuen- però també l'impost
d'actes jurídics, que l'1% és el gravamen que se
pot establir -perquè eixe és el gravamen que hi havia i
eixe és el gravamen que té la Llei de l'impost de
transmissions patrimonials i actes jurídics documentats, que
té com a impost cedit a la Comunitat Valenciana.

Bé, doncs s'aplica per als jóvens
de fins a 35 anys una deducció, un benefici fiscal de sols un 0,1%
de tributació.
És un benefici del 90% el que establix.
Ho fem
malament perquè s'hauria d'anar al 0,01%, que és
eixe 99% de bonificació que s'aplica; seria eixa, per tant, la
reducció.

Com sempre, en les primeres esmenes, si fem unes
deduccions, s'augmenten per Compromís.
Ara, en fem una, doncs
una volta de rosca més, és a dir, cal reduir més.

Mosatros pensem ja que eixa bonificació del 90%
és prou important.
Se suma un col·lectiu jove, que és
important, en eixa primera vivenda d'adquisició que, a
més de ser bonificat en l'impost de transmissions i actes
jurídics, se li bonifica també o millora en la renda, que
passa del 3% al 5% de deducció en el tram autonòmic.
I, per
tant, hem de dir que mosatros recolzem plenament estes mesures i anem a
votar-les favorablement.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Li donem la paraula a la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo crec que dir que el que avui estem
plantejant ací en el tema de la modificació de la llei
urbanística són qüestions, bé, de modificacions
d'algun article que no tenen molta importància, doncs, en tot
cas, jo crec que seria faltar a la realitat, més que res
perquè aquí hi ha esmenes presentades per tots els grups
parlamentaris que van dirigides justament a aquestes modificacions que ha
plantejat el Consell.
Però és que, a més, hi ha
denúncies públiques fetes per molts ajuntaments, sindicats,
etcètera, relacionades amb açò.

Pense que ací, ací, en esta
qüestió entren també les intencions del Consell i cal
parlar d'açò, perquè vaja errada justament ha
fet el Consell!
I també cal plantejar la gravetat de la
modificació i demanar que, en tot cas, veient que els grups
parlamentaris entenem que esta errada aquesta modificació i les
denúncies fetes pels sindicats, ajuntaments, etcètera,
deuríem ser conseqüents i portar aquesta.
.
.
llevar aquesta
llei, aquesta modificació de la llei d'acompanyament i, en tot
cas, centrar un debat independent sobre la llei urbanística.

Jo no sé si algú coneix la
posició del grup Compromís en el tema de les competicions que
fomenta el Partit Popular.
Nosaltres entenem que se destinen molts recursos
a aquestes competicions i que.
.
.
els que queden desemparats són el
conjunt de la ciutadania valenciana.
Però bé, no vaig a
entrar en açò.

El que sí vaig a entrar és en què
no.
.
.
bé, la qüestió important en beneficiar a aquestes
persones que vénen a desenvolupar aquestes competicions quan, de
sobra, sabem que estes competicions, a més, són d'un
nivell econòmic.
.
.
o almenys, les persones que tenen accés a
estes competicions i que participen en estes competicions són
d'un nivell econòmic prou alt com per a tindre disponibilitat
econòmica per a pagar-se els seus pisos complets, sense tindre cap
tipus de beneficis.

Perquè, clar, ací estem dient que volem
que vinguen aquestes persones.
També vénen els immigrants,
però és que resulta que als immigrants els fem pagar per a
estar ací, eh?
No sé si açò és coherent,
si açò és coherent, perquè, a la fi, els
immigrants són els que treballen a les nostres construccions i als
nostres camps de cultius.
Són els que treballen ací al
País Valencià i molts d'ells, en moltes situacions
precàries i fomentades pel Partit Popular.

Per tant, ¿beneficis?
, per als que els
necessiten.
En això estarem.
Ara bé, per a beneficiar les
seves amistats, amb nosaltres no compte.

Reflexionen vostés sobre les nostres esmenes, i
li demane que les recolze.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Sí, breument, en el temps que tenim per a la
rèplica.
.
.
Simplement, el tema del consell superior
d'urbanisme està suficientment aclarit i, bé,
denúncies dels ajuntaments o denúncies de la Unió
Europea, és una cosa, i astò era una tramitació de
participació institucional en la Llei urbanística valenciana,
després de la derogació de l'anterior llei i, en
definitiva, és una millora tècnica que estava prevista, en
qualsevol cas, se diga el que es diga, en la mateixa llei que crea eixe
consell superior.
Per tant, el reglament era el que tenia de concretar amb
posterioritat.
¿Han volgut fer-ho ara per a aclarir dubtes i que
està tot clar?
Ho han fet.
Molt bé.

Quant al tema dels impostos, jo vullc ser clar
perquè s'entenga.
Els impostos, i més els que graven
les plusvàlues immobiliàries, l'impost de
transmissions, quan algú adquirix un immoble, li costa el preu que
li costa i, a més, li costen els costos d'honoraris notarials,
li costa l'impost de transmissions, actes jurídics
documentats, li pot costar la plusvàlua municipal, l'impost
d'increment de valor sobre els terrenys.
.
.
És la mesura neutra
el que està fent-se amb esta bonificació als participants,
organitzadors, en la Copa de l'America o la volta al món d'Alacant 2008, perquè
vull que reflexione la representant de Compromís que no va a
beneficiar-se (ininte­l·ligible) .
.
.
final en res.
Si u compra un immoble que val 100 i li
costa en impostos 20, 120 és el valor inicial perquè quan
venga per 200 l'immoble, al cap de dos, tres anys, quan acabe eixa
Copa de l'America o acabe la volta al món, i tributarà sobre la
diferència entre 100 més el cost d'impostos de 20,
sobre 120 a 200, 80 serà el guany patrimonial.
Sobre això
tributarà.

Si u compra i no paga tributació, tindrà
cent, i quan venga en 200, tributarà llavors sobre 200.
Per tant, no
hi ha beneficis fiscals, no s'està afavorint.
Són
millores tècniques i de neutralitat fiscal que, al final, no van a
produir l'elusió de l'impost que realment se deu pagar
al final, que és quan, si està comprat i se ven, és
per eixe, pel benefici fiscal que ha tengut, el benefici de guanys, el que
deu tributar aquell que ha vengut aquí a organitzar la Copa de
l'America.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Doncs, anem a passar a votar este grup
d'esmenes, tenint en compte que la 61, si els pareix bé, la
traguem del conjunt i la votarem després de votar la resta
d'esmenes.
(Veus)

¿Sí, senyora.
.
.
?
(Una diputada intervé sense micròfon: «Para separar la 42, 49, 54
y 60.
»)

Bé, doncs, en primer lloc anem a votar la 42,
 la 49, la 54 i la 60.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
4.
En contra?
8.

Ara votarem la 30, 37, 40 i 59.
Vots a favor?
5.
En
contra?
8.

I ara votarem l'esmena 61.
Vots a favor?
Unanimitat.

Ara tenim tot el conjunt d'esmenes del Grup
Popular.
Senyor.
.
.
Ah, perdó, perdó, perdó, sí,
l'articulat.
Que n'hi han ací un grapat d'articles
que tenen esmenes, que és el 31, 32, 33, 34.
.
.
.
(Veus)

Artículo 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39,
40, 41 y 42, estos tienen enmiendas.
Si los podemos votar conjuntamente,
los votamos.
.
.

Vots a favor dels articles?
8.
En contra?
5.

L'article 43 no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
5.

44, 45 i 46, que sí que tenen esmenes.
Vots a
favor?
8.
Abstencions?
En contra?
5.

I l'article 47, que no té esmenes.
Vots a
favor?
8.
Abstencions?
5.

Ara tenim tot el conjunt d'esmenes del Grup
Popular.

El senyor Marí Olano:

Pues, señor presidente, nosotros las pasamos
directamente a votación, si no hay inconveniente, incluyendo las
enmiendas por aproximación que hemos presentado y han sido admitidas
por la mesa.

El senyor president:

¿Alguna qüestió sobre el
particular?
Senyora.
.
.
Res.

Pues, vamos a pasar a votación las enmiendas
del Grupo Parlamentario Popular, tal y cual ha manifestado el portavoz,
señor Marí.

Vots a favor?
8.
En contra?
5.

I passem a votar una sèrie d'articles que
estaven ací.
.
.
, (so d'un
telèfon mòbil) que ja els hem
debatut.

L'article 49, que sí que té
esmenes.
Vots a favor?
(Algú diu:
«El 48 no l'hem votat.
»)
Perdó.
.
.
(Veus) 48, ¡sí, senyor!
(Algú
diu: «El 48 no l'havíem votat.
») ¿Té esmenes?
Sí.

48 i 49, que sí que tenen esmenes.
Vots a
favor?
8.
En contra?
5.

L'article 50, que no té esmenes.
Vots a
favor?
8.
Abstencions?
5.

51, 52 i 53, que sí que té esmenes.
Vots
a favor?
8.
En contra?
5.

El 54, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
5.

Disposició addicional primera, segona i
tercera, que sí que tenen esmenes.
(Veus) Perdó, perdó.
.
.

Disposición adicional primera, segunda y
tercera.
(Veus)

Disposició addicional primera, segona i
tercera.
Vots a favor?
8.
En contra?
Abstencions?
5.

La disposició addicional quarta, quinta i
sexta, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
5.

Ara anem a l'últim bloc, que planteja el
grup de Compromís, que arreplega les esmenes 74, 76, 77, 78, 79, 80
i 81.
Per a això té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, jo en açò vaig a ser breu,
perquè.
.
.
(rialles) -m'ho agrairan, ¿no?
-, perquè
els apartats fan referència a esmenes anteriors que hem presentant.
Per tant, tampoc això és molt transcendent veient el rebuig
que ha fet el Partit Popular a les nostres esmenes.

Però, bé, l'agrupació que
nosaltres vam fer va ser un poquet embolicadora.
El que sí que hi ha
una esmena que presentem, una nova disposició transitòria,
que ens pareix interessant debatre avui, ¿no?
, que és el tema
del servei valencià tributari, ¿no?
Jo tinc ací un
escrit curtet que diu que durant el debat al Congrés dels Diputats
els dos principals partits espanyols van voler escenificar l'intent
de convertir la reforma valenciana en referent, límit i via de
qualsevol altra reforma estatutària i, singularment, de la reforma
estatutària catalana.
Així ho havien pactat al gener del 2005
en iniciar-se el debat a les Corts Valencianes, fins que aquestes van
assolir l'acord formal de reforma estatutària del 24 de maig
de 2005, aprovat per les Corts Valencianes l'1 de juliol.

En aquest sentit, la reforma incloïa la
creació d'un servei tributari valencià que
gestionés els tributs propis i pogués consorciar amb
l'estat els cedits mitjançant un conveni de
col·laboració.
Es definia també un sistema de
finançament que garantís la suficiència financera, amb
mecanismes d'anivellament per si no s'obtenien els recursos
suficients.

Nosaltres, amb aquesta esmena, el que volem és
que es pose ja en funcionament aquest servei, servici valencià
tributari, i que el Consell remeta en el termini de sis mesos a Les Corts
el projecte de llei, que s'establisca la creació,
dotació i posada en funcionament d'aquest servei, ¿no?

Pense que si els dos grans partits en aquell moment
vullgueren escenificar aquest acord, hui deurien ja ser conseqüents
amb les seues polítiques, almenys de cara a la galeria, i votar a
favor la nostra esmena, que el que ve a dir és que se pose ja en
funcionament unes promeses que van fer els dos partits, els dos grans
partits.

Ja està.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Sí, moltes gràcies.

El temps és curtet i, en fi, tindria de reduir
molt la intervenció.
.
.
Bé, bàsicament, efectivament,
mosatros anem a mantindre el text articulat del bloc que falta tal i com
està enfront de les esmenes.
Són unes esmenes més
bé formals, la qüestió del preàmbul,
lògicament, fa referència als continguts de fons de
l'articulat, que ja l'hem discutit anteriorment i, per tant, se
reitera en coherència eixa esmena d'eixe bloc d'esmenes
per a modificar.
I quant a les disposicions que n'hi ha també,
addicionals, exactament igual.

Sí que hi ha una esmena de fons, que és
important, que és la que s'introduïx per Compromís
en relació a la creació del servici tributari
valencià, i enfront d'astò tenim de dir que el servici
valencià tributari ve creat pel mateix estatut.
En primer lloc, no
pareix molt lògic que, recentment aprovat l'estatut i a on
l'estatut no se prefixa un termini concret, que ara, al poc temps,
immediatament, en una llei d'acompanyament se pose en marxa una cosa
en un termini taxatiu que l'estatut no mos diu.

A més d'eixa qüestió, que
és important, una altra més de fons és que això
requerix unes mesures legals i reglamentàries, donat que el servici
tributari valencià deu integrar-se, perquè hi ha punts de
connexió amb el servici tributari de l'Agència
Tributària a nivell nacional.
Això no podem fer-ho mosatros
d'una manera autònoma i d'una manera independent sense
tindre els consensos i els acords que són necessaris, també,
en l'administració tributària de l'estat.

Per altre costat, també tinc de dir que estan
iniciats per part de la Conselleria d'Economia i Hisenda estos
treballs previs, estan fent-se, tenen de quantificar-se costos
econòmics, tenen de plantejar-se qüestions
d'integració de plantilles de personal i tots els aspectes
organitzatius d'integració d'este servici
valencià tributari en el servici tributari estatal.

Per tant, no devem posar una data i no devem posar una
cosa tan taxativa.
Seria contraproduent.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, jo crec que
és que el Grup de Compromís ha extret la conclusió que
si no se li posen dates al Consell açò mai ho vorem, almenys
els meus ulls.
Per tant, nosaltres volem que les coses siguen, a
l'igual que són promeses i que després es redacten en
papers, siguen efectives i siguen pràctiques i siguen reals, que es
puguen vore i palpar.
I això ja estem molt cansats que el Partit
Popular ens venga les promeses i fins i tot ens venga la paperassa i
després en la realitat ningú trobe aquest servei per ningun
lloc, ni és visible, ni és efectiu.

Jo, quant a les qüestions que se plantegen,
s'haurien de posar d'acord el govern central i el govern
autonòmic, pense que si açò va ser una intenció
dels dos grans partits majoritaris ací i a Madrid, perquè
ací els dos estigueren molt contents i molt en comú amb el
tema de la reforma de l'estatut i allí tampoc tingueren cap
problema i de fet van escenificar aquesta intenció de crear aquest
servei, no crec que hi haja ningun problema, només cal fer una
telefonada i dir: «Ei, que ja estem preparats!
» i posar-lo en
funcionament.

Per tant, nosaltres, tant al Partit Socialista com al
Partit Popular, els demanem que recolzen aquesta esmena i les que
vénen en aquest bloc, perquè creiem molt necessari, molt
necessari que les qüestions que puguen beneficiar la ciutadania es
vegen fetes realitat i siguen fets palpables i deixen de ser ja mecanismes
de propaganda per als partits polítics.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Molt breu.

Crec que està ja tot dit en este punt.
En
qualsevol cas, senyora Mireia, açò que no ho voran els seus
ulls, és vosté molt jove (rialles), no siga tan pessimista vosté; és molt jove i
té molta vida per davant, segur que ho vorà, (la senyora Mollà diu: «Votem-lo,
votem-lo.
») segur, segur que ho
vorà.
(Rialles).
 Te molts anys per davant, molta joventut i segur que ho
vorà.

En qualsevol cas, està explicat, no es pot un
servici amb la complexitat que té crear-se d'una manera
atropellada, posar horaris, dies i dates.
Cal aconseguir uns acords i una
coordinació amb l'administració tributària de
l'estat; cal adscriure personal especialitat de la mateixa
administració autonòmica; cal preveure plantilles; cal dotar
econòmicament.
Des d'eixa mesura que vostés mos
critiquen a nosaltres de la llei d'acompanyament, jo li he de dir que
la crítica se la puc fer jo ara exactament igual a Compromís.
Mos introduïx una mesura que eixa sí que requerix, eixa
sí que requerix un estudi.
.
.
Perquè l'any passat
tampoc es podia improvisar, als cinc mesos o quatre mesos d'aprovar
l'estatut no es podia tampoc improvisar.
I no es pot improvisar ara.

I Esquerra Unida, Compromís, planteja en estos
moments precisament el que fem el que mos critiquen que fem en la resta de
lleis.
El que passa és que la resta de lleis no tenen ((inintel·ligible) .
.
.
 (tussen) les decisions dels
que s'han modificat en la llei d'acompanyament, la complexitat
que sí que té esta modificació que se'ns
planteja des de Compromís, que és crear el servei tributari a
colp de la llei d'acompanyament.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Asencio.

Hem debatut ja l'últim bloc que ens
quedava i anem a passar a votar les esmenes 75, 77, 78, 79, 80 i 81.
(Remors) No, no, la 74
és una esmena que està en este bloc, però saben que ha
decaigut perquè s'havia aprovat abans l'esmena 73.
I,
aleshores, per això deia jo que passen a votar la 75, 77, 78, 79, 80
i 81, si no hi ha ninguna observació a fer al particular.
Vots a
favor d'estes esmenes?
6.
En contra?
8.

Passem a votar, en primer lloc, la disposició
transitòria que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En
contra?
6.

Disposició derogatòria primera,
disposició derogatòria segona, disposició final
primera i disposició final segona, que no tenen esmenes.
Vots a
favor?
8.
Abstencions?
6.

Exposició de motius, que sí que
té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
6.

Senyories, hem acabat el debat en comissió del
projecte de llei i ara passaríem al tercer punt de l'ordre del
dia, que és la designació del membre de la comissió
que ha de presentar.
.
.

La senyora Moreno Fernández:

Para hacer constar que las
enmiendas quedan vivas antes de terminar el punto del orden del día.

El senyor president:

Sí, sí, lo
podemos hacer ahora.
(Remors)

Senyora Mollà,
vosté també fa constar que les esmenes queden vives per a
debatre-les en el ple, no?
(Remors) Totes les que no s'han aprovat.
(Remors)

Designació del membre de la comissió que
ha de presentar davant del Ple el dictamen sobre el Projecte de llei de
mesures fiscals, de gestió administrativa i financera, i
d'organització de La Generalitat

El senyor president:

Dit açò, i després d'haver
fet els oportuns aclariments, passarem al tercer punt que, com deia abans,
és la designació del membre de la comissió que ha de
presentar el dictamen.

Les seues senyories tenen la paraula.

El senyor Marí Olano:

Con permiso del presidente.
Aunque el año pasado presentó el debate.
.
.
, tengo entendido
que es costumbre de la comisión, porque yo soy nuevo aquí,
que el proyecto de presupuestos lo presente un año el presidente y
otro año el vicepresidente de la comisión y, al año
siguiente, se cambian.
Aunque el año pasado creo que el presidente
de la comisión fue el que presentó el dictamen del proyecto
de ley de presupuestos y este año, por decirlo así,
tocaría el Grupo Parlamentario Popular.

Yo creo que, por ser inicio de legislatura y siguiendo
la propuesta que me hace el Grupo Parlamentario Socialista, con la cual
estoy totalmente de acuerdo, yo propondría al vicepresidente de la
comisión Jaime Mundo para que presentara el proyecto de esta ley,
reservando para el presidente, si lo tiene a bien, que tan
magníficamente dirige estos debate, como ya dije en su día,
que presente, aunque se tendrá que decidir en su día, el
dictamen del proyecto de ley de presupuestos.
Si mis compañeros
están de acuerdo.

El senyor president:

Alguna intervenció?

Senyora Moreno, està encantadíssima.
I
la senyora Mollà?
(Remors) Açò és una meravella de
comissió.
(Remors)

El senyor Mundo supose que també està
encantat en acceptar?

El senyor Mundo Alberto:

Sense problemes.

El senyor president:

Senyories, després
d'un encantament general, alcem la sessió.

S'alça la sessió, senyories.
Que
passen un bon cap de setmana.

(S'alça la reunió a les 13 hores i
5 minuts)