Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió d'Afers Europeus realitzada el dia 10 de desembre de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor David Francisco Serra Cervera.
Reunió número 9.

Pregunta 341 a la consellera de Justícia i Administracions Públiques, que contesta el secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea, senyor Rafael Ripoll Navarro, sobre la coordinació de les conselleries en matèria d'acció exterior de La Generalitat, que formula la diputada senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 61.
520, BOC número 251)

El senyor president:

Comienza la Comisión de Asuntos Europeos.

En primer lugar, le pediría a la secretaria de la comisión que mire el quórum existente, que pase lista.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señora secretaria.

Antes de pasar al primer punto, que es lectura y aprobación, si escau, del acta de la reunión anterior, anunciarles a los señores diputados que va haber una proposición no de ley de tramitación inmediata en la cual está acordada y consensuada con los tres grupos parlamentarios, que se someterá como último punto del orden del día.

Por lo tanto, vamos a continuar con el orden del día y, si no hay ningún inconveniente, pasamos a la aprobación del acta de la sesión anterior.
Si nadie presenta ninguna salvedad, la damos por aprobada por
unanimidad.

El senyor president:

Pasamos al segundo punto del orden del día, las preguntas orales en comisión, para lo cual nos acompaña el secretario autonómico de Cohesión Territorial y Relaciones con la Unión Europea, el ilustrísimo señor don Rafael Ripoll.

Muchas gracias.

Como tienen ustedes en sus carpetas, vamos a sustanciar las preguntas orales de
la 341 y desde la 356 a la 362 y la 421.
Como son temas conexos van a haber
varias preguntas que van a estar reagrupadas y, lógicamente, en los tiempos también esta presidencia va a ser más laxo tanto con el interpelante como, en este caso, con la persona que responde
en nombre del Consell.

Pasamos a la primera pregunta, en este caso la 341, formulada por la diputada
María José Salvador Rubert.
Tiene la palabra.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Com s'articula la coordinació de les distintes conselleries per a garantir el principi de coherència en matèria d'acció exterior de La Generalitat?

El senyor president:

Cuando quiera, señor Ripoll, tiene la palabra.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Gracias, presidente.

Buenos días, señores diputados.

En primer lugar, me alegro de poder volver a comparecer en esta comisión, no sé si ya es la segunda o la tercera vez que lo hago, la segunda en esta
legislatura.
Yo creo que ya comparecí antaño otra vez, siendo conseller del ramo Alejandro Font de Mora.
En cualquier caso, vamos a ir contestando, según se ha acordado por la presidencia de la mesa y por los distintos grupos, a las
preguntas que se han formulado por los distintos grupos parlamentarios haciendo
uso de la capacidad de reagrupación al respecto de la misma.

Bien, con respecto a esta primera pregunta, decirle que en su conjunto todo lo
que es la acción exterior del Consell es coordinada por la conselleria pertinente, por la conselleria responsable, que en este caso concreto a su vez es la que asume, la que dirige
la Secretaria Autonómica de Relaciones con el Estado y la Unión Europea, de la que depende a su vez la Dirección General de Relaciones Externas.

En ese conjunto, en esa trama institucional, es donde se desarrolla la mayoría de la coordinación de las acciones exteriores del Consell en su conjunto, lógicamente, en función de que la acción a tener en cuenta o a desarrollar tenga una componenda más o una dimensión de carácter cultural o que la tenga en su caso de carácter económico o que la tenga estrictamente de carácter institucional, junto con la comisión interdepartamental, son otros los impulsos que se generan a la hora de
coordinar esa acción exterior, como digo, en principio a través de ese entramado institucional, si, como digo, la acción procede, por ejemplo, con carácter institucional o tiene esa dimensión.
Y les pongo el ejemplo de lo que se ha hecho con esta comisión en el caso reciente de la presidencia española de la Unión Europea.
Es un ejemplo de supuesto institucional.
Y lo que se hizo es reunir y
constituir dentro de la misma una comisión ad hoc para el seguimiento desde el gobierno regional, desde el gobierno autonómico del Consell, de lo que se proponía hacer en la presidencia española de la Unión Europea.

Hubo una primera reunión de seguimiento, de percepción y de previsión de lo que tendría que desarrollarse durante la presidencia española de la Unión Europea, una serie de propuestas que fueron elevadas a su vez al secretario de
estado en su momento, como luego me referiré también al caso.
Una comisión, una reunión de la misma, en el ecuador de la presidencia española de la Unión Europea para evaluar lo que hasta el momento se consideraba hecho o no por
parte de esa presidencia, siempre en función de los intereses valencianos, que en su momento les fueron propuestos por
escrito al secretario de estado, señor López Garrido, igual que hicieron otras comunidades autónomas.
Y una última comisión de evaluación definitiva, de balance de los resultados de la presidencia española de la Unión Europea durante ese semestre dieron como fruto respecto, insisto, de las
preferencias valencianas que se había elevado en su momento al consejo de ministros de la Unión y a la secretaria de estado para la Unión Europea.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Tiene la palabra la ilustre diputada y portavoz del Grupo Socialista.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Senyor Ripoll, la veritat és que sempre és grat que vosté comparega en aquesta comissió.
Però, evidentment, vosté comprendrà que haja de trobar a falta la presència del conseller del ram, en realitat no sé molt bé ja de qui depén esta àrea, perquè primer era del senyor Rambla, després de la consellera Sánchez de León, con l'han anomenada en un càrrec en el Partit Popular ha tornat a passar esta àrea al conseller Rambla.
Bé, la veritat és que no sé, perquè això ja pareix una pilota de ping-pong cada vegada en un terreny.
Per tant, lamentar l'absència del conseller que siga en aquesta comissió.

Vosté ha fet referència a la comissió interdepartamental de relacions externes.
I la veritat és que a mi em sorprén, perquè, evidentment, la pregunta que formule va directament vinculada o apunta a esta
comissió interdepartamental de relacions externes, que va ser creada en l'any 2000.
Si no estic equivocada, aquesta comissió estava creada per a coordinar i programar les accions institucionals, les
activitats de La Generalitat a l'exterior.

La veritat és que esta primera pregunta, perquè és tot una posada en evidència del que contestarà després en matèria d'acció exterior, que és un buit en esta matèria i me confirma la seua primera resposta.
Segons resposta escrita del
conseller competent, quan li vaig preguntar sobre les reunions d'aquesta comissió interdepartamental de relacions externes, va contestar, l'1 d'octubre de 2010, que des de l'any 2000 s'ha reunit tres vegades aquesta comissió que, en principi, és la que ha de coordinar l'acció exterior de les distintes conselleries.

Concretament, el 18 d'octubre de 2007 es va convocar i es va reunir, diu que per maximitzar els esforços en matèria d'acció exterior, jo me pregunte, ¿quins esforços si des de l'any 2000 la primera vegada que es reunia era l'any 2007?
Ja sé que me dirà que va ser modificada la comissió interdepartamental, però, bé, que estiga modificada en Decret 153/2007 no significa que no existirà des de l'any 2000.

Després s'ha reunit en un parell d'ocasions, les dos en l'any 2008, una el 10 de juliol i l'altra el 26 de novembre.
I ací m'indiquen que per a la presentació de l'aplicació per al seguiment de l'activitat exterior, que no sé quina és l'activitat exterior; participació de la Comunitat Valenciana en la presidència espanyola de la Unió Europea, ja parlarem després amb més detall d'aquesta qüestió; i també per a la creació del consorci de la Casa del Mediterráneo, ja parlarem també del consorci de la Casa del Mediterráneo després.
No vull utilitzar ara el meu temps en estes dos qüestions.

Però la veritat és que em sorprén que esta siga la gran activitat d'aquesta comissió interdepartamental de relacions externes creada, torne a dir, des de l'any 2000, deu anys que existix i només l'han reunida en tres ocasions, una en l'any 2007 i dos en l'any 2008.
La veritat ens demostra una vegada més la deixadesa d'aquest Consell.
Més greu, si cap, des de l'entrada en vigor de l'Estatut d'autonomia, en l'any 2006, que regula l'activitat de La Generalitat valenciana a l'àmbit de les relacions internacionals i la projecció exterior.

Què passa, senyor Ripoll, vosté que jo crec que sap més que els consellers del ram d'aquesta qüestió i, per tant, pense que igual ens dóna alguna llum al respecte, què passa amb el capítol VII de l'estatut d'autonomia que incidix en l'acció exterior de la Comunitat Valenciana?
Acaba la legislatura pràcticament i no assumixen el repte de reafermar l'autonomia de la Comunitat Valenciana per desenvolupar-se en l'àmbit de les relacions internacionals, en l'àmbit de les seues competències que ne tenen i, si no, no haver inclòs estos articles en l'Estatut d'autonomia si no se'ls creuen.
Perquè és important defensar i promoure els interessos valencians en l'exterior.
I em detindré també després en aquesta qüestió.

Però m'agradaria reiterar que el que vosté ha relatat únicament coses genèriques i sobre el semestre de la presidència espanyola de la Unió Europea, que ja en parlarem després, però en realitat del que són competències i acció pròpia del que és el marc competencial de l'autonomia i convocar aquesta comissió, que en realitat hauria de ser primordial, perquè l'acció exterior és una qüestió transversal que afecta a totes les conselleries, en tres ocasions en deu anys,
senyor Ripoll, sí que m'agradaria que m'explicara quina és esta activitat i quin és este grau de desenvolupament de l'Estatut d'autonomia, capítol VII, per part d'aquest Consell.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula l'il·lustre secretari autonòmic, senyor Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Voy a intentar contestarle, creo que tengo dos minutos al respecto.
De todas
formas, la legislatura todavía no ha terminado, ni mucho menos, parece que algunos tienen más prisa que otros de que acabe.

Dicho eso, primero, refiriéndome al Estatuto de autonomía, por empezar por el final de su intervención, decirle que precisamente el hecho de que se haya contemplado la acción exterior y en concreto todo lo relativo por primera vez en este estatuto
nuestro de autonomía una vez reformado, todo lo referente a la Unión Europea, es lo que precisamente motivó, es lo que precisamente da cobertura, es lo que precisamente justifica y da
sentido, desde el punto de vista estatutario y desde el punto de vista del
marco de competencia, que constituyéramos en este entorno de la coordinación de la acción exterior una comisión precisamente pertinente a la hora de preparar, evaluar y considerar todo lo
que ha sido la importantísima, en principio, presidencia española de la Unión Europea.
Es al respecto lo que quiero decir, ese es el sentido que tuvo y esas
son las consideraciones que en su previa y en su balance final fueron elevadas
al consejo de ministros, a la secretaria de estado y al ministerio de
exteriores y en conjunto a la sociedad valenciana.

Decirle que todo el resto de la acción exterior se viene coordinando de forma permanente, sistemática y de forma bilateral, en función de aquellas acciones, en concreto, que se vayan a desarrollar.
En el caso de
la presidencia española de la Unión Europea, efectivamente, estuvo referida o estuvo afectada, fundamentalmente, a
seis, siete consellerias, más que a otras.
Por ejemplo, en el caso, como le decía, esta comisión ha estado trabajando también de forma directa y con incidencia de forma bilateral.
Y le voy a poner los
tres últimos ejemplos, ya que usted me pregunta por hechos tangibles o concretos o lo
que le quiera llamar.

Tan solo hace apenas dos, tres semanas, hemos constituido en Valencia un grupo,
una reunión importante, un seminario, de todos los embajadores centroamericanos para
perfilar cuál debería ser el acuerdo o las posibilidades de trabajo y de colaboración institucional y comercial, pero insisto también institucional, con el conjunto de la Comunidad Autónoma Valenciana, previo, ese es el sentido de la oportunidad en el tiempo,
previo a la inminente firma de Centroamérica con un acuerdo de la asociación con la Unión Europea el próximo mes de enero de 2011.

En esa misma comisión es la que estamos ahora mismo trabajando con el Gobierno de España, con el Gobierno de España -insisto-, a él me refiero en este caso, para coordinar las acciones de la Comunidad
Valenciana en el año dual España-Rusia, Rusia-España.
Esto lo estamos haciendo desde hace ya algunas fechas en el entorno del
contenido comercial, por un lado, contenido turístico, esa dos consellerias, y, especialmente, en el ámbito del contenido cultural a través, fundamentalmente, del Instituto Valenciano de Arte Moderno.

Le pondré un último ejemplo reciente, que ha sido la coordinación por todo el mundo elogiada, me refiero «por todo el mundo» al resto de las comunidades autónomas -insisto-, básicamente las gobernadas por otros colores políticos y por el propio comisario de la Exposición Universal de Shangai que no nombró, precisamente, el gobierno de esta comunidad autónoma.

Decirle que hemos hecho una coordinación conjunta de esa acción y de esa presencia en esta importantísima Exposición Universal de Shangai, donde se ha contado con la autoridad portuaria que pudo
de nuestra mano terminar por firmar un acuerdo importantísimo con la autoridad portuaria de Shangai, la Institución Ferial Valenciana que hizo varias presentaciones importantes de sus certámenes más significativos y con más posibilidades de venta en el exterior para captación de clientes, que la patronal Ascer, la patronal del sector de cerámico -como sabe-, estuvimos preparándole y trabajándole distintas reuniones sectoriales y bilaterales con distintos importadores
del ámbito de la cerámica y sus nuevas áreas de actuación en el mercado chino, que tres, nada más y nada menos, que tres institutos tecnológicos y la propia red Redit, como fueron Aido, Aidico e Itene, estuvieron
trabajando con nosotros y se configuró una agenda completa y exhaustiva de contactos y de relaciones bilaterales,
incluso la apertura del Instituto Aidico, de una sede permanente en Shangai -que tuvo ocasión el vicepresidente Rambla de inaugurar-, y, por último, como no podía ser de otra manera, tuvimos una presencia, también, desde el punto de vista estratégico y horizontal de especial agrado por parte del comisario y de la sociedad
estatal del gobierno de la nación, que fue la presencia del Instituto Valenciano de Arte Moderno.

Todo eso son ejemplos hiperrecientes, de este mismo otoño, o final, o principio del inminente último verano, en los que se ha coordinado desde la vicepresidencia primera
acciones importantísimas, tanto las que se han hecho recientemente -como le digo- como las que estamos ahora mismo preparando con el gobierno de la nación, con el que estamos trabajando de forma muy coordinada para la presencia
valenciana en el año dual España-Rusia, Rusia-España.

Preguntes 356, 357, 358, 359 i 362 al Consell, que contesta el secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea, senyor Rafael Ripoll Navarro, sobre els objectius i les iniciatives
del Consell en l'àmbit de les relacions amb la Unió Europea en el nou període de sessions, que formula la diputada senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE números 63.
213, 63.
214, 63.
215, 63.
216 i 63.
219 BOC número 251)

El senyor president:

Muchas gracias.

Vamos a continuar con las preguntas, en este caso, reagrupadas, la 356, la 357
y la 358.

La senyora Salvador Rubert:

I la 359 també.

El senyor president:

Y la 359 también.

Muy bien, señora Salvador por el apunte.

Por lo tanto, tiene la palabra la ilustre diputada del Grupo Socialista.

La senyora Salvador Rubert:

Done per presentades les preguntes 356, 357, 358 i 359.

El senyor president:

Tiene la palabra el ilustre.
.
.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Gracias, señora Salvador.

Vamos a ver si podemos compilar en siete minutos las importantes o profundas,
bueno, yo creo que con calado, preguntas que hay aquí para responder.

Bien, vamos, si le parece, por el hecho de haberlas reagrupado, voy a intentar
responderle a usted y al resto de los diputados, conforme a una división que sería la presencia y la participación en las instituciones europeas, con la especial referencia a cuál es esa participación de la comunidad autónoma en el consejo de ministros de la Unión Europea y cuál es la participación en el Comité de las Regiones, que es -como todos sabemos- el organismo donde ad hoc tienen voz las regiones y municipios, los gobiernos
supraestatales, en el caso de España las comunidades autónomas y los ayuntamientos.

En segundo término, hacer una referencia a lo que es otro de nuestros ámbitos de actuación importante, que es la cuenca mediterránea, las relaciones con el Mediterráneo.

Y, por último, si le parece, hablaremos del fomento, de la participación, en su conjunto, de la sociedad civil, en lo que son las políticas y programas de la Unión Europea.

Con respecto a la participación en las instituciones europeas, decirles que los dos ámbitos de trabajo, fundamentalmente, propiamente las instituciones europeas, son
el Comité de las Regiones y en el propio consejo de ministros.
Sobre el consejo de
ministros decirle que, concretamente, se ha participado ya, en las últimas fechas, en el consejo de educación, de juventud y de cultura por parte de la Conselleria de Educación; en el consejo de empleo y política social, que se ha participado por parte de la Conselleria de Economía; en el consejo de sanidad y consumidores, por parte de la Conselleria de
Sanidad; y, en el consejo de medio ambiente, por parte de la vicepresidencia
responsable de los ámbitos de medio ambiente.
Por último, en la última en la que se ha trabajado y participado activamente ha sido en el consejo
de competitividad.

En todas éstas, y cada una de ellas, formaciones, lo que se llama formaciones del consejo
de ministros de la Unión, las consellerias pertinentes -nosotros lo hemos coordinado, señora Salvador, es otra de las acciones de coordinación que venimos desarrollando- han ido participando de forma unilateral, de forma bilateral, cada una de estas
consellerias según la formación de la que se tratara.

El segundo ámbito de participación activa permanente y sistemática en el tiempo, dentro de las instituciones europeas, sería el que hacemos de formas periódica -como digo- en la Comisión Europea.
Eso se hace a través de lo que se llama comités y grupos de trabajo de la comisión, lo que tradicionalmente, señora Salvador, se viene -creo que usted también lo conoce-, se viene conociendo como la co-mi-to-lo-gí-a, que es donde se participa de forma más directa por parte de los funcionarios, en este caso, del gobierno valenciano,
siempre coordinados con la acción política exterior de la propia vicepresidencia primera.

Bueno, en este caso, decirle que somos una de las comunidades autónomas que en mayor número de comités participa y que mayor número de propuestas está elevando.
Son, en concreto, treinta y un comités que versan, entre otras, sobre las siguientes materias, competencias propias
del Estatuto de autonomía y ejercidas por las consellerias de Agricultura, Pesca y Alimentación; Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivenda; Infraestructura y Transporte;
Cultura y Deporte; Sanidad; Industria y Comercio; Economía, Hacienda y Empleo; Justicia e Interior y Bienestar Social.
Esas son las consellerias que están trabajando -ya le digo- nada más y nada menos, que además de los seis comités, consejos de ministros, en treinta y un comités, dentro de lo que se llama comitología.

En el ámbito del Comité de las Regiones -como usted sabe- venimos perteneciendo, como el resto de las comunidades autónomas, al mismo en función de un acuerdo de carácter nacional (pausa) -gracias, presidente- que se conformó en su día configurando la presencia de las 17 comunidades autónomas y, en este caso, también, de nuestro Ayuntamiento de Valencia.

Decirle que los ámbitos fundamentales en los que estamos trabajando son los pertinentes o los
correspondientes a la comisión Coter, es decir, redes transeuropeas, y a la comisión Enve en todo lo relativo a las cuestiones de desarrollo medioambientales.
Nuestra partición, además, dentro de la plenaria, de la comisión Coter y de la comisión Enve, está teniendo lugar, también, lógicamente, en otras áreas de trabajo, como son todo lo referente a servicios sociales, todo lo
referente a política agrícola, sobre todo de cara a la reforma de la PAC, todo lo relativo a la
estrategia 2020, que no solo se debate y desarrolla en la comisión Enve, sino que, en tanto que es horizontal, se está trabajando -y nosotros también en ello- en el resto de comisiones y en importantes sesiones plenarias.

Decirle que, además de participar en la comisión con el conjunto de propuestas y enmiendas, de además de estar trabajando -y luego le especificaré- en la comisión Coter, redes transeuropeas y comisión Enve, derecho medioambiental, estamos trabajando intensamente en lo que son
consultas públicas.
Las últimas consultas públicas en las que La Generalitat ha dado su parecer con un dictamen formal,
remitido en tiempo y forma al Comité de las Regiones, son relativas a salud y a cooperación territorial transfronteriza.
En la primera de ellas, el ponente fue el señor Banaszak, de la agrupación liberal, y, en la segunda, la Cooperación Territorial Transfronteriza, el ponente fue el presidente de la comunidad autónoma gallega, el señor Feijóo.

Decirle que hay dos elementos fundamentales en los que -y termino- quisiera hacer especial hincapié.
Dentro de Coter serían las redes transeuropeas y todo lo que usted conoce bien, también, del corredor mediterráneo, y dentro de la red Enve, dentro de la comisión Enve, todo lo relativo al trabajo que se está desarrollando en la posibilidad de generación de energías alternativas o energías verdes.

El senyor president:

Muchas gracias, ilustre secretario autonómico.

Y tiene la palabra, por parte del Grupo Socialista, la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Bé, abans d'intervindre, sí que m'agradaria fer referència a una qüestió d'ordre perquè també el senyor Ripoll ha contestat -diguérem- la pregunta 362, relativa al consell de ministres.
Per tant, incloc també la meua resposta i la donem per substanciada.

El senyor president:

Saben vostés que el temps.
.
.
anem a ser benvolents en estes preguntes, que si necessiten més temps, no n'hi ha cap problema per part d'esta presidència.

La senyora Salvador Rubert:

D'acord.
Gràcies.

Com bé ha dit, senyor Ripoll, recentment la Comunitat Valenciana forma part de dos
noves comissions: Coter i Enve, la Comissió de Política de Cohesió Territorial i la de Medi Ambient, Canvi Climàtic i Energia.
També vàrem formular una pregunta -que ara em fixe- i és el senyor Rambla el que contesta, per tant, ja supose que aquesta àrea hauria passat, de nou, a la seva competència, i, en octubre de 2010, m'indicava, respecte de la participació de la Comunitat Valenciana en les comissions de les quals forma part, em feia referència que s'havia participat en els plens del 9 i 10 de febrer, 14 i 15 d'abril, 14 i 15 de juny, i que s'havia assistit a la comissió Coter, de 26 de febrer.

En principi, evidentment, també hi ha hagut un altre canvi que esperàvem fóra per a bé, ja que els que representen la Comunitat Valenciana, el Comité de les Regions, que eren el senyor Camps i el senyor Rambla -és vosté, senyor Ripoll, el que substituïx el senyor Rambla- i pensàvem que açò anava a suposar una major presència, per dir-li major o que anava a haver-hi presència de la Comunitat Valenciana en el Comité de les Regions, en els comissions de les quals formen part i als plenaris.

En moltes ocasions, en aquesta comissió se'ns ha intentat tergiversar el que és la presència legal de la Comunitat Valenciana en el Comité de les Regions, que únicament podien formar part qui és el seu membre titular, que és el molt honorable president de La Generalitat, el senyor Camps, i, en el seu
cas, com a substitut, el senyor Rambla, i ací se'ns intentava dir, bé, se'ns deia que el senyor Revuelta -que no sé quin càrrec exactament a l'oficina de Brussel·les-, doncs, també assistia a aquestes comissions en representació de la Comunitat Valenciana per tapar les absències de qui legalment ens representaven.

La veritat és que em sorprén que vosté avui estiga ací perquè, si no està equivocada l'agenda del Comité de les Regions, avui hi ha Comissió de Medi Ambient, Canvi Climàtic i Energia, i excepte que hi haja hagut una modificació d'última hora i que ja no formen part d'aquesta comissió, doncs, pense que hauria vosté d'estar allí, i, si no està vosté, doncs, a la millor igual està el senyor Camps representant-mos.

Ens agradaria que clarificara si és que s'ha suspés aquesta comissió a Brussel·les o si es que està el senyor Camps representant-mos, o és que no n'hi ha ningú, com sol ser habitual, en Brussel·les participant en aquesta comissió de la qual forma part la Comunitat Valenciana.

És cert que la presència en les comissions, l'assistència, permet presentar i debatre esmenes als esborranys de dictàmens, que després són adoptats en plenari, doncs, també m'agradaria saber que, sembla, en funció de les respostes escrites del senyor Rambla, doncs, tampoc vàrem estar en les sessions constitutives d'estes dos comissions l'11 de febrer de 2010, ni a la comissió de canvi climàtic ni a la de cohesió territorial.

Respecte a esta única comissió Coter que, sembla ser, vàrem estar el 26 de febrer, doncs, m'agradaria clarificar, més enllà de tota aquesta teoria que ens ha explicat, que sembla una gran activitat, però que, en realitat, de coses concretes en veem molt poques, quina és la participació quan assistíem de cuerpo presente a aquestes comissions.
Doncs, m'agradaria saber, a part d'estar allí, què fem?

Què vam dir sobre l'esborrany sobre el futur de la política de cohesió -que es va presentar en esta comissió Coter, de febrer-; l'esborrany sobre comunicació de la comissió del Parlament Europeu i del Consell sobre l'estratègia de la Unió Europea, per a la regió del mar Bàltic; el pla d'acció de mobilitat urbana; a la comissió Enve, de 3 de març, que crec que tampoc vam estar -o, segons el que diu el senyor Rambla en resposta escrita, l'1 d'octubre de 2010, doncs, tampoc vam estar en aquesta comissió?

Què vam dir sobre els passos en matèria de política mediambiental europea, millora de l'aplicació i efectivitat dels acords en matèria d'impacte ambiental -igual és que no ens interessa, com tampoc els interessa molt ací la Comissió de Canvi Climàtic, la veritat, doncs, igual, tampoc allí en Europa tenim res a dir?

La comissió Enve, de 30 d'abril, vam estar, senyor Ripoll, o tampoc?
Igual estic equivocada, o el senyor
Rambla està equivocat i me dóna unes respostes que no són correctes.
M'agradaria pensar que és un error.

La comissió de cohesió territorial, del 24 de juny, que va ser a Jaen, tampoc a Jaen vam estar?
Tampoc
la Comunitat Valenciana va estar representada en aquesta comissió?

La comissió Enve, de 28 de juny, per a promoure la gestió sostenible de l'aigua, tant que els importa a vostés l'aigua, vam estar, senyor Ripoll, o tampoc vam estar?

A partir d'esta data ja no tinc respostes escrites del senyor Rambla.
Perquè, evidentment, eren de l'1 d'octubre de 2010.
Però hi han hagut comissions, de les quals formem part, al Comité de les Regions: 30 de setembre, comissió de cohesió territorial; 4 d'octubre, ple; 16 de novembre, comissió de cohesió territorial; 2 de desembre, ple; 10 de desembre -avui-, a estes hores, se suposa que n'hi ha comissió de medi ambient, de la qual nosaltres formem part, esta comunitat forma part de
ple dret -igual s'ha suspés, no tinc informació d'última hora.
Probablement, vosté sí que me la puga donar.

La veritat és que lamentem la falta d'objectius estratègics d'aquesta comunitat en la nostra presència a Europa.

Van a colp d'impacte mediàtic, com van fer en aquell famós dictamen del Comité de les Regions sobre l'aigua.
És l'única ocasió que el molt honorable president de La Generalitat va assistir a una comissió i a un plenari del Comité de les Regions.
Des d'aleshores no sabem què.
Ni rastre de la seua presència a Brussel·les.
L'únic que sabem és que va anunciar aquell plenari del Consell, que volia reunir en Brussel·les, que finalment no van anar -no sé si és que és una qüestió pendent, si ho han posposat o què és el que passarà-.
Però resulta ridícul i vergonyós que aquest president, que no assistix a Brussel·les, que avui tampoc està -ni està ell ni està vosté, que és seu suplent- i, per tant, lamentem que a aquesta comunitat hàgem d'escoltar com tot un president vol traslladar tot un Consell a Brussel·les quan, quan ha d'estar, no apareix.

Moltes gràcies, senyor Ripoll.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula l'il·lustre senyor Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Muchas gracias, señora Salvador.

Vamos a ver, vamos a empezar por las cuestiones de procedimiento o de forma.

A ver, el señor Rambla tiene hoy Consell, por eso no está aquí.
El señor presidente de La Generalitat ha estado en bastantes más plenos de los que usted me acaba de indicar.
Mi condición de suplente hace, efectivamente, que esté en todos los plenos y, prácticamente, me parece que en todas las comisiones.
El hecho, efectivamente, de
que se me convocara en esta comisión, con antelación, hace -lo digo en positivo con respecto a la organización de la propia comisión- bastantes fechas ya, ha hecho que me ausente yo hoy, en concreto, de la comisión Enve.
Y decirle que, bueno, yo no.
.
.
Podría haber alguna otra; pero, como usted ya indicó en su día y yo le puedo ratificar, nuestra participación, tanto en los plenarios como en las comisiones, son absolutamente permanentes
y sistemáticas en el tiempo.

En cuanto -le repito-, en cuanto a la presencia, tanto del presidente en numerosos plenos y ocasiones.
.
.
, puede ser el presidente, probablemente el presidente autonómico español que más veces asiste a reuniones importantes para defender nuestros intereses ante las
instituciones europeas.
Me atrevería a decir que el que más, con diferencia.

Y decirle, a ese respecto, por último, que, simplemente, el vicepresidente Rambla está hoy en el Consell, también en estos momentos.
Tanto él en el Consell como yo aquí, compareciendo ante ustedes, es lo que determina, justifica y, lógicamente, evidencia por qué él no está aquí y yo no estoy en Bruselas.
Porque estamos, también, en otras de nuestras obligaciones que son las de participar en el Consell
esta mañana y comparecer ante todos ustedes.

Perdón, porque antes no he tenido tiempo físico de decirle, también, que estamos en otros tres grupos de trabajo en el Comité de las Regiones que consideramos -en lo que coincidimos con usted- importantísimos para distintos sectores de la Comunidad Valenciana.
Estamos en el
intergrupo del automóvil, ya trabajando bastantes años en el mismo.
.
.
, meses.
En el grupo interregional del vino, que va a tratar todo el tema de la
nueva organización común de mercado y de los aspectos de fiscalidad, que son muy importantes para
nuestro sector.
Y, por último, en un intergrupo que está a punto de crearse, que se ha liberado, por primera vez, en el Comité de las Regiones, que es el intergrupo de regiones en materia de salud.
Con las
tres
consellerias respectivas: la de industria, la de agricultura y la de salud, es con las que
estamos configurando nuestra participación y propuesta en los tres intergrupos.

Me decía usted, además, que, además de todas esas participaciones, propuestas, enmiendas, etcétera, le comentara aspectos incluso concretos.
Yo le voy a decir hoy dos de
ellos, que supongo que usted ya conoce además y que, bueno, coincidirá también en este caso conmigo que son las últimas aportaciones de este último otoño.
Mire, en la comisión Coter -en la que estamos, como le digo, insisto, trabajando de forma muy intensa- hemos conseguido, primero con un trabajo intenso en el Parlamento Europeo y
ahora con el propio ponente del Comité de las Regiones al respecto, que Valencia figure entre las siete prioridades
del espacio ferroviario único.
Como sabe usted, entre Valencia y Ucrania, a través de Budapest, va a haber siete líneas prioritarias que marca la Comisión Europea, con el refrendo ya del Parlamento Europeo y, ahora, esperamos, señora Salvador, con el refrendo del Comité de las Regiones.
Una de esas siete -con una inversión de unos cuatrocientos millones de euros, para mejorar la operatividad de las líneas- va a ser la línea que nace en Valencia y termina en Ucrania, pasando por Budapest.

Este es el trabajo que estamos refrendando, después de nuestro trabajo en el Parlamento Europeo, ahora en el Comité de las Regiones.
Esto es de hace -lo publicó la prensa valenciana-, hace, aproximadamente, quince o veinte días, no recuerdo.
Es el trabajo que estamos haciendo con el ponente del Comité de las Regiones, que ya se hizo antes con el ponente en el Parlamento Europeo.
Espacio ferroviario único, tan importante y tan compatible con el corredor mediterráneo -del que, luego, creo que vamos a hablar; creo que es otra de las propuestas de
debate al respecto.

Y, en concreto, en todo lo referente a la comisión Enve, decirle, también, que en conexión -una vez más- con la sociedad civil valenciana, en este caso con la Asociación de Municipios Forestales de la Comunidad Valenciana, hemos elevado una
propuesta de trabajo.
Una propuesta de elaboración en un dictamen importantísimo llevado también por otro ponente, que tampoco coincide con nuestro color político.
Pero que, finalmente, ha terminado por aceptar la propuesta de Amufor y
del gobierno valenciano de la posibilidad de reutilización del residuo forestal como biomasa.

Usted sabe, perfectamente, que nosotros.
.
.
, en todo el sur del continente europeo hay problemas de incendio.
Y la
reutilización y, por tanto, limpieza de bosque de la masa forestal es un condicionante
determinante para, entre otros, neutralizar o evitar, en parte, esos incendios.
Por lo tanto, se trata de un elemento importante que ha sido aceptado por el
ponente.
Y que va a formar parte, ya digo, con esta propuesta de los municipios
valencianos, aglutinados en Amufor, de la mano del Consell, para que sea
considerado, a nivel europeo, la posibilidad importante, no solo de la
reutilización de la masa forestal para utilización de biomasa -y, por lo tanto, energía renovable, energía alternativa-, sino, también, eso conlleva lógicamente, y así lo exigen y requieren los municipios.
.
.
; y los alcaldes de todo color -que he hablado con todos los alcaldes de, también, de su color político- están contentos al respecto de saber que va a poder ser una buena práctica europea -y así lo ha aceptado el ponente al respecto- la reutilización de la masa forestal como biomasa, para neutralizar el peligro de incendio, por
un lado, y para generar energía alternativa, por otro.

Estos ejemplos son, ambos, de trabajo en Coter y en Enve, del último mes, mes y medio, dos meses.

Gracias.

Pregunta 360 al Consell, que contesta el secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea, senyor Rafael Ripoll Navarro, sobre els objectius i les iniciatives
del Consell en l'àmbit de les relacions amb la Unió Europea en el nou període de sessions, que formula la diputada senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 63.
217, BOC número 251)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Y, vamos a pasar ahora al siguiente bloque de preguntas que, si no me confundo,
serán la 360, la 361.
¿Señora Salvador?

La senyora Salvador Rubert:

No, no.
La 360 i 361 són separades.

El senyor president:

Són separades?

La senyora Salvador Rubert:

Sí.

El senyor president:

Val.

Doncs, comencem, aleshores, per la 360.

La senyora Salvador Rubert:

La 360.

Quins són els reptes i les iniciatives que s'ha fixat el Consell per a aquest període de sessions en l'àmbit de la Comissió Interdepartamental de Relacions Externes?

El senyor president:

Señor Ripoll, tiene la palabra.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Sí, muchas gracias.

Bien, como ya le he referido antes, los retos de actuación en cualquier período de sesiones, o en cualquier período, tanto si se mira desde el punto de vista institucional como el meramente
cronológico, están determinados, lógicamente, por la actividad que se tenga prevista o la que pueda sobrevenir de
circunstancias.

Decirle que para el próximo período, lo más inmediato es, en colaboración -de nuevo le digo- con el Gobierno de España, con nuestro gobierno, todo lo que es la preparación del año dual -España-Rusia, Rusia-España-, en el que ya estamos trabajando, como lo están haciendo, también, supongo, otras comunidades autónomas con el gobierno central.
Es para nosotros un mercado muy significativo.
Y,
tanto desde el punto de vista turístico como comercial como cultural -especialmente en el ámbito cultural-, estamos trabajando.
Cerrando las propuestas de trabajo en Rusia y en Valencia,
Castellón y Alicante, que va a conllevar este importantísimo.
.
.
; yo equipararía, incluso, a otros acontecimientos de este tipo, recientes, que para nosotros
supone, para la Comunidad Valenciana, entre otras cosas también por la población rusa que tenemos también como habitantes en nuestra comunidad autónoma.
Y por los lazos ya iniciados por este Consell y por la Diputación de Valencia, desde el punto de vista cultural con el museo del Hermitage;
desde el punto de vista comercial y turístico, a través también, y con la ayuda del Gobierno de España, en distintas misiones comerciales e institucionales a Rusia.

Decirle, también, que estamos preparando en esa comisión una importante presencia en la última quincena de enero, desde el punto de vista turístico, en la gran feria de turismo que tendrá lugar en Rusia.

Decirle que, desde el punto de vista estrictamente institucional europeo,
estamos trabajando en dos líneas, fundamentalmente, que son: la implementación del espacio ferroviario único, del que luego podemos extendernos más; y lo que es.
.
.
, ya sabe usted que es un semestre muy significativo, el próximo semestre del año 2011, en cuanto a la fijación definitiva de las prioridades en las redes transeuropeas.

Lo que esto podría suponer para la Comunidad Valenciana es equiparable a la gran infraestructura
del siglo en el que nos encontramos.
Es lo que está haciendo que se transforme esta acción, este trabajo, en una opción interdepartamental, en la que están trabajando distintas consellerias.
Y que suponga ya, más allá de una acción propia de una conselleria determinada -en este caso la de transportes- una opción estratégica de acción exterior ante las instituciones europeas, de la mano de la sociedad civil -en el caso de las redes transeuropeas-, en concreto de la mano de esa asociación, que ustedes conocen también bien y con la que han colaborado, que es Ferrmed, en esos ámbitos de actuación.
Al que yo quisiera añadir, fehacientemente, lo que va a ser la reforma de la política agrícola común.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Home, la veritat, senyor Ripoll, és que a mi em sorprén que -ara li diré, no?
-, que puga contestar alguna cosa a esta pregunta que jo li formule.

Però, primer, m'agradaria dir-li que no m'ha contestat les preguntes que li he formulat abans.
I que, per una altra banda,
qui ací decidix quan se convoca aquesta comissió és el grup majoritari, que és el Partit Popular.
I, per tant, que hi ha ple del Consell el divendres pel matí, doncs, ja se sap, evidentment; quan se convoca esta comissió un divendres de matí ja se sap que el senyor Rambla no podrà vindre.
Per tant, en tota la premeditació.

El senyor president:

Senyora Salvador,.
.
.

La senyora Salvador Rubert:

I el fet que vosté, que no estiga.
.
.

Perdone, senyor Serra.
.
.

El senyor president:

.
.
.
senyora Salvador, disculpe una cosa.
Esta comissió la convoca la mesa de la comissió per unanimitat.
Se parla amb els portaveus i s'ajunten les agendes per a que.
.
.
No n'hi ha cap premeditació per a evitar que algunes persones estiguen o no estiguen.

En el calendari que hem aprovat, de tramitació dels pressupostos, és pràcticament impossible que no se fera hui esta comissió -o no s'haguera fet qualsevol altre dia del pont-.
Per tant, el marge de maniobra no és el de la discrecionalitat o el d'evitar que alguna persona estiga, sinó el de facilitar que se puga fer.

I crec recordar que esta comissió du, en els últims anys, un nivell de reunions com mai havia tingut.
Que això va a vore's reflectit en que hui, quan acabem la reunió, no quede cap assumpte pendent, en l'ordre del dia, per a vore's.

Pot continuar.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

M'agradaria recuperar el temps que vosté ha emprat en la seva intervenció.
Li ho agrairia.

Sincerament, li dic que estes preguntes o estes iniciatives que estan
presentades des del mes de juliol, que siga en el mes de desembre quan se
convoque aquesta comissió i un divendres, que no pot assistir el conseller, sincerament, doncs, ho deixe
ahí perquè quede en el Diari de Sessions.

Senyor Ripoll, la veritat és que el fet, precisament, que tarden tant en convocar aquesta comissió fa que jo li pregunte per este període de sessions i vosté, en realitat, m'estiga contestant a partir de gener el que farà aquesta comissió interdepartamental.
La veritat és que pensava que vosté no anava a contestar res, perquè és que com, en realitat, acaba ja aquest període i no l'han convocada, ni l'han reunida, ni han plantejat res en la comissió interdepartamental de relacions externes, que l'última vegada que se va reunir -si el senyor Rambla diu la veritat-, doncs, va ser en el mes de novembre de 2008, doncs, sincerament a mi em sorprén perquè, a més, és que vosté me fa referència a dos qüestions que passaran a partir del mes de gener.
¡Quina casualitat!
O siga, fins al mes de gener
nada bajo el sol.

Per tant, a mi em resulta increïble, increïble em resulta que vostés aproven un Estatut d'autonomia reconeixent una sèrie de competències explícites en matèria d'acció exterior, en matèria de relacions amb la Unió Europea, i vostés practiquen esta deixadesa expressa en aquesta comissió, que és la que ha de coordinar, perquè són qüestions transversals, totes les conselleries.
Sincerament, o les conselleries no
fan res en aquesta matèria, o, sincerament, no sé per a què existix aquesta comissió interdepartamental.

Vosté em fa referència a una reunió que van a convocar d'ambaixadors.
Totes les qüestiones, les poques -que ha fet referència-, s'han tractat en aquesta comissió interdepartamental, relatives no a competències pròpies de la Comunitat Valenciana.
Per tant, ara vosté pretén dir-me que en el que queda de legislatura van a fer el que no han fet en tres
anys i mig.

Senyor Ripoll, sincerament li dic, em sorprén, em sorprén especialment que vinguen aquestes paraules de vosté.
Queden dos setmanes, pràcticament, per a aquest període de sessions.
I vosté el que hauria de fer, doncs, és -jo crec- haver deixat esta pregunta sense contestar perquè és que, en realitat, no té resposta.

I ací ho deixem.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador, li ha sobrar un minut i tres segons.
La meua intervenció -crec- no ha arribat als trenta segons.
Per tant, sap que si li hagueren fet falta els
trenta segons, molt gustosament esta presidència això i més li haguera deixat, perquè el que volem és que se puga preguntar i contestar amb suficient amplitud i que tot el món se'n vaja satisfet d'esta sessió.

Té la paraula l'il·lustre senyor secretari autonòmic, el senyor Rafael Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Gracias, presidente.

Vamos a ver, es imposible quedarse.
.
.
Lo que me quedo es sin tiempo, señora Salvador, de poder enunciarle más iniciativas y más actividades que se están coordinando en la acción exterior, lo que me quedo es sin tiempo, a pesar de la generosidad del
presidente.

Decirle a este respecto que para ponerle al día y para actualizar la acción exterior de lo que usted va a ir viendo en los próximos meses, incluso me adelanto a su próxima pregunta para decirle -la venidera- lo que se está coordinando en acción exterior para el próximo trimestre, primer trimestre de 2011, como prioridades, y antes de lo cual
me he referido a las últimas actuaciones de acción exterior, de antes del verano, es decir, de los últimos meses antes de las vacaciones estivales, con respecto al año dual España-Rusia, Rusia-España, y le he relacionado -podría entrar más en detalle- todo lo que se ha hecho también desde el mes, aproximadamente, de abril hasta el mes de julio, para la
coordinación de la presencia de la Comunidad Valenciana en la exposición de Sanghai, entre otras actividades.

Así que, no solo me he referido al futuro, que también por esa lógica y en ese sentido, sino que le he hecho referencia a acciones significativas
e importantísimas que, como digo, han gozado y se han beneficiado del elogio del gobierno
central, que ya se han hecho, que ya se han ejecutado y que ya se han puesto en
marcha.

Gracias.

Pregunta 361 al Consell, que contesta el secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea, senyor Rafael Ripoll Navarro, sobre els objectius i les iniciatives
del Consell en l'àmbit de les relacions amb la Unió Europea en el nou període de sessions, que formula la diputada senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 63.
218, BOC número 251)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ripoll.

Té, ara, la paraula la senyora Salvador per a formular la pregunta número 361, si no m'equivoque.

La senyora Salvador Rubert:

Quina ha estat la participació del Consell en les activitats de difusió de la darrera presidència espanyola de la Unió Europea?

El senyor president:

Tiene la palabra el señor Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Gracias, señora Salvador.

Efectivamente, es un tema de especialísima importancia, yo no sé si desde el punto de vista parlamentario es correcto o no, pero le agradezco la
pregunta porque cualquier presidencia de la Unión Europea, en este caso la española, en un período tan crucial como era el de la puesta en marcha de un nuevo tratado, creo que
merece también el tratamiento en esta comisión y yo voy a intentar, señora Salvador, referirle e intentar contestarle lo más exhaustivamente posible a su pregunta.

Decirle, en primer lugar, que ha habido dos tipos de participaciones: aquella
que desde el punto de vista institucional nos confieren las posibilidades
dentro del marco del Estatuto de autonomía, y, otras que, nosotros, lógicamente, hemos querido generar, siempre dentro del marco constitucional y
estatutario, hemos desarrollado especialmente en referencia a este pasado ya,
pero especialísimo período de presidencia española de la Unión Europea.

En cuanto al institucional, aquel que nos corresponde, decirle que la
conferencia -podríamos decir-, la antigua (inintel·ligible) .
.
.
, actual Karlsruhe , conferencia -podríamos decir, digo- sectorial sobre los asuntos europeos, convocada por el Ministerio de
Administraciones Públicas, cuyo ministro actual es el vicepresidente Chaves, estuvimos conformando
nuestra opinión y exponiéndola de forma exhaustiva y sistemática de cara a la presidencia, según se nos iba informando a todas las comunidades autónomas.
Eso dio pie a que el vicepresidente Rambla en varias ocasiones -y consta en acta- se prestara a la celebración en Valencia, a actuar de anfitriones de importantes eventos, de importantes
encuentros, que la presidencia española conferiría, lógicamente, a lo largo y ancho de ese semestre.
Así, tuvimos la ocasión, también, de hacérselo ver al secretario de estado, López Garrido, que tuvo la amabilidad de hacer un recorrido por todas las
comunidades autónomas españolas a efectos de recoger la sensibilidad que tuviéramos al respecto para preparar la presidencia española.
Una segunda ronda empezada, pero no acabada, fue la que llevó a cabo la vicepresidenta, en aquel entonces vicepresidenta del gobierno español, pero, por las razones que sea, fueron dos o tres comunidades autónomas, entre las cuales no se encontró la Comunidad Valenciana.

Decirle al respecto que le hubiéramos trasladado la misma sensibilidad e impresión que le trasladamos al secretario de estado y que, en su día, en la conferencia sectorial trasladó el vicepresidente Rambla al ministro y al secretario de estado.
Decirle que
todas esas impresiones y todas esas sensibilidades al respecto de lo que creíamos que debería de ser la presidencia española fueron trasladadas por escrito al secretario de estado, López Garrido.
Ese sería el cauce institucional que nos propició.

Decirle, luego, que, efectivamente, algunas reuniones de la presidencia sí recayeron en Alicante, Castellón y Valencia, quizás bajo todos los puntos de vista hubiéramos podido estar más equiparados a unas reuniones -alguna fue significativa- de carácter más institucional y formal que las que tuvieron lugar, pero, bueno, eso es decisión del gobierno central y nosotros ya hicimos apreciaciones al respecto.
Hubo
varias en Alicante el cuatro y cinco de marzo; otras en mayo, en Castellón; y, en Valencia, en marzo, y sería en abril, mayo, varias a ese respecto.

Decirle, en segundo término, aquellas que como gobierno autonómico, sensible, al respecto de la presidencia española, tuvimos a bien bajo nuestro libre albedrío poner en marcha.
Y éstas han sido, fundamentalmente, importantes actividades de sensibilización a través de grupos de expertos en distintas políticas comunitarias muy importantes que se iban a tratar en la presidencia, como
todo lo que hace referencia al reto de la juventud, a la eficiencia energética, a la reforma de la política agrícola, etcétera, y seminarios con expertos y seminarios dirigidos exclusivamente y
directamente a la sociedad civil valenciana para que tuvieran la oportunidad
los valencianos de conocer de primera mano lo que se iba a debatir en la
presidencia y cuáles eran los perfiles y les incidencias, fundamentalmente, que cabía segregar de esas importantes reuniones formales e informales de los consejos
de ministros en la dimensión autonómica valenciana.
Es decir, una participación formal, intensa, en el plano institucional, de todo aquello que entendíamos, elevando estas propuestas y sugerencias al gobierno, lógicamente, de la nación, y otra participación y puesta en marcha de importantes seminarios y lanzamiento de actividades de
difusión entre la sociedad valenciana a efectos de que se conociera perfectamente cuál era la dimensión valenciana dentro de la española de la presidencia española del semestre europeo.

Decirle, por último, al respecto, que todas esas actividades se han congeniado y consensuado
con importantes colectivos de la sociedad civil valenciana, me refiero al
segundo bloque de actividades.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Bé, en principi, la meua pregunta era un poc diferent al que vosté em contesta, perquè el que estic preguntant és la participació del Consell en les activitats de difusió de la darrera presidència espanyola de la Unió Europea.
I vosté me parla que el Consell, doncs, desplega i impulsa les activitats o la
participació del Consell en la fixació d'eixe programa que havia de ser l'agenda del semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, fa referència que se parla amb el secretari d'estat, de relacions amb la Unió Europea, recolzem -diuen- els eixos del semestre de presidència espanyola, que fan aportacions al programa, que participen en els fòrums del govern on poden participar les comunitats autònomes.
I, després, me diu que La Generalitat, per iniciativa pròpia, per «libre albedrío», realitza algunes activitats -bé, no ha dit per a difondre- en el marc del semestre de presidència espanyola de la Unió Europea.

La veritat, senyor Ripoll, és que pensava que vosté era un europeista més convençut del que demostra en el dia d'avui en aquesta comissió.
I, si se creu en la Europa de les regions, doncs, evidentment que compet a
aquesta autonomia difondre tot allò que aquells debats i aquelles polítiques que es duen a terme en l'àmbit de la Unió Europea, i, especialment, en un període tan important com és el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea.

Aquesta pregunta, la veritat és que la formule amb tota la ignorància de qui li parla, perquè durant el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea el que hem viscut en aquesta comunitat autònoma -i la veritat és que lamente que haja de ser ara en el mes de desembre, després de tants mesos, que hàgem d'abordar aquesta qüestió, quan aquesta pregunta està registrada el 30 de juliol de 2010-, doncs, lamente que en aquesta comissió l'única cosa que hagen viscut, respecte al semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, és el despertar del Grup Popular, del Grup Parlamentari Popular, perquè, de sobte -com ha dit abans el senyor Serra-, és tan intensa l'activitat en aquesta comissió, doncs, serà perquè els grups presenten iniciatives, però no era el cas del Grup Popular, que, de sobte, va començar a presentar iniciatives durant el semestre de presidència espanyola i van convocar la comissió com mai; van presentar unes PNL per a «instar al Gobierno de España a que durante el semestre de presidencia española».
.
.
i tota una tirallonga de qüestions pròpies del que és l'activitat i la posició del Grup Parlamentari Popular i del Consell, que és la d'utilitzar qualsevol espai per a atacar al Govern d'Espanya, i, ¿com no?
, també, el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, perquè mentres en les Corts Generals, en el Congrés, els seus companys recolzaven l'agenda i es pactava el programa i els eixos prioritaris del que havia de ser el
semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, ací, com sempre, l'activitat era la d'aprofitar el semestre de presidència espanyola com arma llancívola contra el Govern d'Espanya.

Per tant, des de la meua ignorància, igual és que, clar, vivim aquí en aquest àmbit parlamentari, en aquesta institució que són les Corts valencianes, allunyats de la realitat, potser, aleshores, vivim aquí, el que hem viscut aquí, activitat de difusió.
.
.
ninguna, i l'única cosa que ha sigut el dia a dia en aquesta comissió són les típiques proposicions no de llei del Partit Popular contra el Govern d'Espanya, també en el semestre de presidència espanyola de la Unió Europea, en tota la pràctica habitual de deslleialtat institucional.

Per tant, ens preguntem que, a més de portar eixes iniciatives en aquesta comissió, cosa que no havíem fet mai, doncs, ens agradaria saber si vostés han fet alguna cosa, és a dir, alguna campanya de difusió, perquè crec que és important -i ho hem defensat sempre en aquesta comissió- la importància que té apropar Europa als ciutadans valencians perquè sàpiguen, sobretot perquè pràcticament el 70% del que es legisla en Europa s'aplica a la Comunitat Valenciana.
I per tant, pensem que era important,
especialment en el que ha segut el semestre de presidència espanyola, que eixa activitat de difusió per a donar a conéixer als ciutadans valencians el que estava passant en la Unió Europea, les iniciatives que s'estaven portant a terme, doncs, foren conegudes.

Però vostés no tenen alçada de mires, i la clau en la qual vostés actuen sempre és eixa clau electoralista i partidista que són incapaços de superar ni en una conjuntura com és l'actual, inclús quan el Grup Popular en el Congrés dels Diputats estava recolzant eixa agenda i vostés ací boicotejant-la amb les seues proposicions no de llei.

Doncs, m'agradaria saber, senyor Ripoll.
.
.
, que em poguera detallar si han fet alguna
campanya de difusió, però d'eixes que arriben als ciutadans.
Potser, a la millor, preguntem pel carrer i
coneixen eixes activitats, i ací, doncs, no les coneixem perquè hem quedat ofuscats per eixes proposicions no de llei del Partit Popular i
estem al marge de la realitat.

Aleshores, sí que ens agradaria si poguera donar-nos alguna llum a aquest respecte perquè sempre acabem lamentant tots el trist balanç del que suposa la poca tasca de difusió i la poca col·laboració que vostés mantenen en una qüestió que hauria de ser una qüestió de pacte i de consens, com són les qüestions europees.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula el senyor Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Muy bien, señora Salvador, yo no quería haber sido puntilloso ni exhaustivo, pero me obliga usted a ello.
Le voy a
hacer una relación de aquellas actividades de difusión, de «difusión» que entre la sociedad valenciana -ya le he enunciado algunas de ellas- hicimos durante el semestre, ya que el gobierno central no tuvo a bien prácticamente traer hasta la tercera capital de España alguna de las cumbres formales que una presidencia, nada más y nada menos, de seis meses tiene la oportunidad de traer y darle el peso y el
nombre que legítimamente tiene a esta capital o a esta comunidad autónoma.

Como suponíamos, y así fue, que eso no fue así, voy a hacerle una relación de las actividades que nosotros sí hicimos dentro del ámbito de nuestras competencias estatutarias y usted, luego, si quiere, me dice
cuál de ellas tiene algún carácter partidista.

Decirle que de esos seminarios de difusión hacia la sociedad valenciana fueron en concreto, dentro del ámbito que se le llamó «Europa tuya» en ese semestre, nueve seminarios: La inclusión digital en la administración electrónica; Cómo obtener financiación europea para proyectos municipales; Comunicarte con Europa; Defensa del
consumidor; Historia política de la Unión Europea; Jóvenes, formación y empleo en el ámbito europeo; El reto de la ciudades ante la eficacia energética; Financiación en el sector agrícola valenciano, y Un impulso europeo a tus ideas -Alicante, Valencia, Castellón, Valencia, Orihuela, Valencia, Valencia, Benissa, Valencia.

Cinco, cinco ciclos, almuerzos de trabajo con expertos abiertos al público sobre Europa contra violencia de género, Europa -insisto- contra la violencia de género; Cómo comunicar Europa; Bolonia: un cambio de rumbo; valencianos en la Comisión Europea, «Back to school», La Unión Europea y el deporte, como sabe usted perfectamente, nueva competencia de
coordinación junto con el turismo de la Comisión Europea, por eso entendimos, señora Salvador, que sería un importante seminario.

Hablo de seminarios en los que han participado en torno a cincuenta mil.
.
.
,
directa o indirectamente cincuenta mil valencianos se han visto afectados por
estas acciones de difusión.
Trajimos dos, dos reuniones europeas -las que no trajo el gobierno, las trajimos nosotros-, unos seminarios por el futuro de la política europea de cooperación territorial en todo lo referente a las regiones periféricas y marítimas, y luego, una cumbre europea de la infancia, acciones regionales para
proteger la infancia, la pobreza y la exclusión social.

Decirle que además en difusión, solo durante ese semestre y precisamente porque era el semestre de
presidencia española, con más sensibilidad de este gobierno que del español, establecimos una programación especial cultural en nuestra delegación en Bruselas, que expuso o que trabajó en cinco, nada más y nada menos que cinco exposiciones, lo que viene a ser casi a una mensual por
semestre de presidencia española.

La primera se llamó «Mujeres y mujeres»; la segunda exposición, «Consejos para salir de la crisis»; la tercera, una exposición sobre nuestro querido Miguel Hernández; la cuarta, «Suma y sigue» del diseño de la Comunidad Valenciana en colaboración con el Impiva, y la quinta, «El corredor mediterráneo, 2.
000 años de historia vertebrando Europa.
»

Decirle que además de eso, por si alguna sensibilidad puede quedar todavía abierta al respecto de la nuestra con respecto de la Unión Europea, decirle que hemos trabajado de forma muy intensa en ese semestre
especialmente para llegar no a Valencia, Castellón y Alicante, que son grandes capitales; sino fundamentalmente también que no quedara desprovisto de información sobre lo que era la presidencia española y las principales actividades europeas en el semestre lo que son las
comarcas valencianas y los municipios.

A esos efectos, se montaron nueve, nueve actividades en municipios sobre acceso
a fondos europeos por parte de los municipios y las principales incidencias,
que -como usted ha dicho- son muchísimas, de la legislación europea en materia de desarrollo medioambiental municipal.

Esas acciones de difusión en los municipios fueron en Benassal, Agres, Crevillente, Enguera, Alzira,
Chulilla, Castellón, Benissa y Alicante.
Todas con un importante, -se lo aseguro porque estuve presente en todas ellas- importante éxito de público y estaban aglutinados todos los colores políticos y todos los alcaldes de cada comarca.

Además, como acción especial, también pusimos en marcha con ocasión de ese semestre -lo que sigue evitándose- una gaceta especial, que se llama La gaceta Eurolocal, la Eurolocal, destinada
fundamentalmente al mundo de la administración local y que pone encima de la mesa oportunidades, convocatoria, licitaciones,
información del ámbito europeo para la administración local.
Todas esas y algunas acciones más de difusión institucional las pusimos en marcha para, entre otras cosas, evitar el vacío previsible de sensibilidad y de información al respecto del semestre que el gobierno iba a tener en este territorio autonómico, como lo tiene en otras muchas cosas.

Además, hicimos finalmente, y creo que todos debemos de estar orgullosos de ello, una
publicación del Tratado de la Unión Europea al valenciano, que difundimos en su momento y en su lugar en
institutos, colegios, etcétera, tal y como este gobierno, con esa sensibilidad demostrada con todos estos
hechos contundentes y tangibles, hizo y tuvo la oportunidad de hacer dentro del
ámbito del marco constitucional y de nuestro Estatuto de autonomía en ese importante semestre de presidencia española.

Pregunta 421 al Consell, que contesta el secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea, senyor Rafael Ripoll Navarro, sobre el grau de compliment del conveni
Casa del Mediterrani, que formula la diputada senyora M.
ª José Salvador Rubert (GP Socialista) (RE número 64.
151, BOC número 2551)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Y vamos a pasar ya a la última de las cuestiones, que si no me equivoco es la 421.
Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Quin és a data d'avui el preu de compliment del conveni Casa del Mediterrani signat el 30 d'abril de 2009 pel Ministeri d'Afers Exteriors i de Cooperació i l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament amb La Generalitat i els ajuntaments d'Alacant, Benidorm i Xàbia.

El senyor president:

Tiene la palabra, en este caso, el señor Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Gracias, señora Salvador.

Todo lo referente a la Casa del Mediterráneo, como usted sabe, por retomar desde un principio la cuestión, ha sido siempre objeto de coordinación con el gobierno central, igual que lo son el resto de las casas.

Hubo unas iniciativas siendo en aquel entonces ministro el señor Moratinos, desde luego, con el propio presidente de La Generalitat, hasta que
se decide finalmente, efectivamente, poner en marcha algo que ya se había solicitado en su día, con anterioridad al propio ejercicio del cargo por parte del ministro
Moratinos, y que, bueno, venía a suponer la ubicación en territorio autonómico de una casa del tipo de la casa sefardí, o del tipo de la Casa de América, o del tipo de la Casa de Asia en Barcelona y en otras ciudades.

Así que la colaboración institucional ha sido siempre desde el principio, y bueno, yo creo que en boca
del propio ministro Moratinos en la inauguración, no de la casa, sino en la firma del convenio de colaboración entre las distintas partes, un ejemplo a tener como referencia para el
funcionamiento de la casa.

Desde entonces, desde el inicio de ese funcionamiento y de esa puesta en
marcha, aunque todavía de forma muy provisional, bueno, porque las circunstancias así lo han obligado, me refiero fundamentalmente a que entre todas las partes se
convino que la sede definitiva fuera la llamada «estación de Murcia en la ciudad de Alicante».
Esa sede requiere de una serie de obras importantes, tanto de acomodar lo que
son las cercanías y las necesidades de reurbanización del entorno más inmediato, como la propia reurbanización o rehabilitación de esta importante sede, que lo será en el futuro de la Casa del Mediterráneo en Alicante en el territorio autonómico.
Tanto la colaboración a esos efectos por parte del Ayuntamiento de Alicante y de la Generalitat
valenciana, como del resto de las instituciones, harán posible que en un futuro.
.
.
, a medio plazo esperemos que esa sea la sede definitiva.

Mientras tanto, están teniendo lugar una serie de acciones provisionales -podría yo calificar-, o de lanzamiento, dicho por la propia directora general, a efectos de que al
menos en este tiempo con una sede provisional, meramente provisional y
circunstancial, sí pueda ir acercándose al menos de forma.
.
.
, con un umbral muy por debajo del preestablecido en un principio, sí pueda ir acercándose a los ciudadanos españoles, y valencianos y alicantinos en particular, lo que es la sensibilización de las acciones con respecto a la cuenca mediterránea que tan significativas son en nuestro entorno valenciano, y por tanto, lógicamente, lo son también para este gobierno.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Com el senyor Ripoll ha fet referència o ha fet un breu relat del que ha segut l'origen de la Casa de la Mediterrània, doncs, el faré jo també fent referència que és un projecte impulsat pel Govern d'Espanya, que en tot el procés previ a la seua creació, doncs, van haver alguns incidents, que recordarem, protagonitzats pel
conseller Rambla disputant-se la paternitat del projecte.

Coincidim, com vosté mateix bé ha dit, que la Casa de la Mediterrània és tota una entitat.
Coincidirem que és una eina bàsica per la situació estratègica de la Comunitat Valenciana, i especialment a Alacant, com a nexe d'unió entre les dos voreres de la Mediterrània i que és un lloc geoestratègic fonamental per a impulsar les relacions comercials, industrials, de
cooperació i culturals a les dos voreres de la Mediterrània.

És per això que el 30 d'abril de 2009, el Ministeri d'Afers Exteriors, l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament, La Generalitat i els ajuntaments d'Alacant, Benidorm i Xàbia van constituir un consorci.
Si vosté no me corregix, l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional per al Desenvolupament -el Govern d'Espanya- aportava el 60%; La Generalitat, el 20%; l'Ajuntament d'Alacant, el 10%, i els ajuntaments de Benidorm i de Xàbia, el 5%.

Sabem que, per resposta escrita del conseller Rambla del dia 14 d'octubre de 2010, a 31 de juliol de 2010 no s'havia lliurat ninguna quantitat per part de La Generalitat a favor de la Casa de
la Mediterrània, és a dir, «en contestación a la solicitud de documentación mencionada le informa que el 31 de julio de 2010» no s'ha lliurat cap quantitat a favor de la Casa de la Mediterrània.
Firma el conseller Rambla.

Per tant, sembla ser que La Generalitat és l'única que no ha complit i no ha pagat ni les quantitats de 2009 ni les quantitats
de 2010, llevat que des que tenim aquesta resposta escrita per part del
conseller Rambla vostés hagen pagat les quantitats que deuen.

Tenen pensat pagar un dia d'estos els 1,6 milions d'euros que deuen a la Casa de la Mediterrània, aquest consorci del qual vostés formen part, si no m'equivoque que han d'aportar el 20%?
Perquè el govern ja ha pagat, ja ha ficat els diners; però La Generalitat, no.
Tanta disputa de qui era el padre ideológico de la Casa del Mediterráneo, que si era La Generalitat, que si era el Govern d'Espanya.
.
.
La realitat ben clara, el Govern d'Espanya, que a més també pagarà les obres que s'han de fer a l'estació que vosté ha mencionat, que ha de ser la seu de la Casa de la Mediterrània, ha aportat els 2,4 milions d'euros que tenia d'aportar, els ajuntaments també i ens consta, excepte que vosté me rectifique, que La Generalitat no paga, com és ja una pràctica habitual.

Entenem que com no tenen res a oferir de la seua gestió en aquesta àrea, doncs, vullguen traure partit d'una iniciativa del govern.
Però, clar, que d'això, que ni tan sols paguen.
.
.
.

A més, amb el projecte de pressupostos de la Generalitat valenciana per al 2011 ens
hem quedat estupefactes, perquè a més que deuen 1,6 milions d'euros, que no paguen, a més que en resposta escrita el senyor conseller diu que no s'ha lliurat ninguna quantitat en favor de la Casa de la Mediterrània del que apareixia en els pressupostos de la Generalitat valenciana de 2009 i
de 2010, que eren assignats a la Casa de la Mediterrània, zero euros, ara per al projecte de pressupostos 2011, crec recordar que
tenen prevista la quantitat de 100.
000 euros.
(Veus)

La veritat és que pense que deu ser un error, senyor Ripoll, deu ser un error, perquè pensem que si deuen 1,6 milions d'euros -és el compromís que tenen per formar part d'aquest consorci, i han de pagar i han de respondre-.
.
.
, que les quantitats no lliurades fins ara i que ara el projecte de
pressupostos de La Generalitat preveu en esta ridícula quantitat, sincerament, senyor Ripoll, les preguntes són molt clares i les respostes seues crec que també ho deuen ser, encara que.
.
.
, ja que esta és l'última pregunta.
Espere que ens done una resposta clara.
Van a pagar el que
deuen, els 1,6 milions d'euros?
Quan van a pagar?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Té la paraula, per a contestar i acabar ja amb el torn de les preguntes, el senyor
Ripoll.

El senyor secretari autonòmic de Cohesió Territorial, Relacions amb l'Estat i amb la Unió Europea:

Bien.
Antes de nada, como es la última intervención, agradecer la iniciativa en cuanto a la formulación de preguntas y la atención que me han conferido todos ustedes.

Bien.
Decirles, respecto de.
.
.
, hace la señora Salvador una serie de preguntas.
Efectivamente, hay una serie de pagos que
han de librarse.
Lo que yo puedo decirle esta mañana es que algunos de ellos están previstos, y ya de ello es conocedora la Casa del Mediterráneo.
Y creo que estamos en una serie de cuestiones de carácter administrativo.
.
.
, no me refiero de carácter financiero, sino administrativo, para que se puedan.
.
.
, certificados, etcétera, convalidados y demás, para que se puedan librar esos pagos que están previstos para las fechas inmediatas.

Y decirle también y elevarle mi preocupación al respecto, precisamente, de cuál definitivamente va a ser la política del gobierno con respecto a la sede que se enumeró y que se enunció desde un principio para la Casa del Mediterráneo.
Falta de sede que hace que, entre cosas, siga sin conocerse lo
suficientemente por la sociedad civil valenciana el sentido de la casa y sus
actividades.

Bien.
Decirle que tuvimos que librar una dura batalla con el gobierno central,
que la tuvo que librar la propia Casa del Mediterráneo y nosotros mismos como gobierno autonómico, que se sigue librando entre distintos ministerios, a efectos de que
definitivamente sea a partir del 1% de colaboración cultural del Ministerio de Fomento, los fondos necesarios se libren a partir
de esa partida para la restauración de la sede definitiva.

Quiero decirle que en este momento nos encontramos en esa disputa interna entre
lo que es el Ministerio de Asuntos Exteriores, a partir de las conversaciones
de la entonces secretaria de estado de cooperación al desarrollo, Leire Pajín, con el ministro de Fomento, que creo recordar que ya era el señor Blanco.
En ese itinering sobre cuál va a ser la sede y si esa sede va a tener finalmente una disposición financiera del gobierno central, como se había prometido, estamos todavía a estas alturas.

Decirle que, además, eso ha sido objeto de enconado enfrentamiento, entre comillas, entre
distintos ministerios y que nosotros también estamos esperando la resolución al respecto de esa apuesta del gobierno central que, bueno, falta por
determinar y que hace que estemos todavía a muchos meses vista de la firma convenio en una situación de absoluta provisionalidad, porque, entre otras cuestiones, el Ayuntamiento
de Alicante no puede acometer determinadas obras de acondicionamiento del
entorno de la sede definitiva de la Casa del Mediterráneo en tanto en cuanto no haya esa posibilidad de restauración y rehabilitación de la sede en cuestión.

Decirle que esa es una circunstancia de la que también quería y tenía intención de informarle.

En segundo término, decirle que, no obstante lo cual, no obstante lo cual, a mí sí que me gustaría elevarle una reflexión, que yo creo que ya.
.
.
Creo, no, usted es conocedora, por supuesto, y todos
ustedes.
Pero que yo tengo la esperanza, y se lo digo sinceramente, que el
actual ministro de Fomento va a tendernos una mano al respecto.
Y si hay algo
importante dentro de nuestras aspiraciones inmediatas, inmediatas, con respecto
a nuestra presencia en el Mediterráneo, no es ni más ni menos que las aspiraciones en torno.
.
.
, las aspiraciones valencianas en su
conjunto y no las de este gobierno autonómico con respecto al corredor mediterráneo.

Si hay unanimidad política y dentro de la propia sociedad civil, si hay un acuerdo entre el gobierno
de Cataluña, el gobierno de Murcia, de Andalucía y de Valencia, si hay acuerdo entre todos los ayuntamientos, es por la apuesta
definitiva por el corredor mediterráneo.
Corredor mediterráneo que va a ser objeto, si no se retira la subvención que esa Casa del Mediterráneo parece que duda en dar o no, va a ser objeto de un seminario también por parte de la Casa del Mediterráneo.
Y eso también quería informarle al respecto.

Pero, en definitiva, la prioridad que necesitamos sea indicada por cada uno de
los 27 estados miembros a la Comisión Europea ha de establecerla, ha de fijarla el gobierno central de este país, España, en el próximo semestre del año 2011.
Los distintos comisarios y vicepresidentes de transporte responsables de
la redes transeuropeas son conocedores, porque ese presidente que usted ha
nombrado antes, el presidente Camps, ha asistido al menos en cinco ocasiones,
desde la época de Loyola de Palacio, como vicepresidenta de transporte, hasta ahora mismo
el nuevo comisario responsable de transporte, para insistir en la necesidad del
corredor mediterráneo como eje prioritario.

Solo falta, dicho por el vicepresidente Tajani, solo falta que el gobierno
central, y así parece que lo ha entendido el ministro Blanco, establezca esa prioridad que
compete al gobierno del estado miembro única y exclusivamente.
En el próximo semestre del año 2011 veremos si esa sensibilidad por el Mediterráneo es tal o no es tal, y eso va a ser una prioridad.
.
.
Lógicamente es una competencia, quiero decir, única y exclusiva del estado central.

Nosotros, como gobierno autonómico, hemos estado de la mano de la sociedad civil y sensibilizando a la Comisión Europea de que se trata de una infraestructura relevante, importantísimo y significativo para todo el desarrollo europeo, pero fundamentalmente para
el Mediterráneo, y dentro del Mediterráneo, para la Comunidad Valenciana.

Esa es una apuesta importante que el gobierno central tiene en los próximos meses para demostrar su verdadera sensibilidad, más allá incluso, a pesar de su importancia, de la propia Casa del Mediterráneo.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ripoll.

Hemos, con esta respuesta, finalizado a todas las cuestiones que había pendientes para responder ante esta comisión.
Como no puede ser de otra manera, agradecerle la claridad con la que se ha
explicado y ha dado respuesta a todas y cada una de las cuestiones planteadas y
suscitadas, en este caso, por el grupo interpelante.

Y sin que nadie se mueva, hacemos un receso de treinta segundos para despedir
al secretario autonómico y continuamos con las siguientes cuestiones.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre l'elaboració pel Consell d'un pla d'acció exterior, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 63.
220, BOC número 258)

El senyor president:

Señorías, parece que están ya todos los portavoces y podemos continuar con el tercer punto del orden del
día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración por parte del Consell de un plan de acción exterior, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Y tiene, para su defensa, tiene la palabra la señora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Socialista presentem aquesta proposició no de llei, tal com expliquem en l'exposició de motius, perquè pensem que no s'ha treballat suficient en la dimensió exterior, en fomentar la dimensió exterior de la Comunitat Valenciana, i perquè pensem, com hem ja reiterat aquest matí, no s'ha desenvolupat el marc que conferix l'Estatut d'autonomia en matèria d'acció exterior.

Des del Grup Parlamentari Socialista pensem que cal un full de ruta, perquè s'han d'analitzar les debilitats i les fortaleses perquè la Comunitat Valenciana tinga una posició activa en l'escenari internacional, sobretot perquè pensem que hi ha un potencial que cal exportar des de la Comunitat Valenciana a
l'exterior.
I sobretot perquè pensem que cal fomentar la internacionalització socioeconòmica de la Comunitat Valenciana, especialment necessària en una conjuntura de crisi.

L'acció exterior, com hem afirmat al llarg del matí, és una qüestió transversal que enllaça i aglutina tota l'acció de govern, i pensem que, per això, s'ha d'articular una estratègia per a diferents actuacions, una única estratègia per a diferents actuacions, per a mantindre eixe principi de coherència tan necessari en matèria d'acció exterior i per a desenvolupar com cal aquesta política.

Pensem, senyories, que cal ambició en aquest terreny, cal ambició política i convicció per part de la Comunitat Valenciana i de qui governa, el govern autonòmic, per tal de projectar a l'exterior, com cal, la Comunitat Valenciana, i aprofitar totes aquelles
oportunitats que existixen en eixe espai, sobretot perquè pensem que cal prestigiar la defensa dels interessos valencians a l'exterior.

Sobretot pensem que també és interessant clarificar quina és la imatge que vol donar la Comunitat Valenciana, més enllà del curtterminisme, i per això demanem elaborar un pla d'acció exterior.

En diverses ocasions, al llarg d'aquesta legislatura, hem tengut l'oportunitat de preguntar, principalment a qui tenia la màxima responsabilitat en aquesta qüestió, que era el.
.
.
, en aquell moment, en el seu moment, el conseller de Presidència, el conseller Rambla, de qui depenia i ara torna a dependre aquesta qüestió, li hem preguntat sobre els objectius, sobre l'existència d'algun pla o alguna estratègia en matèria d'acció exterior en aquesta comissió.

En les seues compareixences ens va dir que existia un pla d'acció exterior, però que no era un pla com a tal, sinó que simplement era (veus) un sistema per a coordinar l'acció exterior de les distintes conselleries, però que no existia un pla estratègic redactat en què es fixara un full de ruta i en què existiren objectius clars en aquesta matèria.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, hem insistit en informar-nos d'aquesta qüestió des de ben prompte d'aquesta legislatura, perquè pensem que és una qüestió prioritària, i perquè pensem que des del principi de la legislatura s'haguera tengut de plantejar impulsar un pla d'acció exterior per part del Consell.

Arribats a este punt, ja que no s'ha fet, pensem que seria interessant que, si més no, i encara que fóra a final de la legislatura, foren capaços d'aprovar en aquesta comissió i comptar amb l'acord i amb la complicitat de la resta de grups parlamentaris per tal d'aprovar aquesta proposició no de llei.

Considerem, en primer lloc, la necessitat, tal i com expressem i explicitem en
la proposició no de llei, de complir amb el títol VII de l'Estatut d'autonomia, perquè cal complir el mandat de l'Estatut d'autonomia en matèria d'acció exterior.
Per tant, primera raó per la qual demanem aquest pla d'acció exterior.

En segon lloc, també considerem transcendental l'analitzar les tendències globals d'un món canviant en què hi han potències emergents, i perquè cal identificar quins són els valors que pot afegir la Comunitat Valenciana i prioritzar la presència de la comunitat en certs territoris en funció d'interessos de caràcter econòmic, de caràcter polític, de caràcter cultural o de caràcter social.

I, en tercer lloc, perquè també considerem important el projectar la Comunitat Valenciana com a actor global.
I
aquestes qüestions, senyories, estan fixades i són competència de la Comunitat Valenciana, tal com indica tant la Constitució espanyola com l'Estatut d'autonomia, i vostés, des de la seva entrada en vigor, no han desenvolupat.

Per tant, és important fer una radiografia tant de l'escenari internacional com de la Comunitat Valenciana, conéixer bé el seu teixit productiu, per tal d'anar dissenyant quin és el paper que deu tindre la Comunitat Valenciana i dissenyar una estratègia perdurable i transversal.

Seria interessant que, per a elaborar aquest pla d'acció exterior comptaren amb la complicitat de l'àmbit institucional, acadèmic, representants de la societat civil, del món empresarial.
.
.
Perquè a la Comunitat Valenciana li fa falta encara projectar la seva capacitat d'acció exterior i, després, consolidar-la.
Cal donar-li contingut, objectius, s'ha de planificar, s'ha de dissenyar de manera consensuada entre els grups parlamentaris, perquè considerem que és una qüestió que s'ha de situar per damunt dels interessos partidistes i, sobretot, també per damunt de les dinàmiques electorals.

Per tant, inclús ara que pràcticament estem esgotant aquesta legislatura, pensem la possibilitat interessant
d'aprovar aquest pla d'acció exterior i, sobretot, de consensuar-lo amb el teixit social, com hem comentat
abans.

Tant la Constitució com l'Estatut d'autonomia conferixen un marc per a actuar en matèria d'acció exterior, i també l'àmbit subestatal és àmbit d'aplicació de les polítiques internacionals, com vostés saben.
Per tant, pensem que cal identificar els territoris de l'escenari internacional on interessa actuar i tindre presència.
Ens preguntem si cal enllaçar econòmicament amb els països emergents com, per exemple, els països asiàtics, per fer de la Comunitat Valenciana un motor de progrés i per prestigiar la Comunitat Valenciana a l'escenari internacional, i no actuar sense tindre un full de ruta, que és el que pensem s'està realitzant en estos moments.

Cal aprofitar i traure rendibilitat a les oportunitats que brinda l'escenari internacional a la Comunitat Valenciana i als inversors estrangers.
Per
tant, elaborar un document que ens permeta actuar a l'exterior de maner orientada, coordinada, cohesionada i activa, es fa necessari,
igual que es fa necessària, per la mateixa transversalitat de la matèria que ens ocupa, que és l'acció exterior que afecta a tots els àmbits, elaborar un pla d'acció exterior, un full de ruta, encara que siga al final de legislatura, i que tinga
caràcter perdurable.

En este sentit, esperem el recolzament dels grups parlamentaris per tal d'aprovar i desenvolupar una eina que en estos moments, i en paraules del mateix
conseller Rambla, no existix en la Comunitat Valenciana, i pensem que resulta
indispensable per tal de desenvolupar l'Estatut d'autonomia i, sobretot, per tal de situar la Comunitat Valenciana en un escenari
de prestigi i en un full de ruta estratègica amb objectius clars, amb caràcter transversal vinculat a totes les conselleries, que pensem que resulta
indispensable per tal d'actuar i de planificar l'actuació de la Comunitat Valenciana en l'escenari internacional.

Per tant, esperem el recolzament de la resta de grups parlamentaris.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Per part de la resta de grups parlamentaris que vullguen intervindre, pareix
ser que el portaveu del Grup Compromís vol intervindre.
Vosté té la paraula, senyor Morera.

Moltes gràcies.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Situar la Comunitat Valenciana en una fulla de prestigi.
.
.
, doncs, en l'Estatut, amb la reforma de l'Estatut del 2006, és impossible.
Mosatros vam ser els primers en arribar al desprestigi màxim, perquè no vam aconseguir els objectius que un autogovern de primera requeria, i,
concretament, en el títol VII de l'Estatut d'autonomia, doncs, fa un poc de vergonya llegir el que vostés van aprovar, PP i el PSOE, i el que han aprovat posteriorment altres
comunitats autònomes en este capítol.

No se pot edificar un prestigi en acció exterior sobre este base, sobre esta base tan reduïda, tan arcaica, tan pobra, i, per tant, és impossible que tingam una acció exterior competent, positiva, eficaç, que done suport als nostres emprenedors, als nostres productes, a les nostres
empreses, a la nostra presència en el món.
És impossible.

I jo crec que ara que ja sabem l'objectiu del Partit Popular per a aconseguir esta reforma de l'Estatut, i ho sabem a través de la.
.
.
que ens ha deparat els documents de Wikileaks i què és el que se plantejava el president Camps, ara sabem que els socialistes
valencians van caure en un parany absolut i se'ls va portar a una dinàmica d'aprovar un objectiu intern, el senyor Camps, per a aconseguir projectar-se com
un líder centrista.
Això és el que diu Wikileaks a través dels informes dels
(remors) ambaixadors americans que han enviat.
.
.
Això apareix en la xarxa i, per tant, este Estatut, realment, esta reforma, el que
hauríem de fer és anul·lar-la i el que hauríem de fer és buscar un escenari de nou estatut.
Jo done la mà als socialistes valencians que vullguen realment un autogovern de primera,
perquè això siga una realitat, i m'agradaria que eixe objectiu fóra compartit pel Partit Popular.

Al Partit Popular no li interessava gens la reforma de l'Estatut.
Al senyor Camps li interessava molt en la seua dinàmica de fer punts per a substituir el senyor Rajoy.
Després ha passat el que ha passat, però l'Estatut d'autonomia no interessava, i ser els primers era per a accentuar un perfil
centrista quan el Partit Popular estava en una deriva d'antitot, una partida molt forta, molt negativa, molt anti, aixina els ha anat, i, per tant, el que vostés haurien de fer, des del meu punt de vista, és dir, esta reforma de l'Estatut del 1982 no aprofita i anem a caminar cap a un nou estatut.

Ara el Partit Popular diu que ja vol modificar algunes disposicions
addicionals.
¡Anem més lluny!
, ¡fem-ho millor!
, reformem també l'apartat d'acció exterior, i tantes i tantes coses que s'haurien de fer millor, perquè este Estatut no aprofita.
.
.

El senyor president:

Perdó, senyor Morera, una qüestió: jo entenc que vosté està oferint un pacte, o un acord de pacte, al Grup Socialista de reforma de l'Estatut.
.
.

El senyor Morera Català:

Jo el que els estic oferint.
.
.

El senyor president:

Però jo el que.
.
.
Home, me pareix bé, però centrem-mos un poc en el que és la proposició, perquè no fa en cap moment una referència a la proposició de reformar l'Estatut d'autonomia (el diputat Morera Català riu), per tant, arribar a un.
.
.
, (veus) per tant, arribar a un acord ara sobre la reforma de l'Estatut en la Comissió d'Afers Europeus, no procediria, sinó centrar-mos un poc en el que és el debat, ¿eh?

Moltes gràcies, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Però, clar, com mos demanen complir el títol VII de l'Estatut d'autonomia, jo he dit que este títol està mal fet, (veus) mal redactat, sense ambició, fa un poc de pena vore el que han redactat altres comunitats autònomes amb ambició per l'autogovern i el que ací es va aprovar, doncs, jo crec que, més complir-lo, el que s'hauria de fer és reformar.
I posats a reformar este títol, ¿per què no fem un nou estatut, un nou estatut a l'altura del poble valencià, un nou estatut que edifique el nostre autogovern sobre unes premisses més amples?
Perquè és que amb este instrument és impossible anar molt lluny, amb este instrument el que pretenia anar molt
llunt era el senyor Camps, però el poble valencià mos hem quedat a l'altura del betum, i només cal vore, doncs, disposicions que n'hi han en este Estatut que estan totalment ultrapassades.

Crec que els socialistes valencians haurien de reconéixer el seu error, demanar disculpes i situar-se en la senda que el nostre Grup
Parlamentari Compromís hem dit claríssimament que açò és la reforma de l'Estatut de vergonya i que caldria anar a un estatut de primera, una nou estatut,
més ambiciós i que realment puguérem edificar una autonomia de primera, i no, com ha passat en els últims ja vint-i-cinc anys llargs, estar sempre en el furgó de cua, en la tercera divisió i sempre a remolc del que es decidix a Madrid.

Crec que eixa seria la posició correcta, la positiva, i no ara demanar que es complixca un títol que el compliment complet d'eixe títol, doncs, mos porta a.
.
.
, com s'ha assenyalat ací, doncs, pràcticament, a no res, al no-res.
.
.
Per molt que vullguem acomplir i, de fet,
acomplixen.
.
.
mínims, perquè acomplir sobre un recipient tan reduït, doncs, és impossible omplir-ho.
Nosaltres volem que hi haja un recipient més ample, també en acció exterior, i, per tant, no els podem donar suport a la demanda que es complixca
una cosa que és negativa, que no és ambiciosa, que és pobra i que no edifica el prestigi del que hauria de ser el nostre poble, el
País Valencià, i no una comunitat
ofrenadora de segona.

Per tant, no compten amb el nostre suport.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Popular, la senyora Iranzo té la paraula per a fixar la posició del seu grup respecte a la iniciativa del Grup Socialista.

La senyora Iranzo Martín:

Gracias, señor presidente.

Señorías, bueno, hemos hablado ya muchísimo hoy de acción exterior, y como ya nos ha explicado el secretario autonómico, y yo creo que con muchísima claridad, lógicamente, no debemos de repetir en ningún momento lo dicho por él de primera mano, pero, desde luego, al Grupo Parlamentario Popular nos ha
constado que La Generalitat ejerce una acción exterior en la actualidad en cumplimiento precisamente del título VII del Estatuto de autonomía de la Comunidad Valenciana, i que, además, naturalmente, lo hace en defensa de los intereses de los valencianos.

Pero es que, además, la coordinación de la acción exterior viene realizándose desde hace, pues, ya unos años por parte de la Secretaria Autonómica de Relaciones con el Estado y con la Unión Europea, y hemos tenido hoy el gran privilegio de tener con nosotros al
secretario, que ha detallado completamente esta coordinación.

Desde luego, nos ha quedado claro que el gobierno valenciano, el gobierno de La
Generalitat, consciente de la importancia que tiene para el desarrollo de
nuestra comunidad la implicación y la participación en todos los procesos y en todas las acciones que acontecen en un mundo como
el actual, que es un mundo globalizado, y que, lógicamente, muchas de estas acciones pueden tener afección en nuestra comunidad pues ha venido ejerciendo en los últimos años un importante papel de apoyo a la internacionalización de nuestra región.

La implicación de la administración valenciana en esta acción exterior lo que ha atendido en todo momento es algo que yo creo que es clave
en el gobierno valenciano, y es atender las peticiones de la sociedad civil.
Y
lo que ha pretendido en todo momento en esta acción exterior es dar cobertura a las acciones que desde diversos sectores de
nuestra sociedad civil se han ido realizando a nivel internacional, y yo diría que de manera muy creciente en las últimas dos décadas.

Esta acción exterior, como ya he dicho, está totalmente respaldada por nuestro Estatuto de autonomía.
Y con esta acción lo que pretende La Generalitat es lo que acabamos de decir, pues que apoyarán a nuestros sectores productivos, a nuestros sectores económicos, a los sectores empresariales, al agroalimentario, a la sociedad civil en
todo momento, así como promocionar la imagen de nuestra comunidad, cosa que yo creo que se ha
hecho, y muy bien, y especialmente por parte de todos los órganos del Consell y del propio presidente.

También se ha explicado aquí con mucha claridad, y por lo tanto yo no voy a entrar en mucho detalle, que con
el fin de fortalecer la proyección exterior de la Comunidad Valenciana, la defensa de los intereses se ha
realizado por la Dirección General de Relaciones Externas, con objetivos tan claros como la coordinación e impulso de las relaciones de La Generalitat con otras entidades subestatales
y estatales.
Y, bueno, dentro de este marco, pues cabe englobar todo lo
relativo a la coordinación y promoción de la cooperación interregional.

Yo les vuelvo a insistir en que todo eso nos lo ha explicado perfectamente el
secretario autonómico.
Y, por tanto, por ser breve y ahorrar tiempo a todos los que estamos aquí, sólo quiero concluir diciendo que toda esta política de acción exterior está basada en un análisis claro y concienzudo de la situación, y naturalmente obedece a prioridades que son función de los intereses de nuestra comunidad.

El gobierno valenciano tiene estrategias claras de proyección y consolidación de nuestra comunidad en el exterior.
Y como les he indicado sólo a vuelapluma, porque evidentemente hemos tenido una explicación yo creo que muy exhaustiva, y si hubiéramos tenido tiempo todavía habría sido mayor, se ha demostrado que esta acción se ejerce día a día de todo el gobierno valenciano, de la propia Generalitat, de los funcionarios,
con el presidente Camps a la cabeza.

Y como, por tanto, yo solamente termino diciéndole que no hay mejor plan que el que ya está hecho.
Y éste se hace todos los días pensando en los intereses de los valencianos.

Por lo tanto, vamos a rechazar su proposición.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Iranzo.

Debatida la primera parte de la proposición no de ley, ¿algún grupo quiere pedir la palabra para réplicas?

Muy bien.
La señora Salvador tiene la palabra por cinco minutos.

La senyora Salvador Rubert:

Molt breument, no esgotaré els cinc minuts.

Al Grup Parlamentari Popular, lamentar la falta de recolzament per a una qüestió molt bàsica, i és que el mateix conseller, el senyor Rambla, en esta comissió, i per tant figurarà en el Diari de Sessions, afirma que no hi ha pla d'acció exterior.

Pensem, per les raons que hem esgrimit, que és necessari, es tractava d'una proposició no de llei propositiva, de mano tendida, i són incapaços de recolzar simplement per la seua falta d'altura de mires a l'hora de consensuar polítiques en aquesta comissió.
Perquè sobretot, com hem dit en moltes ocasions, este grup parlamentari pensem que l'acció exterior i les relacions, les polítiques de relacions amb la Unió Europea, l'espai idoni seria el del consens, el de buscar complicitats, el de no fer ús partidista d'aquestes.
En este cas presentem una proposició no de llei totalment propositiva, que pensàvem que anàvem a comptar en el seu recolzament, i no és aixina.
Vostés seguixen en el seu classisme i en una clau partidista, que en este cas entenem
menys que mai.

Per tant, lamentem la falta de recolzament del Grup Parlamentari Popular.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Per part dels altres grups, ningú no vol fer ús de la paraula?
Molt bé.

Anem a passar a votació, en este cas, de la proposició no de llei presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Senyories, vots a
favor?
4.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.
Per tant, queda rebutjada la
iniciativa per no tindre el suport suficient per part de la comissió.

Proposició no de llei sobre el rebuig de la renovació de l'acord d'associació entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 64.
500, BOC número 262)

El senyor president:

I passem al següent punt de l'ordre del dia, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig de la renovació de l'acord d'associació entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té l'ús de la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, mos trobem davant una situació que no és nova, que és la trista història de la falta de defensa dels interessos valencians per part del govern
central al si de la Unió Europea.
Cal recordar que ja el tractat d'adhesió de l'estat espanyol va suposar un període transitori per als nostres cítrics exagerat.
Se van primar en eixa incorporació altres produccions.
I això explica, d'eixa manera, com hem anat deteriorant la realitat econòmica del camp valencià fins l'actual situació d'atonia i de pèrdua d'un dels elements importants de la nostra economia.

Nosaltres aprovàrem per unanimitat una proposta de resolució que s'ha afegit en la carpeta, per la qual cosa Les Corts demanàvem al Consell que instara el Govern d'Espanya a promoure la no ratificació de l'acord en els termes actuals de l'acord comercial, duaner, comercial entre la Unió Europea i el Regne de Marroc, un regne que ara hem sabut cosetes a través de la xarxa Wikileaks.
I segurament este acord acabarà d'omplir les butxaques de la dictadura del monarca alauita.

I, en eixe sentit, se van fer una sèrie de gestions per part de la consellera, d'enviar una carta a la ministra o al ministre, eh.
.
.
, no, a la ministra d'aleshores, senyora Elena Espinosa, que pel que pareix no han tingut massa èxit, no ha tingut massa èxit perquè en la posició d'Espanya els estats són els qui tenen la sobirania per actuar en matèria Unió Europea quasi en la seua totalitat, és una Europa construïda sobre l'única realitat dels estats, ha provocat que en estos moments la Comissió Europea ha aprovat un acord absolutament danyós per als nostres interessos.

En què consistix este acord?
Doncs que la Unió Europea enviarà productes lactis, oleaginosos, d'agricultura continental, i Marroc mos enviarà, inundarà els nostres mercats amb productes hortofructícoles, cítrics, és a dir, productes mediterranis.
Això suposarà que la pèrdua d'ingressos de competitivitat de preu per als nostres productes agrícoles va a continuar com ha continuat en els últims anys, i per tant el camp valencià entra en perill.

És impossible competir amb estats que tenen una ma d'obra tan baixa, tan precària, en unes condicions de seguretat als seus productes tan elementals i unes
condicions higièniques que ací no se pot competir, perquè ací se reclama, efectivament, una sèrie de requisits i unes exigències als nostres productors que difícilment s'exigix als productors de tercers països.

Per tant, este acord és molt danyós, este acord és negatiu per als nostres interessos.
El govern central ha tornat a prioritzar l'agricultura continental respecte a l'agricultura valenciana, mediterrània, hortofructícola.
Sempre som la moneda de canvi en totes estes negociacions a nivell
europeu.

Podríem parlar ara dels xinesos, del que fa la Unió Europea i com mos han destrossat completament les incorporacions dels productes
tèxtils.
Però bé, mos centrem ara en el que tenim més pròxim.

Per tant, el que venim a demanar altra vegada i continuar les reivindicacions,
i és que estes Corts insten el Govern d'Espanya a rebutjar la renovació d'acord d'associació entre la Unió Europea i el Marroc.

Encara estem a temps, perquè és una decisió de la Comissió Europea.
I, per tant, nosaltres a nivell de consell de la Unió Europea podíem fer alguna cosa si hi hagués voluntat política per part del govern central.

Demanem des d'estes Corts i instem les diputades i els diputats espanyols, i en especial les
diputades i els diputats valencians, tenim com a eurodiputats col·legues que han sigut nostres, com el senyor Andrés Perelló, com l'actual eurodiputada Josefa Andrés, els instem que rebutgen la renovació, l'ampliació de l'acord d'associació entre la Unió Europea i el Marroc.
I demanem que Les Corts donen trasllat als governs de l'estat, a tots els diputats i les diputades elegits per l'estat espanyol al Parlament Europeu.
És a dir, que estes Corts s'adrecen als eurodiputats espanyols perquè defensen els nostres interessos.

Sé que és difícil, però no ens podem callar, no ens podem resignar, hem de ser valencians, hem de
defensar els nostres interessos.
Sí a un acord amb Marroc, però no sempre a costa dels nostres interessos.
Això no pot ser.
Perquè el que està passant és que el camp valencià s'està desertificant, no hi ha renovació generacional i que els nostres productors, la nostra economia siga l'única que pague els interessos, el preu d'este acord, que no jo dubte que haja de fer-se amb tercers països, perquè si no mos envien productes mos enviaran emigrants, però no a costa sempre d'esta situació.

Pel que fa al desenvolupament econòmic de Marroc sí, però com a primer pas hauríem de fer el possible perquè la monarquia alauita, que és una dictadura que censura, i que esprem, i que té ocupat Al-Aaiun, que té ocupats els territoris del Sàhara, acabara amb la seua ocupació, i que els diners que es gasten en l'ocupació militar es destinaren al seu poble.

La Unió Europea hauria de fomentar la democràcia en el Marroc i no permetre que en estos acords el senyor Hassan.
.
.
, el
senyor Mohamed VI, s'acabara d'omplir les butxaques, com sembla que s'ompli les butxaques amb qualsevol acord o en qualsevol iniciativa econòmica que se mou al seu territori.

Jo crec ja que no hem d'aguantar més este senyor, el senyor Mohamed VI.
I, per tant, este és un pas també en la direcció de plantar cara a una dictadura que tenim a vora de l'estret.

I és per això que el Grup Compromís demana el seu suport.
Un suport que per altra banda està demanat pels sectors agrícoles i totes les organitzacions, des de la Unió de Llauradors i altres del nostre país.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera, per l'explicació que ha fet i el posicionament del seu grup.

I ara, per a fixar la seua posició, té el torn el Grup Parlamentari Socialista, la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

En el Grup Parlamentari Socialista som conscients de les competències que en matèria d'agricultura té la Unió Europea en pràcticament la seua totalitat.
Que la presa de decisions en la Unió Europea, com vostés saben, està subjecta a les negociacions de caràcter multilateral, negociacions que s'aborden per part dels estats membres de la Unió Europea, perquè, evidentment, el fet que formen part d'aquest espai, l'àmbit europeu, els ha de comportar certa convicció o cert compromís per com es prenen les decisions en este àmbit.

En el cas que ens ocupa implica un acord entre la Unió Europea, és a dir, tots els estats membres de la Unió Europea, i un estat, com és el Marroc, que estan subjectes a acords de caràcter preferencial, que regulen l'entrada subjecta a una sèrie de condicions de productes d'este país a tot el territori europeu.

El vessant positiu del mercat europeu, de més de cinc-cents milions d'habitants per als productes espanyols i valencians, i les parts negatives o
menys positives que puguen comportar, ho reconeixem, els acords que en alguns
moments es puguen portar a terme entre la Unió Europea i, en este cas, el Marroc.

Em sembla que l'espai on s'han de reivindicar aquestes qüestions, la Comissió Mixta de la Unió Europea, el Govern d'Espanya, el Parlament Europeu, el fet de presentar aquí aquesta iniciativa pensem que va més enllà de les competències que té aquesta cambra en aquesta matèria, i en certa mesura podem afirmar que se desvirtuen les funcions que tenen
les Corts valencianes, i en especial la Comissió d'Afers Europeus a aquest respecte.

Sabem, com hem dit abans, que el 70% del que es legisla a la Unió Europea s'aplica a la Comunitat Valenciana.
I també sabem que quan s'invadixen o s'afecta competències de la Comunitat Valenciana, d'allò que es legisla a Europa, existix un sistema, encara que aquestes Corts
Valencianes, a data d'avui, després de l'entrada del Tractat de Lisboa, que encara no ha articulat eixe mecanisme d'alerta temprana que, en virtut de la nova dimensió del principi de subsidiarietat, hauria d'existir; doncs no està vigent encara, perquè encara no s'ha articulat aquest procediment.

Sí que és important que sapiguem que, en la mesura que en la Unió Europea es legisla per part d'alguna institució alguna qüestió que invadix competències autonòmiques, doncs, en eixe cas, sí les Corts Valencianes s'hauran de pronunciar.

Entenem que no és el cas.
I, per tant, tot i que mantenim i fem constar la nostra sensibilitat
pels interessos, com no pot ser d'una altra manera, dels productors i dels agricultors valencians, la posició del Grup Parlamentari Socialista al respecte d'aquesta proposició no de llei, per les raons esgrimides des del punt de vista competencial, serà la d'abstindre-mos.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador, per fixar la posició del seu grup parlamentari.

I ara, en nom del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Iranzo.

La senyora Iranzo Martín:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, yo quería decir que ya se aprobó en esta comisión, en junio pasado, el rechazo a este acuerdo.
Y quería simplemente decirle, señor Morera, que no fue por unanimidad, fue con el respaldo de su grupo a una
proposición presentada por el Grupo Parlamentario Popular y con la abstención del Grupo Socialista.

Ya le adelanto que, en este caso, el Grupo Parlamentario Popular nuevamente va
a apoyar este rechazo, porque, ya lo decíamos en aquel momento, la Conselleria de Agricultura, la consellera, como usted bien ha dicho, ya nos alertaba a todos de que había que rechazar las condiciones conocidas del acuerdo porque iban a afectar de
manera muy negativa, tremendamente negativa, como usted está viendo, a las producciones mediterráneas y, de manera especial, a las valencianas.

Este acuerdo, se decía en aquel momento y se reitera ahora, que ya es una realidad, que tiene una
incidencia especialmente negativa para la Comunidad Valenciana, con la
consiguiente destrucción que puede llevar de empleo y de exportación en un momento tan crítico como éste.

La Conselleria de Agricultura en aquel momento planteaba que determinadas
concesiones no podrían ser aceptadas.
Y el Grupo Parlamentario Popular así se lo apoyaba, y tuvimos también el respaldo de su grupo.
Y planteaba que el acuerdo alcanzado por el Consejo
de Ministros no fuera ratificado.

Los productores y los comercializadores también abogaban por potenciar previamente los controles aduaneros.
Y además se unieron concretamente con los italianos y con los franceses con el fin de
ejercer una mayor fuerza y provocar un rechazo conjunto de este acuerdo.

Es evidente lo que usted ha dicho en su proposición, que los países terceros, como es el caso de Marruecos, tienen unos costes de producción sensiblemente inferiores a los nuestros.
Está claro y sabemos todos cuales son los motivos, que no son otros, como usted
mencionaba, que la mano de obra puede llegar a ser de diez a veinte veces
inferior a la de los países desarrollados, como consecuencia del nivel de desarrollo de estos países, y además de algo que yo creo que nos debe de alertar a todos, y es la escasa o nula
protección social a las personas.
Pero sí que, evidentemente, lo que hace es que nuestros productos sean mucho menos
competitivos.

Por todo ello, le adelanto, como ya le había dicho antes, le propongo la postura del Grupo Parlamentario Popular, que no es
otra que la de apoyar su proposición no de ley.
Y decir que lamento tremendamente, yo esperaba que en estos
momentos esta proposición fuera aprobada por unanimidad, porque yo misma me he sentido sorprendida
cuando he revisado el acuerdo anterior.
Pero esta es.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies a la senyora Iranzo.

Per a rèpliques, el senyor Morera pareix que demana la paraula?

Molt bé, té la paraula.

El senyor Morera Català:

Sí, bé, jo estic un poc sorprés.

Primer perquè, segons la documentació que tenim i jo recordava, el Grup Socialista, i concretament la diputada
Salvador, sí que van votar a favor de la proposta del Partit Popular, que votàrem mosatros, segons l'acta de la comissió que ací figura.
La senyora Salvador, del Grup Parlamentari Socialista, que presenta una
esmena in voce per a suprimir la referència al semestre de la presidència europea.
Sotmesa a votació la proposició no de llei, la del Partit Popular, amb l'esmena in voce, es aprovada per unanimitat.

No sé si serà un error de l'acta o què, però el que jo no entenc és la deriva del Grup Socialista.
Perquè, per una banda s'està demanant que en este estatut que ja és.
.
.
el títol VII, des del nostre punt de vista, pobre, s'està reclamant una acció exterior per part del govern valencià.
I ara, quan es tracta de reclamar la defensa dels interessos valencians en matèria hortofructícola s'absté.

Jo no ho entenc, la veritat, no és comprensible.
Però bé.
I com se vota una esmena, una proposta de resolució del Partit Popular que va en esta línia, i ara s'abstenen.
Jo la veritat és que no ho entenc.
Però bé, segurament tindrà la seua explicació.

Quina és la novetat de la nostra proposició no de llei?
Que efectivament nosaltres votàrem a favor, en principi per unanimitat, si no hi ha.
.
.
, segons acabem d'aprovar l'acta.
Però des del moment que nosaltres hem demanat que el govern valencià inste el govern central perquè la Unió Europea en la ratificació de tal se fera una sèrie d'actuacions, i hem vist ací el que ha fet la consellera, senyora Maritina Hernández, doncs pareix que el govern central no ha tingut massa interés en tot açò i ha deixat, i tots sabem com funciona la Comissió Europea, que la Comissió Europea aprove este acord.
I ara s'haurà de ratificar pel Govern d'Espanya.

Per tant, estem en el tràmit establert en les disposicions del Tractat de Lisboa perquè este acord puga en un moment donat modificar-se o ratificar-se, etcètera, etcètera.
Per tant, hi ha partida.

Ja sé que és molt difícil!
Però el que no podem és abstindre-mos d'eixa partida.
Però el que mos estem abstenint és de la defensa dels interessos valencians.
I jo no entenc per què la proposició no de llei del PP és bona en aquell moment determinat, i ara la que planteja el Grup Compromís no?
Si està en la mateixa línia.

Per tant, jo me ratifique en el que he dit.
Agraïsc al Grup Popular la seua coherència en este punt, com la vam tindre nosaltres en votar aquella PNL.
I m'agradaria que a esta proposició no de llei se pogueren sumar tots els grups i, si no és així, doncs bé, s'hauran de donar les explicacions on s'hagen de donar.
Però jo crec que en la defensa dels interessos valencians hauríem de fer més pinya i no tant de partidisme.

Per tant, agrair la votació favorable del Grup Popular, i dir que esta hauria de ser una qüestió neuràlgica, com del corredor mediterrani, per a fer pinya en la defensa del nostre
sector hortofructícola, els nostres cítrics, davant el que ha estat sempre, que ha estat moneda de canvi en les
negociacions d'Espanya davant la Unió Europea.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Socialista, per a la rèplica, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Tres segons.

Dir-li al senyor Morera que la proposició no de llei última que va presentar el Grup Parlamentari Popular en esta comissió, que va ser defensa pel meu company Toni Lozano, ens vam abstindre.
La mateixa
proposició no de llei es va presentar en la Comissió d'Agricultura i ens vam abstindre.
I, evidentment, ens correspon, per la coherència que vosté reivindica, abstindre-mos en el dia d'avui.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Debatuda la proposició no de llei i substanciades les rèpliques, anem a passar a la seua votació.
Vots a favor?
9 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
I abstencions?
4
abstencions.
Per tant, queda aprovada la proposició no de llei.

Compliment de la Resolució 369-2/VII, aprovada per la Comissió d'Afers Europeus en la reunió del dia 23 de juny de 2010

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el cinqué: Compliment de la Resolució 369-2/VII, aprovada per la Comissió d'Afers Europeus en la reunió de 23 de juny de l'any 2010.

«La Comissió d'Afers Europeus, en la reunió del dia 23 de juny de l'any 2010, ha debatut el text de la proposició no de llei sobre el nou acord agrícola signat entre la Unió Europea i el Marroc, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

»Finalment, l'acord amb el que hi ha establert en l'article 162 del reglament, ha aprovat el text de la proposició no de llei en la resolució següent:

»Resolució.

«1.
Les Corts acorden instar el Consell perquè alhora inste el Govern d'Espanya a:

»Promoure la no ratificació de l'acord en els termes actuals i a posar en marxa una política clara en suport de la nostra agricultura i els nostres agricultors a
Europa.

»Exigir a la Unió Europea que introduesca el principi de reciprocitat en les relacions comercials
amb països tercers i que es preguen mesures per a un control real i efectiu de l'entrada de productes hortofructícoles en les duanes.

»2.
Que del grau de compliment d'aquest acord es reta compte a Les Corts en el termini de tres mesos.
»

S'ha tingut ací comunicació per part de la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació en la qual li comunica a la molt excel·lent presidenta de Les Corts:

«La consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, en relació amb la Resolució 369-2/VII, aprovada per la Comissió d'Afers Europeus, en la reunió del dia 23 de juny sobre el nou acord agrícola entre la Unió Europea i el Marroc, informa que:

»En data 30 de març de l'any 2010 es va remetre a la ministra de Medi Ambient, Medi Rural i Marí l'escrit que s'adjunta, sol·licitant l'adopció per part del Govern d'Espanya de les mesures oportunes sobre l'esmentat acord i sobre la necessitat d'aplicar el principi de reciprocitat en les relacions amb països tercers.

»I en compliment, a més, de la Resolució 288/VII, adoptada en els mateixos termes que la present per la Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca.

«I també s'ha reiterat esta sol·licitud en totes aquelles reunions que he mantingut amb motiu de les conferències sectorials o en qualsevol altre encontre amb els responsables del
Ministeri de Medi Ambient, Medi Rural i Marí, com, per exemple, la reunió amb el secretari d'estat de Medi Rural i Aigua en l'actual mes de setembre.

»Cosa que li comunique perquè es prenga coneixement i als efectes de donar per finalitzat el compliment de la
resolució abans referida.

»València, 24 de setembre de 2010.

»La consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació.
Maritina Hernández Miñana.
»

Per tant, amb això donem compte de la resolució adoptada en el seu dia.

Proposició no de llei, de tramitació immediata, sobre el corredor mediterrani

El senyor president:

I ara passem al nou punt de l'ordre del dia, que per unanimitat hem acordat, en el qual se tramita una
proposició no de llei de tramitació immediata, i això va a suposar la retirada de la proposició que havia en este cas impulsat el Grup Parlamentari Popular, en registre d'entrada 67.
352, i aprovada en la Mesa i Junta de Portaveus del passat dia 30 de
novembre.

Ara la senyora secretària donarà lectura a la proposta de resolució signada pels tres grups parlamentaris i la sotmetrem a votació.

La senyora secretària:

«Propuesta de resolución.

»1.
Las Cortes acuerdan respaldar el firme posicionamiento del Consell en la
reivindicación del corredor mediterráneo como eje de vital importancia para nuestra comunidad.

»2.
Les Corts acuerdan instar al Consell para que éste, a su vez, reclame al gobierno de la nación la puesta en práctica del compromiso manifestado sobre el corredor mediterráneo, a través de la necesaria inversión en este eje ferroviario, es especial entre Valencia, Castellón y Tarragona, vital para el desarrollo económico y la competitividad en nuestro territorio.

»3.
Les Corts acuerdan instar al Consell para que este, a su vez, solicite al
gobierno de la nación la inclusión del corredor mediterráneo entre las redes transeuropeas de transporte, como eje prioritario y
diferenciado, así como su financiación suficiente por parte de la Unión Europea.

»4.
Les Corts acuerdan instar al Consell para que dé soporte fehaciente, público y notorio al manifiesto que el 12 de enero de 2011, será presentado ante el Parlamento Europeo por la asociación sin ánimo de lucro Ferrmed, con las propuestas concretas para disponer de una red
ferroviaria principal y que se incluya el corredor mediterráneo como proyecto prioritario de la Unión Europea.

»Cinco.
Que el grado de cumplimento de este acuerdo se dé traslado a Les Corts en el plazo de tres meses».

Lo firman todos los grupos parlamentarios: Compromís, Socialista y Popular.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Anem a passar a votació la proposta que acaba de donar lectura la senyora secretària.
Vots a favor?
Estaríem parlant, en este cas, que per unanimitat és aprovada la proposició no de llei de tramitació immediata.

Els grups parlamentaris que vullguen expressar el seu sentit del vot i
argumentar-lo, tenen la paraula.

¿Senyor Morera?
¿No?
Doncs, bé.
Si algú vol fer ús de la paraula.
.
.
La senyora Salvador pareix que vol parlar.
Té la paraula.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

Evidentment, al marge que el nostre vot haja sigut a favor, no voldria deixar
de posar damunt la taula i que consten algunes qüestions que, per part del Grup Parlamentari Socialista, considerem que són transcendents.
Sobretot, perquè ens agradaria aprofitar l'ocasió per donar la benvinguda al Grup Parlamentari Popular a la reivindicació del corredor mediterrani com eix prioritari de les xarxes transeuropees de
transport.
Li recorde que quan el senyor Aznar era president del govern en l'any 2003 i la senyora Loyola de Palacio, malaurada, comissària europea, no van reivindicar ni incloure el corredor mediterrani com eix
prioritari de les xarxes transeuropees de transports.

També, m'agradaria recordar-los que el dia 1 va haver una acció a Brussel·les amb la presència de les cambres de comerç, la societat valenciana, l'Institut Villalonga, i la Generalitat valenciana no estava.
Que durant el
semestre de presidència espanyola de la Unió Europea es va pactar, també, amb el Grup Popular, al Congrés dels Diputats -perquè com es va pactar l'agenda també es va pactar aquesta qüestió- lluitar per incloure el corredor mediterrani com eix prioritari de les xarxes
transeuropees de transport i la fermesa de les gestions del Govern d'Espanya, pensem que són inqüestionables.

Per una altra banda, reafirmar amb el nostre vot a favor el treball, la
convicció del govern socialista abans, durant el semestre de presidència europea, i, ara, el treball sense treva, incansable, per incloure el
corredor mediterrani com eix prioritari de les xarxes transeuropees de
transports i reivindicar per concloure, una altra vegada, donar la benvinguda
al Grup Popular a aquesta reivindicació junt amb el Grup Socialista.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyor Morera, ¿vol dir vosté alguna cosa?

El senyor Morera Català:

Molt breument.

Tot el que ha dit la diputada Salvador segurament és cert i així també és cert que el govern central en els pressupostos generals de l'estat no ha posat ni un duro per al corredor mediterrani entre València i Tarragona.
Sí que ha posat mil milions d'euros per al corredor mediterrani des de Barcelona cap a la frontera.

Vull dir en això que el nostre grup parlamentari és el que més retrets podria fer sobre el que ha passat, esta falta d'infraestructura.
Però, jo, el que reclame és que fem pinya en una qüestió tan estratègica que si no aconseguim que es faça, i en estos moments damunt la taula del ministeri n'hi ha dos o tres opcions, que és la del corredor pels Pirineus, que no s'ha descartat pel govern central, i, l'exministra, la senyora Magdalena Álvarez és qui està recolzant en la comissió de transports del Parlament Europeu, com a portaveu socialista, que està marcant l'oposició, que és una barbaritat ambiental, perquè pujar els
containers a mil metres és una barbaritat, però, el que no tenim en estos moments clar és quina va a ser la decisió del govern central, si va a prioritzar el corredor mediterrani o el corredor
pirenaic.
¡No ho sabem!

I, per tant, quan més unitat interna tingam per a defensar esta infraestructura fonamental, millor,
perquè, si no, si no ho aconseguit, ja hem vist que la Ford decidirà anar-se'n, la Ford ha decidit fer l'últim model en una factoria en Estats Units.
I mos podem quedar sense la primera
indústria valenciana, encara que, per desgràcia, pague els seus impostos a Madrid.

Per tant, tot el que s'ha dit és cert, podríem afegir encara moltes més coses, però jo el que reclame és que busquem un mínim denominador comú en polítiques rellevants per als nostres interessos perquè, si no, estarem tirant-mos pedres a la nostra teulada.
¡Perquè els altres ho fan!
¡Vostés ho fan en altres comunitats autònoms!

I dir i assenyalar que crec que seria convenient que, davant esta important
presència de Ferrmed, que és una associació sense ànim de lucre, que està en línia amb el que estem reclamant i que els seus interessos coincidixen amb la
nostra posició, perquè hem de recordar que hi ha una visió de no fer un corredor mediterrani, sinó que des d'Algesires se passe per la meseta, Pirineus i cap amunt.
Però, concretament, una vegada que Ferrmed, que és una associació transestatal, potent i que té unes visions clares, econòmiques, que van molt més enllà d'una visió professional, crec que seria convenient que les Corts valencianes estigueren
representades en la presència d'esta important reunió, que tindrà lloc al Parlament Europeu a Brussel·les.

Crec que mos ho hauríem de plantejar d'estar presents acompanyant la societat civil en una reivindicació que coincidix amb el que estem demanant des d'esta comissió parlamentària.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Popular, la senyora Iranzo, per a explicar el sentit de vot
del seu grup.

La senyora Iranzo Martín:

Muchas gracias.

Bueno, yo, en primer lugar, quiero decir que no puedo comprender cómo usted habla de bienvenida cuando ya en esta Comisión de Asuntos Europeos se aprobó por unanimidad de todos los grupos una proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Popular que, precisamente, pedía el apoyo al corredor mediterráneo por parte del gobierno central.

Que el corredor mediterráneo es fundamental para los intereses de los valencianos, yo creo que es algo
que ya nadie duda, que está apoyado por las cámaras de comercio, por la sociedad civil y por el gobierno.
Y tengo que decir
que se trata de un itinerario ferroviario capaz de impulsar, además, el transporte de mercancías desde Estocolmo hasta Algeciras, en una línea de ancho europeo que sitúa los puertos de Alicante, Valencia y Castellón en una posición verdaderamente estratégica.

Quiero decir que el corredor, por lo tanto, constituye una garantía para garantizar el tráfico de mercancías en el Mediterráneo y quiero decir, porque yo es que no lo entiendo, pero aquí mismo se ha comentado anteriormente por el secretario autonómico, y, ahora, yo lo vuelvo a recordar porque creo que es fundamental, y es que
este corredor ha sido ampliamente reivindicado por el gobierno de La
Generalitat.
Y ustedes lo han oído exactamente igual que yo, que el propio presidente Camps ha ido hasta cinco
veces a Bruselas para reivindicarlo.

Creo que es una verdadera necesidad, creo que debemos estar unidos en esto, y,
también, desde el Grupo Parlamentario Popular creemos que se hace necesario que el
gobierno de la nación exija con rotundidad un apoyo de financiación europeo para este corredor y, también, es imprescindible que, desde luego, invierta él mismo en este corredor porque es básico para los intereses de los valencianos.

Tengo que decir que también nos parece fundamental el apoyo que hemos dado en esta propuesta de resolución a la propuesta presentada por el Ferrmed porque, evidentemente, lo que refleja
es un interés clarísimo de los intereses valencianos.

Y tengo que decir que apoyo al señor Morera en lo que dice en esto, que es fundamental, como me hubiera encantado
que hubiera ocurrido en la anterior, que estemos absolutamente unidos.
Y si a
alguien hay que darle la bienvenida es a ustedes.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Iranzo.

Por lo tanto, se ha explicado ya la posición de cada grupo parlamentario que ha quedado suficientemente clara.
Agradecer a
todos los grupos la voluntad de acuerdo y de consenso en esta materia, de
manera especial al grupo proponente y al grupo -digamos- que ha enmendado de alguna manera y que ya, en la comisión de ayer de obras públicas se vio un acuerdo en esta dirección -como se ha dicho aquí por parte de todos los portavoces- en una materia y en una infraestructura estratégica necesaria y que transciende a los intereses económicos de la propia comunidad autónoma por ser un eje transversal de mercancías, un eje transversal económico de primer orden.

Y haciéndonos -yo creo- eco de la petición, en este caso, de los grupos parlamentarios, desde la mesa de la comisión se harán las gestiones oportunas para que pueda haber una representación de esta comisión cuando Ferrmed a primeros de enero haga una presentación del proyecto y del manifiesto -que ya han hecho público- de apoyo a la red transeuropea, conocida como corredor mediterráneo, en el Parlamento Europeo.
Si no me equivoco, el 12 o el 13 de febrero se
producirá ese hecho.

Por lo tanto, lo normal es que, si podemos, se prepare una delegación de esta comisión que apoye las demandas y las reivindicaciones de la sociedad civil, y que allí, el parlamento valenciano, como institución, esté presente apoyando este tipo de iniciativas y siendo coherentes con lo que se ha
votado en esta comisión y la posición unánime que hemos tenido.

Por lo tanto, los servicios jurídicos de la comisión que pongan en marcha los mecanismos oportunos dirigiéndose a la mesa de Las Cortes.
Y nada más.
Con eso daríamos por finalizada la sesión.

Agradecer a todos los miembros de la comisión el tono, la amabilidad y la cordialidad de la misma y hasta la próxima sesión que tengamos.

Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 6 minuts)