RTVV%606890.10.16%20macro.html





Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual realitzada el dia 16 d'octubre de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 8 minuts.
Presideix el diputat senyor Marc Pallarès Piquer.
Reunió número 19.

El senyor president:

S'inicia la sessió de la comissió.

En primer lloc, el senyor secretari passarà llista.
Donem la paraula al senyor Alfredo Castelló.

El senyor secretari:

Gracias, presidente.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay quórum, presidente.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor secretari.

D'acord amb l'ordre del dia, el primer punt seria la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Tenen vostés l'acta en la carpeta.
Si no n'hi ha cap modificació ni cap qüestió quedaria aprovada.
(Pausa)

Compareixença del secretari autonòmic de Comunicació, senyor José María Vidal Beltrán, per a retre compte de les accions dutes a terme pel seu departament per tal de posar en funcionament el nou servei públic valencià de radiotelevisió després que la directora general de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació admetera en Les Corts que és complicat que aquest comence a emetre abans de 2018 perquè, entre altres necessitats, no es disposa de qüestions elementals de condicionament de l'edifici de Burjassot ni de l'equipament material ni informàtic, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 71.
036)

El senyor president:

El segon punt de l'ordre del dia seria la compareixença del secretari autonòmic de comunicació per a retre compte de les accions dutes a terme pel seu departament per tal de posar en funcionament el servei públic valencià de radiotelevisió.
És el número de registre 71.
036.

Bon dia, donem la benvinguda al secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Bé, bon dia.

Bon dia, president.

Bon dia, senyories.

Bon dia també a la gent que ens està seguint a través de la ret.

Avui s'havia demanat la meua compareixença per dos qüestions.
I, per tant, el que vaig a fer és, en primer lloc, intentar, com a una qüestió prèvia, comentar des d'una perspectiva general el que té de vore amb els dos punts.

De fet, quan vaig assolir el compromís de portar endavant la Secretaria Autonòmica de Comunicació el vaig assolir -precisament d'aquí a dos dies farà dos anys-, el vaig assolir amb una sèrie d'objectius i compromisos per portar endavant la secretaria i que estaven al voltant, en primer lloc, d'ajudar allò que per a mi era fonamental, que és posar en marxa el nou model de la radiotelevisió pública autonòmica.

Una radiotelevisió pública autonòmica que havia de ser independent del poder executiu, una radiotelevisió pública autonòmica que havia de ser amb un cost raonable, amb una programació de qualitat i vertebradora i, al mateix temps, difusora de la nostra llengua i la nostra cultura.
Un nou model que, això sí, (so d'un telèfon mòbil) tenia de servir.
.
.
I em tindran de perdonar.
(So d'un telèfon mòbil i rialles) Disculpen.
És una previsió que volia fer i no ho he fet abans, apagar els mòbils.
Val.

Una televisió que, els he dit, tenia de servir per a difondre tots els temes que hem comentat en qualitat i tal i, al mateix temps, perquè els xiquets, d'una vegada, retornessin a tindre una programació en valencià, que tots nosaltres poguérem recuperar i disfrutar d'un mitjà de comunicació públic en valencià.
Este era l'objectiu fonamental i l'objectiu al qual hem dedicat molts esforços.

Però també no només era este objectiu sinó que també per completar esta oferta no n'hi ha prou a tindre un mitjà públic autonòmic de comunicació audiovisual, sinó que també hi havia de completar l'oferta de televisions i ràdios que teníem ahí parat i pendent de problemes judicials i de problemes jurídics de procediment.

I fer-ho de tal manera que ho poguéssem resoldre d'una vegada per totes en qüestions que anaven rondant i bambant des de 2006 i 2007 donant seguretat jurídica als operadors.
Però, al mateix temps, també donant un recolzament institucional amb estos operadors públics i privats, xicotets, que estan ahí però estan completant en esta televisió de proximitat i en esta FM de proximitat tot el nostre sistema comunicatiu i vertebrador a la Comunitat Valenciana.
Tot això ho hem anat fent i en tot això també hem dedicat bona part del nostre treball.

Però, per fer tot això no era prou en portar-ho endavant, sinó que havia que resoldre un marc normatiu desfasat i uns problemes judicials que n'hi havia al voltant de totes estes qüestions: la tele, les TDT, les FM, etcètera.
I tot això acabant-ho també en una seguretat jurídica, en una estabilitat i en una perspectiva de futur que necessitaven tots els mitjans de comunicació audiovisuals a la nostra comunitat.

Bé.
En l'àmbit judicial jo crec que hem avançat prou i hem resolt prou de les sentències que hi havia.
De fet, d'aquí a dos dies també, el dia 18, tenim prevista la votació al Tribunal Suprem del recurs que s'ha plantejat al voltant de l'ERO de Radiotelevisió Valenciana.
O siga, que d'aquí a dos dies més o menys s'acabarà el procés al Tribunal Suprem quant a l'ERO de Radiotelevisió Valenciana.

I en tots els altres hi ha hagut sentències judicials.
Bona part d'elles ens han servit, en alguns casos per a estalviar la meitat del que demanaven i, en altres casos, inclús hem arribat a acords on crec que hem guanyat un grapat de milions del que haguéssim hagut de pagar.
Però tota esta part ja estem avançant, queden els flecos, els flecos quant a quantia econòmica, no els flecos en procediment.
Però crec que, a dia d'avui, ja està prou avançat.

Bé.
En este marc normatiu l'altra part, i molt important, o sobretot pot ser la més important, era com fer les lleis per a posar en marxa la nova radiotelevisió pública autonòmica.
Aquí he d'agrair-los la seua col·laboració, en les dos lleis la seua col·laboració i la seua empenta.
En dos textos que s'aplaudixen i dos textos que són referència jo crec, tant la Llei 12/2015 com la Llei 6/2016, ja que són lleis que jo crec que s'explicaran el dia de demà d'iniciativa parlamentària.
No tan sols ni de proposició pels grups, sinó esta comissió vostés saben com l'han treballat i com ho han treballat.

Dos lleis, amb totes les dificultats que també té el procediment parlamentari, però que han sortit d'este parlament i cal aplaudir-los la iniciativa i el treball que han fet.
Però, al mateix temps, també era precís des de l'àmbit administratiu aprovar un decret, que vam aprovar, el nou Decret 4/2017, per normalitzar, en alguns casos regular de nou i en altres actualitzar, tota la regulació que havia de vore en la prestació del servici de comunicació audiovisual, la convocatòria i adjudicació de llicències de ràdio i televisió, el registre de prestadors i tot el que fa al funcionament normal dels esmentats servicis de comunicació.
Tot això es va fer.

I és més, este Decret 4/2017 -en el següent punt de l'ordre del dia de la convocatòria ho comentarem- crec que està funcionant relativament bé i ens ha permés completar el procés d'adjudicació de llicències de TDT i ens permetrà també acabar ja el procediment de la FM.

Però, a més d'este marc normatiu, el que feia falta -i el que en properes setmanes pràcticament.
.
.
.
, perquè ja s'ha aprovat l'informe del Consell Jurídic Consultiu; jo crec que en deu o quinze dies ja podrem remetre a Les Corts- és la reforma de la llei del sector audiovisual, la reforma de la Llei 1/2006, que se pretén actualitzar.
No fer com ha passat en algunes altres comunitats autònomes que copien la llei de l'estat, la Llei 7/2010, general de comunicació audiovisual, sinó -deixant ja el que és normativa bàsica estatal, no fa falta completar-lo, això s'ha completat un poc en el decret-, sinó únicament modificant aquells aspectes on hi havia una contradicció implícita respecte a la regulació posterior i no desenrotllant més enllà i modificant aquells nous aspectes o creant una figura, que és l'arxiu audiovisual de la Comunitat Valenciana.

Per tant, ahí estarà dins d'este marc normatiu en un text normatiu únic la reforma de la Llei 1/2006, del sector audiovisual.

I, per una altra banda, també la llei que crea el consell audiovisual de la Comunitat Valenciana, una llei que és un mandat estatutari des del 2006, una llei que preveu l'Estatut, el nostre Estatut d'autonomia, l'article 56.
3, i que ja es pot posar en marxa a partir d'esta llei.

Una llei també que està prevista en la pròpia llei del sector de comunicació audiovisual i una llei que està prevista també en la Llei 6/2016, de radiotelevisió autonòmica.
I, a més, una llei que ens ho està imposant la Unió Europea, en els mandats de la Unió Europea, sol·licitant organismes independents per a regular i controlar tot el que ha de vore amb els mitjans de comunicació.

Ara bé, tinc de dir que tots estos compromisos, totes les actuacions, inclús tot el marc normatiu que hem empentat i que vaig assolir, l'he assolit sempre amb una mateixa filosofia.
Una filosofia meua i compartida, efectivament, pel Consell, que és deslligar i desvincular del que és el poder executiu el control i la intervenció que puguen tindre sobre els mitjans de comunicació públics o privats.

Este ha sigut el fil, per tant, de la meua actuació i que ara els exposaré en este punt i en el punt següent.
I este ha sigut el fil que conclourà amb l'aprovació -si vostés ho fan així, espero- de la llei del consell audiovisual i la reforma de la Llei 1/2006 que, al mateix temps, fa una cosa que és que com porta, com se preveu en estes lleis la supressió d'esta Secretaria Autonòmica de Comunicació.

Per tant, en això ja haurem complit els objectius i crec que podrem tindre un resultat espero que amb èxit del que s'ha fet i s'ha consolidat ja en l'àmbit de la comunicació audiovisual a la Comunitat Valenciana.

Bé.
Dit tot això, passant al que és el primer punt o el punt que em toca a mi, el segon punt de l'ordre del dia, la compareixença del secretari autonòmic per a retre compte de les accions dutes.
.
.
(Veus) No, una i l'altra sí.
(Veus) Sí, sí.
No, per això, he fet una introducció genèrica i ara vaig ja a concretar en este punt segon de l'ordre del dia.

Bé.
Per tant, el punt segon, retre compte de les accions dutes a terme en el seu departament per tal de posar en funcionament el nou servei públic valencià de radiotelevisió, després que la direcció general de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació admetera en Les Corts que és complicat que aquest comence a emetre abans de 2018, perquè, entre altres necessitats -la coma la hi posat jo-, no es disposa de qüestions elementals de condicionament de l'edifici de Burjassot ni de l'equipament material ni informàtic.

Bé.
En primer lloc, és una compareixença demanada pel senyor Montiel.
Tinc de dir que està referint en esta compareixença a uns termes tan genèrics que hem resultava en principi difícil contestar.
Bé, ¿quin és l'equipament material informàtic tal?

Per això que el que he fet primer és intentat concretar-ho i he acudit.
.
.
El més fàcil quasi sempre és acudir a l'hemeroteca i, efectivament, vosté ahí era més concret, ¿no?
Un mes abans de demanar la compareixença sí que és cert que a un mitjà de comunicació, en una línia que algun conseller també.
.
.
, algun membre del consell rector ho havia plantejat, es dia literalment: Â«Podemos culpa a Presidencia de la lentitud para arrancar la nueva televisiónÂ».

Ahí en este escrit vosté, a més, el que ens fa és plantejar ja uns temes concrets de per on pot anar o els motius que vosté atribuïx a este retard.
De tal manera que vosté els motius que atribuïx els concreta en Â«el contrato de la multicontinuidad, la ubicación de la radio en Burjassot en lugar de Blasco Ibáñez, por el mal estado de dichas instalaciones, o en los contratos audiovisuales.
Â» I després també en l'article Â«lamenta -no denuncia en este cas- la lentitud que el señor Soriano haya tenido que llevar personalmente los papeles a hacienda, negociar con función pública o presupuestos -bueno- y que no tenga una persona que le transcriba las actas.
Â»

Bien, señor Montiel, voy a intentar demostrarle con cada una de estas cuestiones cómo no hemos retrasado la puesta en marcha de la nueva radiotelevisión valenciana.
Más bien, todo lo contrario: nuestro objetivo siempre será y seguirá siendo intentar llevarlo adelante con la máxima rapidez posible.

El primero de ellos que usted plantea respecto del contrato de multicontinuidad.
Es cierto que nosotros desde…, no se podía actuar antes, pero desde la Ley 12/2015, de 29 de diciembre, que se recupera el servicio público de la radiotelevisión, uno de los primeros objetivos fue retomar el proyecto de multicontinuidad.

Un proyecto que ya estaba previsto, ya se había iniciado con unos pliegos en 2011 y que durante enero, febrero y marzo de 2016 se preparó ya un borrador, un pliego de prescripciones técnicas de sistemas y servicios necesarios para la puesta en explotación de la multicontinuidad de la televisión autonómica valenciana, un pliego que, además, se llevó.
.
.
-no podíamos actuar con la ley 12 de 2015, cualquier actuación de la secretaría autonómica debía ser con el alto consejo consultivo-, y se llevó al acta la primera reunión del alto consejo consultivo, que tuvo lugar el 7 de abril de 2016, donde el secretario autonómico da cuenta y donde, además, comparecen dos técnicos explicando este pliego de multicontinuidad.
Sobre esta base estuvimos trabajando, estuvimos mejorando el texto.

Ahora bien, ¿por qué no se procedió a convocarlo?
Porque, primero, estábamos ya en abril, la ley se iba a aprobar pronto.
Cuando los servicios administrativos estudiaron todo el procedimiento que teníamos que hacer desde la secretaría autonómica, desde presidencia para después traspasarlo a la sociedad, se pensó que iba a ser mucho más costoso, dado que estábamos tramitando con todo el procedimiento administrativo forzado, por lo que era un servicio de.
.
.
una conselleria y con una tramitación que después tenía que llevarse, era mucho más sencillo -faltaba un mes, mes y poco para aprobar la nueva ley de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación-, era más rentable, incluso temporalmente se preveía que podía ser antes si este texto se lo dábamos preparado, como se dio a la nueva dirección, y ellos mismos ya convocaban el concurso de multicontinuidad.

Por lo tanto, en este caso no nos retrasamos, sino que fue una decisión estudiada por el procedimiento administrativo.
.
.
Oiga, falta un mes que aprueben la ley.
No procede que lo convoquemos nosotros, porque después con el tránsito, con la cesión que después tenemos que hacer, vamos a tardar bastante más.
Por lo tanto.
.
.
Pero, insisto, preparado estaba y así se lo pasamos al consejo de administración en cuanto se constituyó.

Respecto de la ubicación de la radio en Burjassot en lugar de Blasco Ibáñez por el mal estado de dichas instalaciones.
Bueno, yo, en primer lugar, sí que matizaría que el mal estado de dichas instalaciones en este caso no es del todo correcto.
No es del todo correcto, porque igual como el desmontaje de las instalaciones de radiotelevisión valenciana en Alicante fue un desmontaje rápido, donde se cortaron cables, donde se avanzó muy rápido y se dejó destrozado para volver a instalar ahí o.
.
.
costaba, era bastante costoso volver a instalar allí unos servicios de radio y televisión, ¡en el caso de Blasco Ibáñez, con independencia que estuviese limpio o menos el edificio, el desmontaje fue muy cuidadoso, no se cortó ni un solo cable, según informaron todos los técnicos, y bastaba con reconectar toda la estructura de los aparatos, las mesas, etcétera.

Por lo tanto, las instalaciones, en principio, en Blasco Ibáñez estaban bien preparadas, o el estado de las instalaciones, frente a lo que había ocurrido, sin duda, en Castellón, que era otro local alquilado, o en Alicante, estaban muy bien preparadas para reubicar la radio.

Ahora bien, ¿dónde estaban los problemas?
En primer lugar, cuando pedimos un presupuesto para reubicar.
.
.
, presupuesto y tiempo para reubicar en Blasco Ibáñez, lo que nos dijeron es que más que las mesas anteriores y todo el aparataje que tenía Ràdio Nou, que tenía ya unos cuantos años, era mucho más barato y era mucho mejor comprar nuevos aparatos y hacer una radio de nueva base con una tecnología digital totalmente adecuada, etcétera, etcétera.
Por lo tanto, ahí ya había una duda.

Pero es que aparte de eso, en las propias reuniones del alto consejo consultivo, uno de los miembros del alto consejo consultivo, que después fue también.
.
.
, o es también miembro del consejo rector, el señor Xambó, planteó en varias ocasiones.
.
.
, es decir, bueno, nosotros planteamos: Â«Oye, pasa esto.
Por economía de escala estaba previsto ya en Burjassot en la primera planta unos locales destinados y un proyecto ya aprobado para la radio.
.
.
Consideramos que debería ir allíÂ».

En el alto consejo consultivo se planteó.
.
.
se plantearon dudas al respecto y se pidió que en ese sentido se estudiase Blasco Ibáñez en lugar de (inintel·ligible) .
.
.
y ahí no hubo una decisión porque no había unanimidad a la hora de qué criterio debíamos avanzar, si intentar convocar la obra civil que había que hacer en Burjassot o simplemente intentar remontar con nuevos aparatos del tema de Blasco Ibáñez.

Por el proyecto que había en 2012, que parecía muy razonable, por economía de escala y por la necesidad de renovar todos los aparatos de Ràdio Nou, lo ideal era instalarlo en Burjassot.
Como después ha decidido el consejo rector.

Pero, ¡ojo!
, esa discusión no fue solo en el alto consejo consultivo.
Es que la propia Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, el 27 de enero de 2017, nos remite una comunicación a La Generalitat: Â«En compliment de l'acord del 19 de gener del consell rector enviem aquesta comunicació per a fer saber que la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació podria estar interessada en l'ús de les instal·lacions de Blasco Ibáñez -antiguas instalaciones de Ràdio Nou- i preguntar-los si cabria alguna possibilitatÂ».
O sea, no solo en el alto consejo consultivo, sino la propia corporación se va planteando esto.

Es más, para concluir este apartado, le diré que incluso la propia corporación valenciana después tampoco ha ubicado la radio en donde estaba previsto y van a hacer un proyecto nuevo para reubicarlo en otro sitio, por lo que es la conjunción del espacio, etcétera.

Por lo tanto, cualquier decisión que hubiésemos adoptado: primero, ni hubiese sido unánime y hubiésemos errado porque ahora encima lo han instalado en otro.
.
.
, o lo van a instalar en otro lugar distinto al proyecto que había, o a Blasco Ibáñez, que era la otra ubicación que se estaba planteando.
Esto, la segunda de las cuestiones que plantea.

En cuanto al tercer y último argumento, que usted cita para apuntar a presidencia como responsables de la lentitud para arrancar la nueva radiotelevisión valenciana, habla de los contenidos audiovisuales.

Respecto de los contenidos audiovisuales, yo permítame aquí también discrepar totalmente, ¿no?
Creo que uno de los aciertos del Consell y uno de los aciertos de Les Corts fue mantener esos 25 millones que habían, que no se pudieron contratar porque no se había constituido la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, mantener estos 25 millones para la compra de producciones audiovisuales por parte de la corporación en dos años presupuestarios, lo que nos ha permitido que ahora la corporación pueda tener ya una base sobre material que comprar.

Y, en ese sentido, el alto consejo consultivo trabajó y sabe que se constituyó un tribunal, donde yo no estuve, sino únicamente estuvieron aquellas cinco personas que habían nombrado las Cortes, un tribunal que analizó los más de 800 proyectos que se presentaron y, además, cada una de las resoluciones se fue publicando en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, o de la Generalitat valenciana después.

Se fue publicando todas estas resoluciones y proponiendo, no obligando, sino una propuesta detallada con la argumentación de los motivos del conjunto de producciones audiovisuales en todo lo que era dibujos, en todo lo que era ficción en todos sus ámbitos, o películas en todos sus ámbitos, o en lo que era documentales para que la nueva Corporación Valenciana de Medios de Comunicación tuviese ya una gradación.
Insisto, como el tribunal, además, cinco de los miembros.
.
.
, cuatro de ellos están en el consejo rector, el consejo rector sabe perfectamente y ha ido trabajando ya desde hace un año en todas estas producciones de películas.

Sí que es cierto que hay uno de los ítems que se convocó que no se valoró, como es el tema de programas de televisión, por una razón evidente: porque en eso el programa de televisión tiene que ser la propia dirección normalmente la que decide porque es la que marca la parrilla.
Mientras que los dibujos, la ficción.
.
.
, todo tipo de ficción o los documentales, tú puedes insertarlos en programación.
Lo que son los programas propios de televisión marcan la mañana, marcan la tarde, y ahí, más que el alto consejo consultivo, procedía que fuese ya la dirección general la que de alguna manera resolviese esta cuestión.

Bien, yo creo que con ello contesto los tres puntos que usted planteaba en ese estudio de la hemeroteca, que le digo que encontré donde concretaba eso.

Pero si además intento ir al planteamiento general de la comparecencia donde habla de que la directora general dice que Â«no es disposa de qüestions elementals de condicionament de l'edifici, ni de l'equipament material ni informàtic.
Â» Crec que estes apreciacions tampoc responen a la realitat, y también voy a detallárselo, señor Montiel.

En cuanto al condicionamiento del edificio.
Yo considero que.
.
.
, y la labor ahí principal y que alabo de los liquidadores ha sido más que correcta.

En Burjassot se acumularon todos los materiales que provenían de Castellón, que provenían de Barcelona, que provenían de Madrid y que provenían de Alicante y que provenían de Blasco Ibáñez.
Aquello, en el fondo, lo que tuvo que ser es una acumulación de todos los materiales.
.
.
, materiales de los que no se conocía ni su estado ni su posible reutilización, pero que estaban ahí y que hubo que ir trabajando, al mismo tiempo que Burjassot tenía algunos problemas: por ejemplo, un contrato de limpieza cuando no se estaba trabajando allí con una cantidad importante de personas que no tenían, digamos, tanto cometido que hacer.
Hubo que rescindir el contrato de limpieza, etcétera, etcétera.

Y habían problemas que resolver para reubicar todo eso, todo el tema de limpieza, y se ha ido trabajando.
Se han rescindido los contratos para ahorrar coste.
Es cierto que los liquidadores yo creo que han ido siempre al coste mínimo posible.
Y yo eso creo que los valencianos también en parte se lo agradecemos; es decir, gasten lo menos posible.
Yo me he quejado alguna vez que el jardín de Burjassot, el césped estaba muy crecido, pero bueno, han reducido a una quinta parte lo que costaba antes, por ejemplo, todo lo que es el arreglo de jardín, etcétera, etcétera.

Y ahí se ha trabajado en la clasificación y traslado del archivo de toda la documentación que había en la casa, que se dejó.
.
.
, al ser el cierre de un día para otro, toda la documentación se quedó, había que clasificarla, había que trasladarla a un archivo -en estos momentos está toda trasladada-, se está.
.
.
, ya ha habido una catalogación y un inventario del material disponible, se han reparado todos aquellos elementos que no funcionaban y se intentaban utilizar, se ha sustituido toda la fachada norte del edificio circular, porque caía, tenía elementos que era.
.
.
, ya había un proyecto y se acabó el proyecto de sustitución.
O sea, todo un conjunto de labores que se está realizando.
.
.

Y es cierto, y es cierto que, efectivamente, no se han resuelto todas las goteras por ejemplo, pero como en cualquier edificio de hace treinta años.
No se les va a entregar o se les ha entregado a la nueva Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, igual que en 1988-1989, un edificio nuevo.
Se les ha entregado un edificio de treinta años con todos los problemas que acarrea un edificio de esta naturaleza y donde se van reparando.
.
.
, pues si hay goteras aquí, se van reparando; si hay otro tema o un problemas allá, pues se va reparando, etcétera, etcétera.

Entonces, todo este problema de mantenimiento, de limpieza, de renegociar el contrato de gas, de renegociar el contrato de electricidad, de seguridad, de ir arreglando las pequeñas cosas o ir arreglando ordenador por ordenador, tal como se iban encendiendo y no funcionaban, todo esto se ha ido arreglando.
.
.
-me refiero al edificio, después entraré en la parte técnica e informática.

Por lo tanto, todo esto yo creo que se ha ido avanzando.
Incluso se ha ido preparando ya para transformar ya ese edificio, que en principio era solo de la corporación.
.
.
, o en principio, en su día era solo de Radiotelevisión Valenciana, a un edificio donde van a estar no solo Radiotelevisión Valenciana, sino que la nueva Corporación Valenciana de Medios de Comunicación -perdón- va a compartir el edificio con Radiotelevisión Española; con Culturarts, en el tema del archivo; con Eige, que son los que están llevando la red, etcétera.

Por lo tanto, ese cambio de sentido en un edificio ya, un centro de comunicaciones, más que un edificio propio de un solo medio de comunicación.

Pero, repito, el edificio está en uso y está en funcionamiento, conforme además los liquidadores les van detallando.
.
.
, yo creo que llevan diez informes y les han ido detallando todas las actuaciones que han ido realizando.
Tendrá sus goteras, tendrá sus problemas de limpieza; se va limpiando periódicamente, no de la manera que quizá todos los que trabajen allí les gustaría, pero también buscando minimizar los costes posibles.

Y ahora, pues bueno, tal como vaya funcionando, habrá temas de abordar el tema de conserjería, que habrá que abordarlo, o bien solo desde la corporación o bien desde todos los medios que están allí, abordar el tema de la cafetería, etcétera, etcétera.
Por tanto, se está trabajando y se ha trabajado en poner en marcha el edificio.

En cuanto al equipamiento material e informático.
Evidentemente, en Burjassot se acumula una cantidad ingente, diría yo, de material técnico y de oficina procedente de todas las distintas ubicaciones de la antigua Radiotelevisión Valenciana.
Y, además, parte de este material técnico es cierto que está obsoleto.

Pero esa no es una labor que puedan hacer los liquidadores o que podamos hacer la Secretaría Autonómica de Comunicación, sino que esta es una labor que tiene que hacerse con el día a día.

Por ejemplo, ahora mismo, la Agencia Valenciana de Innovación de donde ha cogido todo su equipamiento de muebles y de oficina es de los materiales que habían depositados allí en la entrada de Burjassot, delante de los estudios, que provenían en buena parte de Alicante, lo han utilizado.
O, por ejemplo, las obsoletas ya cámaras -las ENG- que hay allí, pues ya la parte de detrás no funciona, pero la óptica es muy buena.
Habrá que intentar aprovechar unas ópticas, que son de alta calidad, con una nueva tecnología digital en formato 16:9, etcétera, etcétera.

Por lo tanto, esto no es una cuestión de quitarlo todo.
Yo creo que tenemos que aprovechar lo máximo que hay, porque allí hay mucho, y parte de ello, muy aprovechable.

Y, lógicamente, en este trabajo, ni la secretaría autonómica ni los liquidadores pueden intervenir mucho.
Y ahí será sobre todo la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, que es a la que se le han cedido para su uso todo este material, quien mejor pueda utilizarlo u otras necesidades que haya respecto a aquel material sobrante que no quiera la propia Corporación Valenciana de Medios de Comunicación y que seguro que después sabremos repartir a muchos colegios, institutos o universidades para hacer prácticas, etcétera, o a otros medios de comunicación que quieran de alguna manera utilizar o buscar la fórmula pertinente.
Por lo tanto, yo creo que respecto a este material no pasa nada.

Y, por otra parte, y de una manera concreta, en lo que podemos entender el equipamiento técnico informático, el equipamiento de emisiones.
Yo ahí sabe que los ordenadores se han ido intentando abrir uno a uno, los que funcionaban se han podido reciclar un poco y los que no pues se han ido aparcando, todas las cabezas éstas antiguas se han ido apartando.

Entonces, pues, bueno, es ésta labor de ir recuperando y hacen falta tantos ordenadores, o se compran o se busca reciclar los que hay, que es lo que se está intentando.
Y para esto se ha trabajado también con dos técnicos de la DGTI, etcétera, etcétera.

Pero, eso sí, a nivel técnico, equipamiento técnico informático, los elementos principales son:

El control central -y el control central desde el minuto uno, y ahí no estoy hablando desde incluso enero, sino desde agosto del 2015, me consta que se está trabajando-.
Se abrió el control central y se ha ido actualizando, sustituyendo muchos de los elementos para poner en funcionamiento.
Y de hecho, está funcionando este control central y sigue funcionando correctamente en la actualidad, con todas las sustituciones en esa labor de mantenimiento que ha pagado la liquidación para mantener…, porque además como hay otros dos canales que ésta se prestando el servicio, había que trabajarlo y había que prepararlo bien y, por lo tanto, todo esto se ha actualizado y funciona correctamente.

Y después, por otra parte, el tema o los sistemas de producción y edición de televisión y radio.

Estos son los dos núcleos fundamentales: control central y los sistemas de producción y edición de televisión y radio, que se constituye, insisto, en el elemento central para todo lo que es el trabajo y edición de cualquier medio de comunicación audiovisual.

Sobre ello debemos indicar que desde el primer momento, siendo conscientes de lo importante que era esto, también trabajamos, y en el alto consejo consultivo ya y con los técnicos de la dirección general…, DGTI, ya planteamos la necesidad de ver qué había que hacer para actualizar sobre la base de lo que había y con el menor coste posible y la máxima rentabilidad posible cómo se podía hacer.
Y ahí ya preparamos también, dentro del alto consejo consultivo, un pliego de prescripciones técnicas para el servicio de mantenimiento y actualización de los sistemas de producción y edición de lo que era la televisión autonómica valenciana.

Se preparó este borrador de pliego de prescripciones técnicas y también se les entregó a la nueva corporación.
Bien es cierto que la nueva corporación no ha presentado este modelo -igual como la multicontinuidad sí que ha seguido utilizándolo-, sino que ha presentado otro o ha elaborado otro pliego de prescripciones técnicas; éste está basado en el sistema que tenía la antigua Radiotelevisión Valenciana, que es el sistema AVIT, y sobre el cual prácticamente lo que había que hacer es pagar la licencia correspondiente para la emisión y actualizar y mantener los servicios que habían, recuperar un poco sobre la base del 2003, actualizar y tener ya el sistema de edición y producción de televisión.

Y ahora se ha convocado un pliego más abierto de prescripciones técnicas en donde veremos qué formato se escoge, si el formato que había u otros nuevos formatos que puedan de alguna manera implementarse en el nuevo modelo de televisión valenciana.
Éste, que es el que había, es cierto que más o menos está en casi todas las televisiones autonómicas a día de hoy, y es el que conocía o se trabajaba en televisión valenciana.

Pero, bueno, por tanto, ahí, si hubiésemos avanzado en más, también nos hubiésemos equivocado porque en la nueva corporación han elegido otro formato y van a adjudicar -espero- en pocos días otro formato de producción y edición televisiva.

Por tanto, yo creo que, por todo lo expuesto en todos los argumentos que he encontrado, que podía decir que habíamos retrasado la tele, creo que debemos constatar que ni desde la Secretaria Autonómica de Comunicación ni desde Presidencia no hemos retrasado el inicio de emisiones.

Yo más bien diría que es todo lo contrario.
Todo lo contrario porque éste fue el empeño de la secretaría…, por lo menos…, no estaba yo todavía en la secretaria autonómica, pero sí de Presidencia de La Generalitat, para intentar iniciar las emisiones del 9 de octubre de 2015, donde además sobre la base, eso sí, de la estructura técnica que había, ya teníamos un informe que nos decía que era posible reiniciar las emisiones en octubre de 2015.

Esta era también una de nuestras propuestas en el proceso de aprobación de la Ley 12/2015, que se aprobó el 29 de diciembre, aunque en el texto final es cierto que en el artículo 2 y en la disposición transitoria segunda solo nos permitió una emisión en pruebas de manera excepcional.

Por lo tanto, tampoco pudimos actuar mucho.
Y este siguió siendo nuestro objetivo después de la aprobación, en julio, de la Ley 6/2016, primero con el trabajo que se siguió haciendo en el alto consejo consultivo, bueno, y antes, durante todo el 2016, con la reparación de la cabecera de emisión, con los trabajos para la reconexión de la red de alta capacidad de Burjassot, que teníamos que recuperar esa red de entrada de alta capacidad para todo lo que era entrada, salida de contenidos, etcétera, etcétera, con la reparación y los nuevos equipos del control central, con el mantenimiento y la puesta al día de la red de difusión o con todos los contactos que después facilitamos…, primero mantuvimos nosotros, entretanto hasta junio o julio de 2016 y después pasamos a la presidencia de la corporación, todos los contactos con FORTA, con ministerios para todo el tema de frecuencias, etcétera, etcétera.

Para todo ello, y además de las siete personas de Eige que trabajan destinadas en Burjassot a todo el tema de la red, desde agosto, septiembre de 2015, hay dos técnicos de la DGTI que trabajan allí y una persona de Presidencia que está permanentemente también en Burjassot.

Por lo tanto, ya incluso con informes técnicos que se han hecho periódicamente y se entregaron al alto consejo consultivo de enero de 2016 o de marzo de 2016, que también se incluye…, se entregó y se explicó por los técnicos al alto consejo consultivo sobre informes, por ejemplo, para infraestructuras y redes de telecomunicaciones necesarias para la puesta en marcha del servicio público y televisión de ámbito autonómico de titularidad.
.
.

Bueno, por tanto, yo creo que sobre esta base hemos trabajado bastante y en este empeño de avanzar en lo que es la puesta en marcha de la nueva radiotelevisión y del inicio de las emisiones creo que queda claro que nosotros seguiremos trabajando.

Ahora bien, también es cierto que es evidente que con la nueva Ley 6/2016, el Consell ya no tiene competencia de actuación sobre la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación ni posibilidad de intervención.

En estos momentos la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, su consejo rector lo nombran las Corts, la directora general también es aprobada de alguna manera por esta comisión y estas Corts.
Y esta Corporación Valenciana de Medios de Comunicación es totalmente independiente del Consell, solo debe reportar a estas Cortes.
Nosotros únicamente tenemos dos aspectos que nos relacionamos con ellos, que es la tramitación presupuestaria y la negociación y firma del contrato programa.
Son los dos únicos ámbitos en los que nosotros debemos de intervenir.
Y así, en esta línea, estamos actuando.

Eso sí, al mismo tiempo que esto, hemos acompañado y conectado al presidente de la corporación, tal como le he dicho, con la FORTA, con otros organismos públicos de radiotelevisión privada, con productores, con instituciones públicas…, no lo hemos acompañado, pero lo hemos conectado con lo que pueda ser -usted decía- función pública con presupuestos, etcétera, etcétera.

O incluso hemos preparado informes, por ejemplo este, sobre los trámites básicos de constitución de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, que cuando entró se le dijo todo lo que tenía que hacer de pe a pa, etcétera, etcétera.
Hemos mantenido los dos técnicos de la DGTI, la persona de Presidencia o incluso el propio secretario general sigue siendo abogado de la Generalitat valenciana y también está destinado y está cumpliendo su función como secretario general de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.

Al mismo tiempo que hemos tramitado todas las autorizaciones de frecuencias que se requieren para la puesta en marcha, por ejemplo, de la radio, donde había que modificar ubicaciones, etcétera, etcétera.
Y al mismo tiempo, le hemos asesorado con algunas personas de la subsecretaria en todos los trámites administrativos que pudiese necesitar la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.

Por lo tanto -insisto-, no hemos retrasado el inicio de las emisiones.
Es más, eso sí, le voy a reconocer, y creo que incluso coincido un poco con las fechas, que sí que habido un momento…, sí que ha habido quince días donde en cierta discusión puede que hemos paralizado lo que es una de las cosas que nos corresponden, que es la tramitación de los presupuestos de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.

Porque no nos parecía correcto el presupuesto tal como lo presentaron, porque considerábamos que, a su vez, como tenemos que negociar el contrato programa y como consideramos que es importante un compromiso para mantener el gasto global de la televisión y que no se pase, les exigimos que la corporación, el consejo rector, aprobasen no solo los presupuestos, sino un documento en el que se comprometían a no subir los presupuestos y no plantear unos presupuestos más altos de los presentes, de los que había para este año, de 55 millones, en los años siguientes, salvo que las Cortes decidan aumentar el presupuesto.
Pero que no sean ellos los que propongan más.
Ellos tienen que ser ahí y saber ser buenos gestores.
Esa es una cuestión fundamental.
Si tienen 55 millones, tendrán que hacer tele sobre 55 millones.
No vale pedir el año que viene o pensar que al año que vienen podrían proponer más.

Como eso no lo habían aprobado en el proyecto de presupuestos que nos remitieron, es cierto que ahí sí que les exigimos y paralizamos durante quince días la tramitación presupuestaria hasta que acordaron y nos vino el documento, con el compromiso de que no subirán en los próximos tres años, que es la negociación del contrato programa, mantendrá el presupuesto de 55 millones de euros durant els anys 2017, 2018 i 2019.

Bien, de todas formas -insisto-, nosotros creo que nuestra labor la hemos cumplido y el control y los mandatos sobre la corporación con la nueva ley, y creo que es un acierto, depende sobre todo de las Cortes y de esta comisión.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vidal.

Passaríem ara els grups parlamentaris.
Per tant, done la paraula.
.
.
¡Ah!
, no.
Ha demanat la compareixença.

Donem la paraula al Grup Parlamentari Podemos-Podem, sí, venia jo en el canvi de xip pel canvi d'ordre per la nova situació.
.
.
Però sí, sí, al senyor Antonio Montiel.

Té la paraula, senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Benvingut, senyor Vidal.

Vamos a ver, señor Vidal, la información que usted ha trasladado yo creo que tiene algunos puntos en los que discrepamos.
Y le voy a explicar por qué.

Muchas veces…, en primer lugar, usted recuerda que el Acuerdo del Botánico, el acuerdo que permite la investidura de Ximo Puig, suscrito el 11 de junio, prevé que la iniciativa en la puesta en funcionamiento de la radiotelevisión valenciana será a partir de un proceso participativo, que implica todos los actores, extrabajadores, el mundo la cultura, productores, empresarios, la universidad, etcétera, y que además habría una iniciativa, una proposición de ley de este grupo, del Grupo Podemos.

Tan solo…, en menos de dos meses después de esto, ustedes inician un trabajo para identificar la situación de…, un trabajo al que usted se ha referido, de agosto de 2015, para identificar la situación de las instalaciones, de los equipos, de tanto la parte dura, digamos, la parte de obra civil como la parte técnica, multicontinuidad, etcétera, etcétera.

Pero, claro, el problema de todas formas está en que hay un trabajo que se está realizando, hay unos foros que se están realizando, en los que ustedes más participan, en septiembre y noviembre del 2015.
Hay un trabajo intenso parlamentario.
De hecho, creo que tiene…, que es muy importante el hecho de que, tanto la ley de diciembre de 2015 como posteriormente la ley de julio de 2016 se aprobaran sin ningún voto en contra.
Y, por tanto, hay un proceso.

Pero nosotros hemos dicho muchas veces, hemos dicho muchas veces que no se podía…, que en este tema, que era un tema complejo, que había una maraña de cuestiones mercantiles, patrimoniales, sociales, financieras, etcétera, no se podía dar un paso detrás de otro, sino que habían de darse muchos pasos de manera simultánea y debía de haber un trabajo por todas las partes con mucha lealtad, tanto el ejecutivo respecto del legislativo, como también respecto de los compromisos adquiridos por la Generalitat valenciana con los extrabajadores a través del acuerdo del ERE.

Les recuerdo que una de las razones que los extrabajadores muchas veces han aireado como principio, la base fundamental del acuerdo, era el respeto a aquella cláusula sexta del ERE que permitiría la contratación de extrabajadores en el caso de volver a abrirse radiotelevisión, etcétera, etcétera, otra serie de medidas.

Yo creo que ha habido un problema, y es que ha habido un problema de diseño.
Precisamente, precisamente ha habido un problema de…, más que de diseño, perdón, de estrategia porque precisamente aquellos dirigentes políticos que se comprometieron con los extrabajadores a fechas concretas de apertura, a.
.
.
, en fin, a una serie de cuestiones que, en fin, algunos dudábamos de que fueran posibles…

Pero, bueno, algunos optaron por basar su campaña electoral, entre otras cosas, en promesas de fechas y contrataciones que no podían cumplir, y que no han cumplido, que ha llevado a que buena parte de los esfuerzos de Presidencia -y cuando hablo de Presidencia, le incluyo a usted como secretario autonómico- ha estado en alejar el problema social, ¿no?
, la cuestión social.

De hecho, no se entiende sino el entusiasmo con el que presidencia defendió el ERE ante la Audiencia Nacional el 11 de enero de 2017.
Es decir, bastaba con haber hecho un trabajo de aliño, porque no era su ERE, no era su modelo.
Ustedes habían dicho que no hubieran cerrado Radiotelevisión Valenciana como la cerró el Partido Popular en aquel infausto año del 2014, perdón, de 2013.

Por tanto, yo creo que ha habido una preocupación excesiva por alejar, por mantener a raya a los trabajadores y ha habido cosas en las que no se han dado pasos.
Por ejemplo, es impresentable que a estas alturas no se haya podido liquidar el ente y no se haya podido liquidar la sociedad, pero al menos, el ente.
Es decir, no está habiendo un trabajo -yo creo que no hay coordinación- y no se está haciendo el trabajo, la gestión en el área económica para que se hubiera podido ya resolver esos temas.
Hay algunas dudas legales en aspectos patrimoniales clave.

Usted ha hecho referencia al cambio de criterio respecto de la ubicación de la radio, y parece que haya sido una cosa.
.
.
No, señor.
Es que han metido a Televisión Española en la planta donde iba a ir la radio.
.
.
la radio valenciana.

Y, además, lo han metido de una manera en la que el presidente no tenía poderes para firmar lo que firmó con Televisión Española, por eso hay dos documentos que yo he pedido ya como petición de documentación escrita, porque realmente lo que firmó el presidente no era más que una carta de intenciones.
No era un contrato.
.
.
, no era un convenio.

Ustedes han ido dando bandazos.
Por eso, el informe de agosto de 2015, en el que ya ustedes reconocen que.
.
.
Mire, por ejemplo, referido exclusivamente a la radio -lo digo por hacer una referencia.
.
.
- dice que es prácticamente irrecuperable las instalaciones de Blasco Ibáñez -afirma ese informe de agosto del 2015.
En el tema de la multicontinuidad, que estaba a medias, se habían gastado más de 600.
000 euros, solamente necesitaba ser completado.

Yo creo que.
.
.
, no sé, no sé si el hecho de que las cosas.
.
.
, el presidente no pudiera cumplir su promesa de reabrir el 9 de Octubre, aunque fuera, como dice el informe de agosto de 2015, con una solución de reemisiones, con materiales editados, con apenas una plantilla de cincuenta personas de diferentes categorías técnicas, junto con la apuesta por un presidente, el señor López.
.
.
, primero, por la señora Pilar Pérez Olano; después, por el señor López, que tampoco se ven satisfechas, le ha ido llevando a presidencia a abandonar.
.
.
a abandonar su parte, su parte en esta operación, que yo creo que es una operación de estado.

La reapertura de Radiotelevisión Valenciana es una operación de estado.
Nosotros la hemos vivido así.
Es decir, es la recuperación del derecho de los valencianos y las valencianas a disfrutar de un medio vertebrador, de un medio que además tiene un largo aliento para recuperar la identidad de los valencianos, la autoestima, pero también para recuperar un sector económico puntero, clave además en las nuevas economías del siglo XXI.

Por tanto, yo creo que ha habido pasividad, porque había problemas que se conocían desde agosto de 2015, cuando además podía haberlos solucionado, porque tenía.
.
.
, entonces sí tenía competencias y presupuesto presidencia.
Ha habido un alejamiento de la.
.
.
, no ha habido lealtad en la colaboración, ni con la corporación, ni con los liquidadores, ni con las Cortes.
El gobierno ha trabajado como gobierno con su propia hoja de ruta al margen de los trabajos que se estaban realizando en las Cortes.

Y yo creo que, claro, ahora vivimos un desencuentro que tiene que ver con que este no es el modelo de radiotelevisión valenciana que a lo mejor Presidencia hubiera querido desde su campaña electoral.
Pero es que este es el modelo de radiotelevisión valenciana que han querido los valencianos, los representantes de los ciudadanos, porque tanto la ley de diciembre -y vuelvo a decir- de 2015 como la de julio de 2016 no tuvieron votos en contra.

Por tanto, me parece que se ha perdido un tiempo precioso.
Vamos a asistir al 29 de noviembre.
.
.
, a otro aniversario del cierre de Radiotelevisión Valenciana, una televisión fundida en negro.
.
.

El senyor president:

Ha d'anar acabant, senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

.
.
.
y, por tanto, me parece que hay que hacer autocrítica, señor Vidal.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Ara sí que és el torn del senyor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenos días, señor Vidal.

Siempre se ha dicho que tres son multitud.
Pero, bueno, ustedes quisieron hacer un trío en el botànic y, bueno, a mí nunca me ha gustado meterme en las relaciones de pareja de nadie, pero, claro, han venido aquí a discutir de pareja en público, ¿no?

Entonces, me imagino que no me va a responder a esta pregunta, señor Vidal, pero me veo en la obligación de hacerla.
¿Qué responsabilidad cree que tiene.
.
.
, o sea, el Consell qué responsabilidad cree que tiene esa decisión que tomaron ustedes en el botànic de darle la bandera de este proyecto, de la televisión, a la tercera pata de la mesa, la que no formaba parte del Consell, sobre todo ya no en la lentitud de la que se queja el señor Montiel sino en la falta para nosotros de rigor, en la falta de transparencia, en la falta de eficacia y, sobre todo, en la austeridad?
Y hago hincapié en austeridad por las diferentes preguntas que le voy a hacer a continuación.

Porque usted ha dicho una frase que a mí me ha gustado mucho, que es: Â«Gasten lo menos posibleÂ», que no significa comprar malo, sino comprar bien.
Pero de lo primero que se está hablando es de hacer una nueva sala de redacción, que vale más de 300.
000 euros.
No sé hasta qué punto desde el Consell consideran que eso es gastar lo menos posible y si es necesario.

Decían los que tienen mucha prisa por abrir la televisión en el 2015, luego en el 2016, ahora en el 2017, que apretando un solo botón, pues se podía emitir.
Y usted también lo ha comentado: Â«Vamos a cambiar o se va a cambiar el sistema de producción y ediciónÂ».
Me gustaría saber qué opinión tienen en el Consell de esto y, sobre todo, qué coste va a tener, porque encima es un sistema de edición que solamente lo llevan o lo utilizan dos televisiones autonómicas y ninguna de las grandes.
Quisiera saber si esto también es gastar lo menos posible y que me lo pueda justificar.

También me gustaría que me justificara, porque también (inintel·ligible) … ustedes, el tema del presupuesto.
Usted ha dicho que retrasaron quince días.
.
.
Pero es que en ese presupuesto había un coste de plantilla de un 50% del presupuesto, a imagen y semejanza de la televisión andaluza, de TV3 o de la televisión vasca, ejemplos de los que creo que se aleja totalmente el espíritu de la ley que aquí se redactó.

De hecho, ninguno de los expertos que pasaron por esta comisión nos aconsejaban acercarnos a esos ejemplos de televisión autonómica.
Nos decían: Â«Tenemos una oportunidad única de abrir una televisión moderna, una radio y televisión moderna que sea referenteÂ».
Pero nos da la sensación de que.
.
.
por lo menos el presupuesto se acerca más a ejemplos de televisión que no tenemos que seguir y no a una televisión moderna.

También me gustaría saber la opinión del Consell sobre que tanto la directora general como algún miembro del consejo rector apoye abiertamente el proceso secesionista ilegal catalán.
Y lo digo.
.
.
, y es abiertamente, no es una.
.
.
, o sea, tampoco lo esconden.
Me gustaría saber qué opinión tiene el Consell de que el redactor del libro de estilo, el señor Xambó, lo apoye tan abiertamente.
Es más, sea el que dirige la redacción del libro de estilo de la nueva radiotelevisión, una persona con el historial de insultos, faltas de respeto, injurias.
.
.
, que incluso dude de la profesionalidad de los periodistas valencianos.

Termino.
¿Qué televisión y qué radio piensa el Consell que vamos a tener con estos mimbres señor Vidal?

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Subiela.

És el torn ara del Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula la il·lustre diputada Mónica Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies, senyor president.

I agrair la presència avui del senyor Vidal, i tractar de resituar-nos, sobretot després de veure com ara mateix alguns han tractat de desviar el tema.

A veure.
Aquesta comissió es substanciava, segons el diputat de Podemos que la demanava, en un retre compte que s'ha fet.
I s'ha comentat fins i tot certes notícies que eixien en premsa davant l'ambigüitat de la convocatòria.
Jo també mateix la vaig vore i vaig dir que era una convocatòria molt, molt ambigua.

Sincerament crec que les explicacions que s'han donat avui són plausibles i tampoc em convencen les preguntes o la motivació que el diputat de Podemos ha donat després.
Eixe problema de disseny jo no el veig.
I més, quan el diputat s'estava referint a un problema d'abans del 2015, s'estava referint a les eleccions, a la campanya electoral.

I, mire, tot el que ha passat després és molt, molt posterior i res a veure.
Jo crec que cal eixe resituar-nos que començava al principi.
A mi de la compareixença d'avui me preocupen coses que ací s'han deixat caure i que depenen directament de vostés.

Em preocupa saber si eixe conveni de Radiotelevisió Espanyola i Radiotelevisió Valenciana suposarà algun guany per als valencians i per a les valencianes, i sobretot per a la Radiotelevisió Valenciana.
Si serà per a millor, que esperem que sí.

O em preocupa saber, per exemple, on s'emetrà des de Castelló, que és la meua terra, i sabem que allí és que no tenim cap altra possibilitat.
.
.
Tot l'instrumentari s'ha dut a Burjassot, però de Castelló no tenim cap notícia.
I això em preocupa.

Al respecte, parlant de la ràdio, també avale la decisió que ací s'ha explicat: el trasllat de la ràdio de Blasco Ibáñez a Burjassot, on els elements tècnics i humans puguen ser millor aprofitats, que no pas tindre la ràdio separada, quan en les altres dues capitals no passava.

A tots i a totes -i ara sí que parle directament de Compromís- ens haguera agradat tenir la ràdio, la tele i la plataforma online abans.
¡I tant que sí, que ens haguera agradat tindre'ls abans!
¡Clar que sí!
I a Les Corts així ho hem demostrat, tot i que sempre no ha sigut fàcil complir amb els terminis previstos per a l'aprovació de la llei.
I ací ho sabem tots i totes.

Jo, el desencontre que apuntava el senyor Montiel, no el veig.
I sí que és cert que s'ha perdut un temps preciós.
Ací, en esta cambra, també l'hem perdut.
Ací en esta cambra havíem d'avalar una llei abans de l'estiu i no poguérem avalar eixa llei abans de l'estiu.
Ací hem perdut tots el temps.
Però jo crec que no és pèrdua de temps, sinó és simplement intentar fer les coses millor i intentar quadrar les coses per a futur i que això finalment pot ser bo per al futur de radiotelevisió valenciana.

No obstant, són diferents àmbits de vista.
I per a tranquil·litat d'alguns, el preguntar no significa trencar, ni significa divorciar-se.
El preguntar, el consultar simplement significa el poder sentir altres opinions, el poder estar més obert i, sobretot, el de fer ús de la potestat fiscalitzadora que aquestes Corts ens donen a esta cambra i a esta comissió.

Així que per la meua part, moltíssimes gràcies per les explicacions i res més que apuntar.

El senyor president:

Gràcies, senyora Álvaro.

És el torn ara del Grup Parlamentari Socialista.
Per a tal efecte, donem la paraula a la il·lustre diputada Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, president.

Senyor Vidal, benvingut a esta comissió.
Gràcies per les seues explicacions, que a més crec que han anat molt més allà de la proposta que es fea.

A nosaltres ens pareix interessant que tornem a.
.
.
, a voltes és necessari tornar a resituar des del punt del qual partíem, i la veritat és que la situació en la Comunitat Valenciana era particular, per no dir que era.
.
.
, érem, com a voltes es recorda, l'única comunitat, junt a Grècia, que en una situació de crisi havia tancat una televisió pública.
Per tant, d'ahí partíem.

Tot el que hem fet després, des de l'aprovació de les noves lleis per a tornar a ficar en marxa la ràdio i la televisió pública, el disposar d'un pressupost.
.
.
, segurament no el que necessitaríem per a la televisió i la ràdio somiada, però sí un pressupost acord a la situació econòmica de la nostra comunitat, que ens permetrà tindre una ràdio i una televisió digna i que permeta als valencians i valencianes poder conéixer què passa en la nostra terra, gaudir de la nostra llengua, de la nostra cultura, dels programes d'entreteniment.
.
.
en fi, això que en esta comissió hem parlat en moltíssimes ocasions.

El camí que hem recorregut no és un camí dissenyat.
És un camí que l'hem anat caminant, desgraciadament, perquè partíem d'una situació no coneguda.
I jo me negue a pensar que el que hem fet fins a hui no és adequat.
No serà l'òptim, però jo crec que és d'èxit.
¿Que hi han pedres en el camí?
¡Per descomptat!

¿Algú pot considerar que iniciar qualsevol projecte de l'envergadura d'una ràdio i una televisió està tot dissenyat i pensat en un llibre?
Cada etapa que recorreguem solucionem uns problemes i sorgixen altres dificultats.

I ací tenim una secretaria autonòmica, tenim unes lleis que hem aprovat des d'este parlament, que també és rar en el sentit que és inusual.
Normalment, una llei com recuperar el servei de la ràdio i la televisió pública, o una nova televisió, normalment ix a iniciativa del govern.
En este cas, no.
I crec que hem fet un bon treball, encara que n'hi hauran coses que segurament se poden millorar.

Per tant, hem aprovat una legislació adequada, de les més modernes i que ens va a permetre tindre una televisió i una ràdio del segle XXI.

Disposem d'un pressupost adequat.
Hem aprovat en esta cambra un òrgan directiu, sí.
I, a més, hem nomenat una direcció general, amb paràmetres d'imparcialitat i deslligament del govern.

Jo considere que algunes de les dificultats que s'han ficat damunt de la taula es poden solucionar, però també crec que el camí és un camí que hem de valorar positivament.
¿Que ens agrada més de pressa?
Sense dubte.
Al grup que represente ens agradaria tindre una ràdio i una televisió en marxa.

És més, nosaltres fins i tot inclús plantejàrem que podien haver sistemes perquè pogueren estar ja les emissions.
Altres grups consideraren que no.
Bé, doncs no passa res.
Com siga, però la tindrem.
Per tant, fiquem en valor tot el que hem fet.

I jo crec que quan algunes coses no funcionen com ens agradaria, a voltes és millor buscar les raons que buscar un culpable.
Si algun grup considera que tirant la culpa a Presidència es gita molt més tranquil, doncs allà ell.
Però jo crec que cal buscar les causes i donar solucions per a millorar-lo i perquè, efectivament, tingam eixa radiotelevisió.

I per últim, que no me queda.
.
.
no me queda res, doncs.
.
.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

Gràcies, senyora Peris.

És el torn del Grup Parlamentari Popular.
Per tant, donar-li la paraula a l'il·lustre diputat Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies, senyor Vidal, per estar ací hui amb mosatros en esta compareixença, que he de dir-li que per a mi és.
.
.
, m'ha deixat perplex, no tant la seua intervenció com la postura de la resta de grups parlamentaris.

Ha dit vosté en la seua intervenció: Â«Sobre la base de la estructura técnica existente era posible iniciar emisiones en octubre de 2015Â».
Això ho ha dit vosté.
I me crida moltíssim l'atenció que ningun dels grups parlamentaris representats en esta cambra -en este cas, en esta comissió- tinga res a dir a açò.
Vosté està diguent que la radiotelevisió valenciana es podia haver ficat en marxa en octubre de 2015.
¿Sap vosté per què no s'ha fet?

¿Quins interessos estan guiant el nou projecte de radiotelevisió valenciana en la comunitat.
.
.
en la nostra comunitat?
¿Qui està guanyant de no utilitzar l'estructura tècnica existent i fer-ho tot nou?
¿Què es busca amb açò, senyor Vidal?
¿El que no es puga dir que la nova radiotelevisió valenciana està utilitzant els mitjans tècnics de l'anterior?
¿És això el que s'està buscant?

O podríem fer una altra pregunta: ¿Qui està beneficiant-se de l'adquisició de nous materials i de la no reutilització dels materials?

Sincerament, des del meu grup parlamentari, entenem que el que vosté ha dit en esta cambra és molt greu.
Â«Se podria haver ficat en marxa la radiotelevisió valenciana en octubre de 2015 utilitzant la base de l'estructura tècnica existent.
Â» I això ho diu el secretari autonòmic de Comunicació, dependent de la Presidència de La Generalitat, i a ningú de vostés els crida l'atenció.
És clar, a mosatros ens pareix molt greu el que hui s'ha dit ací.

Mire, ha dit vosté: Â«Hay que gastar bien y lo menos posibleÂ».
Bé, esta és la demostració evident que els responsables de la televisió valenciana hui no estan fent ni cas a això.
Han decidit gastar mal i molt.
Mire.
.
.
però queda molt bé en la seua boca això que Â«mosatros volem que es gaste bé i el menys possibleÂ».

Però, mire, li he de recordar que la radiotelevisió valenciana, la corporació valenciana no té pressupost aprovat per estes Corts.
No el té, no el té.
I l'única actuació que vostés estan portant endavant és demanar-li a l'Advocacia de La Generalitat que presente un incident, un recurs perquè -crec recordar que són els dos diputats que varen presentar eixe recurs- dir que Â«no tenemos legitimidadÂ».
¿Cómo que no tenemos legitimidad?
Si som mosatros els que hem d'aprovar el pressupost.
¿I mosatros no tenim legitimidad per a recórrer eixa qüestió?

Mire, Â«gastar bien y lo menos posibleÂ».
Bé, també els ho podria dir als membres del consell rector i als directors generals.
Vaja, ací vàrem tindre una discussió de sis mesos per a decidir quins telèfons es compraven.
Ells no han tingut ningun dubte: els iphone, els més cars.
Vàrem tindre sis mesos decidint quins ordinadors anaven a tindre els diputats.
Ells no han tingut ningun problema: el més car, 4.
000 euros cada ordinador.
Això també els ho podria dir als responsables de la televisió.

¿Sap vosté quant està pagant al mes la nova radiotelevisió valenciana als liquidadors, a eixa.
.
.
, -bé, en este cas, sí, als liquidadors- l'any anterior?
88.
600 euros mensuals, des de fa ja un any.
Més d'un milió d'euros està pagant.
.
.
, més d'un milió d'euros està pagant l'actual televisió als liquidadors.
I, clar, dóna la sensació que és simplement això: pagar.
La nova televisió està pagant als liquidadors.

Dia el senyor Montiel: Â«Es que no entiendo por qué no se ha liquidado yaÂ».
¡Home, si els liquidadors estaran encantats!

Mire, i vosté diu: Â«No, están ustedes bien informados, porque les han dicho en sus comparecencias los liquidadoresÂ».
Mire, jo, als liquidadors, els vinc preguntant des del minut u quant cobren.
I no he aconseguit que me contesten.

Clar.
.
.

El senyor president:

Ha d'anar acabant, senyor.
.
.
Ha d'anar acabant, senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Sí, acabe de seguida, senyor president.

Si estan cobrant sobre la base del que li està pagant la radiotelevisió valenciana, la nova radiotelevisió valenciana, aviats anem.

I li pregunte -i ja amb açò sí que acabe, senyor president, en esta primera intervenció-: també m'agradaria conéixer quina és la seua opinió respecte al procés de selecció que està portant.
.
.
, que està portant-se endavant per part de la direcció general.
Si creu que efectivament està responent a l'objectiu d'esta llei que es va aprovar ací d'independència i imparcialitat.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Gràcies.

El senyor president:

Correspon el torn ara al senyor Vidal.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

Intentaré contestar més o menys les preguntes que s'han fet; en alguns casos reflexió més que pregunta, però bé.
.
.

Començant pel senyor Montiel.
Jo crec, i vosté tampoc ha dit res al respecte, crec que li he contestat les afirmacions que vosté va fer o que es podien deduir de la sol·licitud de compareixença.

No ha contradit res.
Simplement sí que ha al·legat el tema de la importància.
.
.
de l'operació d'estat.
Crec que ha dit la importància de posar en marxa la nova radiotelevisió valenciana.

Ha parlat també del tema de l'ERO, que nosaltres el vam defensar.
Doncs l'advocacia el va defensar com tocava, defensa un ERO, i és una decisió que s'ha adoptat en el seu moment i va seguir el tràmit administratiu.

Ahí caldria preguntar-se si va ser el plantejament de la demanda el més adequat o no.
Igual n'hauria prou en llegir les intervencions de fiscalia tant en l'Audiència Nacional com el propi informe que fa la fiscalia al voltant de la demanda quan se planteja de cara al Tribunal Suprem.

No és un problema d'una posició o una altra.
És un problema d'interpretació de la llei, de conforme està i el que és.
.
.
i el que és i el que hi ha, ¿no?

Per tant, en el tema de l'ERO jo crec que no val la pena estar.
D'aquí dos dies, a més, es plantejarà ja la votació al Tribunal Suprem i, per tant, ahí crec que estarà resolt el tema en les seues línies fonamentals.

I és més, també li diré una altra cosa que sí que havia a l'ERO.
Va haver una intervenció a última hora, jo crec que jurídicament errònia, on intentar associar l'ERO a la successió d'empreses.
Això tampoc va ajudar massa, ¿eh?
, en els arguments que plantejaven.

Però, bé, el tema de l'ERO que vosté ha plantejat, jo crec que.
.
.
bé, està ahí i d'aquí dos dies tindrem probablement un resultat ja final i definitiu al respecte.

Vosté ha plantejat la Llei 12/2015.
Jo crec recordar que sí que va haver algun vot en contra.
Ha dit que no va haver cap vot en contra.
Però, bé, jo crec que sí, però és igual.
Això és a efectes simplement de.
.
.
tal.

I quant als liquidadors, quan acabaran, s'ha plantejat també.
Després tinc el que.
.
.
, precisament una pregunta parlamentària que ens van fer i em van passar còpia a mi: quan cobraven els liquidadors.
Ho tinc aquí i després els oferiré les dades.

L'objecte de la liquidació efectivament -i amb això contesto ja alguna pregunta que s'ha fet també al voltant de Televisió Espanyola-, l'objecte de la liquidació no és una liquidació fàcil.
O siga, partim que quan arriben els liquidadors, just ha marxat tot el personal, no tenen cap tipus de documentació per començar a treballar.

El primer que han de fer els primers mesos és recuperar tota la documentació, traure la documentació i construir tot l'esquema comptable de les societats i sobre esta base se va treballant, ¿no?
, en tot el que hem dit, d'anar arreglant coses, etcètera, etcètera.
Amb altres problemes derivats, que no són problemes d'ara ni de fa deu anys, sinó problemes de fa més i tot.

O siga, el mateix problema que hem tingut quant al registre dels terrenys i l'edifici de Burjassot.
O siga, hem hagut d'actualitzar i hem hagut de portar al registre i fer un treball important per a actualitzar les parcel·les que hi havien de Burjassot -que hi havien errors en les parcel·les- o pel que és el registre de l'obra nova del propi edifici de Burjassot.
Tot això hi ha hagut de regularitzar-se.
I això, doncs bé, els liquidadors, entre altres funcions, han anat treballant ells.
.
.

Els pleits i les demandes que hi ha d'hisenda pendents, que són alguns milions d'euros.
A dia d'avui crec recordar queden uns huit milions d'euros.
Tots els pleits que teníem amb totes les productores, amb alguns clubs de futbol pels drets dels clubs de futbol; en altres, per retransmissions.
.
.
O siga, de veritat que el treball ha sigut important i molt fort el que hem hagut de fer.

I l'objectiu conforme està marcat en la pròpia llei, crec recordar en la Llei 12/2015 -no sé si és la disposició transitòria.
.
.
, no-, l'article 3.
1, els liquidadors hauran de fer este procediment per cedir els béns i l'edifici, que és el principal de Burjassot, cedir-ho a Generalitat.

Estant en este procés, l'objectiu que estan perseguint -i des de Generalitat els estem demanant que puguen complir- és que abans de final d'any -la llei se va aprovar el 29 de desembre de 2015-, abans del 29 de desembre d'este any, ja entreguen i fagen una cessió de tots els béns a Generalitat.
O siga, l'objectiu és este.
Si no passa res, jo crec que el complirem.

I ahí entra un poc també en el tema de Televisió Espanyola.
Després parlaré, però vosté també ha parlat del tema de Televisió Espanyola, i jo tinc un document aquí per donar-los el plànol de Televisió Espanyola com està.

Efectivament, i per les preguntes que hi havien, i ahí estic contestant més preguntes, en el tema de Televisió Espanyola s'han firmat dos contractes.
Un contracte que efectivament és el que té valor jurídic.
Un contracte que s'ha firmat entre els liquidadors i Radiotelevisió Espanyola.
Un contracte molt paregut al qual es va firmar entre els liquidadors i Radiotelevisió Valenciana, ¿eh?
, o la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

Sí que és cert que en el de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, a més de l'edifici, està el tema de l'arxiu i estan altres qüestions que no estan únicament en Televisió Espanyola, que és la part únicament de l'espai que tenen ahí.
Per tant, si ha demanat, tindrà el contracte.

I, efectivament, el document que firmen president de Televisió Espanyola i president de La Generalitat és un protocol d'intencions que ens demana Televisió Espanyola per una raó ben senzilla: igual com la corporació valenciana és un mitjà públic de La Generalitat i ells són conscients que seguiran ahí, i Televisió Espanyola que diu: Â«Hombre, pero yo por lo menos díganme, aunque sea públicamente…, manifiesten que después querrán seguirÂ».

Clar, perquè ells també tenen unes intervencions, que han d'aprovar-los un contracte que estan firmant amb uns liquidadors.
No té valor jurídic efectivament, no és valor jurídic el que té.
És un protocol d'intencions, però sí hi ha una manifestació de dir: Â«Bueno, vamos a hacer una inversión de 3 millones de euros en una parte.
.
.
Â», después.
.
.
tinc aquí la documentació per donar-los de la part que es queda Televisió Espanyola, i diu: Â«Bueno, vamos a hacer esta inversión.
Queremos por lo menos que haya una voluntad política de decir que esto cuando acaben los liquidadores, si es en diciembre de este año, vamos a seguirÂ».

Ens ho demanava Televisió Espanyola, em pareixia raonable i, a més, amb això estàvem complint també un poc el tema l'acord que hi havia aquí, de portar endavant el tema de Televisió Espanyola de comú acord.
.
.
de comú acord amb la corporació.
De fet, a diu d'avui -en el plànol, després, que repartiré ho voreu perfectament- la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, els estudis de ràdio provisionals els estan muntant sobre la base, sobre l'espai que ocuparà Televisió Espanyola, i entretant tenen uns estudis de ràdio definitiu.
I fins a desembre hi ha el compromís i després acordaran la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació i Radiotelevisió Espanyola, en raó de com vagen les obres, com s'articulen i tal.

Inclús no només això, sinó el que és l'espai provisional d'edició de televisió valenciana van errar també a l'hora de preparar-ho, i ho han preparat dins dels locals que ocuparà Televisió Espanyola en compte dels despatxets que havien al costat, que és on havien d'ubicar-ho.

O siga, Televisió Espanyola tampoc ha plantejat massa temes, diu: Â«Bé, quan comencem l'obra, com estem en tot el procediment de contractació, ja anirem acordant com a bons veïns d'un edificiÂ».
O siga, el que es tracta, i això sí, de l'edifici.
I per això, quan parlàvem dels 88.
000 euros que parla el senyor Bellver, efectivament, és que es paga a Radiotelevisió Valenciana SAU, que és la que gestiona l'edifici.
I és la que gestiona l'edifici la que paga el manteniment, la neteja, la.
.
.
, o siga, hi ha una sèrie de despeses de seguretat, neteja, etcètera, etcètera.
Un poc el plantejament és.
.
.
És que ara ha canviat el concepte, l'edifici deu.
.
.
(Veus) Yo, el contrato lo han firmado liquidadores y tal.
Pero, bueno, es un poco la cesión de todos los elementos.

El concepte és este, ¿no?
, que l'edifici siga un edifici multiusos, aprofitar al màxim l'edifici en tot allò que puguem.
I a més, amb un canvi de filosofia.
Per què esta perjudicarà.
.
.
, ¿castiga a televisió valenciana o Televisió Espanyola als locals de Burjassot?
No, perquè en la televisió, els mitjans de comunicació, cada dia en un món globalitzat quan més sinèrgies n'hi hagen millor.
O siga, no només això, sinó si hi ha més mitjans de comunicació públics que vullguen estar allí o crec que.
.
.
, si hi ha espai i hi ha espai adequat, crec que val la pena que es posen perquè podem avançar molt.

I en això contesto també una de les preguntes que ha fet la diputada Mònica Álvaro.
Precisament, front al model de l'edifici de Burjassot on Televisió Espanyola va a un edifici que és de màxim.
.
.
, ocupat principalment per la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, a Castelló de moment han estat parlant la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació i Radiotelevisió Espanyola i, a dia d'avui, el que estan és procurant la ubicació de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació als locals que té Radiotelevisió Espanyola a Castelló per a aprofitar al màxim estos locals.

Per tant, jo crec que va en la filosofia crec que encertada.
Vull dir, convertim el centre de producció de Burjassot no en un edifici només d'una televisió, sinó en un edifici aprofitat al màxim possible.
I l'exemple el tenim després.
Per a buscar, a Castelló hem estat buscant diverses ubicacions i de moment, a dia d'avui, sembla ser que el que més han estat pensant en anar és aprofitat l'espai que té Televisió Espanyola, que ells no l'estan utilitzant tot i sí que es pot utilitzar.

I també aprofitarem les sinèrgies.
O siga, de vegades per gravar una notícia, si hi ha un problema, etcètera, es pot aprofitar molt més a dia d'avui entre dos mitjans de comunicació públics.
Per tant, eixe és el plantejament que s'està seguint en el tema de corporació valenciana i Radiotelevisió Espanyola.

Paso ja un poc.
.
.
He anat contestant, però, bé, per a intentar seguir les preguntes.
Senyor Subiela Â«¿qué responsabilidad tiene el Consell de dar la bandera de la televisión al señor Montiel?
Â» Jo crec que això és simplement.
.
.
Jo no vaig a criticar el botànic.
El botànic diu això.
Jo crec que no nosaltres sinó tots vostés ho han anat complint.
O siga, és cert que el senyor Montiel ha plantejat una iniciativa parlamentària.
Jo crec i coincidisc amb la senyor Peris que hem d'estar contents d'on s'ha arribat, o siga.
.
.

A día de hoy lo que se ha hecho en esta comunidad yo pienso que va a ser ejemplo para otras comunidades.
O sea, la ley de la tele, o de la corporación valenciana, la nueva ley de la tele puede adolecer de problemas por esa, digamos, mayor rapidez que tiene la tramitación parlamentaria.
Y eso no es fácil y siempre puede haber disonancias o aristas que se puedan modificar.

Pero sí que es un ejemplo de cómo desde una institución parlamentaria se está elaborando una nueva ley de algo que tiene que ser… y de cara al futuro preparemos los modelos de radiotelevisión pública.
En España, por desgracia, siempre hemos mirado y hemos pensado una radiotelevisión pública controlada por los poderes ejecutivos.
Ese es un fallo que teníamos, que tuvimos al principio de nuestra democracia.

Yo nunca me he cansado de decir y recordar cómo no fue un acierto que en 1980 se aprobase un estatuto de radio y televisión donde, en vez de transformar la radiotelevisión española en un medio independiente tipo BBC, lo que se hace es justificar y adoptar un mismo modelo de control gubernamental donde se le ponía un consejo de administración que no pintaba nada y, por lo tanto, seguiría siendo una televisión gubernamental.
Y hemos estado así hasta 2006, o sea, nadie lo ha cambiado hasta 2006.

Yo creo que este modelo no es el modelo de radiotelevisión pública que debe ser.
Y este es el modelo que yo creo que ustedes han hecho, una radiotelevisión pública controlada por las Cortes.
O sea, que… Yo es que no les puedo pedir…, y usted me ha pedido: Â«Oiga, la sala de redacción, ¿se van a gastar 300.
000 euros?
Â» Pues no lo sé, lo sabrán más ustedes que yo porque ustedes les pueden pedir responsabilidad.
Yo no les puedo pedir responsabilidad.

Si alguien me cuenta lo que hacen o leo la prensa, me entero.
Pero yo solo les puedo pedir la tramitación parlamentaria y el contrato programa.
En el contrato programa sí que tengo alguna idea o tenemos alguna idea de cosas que deben estar incluidas allí.

En cuanto a cambiar el sistema de producción y emisión, y ahí incluso creo que puedo contestar también a parte de las preguntas de gastar menos bien y a quién beneficia la utilización o no utilización de lo que había.
Yo, esa reflexión quien tiene que hacerla es el consejo rector que han nombrado ustedes.
O sea, yo puedo tener unas ideas, claro.
El consejo rector se nombra aquí y la directora general se ratifica aquí.
Yo no tengo potestad sobre ellos.

No tengo potestad sobre ellos, yo puedo tener unas ideas o creer… Pues, sí, yo creo que, de alguna manera, era posible porque teníamos informes técnicos, iniciar emisiones.
Claro que no serían las emisiones o el modelo que se ha escogido ahora que puede ser bueno.
Y yo puedo, en ese sentido, estar equivocado u otras personas estar equivocadas, porque nosotros ese modelo es el modelo de emisiones provisionales.

Hay dos modelos a la hora de empezar estas emisiones.
Es decir, bueno, vamos a buscar, empezar con emisiones provisionales y recuperando poco a poco, poco a poco, estas emisiones, probando en aquello que falle e ir arreglando aquellos aparatos que puedan fallar.
O probar el estudio 1 de informativos, pues se prueba, siempre en pruebas, que no salgan, se prueba.
Si van fallando alguna cosa se vuelve a probar, se vuelve a probar.
Yo creo que a los quince días, si estaba funcionando en 2013, pues, bueno, podremos intentar que funcione, ¿no?

Incluso creo que esto también se lo ha planteado y lo ha debatido el consejo rector.
Porque me consta a mí que ellos pidieron un estudio de posibles emisiones provisionales -creo que fue en enero de este año, salió en prensa-, un estudio de cómo podía emitirse o qué programación basada en el archivo a coste cero -yo lo siento pero siempre voy buscando ahorrar costes-, a coste cero se podían hacer unas emisiones provisionales.

Y creo que hay un contrato de una empresa que les ofrece una posible programación de tres meses a coste cero sobre la base del archivo audiovisual que hay.
Eso, claro, es un modelo sobre buscar emisiones provisionales y poco a poco ir concretando, ir avanzando con el tiempo, con informativos, etcétera, etcétera.

O abrir sobre la base de otro modelo, que es el que ha escogido el consejo rector y, por lo tanto, aplaudo.
Insisto, el consejo rector que se ha nombrado aquí y, por lo tanto, creo que si lo han valorado y consideran que ese es el proceso pues es el acertado.
Entonces, en esa base, decir, no, vamos a prepararlo todo para hacer ya un inicio formal de las emisiones igual que empezó en 1989.
Sí que es cierto que no es lo mismo.
En 1989 tenían un edificio nuevo sin goteras, como ahora pueden tener alguna, y tenían unos aparatos que se habían…, porque no había nada.

Ahora esta decisión de adoptar unos nuevos modelos, unos nuevos modelos en la producción y edición de informativos, pues es una decisión que están pensando para unificar radio y televisión pensando sobre la base de un futuro, en vez de intentar ir acoplando sobre la marcha las mejoras técnicas que puede haber.

Por lo tanto, ¿puede ser bueno o malo?
Son modelos distintos.
Yo ahí no puedo valorarlo.
Es más, yo lo que debo decir es que, ellos que son lo que tienen todos los datos, ellos que son los que tienen los datos sobre si se han gastado 300.
000 euros en una sala de redacción, pues ellos lo sabrán.
Insisto, yo no lo sé ni puedo pedir responsabilidades por ello, sino en esto son ustedes que cuando comparezcan aquí les pueden pedir y preguntar sobre si o sobre si no y a qué se debe.

Bien.
La pregunta -siguiendo con el señor Subiela- sobre el tema presupuestario, los expertos que aquí dijeron.
Pues cada uno tiene su opinión.
Yo lo que sí que sé y el planteamiento y el chip que debe tener el consejo rector es que si tienen 55 millones de euros, la tele la tienen que hacer sobre 55 millones de euros, que es lo que les hemos recordado nosotros en el presupuesto.
No podrán pedir ni deben pedir más.
La tele se puede hacer o se debe hacer sobre lo que tienes.

Yo me acuerdo de un antiguo…, un responsable de televisiones que es una persona muy importante todavía en el mundo actual de la tele, donde decía que la televisión necesitaba un mínimo de presupuesto y después: Â«Simplement, com més sucre més dolç.
Pots arribar a tindre més audiència si poses més sucre o menys.
Però, clar, tu has de partir del que tens.
Â»

Por tanto, el esquema no es qué es aquello que yo deseo, y ahí pues sí que nos hubiese gustado a todos una tele con mucho más, pero tenemos lo que tenemos.
Tenemos que ser conscientes de las dificultades económicas de esta comunidad.
Y yo creo que, la verdad, con 55 millones, si comparamos análisis y costes, no es el coste de los costes altos, es un coste relativamente barato para una televisión autonómica.

Pero, por lo que parece y en, digamos, análisis comparados, se puede hacer tele.
Incluso en el informe del IVIE que se hizo en su momento hablaba más o menos de esta cifra para poder hacer con decencia una televisión autonómica.
Insisto, después com més sucre més dolç.
Se puede hacer más, pero creo que a día de hoy con esto y, por lo menos, para empezar los primeros años está más que bien.

La dirección general (inintel·ligible) … miembros del consejo rector por las manifestaciones.
Yo, son libres -insisto y repito-.
Lo que es la Secretaría Autonómica de Comunicación que no tiene incidencia ni puede intervenir sobre los temas de la corporación, no debemos manifestarnos al respecto.
Entonces, pues, bueno, está así.

Bien, a la señora Mònica Álvaro yo creo que le he contestado con el tema de Castellón.
Y el tema de la radio de Burjassot pues un poco lo que hemos comentado.
Yo creo… La decisión al final se ha dicho que la radio va a estar no en la segunda planta sino en la primera planta de Burjassot.
Es el proyecto de obra civil que creo que tienen ahora en estos momentos.

Y, efectivamente, señora Rosa Peris, tenemos que mirar adelante.
Yo creo que… Y ese es el debate un poco me imagino que del consejo rector.
Es decir, yo voy a hacer una nueva tele, parto más de lo que hay o miro hacia adelante sobre la base de nuevas perspectivas.
Cada uno puede tener una opción.
El consejo rector, los nueve miembros que hay hoy en día en el consejo rector son quienes tienen que decidir y tienen que mirar para adelante.

Yo creo que tenemos un reto -y ahí insisto, lo que he dicho desde el principio-: hace falta una radiotelevisión valenciana desde lo antes posible, desde lo antes posible.
Yo soy… Y me consta que cuando desde Generalitat se ha afirmado que cuanto antes mejor, es que cada día que pasa sin unos dibujitos para los niños, cada día que pasa sin que de alguna manera podamos ofrecer y vertebrar nuestra comunidad con nuestra lengua y con nuestra cultura, la gente que quiera oírlo, cada día que pasa yo lo sufro.
O sea, cuanto antes mejor, evidentemente.

Y mirando desde esta perspectiva, pues tenemos lo que tenemos.
Lo que tenemos que hacer no es tanto mirar atrás sino mirar hacia adelante y trabajar para que, hacia adelante, podamos constituir y conformar lo antes posible la nueva radiotelevisión valenciana.

El tema de emisiones provisionales.
Creo que, señor Bellver, le estoy contestando más o menos con esta misma reflexión.
¿Por qué?
Pues porque técnicamente era posible.
¿Hubiese sido posible hacer una televisión en el mismo momento de gran calidad?
Pues igual no.
Igual se nos hubiese caído un día.
Pero bueno, es cuestión de probar.
Somos conscientes de que ahí, pues, ¿era posible?
Pues se podía intentar.

No obstante, jurídicamente, que era el primer presupuesto, había dos bases para poder empezar eso.
Por una parte que jurídicamente fuese posible.
Jurídicamente no era posible hasta que no se aprobó la Ley 12/2015.
Por lo tanto, no se podía prestar el servicio público.

Y, en segundo lugar, también había un conflicto social.
Yo creo, y debemos reconocer en esta comunidad, no es lo mismo volver a montar una radiotelevisión valenciana o una Corporación Valenciana de Medios de Comunicación sobre la base de todo lo que ha pasado, que sobre unas bases nuevas.
Y te lo comentan en todas partes.
Haber partido de cero hubiese sido ideal, pero teníamos eso.

Y sí, podíamos haber intentado unas emisiones provisionales, pero -insisto- hasta la Ley 12/2015 jurídicamente no era posible.
Con la Ley 12/2015 las cláusulas que se ponen en la disposición transitoria tercera, creo que es, no, segunda, disposición transitoria segunda.
Una de las dos.
Que es solo en casos de excepcionalidad y tal, tampoco nos permitían poder abordar unas emisiones provisionales, tenía que ser con acuerdo del alto consejo consultivo que no se constituía hasta abril, etcétera, etcétera.

Por lo tanto, no hubo posibilidad de emisiones provisionales ni tampoco nos permitió una enmienda que intentamos que al final no cuajó, en donde hasta que no se nombrase el consejo rector…, porque ahí también pensábamos que el consejo rector se iba a nombrar dos días después de aprobada la ley y no se nombró hasta unos cuantos meses más tarde.
Ahí me hubiese gustado alguna disposición transitoria que nosotros hubiésemos podido articular algún tipo de misión provisional.

Estábamos en pretemporada y hasta hubiese sido posible algún tipo…, pero, bueno, eso no fue posible, Por tanto, jurídicamente no eran posibles las emisiones provisionales.
Y, por lo tanto, no se ha podido hacer.
Y ahora ya sí que es la corporación la que debe decidir entre los dos modelos, cuál de ellos puede ser mejor para empezar la tele, si bien intentar emisiones provisionales o si bien hacer una gran apertura de lo que es un nuevo modelo, una nueva tele, con toda la imagen de esta nueva tele, etcétera, etcétera.

Â«¿Què opina respecte del procés de selecció?
Â» No es que me vaya a salir por la tangente, le diré lo mismo.
Son ustedes la comisión de control.
Yo puedo tener mi opinión y mi opinión jurídica como abogado, puedo tener mi opinión, no debo tenerla como secretario autonómico, porque además no tengo el control ni la potestad de actuar sobre ellos.
Son ustedes lo que tienen que preguntarle por el proceso de selección al consejo rector, si es el adecuado o no.

Es cierto que ha habido, pues todas las noticias en prensa, ha habido mucho debate.
Hay una ley que debe cumplirse y una posibilidad de cumplirla de una manera u otra, y las decisiones están ahí y se ha ido avanzando pues conforme se ha podido.

Ahí sí que valdría la pena que nos hiciésemos yo creo una reflexión importante, ¿no?
, una reflexión importante sobre, bien, para comenzar a emitir pues es el modelo.
.
.
, es el cambio o no del sistema de producción, pero también es la ley.
O sea, la ley -que insisto y repito creo que es una ley modélica- tiene alguna dificultad, es una ley muy garantista por todo lo que había pasado en la tele.
Y esta ley tan garantista pone obligaciones muy duras ya no solo a la corporación sino a la propia sociedad a la hora de tramitación de cualquier procedimiento, o a la hora incluso, en el artículo de personal, a la hora de contratación del personal, no permite mucha flexibilidad.
Ese también es uno de los elementos que está retrasando esta puesta en marcha y que ha complicado la articulación o la puesta en marcha de la corporación valenciana, la nueva televisión À Punt.

Y de los liquidadores, de los liquidadores, ¿cuánto cobraban?
, no lo que les cobran, que está fijado efectivamente en el contrato por las cláusulas que deben pagar por la prestación de los servicios que les dan los liquidadores a la corporación, pero lo que es lo que cobraban en un cuadro que se envió a las Cortes y que ellos, cuando quieran, se lo facilitarán.
Yo creo que en una pregunta parlamentario me pasaron copia de lo que cobraban ellos (veus), pues están en 2.
900 euros, lo mismo que cobraban los otros liquidadores, 2.
900 (veus) euros al mes cada uno de ellos.

Yo cuando lo vi no vi distorsiones, no me pareció.
.
.
(Veus) No, 80.
000 es lo que les pagan la radiotelevisión.
.
.
, (veus) sí, 80.
000 es lo que tiene que pagar por el contrato que han suscrito la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación a Radiotelevisión Valenciana SAU para el mantenimiento y las cuestiones que allí se establecen en el propio contrato.

El senyor president:

Un segon, senyoria.

Per favor, no establim diàlegs, com saben, l'article 168.
4 -crec- diu que de manera excepcional vostés poden tornar a tindre un torn d'intervencions, però no incomplim el reglament.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Bien, yo, ya para acabar, creo que con eso más o menos he contestado.
.
.
o he intentando contestar todas las preguntas que me han planteado.

El senyor president:

Molt bé.

Doncs, moltes gràcies, senyor Vidal.

L'excepcionalitat del 168.
4 (rient), com no podria ser d'altra manera en esta comissió, passa a ser normalitat.

Per tant, ¿qui voldria eixe torn?
Senyor Montiel, senyor Subiela, senyor Bellver.

Doncs, bé, començaria el senyor Montiel.
Establiríem un torn de dos minuts.

Té la paraula, senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Vamos a ver, señor Vidal, yo no me he debido de expresar bien.
Yo lo que cuestiono -y yo creo que además no es novedad, lo hemos venido diciendo- es que la complejidad de la situación tenía muchísimas derivadas, ¿no?
Por ejemplo, el hecho de que La Generalitat fuera la propietaria última de las instalaciones, y había cuestiones patrimoniales, que La Generalitat fuera socia única de la sociedad, cuestiones mercantiles, la liquidación, etcétera, cuestiones de medios de infraestructuras, cuestiones sociales.

Y yo creo que el problema es que el ejecutivo ha tenido su propia agenda, que ha estado muy condicionada, o fundamentalmente condicionada, por la angustia del ejecutivo derivada de su responsabilidad ante los extrabajadores por las promesas electorales que había hecho y porque además quería.
.
.
, en fin, vamos a aventurar una opinión, que parecía una posible sentencia que hubiera declarado ilegal el ERE y hubiera tenido que gestionar la ejecución de esa sentencia.

Pero, al final, volviendo a la cuestión de los medios e infraestructuras, tanto en agosto del 2015 como en el informe de febrero del 2016, que usted comentó en su primera comparecencia ante esta comisión, se preveían mecanismos para.
.
.
, había un diagnóstico suficientemente claro de cuestiones que se podían directamente contratar y resolver desde quien entonces tenía la titularidad, la competencia y el presupuesto, que era Presidencia.

El empeño en esa agenda propia del ejecutivo y, por otra parte, en el control de los nombramientos pues llevó a que al final se pospusiera todo a cuando hubiera una corporación y cuando hubiera una directora.
Cuando, al final, usted mismo, en aquella comparecencia decía que la decisión sobre determinadas cuestiones, sobre contratación de determinados equipos y determinados modelos no estaba condicionando el modelo final de la televisión ni la parrilla, que eso sería decisión de la corporación y de la dirección.

Y, por tanto, lo que ha ocurrido es que yo creo que se ha perdido un tiempo precioso.
Desde que usted presenta ese informe en febrero del 2016 hasta que se presenta la candidatura del señor López en julio del 2016, finalmente se elige al señor Soriano y al resto de la corporación en octubre.
.
.
Claro, esta cámara ha ido haciendo sus deberes, no solamente ha hecho dos textos legales sino que aprobó por un unanimidad un mandato marco el 9 de febrero.

Claro, al final, también ha tramitado la elección de la corporación, de su presidente y de la directora.
Claro, al final hemos pospuesto todo, o sea, hemos puesto todas las cosas que se sabían que se podían hacer y que algunas eran absolutamente neutrales en términos de obra civil, de infraestructuras, de equipamientos, etcétera, y se lo hemos puesto al final en la actuación de la directora y se ha convertido.
.
.
, y del equipo directivo.
Y, claro, ahora parece que toda la responsabilidad ha estado siempre en las Cortes y ha estado el actual equipo de dirección.

Y yo lo que digo es: hemos perdido más de un año en la reapertura de radiotelevisión valenciana y se ha trabajado con una óptica muy corta pensando siempre, como decía el informe de agosto, en abrir el 9 de octubre del 2015, como decía el informe de febrero del 2016, en abrir el 9 de octubre de 2016, pero realmente no se atendían los.
.
.

El senyor president:

Señor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

.
.
.
problemas de fondo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Montiel.

Donem la paraula al senyor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Tres cosas muy rápidas.

Dice Podemos que se han demorado las decisiones desde su secretaría, ¿no?
Usted les dice que ustedes esperaron porque hubiera una elección transparente y participativa de los cargos del ente, y le insisten en que eso ha sido perder el tiempo.
Realmente me preocupa el socio de gobierno que tienen ustedes, se lo prometo de verdad.

El senyor Montiel Márquez:

Siguen sin entender, sigo sin explicarme.

El senyor Subiela Chico:

O yo sin entenderle, pero, desde luego, me preocupa lo que usted ha dicho.

Otra cosa que me preocupa es que se hable de presupuesto no soñado, de coste barato, y estamos hablando de 55 millones.
A mí no me parece ni un presupuesto barato ni un presupuesto no soñado.

Y si usted ha dicho que le dijo al consejo rector o a la directora general que ¡ojo!
, que son 55 millones y por eso se retrasa en la aprobación, y con eso tienen que hacer televisión.
Son 55 millones de los que casi la mitad es un presupuesto para la plantilla.
Y ustedes aprobaron ese presupuesto.
Ustedes tienen responsabilidad sobre ese presupuesto aprobado.
Ustedes han aprobado un presupuesto con un coste de plantilla de casi la mitad de la televisión.
Creemos desde Ciudadanos que es un grave error y un mal comienzo para esta televisión.

Hablan de.
.
.
Bueno, la directora dijo que la radio empezaría a emitir antes de final de año, en el último trimestre de este año, noviembre, diciembre, ya estamos, creo que ya estamos en el último trimestre de este año, y que la televisión empezaría en el primer trimestre del 2018.

A mí me gustaría saber cómo cree usted que lo va a poder hacer porque la radio, las obras aún no han empezado, si no me quita usted la razón, y unas obras que son todavía más caras que la famosa nueva redacción abierta que quiera la directora.

Por lo tanto, no creo que en lo que queda de año, de tiempo, hacer unas obras de más de 400.
000 euros para hacer la radio.
Por lo tanto, ¿en qué condiciones va a empezar a emitir la directora la radio?

Y lo mismo le pregunto sobre la televisión, porque usted siempre ha sido partidario de las emisiones provisionales y de empezar una parilla progresiva.
Cosa que siempre lo hemos discutido porque nosotros hemos pensado que era mejor empezar de golpe con toda la programación preparada y lista.

¿Qué tipo de emisiones cree que pueden estar preparando o qué se puede emitir este final de trimestre en la radio o al principio del año con la televisión?

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Subiela.

És el torn, ara, del Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula el senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Vidal, en l'última de les compareixences que varen tindre ací, la directora general va dir obertament: Â«No se ha podido poner en marcha esto antes porque técnicamente no era posible.
Â» I vosté ve hui ací i ens diu: Â«Sobre la base de la estructura técnica existente era posible iniciar las emisiones en octubre de 2015Â».

Si això no li crida l'atenció a la gent, ja no entenc què és el que crida l'atenció.
La directora general diu: Â«No és possibleÂ» i vosté diu tot el contrari.
Però, clar, vosté m'ha contestat molt bé, i vosté és una persona molt capaç, m'ha dit: Â«No vaig a entrar en eixos temes, ellos sabránÂ».

Clar, però vosté com a secretari autonòmic no pot vindre ací i dir Â«ellos sabranÂ».
No pot vindre ací i dir Â«ellos sabránÂ» i la vegada dir: Â«creo que hay que gastar bien y lo menos posible.
Â» I jo li estic preguntant: ¿de veres vosté creu que el que està fent en este moment la corporació -i li ho pregunte com a responsable de la Secretaria Autonòmica de Comunicació-, de veres vosté creu que això és Â«gastar bien y lo menos posibleÂ»?
És la pregunta que jo li estava fent a vosté.
(Veus) ¿Perdó?

I el mateix respecte a la selecció de personal, ¡home!
, vosté és el responsable de l'àrea de comunicació de la Generalitat valenciana i de Presidència.
¿Vosté creu que és de rebut la imatge que s'està donant, que s'està contractant a amics?
Si és que ho està diguent inclús el senyor Montiel de Podemos: Â«Es que la tele solamente la quieren para enchufar a amigosÂ».
I es referix al Partit Socialista i a Compromís.
Ho diu ell, jo no sé si ara ho negarà, però ara esta publicat.
¿I vosté no té res a dir?
(Rient) ¿Vosté que és el secretari autonòmic no té res a dir d'esta qüestió?
Bé, ¡anem a allà!
I vosté, clar, ve ací i diu: Â«No, si és que jo no tinc res a dir perquè la responsabilitat del control és de vostés, de Les CortsÂ».

I li torne a dir -i no m'ha contestat-, el pressupost de la corporació no està aprovat per estes Corts i la llei diu que ha d'aprovar-ho estes Corts.
Vosté no m'ha dit res.
Vaja, si ni tal sol podem aprovar el pressupost vosté em dirà quina capacitat de control tenim.
Però és que no publiquen ni les actes, senyor Vidal.
Vosté diu: Â«No, los grupos parlamentarios son los que tienen que.
.
.
Â» ¡Xe!
, ni publicar les actes en la pàgina web.

Jo ja vaig demanar alguna cosa més, jo vaig demanar alguna cosa més.
És a dir, ¡oiga!
, que no se ponga simplemente el sentido del voto, que cuatro votaron que sí y dos votaron que no.
Jo demanava que en les actes apareguera el perquè algú vota que sí o vota que no, o s'absté.
A això es negaren, digueren: Â«No, ¡oiga!
, eso no es procedimentalmente adecuado.
Â» Però, és que ni tan sols les actes estan publicades estan publicades, senyor Vidal, en la pàgina web.
¿Eixa és la forma que tenen de facilitar als grups parlamentaris el control, eixe control que vosté diu que mos correspon?

I, després, ja, allò de la llei d'acompanyament, que vosté diu: Â«No, es que nosotros no podemos interferir en lo que es la actuación de la radiotelevisión, en este caso de la corporación.
Â» Però vostés a través de la llei d'acompanyament de pressupostos si que es carreguen una cosa que també, ¡vaja!
, m'imagine que ho parlarem en el següent punt.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

.
.
.
una cosa que per al senyor Montiel era fonamental, que era que és carreguen la figura de la intervenció.

I un milió d'euros en lloguers, senyor Vidal, ¿li pareix gastar poc i bé?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Té la paraula ara el secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Sí, bé, moltes gràcies.

Jo crec així ja podem aclarir tot este punt.

El que deia el senyor Montiel, més o menys, quant a les infraestructures, jo crec que li he contestat perfectament en cada un dels passos que hem anat fent i del que és, per exemple, gener, que -insistic- fonamentalment era abril quan es va constituir el consell consultiu, vam treballar en tot el procés de selecció de continguts per a la nova radiotelevisió valenciana; vam reparar la capçalera d'emissió; vam fer els treballs necessaris per a la recuperació de tota la ret d'alta capacitat i reconnexió de Burjassot en tota la connexió de fora, inclús amb FORTA perquè no s'havia desmuntat tot; vam reparar un munt de nous equips del control central i vam posar en marxa el control central, que era el punt element clau; vam mantindre i vam posar al dia la ret de difusió; vam mantindre tots els contactes per a preparar la nova entrada o la possible entrada en el seu moment FORTA, etcètera, etcètera, en el ministeri.

I a més d'això, vam preparar els documents, com, per exemple, he ensenyat, dels plecs de projectes per a continuïtat, per al que és edició de notícies, etcètera, etcètera.
Per tant, no és que no es va fer, se va fer prou.

¿Vam enxufar i vam començar emissions?
No, això no podíem fer-ho.
Però jo crec que en tot el que podíem fer durant estos mesos, se va avançar prou, pendent al mateix temps que s'aprovés la llei per posar en marxa.

Perquè és que, a més, tot el que fa ahí és.
.
.
, no pots condicionar.
.
.
O siga, si nosaltres, ahí, per exemple, haguéssem decidit un model, per exemple, de producció i edició de notícies, o haguéssem decidit posar la ràdio a Blasco Ibáñez, estàs condicionant el model.
Nosaltres havíem d'actuar per a anar preparant -tot això és anar preparant-, però el que no podíem fer és condicionar un model que vostés havien d'aprovar i que encara no estava aprovat per Corts.

Per tant, és un treball que havies d'anar fent, justificant i preparant per deixar-ho en marxa.
I jo crec que tots estos eren els elements claus que calia anar preparant, i no només la secretaria autonòmica.
La secretaria autonòmica, amb l'alt consell consultiu, va estar preparant tot això.
Per tant.
.
.

Señor Subiela y señor Bellver, en el tema del presupuesto.
Sí, efectivamente, nosotros hemos tramitado el presupuesto y hemos aprobado el presupuesto con los números que nos ha pasado el consejo rector.
No nos hemos enzarzado en una discusión con el consejo rector si deben ser más o menos.
.
.

Y me tendrán que perdonar, pero, insisto, el consejo rector está nombrado por las Cortes.
Yo, si está nombrado por las Cortes, tengo que aceptar en parte las decisiones y los modelos que ellos hagan.
O sea, yo, ahí, soy un mero tramitador de los presupuestos.

Un mero tramitador que, efectivamente, hay un conflicto jurídico.
.
.
Ello lo lleva abogacía, debo reconocer que este tema lo conozco poco, por si debía hacerse previamente con un detalle o no.
Ahí no le puedo contestar apenas porque sé que es la abogacía la que les ha pedido los datos o ha considerado.
.
.
No sé cómo está a día de hoy el tema, pero nosotros, desde la secretaría autonómica, nos limitamos a ser tramitadores de estas propuestas del consejo rector.

Porque, además, si les planteamos una enmienda: ¿Por qué estos presupuestos tienen más para una partida o para otra?
, lo que nos van a decir: Â«Oiga, mire, yo estoy nombrado por las Cortes y no por ustedÂ».
La única parte donde sí que nos plantamos.
.
.
¿Por qué?
Porque tenemos que firmar un contrato programa, y el contrato programa tiene que ser trianual, es en exigirles sí o sí un compromiso trianual respecto los presupuestos.

Y en esa parte, que es la única que tenemos potestad, ahí sí que.
.
.
, la verdad, tuvimos una discusión en el sentido de que necesitábamos un acuerdo para tres años, porque teníamos que empezar la negociación de lo que era además el contrato programa, y el contrato programa era para tres años, y necesitábamos saber antes de iniciar cualquier negociación del contrato programa si el compromiso presupuestario era por tres años o no era por tres años.

Esa es la única parte de los presupuestos donde nosotros intervenimos.
Y en el resto, pues es la tramitación, y puede haber o no errores en cuanto a la tramitación, si se ha tramitado, si la partida después se ha detallado correctamente o no y se ha aprobado definitivamente por las Cortes, pero, bueno, eso creo que está en otro ámbito y en el judicial.

Las actas del consejo rector.
No puedo decir otra cosa.
Yo.
.
.
creo que están y.
.
.
Yo, insisto, la Ley 6/2016 es una ley modélica, pero tiene esas dos variables importantes: por una parte, la variable de que es una ley muy garantista en cuanto todos los procedimientos.
Y, probablemente, como es la primera experiencia de verdad donde hay un control directo de las Cortes sobre la corporación, no hay en la propia ley suficientes mecanismos probablemente de control.
O sea, no basta la voluntad.
A lo mejor hay que establecerlo.
La propia ley de la corporación española de radiotelevisión creo que obliga a que cada mes el director general tiene que comparecer ante la comisión de control de Radiotelevisión Española.
Y hay otros elementos que quizá aquí no los hemos acabado de incorporar y a lo mejor vale la pena plantearse si se han de incorporar o no.

Y respecto del artículo.
.
.
creo que es el artículo 49, de la intervención.
Ahí, ahí no somos nosotros.
Nosotros, ¿por qué lo hemos incluido en la ley de acompañamiento la modificación del artículo 49?
Porque conforme se desprendía del redactado de la ley, conforme se desprende del actual redactado de la ley, intervención de Generalitat tendría que destinar un interventor única y exclusivamente para la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.
Y no tiene la intervención posibilidades de destinar un interventor a cada una de las sociedades o corporaciones públicas.

Y lo que nos han pedido es decir: Â«Sí, continuamos con el control de la intervención, conforme hacemos con todos los organismos públicos, pero al mismo tiempo habiliten.
.
.
, si ustedes quieren un interventor diario, habiliten esta página.
.
.
, -esta página- esta posibilidad de que se pueda contratar un interventor no solo de Generalitat, sino un interventor con alguna titulación como tal, para que esté día a día in situ en la propia corporaciónÂ».

Por tanto, no es reducir el control, sino aumentar el control con la intervención genérica de La Generalitat, igual que hace con todas las hace con todas las corporaciones y, al mismo tiempo, un interventor que se incluya en la propia plantilla de la corporación.
Esa es la cuestión.

Creo que con ello he respondido a todo.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Vidal.

Suspenem la comissió tres minuts.
.
.
(Veus) Cinc; cinc, però molta puntualitat, per favor.
Cinc minuts per a la següent compareixença.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del secretari autonòmic de Comunicació, senyor José María Vidal Beltrán, per a informar sobre el procés i realitat actual d'adjudicació de les llicències de Televisió Digital Terrestre a 14 demarcacions de la Comunitat Valenciana, els avanços en la regularització de les emissores d'FM municipals i les novetats legislatives que s'han impulsat des de la Secretaria Autonòmica de Comunicació, sol·licitada a petició pròpia (RE número 78.
125)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
amb la compareixença del secretari autonòmic per a informar sobre el procés i realitat actual de l'adjudicació de les llicències de televisió digital i terrestre, amb número de registre 78.
125.
Per tant, donem la paraula al secretari autonòmic, el senyor José María Vidal.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Moltes gràcies de nou, president.

Senyories, aquí, esta segona part, conforme els he dit, de vegades és que pensem massa que l'espai comunicatiu audiovisual de la Comunitat Valenciana és només la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, però, per sort, hi ha un altre àmbit molt més complet al seu voltant o al seu costat també per a omplir tot.

I que a dia d'avui jo crec que podem estar satisfets perquè ja hem portat endavant l'adjudicació de les TDT; estem avançant prou en el tema de la ràdio, conforme ho comentarem; també en el tema de l'FM municipal i, després de tot això, tindrem conformat un mapa i una estructura comunicativa audiovisual molt més important i que no pensàvem quasi fa dos anys.

Al respecte, el primer punt, llicència de TDT d'àmbit comarcal, diguem-li, o, com a mi m'agrada dir-li, de la TDT de proximitat.
La TDT de proximitat els he donat aquí un plànol més o menys de com estan repartides les adjudicacions i les televisions.

Sí que dir que no és el circulet, són estimatius, no és recte, i ha de ser en raó de l'orografia, però és perquè tinguen una aproximació de per on estan en cada una inclús de les localitzacions de les torretes d'emissió.
I en tot això hi ha un mapa on estan unes cotes, etcètera, etcètera, que ni voríem aquí perquè són un munt de cotes, però així ens dóna ja una imatge gràfica de com està a dia d'avui la TDT.

De les 18 demarcacions, 17 estan operant en televisions.
I sí que és cert que en falta una, que és la d'Utiel-Requena, que esta en el seu dia se va declarar deserta, i quan després parlem de què s'ha de fer de cara el futur, probablement s'haurà de convocar també per omplir tot el mapa de la Comunitat Valenciana.

Bé, com els he dit -i aquí tenen totes un document també adjunt-, llicències que s'han concedit a l'àmbit de la Comunitat Valenciana, al 2017 s'ha acabat ja tot un procés que es va començar en 2016.
I, finalment, i també ahí val l'aprovació del Decret 4/2017, que ens ha servit per a facilitar tot el procediment administratiu.

Ja l'1 de febrer, el 2 de febrer i el 6 de febrer se van donar als titulars, se va formalitzar l'entrega de les llicències als titulars d'este procés d'adjudicació de llicències, que no vaig a comentar, però ha sigut difícil i ens ha tocat molts informes jurídics en cadascuna de les demarcacions.
De tal manera que, al final, en alguna de les demarcacions només ha quedat un operador, com per exemple a Sagunt, a altres demarcacions, com puga ser la Ribera o València n'han quedat dos, a altres s'ha pogut completar en tres.
.
.
En fi, a Alcoi crec que també hi ha dos, o a Elda, no, Alcoi.

Bé, en tot això hem anat ja tancant les adjudicacions.
I després de les adjudicacions quedava el següent pas, que era nomenar el gestor de canal.
El gestor de canal que el tenen vostés aquí, el Mux, el que diuen el Mux, Mux 4, tal, tal, de Vinaròs, que és els operadors que tenen la llicència en cada demarcació, han de posar-se d'acord per encomanar a una empresa de telecomunicacions que faça l'emissió en el múltiple de la comarca, que faça l'emissió en el Mux, en el múltiple de la comarca.

I ahí tenim.
.
.
, són les dos rets que té La Generalitat, d'una part, la ret del múltiple on se porta la televisió autonòmica, els tres canals que està ocupant avui en dia la televisió autonòmica en els altres dos canals, i la ret de les TDT locals en les 18 demarcacions, distribuïdes a les 18 demarcacions, que ja les 18 a dia d'avui tenen un Mux tancat.

Hi havia un problema també en el Mux de Dénia, que estava adjudicat en l'etapa anterior, també s'ha resolt, i a dia d'avui ja tenim tots els Mux adjudicats.
I més o menys ens van demanar pròrroga i vam acabar ja el 31 de juliol.

I ara estem ara ja en el que són els projectes tècnics, que s'han de remetre ja a Madrid, al ministeri, en el ministeri hem estat d'acord per facilitar tota la tramitació.
I més o menys falta ja pràcticament en quasi tots ells, simplement ja una inspecció de La Generalitat per acabar tot el procediment administratiu i de concessió de llicències.

Per tant, a dia d'avui el que hem de dir és que després de tot este procés, de la sentència 2012 que va anular les concessions de TDT, de la proposta d'adjudicació de 2015, del procediment d'adjudicació de 2016, és que tenim adjudicades un total de 38 llicències de televisió de proximitat: 17 a Alacant, 12 a València i 9 a Castelló.

D'estes, també, fins que no tinguen el Mux -després tenen un temps per emetre-, d'estes 38 llicències que han donat al 2016, estan emetent ja en emissió programada per les televisions 28.
Falten incorporar 5 emissions a Alacant, 2 a València i 3 a Castelló.
Però, més o menys, d'aquí a final d'any o principis de l'any que ve ja tindrem les 38 televisions de proximitat emetent a partir de les llicències de 2016.

I a més, hi ha unes altres llicències de 2011, a Dènia n'hi ha , a Gandia n'hi ha 2 i a la Vall d'Uixó n'hi ha 1, que ja estan emetent.
La de Gandia només n'emetia una, ara ja estan emetent les dos.
I Dénia també, ja estan emetent les dos en estos moments.
Per tant, tenim no només les 38 que estan emetent, sinó 5 més de llicències del 2011 que ja estaven emetent.

I a més d'això, en televisió de proximitat, tenim una televisió pública que està emetent, que és Alacantí Televisió, dins del Mux este, el Mux reduït de cada demarcació.
Teòricament caben cinc canals.
Al ser menut i dependre de l'orografia inclús en pots posar sis.
I en Alacant, en concret, estan les tres llicenciatàries del 2016 i una pública, que és Alacantí Televisió.

I en estos moments estem tramitant també un consorci de TDT públic, que s'està portant a terme en els ajuntaments de la Ribera, fonamentalment Sueca i Algemesí, que són les que estan encapçalant el projecte, i està en tràmits de constituir-se, o siga, en tota la paperassa i autorització que s'ha de donar i comunicació a Madrid, amb la qual cosa pròximament jo crec que tindrem una altra televisió pública de proximitat a la TDT d'àmbit de la Ribera.
I, per tant, ahí a dia d'avui una més i en total n'hi haurà una altra.

Per tant, a dia d'avui 34 televisions que emeten i, en un futur pròxim, de cara a l'any que ve, 44, més si s'incorpora la de la Ribera, 45 televisions que estaran emetent en TDT.

És més, m'agradaria dir una altra cosa que jo crec que val la pena també, en allò que diem que no només s'ha de donar seguretat jurídica, sinó que hem de fer un recolzament institucional amb estes televisions.

I aquí, esta sí que és una competència de la secretaria autonòmica i d'alguna manera hem empentat.
I els vam demanar que, per la mateixa filosofia que diem abans, que és necessari en un món globalitzat quanta més sinergia millor entre tots els mitjans de comunicació, els ho vam comentar, vam estar parlant en tots ells, i vam tindre la primera convenció anual de TDT de proximitat del 5 de setembre de 2017.

Els vam cedir.
.
.
, ho vam fer allí mateixa, al Palau de La Generalitat, vam tindre una primera reunió i després ja n'hem tingut alguna reunió més per preparar inclús estes televisions.
Van preparar i van emetre totes elles, van emetre el Nou d'Octubre una programació de nou i mitja a dos de la tarda.

Una programació igual a tots ells, on van fer un programa en presentadors que no eren de les tres capitals, sinó presentadors de tres pobles de la Comunitat Valenciana, fent un recorregut de com venia Jaume I, retransmetent l'acte institucional, retransmetent la baixada de la bandera i retransmetent també el Parterre, al mateix temps que connectaven en els actes que s'estaven fent a Castelló, en Na Violant, Alacant, etcètera, etcètera, i ara diversos pobles en comentaris de, bé, la raó històrica del Nou d'Octubre.
Un programa de directes en mitjans.
.
.
, els que tenen les TDT locals, o siga, és evident que no anava en un inalàmbric, anava en un cable i una motxilla per poder emetre, però que el resultat va ser jo crec que molt positiu.
I si continuen col·laborant, jo crec que ahí les institucions hem de recolzar este tipus de col·laboració per les TDT.

Al mateix temps, vam fer una altra cosa des de Generalitat, i és que vam demanar Radiotelevisió Valenciana SAU, que ens cedix dos arxius, dos arxius, dos documentals d'arxiu de la Radiotelevisió Valenciana SAU, que probablement mai se passaran per la nova Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, perquè són de 1992 i 1997, però que consideràvem que eren dos documentals apropiats per al dia Nou d'Octubre, de dos personatges famosos de la nostra comunitat, un d'Ausiàs March i l'altre de Lluís Vives, molt ben realitzats.
I els ho vam cedir a totes les TDT per tots aquells que volgueren passar-ho en la seua programació el Nou d'Octubre, que poguessen passar estos dos documentals.

I al mateix temps també, vam gravar tres actes de la programació de la setmana del Nou d'Octubre, que va ser el concert de Sole Giménez aquí a València, el concert de Dani Miquel a Alacant i un contacontes que es feia a Castelló, i els ho vam cedir també a les TDT locals perquè poguessen incloure-ho en la seua programació dels dies 8 i 9 d'octubre.

Per tant, ja no només s'ha adjudicat, sinó que crec que estan en un procés tots els operadors.
.
.
, i ahí estan col·laborant tots els operadors públics i privats al mateix temps.
O siga, tant l'Alacantí Televisió està en tots ells i suposo que en el moment que es puga fer el Consorci de la Ribera també participaran tots ells, per reforçar esta posició de la televisió de proximitat com una televisió que és la nostra, que és la que està ajudant a vertebrar, i quan més col·laboracions, quan més contactes, quan més intercanvi de programes puga haver entre ells molt millor.

Nosaltres estem demanant que televisions de les tres províncies se vagen associant i vagen fent programes en conjunt.
Alguns m'han estat comentant ja com pels seus informatius el que estan fent és ja connectar-se fent notícies, a través.
.
.
, hi ha dos grups fonamentalment que estan entre ells ja associant-se per generar informatius en més qualitat, en més contingut i reforçant el valor i el que és esta qualitat de la televisió de proximitat.

Per tant, jo crec que en això estem contents que vaja anant endavant i que, en la mesura que siga possible ajudar-lo, crec que és una obligació de les institucions, dels poders públics, de Les Corts també, d'ajudar-los a tot, perquè ho porten endavant en esta televisió de base, que a més està fent una cosa fonamental, que és generar una estructura en ret del que és la producció audiovisual en la Comunitat Valenciana.
Ens permet tindre, ja no només un centre a Burjassot, sinó 18 centres de producció a totes les comarques de la nostra terra.

Per tant, jo crec que això està ajudant molt al que és la consolidació de la producció audiovisual de la Comunitat Valenciana.
Sobre esta base seguirem així.

I ara queda la següent part, de dir: bé, val, ja estan avançant, hem de fer i ara ens queda pendent, ja un cop en la nova llei, ja un cop adjudicat tot, a gener, febrer de l'any que ve, quan estiga acabat este procés, ens quedaran convocar les, diguem, les llicències pendents.
Queden les 3 de Requena-Utiel que no s'han adjudicat, a Sogorb en queden 2, a Sagunt en queden 2, a València en queda 1, a Alzira en queda 1, a Gandia en queda 1, a Dénia en queda 1 i a Elx en queda una altra.

Per tant, queden 12 llicències de TDT sense adjudicar, que crec que a principis de l'any que ve,o quan acabem ja el procés de consolidació, que tots hagen presentat tota la documentació i ja estiguen emetent, per la mateixa normativa audiovisual de la llei general de comunicacions obliga a que si estan en negre o no estan emetent estem obligats a anar convocant.

O siga, que la idea, en principi, si no passa res, és de cara a l'any que ve a anar convocant i al final tindrem més o menys, o poden tindre, 55 TDT privades menudetes a l'àmbit de la nostra comunitat.
I a dia d'avui, bé, dos televisions públiques que preveiem de les 14 demarcacions i alguna altra més si vol fer-se.
Bé, això quan el tema de la TDT, que és el document que els he donat en el mapeta i això.

Quant a l'FM.
En l'FM és cert que els hi he donat un document il·legible de vegades, o siga, els he donat un document que ha de vore en les FM municipals que hi ha a la nostra Comunitat Valenciana, són dades del ministeri.
Unes dades del ministeri que ens confirmen que hi ha 55 FM municipals a la Comunitat Valenciana.

I això és un problema que em vaig trobar en la secretaria autonòmica.
.
.
, no és un problema de fa dos anys, és un problema de fa molt de temps, perquè quan vam anar a vore com estava el tema de les FM municipals, el problema és que totes estes llicències que tenien les FM municipals no hi havia cap en l'autorització definitiva per a emetre.

Per tant, tots.
.
.
, inclús tota l'estructura que tenien dins de cada un dels municipis estava al voltant de poder en un moment concret deixar d'emetre perquè no es tenia la llicència definitiva, però no només n'hi havia això, sinó és que dins de la documentació que havien d'haver aportat, hi havia alguns ajuntaments que havien aportat, uns altres que no, alguns tenien projecte, uns altres no tenien projecte, uns altres estaven emetent per canals que no tocava.
.
.
O siga, de veritat, el caos, el caos era important.

A partir d'ahí vam haver de revisar tota la documentació que teníem als expedients relatius a les ràdios municipals.
Els vam demanar a tots els ajuntaments també que ens aportessen ells la documentació que tenien per completar els expedients.
I vam treballar també en la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, de dir: mira, tenim este tema, hem de portar-lo endavant, anem a vore com resolem.
Per varies coses, primer, per consolidar i que jurídicament siga tot correcte.
Estem generant ja una seguretat jurídica.

I en segona part, el mateix que he dit abans, una FM municipal totalment aïllada té un cost més car i oferix menys qualitat.
Intenteu a través, vosaltres, de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies associar a les FM municipals a vore si es crea.
Ja han creat ell mateixos una xarxa d'FM municipals per a intentar intercanviar programació conjuntament i avançar en el que és esta programació d'FM municipal.

Per no distraure molt, simplement dir, resultat -minuto y resultado a dia de hoy- és que de les 55 emissores d'FM municipals, a dia d'avui ja n'hi ha 4 que tenen la resolució definitiva.
Ja estos.
.
.
, ja se'ls ha consolidat tota la tramitació administrativa que s'ha de fer i tenen la resolució definitiva.
I n'hi ha 7 més que ja han aportat tota la documentació, a falta de revisió i per donar-los la resolució definitiva.

Per tant, 11 que ja estarien en.
.
.
a punt de tindre l'habilitació definitiva de La Generalitat.
N'hi ha 13 que els falta aprovar el projecte, que han d'aprovar en el plens municipals el projecte que després han de remetre al ministeri.
N'hi ha 10 que falta sol·licitar la revisió de les instal·lacions, que ha d'anar el ministeri o nosaltres a revisar les instal·lacions i vore si complixen la normativa.
N'hi ha unes altres que falta aprovar les instal·lacions pels propis plens o l'aprovació conforme als criteris que marca.
I després n'hi ha 9 que falta presentar el projecte, alguna d'elles que no saben si faran FM o no faran FM.

Però simplement dir que, a dia d'avui, s'està treballant colze a colze amb tots els ajuntaments i en col·laboració absoluta per part de tots els ajuntaments perquè, diguem, actualitzar, habilitar.
.
.
, donar-los l'habilitació definitiva i resoldre el tema de les FM municipals ja per sempre.

I que estes 55 o els ajuntaments que vullguen d'estos 55 o altres que s'estan incorporant ara que volen fer FM municipal puguen fer-ho.
I a més, si treballen ells també en la xarxa d'FM municipals podran fer una televisió municipal a menor cost -allò que dèiem-, a menor cost i en major qualitat quan s'estan intercanviant programes, etcètera, etcètera.
Per tant, eixe és el procés i el treball que estem fent en FM municipal.

Tanquem FM municipal.
Ja si tenen qualsevol dubte després ho anirem comentant.
I l'FM, el que és l'adjudicació de les 31 llicències d'FM, que és un altre tema que tenim pendent.
A diferència de les TDT, en l'FM, en les 31 llicències hi havia convocat un concurs.
Però -això ho vam comentar aquí- no estava adjudicat encara el concurs que hi havia convocat de 2011.
2007 es va convocar, es va renunciar al 2011, però se'n va convocar un altre i no hi havia una adjudicació definitiva i, a més, teníem problemes.
Vam estar revisant, o siga, era un problema jurídic de fons de revisar si era un expedient que es podia adjudicar i, si es podia adjudicar, quin resultat tindria.

En este àmbit, en l'àmbit audiovisual, qualsevol cosa que fem, no només en el tema de radiotelevisió Valenciana, qualsevol cosa que fem sabem que es demanda.
O siga, és un tema que tu has d'estar previst i saps que tindràs tots els pleits.
Cada cosa que faces és.
.
.
, cada moviment és un pleit.
I, bé, si adjudiquem tal com està, evidentment el primer pleit que et posen, esta adjudicació la tombaran una altra vegada.
I això vol dir un caos absolut de nou.
O siga, estarem en.
.
.
tal.

Aleshores, la decisió que vam prendre va ser renunciar a l'adjudicació de les 31 llicències conforme s'estava portant, amb el compromís de tornar-les a traure, però un cop haguéssim inclòs en la legislació el nou model d'FM que volíem.

Un nou model on, per exemple, n'hi ha dos aspectes fonamentals i és que es demana que hi haja pluralitat.
De tal manera que en estos moments la convocatòria que s'està preparant i d'acord també en el que parla de pluralitat el decret i el que està inclòs en la pròpia llei de reforma del sector audiovisual, el que es demana és la pluralitat.

Tu no pots convocar 31 llicències i adjudicar vint-i-tantes a una de les operadores, sinó que, màxim serà un 10 o un 15% que puga tindre qualsevol operador d'un concurs que es done.
¿Per què?
Per a afavorir la pluralitat, per a afavorir també que siguen emissores ubicades en el propi terreny.
O siga, això d'alguna manera és totes aquelles que tinguen estudis, etcètera, etcètera.
Valorar també esta qüestió, valorar també que es faça en valencià, etcètera.

Sobre esta base s'està preparant unes bases, d'acord amb el Decret 4/2017, també incloent dos elements que estan en el Decret 4/2017, que és que les universitats puguen ser actors i puguen presentar-se també en estos concursos i que els operadors sense ànim de lucre també puguen presentar-se en estos concursos.

Per tant, sobre estes noves variables, pluralitat, ubicació en el terreny, sense ànim de lucre, operadors institucionals o operadors universitaris, sobre esta base convocar les noves llicències.
I això estem esperant presentar el projecte de llei.
S'està acabant d'elaborar, i jo crec que pràcticament el mes que ve podrem ja traure un nou concurs per adjudicar les 31 llicències.
Un nou concurs perquè, a més, com es farà ja sobre les bases de la regulació que ha refós tot l'anterior del Decret 4/2017, serà molt més ràpid.

És un concurs on ja no n'hi ha cap responsable polític que participa.
Són tot funcionaris els que han d'estar en el procediment d'adjudicació, on es marquen quatre mesos com el termini màxim d'adjudicació.
O siga, que es farà ja sobre unes bases noves i sobre estos plantejaments.

Per tant, és el que esperem.
Suposo que tindrem demandes, però més o menys pensem que jurídicament està prou ben preparat i estarà consolidat com perquè no mos ho puguen tombar.

Igual que ha passat amb l'adjudicació de les TDT.
Jo crec que l'adjudicació de les TDT, el model que hem tingut i que hem aplicat al final ha sigut -valga la redundància- modèlic ja que quasi no se'ns han plantejat demandes a l'adjudicació.
Perquè, en fer-ho demarcació per demarcació, en fer un informe per cada un dels adjudicataris, etcètera, hi havia una construcció jurídica suficientment forta i potenta com perquè, quan ho han analitzat, ningú ha trobat el buit.
Només en dos o tres demarcacions han avançat ahí.

Ahí hi hauran demandes, però crec que l'argamassa jurídica que estem preparant i que estan treballant els funcionaris per traure-ho també serà suficientment important com perquè, encara que hi hagen demandes, que n'hi hauran, que no resulten negatives i que no es puga anul·lar el concurs en un futur.

Bé.
Intentant anar ràpid, jo crec que com a trets fonamentals són estos els que hem de dir de l'FM.

I després, l'última part era comentar un poc les novetats legislatives en l'àmbit de la.
.
.
Bé, el tema de Televisió Espanyola -perdó-, els he donat un plànol ahí del que són les instal·lacions que ha d'ocupar Televisió Espanyola a Burjassot.
Efectivament, la idea del que diem abans, que l'edifici de Burjassot puga ser un edifici on estiguessen més operadors.
La part que està en blanquet és la part que ocuparà Televisió Espanyola.

El segon pis, de fet, una part l'ocupa l'arxiu, que és Culturarts, l'altra part l'ocuparà Televisió Espanyola, l'altra part és on estan residenciats a dia d'avui els liquidadors i que el dia de demà igual s'haurà de deixar algun despatx pel que siga.
Hi haurà que gestionar l'edifici alguna persona o bé adjudicar que siga la pròpia corporació o alguna persona quan deixen de ser els liquidadors, que gestione un edifici que és com un edifici de veïns on n'hi hauran, doncs, diversos veïns: Radiotelevisió Espanyola, Culturarts, Eige, si seguix portant la ret, la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, etcètera.
Per tant, és esta part que ens queda aquí.

Hi ha una proposta, però encara també d'això.
.
.
Hi ha una associació de televisions educatives iberoamericanes que ens han fet una proposta i que els hem plantejat la possibilitat que -avui en dia tenen la seu a Fuencarral a Madrid, a un despatx del ministeri d'educació- puguen ubicar-se, perquè és molt més funcional estar en este edifici amb més televisions, etcètera, etcètera, i que puguen ubicar-se aquí.

S'han presentat -jo sé que en la reunió que han tingut ara a Mèxic estos dies- quatre o cinc candidatures.
Una candidatura de Costa Rica, una altra de Mèxic, una altra.
.
.
no sé, un altre país iberoamericà i després el propi Fuencarral a Madrid i València.
Estan en el procés, d'aquí al mes de gener, de decidir on voldran ubicar-se.
L'única cosa que demanen són tres despatxets, pràcticament cent metres, però ubicar aquí la Secretaria General de l'Associació de Televisions Educatives Iberoamericanes.

Esta associació és una associació creada per la reunió dels caps d'estat i de govern al 1992 de tots els països iberoamericans i que agrupa bona part de les televisions públiques educatives iberoamericanes.
Ahí tens cent institucions que estan darrere d'això.
Fan un programa setmana informatiu sobre tot el món iberoamericà.
I, per tant, que puguen estar aquí jo crec que no ens perjudica res.

L'espai que necessiten són tres despatxos perquè únicament és.
.
.
, i la connexió que puguen tindre i els contactes que li poden servir tant a la corporació valenciana com a Radiotelevisió Espanyola, els contactes en tots el conjunt d'institucions iberoamericanes i televisions és important.

Per tant, nosaltres, a dia d'avui, hem plantejat la proposta i la nostra candidatura també perquè puga ubicar-se aquí una associació que fonamentalment qui contribuïx és el ministeri i totes les institucions públiques que n'hi ha darrere d'esta institució.

Per tant, Burjassot l'espai és compartit, però fonamentalment la corporació valenciana està a totes les altres plantes, excepte a la segona planta que es dedica.
.
.
, o a dia d'avui la previsió es dedicar-la a tot això.
I per això els hi portat el plànol que es va acordar respecte de Televisió Espanyola.

Bé.
Novetats legislatives.
Jo crec que ja hem parlat precisament del decret.
Jo crec que és un decret important, el Decret 4/2017.
És un decret important perquè el que s'està fent en este decret és actualitzar tota la regulació que teníem per a la prestació del servei públic i privat de ràdio i televisió.
Ahí en este decret es va regular la prestació dels serveis de comunicació audiovisual de titularitat privada, els serveis de comunicació audiovisual sense ànim de lucre que no estaven regulats i la legislació espanyola només tenia un article a la llei general de comunicació.

I d'esta manera nosaltres ho regulàvem en la Comunitat Valenciana per a poder també adjudicar en el seu cas, si es presentaven a concursos, etcètera, etcètera, o decidíem reservar alguna freqüència per a ells.
Vam regular també els serveis de comunicació audiovisual públics, sobretot els d'àmbit local, perquè, igual que la llei de la corporació sí que té una llei però en l'àmbit local només estan els articles molt genèrics de la Llei 1/2006, del sector audiovisual.
I després també el règim sancionador

I una altra cosa que s'havia regulat en un decret del 2009, però que no s'havia portat a terme, que és el registre dels prestadors del servei de comunicació audiovisual.
Un registre que s'ha de portar a terme, que ho obliga la llei general de comunicació audiovisual i que encara no el teníem en esta comunitat.
I d'alguna manera ja en això ho hem posat i, a dia d'avui, ja està començant a funcionar.
Falta.
.
.
, estem acoblant ara el sistema informàtic de tal manera que només faran el procediment a través del sistema informàtic.

I, al marge del decret, l'última cosa per a intentar també ser el més ràpid possible, és anunciar-los el que abans els he dit, que és que jo suposo que en un proper Consell de La Generalitat s'aprovarà la llei del consell audiovisual de la Comunitat Valenciana i la reforma de la Llei 1/2006 del sector audiovisual.

Jo crec que és una llei clau, una llei que tindran vostés i que hauran de donar-li ja la versió definitiva.
És una llei que hem fet amb molt de treball.
O siga, es porta un any en tot el que és el procediment administratiu i amb moltes opinions per a intentar incloure el que ha de ser esta llei.

En primer lloc, dir que la llei del consell audiovisual és un mandat de l'Estatut, és un mandat de l'Estatut des del 2006.
Però no només és un mandat de l'Estatut, és una llei que ens posa en Europa en l'àmbit del que és la relació entre el poders i institucions públiques i els mitjans de comunicació.

El que es fa és acabar de concloure en allò que falta, després que han fet vostés la Llei 6/2016, ja que acaba de concloure este procés de traspassar el que és el poder executiu a un organisme independent, tota la potestat en relació als mitjans de comunicació.
Això és.
.
.

Ens obliga l'Estatut, està previst a la Llei 1/2006, està previst a la Llei 6/2016, està previst als articles 30 i 31 de la directiva de Televisió sense Fronteres que ara s'està reformant.
Està incidint especialment.
.
.
Hem de dir que tots els països que no tinguen organismes de control independents que els vagen creat.
I, per tant, s'ha fet això.
I és més, s'ha fet igual copiant-los quasi l'estratègia que vostés han fet en la llei de la tele, anant un pas endavant.
Intentant ser els més avançats, ja que teníem això, de tota Espanya.

No té res a vore amb el Consell Audiovisual de Catalunya, no té res a vore amb el Consell Audiovisual d'Andalusia, que són els dos que estan operant a Espanya, ni tan sols en el que era un poc el CEMA, el consejo estatal que hi havia previst en la llei del 2010, sinó que és un model molt més paregut al francés.

Fins i tot en la composició.
En la composició el francés on allí 3 els nomena el president de la república, 3 els nomena el Senat, 3 els nomena el Congrés dels Diputats, el Parlament.
Per tant, també en este sistema, dels 7, 2 els nomena a proposta del Consell i els altres 5 Les Corts.
Un poc.
.
.

I les competències.
.
.
Clar, ¿per què sis?
Perquè se li donen totes les competències administratives i tot.
De fet, jo sóc el primer que proposa que se suprimisca la Secretaria Autonòmica de Comunicació i els cinc funcionaris.
Perquè tot el que diem abans, nosaltres ho hem amb cinc funcionaris.
No en tenim cap més.
Tot això ja es traspassa al que ha de ser el consell audiovisual per portar tota la competència en l'àmbit de comunicació audiovisual i tota la relació amb els mitjans, les adjudicacions, les freqüències, etcètera, etcètera.

Per tant, la filosofia d'esta llei jo crec que.
.
.
-ja la voran vostés-, però va en esta línia el treball que hem fet.

Ara, el Consell Jurídic Consultiu, més o menys, l'informe ha sigut prou favorable.
Hi ha una única variable, que és el que li vam preguntar i el Consell Jurídic Consultiu s'ha proposat, perquè és una llei que ha d'aprovar-se per tres cinquenes parts de Les Corts.
Per tant.
.
.
I com també inclou la reforma de la llei del sector audiovisual, diu: Â«Bé, a vore, ¿quina part ha d'aprovar-se, en quina majoria i com?
Â» I això ens ho han dit i això és que acabarem d'acoblar.
I amb això ja se presentarà al Consell perquè puga aprovar el projecte de llei.

I, després, ahí inclou també la reforma de la Llei 1/2006 del sector audiovisual, una de les novetats més.
.
.
, jo, per a mi, la més important és que se crea l'arxiu audiovisual de la Comunitat Valenciana, que vostés ho han plantejat -s'ha inclós també en les lleis 12/2015 i 6/2016.

I ja, d'una manera específica, se crea el consell audiovisual de la Comunitat Valenciana, que després haurà de desenvolupar-se, però ja està creat ahí.

I, després, també actualitza la llei 2006 en totes les novetats que han hagut, el projecte de.
.
.
, bé, la llei general de comunicació audiovisual; se creen garanties i s'amplien les garanties quant a subtitulació, llenguatge de signes, etcètera, etcètera; s'establixen tots els elements de reciprocitat; s'obliga que hi haja un augment del pluralisme.
.
.
Bé, tot el que és el que ha de ser una filosofia nova en la Llei 1/2006 que s'inclou ahí.

Per tant, això, no obstant, hauran de treballar-ho vostés.
Suposo que haurem de vindre aquí a presentar-la ja en més detall, però sí que volia fer-los palesa que estem treballant i en molt properes dates se podrà aprovar este projecte de llei del consell audiovisual i reforma de la Llei 1/2006.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vidal.

Comencem ara la ronda del grups parlamentaris.
Comença Ciudadanos.

Per tant, té la paraula l'il·lustre diputat, el senyor Antonio Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenas de nuevo, señor Vidal.

Mire, yo solamente voy a hacerle una pregunta.
Porque el dibujito, el mapa este que nos ha presentado lo veo muy ilustrativo, y a mí me gusta mucho, porque nos refleja realmente una vertebración -aunque nos falta un poquito hacia el interior- del territorio de nuestra comunidad.

Y yo le quería preguntar precisamente por eso, porque además en la ley…, en la ley de radiodifusión que nosotros hicimos aquí y aprobamos aquí, hablábamos de esa xarxa de TDT que había que utilizar o que debería de aprovechar la nueva radio y televisión pública valenciana.

Entonces, yo le quería preguntar qué movimientos o qué acciones se están llevando a cabo entre la corporación o la dirección general de.
.
.
de À Punt, de la corporación, y estas TDT y estas FM.

Porque estamos hablando de cuarenta y cinco televisiones al final, de cincuenta y pico radios, más las siguientes licencias que se puedan aprobar, estamos hablando de un montón de empresas que han sobrevivido al apagón de la radiotelevisión que vertebra nuestro territorio y que, sobre todo, crean empleo, que fue una de las prioridades que nosotros nos pusimos: crear empleo en el sector audiovisual -el sector audiovisual, no simplemente À Punt o la antigua Canal Nou-.
Son todas estas televisiones y radios que generan empleo fuera de la administración.

Por lo que nosotros creemos que es imprescindible que desde el principio se genere y se cultive esa xarxa de TDT y FM con las nuevas radio y televisión pública valenciana.

Por eso le pregunto, porque sé que me dirá que seguramente tenga que preguntar al consejo rector o a la directora general, pero como usted sí que tiene autoridad o contacto con las TDT locales, me imagino que sí que sabrá por la parte de ellos qué contactos y qué acciones se están llevando a cabo para realmente aplicar lo que nosotros marcamos en la ley, que era que se creara esta xarxa de televisiones y radios públicas.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Té la paraula ara el senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Jo volia fer-li dos.
.
.
, no sé si són preguntes o reflexions perquè vosté m'ajude.

Una és en relació amb les TDT.
Diu.
.
.
, m'ha cridat l'atenció la revisió del sistema de llicències en FM quan ha parlat vosté d'un nou model basat en la pluralitat, ubicació sobre el terreny, etcètera.
I quan jo mire la.
.
.
, que són criteris molt lloables, però quan jo mire les adjudicacions de les 14 demarcacions, en totes apareix una empresa o una empresa del mateix grup mediàtic.
I m'ha cridat l'atenció.
M'agradaria conéixer la seua opinió sobre això, per si al final açò pot derivar en algun risc per al sistema de TDT.
.
.

Perquè no oblidem una qüestió, i és que quan parlem de TDT, estem parlant del servei públic de TDT.
O siga, que estem.
.
.
(Veus) Sí, sí, a nivell d'interés general.
(Veus) Sí, sí, però.
.
.
vull dir, però.
.
.
I en relació amb això, un altre dubte, i és que esta convenció anual del 5 de setembre, que vostés van celebrar, i l'acord amb les TDT per a eixa emissió de programes.
.
.
, d'eixa, digam, emissió conjunta, eixa franja del Nou d'Octubre, amb emissió de programes en directe, amb la cessió -imagine que gratuïta- de dos documentals de l'arxiu de Radiotelevisió Valenciana, amb la gravació de tres actes.
.
.
No sé, els aspectes institucionals d'eixe acord.

Vull dir, ¿això ha sigut sense contraprestació?
¿Açò ha sigut una iniciativa dels empresaris privats, els concessionaris?
¿Ha sigut una iniciativa llançada des de la Presidència de La Generalitat?
Per.
.
.
, no sé, si és un succedani açò de la radiotelevisió pública valenciana.
Si açò té components econòmics.
Si comporta.
.
.
, si la cessió de documentals té o no té preu.

Si ha hagut a canvi algun tipus.
.
.
, si ha hagut publicitat en eixa franja entre nou i mitja i dos.
Si açò obliga a alguna.
.
.
, a prolongar d'alguna manera aquest acord.
¿És un acord estable?
¿Ha sigut una festa del Nou d'Octubre que hem celebrat en comú, sense.
.
.
?
En fi, jo m'havia assabentat per la premsa que s'havia parlat de tot això, però la veritat és que ara que tinc més detalls, tinc més dubtes.

I per últim, i per últim, jo el que crec és que la.
.
.
, imagine que una part d'este tipus d'acords i d'esta idea de.
.
.
, açò ja estava contemplat en la llei.
Això no li tocaria fer-lo a la radiotelevisió pública valenciana, els acords amb els centres.
.
.
, amb aquests concessionaris per a vore aquests sistemes de compartir programació o d'intercanvi d'emissions, o fins i tot d'actuar estos centres com a, digam, per així dir-ho, delegacions o antenes de la radiotelevisió pública valenciana.
Perquè, clar, hem canviat el model i anem a un model en xarxa i no a un model en el qual la radiotelevisió valenciana tinga corresponsals en tots els territoris.

No sé, crec que tal vegada Presidència està anant una miqueta per davant de radiotelevisió valenciana.
¿Sabia radiotelevisió valenciana d'estos acords?
¿Ha participat en les reunions?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Montiel.

És el torn ara del Grup Parlamentari Compromís.
Li done la paraula a l'il·lustre diputat Josep Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Vidal, jo volia fer-li algunes preguntes, i algunes els meus companys me les han tret de la boca, sobretot pel que fa a les coordinacions amb la televisió i ràdio públiques, tant en les coordinacions de TDT com d'FM i de la xarxa de.
.
.
municipals.

Però parlant ara d'FM, a mi m'ha deixat molt sorprés una dada que ha donat vosté, i és que les 55 FM municipals que existixen al País Valencià no tenien l'autorització definitiva, la qual cosa m'ha sorprés molt, perquè jo recorde, clar, el tema de.
.
.
, la llei d'emissores municipals.
.
.
, no recorde l'any, però jo sé que al meu poble existix una emissora municipal com a mínim des de l'any 1993-1994, i jo ja recorde haver llegit en aquells anys la llei.
I el fet que pensava que l'emissora del meu poble no tinguera una autorització definitiva, la veritat és que em preocupa bastant.
Jo volia preguntar-li si sap per quines raons ha passat això i quines conseqüències haguera pogut tindre.

També diu que n'hi han emissores que s'estan adaptant poc a poc.
També preguntar-li si açò és simplement un procés administratiu i burocràtic o pot passar alguna cosa més.
Preguntar-li si realment al final totes les emissores públiques municipals acabaran tinguent l'autorització definitiva, que supose que és el que interessa a tots.

També volia preguntar-li.
.
, tant pel que fa a les llicències de TDT com les llicències d'FM, tots sabem que n'hi han i han hagut emissores alegals tant en la TDT com en la ràdio, sobretot perquè han estat fent programes de tarot, de sexe, de teletienda.
.
.
M'agradaria saber -perquè si no recorde jo mal, i això enllaçant amb el que dia vosté del consell audiovisual, el consell audiovisual havia de controlar estes coses- fins a quin punt la secretaria autonòmica ho està fent fins ara, fins a quin punt eixe traspàs de faena l'haurà de fer el consell audiovisual i quines, diguem-ne.
.
.
, com es preveu que es puguen castigar estes desviacions de la norma.

També vosté ha comentat de passada un poc el tema lingüístic.
En el tema lingüístic com s'està controlant que en les TDT, i en les emissores d'FM també, n'hi haja un percentatge lingüístic.
Fins ara no pareix que n'hi haja massa incorporació lingüística tant en les FM com en les TDT.
Moltes voltes quan es fan més programes en valencià és perquè estan directament subvencionats per les institucions, però n'hi ha unes lleis que també.
.
.
, que independentment de la subvenció, evidentment les lleis s'han de complir.
I m'agradaria saber fins a quin punt.
.
.
i qui és el que ha de portar este control.

Per últim, també, pel que fa a l'edifici de Burjassot, ha dit algunes coses interessants, com allò del tema de Televisió Espanyola i les televisions educatives iberoamericanes.
A mi també m'agradaria saber un poc quina contraprestació.
.
.
, com el que ha preguntat el company Montiel abans en el tema de les TDT de proximitat, en el tema de l'edifici, ¿quina contraprestació té la societat valenciana, té la corporació o té La Generalitat en este cas per la cessió de l'edifici de Burjassot a Televisió Espanyola i a les televisions educatives iberoamericanes que dia vosté?

I, per últim, també preguntar-li si la.
.
.
, perquè vosté ha dit que està la possibilitat que la gestió de l'espai la faça directament la corporació.
.
.
Preguntar-li, en la seua opinió, quins avantatges tindria que la corporació tinguera la gestió directa de l'espai, sobre, diguem-ne d'alguna manera, que organitzara tot allò.

Jo, aixina, sense pensar molt, també pense que com a part del nostre autogovern i tal, hauria de ser la corporació la que ho fera, però m'agradaria preguntar-li a vosté quina opinió té sobre el tema.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Nadal.

És el torn ara del Grup Parlamentari Socialista.
Li done la paraula a la il·lustre diputada Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, president.

Senyor Vidal, després d'escoltar-lo en este tema, tinc la impressió.
.
.
o jo tancaria que durant estos mesos des de la seua secretaria s'han dedicat a ordenar el caos.
I crec que ha sigut interessant escoltar-lo i també conéixer totes les mesures que durant tots estos mesos han estat fent.

Jo, en primer lloc, me quede en la.
.
.
-espere que en breu estigam també debatent-ho ací en Les Corts- la creació del consell audiovisual de la Comunitat Valenciana, que és molt, molt important.

I també, com vosté parlava de la reforma de la Llei 1/2006 del sector audiovisual, vosté parla d'un model.
.
.
d'un model modern, innovador.
I a més, esperem que aixina siga.

Però el consell i la reforma d'esta llei són una part fonamental per a acabar d'arredonir la faena que vosté hui ens ha contat.
Aixina que, després d'eixe informe del Consell Jurídic Consultiu, esperem en breu poder avançar en este tema.

En segon lloc, sobre el tema de les TDT i de la demarcació de TDT local.
Mire, senyor Vidal, comprovem amb enorme preocupació com tota la part, pugam dir, de l'interior de la nostra comunitat -ho dic perquè a més afecta a les meues comarques, el que és Requena-Utiel, Camp del Túria, Serrania, Ademús.
.
.
- és un desert.
No n'hi ha.
.
.
I front a eixa situació on n'hi ha una acumulació en tota la franja més costera, on a més s'ubica majoritàriament la població, a mi sí m'agradaria preguntar-li al secretari autonòmic si han pensat o tenen alguna previsió per a, d'alguna manera, facilitar que tota la ciutadania, amb independència que visca en l'interior o no, poguera disfrutar o tindre accés a alguna TDT local o comarcal.

Jo també volguera preguntar-li la relació amb la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.
Perquè, efectivament, en la llei s'establia, perquè considerem que és molt important coordinar les sinèrgies i els treballs que se feen.
Ací sempre hem parlat de la cooperació mútua i, per tant, a mi si que m'agradaria que vosté ens avançara.
.
.

I tres, si té alguna informació sobre si s'han articulat mecanismes de cooperació entre elles.
Algunes estan molt a prop, compartixen comarques.
.
.
Bé, no sé si em podrà dir alguna cosa sobre eixe tema.

En relació a les FM municipals, efectivament, la situació en què ens vàrem trobar era d'enorme preocupació.
A banda de les adjudicacions provisionals, i algunes en situacions irregulars, és evident que era necessari ficar ordre d'alguna forma.
I crec que vosté hui ací ens ha explicat que, a través del Decret 4/2017 i altres mesures, han intentat ficar ordre sense fer excessivament mal.
Som conscients que algunes d'elles duien molt de temps operant, probablement de manera irregular, però també és de veres que hi havia que ordenar i articular eixa situació.

A nosaltres ens pareix bé la incorporació de les universitats i els operadors sense ànim de lucre que aposten per la pluralitat perquè un únic operador no acabe menjant-se tota l'àrea, amb la qual cosa no haurem aconseguit el que volíem de pluralitat.
I s'ha de permetre que altres operadors puguen entrar, i la ubicació sobre el terreny de la qual vosté parlava.

Jo li volia preguntar que, per a ordenar tot este tema, ¿vostés han tingut alguna relació, han mantingut relacions -acabe president- amb els ajuntaments?
¿Han parlat i han dialogat amb els ajuntaments per a trobar solucions mitjanament raonables?

I l'última, senyor Vidal, aquelles FM municipals que estaven en una situació irregular o algunes fins i tot il·legals, ¿quina és la solució que han trobat per a elles, si n'han trobat alguna, si van a seguir emetent o algunes seran tancades?

Moltíssimes gràcies per les seues explicacions.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Peris.

I tancarà ara el torn dels grups parlamentaris el Grup Parlamentari Popular.
Per tant, done la paraula al seu diputat, el senyor Jorge Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Vaig a intentar no adornar-me molt en esta intervenció i ser més concret.

Vosté no ha parlat, encara que el punt de l'ordre del dia parla de les novetats legislatives, no ha fet referència a la llei d'acompanyament dels pressupostos.
Vostés, que tant s'omplin la boca de dir que no interfieren en las actuaciones.
Vostés que tant criticaren en el seu dia el fet de la utilització d'un decret llei, en este cas, per a modificar una norma que tenia l'absolut compromís de tots els grups parlamentaris i, en concret, en este article.

Recorde que este article va ser una proposta del Grup Parlamentari Podemos que va ser votada a favor per tots els grups parlamentaris.
I vostés ara vénen i es carreguen la figura de l'interventor, s'inventen una unidad de control, però lleven qüestions importantíssimes.
Clar, la redacció actual diu que l'interventor tindrà función interventora, informando sobre la legalidad de los ingresos y siendo responsable personalmente si no formula reparo en los casos de ilegalidad.
Vostés això s'ho fumen.

I, per una altra banda, es carreguen una cosa molt important, que és el fet que siga per concurs.
Esta llei dia que l'interventor havia de ser elegit per concurs públic.
Vostés això s'ho han carregat.
Diu: Â«No és que, clar, no tenim tants interventors.
Â» Bé, ho diu la llei i vostés no varen dir res en contra d'esta llei en el seu dia.

Però, en qualsevol cas, jo li plantejaria una qüestió, li la vaig a plantejar com a una transaccional dins de la tramitació d'eixa llei.
Anem a vore, quin sentit té dins de la seua explicació -que jo no em crec, però que respecte- quin sentit té llevar la figura del concurs.

Bé, si al final li van a llevar vostés la capacitat inspectora, però, almenys, que siga dins d'un concurs públic, perquè és que, jo estic absolutament convençut que algú ja està pensant en la persona que va a ocupar eixe lloc.

Perquè, clar, es carreguen la possibilitat del concurs i diuen: Â«No, de entre cualquiera de los interventores de la administración autonómica, local o de las diputaciones o del estado -no sé.
Â» Pero, ¿sin concurso, señor Vidal?
 Accepten vostés esta transaccional, que sea por concurso, no elección a dedo, que és el que vostés estan fent.

Per una altra banda, m'alegre que haja parlat vosté del fet de les sinèrgies en les TDT.
Mire, nosaltres anem a proposar dins del.
.
.
, si es que duen el pressupost de la radiotelevisió valenciana a debat en estes Corts, cosa que no ha ocorregut en este any -li torne a recordar-.
Nosaltres anem a proposar que un 10% del pressupost de la radiotelevisió valenciana es destine precisament a la firma de convenis amb les TDT autonòmiques.
Precisament parlant exactament del que vosté està dient, que ja tenim una estructura de televisions de proximitat, una estructura de televisions de base i que es poden convertir en una ret de producció.

Per tant, m'alegra sentir-li a vosté parlar d'açò.
És clar, mosatros anem a anar per eixa via.

I parlava respecte a les llicències d'FM, dia vosté: Â«No, hemos iniciado de nuevo el proceso para darle seguridad jurídica.
Â» Bueno, eso ya lo veremos cuando acaben ustedes el proceso de adjudicación.
Desde mi punto de vista lo que van a conseguir es todo lo contrario, però no vaig a entrar en això, no vaig a adornar-me massa en estes qüestions perquè vull anar al que vull anar.

Vostés, en este nou concurs, ¿van a reduir el número de llicències per a ràdios comercials?
¿Van a reduir eixe número?
Segon.
Quan vosté parla de la pluralitat i diu: Â«No, aquí podrán entrar pues universidades y asociaciones sin ánimo de lucro.
Â» Jo sé que -no sé si m'ho reconeixerà-.
.
.
jo sé que vosté que ha rebut pressions perquè Acció Cultural del País Valencià tinga una llicència, no de les de sin ánimo de lucro, que tinga una llicència de les comercials.
Bé, ¿pot confirmar vosté açò?
¿Creu.
.
.
, té informació que Acció Cultural del País Valencià tinga interès en accedir a una llicència comercial?

I, per últim, ¿està vosté en condicions de garantir que en base a eixa pluralitat de la qual està parlant esta nova fórmula que s'ha inventat de para asociaciones sin ánimo de lucro no té compromés el Consell una llicència per a Acció Cultural del País Valencià?
És clar, mosatros estarem absolutament en contra.
Per a Cruz Roja, per a Càrites, per a la Universitat de Castelló o per a ACNUR sense cap problema.
Per a Acció Cultural del País Valencià, no.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.
(Veus)

Té la paraula el senyor Vidal.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Moltes gràcies.

Vaig a intentar contestar.
A més, hi ha una pregunta que ha sigut recurrent que és el tema de la xarxa i tal.
Intentaré ahí contestar a tot i contestar profusament.

El que ha de vore amb la xarxa de.
.
.
TDT, comencem, de TDT de proximitat.
Efectivament, la xarxa de TDT de proximitat el que nosaltres hem fet és el primer que s'ha de fer, que és dir que les TDT necessitaven una seguretat jurídica.
Punt primer, seguretat jurídica.
I jo crec que ja tot el recorregut ha estat consolidat.

En esta adjudicació, es preguntava perquè curiosament una de les concessionàries de 14 demarcacions -ho preguntava el senyor Montiel- per què ara ha sigut adjudicatària.
Mire, jo el que li he de dir és que este concurs.
.
.
, el que és este Consell, el que ha fet és adjudicar un concurs que estava tancat i que, per tant, jurídicament s'havia d'adjudicar.
El que hem fet és complir estrictament la llei i adjudicar aquells que jurídicament era correcte que se'ls adjudiqués.
I, en este cas, un mateix grup en dos empreses diferents, efectivament té 14 demarcacions.
Ha complit estrictament la llei.

A dia d'avui, si apliquéssim els criteris de pluralitat que volem aplicar en els següents concursos que ningú tinga més d'un 10 o un 15%, no ho tindria.
Però, ni el decret estava aprovat i, a més, el concurs estava tancat.

Per tant, jo el que he d'insistir i defensar és que s'ha actuat correctament.
¿Si em pareix bé o no?
És el que n'hi ha.
I, per tant, la realitat és esta i està com està.
En futurs concursos sí que hi haurà l'element de pluralitat que ningú podrà tindre més enllà d'un 10 o un 15% en les adjudicacions.

Respecte.
.
.
, efectivament, s'ha de distingir, i això crec que val la pena que ho tinguem clar.
.
.
Jo sóc dels que defens també, que encara que no li puguen dir servei públic perquè la llei general de comunicació parla de servei d'interés general als mitjans privats, jo crec que quan nosaltres llicenciem, o donem llicència, a una TDT encara que siga privada, estan prestant un servei a la comunitat.
I ahí penso que les institucions públiques hem d'ajudar i recolzar.

I esta és la filosofia.
.
.
-seguisc un poc en això per acabar de completar el tema- i esta és la filosofia que hem intentat aplicar el Nou d'Octubre.
És una proposta que van fer ells, o siga, és una proposta.
.
.
Diu, bé, a vore, ¿nosaltres quin problema tenim?
El Nou d'Octubre, nosaltres.
.
.
, no pot una TDT local d'Elda retransmetre els actes del Nou d'Octubre pel cost que té.
Â«¿Podeu participar Generalitat ajudant a fer una.
.
.
?
Â» ¡Doncs clar que podem participar!
Crec que tots els valencians, no només els que viuen a València, els qui viuen a Castelló que tindran actes o a Alacant tenen dret a saber què passa el Nou d'Octubre.

I crec que és un encert poder fer arribar a través de les TDT locals, que és l'únic mitjà que tenim a dia d'avui.
.
.
I sí que s'havia comentat i s'havia comentat la reunió que teníem a Enrique Soriano, president de la corporació, etcètera.
I la proposta ha sigut una proposta de les TDT, que nosaltres hem acceptat gustosament.
I nosaltres hem gravat i els hem demanat.
.
.
, a Sole Giménez, per exemple, li vam demanar: Â«Sole, ¿ens cedixes els drets?
¿Si nosaltres gravem això ho podem passar a les TDT perquè ho facen gratis?
Â» Els ho van passar gratis i ella ens va cedir els drets també.

O siga que en això jo crec que hem demanat.
.
.
¿Per què?
Perquè creiem en la mateixa filosofia.
Jo crec que si tenen llicència, encara que no siga un servei públic, és un servei d'interés general que hem d'ajudar.
I en això hem aconseguit que, efectivament, no es tancara Canal 9.
Jo crec que l'any que ve no hi haurà que fer això, hi haurà que fer altres coses.

Ara per exemple, és l'Any Blasco Ibáñez.
En el propi arxiu de Radiotelevisió Valenciana hi ha una novel·la de Blasco Ibáñez, dirigida per Luís García Berlanga, de dos capítols, de 80 i 80, 160 minuts, que ahí està.
Acabarà l'Any Blasco Ibáñez i no l'haurem pogut passar.

Jo els hi he demanat i estem mirant els drets per intentar també oferir-la gratuïtament a les TDT locals.
Dir: Â«Miren, tenen això, és un producte que ha fet la Radiotelevisió Valenciana.
Â» És un producte.
.
.
, si podem tindre, que no ens costa cap dret, el passar a les TDT.
És dirigida per Luís García Berlanga, participa Ana Obregón, parti.
.
.
Està bé.
O siga, són 180 minuts, la vida novel·lada de Blasco Ibáñez.
Sent l'Any Blasco Ibáñez.
.
.

Jo crec que estes coses val la pena i de cara al futur que apliquem esta.
.
.
Jo, l'exemple que poso sempre.
O siga, ¿és que la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació tornarà a passar alguna vegada el Monleón del poble no sé què?
No.
¿Una TDT local ho podrà passar?
Probablement sí.
Si alliberem estos arxius i ens ho demanen els podem facilitar això.

Per tant, jo crec que la filosofia que hem d'aplicar és, des de les institucions públiques, intentar ajudar el màxim que puguem.
I sobretot perquè, efectivament, a dia d'avui, encara no està la corporació valenciana emetent.
I, per tant, tot el que puguem donar mentrestant en coses que tenen caducitat, o siga, l'Any Blasco Ibáñez tindrà caducitat, o el Nou d'Octubre té caducitat, doncs ahí es pot ajudar sempre que ho demanen i així.
.
.

I ells, efectivament, estan treballant, estan treballant per agrupar-se perquè si que veuen la perspectiva del futur.
Les TDT locals hi ha una perspectiva de futur que necessita col·laborar molt més entre ells i col·laborar en la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.
Ahí estic contestant també a la senyora Rosa Peris i, bé, en totes les intervencions.
La pròpia llei de la corporació valenciana preveu que es farà un conveni.

¿Hi ha hagut reunions?
Sí, va haver una primera reunió de les FM municipals en la corporació.
Però el conveni que els van presentar des de la corporació no els va acabar d'encaixar.
O siga, i van demanar també les FM municipals dir: Â«Mira, primer deixeu-mos acabar d'arreglar-nos tots nosaltres, col·laborar entre nosaltres.
I ja després ens reunirem.
Â»

En les TDT, de fet, quan vam tindre reunió, vaig anar jo mateix i els ho vaig plantejar: Â«Teniu reunió en la corporació valenciana.
Â» Â«Sí, la volem tindre.
Â» I més o menys hem parlat amb uns i altres per fer-la a principis de novembre.

Però, de moment, el que volen és acabar de consolidar un poc la seua estructura.
Acabar de fer accions com estes que els vagen agrupant amb ells i tenint, doncs també, en un conveni volen tindre una postura de dir: Â«Nosaltres som això però no som tan xicotets, som com capaços d'oferir-te el que siga.
Â»

Després ahí vindrà el debat.
.
.
Jo crec que la proposta en este sentit pot ser correcta.
O siga, jo crec que si volem una estructura territorial forta del que és el panorama audiovisual, val la pena que les TDT es plantegen tindre esta força.
Val la pena i això haurà de ser la corporació que decidisca.

Jo, a l'hora de retransmetre els moros i cristians d'Alcoi, ¿ho vulv fer només amb els meus mitjans tècnics com a Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació?
O ¿vullc que m'ho facen les TDT locals i jo poso un tècnic, un productor o una persona que controle l'aspecte tècnic?
Eixa és una cosa que hauran de parlar entre ells.

O una retransmissió d'un partit de futbol -jo què sé- de l'Algemesí o de Sueca contra no sé qui.
¿Vull que siga la TDT local?
O ¿vull fer-ho jo i després passar-ho ells?
Això és el que hauran d'acordar.
Això no es decidirà en una reunió, això haurà de ser un treball conjunt.
Un treball on, a dia d'avui, pot ser per les reunions encara no ha madurat el suficient.
No ha madurat el suficient perquè la corporació valenciana encara no està emetent i perquè les TDT s'estan consolidant ara.

Però jo crec que és un projecte de futur.
Qualsevol ajuda que fem des d'aquí en este projecte de futur crec que pot ser raonable i pot ajudar a crear ja no només una forta corporació sinó aprofitant estes sinergies una estructura audiovisual a tota la comunitat molt més forta.
O siga que ahí, en esta línia jo crec que les propostes i els comentaris que han fet al respecte pot ser i poden resultar summament interessants.

El senyor Nadal, que em preguntava també el tema de les TDT i les FM il·legals.
Efectivament, nosaltres el que estem és tramitant totes les denúncies que arriben, totes les denúncies que arriben, no les deixem de banda i es tramita.
Ara, una tramitació d'una denúncia, et fan la denúncia (algú tus), has d'anar a enviar una inspecció, hem arribat a un acord amb el ministeri, que el ministeri.
.
.
, perquè el problema que tens és que jurídicament és molt difícil en una inspecció una actuació sancionadora, si un té vocació d'il·legal que li pugues tancar l'emissió perquè són testaferros els que estan, desapareixen, tornen a aparéixer al dia següent amb un altre nom en la mateixa freqüència, etcètera.

¿Què és el que estem fent?
Parlant amb el ministeri i ja hem aconseguit una cosa.
Jo crec que de quan vaig comparéixer aquí fins ara n'hi ha una cosa del ministeri -i he d'agrair al ministeri que ha actuat correctament-.
.
.
Nosaltres vam requerir al ministeri de dir: Â«Mira, nosotros tenemos competencias en contenidos y vosotros en telecos.
Si a nosotros se nos escapan por telecos la culpa y la responsabilidad es vuestra.
Â»

I des d'este moment també, i perquè la llei general de telecomunicacions de 2014 ho preveu així -i els ho vam argumentar, vam demanar argumentació, i ara anem els dos també a fer la mateixa inspecció-, el que vam fer és avisar a totes les empreses de telecomunicacions que si tenien en les seues torretes emissions il·legals incorrien en una sanció que plantejava la Llei general de comunicació.
Per tant, vam requerir a tots els operadors de telecomunicacions legalment establerts que no tinguen operadors il·legals.

En això ja vam traure molts.
.
.
, o siga, tots aquells que podien ser il·legals que estaven en operadors legals ja van desaparéixer.
Ara estan concentrats en determinats llocs.
No és que no els tinguem controlats, sabem perfectament on estan i quins són els operadors il·legals i quins, com em deia el lletrat, vas per tota la carretera, els sents tota l'estona i és il·legal.
Però, ¿els tenim localitzats?
Sí.
¿Els hem requerit?
També.

El problema que tenim: Â«No, mire, yo esto no es mío, esta emisión no es mía, esta es de no sé cuánto.
Â» Vas allí, has de fer.
.
.
Estem en això.
I és un procés que de veritat l'estem fent.
.
.
, el recorregut és llarg i tardarem temps en fer-ho.
Però, sobretot, i l'objectiu fonamental és en el tema de les TDT, un colp adjudicat.

Ara estarem, i ja estem, i estarem molt més bolcats en totes les TDT il·legals, ja no només en els operadors que apareixen i desapareixen, en una TDT il·legal veus que apareix amb un nom i al dia següent amb un altre.
I estan operant des d'unes torretes, estan fent un negoci sense pagar IVA, etcètera, etcètera, alguns operadors, de veritat que no és normal, però no podem anar i tancar-los la senyal ni tallar-los directament això.
Hem de seguir tot el procediment legal i em resulta prou complicat de tancar tots els que són operadors il·legals.
És molt més fàcil a un operador normal que com fa una emissió d'un operador normal, doncs qualsevol ràdio establerta que posa una emissora en qualsevol lloc, ahí sí que se'l pot parar, però als que van com a operadors il·legals és molt difícil de vegades poder tancar-los.
(Veus)

Sí, sí, sí.
No, per això que nosaltres ahí actuem.
.
.
, estem intentant actuar i arribem fins on arribem, però no pararem, o siga, nosaltres no pararem.
I ara l'objectiu, en el tema de les TDT, l'objectiu el tenim clar.
I sabem on estan, o siga, és que, a més, en el tema de les TDT… En el tema de ràdios és més difícil perquè una emissora de ràdio tu la pots posar en molts llocs, però en TDT normalment sabem on estan a Calicanto, sabem on a.
.
.
, sabem on estan totes de manera il·legal.
Anirem treballant.
O siga, li asseguro que un dels objectius que estem perseguint és este.

La contraprestació a l'edifici de la corporació valenciana de radiotelevisió i altres i qui gestionarà l'edifici, que és una pregunta que se m'ha fet.
Efectivament, la contraprestació és per a tots igual, o siga, per la corporació valenciana, per Radiotelevisió Espanyola i per tots, és de dir: Â«Mira, nosotros os cedemos esto pero vosotros tenéis que pagar los gastosÂ», a tots l'oferta que fem.

De fet, el contracte de Televisió Espanyola, dels liquidadors en Televisió Espanyola és copiat del contracte de corporació valenciana en els liquidadors.
O siga, el plantejament és el mateix: Â«Ustedes tienen que pagar esto.
Â» Si un dia es decidix, a vore, el tema del bar, com es posa, de manera conjunta o cada u paga si cal fer tal; el tema de consergeria, o assumim un o assumim els altres.

Jo, ahí, el futur -i és del que cal parlar i cal seure's, sobretot en corporació valenciana i Televisió Espanyola-, la gestió de l'edifici és el que ens falta decidir quan els liquidadors acaben, perquè a dia d'avui estan els liquidadors, però d'aquí dos o tres mesos hauran de seure's.
.
.
Jo no veig mal que siga la mateixa corporació la que assumisca la gestió, d'alguna manera és patrimoni de La Generalitat.
I ahí pots dir: Â«Mira, sigueu vosaltres -és com un edifici de veïns- que esteu ahí de la millor forma que vos pugau aclarir.
Â» La realitat serà esta.
O siga, aquí, nosaltres.
.
.

Per part de la secretaria autonòmica, el que diguen farem, no tenim cap predisposició abans a fer una cosa o fer l'altra, sinó que estiguen d'acord i que si n'hi ha gastos que són per a tots, la consergeria d'entrada, o el bar, o altres gastos doncs estos que no estan posats encara caldrà compartir-los.
I els altres ja se saben, el cost anual de l'edifici de Burjassot, que sí que és al voltant d'1.
500.
000 o tal, contant seguretat, neteja que haurà d'ampliar-se, potser haurà de pujar-se un poc més.
.
.
, doncs, bé, se saben els gastos i està prou avaluat què costa i com és pot anar distribuint el gasto.

El tema lingüístic de control.
No ho estem fent, no tenim capacitat física.
.
.
, prou arribem en intentar tancar il·legals, i amb cinc funcionaris, en tot el procediment que estem fent, un colp tinguem tot posat al dia jo crec que sí.
Però és que, inclús, n'hi ha més problemes, que, per exemple en FM.
En FM les concessions que són d'abans de 1989 no tenen obligació d'emetre en valencià, les que ha donat després La Generalitat sí que n'hi ha obligacions.
Aleshores has d'anar distingint: Â«¡Oye!
, mira, ¿esta por qué sí, si esta és de la mateixa cadena?
Â».
Â«¿I esta sí i esta no?
Â».
Â«Però, vosté.
.
.
, esta ¿en quina emet, per la concessió de 1989 o la concessió anterior del noranta i escaig?
Â»

O siga, cal treballar en això, però, a dia d'avui, és que és impossible.
Literalment amb cinc funcionaris no podem arribar més en tot el que hem fet.
Haurà de ser un dels objectius a curt o a llarg termini.
I, efectivament, avui s'està emetent més per les ajudes del valencià que pel control que puguem anar fent.
No puc dir una altra cosa, però, clar, això després del registre de prestadors i ja vindrà vosté.
.
.
en quina tal i anar fent.
Jo crec que més o menys això.
.
.

Rosa Peris, ordenat tot en relació amb els ajuntaments.
Efectivament, cal dir que l'FM municipal quan vam vore com estava tot sí que n'hi havia emissores que emetien per una freqüència que no les tocava, altres que tal.
I vam tindre.
.
.
, el primer que va ser, va ser col·laborar amb els ajuntaments.

Em recordo una primera reunió que vam tindre al Muvim, que vam citar a totes les ràdios que tenien FM municipal i amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que una alcaldessa: Â«No, mire, vosté dirà el que siga, jo tinc una llicència definitiva.
Â»

A vore, Â«mire, vosté no té esta llicència definitiva per açò, per açò i per açò, que no li hem.
.
.
Â» I, efectivament, va haver de reconéixer: Â«¡Ah!
, clar, doncs jo pensava que…Â» No s'havia acabat el procediment, no s'havia acabat el procediment.
D'alguna manera feia falta també perquè n'hi havia molts papers caducats, el que són els projectes tècniques eren adequats en uns casos, no eren adequats, en uns altres quants faltava.
.
.
N'hi havia un caos, cal dir que n'hi havia un caos, és un caos que abordar-lo era difícil.
I, a més, abordar-lo sense un decret com el que hem tingut, el Decret 4/2017, pràcticament ja no era un caos, era impossible.

Ja amb el Decret 4/2017 això ho hem pogut anant solucionant, o siga, de veritat, col·laborant absolutament amb els ajuntaments.
Ahí he d'agrair que els ajuntaments i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies ens han facilitat tot i nosaltres també doncs hem estat amb ells cooperant.
No es tancarà cap ràdio, o siga, no n'hi ha cap situació.
.
.
Les FM municipals que vullguen tancar serà perquè ells vulguen tancar, però des del que és Generalitat més que tancar el que s'ha treballat és per a ajudar-los a afavorir la presentació de tots i ajudant-los i en els tràmits que calia fer amb el ministeri també.

O siga, que la filosofia és una altra.
I si es tanca a alguns municipis, que sí s'estan plantejant no tindre ràdio municipal, però pel cost del que puga suposar-los per a ells.
I uns altres inclús s'estan plantejant que siga una xarxa de les FM municipals, sí que poden tindre una ràdio municipal, perquè si ja tenen unes hores que es puguen acordar amb altres ràdios o en un futur en la corporació, el cost és mínim i podran tindre una ràdio municipal.

Per tant, estem assentant les bases, però no n'hi ha.
.
.
O siga, a dia d'avui jo crec que és un tema que està en camí.
.
.
, ¡atenció!
, amb les dades que els he dit.
N'hi ha 11.
.
.
, 13, que pràcticament ja tindran l'adjudicació definitiva ara, però les altres estan en tot este matí i ja estem col·laborant amb ells per poder avançar i poder concretar-ho tot.

I al senyor Bellver, l'article 49.
L'article 49, és cert -i jo també sóc dels que sempre ha criticat que la llei d'acompanyament no està per a incloure tantes coses-, hem de buscar i tendir que les lleis d'acompanyament siguen unes lleis mínimes i només en qüestions necessàries.
I aquí és un tema que ens ha vingut dels mateixos.
.
.
-i abans ho he comentat-, és la mateixa intervenció la que ens ha demanat que ho canviem, ¿eh?
, (veus), que ho canviem, que deixem la seua part.
Allò altre jo crec que en el procés efectivament del que és la llei d'acompanyament doncs ahí es poden resoldre molts temes i es pot parlar de tot el que siga.

Però, nosaltres ahí ens hem limitat a incloure una cosa que ens demanava intervenció perquè… (Veus) Jo és un tema que no he tocat quasi i a mi qualsevol acord que faça al respecte em pareixerà bé.
O siga, jo no puc dir una altra cosa que qualsevol acord… (Veus) Sí, nosaltres la proposta és la que hem fet a dia d'avui, imagino que, bé, com tot, i com totes les lleis que es presenten aquí, totes estan sotmeses al corresponent debat i, en el seu cas, a una possible o no transacció.

Per tant, ahí està, però, insistisc, no és un article que hàgem posat nosaltres perquè ens ha donat la gana sinó perquè ens ho ha demanat intervenció perquè no podia posar un interventor allí i necessitàvem que fessen un altre sistema per a incloure un interventor.

Quant als operadors sense ànim de lucre, jo li asseguro que jo sóc dels que crec per damunt de tot en la llibertat i el dret a la informació.
Qualsevol pressió que hages tingut, no d'Acció Cultural sinó de qualsevol, per al meu cas seria negativa.
O siga, en el meu cas seria negativa.
És més, tal com està previst en el decret no seran els polítics, seran els funcionaris els que valoren i trien.
O siga, que ja no n'hi ha una intervenció política.

I he de dir-li que sense ànim de lucre universitats, en els únics.
.
.
-perquè, a més, ens han enviat un escrit dos o tres vegades i ens demanen una regularització d'una manera o una altra-, en els únics que han part d'una manera seriosa en poder incloure alguna possibilitat dintre d'estes 31 llicències és en la UJI, en la universitat de Castelló, perquè ells en l'àmbit educatiu han plantejat una emissió en FM i volen resoldre-ho, inclús han vist el decret com a una oportunitat a vore si podem fer una interpretació del decret on ells puguen ser al mateix temps com una FM municipal, una llicència, si no s'utilitza per part dels municipis.

És més, han arribat a acords en dos municipis on en els dos municipis que no tenen FM municipal poden arribar l'acord amb la mateixa UJI i emetre com a FM municipal.
Nosaltres ahí el que fagen, sempre que estiga dins del marc legal, i més o menys crec que és factible a partir del Decret 4/2017 podrà entrar.

Però l'únic contacte que hem tingut -i els papers que he rebut, i està el registre d'entrada dels escrits que han enviat- són la UJI, no és una altra cosa.
I jo li he de dir això, que no n'hi ha cap perspectiva ni d'Acció Cultural ni de ningú en este sentit, ¿no?
Es més, crec que l'única emissora, perquè ho permetia la llei en el seu moment, que tenim sense ànim lucre a esta comunitat és Ràdio Klara, no en tenim cap més, crec que és l'única i totes les altres concessions que tenen són les concessions d'FM normal.

Pel que són els decrets, bé, de l'FM municipal -que abans ho han preguntat-, del caos, no fa falta citar totes les lleis i com estava l'FM municipal -que ha comentat vosté- és un reial decret de 1992 que permetia les FM municipals, però després n'hi havia una tramitació que és la que no s'havia complit.

Per tant, des del 1992 que estem fora de joc en el tema de les FM municipals.

El senyor president:

Molt bé.

Doncs, moltes gràcies, senyor Vidal.
(Veus) S'ha acabat ja.
(Veus)

Jo crec que s'ha acabat el debat, ha sigut llarguíssim, hem tingut…

El senyor Bellver Casaña:

Que no és una qüestió d'interpretació, president.

El senyor president:

Sí, m'estan dient que sí.

El senyor Bellver Casaña:

O sea, que es el presidente quien interpreta si yo me he dado por contestado o no contestado en las preguntas que he hecho.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

Bé, em tornen a insistir que era a consideració meua.
Doncs podem donar dos minuts, no n'hi ha cap problema, a qui ho sol·licite.

Ho sol·licita el senyor Subiela, ho sol·licita el senyor Bellver.
¿Algú més?

Doncs començaria el senyor Subiela.
Dos minuts, ¿eh?

El senyor Subiela Chico:

Gràcies, president.

Molt ràpid, senyor Vidal.

Mire, yo en estas comisiones cada vez salgo más preocupado.

Hablando de la xarxa de TDT y FM me dice que ha habido una reunión con las FM, cero reuniones con TDT, que no ha madurado el tema.
Y la directora general me dice o dice en prensa que va a abrir el primer trimestre de este año la televisión.

Con doscientos o más de doscientos cincuenta periodistas en su proyecto de plantilla, me da a mí la sensación de que.
.
.
por lo menos a nivel periodístico, poca intención hay de colaborar con la xarxa.
No sé a nivel de producción, pero creo que deberíamos preocuparnos, porque.
.
.
a ver si la nueva televisión y radio público, en vez de crear una xarxa que cree empleo y que vertebre el territorio, va a ser una depredadora de televisiones, radios y de empleo a nivel privado.

Y una última pregunta, esa sí que es una pregunta sobre el decreto y el tema de las adjudicaciones.
Usted ha dicho delimitar.
.
.
, que limitará por tema de pluralidad un 10% o un 15% el porcentaje que ustedes estimen la adjudicación a una misma empresa.

A mí me da miedo que la pluralidad se mezcle con la intervención, porque ahora mismo, con lo que usted nos ha entregado aquí de los lotes de TDT, estaríamos hablando que habría doce emisiones.
.
.
, doce demarcaciones que estarían con una menos, con una televisión menos.
Hay una empresa que en vez de catorce, tendría como máximo dos.

Yo no sé si se han quedado fuera otras televisiones por culpa de esta empresa grande.
Pero con esa limitación de entre el 10%, un 15% o un 20%, ¿estaremos limitando el tamaño de las empresas, estaremos limitando el crecimiento de posibles empresas en el audiovisual?

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Subiela.

Estàvem en el mateix cas ara de l'article que dia abans vosté.
Té raó.
Jo pensava que això ja ho havíem fet, (rient) per això estava jo descol·locat, però.
.
.
és el mateix cas que l'anterior.

Té la paraula el senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore.
Jo no esperava que vosté em confirmara les pressions d'Acció Cultural o de qui represente Acció Cultural en les conversacions que està tinguent amb vosté.
Però li ho vaig a preguntar d'una altra forma.
¿Pot vosté assegurar que Acció Cultural no té garantida en estos moments una emissora sense ànim de lucre de les que van a eixir?

I, per altra banda, diu vosté: Â«No, l'article este 49 el canvi.
.
.
, encara que no mos agrada.
.
.
Â» Perquè vostés són aixina.
A vostés no els agraden les coses, però les fan.
O siga, quan governen fan una cosa absolutament distinta de quan estan en l'oposició.
Â«No, no, a mi me pareix.
.
.
Efectivament, això de la llei d'acompanyament no cal utilitzar-ho aixina, però ho utilitzenÂ».
¿Val?
Bonica forma d'aplicar la política i els convenciments també, senyor Vidal.

Però, bé, dit això, és que no és de veres que la intervenció li haja dit a vosté que faça eixa redacció.
No és de veres, senyor Vidal.
Jo estic absolutament convençut -i si no és aixina, m'ho demostra vosté; és tan fàcil com ensenyar-me l'informe que li haja fet la intervenció- que la intervenció no li ha dit que la selecció d'eixa plaça s'haja de fer sense concurs.
Estic absolutament segur.

Senyor Vidal, puc estar equivocat, ¿eh?
Igual vosté té un informe que la intervenció diu: Â«No, la figura del interventor.
.
.
, hombre, que no va a hacer de interventor, porque realmente no va a ser responsable personal, sino que va a ser una unidad de control, pues que se seleccione de entre de los interventores del mundo, pero a dedoÂ», que això és el que diu la redacció que vostés ens han donat.

Des del moment en què fan desaparéixer el concurs, vosté li poden donar eixa plaça a dit a qui vosté li done la gana.
És més, estic convençut que ja tenen fins i tot el nom.
Per això li estic diguent: siga vosté valent, ja que vosté ens ha passat la redacció, que els tres partits tripartits van a pegar la cabotada i li van a dir que sí, ¡home!
, almenys acceptem a mi eixa modificació.
Fem una transaccional, i amb la mateixa redacció que vosté ha ficat, però que sea por concurso, que no sea a dedo, com han dit vostés ara.

I jo torne a dir: només me desdiré del que estic diguent si vosté ensenya l'informe de la intervenció que li diu que se haga ese concurso, pero no por concurso, sino a dedo.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Té la paraula el senyor Vidal.

El senyor secretari autonòmic de Comunicació:

Primer, senyor Subiela.

Efectivamente, insisto, no ha habido reuniones porque estamos en proceso de creación de una y otra cosa.
No ha habido las reuniones suficientes.

Yo creo que es necesario.
.
.
es necesario que haya acuerdos, que haya consolidaciones.
Yo creo que debemos apoyar, y yo estoy convencido que desde Consell se apoyará, cualquier iniciativa en este sentido, porque, en primer lugar, por lo que hemos dicho, porque las sinergias en un mundo globalizado de los propios medios de comunicación son los que te permiten subsistir y ofrecer mayor calidad -punto primero.

Segunda.
Porque, una vez creada una red de TDT en toda la comunidad, efectivamente, creo que he hecho una reflexión en el sentido de que ahora que aparezca À Punt no suponga cargarse las TDT.
Yo creo que tenemos que evitar eso y hay que garantizar eso.

Y en esa línea yo creo que puede ser bienvenida cualquier propuesta de las que han hecho, de decir: Â«Oiga, mire, no vamos.
.
.
, a ver si corremos un riesgo, que ahora sí que hacemos À Punt, pero nos cargamos lo otroÂ».
Intentemos llevarlo todo adelante.

Nuestro empeño está, y es ese, esa facilitación de.
.
.
En estos momentos, efectivamente, la corporación tiene mucho trabajo a hacer, tiene mucha cosa a preparar y, claro, tienen que ver cómo se articula eso.
Las TDT también, ellos han hecho algunas propuestas, han hecho algunas propuestas en el sentido de cooperar con emisiones, de cooperar siendo en cada una de las comarcas los.
.
.
, de alguna manera, los delegados de Canal Nou.
Participar también.

Ellos en la reunión hablaron de participar en una parte del presupuesto, que igual que se ha obligado que la radiotelevisión pública autonómica, igual que tienen todos los medios y todas las televisiones un 5% de lo que es su porcentaje de resultados tienen que invertirlo en producción audiovisual de operadores, y una parte de operadores independientes, etcétera, etcétera -un 10% o un 5%, tal-, pues bueno, hablar también de esa línea.
Eso, de alguna manera, sí se ha planteado.

Se ha planteado también la necesidad de ser corresponsables de Canal Nou.
Ellos plantearon también la necesidad de que Canal Nou no hacía falta que hiciese retransmisiones, que les dieran un estándar técnico y que se fuese acoplando a este estándar técnico, y ellos se ofrecieron a comprar la tecnología para acoplarla a la propia Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, donde puedan en determinados casos hacer retransmisiones de determinados acontecimientos y abrir esa línea de colaboración.

Claro, eso es mucho para una corporación que todavía está empezando en estos momentos…, todavía no tiene diseñada la programación.
Pero, efectivamente, ya le digo que antes de final de este mes o principios del mes que viene tienen que tener la reunión para empezar a sentar las bases y habrá que ver el grado de colaboración que quieren una y la otra parte.
O sea, vamos a ver, ahí hasta dónde se llega en el grado de colaboración.

Respecto del decreto de adjudicación y el intento de meter el tema de la pluralidad.
Es que pensamos que es necesario que puedan aparecer nuevas empresas, sobre todo porque lo que pretendemos es que las empresas que aparezcan estén ligadas al terreno.
O sea, no nos vale.
.
.
, o sea, y yo ahí sí que he defendido siempre que no nos vale un operador estatal, que tiene muy fácil conseguir una licencia con todo el aparataje y con todo tal.
En cambio, un operador local es el que hay que proteger para que pueda tener una licencia, porque son los que están operando de verdad, en televisión o en radio, en una zona determinada.

Entonces, esa pluralidad lo que tiende es a favorecer sobre todo los medios más locales.
Esa es la garantía, porque en un concurso donde no favorezcas eso, lo que ocurre, efectivamente, es que de las catorce demarcaciones, catorce.
.
.
, una misma empresa con cierta potencia puede adjudicarse las catorce demarcaciones, porque jurídicamente le corresponde.

Entonces, en esa línea es la introducción del elemento de pluralidad.
No sé si será bueno o malo a la larga.
Yo creo que sí.
O por lo menos va a favorecer esa red, esa generación de producción audiovisual desde abajo.
Ese es el objetivo.

Senyor Bellver, jo li puc assegurar que no està garantit a Acció Cultural.
.
.
i jo mai ho garantit.
I és més, defensaré a rajatabla el que tots els operadors tinguen el mateix.
I -torno a dir- qui decidirà en els concursos són els funcionaris, d'acord amb els papers que els presento.
I com també tindrem denúncies, segur, de tot el que es faja, si no està bé, cauran.
O siga, siga el que siga, ni Acció Cultural ni qualsevol altre.
O siga, que ahí no tinc res a dir.

De l'article 49, efectivament la intervenció el que diu és que: Â«Escolte, lleveu-me això.
Jo només puc fer en la meua partÂ».
I és la pròpia corporació la que diu: Â«Necessitem posar.
.
.
necessitem posar un interventorÂ».
¿Que siga en un procediment o un altre?
Insistisc que aquí ho debatran en el procediment parlamentari i el que acorden, jo encantat.

Però la intervenció el que ens diu és que Â«yo no puedo hacer todo.
Yo no puedo dedicar una persona ahíÂ».
I, per tant, jo vaig a fer la intervenció igual que tot allò altre.
I la corporació, al mateix temps, el que vol és tindre un interventor propi.
¿Que el procediment siga el que siga?
Doncs a dit.
Això serà el procediment parlamentari -jo crec- el que determina al final la solució.

Crec que res més.
Ja he contestat a tot.

El senyor president:

Molt bé.
Donar les gràcies al secretari autonòmic per les seues compareixences.

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença de la directora general de la nova radiotelevisió valenciana, senyora Empar Marco, per a explicar la configuració de les llistes provisionals de les persones admeses en les bosses de treball de la nova radiotelevisió pública, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 76.
682)

El senyor president:

I donem pas al quart i últim punt, que és el pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença de la directora general.
Està sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos, té el número de registre 76.
682, i el que faríem seria votar-la i, després, donar torn per a l'explicació del vot.
Votar-la els que estem.
(Rialles i veus) No, podem.
.
.
(Algú diu: Â«Si me permite presidenciaÂ») Sí, li done la paraula, però.
.
.

El senyor Subiela Chico:

Antes de verano, pedimos que se nos aclarara si la directora tenía rango de secretaria.
.
.
Más que nada por aclarar este.
.
.
Yo veo un poco engorroso tener que votar cada vez que llamemos a la directora.
Pero sí es así, será.

El senyor president:

Ja, els serveis jurídics són els que hauran d'informar sobre tal efecte.
Ara el que hem de fer és.
.
.

El senyor Subiela Chico:

Se lo estoy diciendo usted, pero estoy derivándolo hacia allí.

El senyor president:

Ja.
Ara el que hem de fer és dur a terme la votació i, efectivament, això és una cosa que s'haurà d'aclarir, però ara el que hem de fer és tancar amb l'ordre del dia de hui.

Per tant.
.
.
(Veus) No, no, anem a votar ja, anem a votar ja.
(Veus) No, perquè anem a votar ja.
Anem a votar ja.
No fa falta, a més.
¿Vots a favor?
Val, doncs s'aprova per unanimitat.

I, per tant, ara passem al que és l'explicació de vot.
Qui vullga, qui vullga.
.
.
si hi ha algun grup que la considera necessària.
¿El Grup Parlamentari Compromís?
Molt bé.
Té el torn de paraula per a tal efecte el senyor Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Sí, nosaltres hem votat a favor.
Pensem que la directora de radiotelevisió valenciana, Empar Marco, ha de vindre ací cada volta que els diputats ho demanen.
En este cas, hi ha l'interés d'un grup polític i en este cas trobe que per això estem ací, i tots mos hem de posar d'acord que si n'hi ha una voluntat.
.
.

Jo l'únic que sí que dic, i ja sé que això no.
.
.
, i que el grup polític de Ciudadanos pot fer el que li done la gana, però jo sí que demanaria que si anem a parlar de les bosses de persones admeses, parlem d'això.
Perquè l'última volta vam vindre també a parlar de qüestions laborals, i tot el tema.
.
.
, no vam parlar de qüestions laborals per a res.

Jo vaig vindre ací, preparant-me totes les preguntes sobre les qüestions laborals.
.
.
Es va parlar del senyor Rafa Xambó, es va parlar de més gent, es va parlar de quan començarien les emissions i quan no començarien i de les qüestions laborals no es va parlar res.

Per tant, jo demane que si anem a parlar de qüestions laborals i mos ho hem de preparar, doncs realment parlem de qüestions laborals.
Perquè, si no, jo em dedique a una altra cosa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Jo, per la part que correspon a la mesa, encara que ara estic un poc a soles, prendré nota d'això.
I n'hi ha un reglament i, efectivament, se pot cridar a consideració si algú se'n va del tema.

Estem parlant d'una comissió en la qual sempre n'hi ha hagut molta flexibilitat, i jo crec que eixes coses normalment no fan falta.
(Veus) Però, en fi, que de totes maneres per a això n'hi ha establerta una comissió.
.
.
, una mesa -perdó- com en qualsevol comissió de les Corts -evidentment- Valencianes.
Molt bé.

¿Sí?
¿Vol la paraula, senyor Bellver?

El senyor Bellver Casaña:

Jo.
.
.
vaja, jo ho vaig comentar amb el portaveu del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Jo no sé per què utilitzen esta via de demanar.
.
.
de demanar autorització.

Jo demane la compareixença.
El que passa que la demane a través d'un altre article -i ja li ho vaig comentar- i no fa falta este tràmit.
Però, bé, eixa és la seua decisió.

I, senyor Nadal, ¡home!
, prepare-s'ho tot, perquè jo sí que tinc.
.
.
(veus) jo sí que tinc demanada una compareixença, que si no passa res entrarà, i ahí demane que ens done explicacions de tot el que ha actuat des de l'última compareixença que va tindre, amb la qual cosa, senyor.
.
.
Prepare-s'ho tot.
(Rialles i veus) 

El senyor president:

De fet.
.
.
de fet, perquè tot puga entrar segurament serà el 8 de novembre, de tal manera que tot estarà tramitat, tot estarà publicat, perquè estem pendents de tantes coses que a vegades és complicat.
Però bé, en eixe sentit, jo crec que ningú podrà dir mai que des de la mesa no se donen facilitats.

Altres coses, doncs.
.
.
estem subjectes a crítica, però facilitats perquè entre tot, perquè se tramite, perquè se publique, que, com saben, n'hi ha un poquet ara d'endarreriment.
.
.
O siga, que en eixe sentit jo crec que estem oberts a tota crítica, com no pot ser d'altra manera, però jo crec que n'hi ha interés que tot se substancie, que tot vinga quan puga ser.

En este cas, a més hem trobat una data, perquè també n'hi ha una circumstància conjuntural, que és un dels membres de la comissió -és president de la comissió d'hisenda-, que saben vostés que eixes setmanes també són un poc delicades.
Però, bé, pareix que el 8 de novembre podia ser una data disponible i podrà entrar tot el que hi ha pendent.
.
.

Això sí, una cosa i la contrària no és possible.
No és possible que entre tot i, al mateix temps, voler fer la comissió a les onze.
Jo crec que això és incompatible.
Per tant, igual hem de començar a les deu.
Perquè és que si no, acabaríem a les cinc de la vesprada.
¿Val?

El senyor Bellver Casaña:

Em pareix bé, molt bé.

El senyor president:

Gràcies.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 42 minuts)