Reforma%20Estatut%063383.09.04%20macro.html





Comissió d'estudi sobre la possibilitat d'una reforma àmplia de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana per a adequar-lo a les necessitats actuals realitzada el dia 4 de setembre de 2014.
Comença la reunió a les 10 hores i 32 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 1/III.

El senyor president:

Es reprén la sessió de la comissió d'estudi d'una possible reforma de l'Estatut.

I pregue que, en primer lloc, la senyora secretària comprove el quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Com les seues senyories saben, l'acord adoptat en la darrera sessió era que hui procediríem a l'anàlisi de les distintes propostes…, al debat i votació de les distintes propostes que els grups parlamentaris han fet respecte d'aquells temes que consideren que són susceptibles de discussió al llarg d'esta comissió.

La mesa, per a facilitar l'enteniment de quines qüestions s'estan parlant en cada moment, i sobretot per al moment de la votació, ha fet una numeració dels distints punts de cada una de les propostes que tenen les seues senyories en la carpeta, per tal que quan s'acabe el debat i passem a la votació, puguen identificar clarament aquells punts que desitgen que se voten separadament de la resta.
Esperem que tinguen a bé acceptar-ho i que utilitzem este procediment, si ningú s'oposa.

En este sentit, com ja és tradicional en este tipus d'assumpte, en primer lloc, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Lluís Torró per a defensar la seua proposta o per a referir-se a les altres propostes -pot en eixe torn-, perquè anem a fer un únic debat de totes les propostes.
De menor a major, deu minuts cada representant del grup parlamentari i una possible rèplica de cinc minuts també.

Té la paraula el senyor Torró.

Propostes de treball dels grups parlamentaris.
Debat i votació

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé.
Com nosaltres ja vam insistir al principi, que si es constituïa aquesta comissió i si eixe era el debat, manifestem que no anem a participar en una comissió que entenem que és un simple paripé del que hauria de ser un autèntic plantejament de reforma estatutària.

Mentres estem ací dedicant-nos a debatre no sabem exactament què -ara després parlaré de la proposta i de com s'han plantejat les votacions i les nostres reticències sobre això-, mentres ací estem parlant d'açò, el PP, per quarta vegada, de forma unilateral, a través del president de Les Corts, que exercix no sé exactament de portaveu de què, retira la reforma que ja està en marxa en el Congrés dels Diputats.

Una reforma que va eixir per ample consens, o per ampla majoria, millor dit, en estes Corts i que aborda un tema que és important per al futur del nostre país i que té molt a vore amb la principal preocupació i el principal problema que afronten les institucions valencianes, que és el tema que té a vore amb la falta de finançament.
No és la reforma que resoldria el finançament, però, almenys, d'alguna manera implica posar damunt la taula el debat.
El Partit Popular es nega a dur endavant açò.
Per tant, no sabem què estem fent exactament ací.
¿Val?

Segons sembla ací es tracta de propostes de regeneració democràtica.
El PP parla de regeneració democràtica, quan per una altra banda està tractant de dur endavant una reforma en solitari sobre la llei electoral, que el que tracta és de blindar majories absolutes en la qüestió d'elecció dels alcaldes i reforçar el model caduc del bipartidisme, que en estos moments la ciutadania està rebutjant de forma cada vegada més ampla.

Es parla de regeneració democràtica, el Partit Popular, quan l'única cosa…, o una de les coses que realment necessita regeneració democràtica en este país és el mateix Partit Popular.
Un partit que està finançant-se i s'ha finançat de forma irregular, com ho demostra una gran quantitat d'informes de la mateixa policia.
Un partit que ha estat afectat per corrupció generalitzada i que té una gran quantitat de càrrecs públics que s'han vist forçats a dimitir i que han estat davant els tribunals imputats per qüestions de corrupció.
Un partit que funciona a través d'uns mecanismes interns que de forma suau, podem qualificar-los com de poc democràtics i d'una tendència fortament autoritària.

Que el Partit Popular parle de regeneració democràtica, quan està oposant-se de forma sistemàtica a totes les propostes que l'oposició ha dut en esta legislatura a les mateixes Corts Valencianes per a millorar el funcionament, per a fer més transparent les institucions, per a millorar el control del legislatiu sobre l'executiu i sistemàticament han estat rebutjades, ara vénen ací a parlar-nos de reformes electorals i de no sé exactament què més.

Un partit que exercir el govern de forma tan poc transparent com que sentència rere sentència del constitucional estan fent-li rectificar sobre les formes amb les quals es relaciona l'executiu amb el parlament.
De poc aprofita qualsevol reforma electoral que siga, si realment el mateix parlament no comença a plantejar-se quines són les seues funcions i com té de funcionar de forma adequada.
Interpretacions reglamentàries absurdes que eviten els debats polítics i un llarguíssim etcètera.
Eixe és el partit que ara ve ací a plantejar no sé què de regeneració democràtica.

I per una altra banda, jo m'he trobat amb la sorpresa, quan he vist això, quan he vist la documentació, i tot este esmicolament de propostes retallades, de la forma de plantejar-se, sincerament, no entenc per què es fa d'aquesta manera.
¿Val?

I no entenc per què es fa d'aquesta manera, en primer lloc, perquè, en tot cas, els qui haurien de plantejar-se si volen o no retallar o canviar les propostes que es fan i dir quines es voten sí o no, haurien de ser els mateixos grups parlamentaris, perquè jo no entenc els criteris de per què es separa, per exemple, el tema de la democràcia i participació ciutadana en el nostre plantejament en tres qüestions diferents.
Tres qüestions diferents que nosaltres entenem que són perfectament relacionables.

I ahí entra un poc la filosofia i demostra la inviabilitat que té esta comissió, perquè ací no es tracta d'assentar-se a discutir obertament de tot el que en estos moments seria necessari actualitzar de l'Estatut d'autonomia, sinó que es tracta d'una reforma limitada estrictament pels interessos i els desitjos del Partit Popular i que després acceptarà o no acceptarà de forma graciosa allò que de l'oposició vinga o no vinga.
¿Val?

Entenem que una bona voluntat per a fer açò senzillament haguera estat molt fàcil, és a dir, un toc per telèfon del portaveu del Partit Popular als portaveus de l'oposició i dir: «Mira, anem a vore si ens assentem i quines coses podem acceptar i quines coses no podem acceptar.
»

Quan no es fa això, senzillament es ve ací a dir: «Açò ho volem i açò no ho volem.
» I, per tant, si açò ho volem i açò no ho volem, nosaltres insistim que no anem a entrar en eixe joc.
Es discutixen les propostes de l'oposició en el seu conjunt i discutixen globalment, i partir d'ahí es tracta d'arribar a un cert consens en quines coses a la millor es poden deixar al marge, partint de l'acceptació de la voluntat manifestada per l'oposició, sobretot tenint en compte una cosa molt clara.
Açò s'ha plantejat teòricament com a una comissió d'estudi.
I quan un es planteja una comissió d'estudi per a una reforma de l'Estatut, se suposa que, en principi, tot és acceptable com a reforma de l'Estatut, perquè, de fet, el mateix títol de la comissió, que en la proposta del Partit Popular ja estava d'alguna forma refet per a posar el que no dia el títol de la comissió, parlava de la reforma de l'Estatut en el seu conjunt.

Per tant, el Partit Popular està demostrant de forma molt clara que no té absolutament ninguna voluntat d'arribar a ningun tipus de consens en la matèria que estem plantejant i que açò és una espècie d'operació de màrqueting que va a tindre dos finalitats claríssimes: d'una banda, tractar de fer vore a la ciutadania que el Partit Popular està preocupat per la regeneració democràtica, cosa que potser siga la més falsa de totes les que s'han dit en els últims temps en el debat polític; i la segona qüestió és tindre-mos als grups de l'oposició ací entretinguts a discutir sobre una cosa que al final tot dependrà de l'estricta voluntat del Partit Popular de tirar endavant o no determinades coses.
I algunes d'elles, a més, quan no tenen el consens suficient per a poder fer la reforma de l'Estatut perquè no disposen de la majoria qualificada suficient.

En definitiva, les raons són moltíssimes per a les dos coses, per a demostrar que açò és un paripé que no van a cap lloc, per a demostrar que el Partit Popular no té cap voluntat de regenerar democràticament absolutament res i per a demostrar que el que vol fer ací senzillament és un paripé, un remedo que li faça vore….
, vaja a aparentar davant la ciutadania allò que no és, és a dir, just el contrari del que és, que és un partit que no està per la regeneració democràtica, sinó tot el contrari: estava per la perpetuació del règim corrupte i caduc que en estos moments impera en el nostre país i en el conjunt de l'estat.

I, per tant, Esquerra Unida anuncia que no va a participar en aquesta comissió.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

La presidència vol fer un aclariment al senyor Torró, i és que si ha llegit l'escrit en què se li envia eixe esquema de possible votació, l'escrit diu: «Amb la finalitat de facilitar la identificació a l'hora de votar el contingut de cada apartat, donat que alguns d'ells contenen temes distints -vosté enumera a la millor, o qualsevol grup, 1, i dins de l'1 hi ha diversos temes, que són distints-, per a facilitar la seua identificació, la mesa de la comissió especial d'estudi de tal, proposa, proposa -o siga, que no imposa res, proposa, si vosté llig l'escrit vorà que ho diu-, que s'utilitze la numeració ordinal que per a cada proposta hem assenyalat, perquè no existisca cap dubte en el procediment de votació.
¡Proposa!

Vosté sap que qualsevol grup parlamentari té la possibilitat de demanar en votació que de forma separada… Estem fent unes lleis: «L'esmena número tal, número tal, la vull de forma separada.
» (Veus) Bé, però és una decisió que prenen els grups.
Encara que la presidència i la mesa -no, és un aclariment, no és un debat- encara que la presidència i la mesa haja fet una proposta, si algun grup no vol…, si els grups no volen separar ningun d'eixos punts i votar-los globalment, ni la mesa té res a vore ni la mesa s'oposarà.
(Veus) Sí, però sense polèmica.
Només és un aclariment.

El senyor Torró Gil:

Vosté ho ha aclarit.
Jo vull aclarir la meua posició.

El senyor president:

Sí, diga.

El senyor Torró Gil:

Entenc que açò no és una llei, ni tan sols és una proposició no de llei en què tinguem punts a debatre.
Són propostes de treball.
I, per tant, em sembla que està absolutament fora de lloc açò de tractar de separar les propostes, sense que a més els que fan les propostes hagen sabut res d'esta prèvia separació de propostes, que ha sigut una qüestió que la mesa, en la qual la majoria la té el Partit Popular, ha decidit fer-ho d'eixa forma.

El senyor president:

Senyor Torró, des de despús-ahir té vosté en el seu grup esta proposta.
¿Que no sabia res?
Consulte-ho en… (Veus) Des de despús-ahir, des del dia 2 de setembre, ¿eh?

Senyor Morera, és el seu torn.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Com ja vaig manifestar en l'anterior reunió d'esta comissió d'estudi, el Grup Compromís té una màxima…, màxim respecte per la dignitat de la institució, de les Corts Valencianes, té un màxim respecte pel nostre autogovern.

Tant és així que hem formulat propostes perquè estes Corts ja mamprenguen la seua activitat i se puguen convocar comissions legislatives i se puga convocar el ple.
Fins i tot n'hi han comunitats autònomes que estan realitzant el seu debat de política general.

Nosaltres estem parats i estem en l'única comissió, que és esta comissió d'estudi, per la majoria absoluta del Partit Popular, no perquè els grups de la cambra no hagen presentat propostes d'actuar, de reunir la Diputació Permanent davant els gravíssims problemes que tenim i reunir-nos i anar analitzant les qüestions que hem d'analitzar.

Davant això, ens trobem un president que fuig de la realitat, que no dóna la cara, que s'amaga.
I ací tenim esta comissió que s'ha convocat per a estudiar una possible reforma de l'Estatut d'autonomia.
Nosaltres dins el respecte enorme que tenim per les institucions i pel nostre autogovern, estem ací explicant la nostra posició.

Este no és el respecte que ha tingut el Partit Popular, i concretament el seu president, Juan Cotino.
Trenquen un consens bàsic de tots els partits, de tots els grups parlamentaris, que en el 2011 aprovàrem una reforma de l'Estatut d'autonomia, una reforma de la reforma del 2006.
Reformàrem l'Estatut al 2006, amb els vots de dos grups parlamentaris i poc després, al 2011, vam fer una reforma puntual.

Hi hagué un consens.
El Grup Compromís va donar suport a esta reforma.
I este consens se tenia d'haver expressat en una actuació en el Congrés dels Diputats que unilateralment el Grup Popular, trencant el consens d'estes Corts, ha impedit que esta reforma duguera el tràmit oportú al si del Congreso de los Diputados, quatre vegades.
Quin respecte mos van a tindre en altres comunitats autònomes des del Congrés dels Diputats si per mor de la majoria absoluta del Partit Popular se retira de l'ordre del dia sense informar als grups parlamentaris, sense respectar el mateix Ple de les Corts Valencianes, se retira unilateralment una proposta de reforma que des de 2011 està damunt la taula.

El Partit Popular ha dinamitat un consens bàsic que haguera permés, i ara en parlarem, importants beneficis, millores, xicotetes però importants millores, a la nostra sostenibilitat econòmica i a la inversió pública territorialitzada del Gobierno de España.
Això és responsabilitat del Partido Popular.
Nosaltres, per l'aspecte institucional, estem ací.

No pot ser, i això ataca directament al que és la normalitat democràtica d'estes Corts, que ens enterem que el president de Les Corts, senyor Cotino, reitere altra vegada al president de Les Corts, per una carta, sense que tinguem coneixement els grups de l'oposició, retirar de l'ordre del dia que estava previst de la reforma necessària de l'Estatut d'autonomia.
Ho tenim ací, ens enterem pels mitjans de comunicació d'esta retirada.
Gràcies als mitjans de comunicació ens hem pogut enterar d'això i els grups de la cambra no ens hem assabentat i ens hem reunit.
Però el president de Les Corts ni tan sols ens ha informat.

El Partit Popular porta una dinàmica d'atemptar i atacar a les institucions de l'autogovern valencià.
No és comprensible que una consellera ataque a un òrgan, com és l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, incorrent en el que nosaltres considerem que pot ser matèria de prevaricació «si no fas el que et dic, te privaré dels recursos econòmics dels pressupostos».
Això és com qualsevol alcalde que li poguera dir a un tècnic «si no fas el que vull, te destituiré».
Això directament pot incórrer en matèria de prevaricació.

Vostés atempten contra els elements fonamentals i els consensos bàsics del nostre autogovern.
Vostés estan fent un dany irreparable al nostre autogovern.
Vostés no creuen en l'autogovern valencià.
Vostés han dinamitat els consensos bàsics.
I què volen, que vinguem els grups de l'oposició a vore, a analitzar, a estudiar una possible reforma d'un estatut, una altra?
Eixe és el respecte institucional que vostés tenen?
Des d'un punt de vista progressista, si tenim una reforma, la de 2011, s'havia d'haver concretat ja.

Saben vostés el preu de la seua incapacitat, de la seua submissió a Madrid, de vore's en una defensa de la nostra reforma, del nostre autogovern a Madrid per a tramitar eixa reforma i vore si els seues col·legues, com han fet en tantes ocasions, voten en contra dels interessos del poble valencià.
Vostés defensen el poble valencià o defensen el PP?
Vostés no defensen els interessos estratègics del poble valencià, vostés estan en contra.
Perquè si vostés defensaren el que ací hem acordat, haguérem tramitat ja la reforma de l'Estatut d'autonomia que per consens aprovàrem en estes Corts.

La seua incapacitat saben vostés el que ens ha costat?
1.
270 milions d'euros.
(Remors) No, no, no.
Dades de la Cambra de Contractistes de la Comunitat Valenciana.
La infrainversió pública territorialitzada ha suposat que en els pressupostos generals de l'estat del senyor Mariano Rajoy, president nacional seu i el seu jefe en Madrid, la diferència entre el que s'ha invertit a través dels pressupostos generals de l'estat i el que s'ha deixat d'invertit i si haguérem tingut la clàusula, la disposició addicional, segurament el gobierno de Mariano Rajoy haguera fet el que ha fet en Catalunya i en Andalusia.

En 2012 ens han faltat 350 milions d'euros d'inversió pública territorialitzada, són dades oficials; 2013, 481 milions d'euros; 2014, 439.
Total 1.
270 milions d'euros.
Saben vostés quants llocs de treball es podien haver creat en esta inversió pública territorialitzada?
Saben vostés quantes economies domèstiques familiars podien haver tirat endavant gràcies a esta inversió?
Saben vostés que podíem haver tingut inversions en elements estratègics que no s'han acomplit, com és el Pla de rodalies, que vostés van proposat a bombo i platerets, però que no s'ha fet res?
Diners de rodalies, el museu Pius V, les depuradores.
Això és inversió pública territorialitzada, això són llocs de treball.

Perquè en març de 2011 s'aprova i teníem durant 2011 dos ocasions que per economia processal se podia haver sotmés a referèndum esta reforma, en les eleccions autonòmiques de 2011 una i en les eleccions generals de novembre de 2011 dos.
Però la seua incapacitat per a impulsar el que ací hem consensuat és el que ens aboca a la gravíssima situació que tenim.

Vostés hauran d'explicar per què la renda dels valencians, des que vostés governen, ha baixat 14 punts, la renda de qualsevol ciutadà, la renda per càpita dels valencians i valencianes ha baixat al 86% des que vostés governen.
Ens han empobrit més.
I no entrem a com han governat vostés i com han defensat un model de finançament.
Això és un altre tema.
Però en este punt concret que tenim un consens, els qui han estat incapaços de defensar eixe consens per a traduir en inversions públiques territorials han sigut vostés.
I això queda ahí per a la història.

Per respecte hem vingut, per respecte estem ací, per respecte amb les institucions que ens han costat tant de construir i que vostés estan dinamitant.
I què esperen de nosaltres, que ofrenem noves glòries al PP?
Ni pensar-ho.
Que continuem impassibles a l'ademán?
Ni pensar-ho.
Que ens continuem agenollant a Madrid?
Ni pensar-ho.
Ho fan vostés, als seus jefes sapiguent que això va a repercutir negativament en el benestar del nostre poble, en la nostra economia, en les nostres infraestructures, en el nostre benestar, per culpa seua.

Perquè escolten vostés, és que no hi ha Constitució per als valencians?
On està el principi d'igualtat per als valencians?
On està el principi d'equitat per als valencians?
Per què sempre, manen uns o manen altres, la inversió pública territorialitzada contemplada en els pressupostos generals de l'estat sempre és inferior a la mitjana, sempre?
I per què vostés quan governava Zapatero se'ls obria la boca dien el que dien i ara, quan mana el seu, callen i atorguen i es resignen.
Però és que la seua resignació, la seua subordinació suposa atur i falta de benestar.
Això suposa el descrèdit d'esta institució.

Per tant, no compten amb nosaltres per a seguir eixe joc.
Si no recuperen el consens bàsic i no fan que se retire eixa carta i se tramite ja el que ací hem acordat en 2011, no compten amb nosaltres per a continuar este joc que no mos porta a ningun lloc.
És que és evident.
No compten amb nosaltres per a ofrenar noves glòries al PP, no compten amb nosaltres per a que el poble valencià s'agenolle.
Nosaltres defensarem els consensos d'ací per a propiciar millores en el que és el nostre autogovern i millores en la inversió pública territorialitzada, perquè vostés estan danyant irremissiblement el nostre autogovern i el benestar del poble valencià.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Torres.

El senyor Torres Salvador:

Gracias, señor presidente.

Señor Bellver, los socialistas somos gente honrada, gente de fiar que cumple normalmente con su palabra y que respeta los acuerdos.
Ustedes, sin embargo, no.
Sin ir más lejos, la última encuesta la última encuesta de opinión que ha hecho pública La Generalitat en su página de transparencia indica que nada menos que el 83% de los valencianos no confían en el presidente Fabra.

Sin embargo, nosotros, a pesar de eso, les hemos dado muchas oportunidades.
La última de ellas fue cuando se decidió crear esta comisión de estudio.
Porque, fíjese, ya en febrero de este año, ustedes retiraron la propuesta de reforma de la ley orgánica de financiación de las comunidades autónomas, una propuesta que pretendía mejorar las asignaciones del estado a nuestra comunidad en materia de inversiones, una propuesta que hicieron ustedes en el año 2008, nada menos, se aprobó en estas Cortes en el año 2008.

Y fíjese, señor Bellver, en el año 2008 fue el año en el que más inversión en toda la historia de la Comunidad Valenciana se tuvo por parte del gobierno de España, que era cuando estaba el señor Zapatero.
Tuvimos el 9,61% del total de las inversiones del estado en todas las comunidades autónomas.
Y aún así, en ese año, ustedes decían que esta comunidad estaba siendo maltratada y por eso propusieron esa reforma de la ley orgánica de financiación de las comunidades autónomas.
Este año, en febrero, la retiraron.

Posteriormente, en el mes de mayo, votaron en contra de una proposición no de ley que el Grupo Socialista presentó en el Congreso de los Diputados para realizar una serie de inversiones en nuestra comunidad por parte del estado y a las que el propio presidente Fabra se había comprometido.
Porque dijo, a la vista de que teníamos menos inversiones de las que nos correspondían, que trabajaría con los distintos ministerios para conseguir convenios concretos para obras concretas.
Pues eso fue lo que hicimos en el mes de mayo, presentar eso.
Y ustedes, sus veinte diputados populares del PP de esta comunidad votaron en contra de esa proposición no de ley.

También han votado durante esta legislatura en cuatro ocasiones consecutivas en contra de nuestra propuesta de revisar el modelo de financiación en el que está siendo perjudicada especialmente nuestra comunidad.

Y, por último, en el pleno del pasado día 17, aprobaron la creación de esta comisión, pero, en cambio, se negaron a firmar una propuesta de resolución institucional, que sí que habían firmado el resto de los grupos políticos, que lo que pretendía era prácticamente lo que ustedes quieren, pues, que las inversiones del estado en nuestra comunidad para el año 2015 equivalgan o sea equivalentes al peso de nuestra población, que se proceda a la revisión inmediata del sistema de financiación autonómica, que se evalúe la deuda histórica y se establezca un mecanismo de compensación y, por último, que lo antes posible se produjera la ratificación en el Congreso de los Diputados de la reforma de la adicional primera del Estatuto.

Fíjese, señor Bellver, en tres ocasiones han pedido el aplazamiento de esta reforma de la adicional primera del Estatuto.
La última vez, que fue el año pasado, aún cumplieron mínimamente la forma.
Fue el vicepresidente, el señor Ciscar, el que dirigió un escrito a la Mesa de las Cortes para que la Mesa de las Cortes convocara la Junta de Síndics y fuese la Junta de Síndics la que decidía si se procedía o no al aplazamiento.
En esta ocasión ni siquiera eso, en esta ocasión se han dirigido directamente al señor Cotino, sin mediar escrito, por lo menos que nosotros conozcamos, por el medio y han procedido unilateralmente a adoptar la situación.

Pero, fíjese usted, a pesar de esas tres ocasiones en las que han retrasado el debate en el Congreso de los Diputados, nuestro grupo, nosotros o yo personalmente, era uno de esos dos valencianos que quedan, que todavía podían confiar mínimamente en el señor Fabra, porque ocho de cada diez no confían.
Pues, yo era uno de los que confiaba de que a la vista de que existe un clamor popular, porque es que hay un clamor popular en este momento, incluidos los empresarios, que nunca lo habían hecho, que está pidiéndole al señor Fabra que se plante ante Madrid y que exija lo que nos corresponde.
Porque, entonces, yo pensaba que en esta ocasión no íbamos a retirar o no íbamos a hacer una propuesta de retirada del orden del día en Congreso de los Diputados de la reforma de nuestro Estatuto, porque estamos perdiendo, ustedes se ríen cuando el señor Morera ha dicho lo que estamos perdiendo.
Claro que estamos perdiendo.

Si durante la etapa del señor Rajoy, en 2012, obtuvimos el 7,9% de las inversiones; en 2013 el 6,15; en 2014 el 6,2.
Mientras que la media en toda la etapa de Zapatero se acercó al 9% y hubo años en los que tuvimos más del 9% del total de las inversiones del estado.
Pero les da igual.
Aquí tienen que ser los empresarios los que reivindiquen los intereses y los derechos de la Comunidad Valenciana y, en cambio, el señor Fabra no lo hace.

Lo que está claro es que ustedes no pueden seguir con el doble juego.
Dicen aquí una cosa, porque les interesa de cara a engañar a los valencianos, pero luego hacen otra en Madrid.
Están pidiéndonos aquí un consenso para modificar el Estatuto, pero, por otra parte, están chantajeando a la Academia Valenciana de la Lengua, como ya ha dicho el señor Morera.
No, no se pueden tener ese tipo de actitudes.

La verdad es que si ustedes pudieran la academia valenciana, el Consejo de Cultura, el Consejo Jurídico Consultivo, el Síndic de Greuges, todas las instituciones de La Generalitat se las habrían cargado ya.
Porque ustedes, cuando tienen mayoría y pueden hacerlo, no lo dudan, no consensuan con nadie, no hablan con nadie.
Y ahora hablan con nosotros, porque obligatoriamente necesitan dos tercios para modificar el Estatuto.
De lo contrario, lo habrían modificado y habrían arrasado con todo lo que se les ponga por delante.

La verdad es que ustedes no tienen ningún interés en reformar el Estatuto.
La creación de esta comisión es una excusa para justificar la posición que tiene el Gobierno de España.
El Gobierno de España que en campaña electoral, tanto el señor Rajoy como el señor Montoro, dijeron que esta comunidad estaba mal financiada, que las inversiones no eran las que correspondía y que eso se rectificaría de inmediato.
Pues sí, la rectificación es que Montoro le dice a mi secretario general en Madrid que la Comunidad Valenciana ya tiene la financiación que le corresponde, porque está en la media.

Y nos dice también que el gobierno no está dispuesto, en este momento, a abrir el «melón» de la financiación porque puede promover agravios y enfrentamientos entre comunidades autónomas y el gobierno.

Lo que está claro es que el Gobierno de España no quiere ni oír hablar de reformas de los estatutos de autonomía, y menos cuando esas reformas impliquen un compromiso de recursos o un compromiso de gastos.

De hecho, las tres propuestas que ustedes hacen son propuestas que no tienen prácticamente ningún sentido.
La primera de ellas es, basada en la austeridad, la de la reducción del número de diputados, que el señor Fabra estimó que el ahorro -lo dijo en el año 2013-, que el ahorro podía ser unos setecientos mil euros.
Y yo…, les hemos replicado ya muchas veces, la Dirección General de Desarrollo Estatutario cuesta setecientos mil euros, justamente lo mismo que disminuir veinte diputados; y los asesores del señor Fabra cuestan también 772.
000 euros.
Es decir, que no sé qué ahorro hay ahí.

Además, esta propuesta de modificación la aprobaron en el pleno del Consell en noviembre de 2013.
La anunció el señor presidente en julio del año 2012.
La hizo oficial en el debate del estado de la comunidad del año 2012.
Se aprobó en noviembre de 2013, y todavía estamos esperando.

Es decir, tanta prisa que tienen y tanto interés que tienen en reducir el número de diputados y, sin embargo, el proyecto de ley orgánica que ha de modificar ese artículo del estatuto lo tienen ustedes ahí paralizado.

Podían perfectamente actuar, porque de lo que se trata en un momento de crisis es de tomar decisiones urgentes.
Podían haber reducido ya el número de altos cargos de La Generalitat, el número de ejecutivos de las empresas públicas… Ustedes han disminuido las empresas públicas, es verdad, las han reducido a la mitad; pero da igual, dejan a todos los directivos y dejan a todos los altos cargos allí, trabajando y cobrando.
Con lo cual, fundir dos empresas públicas, pues, no significa prácticamente ahorro alguno.

Podían también entrar en la modificación del funcionamiento de las diputaciones o en la disminución del número de asesores…

Es decir, hay muchas formas de contribuir a la austeridad y no precisamente la principal es la de reducir el número de diputados, empezando porque nuestra comunidad es la tercera comunidad autónoma que menos diputados por habitante tiene y la sexta o la séptima comunidad autónoma que menos cuesta su parlamento.
Por lo tanto, esa razón es una razón que se cae por su peso.

En segundo lugar, nosotros pensamos que la creación de esta comisión es simplemente una cortina de humo para no hablar de otros problemas.
Aquí los problemas principales son el paro, la pobreza en nuestra comunidad, la financiación insuficiente, la deuda, las inversiones insuficientes.
Pero de eso no les interesa hablar a ustedes.

Mire, han roto el consenso.
El señor Cotino el día 2 de septiembre, de forma unilateral, sin ni siquiera decírselo a la Mesa… Es que el señor Cotino celebró una mesa el día 2 de septiembre, y él había mandado un escrito el día 1 de septiembre al Congreso de los Diputados.
No lo puso en conocimiento de la mesa.
Y nosotros, el Grupo Socialista tiene presencia en la mesa.
Pues, no se enteró.
Nos tuvimos que enterar también por los medios de comunicación que el señor Cotino había pedido el aplazamiento de la reforma de la adicional primera de nuestro estatuto.

Mire, señor Bellver, el Partido Popular y, en especial, el presidente Fabra no pueden seguir poniendo de rodillas ante el gobierno central a los valencianos, y más aún cuando el Gobierno de España y, en concreto, el señor Rajoy ya ha dicho «no» al reconocimiento de la deuda histórica, «no» al fondo de nivelación, «no» a la revisión del modelo hasta que no pasen las elecciones autonómicas, «no» a la retroactividad del modelo de financiación, y también ha dicho «no» en reiteradas ocasiones a la reforma de la adicional primera del estatuto que nos permitiría tener una mejor financiación.

Mire, nosotros, igual que los valencianos, estamos ya hartos del ninguneo al que nos está sometiendo el Gobierno de España.
Y por esa razón nosotros no vamos a participar en esta comisión porque, en definitiva, el Partido Popular de la Comunidad Valenciana no pinta nada.
Está generando y creando esta comisión, pues, para tapar el hecho de que en Madrid su partido les impone el que no se pueda hablar de la reforma de nuestro estatuto que permitiría que tuviésemos unas mejores inversiones.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

La veritat és que és trist comprovar com en la casa de la paraula, en la casa del debat, en la casa del confrontament d'idees, no n'hi ha absolutament ninguna voluntat per part dels grups de l'oposició de parlar ni de debatre ni de confrontar idees.

Han parlat tots vostés i no han dit ni una sola paraula de les seues propostes de treball.
Estan parlant de les cortines de fum.
Però jo no puc entendre molt bé com ara, hui, decidixen que esta comissió és una cortina de fum, quan vostés han pres la decisió de participar d'esta comissió.
No només han pres la decisió de participar d'esta comissió, sinó que tots vostés han presentat unes propostes de treball.
És dir, estan reconeguent que té sentit parlar d'una reforma estatutària i que n'hi han molts temes que ens poden portar a eixa situació.

Per tant, bé, doncs, no acabe d'entendre.
Vostés hauran d'aclarir-se.
Volen debat polític, però quan tenen l'oportunitat no volen portar-lo endavant.

Miren, desgraciadament, des del Grup Popular teníem molt clar que els grups de l'oposició anaven a estar buscant qualsevol excusa per a abandonar esta comissió.
Vostés, en la postura de hui, estan demostrant que estan buscant -i pareix ser que han trobat- una porta de darrere per a escapar del debat parlamentari, d'un debat parlamentari que els resulta molt incòmode, que els resulta molt incòmode.
Volen evitar el debat perquè els espanta enfrontar-se a la participació ciutadana i a la reducció de càrrecs públics.
I abandonar esta comissió, senyories, seria un acte de covardia política.

L'oposició fuig de la participació directa dels ciutadans.
Preferixen arreglar les seues coses en els despatxos, en un corralet, com pareix ser que han fet ací.
De repent, s'han ficat d'acord els tres en abandonar la comissió, si és que no ho entés mal.

Bé, torne a dir, no puc entendre com formen part d'esta comissió, han presentat iniciatives i ara vostés, en un despatx -no sé en quin despatx-, han pres la decisió, com els deia, d'abandonar covardament este debat.

Miren, l'esquerra valenciana es convertix hui en la desertora de la democràcia participativa.
És que vostés són la representació del conservadorisme, de l'immobilisme i de la desconnexió absoluta en la ciutadania, totalment.
Però, de què tenen por?
De què estan fugint?
De què volen escapar?
Jo els ho diré, el tripartit té por que els ciutadans coneguen quines són les seues propostes perquè, de fet, han parlat mitja hora tots vostés i no han dedicat ni un sol segon a parlar de quines són les seues propostes.

Per a mi ha tingut molt de valor esta comissió.
Té molt de valor.
La principal: conéixer quines són les propostes que porten a esta cambra els grups de l'oposició.
Hem pogut comprovar que zero originalitat.
Vostés parlen molt de regeneració, però no han dut ni una sola idea original a este debat.
La demostració evident és que no han dedicat ni un segon a parlar de les seues propostes.

Miren, cortina de fum.
Ni hui ni ahir, ni ací ni demà, ni ací ni allà, no tenen absolutament ningun interés.

Fa dos anys.
.
.
, fa un any i mig, exactament, el president Fabra va llençar una proposta d'arribar a acords de comunitat que va rebre la callada per resposta de tots els grups parlamentaris.
Vostés no han tingut ningun interés en arribar a acords en el Consell, en el president Fabra i en el seu Consell per a millorar la qualitat de vida dels ciutadans.
No han tingut ningun interés.

Varen evitar el debat en el govern valencià.
Però després el Partit Popular, perquè el que volem és arribar a acords en benefici de la ciutadania, es va dirigir a tots i cada un dels partits polítics en representació parlamentària en estes Corts.
I la resposta que va rebre el Partit Popular a eixa petició de parlar de totes estes qüestions va ser la callada per resposta.
Algun grup parlamentari es va permetre el luxe de vindre ací, a la seu parlamentària, i trencar l'escrit que havia rebut del Partit Popular.

I algun dels grups polítics ací ha dit: «Solo estamos dispuestos a hablar de temes de regeneración en sede parlamentaria.
» I això és el que porta a este grup parlamentari a plantejar la creació d'esta comissió, perquè vostés s'havien negat a parlar en el govern, s'havien negat a parlar en el partit i, per tant.
.
.
¿Volien parlar en seu parlamentària?
Ací tenen la possibilitat.
Parlem ací, en seu parlamentària, de totes aquelles qüestions que vostés entenguen que han de portar-se endavant.

I hui, com els deia, sabíem què anava a passar, el que no sabíem és quina era l'excusa que anaven a utilitzar.
Però hui vénen ací, vénen ací, busquen la porta de darrere per a eixir-se'n vergonyosament d'esta comissió.
Miren, vostés el que no volen, el que no volen és parlar.

La regeneració no pot ser agarrar la porta i anar-se'n.
La regeneración, señor Torres, del Partido Socialista del País Valenciano, la regeneración, señor Torres, del Partido Socialista Obrero Español no puede ser optar por la ruptura, en lugar de hacerlo por la reforma.

No voy a hacer esta petición, señor Torres, al resto de grupos de la oposición.
Se la hago a usted, como representante del Partido Socialista del País Valencià.
No opten ustedes por la ruptura; opten por la reforma, como está haciendo el Partido Popular.
Es que corren ustedes el riesgo de convertirse en un proyecto caduco, señor Torres.
No son útiles ni a la sociedad de izquierdas, ninguno de los grupos políticos.
Aquí solamente, solamente -y lo están expresando y verbalizando-, solamente tiene que regenerarse el Partido Popular, y lo están diciendo, ho estan diguent tres grups polítics als quals, en el seu espectre ideològic, els ha hagut d'aparéixer un partit de res per a corregir-los l'esmena.

Señor Torres, reconsideren ustedes la decisión de abandonar esta comisión.
No opten, señores socialistas, por la ruptura.
No copien el dictado de los grupos minoritarios radicales, señor Torres.
Opten ustedes por la reforma y no por la ruptura, como le está proponiendo el Partido Popular.

Como le he dicho, la regeneración no puede ser levantarse e irse.
Me niego a pensar que el secretario, el responsable de reformas constitucionales, de la regeneración del Partido Socialista Obrero Español aconseje a su grupo parlamentario que abandone el debate en esta cámara.
Me niego a pensarlo.
Por eso, le digo a usted, personalmente, reconsidere su postura de no venir a hablar aquí.

Y como ustedes trabajan siempre con preceptos inamovibles, pues, han venido aquí a decir: «És que vostés no volen parlar de res.
» Miren, primer, jo no entenc com poden dir vostés de què estem disposats a parlar o de què no estem disposats a parlar, si encara no saben quin ha sigut el pronunciament del Partit Popular i d'este grup parlamentari respecte a les propostes que vostés han registrat, que no han defés, perquè vostés ací no han dit ni una sola paraula de les seues propostes.

Però jo els dic que el Grup Parlamentari Popular, com vaig anunciar ja en la primera de les sessions, estem disposats a parlar de totes aquelles qüestions que vostés entenguen que poden millorar la qualitat democràtica, del cent per cent de les coses, del cent per cent de les coses.

El que vostés no podran voler és que el Grup Parlamentari Popular, quan se produïsca el debat sobre l'eutanàsia o sobre l'avortament lliure, doncs, que el Partit Popular no puga dir: «¡Oiga!
Es que esta no es una competencia del gobierno valenciano, no es una competencia de esta cámara y no es una competencia de nuestro estatuto».
Però estem disposats a parlar de tot, de tot, de tot.
Però desgraciadament, com s'ha vist hui ací, vostés no tenen ningun interés, ningun, en debatre.
Perquè el que ocorre, com els deia, és que vostés el que tenen por és que els valencians coneguen i sàpien qui són vostés i què representen.

Jo faig una crida, en este cas sí als tres grups parlamentaris: reconsideren la seua participació en esta comissió.
Anem a parlar de totes les qüestions que vostés entenguen que hem de parlar.
Però, sobretot, i el que vull deixar-los molt clar en esta meua primera intervenció, és que el Partit Popular no va a donar un pas enrere per a parlar de regeneració democràtica, per a parlar de més participació ciutadana i de menys privilegis polítics.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Senyor Torró, per a rèplica.

El senyor Torró Gil:

Bé, anem a vore.
.
.
En primer lloc, evidentment, tenim les nostres propostes, les vam registrar i les vam defensar en el moment que tocava, que era quan ací es va discutir sobre un pla de treball.
Mosatros vam presentar el nostre pla de treball i vam defensar les propostes que nosaltres volíem.
I, en eixe moment, el Partit Popular va tirar balons fora i va dir que ho faríem hui, no en el moment que nosaltres entenem que tocava, val?

Per tant, les propostes estan ahí; i tant estan ahí que vosté, al final, ha hagut de referir-se a elles.
Per tant, no diga que no hi han propostes.
Les propostes existixen, són concretes, clares i transparents; concretes, clares i transparents, val?

El que passa és que ací no hem vingut, per part del Partit Popular, a jugar de forma transparent i neta.
I la prova més evident és que.
.
.
, que el Partit Popular parle ací de transparència o de democràcia participativa és un exercici de fariseisme que no té qualificatiu.
Només el mateix fet que hem denunciat al principi del senyor Cotino, saltant-se a la torera qualsevol mecanisme parlamentari per a comunicar al Congrés dels Diputats que una reforma proposada per les Corts Valencianes s'havia de retirar de l'ordre del dia, és suficient mostra de vore quin és el talant de participació i debat i confrontació d'idees que té el Partit Popular.
(Remors)

Vostés parlen de democràcia participativa.
I per a vostés la democràcia participativa semblar ser que és que els diputats o una part dels diputats puguen ser elegits directament en circumscripcions unipersonals.

Nosaltres ja ho hem dit -i els ho tornem a repetir i totes les vegades que calguen-, no anem a entrar en eixe joc senzillament perquè no anem a posar els nostres vots a favor de qualsevol tipus de reforma que signifique retallar més del que està ara la representació del poble valencià, perquè en estos moments no tots els valencians, no tots els vots dels valencians i les valencianes valen igual.
Fins que això no passe, nosaltres no anem a participar d'això.
I això és el que vostés pretenen, retallar la democràcia.
I parlar ahí de democràcia participativa és senzillament ridícul.

¿Escapar dels debats parlamentaris?
Els qui escapen dels debats parlamentaris són vostés.
Si estan permanentment vetant en les juntes de síndics propostes de debat polític, i no les volen acceptar en excuses que no tenen res a vore amb el reglament, sinó, simplement, per decisions polítiques prèvies.
Veten prèviament els debats abans que es produïsquen, no deixen que es produïsquen.
Per tant, ¿ací a què estem jugant?
¿Ací a què estem jugant?

Ací els problemes que realment en estos moments preocupen als valencians són, sobretot, que no tenen treball i que els seus salaris són de misèria.
I d'una cosa i de l'altra són vostés els principals responsables.

Ací els problemes que tenim és que hi ha un finançament que és misèrrim.
I que això, unit a la mala gestió que han tingut vostés, ens ha deixat deute i un problema gravíssim de retalls de prestacions públiques.

Ací tenim un problema que és el del Cremona.
Això és un problema.
Això és un problema, val?
Vagen vostés als pares del Cremona i parlen-los de participació ciutadana.
Vagen i diguen-los-ho, a ells.
Eixa és la seua democràcia participativa que tenen.

Ací ningú té por d'absolutament res.
Els únics que tenen por del que ve, del que està venint-los davant, són vostés, perquè no saben viure sense el poder, no saben viure sense el poder.

Regeneren-se vostés i, després, parlarem de la regeneració de la democràcia valenciana.

I res més.
La veritat és que, senyor Bellver, m'imaginava que tindria un discurs una miqueta.
.
.
, de més alçada política, davant d'este tipus de coses.
Però al final, al final, es limita simplement a repetir sistemàticament els mateixos arguments que no tenen absolutament ningun sentit i que, senzillament, s'agafen a les quatre frases fetes que ja estan construïdes de participació ciutadana -cosa que, insistisc, no coneixen en absolut- i de regeneració, quan realment tenim uns gravíssims problemes que s'han de resoldre.

No estem ací, li ho dic, per a perdre el temps discutint qüestions que senzillament no tenen res a vore amb els problemes que tenen hui en dia els valencians.

Si vostés.
.
.
, si vostés rectifiquen i mantenen un mínim criteri de respectar les mínimes regles de joc de debat transparent, d'informació transparent i de trametre adequadament les propostes aprovades per les Corts Valencianes en els llocs on corresponga, a partir d'ahí començarem a creure'ns que realment a què vostés vénen ací és a oferir-nos alguna cosa que té visos d'acabar en algun lloc.

Mentrestant, a fer paripés s'ho fan vostés soletes en la seua seu i deixen els diputats de l'oposició tranquils, que tenim massa faena com per a preocupar-nos d'aquestes qüestions.
(Veus)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Bellver i senyors del Grup Parlamentari Popular, on me consta que n'hi ha molta gent indignada en què està fent el seu president, on me consta que eixa involució centralista i antidemocràtica està deixant moltes ferides és en el Partit Popular.
Perquè n'hi ha gent que, de bona fe, considera que s'han de defendre els interessos valencians i veuen que tota esta deriva és una involució democràtica i una involució contra l'autogovern.

I més enllà del llenguatge florit, nosaltres no ens escapem del debat, no ens espanta debatre, no actuem amb covardia política; ací estem.
Però el que sí som és gent que mos agrada treballar amb rigor i amb serietat.

Mos agrada defendre les senyes d'identitat valencianes.
I n'hi ha una senya d'identitat valenciana molt important que és l'honor i el respecte a la paraula donada.
Recorde, i he presenciat, quan llauradors valencians venien la seua collita donant-se la mà, que és un principi que està en el dret, en el dret (veus).
.
.
, sí, que està en el dret que és pacta sunt servanda.
Els acords estan per a complir-se.

I nosaltres acordàrem en 2011 una reforma de l'estatut després d'un debat, després de posar-mos d'acord, després de constatar que s'havia precipitat la reforma de 2006 i que mos havíem deixat una qüestió bàsica.
I acordàrem, ens donàrem la mà -està al llibre de sessions-.
I vostés eixe acord que ací vam prendre l'han dinamitat.
No el volen fer complir.
Han retirat, unilateralment, eixe acord del Congrés dels Diputats.

I la pregunta que els podem fer és: són vostés de fiar?
¿Ens podem fiar del Grup Parlamentari Popular?
¿Podem creure en la seua paraula?
¿Estan disposats a concretar en iniciatives parlamentàries allò que ací hem acordat i hem consensuat i que havera sigut bo, un pas en la bona direcció?
¿I per què ara no volen dur endavant esta reforma?
¿Per què ens castiguen a no tindre eixa inversió que sí que tenen altres comunitats autònomes?
¿Per què mos porten cada vegada més a la misèria i a la pèrdua de benestar?
¿Són vostés de fiar?

Aleshores, jo els dic claríssimament que nosaltres ni abandonem ni deixem d'abandonar.
Simplement diguem que, si no n'hi ha hui ací, per boca seua, una concreció de demanar al president de Les Corts que retire el seu escrit i que se complisquen els acords a què vam arribar perquè en el Congrés dels Diputats es puga tramitar la reforma, estem perdent el temps per culpa seua, perquè no complixen els acords, perquè el pacta sunt servanda vostés després no el concreten i en la seua majoria absoluta -que és abús de la seua majoria absoluta- mos estan fent.
.
.
, doncs, incomplint la nostra paraula.

Nosaltres vam vendre les taronges i les vam comprar, tots junts, i vam fer un acord en 2011 que vostés no volen pagar.
I mentres vostés no paguen, estan inhabilitats per a exigir cap consens a l'oposició.

I, després, vosté.
.
.
Dit això, eixa és la nostra posició.
Si hui, ara, vosté no diu que se li va a demanar -al president Cotino- que retire eixa carta i que anem a acordar dir al Congrés dels Diputats que tramite la proposició de llei autonòmica per a la reforma de l'estatut, vosté està dinamitant estes Corts, vosté està actuant amb covardia política, amb no-defensa dels interessos del poble valencià i amb no voler debatre.

Perquè nosaltres volem debatre de tot.
Mire si volem debatre -que jo crec que els seus assessors no l'informen- (veus).
.
.
, que en 2011, en novembre de 2011, ja li vam donar al senyor Serafín Castellano la nostra proposta sobre la reforma electoral, sobre el tema dels diputats, sobre totes les qüestions que ara ve.
.
.
I estem esperant resposta.
2011.
Mire si tenim (inintel·ligible).
.
.

És que no mos espanta.
Al contrari, volem debatre, però amb les cartes damunt la taula, sense fer trampes, amb honestedat, amb rigor, (remors) defensant la principal senya d'identitat que té el poble valencià que és la seua honorabilitat.
I el poble valencià i la dignitat d'estes Corts, la dignitat de l'autogovern no pot ser xafada miserablement pel no compliment dels acords que vam tindre fa ja tres anys.
Les senyes d'identitat valencianes no poden ser danyades per l'abús de la majoria absoluta del Partit Popular.

Per tant, mentres vostés no complixen allò que vam acordar, què estem fent ací?
Perquè vostés no són de fiar.
No ens demanen més acords.

Diga ara ací si va a demanar al president de Les Corts que retire eixe escrit, que ningú li ha donat ordres perquè ho retire, perquè està vulnerant l'acord del Ple de les Corts Valencianes.
I si no es capaç de dir això, és que vostés estan danyant l'autogovern i estan danyant el consens bàsic que necessitem per a eixir d'esta catastròfica situació en la qual vostés són en gran mesura, per no dir tota, gravíssims responsables.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Torres.

El senyor Torres Salvador:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Bellver, los socialistas nos vamos a ir de esta comisión con la cabeza bien alta.
¿Y sabe por qué?
Porque, ya se lo he dicho antes, ustedes no son de fiar, permanentemente hacen trampas y están intentando engañarnos.

Fíjese, sería capaz hasta de aceptar la propuesta que le ha hecho el señor Morera.
¿Sabe por qué?
Porque, claro, podrían retirar la carta, el presidente…, el señor Cotino podría retirar la carta.
Pero, claro, como ya se ha pasado en el orden que le corresponde en el Congreso de los Diputados, no se vería de nuevo hasta el año que viene, hasta el año 2015.
Y, por lo tanto, hasta ahí serían capaces de llegar, de decir ahora: «Retiramos ese escrito y que vuelva de nuevo al turno que le corresponde para que, dentro de un año, vuelva a aparecer en el orden del día del Congreso de los Diputados.
»

Usted no ha dicho nada de cuál es la razón por la cual el señor Cotino ha mandado ese escrito.
Pero me gustaría también que me aclarase por qué ese día había aquí dos conselleras.
¿Por qué vinieron aquí, a las Cortes, dos conselleras, la señora Bonig y la señora Catalá?
¿No se atrevían a presentar el escrito como el año anterior?
(Veus) El año anterior el señor Ciscar sí se había mojado presentando un escrito para asumir el gobierno la responsabilidad de esa decisión.
(Veus) Pero este año han venido de tapadillo, han venido las dos conselleras, mandadas por el señor Fabra, de tapadillo, han hablado con el grupo parlamentario, han hablado con el señor Cotino y el señor Cotino ha hecho el último servicio, (veus.
Se sent una veu que diu: «No, le voy a contar un secreto.
») el último servicio que puede hacer -porque ya le queda poco-, y ha asumido él el desgaste de adoptar una decisión que perjudica gravísimamente a todos los valencianos.

Se lo ha pedido la patronal, se lo han pedido todos los empresarios, todas las fuerzas políticas y sindicales, toda la oposición, les han pedido que se planten, que exijan en Madrid lo que nos corresponde, (remors) que de una vez por todas se debata en el Congreso de los Diputados la reforma de la adicional primera del estatuto.

Y se lo he dicho varias veces, hay veinte diputados del PP allí, en el congreso…

El senyor president:

Per favor, senyories, guarden silenci.

El senyor Torres Salvador:

…Los propios empresarios, en reiteradas ocasiones, (remors) les han dicho a los diputados valencianos…

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor Torres Salvador:

…que están cobrando de nuestros impuestos y que, por lo tanto, tienen que defender los intereses de la Comunidad Valenciana en Madrid.
Y los diputados del PP no están defendiendo los intereses de nuestra comunidad en Madrid, sino que están defendiendo los intereses y la estrategia del señor Rajoy.

Mire, el Grupo Socialista decidió el día 17 participar en esta comisión, pero puso una condición -recuérdelo, señor Bellver-.
Dijimos, clarísimamente: «No apoyaremos ninguna nueva propuesta de reforma del actual estatuto hasta tanto no se debata y apruebe en el Congreso de los Diputados la reforma que tenemos pendiente.
» Y lo tengo aquí, se lo puedo enseñar posteriormente.

Mire, a nosotros no nos asusta enfrentarnos, como ha dicho usted, a la participación directa de los ciudadanos.
A los que les asusta es a ustedes.
Pero si ni siquiera se atreven a hacer primarias… (Rialles) O sea, está usted intentando dar una mayor participación a los ciudadanos… Pero si ustedes no les dan participación a sus militantes!
, ni siquiera (inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Torres Salvador:

.
.
.
quién puede ser el candidato a presidente de La Generalitat, tampoco les dan voz ni participación a los simpatizantes del Partido Popular y, ahora, resulta que en un alarde de democracia ustedes quieren darle participación a todos los ciudadanos; la que no dan en el interior de su partido ni entre sus simpatizantes se la quieren dar a los ciudadanos.

Mire, ¿que hable de regeneración democrática?
, usted, ¿que nos oponemos nosotros a la regeneración democrática?
, pero si hemos presentado infinidad de solicitudes de creación de comisiones de investigación en esta cámara para tratar de asuntos importantísimos, uno de ellos la financiación irregular del Partido Popular que en la campaña del 2007 y en la campaña del 2008 cerca del 80% del gasto electoral estaba ¡oculto!
, era en facturas en B, bien pagadas por los empresarios de la construcción o por otros empresarios, y estuvieron haciendo trampas, nos hicieron trampas a la hora de presentarnos a las elecciones autonómicas, ¿y usted habla aquí de que nosotros estamos en contra de la regeneración democrática?

Dice, también, que nosotros no dimos respuesta alguna a las propuestas del presidente, ¿cómo que no?
El secretario general del PSPV, Ximo Puig, el 4 de marzo de 2013 le envía una carta de respuesta de la propuesta que ha lanzado el presidente Fabra de toda una serie de temas en los que sería necesario un acuerdo, el primero de ellos la lucha contra el desempleo, una línea de soporte para los jóvenes, para los parados de larga duración, un plan de pagos de La Generalitat para los proveedores, otros puntos básicos de debate como la financiación autonómica, la deuda histórica, el corredor del Mediterráneo y una serie de propuestas de regeneración democrática.
Sí que hemos contestado a las propuestas del presidente Fabra, el que no ha contestado es él porque no le interesa, a él lo único que le interesaba y la única propuesta suya desde hace dos y años y medio para acá es reducir los diputados de 99 a 79.
Ese es su único programa de gobierno, pero es que eso no va a solucionar la difícil situación por la que atraviesa esta comunidad.

Y, por lo tanto, desde el Grupo Socialista trabajaremos y pondremos encima de la mesa todas aquellas cuestiones que puedan beneficiar el día a día de los valencianos, pero no estrategias del Partido Popular para seguir perpetuamente en el poder.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Solo cinco minutos, senyor president, només cinc minuts.
Bé, vaig a intentar-ho.

Mire, señor Torres, le voy a contar un secreto ahora que no nos escucha nadie.
El portavoz del Grupo Parlamentario Popular, el síndic del Grup Parlamentari Popular es reunix totes les setmanes amb la portaveu del Consell i amb la coordinadora general del Partit Popular.
Sé que a vosté açò el sorprén, però jo vullc que ho sàpia.

Mire, el Partit Popular ha dit que vol parlar en esta comissió de la reducció del nombre de diputats, de l'elecció directa d'almenys d'un terç dels diputats per comarca i que no només es puguen presentar a través dels partits polítics, de la reducció de l'aforament, de la supressió de l'aforament per als diputats autonòmics, fonamentalment, i de totes aquelles qüestions que puguen contribuir a millorar la nostra qualitat democràtica.
Això és el que vol el Partit Popular.

Vostés, a pesar de la incongruència de votar en contra d'esta comissió, varen decidir participar d'esta comissió, i han dut un grapat, un fum de propostes perquè es debaten en esta comissió.
Jo podria interpretar que totes estes propostes que vostés duen ací, algunes d'elles, bé, no vaig a qualificar-les, però totes estes propostes que vostés duen ací el que busquen és desvirtuar l'objectiu d'esta comissió, però ¡no ho vaig a fer!

Estem disposats -como els dia en la meua primera intervenció- en la casa dels valencians, en la casa de la paraula, del debat i de la confrontació d'idees, estem disposats a parlar ¡de tot!
, i ho estem fent en esta ¡comissió!
I que vostés vullguen ací enganyar la gent i dir que «no tenemos que hablar de estas cosas», ¡escolten!
, és que tenim el ple i díhuit comissions legislatives on podem parlar, i, de fet, ho fem tots els dies i de totes aquelles qüestions que vostés entenguen, de tot això que estan parlant, tenim totes eixes comissions i el ple per a parlar de totes estes qüestions.

I el Partit Popular planteja que en la casa de la paraula, en la casa de tots els valencians vingam a parlar d'una reforma estatutària, que vostés han dit que té sentit.
¡Si és que tinc ací les propostes que els dic que accepte!
Vostés han dit que té sentit esta comissió, a pesar que ho votaren ¡en contra!
, vostés han dit que té sentit i han presentat propostes i, ara, agarren l'espantà i se'n van.

Mire, l'únic acord que per part dels grups de l'oposició tripartida ha hagut respecte a esta comissió, l'únic acord és l'escenificació de la vergonya, de la ruptura i d'aconseguir una foto que vostés ja tenien acordada abans de seure's en esta comissió.
(Remors) Eixe és l'únic acord.

I, senyor Torres, no em faça vosté, no em faça vosté… -ara vaig a parlar de Cotino-, no em faça vosté,…

El senyor president:

Per favor, senyories, un respecte.

El senyor Bellver Casaña:

…no em faça vosté parlar, senyor Torres, de l'ús que vostés fan dels acords i la fiabilitat, no em faça vosté recordar en el dia de hui la vergonya que vosté, el seu grup, per responsabilitat del seu secretari general, li va fer passar a esta cambra en l'acord que, efectivament, n'hi hagué, es trencà, es tornà a acordar i es tornà a trencar, respecte de l'elecció del Síndic de Greuges.

Miren, vostés fan ús habitual, és habitual, ja no sorprén a ningú que la seua forma de fer política estiga basada en la demagògia, ja no sorprén a ningú, és més, han aconseguit una cosa -jo crec que és roí per a la política-, han aconseguit que ja ningú s'espante, però el que vostés estan fent hui, ací, no és recórrer a la demagògia, el que vostés estan fent hui, ací, és recórrer a la mentira (veus), el que estan fent hui vostés ací és recórrer a la mentira.
L'argument que vostés estan utilitzant per a eixir-se'n d'esta comissió perquè li tenen por a esta comissió, els dos arguments que han utilitzat són mentira.
Vostés estan diguent que el Partit Popular ha retirat la proposta de reforma de l'Estatut en la seua addicional primera, i això és ¡mentira!
El Partit Popular no ha proposat la retirada d'eixe debat, ¡en absolut!
, i vostés ho saben, no ho ha plantejat, ¡mai!
, el president (veus) el que fa és el primer dia, el president…

El senyor president:

Senyor Torró, per favor.

El senyor Bellver Casaña:

…el president de Les Corts el que fa el primer dia, el primer dia d'este període de sessions és comunicar al president del Congrés dels Diputats que l'acord de la Junta de Portaveus que vostés neguen, que l'acord de la Junta de Portaveus era que no es tractara eixe tema en tant no s'acabara de tramitar la reforma estatutària que tenim en marxa en estos moments (veus).
I això és el que acordà, bé,…

El senyor president:

Per favor, senyories.

Senyor Torró, guarde respecte, per favor.

El senyor Bellver Casaña:

…això és el que acordà la Junta de Portaveus, la primera, primera mentira que vostés utilitzen.
Els torne a dir, han donat un passat molt perillós, han passat de la demagògia a la mentira.

Segona mentira.
Esta proposta suposa perdre 500 milions d'euros,.
.
.
(el senyor Morera intervé amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Per favor, senyor Morera.

El senyor Bellver Casaña:

…suposa 500 milions d'euros, ¡mentira!
Si demà s'aprovara en el Congrés dels Diputats, aprovaren en el Congrés dels Diputats la reforma de la qual estem parlant, eixa reforma no estaria aprovada mai abans del mes de març de l'any que ve, és a dir, eixa llei orgànica no estaria aprovada i, per tant, no condicionaria l'elaboració dels pressupostos generals de l'estat.
Segona mentira.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Bellver Casaña:

Vostés estan enganyant reiteradament,…

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor Bellver Casaña:

…constantment els ciutadans valencians, saben que és absolutament mentira, saben que estan utilitzant la mentira com a únic argument, l'únic que poden tindre per a portar endavant la vergonya d'haver d'abandonar esta comissió i no voler parlar en la casa de tots els valencians.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Bellver.

Doncs, finalitzat el debat, senyories, si els pareix, passem a votar les diferents propostes presentades pels grups parlamentaris i que tenen en les seues carpetes.

En primer lloc, passem a votar la proposta que fa el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Per tant, si volen fer alguna separata d'algun punt, utilitzen per a major enteniment la numeració que hem expressat.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Mosatros, respecte a les propostes mampreses per Esquerra Unida, respecte a les propostes d'Esquerra Unida dir-li que estem d'acord amb poder parlar de totes aquelles qüestions que plantegen, però sí que respecte al que és una qüestió de forma i, per tant, no és possible estar d'acord perquè afecta directament el funcionament d'esta comissió, demanaríem que es votara separadament la proposta número 13 d'Esquerra Unida perquè la votaríem en contra -com li dia- perquè està afectant una qüestió de forma en el funcionament d'esta comissió i, per tant, li demanaria que, respecte a Esquerra Unida, poguérem votar esta proposta per separat perquè la resta les acceptaríem.

El senyor president:

Molt bé.

Sí, concretament, esta proposta és la que especifica un quòrum que va en contra del que establix el reglament en comissió i, a la volta, fa referència a un article de l'Estatut d'autonomia que no existix com a tal perquè l'Estatut d'autonomia ja no és el del 1982, sinó el del 2006.

Doncs, passem, conforme ha demanat el senyor Bellver, a votar, en primer lloc, el punt número 13.
¿Vots a favor?
¿En contra?
Gràcies.
Per unanimitat dels presents queda rebutjat este punt.

Votem, ara, la resta dels punts, els altres tretze que proposa Esquerra Unida.
¿Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat dels presents s'aproven els tretze punts restants d'Esquerra Unida.

Passem, ara, a votar la proposta del Grup Parlamentari Socialista, i dic el mateix, senyories, si volen fer alguna separata, utilitzen la numeració que els hem facilitat, cap.
Val, doncs, la presidència sí que vol advertir que n'hi ha un punt, que és el punt 9, que es referix a petició de documentació que, tal com vam acordar en la passada sessió, es votarà el dia 15, ¿eh?
Per tant, excepte el punt 9 que queda viu fins el dia 15, votem conjuntament la resta de punts que proposa el Grup Parlamentari Socialista, o siga, els deu restants.
¿Vots a favor dels deu punts restants?
Gràcies.
Per unanimitat dels presents queden aprovats.

Passem, per últim, a la proposta que fa el Grup Parlamentari Compromís, i repetisc el mateix, si volen fer alguna separata és el moment de fer-ho.
Sí que vol advertir la presidència que n'hi ha un punt, el punt 24, que ja es va votar en la passada sessió que és el del calendari.
Per tant, correspon votar els vint-i-tres restants.
Si volen fer alguna separata és moment de dir-ho.

¿Volen fer alguna separació?

El senyor Bellver Casaña:

Sí, en principi, dir-li que n'hi ha dos qüestions dins de les vint-i-quatre o de les vint-i-tres propostes que planteja el Grup Parlamentari Compromís, com és l'avortament lliure i l'eutanàsia, que nosaltres entenem que no tenen res a vore en un debat en seu parlamentària autonòmica però, bé, a ningú se li escapa que la postura del Grup Parlamentari Popular en el moment es produïra eixe debat va a ser la que és, estar en contra i, sobretot, també dir que és un debat que no correspon a esta casa.

Per tant, no demanem ninguna separata, estem disposats a parlar de tot encara que la postura del Partit Popular respecte a determinats temes és clara.

El senyor president:

Aleshores, entén la presidència que votem conjuntament els vint-i-tres punts de la proposta viva del Grup Parlamentari Compromís.
¿Vots a favor dels vint-i-tres punts?
Gràcies.
Per unanimitat dels presents queden aprovats.

Senyories,…

El senyor Bellver Casaña:

Senyor president, simplement perquè conste en acta, una vegada ja constatat l'abandonament d'esta comissió per part dels grups de l'oposició, que lamente profundament -com els dia- esta falta de respecte a la casa de tots els valencians, a la seu del debat, de les idees i de la confrontació d'estes, doncs -com els dia- els grups de l'oposició tripartida valenciana hagen pres la decisió d'optar per la ruptura i no per la reforma que està plantejant el Partit Popular.

No obstant dit açò, fer-los una consideració -i m'agradaria, com li deia, que constara en acta- als grups de l'oposició perquè reconsideren la seua postura i tornen a incorporar-se a la comissió d'estudi.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Bellver.

Doncs, la presidència volia recordar que el dia 10 finalitzarà el termini perquè se presenten propostes de petició de documentació, proposta que el Grup Socialista va fer en el seu dia i que està.
.
.
, i he advertit que està pendent de votació fins la pròxima sessió.

Per tant, els grups que vullguen presentar peticions de documentació tenen de terme fins al dia 10 de setembre.

I la comissió se suspén fins al dia 15, sessió en què passarem a debatre eixes propostes de documentació i a la seua votació.

Per tant, se suspén la sessió fins al dia 15 a les deu i mitja.

Moltes gràcies, senyories, per la seua col·laboració.

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 48 minuts)