Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 29 d'abril de 2010.
Comença la reunió a les 13 hores i 44 minuts.
Presideix el diputat senyor Josep Maria Pañella Alcàcer.
Reunió número 15.

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un informe de valoració de les pèrdues i els danys agraris produïts al terme de Llíria, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 51.
233, BOC número 215)

El senyor president:

Senyories, s'obri la sessió.

Comencem amb la comprovació dels assistents.
Senyora secretària.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gràcies, senyora secretària.

Aleshores.
.
.
Bé, senyories, per favor.
Senyories.

Donada l'hora que és, faré dos precs.
Un primer que siguem.
.
.
, que estem per la feina ràpidament, i un segon, que en les exposicions intenten ser concisos al màxim possible, dins del reglament.

Si em permeten també, senyories, tenim unes incidències.

En primer lloc, tenim dues esmenes presentades a proposicions no de llei de les
que consten en l'ordre del dia, i que tots vostés disposen d'elles.
I, a continuació també, una altra incidència, que voldria jo observar ací, i és que se'ls ha passat també una invitació del Tribunal de Defensa de la Competència de la Comunitat Valenciana, senyor Fernando Castelló Boronat, invitant-los a la jornada de «Dret a la competència del sector agroalimentari en la Comunitat Valenciana».
Els invite que vegen qui són els ponents i que vegem que, dins de les il·lustres autoritats que tenim, està també el nostre lletrat senyor Javier Guillem Carrau, i per tant és també, al mateix temps, un motiu de satisfacció que ell estiga com a ponent en un programa determinat, a qui felicitem i, com a
mínim, tots tenim la constància i, si és possible, estarem presents; parle per mi, i supose que parle per totes les
senyories que, en funció que puguen, estaran també presents en eixa.
.
.
almenys en la conferència que dóna el senyor Guillem.

El primer punt que és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Tots vostés disposen d'ella i, en tot cas, si hi ha alguna cosa a dir al respecte, és el moment de dir-la.
No hi ha objeccions?
Per tant, la considerem aprovada per
unanimitat.

El senyor president:

I passem al segon punt, que serà la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'ajuda a la reestructuració i reconversió de la vinya al País Valencià, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

He de dir que s'ha retirat esta, perquè en el termini que es va.
.
.
, posteriorment a presentar-la s'ha produït el fet que es reclamava i, per tant, no té sentit el que anem a debatre, si es fa o no una cosa que ja està feta.

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un informe de valoració de les pèrdues i els danys agraris produïts al terme de Llíria

El senyor president:

Passem al punt tercer, que seria presa en consideració de la Proposició no de llei l'elaboració d'un informe d'avaluació de les pèrdues i els danys agraris produïts al terme de Llíria, presentada al Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

Amb el seu permís, abandone la presidència.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyories.

El senyor vicepresident:

Sí, señor Pañella, cuando quiera.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Les baixes temperatures enregistrades a final del mes de desembre de 2009 i les
enregistrades les primeres setmanes de gener de 2010 han generat valors
negatius que han suposat greus pèrdues i danys en el sector citrícola, de fruites i hortalisses en algunes poblacions productores del Camp de Túria, donat que en una xicoteta franja de temps es va passar de temperatures pràcticament estivals a estar per baix de zero.
En algunes zones de la comarca
entre 5 i 7 graus baix zero.

Aquest fet ha produït pèrdues milionàries en el sector agrari que, per sectors, el més afectat és el de les hortalisses en un 100%, seguit del dels cítrics.

Els episodis de fred, units als episodis de vent, han fet que les zones de
producció agrària del Camp de Túria hagen estat declarades com de sinistre total (amb el 100%) per les
assegurances agràries.
Una part per estar el producte gelat i una altra per la caiguda del fruit
i del ramatge.

Segons les dades facilitades pels sindicats agraris, cooperatives i companyies
d'assegurances, la magnitud dels danys produïts configura una situació assimilable a la de desastre natural, en els termes establerts per les
directives comunitàries sobre ajudes estatals al sector agrari, i aconsellen l'actuació immediata dels poders públics amb l'adopció de mesures pal·liatives tendents al restabliment gradual de la normalitat econòmica en les zones afectades, tal i com s'ha fet en altres ocasions.

Tenint en compte que estes contingències d'adversitat climàtica no tenen, en alguns casos, cobertura completa en el marc de l'assegurança agrària combinada, és necessari arbitrar mesures pal·liatives adequades d'acord amb la naturalesa i la incidència dels danys ocasionats en les produccions dels territoris afectats i en les
rendes dels agricultors.

Cal prevenir, així, un catàleg de mesures que afecten diversos departaments ministerials sobre diferents
aspectes de les seues competències respectives, unes dirigides a disminuir i adequar les càrregues tributàries a la capacitat contributiva dels agricultors afectats; altres, a la
concessió de crèdits preferents per a mantindre la competitivitat de les empreses agràries.

Este tipus de mesures ja s'han adoptat en altres ocasions, concretament l'any 2005, on la nostra comunitat també va patir diversos episodis de temperatures baixes, que van desembocar en la
promulgació del Decret llei 1/2005, de 4 de febrer.
En aquell moment el fred va afectar
diverses comunitats, i va ser impulsada una intervenció urgent per part de les administracions a l'hora de pal·liar els danys i perjudicis.

Esta volta el nostre territori ha sigut singularment afectat, tal i com han
destacat els sindicats agraris.
Un dels municipis on es concreta una gran part
de l'horta valenciana és el municipi de Llíria amb la producció de cítrics i hortalisses és molt elevada, i que en esta ocasió ha sigut un dels territoris més afectats.

De fet, el seu ajuntament, per unanimitat de tota la corporació, ha fet extensiva al Ministeri d'Agricultura la petició de promulgar un decret on s'adopten mesures urgents per pal·liar els danys ocasionats al sector.

I és per això que presente la següent proposta de resolució:

«Les Corts acorden instar la Conselleria d'Agricultura perquè els seus tècnics elaboren un informe sobre la valoració de les pèrdues i els danys agraris produïts al camp valencià, concretament al terme municipal de Llíria, i insten el Ministeri d'Agricultura a promulgar un decret on s'adopten mesures urgents per pal·liar els danys ocasionats en el sector agrari per les gelades i vent durant els
mesos de desembre de 2009 i gener de 2010.
»

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Sí.
Muchas gracias, señor Pañella.

(Inoïble) .
.
.
en cuanto a esta proposición no de ley, una enmienda por el Grupo Socialista.

Por lo tanto, la señora Crespo tiene la palabra para su defensa.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

El Grup Socialista, com vosté acaba de dir, presenta una esmena de modificació, no perquè no cregam que tot el que demana no s'haja de fer per al sector agrícola, per suposat, i ho explicaré després.

La veritat és que quan vaig llegir la seua proposició no de llei semblava més una proposició del Grup Popular, majoritari en estes Corts, i que té com a norma dir que tots els mals vénen de Madrid.
Per tant, la culpa de tot el que passa en esta comunitat la té el govern de Madrid.
Jo esperava que vosté, senyor Pañella, perquè el considere un nacionalista convençut i que sense cap dubte es creu l'autogovern, no caiguera en l'error del PP i diguera també que tots els mals vénen d'Almansa.

Li dic això, senyor Pañella, perquè Les Corts no poden instar un govern que depén d'un altre.
Les Corts, en tot cas, poden instar que el Consell inste el Govern d'Espanya.
I es tracta d'aclarir eixe punt, senyor Pañella.
I estem de govern a govern o de Corts a Corts Generals.
Vosté no pot fallar en la forma.

Perquè no vull pensar que a vosté se li ha passat que qui té les competències en matèria agrícola ací, al País Valencià, és la Conselleria d'Agricultura, perquè això diu el nostre Estatut d'autonomia.

Per tant, veig correctíssim tot el que vosté demana en la seua proposició no de llei per als homes i dones del camp, concretament el Camp de Túria, que, com molt bé vosté ha explicat, el passat temporal va fer malbé el cent per cent de la collida d'hortalisses i les companyies asseguradores declararen sinistre total les zones
de producció.
Però que no se li apegue la deformació que patix el Partit Popular en demanar sempre que siga el Govern d'Espanya el que haja de córrer amb totes les desgràcies, perquè vosté sap, igual que jo, cada cosa a qui li correspon.

Si parlem d'IBI i de seguretat social, doncs clar que la competència és de l'estat, però no voria just l'aplicació d'estes mesures que afecten a tots per igual.
Sigues agricultor o no.
S'aplicaren en este cas concret a un problema dels agricultors de Camp de Túria.

Ací del que es tracta és d'ajudar el sector agrícola del Camp de Túria, que és realment perjudicat, d'ahí que la Conselleria d'Agricultura és la que s'ha de fer càrrec, i a hores d'ara ja hauria d'haver publicat una ordre específica per pal·liar els danys ocasionats pel temporal de neu i fred del Camp de Túria o altres que encara estan esperant, i no estar mirant les musaranyes perquè per això l'Estatut li atorga les competències, per actuar i resoldre els problemes que patix el camp valencià.

Per desgràcia cada any s'accentuen més els problemes dels agricultors amb les polítiques tan precàries que porta a terme el govern del Partit Popular.
Pareix mentira que un
nacionalista com vosté se li haja oblidat demanar també tot el que demana al govern del senyor Camps, que viu molt feliç i ni tant sols s'ha preocupat de fer la petició perquè des del govern central puguen donar préstecs a este sector afectat del Camp de Túria.
Però té una explicació, el govern del senyor Camps ha eludit una vegada més complir amb les seues competències perquè La Generalitat no té un duro i els préstecs se suposa que són cofinançats, senyor Pañella.

Li dic sincerament que m'agradaria que m'acceptara l'esmena, perquè en el fons de la qüestió sols importa una cosa, que isca de la «UCI» el sector agrari, que és el gran oblidat del Consell des de fa alguns anys, i que els homes i dones que
es dediquen a l'agricultura puguen tindre una renda digna passe el que passe.
Però perquè això siga una realitat moltes coses haurien de canviar, entre elles les polítiques carronyeres en matèria d'agricultura que practica el Partit Popular en esta comunitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Pañella, para aceptación o no de la enmienda.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Vaja per davant, i més després de la seua intervenció, que no vaig a acceptar l'esmena.
Esperava una intervenció en defensa de la seua esmena, tant respectuosa com he intentat ser-ho sempre
jo.
Cosa que vosté no ha sigut el cas.

Però, mire, dins de les seues paraules arranca, me pareix, una xicoteta o gran crisi
d'identitat seua i del seu partit.
Perquè en este moment pareix ser, i m'alegre d'estar ací, a Les Corts, perquè pareix ser que en este moment tot el món vol ser nacionalista, i ja està bé que tot el món vullga assumir el paper que des del Bloc i des de Compromís hem assumit des d'un primer moment.

I això és una crisi d'identitat.
Cadascú ha d'acceptar el que és.
I u no pot ser nacionalista i ser espanyolista, i ho dic en tot el respecte
de la paraula, perquè són diferents termes de nació.
No pot ser nacionalista valencià i nacionalista espanyol al mateix temps.
Cadascú haurà de triar allò que vol ser i, per tant, en eixos termes (inintel·ligible) .
.
.

Mire, jo crec que la proposta de resolució està ben feta, i està ben feta pel següent, i el porte ací.
Mire, Reial decret llei 1/2005, de 4 de febrer, pel qual s'adopten mesures urgents per a pal·liar els danys ocasionats en el sector agrari per les gelades succeïdes en el mes de gener de 2005.
I això és el que demanem.
Això no vol dir que La Generalitat no ho puga fer.
De fet, hem reclamat moltíssimes vegades les actuacions de La Generalitat i en tot estem conjunts, hem
estat conjunts.

Sobre defecte de forma, el mateix, en tot cas, que hi ha hagut en la.
.
.
que
avui hem aprovat en el mateix plenari respecte als usuaris de.
.
.
, els regants i
els usuaris del Xúquer.
Instem el ministeri, que és qui ha de prendre les decisions.

Vosté vol que de govern a govern, bé, per això no.
.
.
(Inintel·ligible) Busque responsabilitats.
Si eren de govern a govern després me diuen que les responsabilitats.
.
.
Bé, mire, són formes.
I, en tot cas, seria un defecte de forma.
I un defecte de forma no pot
amagar mai la realitat i la necessitat.

Esta part correspon al ministeri.
I, mire, com a nacionalista, eh, jo la inste
a vosté que augmentem fins que no puga ser més les nostres competències, totes, totes i totes, i al mateix temps que argumentem el finançament necessari en base als impostos que paguen els valencians.
I ahí mos entendrem vosté i jo.
Mentres això no siga aixina, en este tema, en el tema del nacionalisme, no ens entendrem
perquè parlem idiomes diferents.
Ni en vosté ni, lògicament, tampoc, ja ho sé, amb el Partit Popular.

Eixa és la meua identitat, la meua identitat com a partit.
Jo no pose en interrogant
la seua, però li demane que tampoc pose vosté interrogants a la meua.
Que al cap i a la fi, quan acabarem, deixarem un
treball fet ací, a Les Corts, i cadascú podem demostrar si el treball que hem fet està en la línia política que hem promés i a la qual representem, o està simplement en funció de la conveniència, del moment, per a un costat o l'altre.

Des de la serietat, que pensava que seria innecessària de prendre en este tema, des de la serietat del meu, o almenys la que
intente tindre en el meu plantejament, li rebutge la seua esmena i mantinc tal
com està la meua proposició no de llei.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Pañella.

Para réplica, la señora Crespo tiene tres minutos.
Por favor.

Cuando quiera, señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Mire, l'esmena que jo li he presentat sempre ha sigut amb l'ànim de complementar el que vosté demana en la seua proposició no de llei, perquè -ho he de recalcar- tenim un estatut, un estatut vigent, que especifica clarament en el seu article
49 qui té les competències en matèria agrícola.

I a mi no m'agradaria que per no constar també l'afegitó eixe de Conselleria d'Agricultura, estos hòmens i dones que han patit danys al cent per cent, com vosté ho ha expressat en la seua intervenció, es vegen privats d'un cinquanta per cent d'eixes possibles ajudes si açò es portara endavant.

Quant al tema del nacionalisme, mire, senyor Pañella, jo crec que vosté l'escriptura del nacionalisme encara no la té a nom seu.
És molt bonic penjar-se l'etiqueta de nacionalisme i dir que són els únics exclusivament que treballen pel tema, però done opció, i siga un poquet més democràtic en este tema, que altres grups també puguen parlar i damunt creure's el que és el nacionalisme en esta Comunitat Valenciana.

Jo li demanaria un esforç perquè unírem eixa petició tant al que són les ajudes que puguen vindre del Govern d'Espanya com les ajudes que puga posar en marxa la Conselleria d'Agricultura.
Perquè desastres.
.
.
són desastres naturals i poques coses es poden fer en contra.

Per tant, si vosté no m'accepta esta esmena, jo estic convençuda que.
.
.
tampoc vaig a votar en contra, perquè l'únic objectiu que tinc és que ací es produïsca eficàcia i celeritat en el que és l'aprovació d'ajudes extraordinàries per al Camp de Túria, en este cas concret, per a les desgràcies que patiren en l'últim temporal de neu i fred.

I res més, senyor Pañella.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president, per la paraula.

Senyora Crespo, la voluntat amb què vosté ha presentat una esmena queda clara amb el seu discurs inicial.
I avant.

Vosté ha presentar una esmena amb la finalitat d'identificar en este moment el Bloc amb el PP, perquè vosté només pot viure.
.
.
o només poden viure a gust, per dir-ho d'alguna manera, si ací el pastís només té dos parts.
(Veus) I aleshores, que una veu en certs temes coincidisca amb uns, en uns altres temes
coincidisca amb un altre, és una cosa que no pareix ser que siga el que millor els va a vostés, els que ho accepten.

I després diu coses que jo no he dit.
Jo no he parlat del marxant de nacionalisme de
ningú.
Simplement, com totes els coses, hi han graduacions.
Jo li he dit fins on
arriba el meu nacionalisme.
I estic esperant que algú diga fins on li arriba el seu.
Jo he dit fins on arriba el meu.
No dic l'únic, en totes les coses hi han graduacions.

I, és clar, en cap moment li he dit a vosté que no siga democràtica.
Una persona que representa el poble, (veus) una persona que representa el poble, no, no.
.
.
És que me toca parlar, (veus) és que me toca parlar.
Quan m'ha tocat escoltar, ja l'he escoltat.
I jo no li he donat a ningú -i crec que al llarg de totes les meus intervencions en Les Corts a ningú- el qualificatiu de no democràtic o de poc democràtic en el sentit que tots hem eixit de la votació popular i no podem dir res més.
Jo em crec el que em crec i vinc ací a defensar les meues idees, igual que ho fa vosté.
Si és que jo he interpretat la seua intervenció, però no li he refutat.
.
.
vosté té tot el dret a fer el que fa.

Però jo li vaig a fer un consell, si m'ho permet: presente una proposició no de llei complementària a la que he presentat jo, en la línia de vosté, que jo li votaré a favor, que jo li votaré a favor, com hem votat altres vegades.

Però en este moment pense que el que s'està intentant és simplement que hi hagen només dues opcions, dues opcions: homologar-me amb uns o homologar-me amb altres.
I
perdone, jo no vaig a homologar-me amb ningú, amb ningú, ni amb uns ni amb els altres, perquè no he vingut ací per això.
Estic ací precisament per a fer sentir una veu diferent, i això faré.

Senyor president, no vull dir res més.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición, el Grupo Popular.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt ràpid, per economitzar al màxim el temps.

Si em permeten, senyories, en primer lloc, fer dos qüestions prèvies.

Algú ha parlat que quan el mal ve d'Almansa diuen que a tots alcança.
I això té una excepció que no es limita tan sols al terme municipal d'Almansa, sinó que va molt més cap allà.
Cada u que es quede amb l'excepció que li done la gana.

I en segon lloc, si seguérem les idees d'algun polític responsable en el Govern d'Espanya, ací en esta qüestió que mos ocupa, l'únic culpable és l'amo del món, l'amo del món, perquè el vent és l'amo del món, segons les teories d'este polític.
I, per tant, el ramejat i l'aire que va fer els danys que mos ocupem són possiblement culpa de l'amo del món.

En tot cas, entrant en la qüestió, senyor Pañella, mosatros compartim plenament l'exposició de motius, compartim l'objectiu que pretén la seua proposta de resolució, però des de la nostra experiència, per exemple, en el cas particular meu, el problema que vosté ací circumscriu a Llíria, també va afectar altres comarques, com és el cas de la Costera o de la Vall d'Albaida.

I, per tant, mosatros li plantejaríem, i crec que podríem recolzar-li-la sense ningun problema, que eixa cita que es fa de Llíria, del terme municipal de Llíria, fóra ampliable a altres comarques, com la Costera, la Vall d'Albaida o totes aquelles on l'amo del món va produir ramejat, va produir el fred danys en els cultius.
I en definitiva, que eixos termes són tan susceptibles de ser ajudats com el mateix terme municipal de Llíria.

Per la resta, estem d'acord en el plantejament i en la proposta, que creem ajustada, necessària i convenient.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muy bien.
Señorías.
.
.
¿Quiere réplica?

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, sí, perquè m'ha fet una.
.
.

El senyor vicepresident:

De acuerdo.
Tiene usted.
.
.
¿Tres minutos, tres minutos?
Estupendo.
Por tres minutos, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor Giner, simplement dir-li que el fet.
.
.
justificar el fet que se faça en el terme de Llíria és que esta proposta la fem a petició precisament dels afectats, de la gent afectada del terme de Llíria.

Jo entenc, entenc, i si algú opina el contrari que ho diga, que el que estem parlant, la voluntat, encara
que mos haguem centrat ahí, és del problema que va haver, les gelades que van haver.
Seria injust que jo
diguera ara que les gelades si eren de Llíria, sí; i si són en el terme del costat, no.

Per tant, eixa correcció que no afecta a.
.
.
quasi és una correcció de la mateixa, jo, això li ho he d'acceptar, perquè si no, seria injust, injust per als afectats.

Per tant, a Llíria i altres llocs on hagen pogut tindre efectes estes gelades.

No és el procediment, no és el procediment.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

¿Para qué quiere usted la palabra, señor.
.
.
?

El senyor Lozano i Pastor:

Una qüestió d'ordre que jo crec que.
.
.
(Inoïble)

(El senyor president parla sense micròfon)

Però que vull jo explicar que tant els altres termes com les altres comarques, ja
per part de la conselleria i per part del govern se van establir els decrets
necessaris per a pal·liar.
I este cas era un cas que s'havia quedat fora d'aquell decret.

Per tant, considere que no és.
.
.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias por la aclaración, señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
la proposta que fa el senyor Fernando Giner no té sentit col·locar-la ací ara.

El senyor vicepresident:

De acuerdo.
Gracias por su matización.

Señor Pañella, ¿quiere usted añadir algo, que aún le quedaba tiempo, o le damos la palabra al señor.
.
.
?

El senyor Pañella Alcàcer:

No, no.
.
.

El senyor vicepresident:

Entonces, el señor Giner.
.
.
(Veus) ¿Está de acuerdo?

El senyor Giner Giner:

Yo mantengo que la misma petición que se hace con respecto al término municipal de Llíria (veus) tan solo se añada un párrafo, un paràgraf que diga,.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

De acuerdo, señor Giner.
Si permiten los portavoces venir aquí a la mesa, hacemos un receso de treinta segundos y acordamos lo que ustedes
deseen.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Señorías, se reanuda la sesión.

Y vamos a pasar a votar este punto número tres del orden del día.
Empezamos la votación.
¿Votos a favor?
Por unanimidad.
De acuerdo.

Proposició no de llei sobre la sol·licitud al Ministeri de Medi Ambient, Medi Rural i Martí perquè concedisca una reserva definitiva no inferior a mil hectàrees per al conreu del cotó a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
293, BOC número 215)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos al punto número cuatro, que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la solicitud al Ministerio de Medio Ambiente, Medio Rural y
Marino para que conceda una reserva definitiva no inferior a mil hectáreas para el cultivo del algodón en la Comunitat Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Para su defensa tiene la palabra, por parte del Grupo Popular, el punto número cuatro, el señor Ballester.
Tiene usted la palabra.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Mi grupo presenta una enmienda en la cual queremos presentar una proposición no de ley para la tramitación ordinaria de la solicitud ante el Ministerio de Medio Ambiente, Medio Rural y
Marino para que conceda una reserva definitiva de mil hectáreas para el cultivo de algodón en la Comunidad Valenciana.

En 28 de los 32 municipios que forman parte de esta comarca, el algodón era un cultivo habitual en las rotaciones de cultivo.
Igualmente, floreció una industria de primera transformación, con unas desmontadoras que abastecían gran parte de la demanda de algodón en la industria textil.

En estas comarcas se cultivan como media unas 6.
000 hectáreas por año, pero, por ejemplo, en el año de nuestro ingreso en la Unión Europea, en la campaña 1986-1987, se llegaron a cultivar 7.
350 hectáreas, aproximadamente el 10% de la superficie nacional cultivada.

A partir de esta fecha, con la crisis del sector textil, la fuerte competencia
exterior y la regulación del sector por parte de la Unión Europa, el cultivo del algodón en estas comarcas descendió paulatinamente hasta ser prácticamente inexistente en el año 2000.

Ante la actual coyuntura económica del sector agrario valenciano, es más necesario que nunca buscar alternativas de cultivo que sirvan para dar
viabilidad a las explotaciones agrarias y una renta suficiente a sus
cultivadores.
Y esto es especialmente importante en comarcas de nuestra
comunidad como la de la Vega Baja, que cuentan con esos recursos hídricos o de poca calidad, y donde además recientes estudios confirman la viabilidad económica y rentabilidad del cultivo del algodón para estas comarcas.

Por otro lado, el momento es oportuno, dado que el ministerio de Medio
Ambiente, Medio Rural y Marino está en fase de modificación del real decreto que regula el sector para la próxima campaña, con motivo de la sentencia del Tribunal de Justicia de las Comunidades
Europeas, que anuló el reglamento de base del Consell por el que se instauró el régimen comunitario de ayuda al algodón en bruto.

En atención a lo anterior expuesto, el grupo parlamentario presenta la siguiente propuesta
de resolución: «Las Cortes acuerdan que el Consell inste al Ministerio de Medio Ambiente, Medio
Rural y Medio Marino a la concesión de una reserva definitiva, nunca inferior a mil hectáreas, para el cultivo del algodón en la Comunidad Valenciana.
Y dar, en el plazo de tres meses, el grado de
cumplimiento que ha tenido este acuerdo.
»

Señoras y señores diputados, esta es la propuesta que desde mi grupo queremos venir a
presentar.

Como bien ha quedado dicho en la exposición de motivos, la comunidad económica europea concede unos cupos que gestiona y adjudica el Ministerio de Medio
Ambiente, Medio Rural y Marino, subvencionando el cultivo del algodón en 48.
000 hectáreas para la comunidad andaluza en su totalidad.

Esta subvención se fija por hectárea y van desde los 1.
800 euros por hectárea de mínimo, hasta un máximo de 2.
500 euros por hectárea.
Y en el caso de Andalucía, el importe de la subvención es la máxima, o sea, 2.
500 euros.

Es por todo ello, y en espera de escuchar sus argumentos, lo que me gustaría que apoyaran esta solicitud una vez más, porque estamos trabajando -y esa creo que es la misión principal de todos nosotros-, estamos trabajando por nuestros agricultores y por la gente de la Comunidad
Valenciana.

En definitiva, en momentos de crisis quizás haya que volver a recursos anteriores.
Y quiero también que sepan ustedes que el algodón ha sido un cultivo tradicional en minifundio, porque es un argumento muy
importante.
No estamos hablando de grandes plantaciones, sino familias que los
fines de semana, al ser un cultivo especial, en dos o tres fines de semana,
podrían llevar a cabo este cultivo sin más que con las manos.
.
.
, con sus propias manos, con lo cual, estaríamos atendiendo a la clase más baja, a la clase que más necesidad y a la clase que menos recursos pudiera disponer de esta comunidad.

Esperando que el resto de grupos tenga la sensibilidad suficiente como para que
esta propuesta salga adelante y pensando en que estamos pidiendo solamente las
migajas, que con ellas nos conformamos, aunque habrá que ir pensando, si todo funciona bien, en un plazo corto el solicitar el que
se incrementen esas hectáreas, para poder llegar, en algún momento, a lo que fue las siete mil o cerca de ocho mil hectáreas que se cultivaban, y poder montar.
.
.
, y que dependa otra vez, una nueva
cooperativa importante como la que existió en su momento, de unas desmontadoras que daban de comer, como les he venido
diciendo, a mucha gente en la zona, en las dos comarcas, en el Bajo Vinalopó, en 28 de sus 32 pueblos, que, bueno, yo creo que nos lo agradecerían profundamente.

Sin nada más, muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ballester.

Señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

En principi, tots sabem la situació en la qual l'agricultura està en este moment, les dificultats que té per a tirar endavant els seus propis productes o els seus productes
tradicionals.
Aleshores.
.
.
, és a dir, tots sabem, encara que ahí no se'n parla directament, però sabem que el cotó, (inintel·ligible) .
.
.
del cotó està.
.
.
, és que és.
.
.
, rep unes ajudes determinades de la Unió Europea, unes ajudes que van a facilitar realment la rendibilitat del producte.
Per tant, que una part d'estes ajudes puguen entrar en el que és la nostra comunitat, no està mal vist, en absolut, per Compromís i, per tant, li donem el recolzament.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyories, la quota que se dóna a cada un dels estats membres de la Unió Europea.
.
.
, se basaren en les produccions que mosatros tinguérem en l'any 2000-2001-2002.
En esta comunitat no va hi haure cap hectàrea cultivada en eixa època.

Dit açò, i no obstant açò, n'hi hagué una sectorial, perquè les quotes s'atribuïxen als estats membres i són els estats membres, en la quantitat final de diners que tenen concedits per la
Unió Europea, se dividix pel nombre d'hectàrees que després se cultiven en eixe país, la qual cosa vol dir que si eixa quota passara del nombre d'hectàrees, variaria el nombre de diners per hectàrea que se donaria, en funció de la producció que eixe país vullga fer.

Dic açò perquè normalment, i en este cas concret, en la conferència sectorial que se va produir per a tractar este tema, la Conselleria d'Agricultura valenciana, en este cas, la seua directora general, no va obrir la
boca, no va demanar absolutament res.
.
.
¡Clar!
, jo no sé si ací el que tindríem de demanar és que, ara, una altra vegada, Les Corts solucionàrem la incompetència de la Conselleria d'Agricultura i tenim de traure una altra vegada les faces de l'olla, que, no obstant, com vostés són majoria i ho poden fer, doncs, ho faran i ja està.
Per això, mosatros anem a abstindre'ns, perquè considerem, senzillament, que el que cal ser és més seriosos quan se plantegen les coses.

Mos tenen tan acostumats a que utilitzen qualsevol de les possibles peticions,
en este cas, les dos que hui mos han portat ací, només com a excusa per a donar la culpa sempre als altres.
I en este cas, la culpa no és dels altres, no és que se donaren i que han negat a la Comunitat Valenciana ni mil ni dos mil
hectàrees, es tracta que en el seu moment no se va fer en el lloc adequat la petició.

I, per eixe sentit, i estiguent d'acord que qualsevol cosa és necessària per a eixir endavant, també és veritat que no podem ser sempre utilitzats de la manera que vostés estan fent-ho.

Per tot açò, anem a abstindre'ns, que no van a tindre vostés cap problema en aprovar-ho i, per tant, tot el mèrit, una vegades més, doncs, se l'enduen vostés, que mosatros ja el tenim cobert.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

¿Quiere intervenir, señor Ballester?
Pues, vale, por cinco minutos, tiene usted la palabra, el (inintel·ligible) .
.
.
.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias.

Mire usted, cuando se falta a la verdad, señor Antonio Lozano, se lo dije ya una vez, que es que, para bien o para mal,
estas cosas se graban, y alguna vez, nuestros nietos, creo que le hice la
broma,.
.
.
(veus) espero que algún día, usted y yo.
.
.
, porque yo no sé, si usted en la actualidad tiene nietos, puedan vernos en esas grabaciones y
tal, y siempre nos cabrá el resquemor de si en esas grabaciones aparece alguna cosa que es falsa y que
alguien nos lo diga.

Pues, bueno, yo me dirijo ahora a los nietos del señor Lozano, porque, respetándolos, evidentemente, con todo el respeto del mundo, hoy, el señor Lozano, aquí no ha dicho la verdad, una vez más.
Hoy, y haciendo un símil del famoso anuncio de televisión, el algodón no engaña; los socialistas, sí.

Señor Lozano, no esperaba una respuesta de una persona como usted, una respuesta de
una persona que yo sé que está implicada con la agricultura valenciana, y no esperaba nunca que usted dijese
algo que le voy a demostrar que no es verdad.

Mire, el borrador de la ley es este, y estas palabritas que vienen aquí subrayadas debajo.
.
.
, dice en el punto 1: «Las parcelas elegibles para la siembra de algodón que podrán acogerse en la ayuda a la campaña 2010-2011, serán aquellas en cuyas superficies agrícolas se haya sembrado algodón con derecho a ayuda al menos una vez durante las campañas 2000-2001, 2001-2002, 2002-2003.
» ¡Punto!
«También serán elegibles las parcelas sembradas de algodón en los municipios de la Vega Baja del Segura de la provincia de Alicante que
figuran en el anexo».
.
.
Borrador.
(Veus) Boletín.
El punto y seguido no aparece.

¡Alguien habrá negociado esto!
Yo personalmente le llevé a la directora general el documento, y la directora general impidió.
Lo que pasa es que ustedes, más, ustedes juegan a la picaresca.
¿Saben por qué no nos dan el algodón?
, ¿saben por qué no nos dan las 1.
000 hectáreas?
, que nosotros no queremos ¡más!
, no queremos más hectáreas, como usted ha dicho al principio de su intervención, no queremos más para que el reparto sea menos.
.
.
No, no, no, no.

Mire usted, nosotros pedimos que de las 48.
000 que se le dan a la comunidad
andaluza, donde ninguna de ellas se le exige que tenga más de 1.
000 kilos de producción por hectárea, si es regadío, y si es secano, 500, para darle la subvención, nosotros, ¡de esas!
, solamente pedimos 1.
000 hectáreas.
Pero 1.
000 hectáreas que condicionamos en el convenio que ya han firmado algunas de las
asociaciones de agricultores, condicionamos a que todo el agricultor que tenga
menos de tres mil no va a cobrar la subvención.
Mire usted, la calidad del algodón, contrastado, y si quiere le saco los informes que tengo aquí de la Universidad Miguel Hernández, donde se han hecho las parcelas experimentales, es infinitamente mejor al
algodón que se produce en Andalucía.

¿Sabe lo que queremos?
¡Migajas!
, migajas para esos que ustedes se llenan la boca muchas veces de
defender, y es mentira.
¡Y hoy queda aquí!
, y quiero que lo sepan ustedes, los que me van.
.
.
, hoy, los que me puedan ver
en el futuro, como he dicho, como los nietos de todos los que estamos aquí, que, hoy, ni las migajas les niega el Partido Socialista a esos agricultores.
¡Ni las migajas!

Mire usted, señor Lozano, estos es mucho más fácil, ¡esto es mucho más fácil!
: ¡ustedes no saben decirle nunca que no al señorito!
.
.
.
, al señorito de Madrid, el señorito que, por ser valenciano, nos tiene la bota puesta en la garganta, (veus) y la bota puesta en la garganta a los agricultores valencianos, que también son valencianos los de la Vega Baja y los del Bajo Vinalopó.
Eso no creía yo que usted iba a tener entrañas y agallas políticas para resolverlo hoy aquí.

Yo estaría con usted, y, de verdad, me gustaría que reflexionara, que pensara exactamente qué es lo que va a decir, y, si le hace falta algún dato más, se lo doy yo ahora mismo.
Que estamos hablando de que posiblemente alguien
esté instaurando la picaresca y el trilerismo vía subvenciones en Andalucía, cuando nosotros aquí nos estamos comprometiendo a no repartir subvenciones por debajo de los 3.
000
kilos por producción, ¡cuando allí la exigencia son 1.
000 kilos!
, cuando las subvenciones están yendo en otras comunidades de 1.
800 a 2.
500 euros, ¡y ahí se está pagando el máximo!

Y, de todo eso, lo que le pedimos aquí, estos humildes parlamentarios del Grupo Popular, es que nos den las migajas, ¡las migajas!
, para que esas personas que ahora mismo ya tienen puestas en el
campo.
.
.

El senyor vicepresident:

Señor Ballester, vaya acabando.

El senyor Ballester Costa:

.
.
.
las pruebas suficientes, los testigos suficientes de variedades para poder
elaborar y poder conseguir un sueldo digno para sus familias, esas personas
puedan defenderse.

Luego no vengan ustedes aquí con cantinelas, porque tendremos que recordarles, y yo seré quien se lo recuerde, si no cambian su voto,.
.
.

El senyor vicepresident:

Señor Ballester, (inoïble) .
.
.

El senyor Ballester Costa:

.
.
.
se lo recordaré a todos, que ustedes este día cometieron este hecho.

Muchas gracias, señor Lozano.
Y muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Señor Lozano, tiene usted la palabra.

El senyor Lozano i Pastor:

Senyor Ballester, és també perquè quede constància per a la història, perquè és que segons vosté, ¿eh?
, s'ha passat al meu entendre, set carrers, i.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Por favor.

Siga, siga, señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

I vosté, inclús ha necessitat l'insult per a no dir una cosa que jo no he dit, perquè la primera vegada que n'hi ha a la reunió en Madrid, la senyora directora general es pegà un puntet en la boca, i això que vosté ha demostrat ahí, se va fer a petició d'una organització agrària, i també vosté.
.
.
I és quan li passaren a eixa directora general tota la relació de pobles i la relació, (remors) que jo mai he dit que no hi tinguen dret, i per això no votaré que no, m'abstindré.

Perquè mai diré que no fa falta, a la Comunitat Valenciana, i en el cas de vosté, a la seua comarca, ¡no diré mai!
que no fa falta qualsevol recurs perquè se puga viure.
Però tampoc faré.
.
.
, és insultar-lo, ni a vosté, ni als llauradors, perquè queda constància que jo no he dit cap de mentira i que, si este parlament, tant els seus néts com els meus, tenen d'escoltar, segurament, de mentires, n'escoltaran moltíssim més de vostés
(veus) que de les nostres.
Les de vosté, a la millor també.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Señorías, pasamos a votación.
(Algú diu: «No, no, perdón, perdón.
») El que.
.
.
, ya no le toca, (veus) termina él.
No, no, vamos a votaciones, señorías.
(Veus)

El punto número.
.
.
(inoïble; pausa)

El senyor Ballester Costa:

Por una cuestión de orden: yo no he insultado en ningún momento, y ahí está la cinta, esa que he dicho que se podía ver.
(Pausa)

Proposició no de llei sobre l'increment necessari de les ajudes agrícoles directes, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
304, BOC número 215)

El senyor vicepresident:

Señorías, seguimos, el punto números 5, que es toma en consideración de la proposición no de ley sobre el incremento necesario de las ayudas agrícolas, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Ràpidament, presentem una proposició no de llei que es basa en una cosa que hem debatut ací i que reiterarem hui, perquè estem convençuts de la seua importància i de la seua transcendència de cara a l'agricultura valenciana.

Com saben vostés, el 22 de giner del 2009, la Comissió Europea va publicar en el diari oficial de la unió un marc temporal comunitari que era aplicable a les mesures d'ajuda estatal per a facilitar l'accés al finançament en l'actual context de crisi econòmica i financera.

En eixa comunicació, es considerava que l'actual crisi econòmica mundial requeria accions polítiques excepcionals que permeteren que algunes categories d'ajuda estatal pugueren estar justificades i foren compatibles amb el mercat comú en aplicació de l'article 87, apartat 3, de la lletra b d'eixe tractat.

El període d'aplicació d'este marc temporal comunitari abraça, com saben, des del 17 de desembre del 2008, data en què es va acordar el contingut, fins al 31 de desembre de 2010.
El sector agrari, i
ramader també, valencià i les empreses agroalimentàries de la nostra comunitat estan sofrint les greus dificultats que comporta la
crisi, molt especialment en estos moments.

A la crisi estructural del sector, cap afegir els efectes de la greu crisi econòmica que estem vivint en Espanya.
Moltes voltes s'ha dit ací, i ho hem reiterat fins a la sacietat, que els costs de producció de les explotacions agràries s'han multiplicat, mentres els preus percebuts pels productors estan o estancats o
a la baixa, cosa que repercutix en un deteriorament continu i constant dels
ingressos i de les rendes dels llauradors.

Per tot això, la Conselleria d'Agricultura va liderar una conferència sectorial i, en ella, la sol·licitud al govern central perquè donara suport a les noves ajudes agrícoles directes proposades per la Comissió Europea, per les quals, cada explotació agrícola podia passar a rebre, en concepte de subvenció directa, fins a quinze mil euros per explotació, i això es pot fer fins a, com he dit anteriorment, desembre del 2010, duplicant, d'eixa manera, l'import actual que es pot rebre, que és de 7.
500 euros.

Este increment de subvencions directes permetria al sector agrari tindre accés a finançament econòmic tan difícil d'aconseguir en estos moments de crisi, i fer front a les diferents inversions,
disposar de liquiditat i augmentar i millorar, en tot cas, la producció.

Ho vaig dir en una de les meues intervencions en esta comissió: Alemanya va concedir 100 milions d'euros en ajudes als agricultors i ramaders en dificultats econòmiques, com a conseqüència de la crisi actual.
També vaig ficar com a exemple en una altra intervenció els 700 que va concedir França per a recolzar els agricultors en una situació de crisi econòmica com l'actual.

Pel contrari, el Ministeri de Medi Ambient, Medi Rural i Marí ha declinat la petició de la Generalitat valenciana i del conjunt del sector d'acceptar este model d'ajudes, a diferència del que han fet, no tant sols Alemanya i França, sinó altres països de la Unió Europea.

La no-implantació d'estes ajudes a Espanya pot tindre com a conseqüències molt negatives per al sector, doncs, la falta de competitivitat, entre
altres, ja que és evident que es poden agreujar les desavantatges dels nostres agricultors.

Per tot això, és per la qual cosa presentem esta proposta de resolució, que esperem que tinga el recolzament de tots els grups parlamentaris, en la
qual, bàsicament, demanem que Les Corts acorden que el Consell insten el Govern d'Espanya a posar en marxa l'ajuda pública directa de 15.
000 euros per agricultor o ramader, que possibilite el nou
marc proposat per la Comissió Europea amb l'objectiu d'ajudar-los a afrontar adequadament la crisi econòmica.

Esperem que puga comptar amb el recolzament de ses senyories, de tots els grups
parlamentaris.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Por parte del Bloc, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt breument, exposaré que vaig a donar recolzament a la proposició no de llei que s'ha presentat en vies, i, sobretot, en la situació en què estem.
Està argumentada i pensem que el model que està fent Alemanya per a eixir de la crisi, no només seria assumible en estos, sinó també en altres camps, que no només en l'agrícola, i crec que ens aniria molt millor de com ens va.

Vaig a aprovar-la i vaig a donar explicacions, vist el caliu que han pres avui
les intervencions.
Crec que no és massa estrany, entre altres coses, perquè, si mirem, voreu que -no dic exactament la xifra- el 90% de les propostes que s'han presentat, doncs, el Bloc els ha donat el sí en esta comissió, els ha donat el sí perquè totes les proposicions no de llei que estan fetes en un pla positiu, doncs,
intenten que se n'arribe.

L'agricultura està en una situació que no li sobra absolutament res.
L'abandonament progressiu del camp valencià és evident.
I això és responsabilitat?
Sí.
És responsabilitat de la Conselleria d'Agricultura, en primer lloc, per no haver fet els deures en el moment que
tocava.
Hi ha molts acords que podem prendre en relació amb la Conselleria d'Agricultura també.
Però, he de recordar que, si avui.
.
.
, no votaré que sí a cap proposició no de llei presentada pel PSOE perquè -pense- avui en l'ordre del dia no n'hi ha, recordem que l'anterior comissió eren -crec- pràcticament més del PSOE que de ningú i que també li vaig donar la conformitat a totes perquè estaven fetes en el mateix caràcter de buscar accions positives de cara a l'agricultura del nostre país.

I, per tant, en eixa mateixa línea crec que en este moment el que diu és correcte, que les competències per a fer el que diu és de l'estat, i, per tant, hauria de posar-los.
Hi ha una segona part -que jo subordine també a esta primera-, que seria després vore què fa la Conselleria d'Agricultura al respecte, però, lògicament, en este moment, açò seria amb unes mesures extraordinàries, que pense que li corresponen -a l'igual que abans, les mesures extraordinàries per a una situació com la que hem discutit abans-, li corresponien inicialment al govern de l'estat i al ministeri.
Per tant, considere, que açò mateix també.

En eixa diversitat de competències, jo pense que li correspon a ells, i, per tant, vaig a donar recolzament a
la proposta.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyories, les ajudes de mínims bàsicament estan pensades per a situacions conjunturals, o bé sectorials, o bé que se produïxen en un moment determinat.

Efectivament, la Unió Europea -i ací ja s'ha dit- va establir els 7.
700 euros amb capacitat per als governs de passar-ho a
15.
000.
Jo estic totalment d'acord amb el que ha dit el senyor Pañella que, segurament, part de la situació conjuntural que té agreujada l'agricultura valenciana és com a conseqüència de la falta de polítiques del Consell, en este cas de la Conselleria d'Agricultura.

Però, no obstant això, mosatros anem a estendre'ns en esta proposició, no ja tant pel passat, que tindríem més que justificació per a ficar a caure un burro la falta de polítiques del Partit Popular, sinó de cara al futur.
Perquè en les reunions, Espanya, quan se va discutir este tema amb la Unió Europea, va defensar la no-renacionalització de la política agrària comunitària.

Miren, senyories, en el 2013 anem a tindre una PAC.
El senyor Giner
perfectament ho ha dit: Alemanya ha ficat 100 milions d'euros; França n'ha ficat una quantitat també important.
Eixe és el perill per al futur de l'agricultura valenciana i de l'agricultura espanyola, que els països que més recursos tenen tindran més capacitat per a fer coses per les seues agricultures, i, en la mesura que,
finalment, se renacionalitze la política agrària, els llauradores valencians i espanyols eixiran perdent perquè mosatros sempre tindrem més quantitat d'agricultura que els altres països, i, tanmateix, menys recursos per a poder-los utilitzar.

Per tant, ara és veritat que davant d'una conjuntura, doncs, el més normal és que tots estiguem d'acord que vinguen d'on vinguen i com siga.
Però, no deixa de ser pa per a hui i fam per a demà, perquè les mateixes organitzacions que hui estan dient que qualsevol cosa és bona per a la situació que ens trobem, també en els debats que es produïxen en Copa-Cogeca, a Brussel·les, i que es produïxen en el Ministeri d'Agricultura, estan admetent i estan demanant el ministeri que no se
re-na-cio-na-lit-ze la política agrària europea.
I ho saben, i, a més, ho defensen tant les organitzacions conservadores com les progressistes,
perquè saben que, al final, a mitjà i llarg termini, en este cas, a partir del 2013, podríem tindre una PAC que els eixira molt perjudicial, i, el que ara pogueren rebre,
després seria una situació que, segurament, lamentarem i plorarem.

Per totes estes condicions, creguem que en este moment el més normal és abstindre's, i, almenys, que tinguen la capacitat els governs, en este cas el d'Espanya, per a poder defendre a mitjà i llarg termini el que siga millor per als agricultors i llauradors d'este país.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Lozano.

El señor Giner tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

També, molt breument.

En primer lloc, agrair el vot a Compromís per considerar, sincerament, que es tracta d'un vot responsable, que és una qüestió que, de tan clara, resulta obvi -quasi gratuït- fer esforços per a defensa-la.
És que és una evidència.

En segon lloc, he de manifestar que, sincerament, no puc comprendre l'abstenció del PSOE, un poc en allò de llavar-se les mans com a Pilat.
I dic el PSOE i ho dic conscientment, perquè el que evidencia és una posició claudicant, absolutament condicionada a les directrius que vénen des de l'aparell central del seu partit que, una vegada més, matxuca els interessos de la Comunitat Valenciana i beneficia altres qüestions.

I, en tercer lloc, lamente eixa abstenció, però crec que en allò que fa referència a la negociació a la Comunitat Europea -que, ahí, evidentment, ningú discutirà que és una responsabilitat del govern central- deixa molt a desitjar l'interés i els resultats de cara a la defensa de l'agricultura en el seu conjunt, i, particularment, de l'agricultura mediterrània i de la Comunitat Valenciana.

Lamente la seua abstenció, crec que estem davant d'un punt que mereixia haver obtingut el recolzament unànime de tots els grups parlamentaris.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señor Lozano, quiere.
.
.
No.
Vale, muchas gracias.

Señorías, pasamos, pues, a votación.
¿Votos a favor?
9.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
6 Por 9 votos a favor y 6 abstenciones, queda aprobado este punto.

Proposició no de llei sobre la posada en marxa d'un projecte de llei de modernització de l'agricultura, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 51.
410, BOC número 215)

El senyor vicepresident:

Pasamos al punto número seis, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la puesta en marcha de un proyecto de ley de modernización de la agricultura, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Bloc.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Està exprés i no m'apartaré d'allò que diu ja la proposició no de llei presentada.
És a dir, igual que abans hem parlat del model alemany, quant al que és l'aportació econòmica, podem parlar d'un altre model, el model francés, quant al que és la modificació i l'adaptació legal per a protegir l'agricultor i tot el sector agrícola.

En principi, nosaltres hem donat algun pas.
Enguany, s'ha creat el contracte consensuat amb la interprofessional citrícola, Intercitrus, però un contracte que tots sabem -els que xafem el camp alguna vegada- que s'incomplix, i, quan parlem amb la gent, que ningú, pràcticament, o que molts pocs han dut a terme.
En això, continuen fent-se les pràctiques habituals, pràctiques d'un albarà de compra, quan no, simplement és allò d'eixe albarà sense preu a resultes i que, encara, encara, s'està fent, i hi ha zones en què s'està fent moltíssim, per molt que no siga -diguem- el més legal possible.
Això té un perdedor, aquesta situació, un únic perdedor, la mostra d'impotència i d'indefensió que queda el llaurador.

Hem buscat models, hem trobat un model que s'adapta perquè, a més, moltes de les coses que conté les hem discutit en esta casa, les hem discutit ací, en esta institució, a vegades algunes s'han aprovat; altres, no s'han aprovat, i que esperaria que avui s'aprovaren perquè indicaria realment que tenim una línia marcada per a fer-ho.

Què ha proposat el govern francés?
La Llei de modernització de l'agricultura, en la qual existixen els contractes obligatoris entre el productor
i comprador de productes agraris.
Però, a més, el contracte que proposta -que va ser aprovat anteriorment ja pel consell de ministres, i en el moment de
la presentació estava en fase de debat-, doncs, contenia durada mínima d'un a cinc anys, i incloïa clàusules de volum, condicions de lliurament i determinació de preus, però també les sancions -de fins a 77.
000 euros- per a tots aquells que incompliren allò que estava ahí.

El projecte de llei francés també modifica el Codi de Comerç i regula la publicitat dels preus promocionals de les fruites i hortalisses
fora del lloc de venda.
I, en elles, sí que serà totalment obligatori també un contracte de compra escrit i previ a l'anunci de la publicitat, i prohibeix la política de descomptes en els períodes de crisi o preus excepcionalment baixos.

Jo he de recordar la proposició no de llei sobre la creació específica d'una llei de comerç en productes que afectara específicament productes peribles, i que totes estes coses estaven incloses.
Dia que
en aquell moment no es va aprovar, i, a mi m'agradaria que avui s'aprovara perquè indicaria, realment, que sí que tenen la intenció de fer-ho així, perquè és una de les necessitats més importants per al camp valencià.
I, també -com dia- la mateixa Llei de modernització de l'agricultura aclaria quins casos i amb quines condicions es podien arribar a
acords dins de les interprofessionals, a més de crear un fons nacional de risc que, realment, donaria.
.
.
, inclús solucionava el punt anterior -que nosaltres hem estat tractant ací específicament-, per no haver d'anar a vore on han tingut un problema.
.
.
siga meteorològic o siga d'altres tipus, sinó que crea un fons determinat, i ahí, ja tenen -diguem- el curs regulat per a totes les ajudes necessàries per estes circumstàncies.

Demane a tots, a tots els diputats i diputades, a tots els grups presents, el
seu recolzament.
I si diem que és el govern de l'estat és perquè, realment, és qui té les competències, el govern d'estat té estes competències.
Hi ha alguna -i això és un dels problemes que tinguérem quan vaig presentat allò de la Llei de comerç-, hi ha alguna que podria afectar també complementàriament, però que bàsicament el marc legal este li correspon al govern de l'estat, entenent que eixe marc legal és indispensable que passe primer per acord de l'estat, perquè nosaltres puguem desenrotllar-lo molt més.

Per tant, la proposta diu:

«Les Corts valencianes insten el govern de l'estat a posar en marxa un Projecte de llei de modernització de l'agricultura similar al que s'ha aprovat a França i que preveia, entre altres coses, la possibilitat de contractes obligatoris
entre el productor i el comprador de productes agraris.
»

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Señorías, a este punto se ha presentado una enmienda por parte del Grupo Socialista.

Para su defensa tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyor Pañella, mosatros bàsicament estem d'acord amb la proposta de resolució que vosté presenta.
No obstant això, sí que n'hi han uns punts.
I, per això, hem presentat esta esmena, que jo crec que complementa perfectament el que
vosté demana, per una qüestió bàsica, i és que el govern francés no té descentralitzada la seua administració.
Per tant, una llei francesa portada a Espanya ni cabria ni tindríem la capacitat de desenvolupar-la.

Per tant, el que mosatros diguem -i en la proposta que mosatros fem en l'esmena d'addició- és, evidentment, el que seria la llei marc -com ja ha passat en altres lleis espanyoles-, doncs, la llei marc l'hauria de fer el Govern d'Espanya.
Per tant, amb l'esperit que vosté està demanant ací mosatros estem d'acord, i, paral·lelament, el que sí que demanem és que eixa llei de modernització, que està pendent a la Comunitat Valenciana pel pla Millorar, que va presentar el Partit
Popular, 2004-2005, que, a més, va ser ratificada i recolzada per totes les organitzacions, tant agràries com cooperatives, que a més va tindre el consens en esta cambra, també des del grup que està parlant-li, lògicament, davant d'una situació, el que demanem és que s'aplique i que se fiquen en marxa les propostes i, per tant, el compromís de l'aleshores conseller senyor Cotino i hui vicepresident del Consell, de ficar els
2.
200 milions d'euros per al període 2006-2013, per a ficar els diners necessaris per a eixa modernització.

Perquè jo abans dia en l'altra que hem tractat al principi que la situació, que és la que contempla les ajudes mínimes, hauria de ser en un moment de necessitat, i eixa necessitat ací a la comunitat és molt més peremptòria, molt més necessària perquè no s'han aplicat, i altra situació tindríem si eixos 2.
200 milions havérem començat ja en el 2006 a ficar-se en marxa, per tant, estaríem en una situació menys desesperant del que estem.

Però dit açò, i en positiu, perquè no sempre pugam dir que sempre estem parlant del passat, sinó en el present, el present és que tenim eixa situació, que estem totalment d'acord en el que vosté està diguent.
Necessitem una llei marc que contemple i que afavorisca estes
relacions entre llauradors i comerç.

I, paral·lelament, el que sí que demanem és que vosté mos aprove l'esmena perquè complementaria la seua demanda, en la mesura en què les dos accions podrien intentar ficar al sector agroalimentari valencià en la situació que se mereix i que mai hauríem d'haver abandonat la situació que nosaltres teníem respecte a Europa.

Per estes qüestions, jo li demane a vosté que mos l'accepte, que mosatros estaríem encantadíssims d'aprovar la seua proposta de resolució.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Para aceptación o no, señor Pañella, tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor Lozano, me fa la impressió -i és una valoració, i per tant, assumisc el risc d'equivocar-me al valorar-lo- que les esmenes que vosté ha presentat avui les ha presentades amb la idea que jo no li les accepte.
(Veus) Ja he dit que és una valoració.
.
.
(veus) deixe'm que.
.
.
(Veus) No, és una valoració, una valoració d'una actuació particular, no ho faça global.
Hem estat coincidint massa en totes les coses que han presentat ací, per a en una situació puntual ara dir que cada un va per un costat.
No és aixina.
Però me dóna eixa impressió i li ho raone.

Perquè en este moment me barreja dos coses que per a mi no tenen res a vore, i li ho
explique, intente raonar-ho.
Efectivament, vosté ho ha definit quasi millor que jo, o -sense el quasi- millor que jo, està parlant del que jo propose, que és la creació d'un marc legal estatal.

Efectivament, bàsicament no mos podem comparar amb el govern francés.
Vosté ha dit que no està descentralitzat.
.
.
no, no, està fortament centralitzat, allí no existix absolutament res de divisió territorial, jo crec que és el paradigma d'un estat centralitzat l'estat francés, vull dir, pocs més ne trobarem en Europa tan centralitzats com ell.

Però, clar, jo ja he dit abans, ja m'agradaria a mi personalment que no fóra aixina i que els valencians i valencianes poguérem fer-mos les nostres lleis independentment de tot allò que hi haguera per damunt de nosaltres, però no és aixina.

I crec que quan vaig presentar algunes de les propostes que hem presentat, inclús, se m'ha tirat en cara que.
.
.
, i he dit algunes vegades encertadament, però l'atreviment de presentar coses a Les Corts ha de ser gran, jo pense que en el meu
cas ha de ser-ho també, però que se m'ha dit que és que no són competències nostres, estem tocant competències d'altres, bé.

En este moment, crec que les competències del marc estan ben fixades a nivell d'estat seguint l'ordenació legal que tenim els espanyols, per tant, ahir és va dir.
I vosté me presenta una cosa en la qual jo li demostre.
.
.
, si vosté.
.
.
, i crec que ja s'ha presentat alguna vegada i li ho he votat favorable, però independentment és que no té a vore perquè açò és un pla concret d'actuació, quan estem parlant del marc legal no ho barregem amb plans concrets d'actuacions.
Jo també estic d'acord amb açò i amb una proposició no de llei la presente vosté, la presente jo o la presentem els dos conjuntament, me dóna igual, l'aprovarem.

Però, clar, en este moment, barrejar l'elaboració d'un marc global estatal amb un programa d'actuació determinat, amb els quals jo també estic d'acord, i vosté m'ha sentit altres vegades dir-ho ací, doncs crec que són dos coses que són totalment independents.
Per tant, no vaig a acceptar això i, ja dic, si vol, eixe mateix text el presentem vostés soles, o conjuntament, en una proposició no de llei, i ho aprovarem.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señor Lozano, tiene usted tres minutos, ¿vale?

El senyor Lozano i Pastor:

Suficientes, presidente.

Senyor Pañella, ho lamente molt, perquè vosté diu que no té res a vore.
Clar, vosté parla «les Corts Valencianes insten el govern de l'estat a posar en marxa un projecte de llei de mo-der-nit-za-ci-ó de l'agricultura.
»

Per favor!
, si qui té la capacitat de modernitzar és en este cas el Consell de La Generalitat, què vol?
, que jo no li puga votar açò perquè està fora de cossi?
, perquè no agarra perfectament?
Perquè si fórem el govern central francés, doncs li diria: estic totalment d'acord amb vosté, però açò són cants al sol.

Per tant, el que jo li faig és que complementem, i si no vol dir-li al pla Millorar que és una llei, doncs canviem-li, i diga-li vosté el nom que vosté vullga, llei valenciana de modernització de l'agricultura.
I, en definitiva, al final, el que farem és exigir que se fiquen els recursos i l'acció política necessària per a eixir del context en el qual estem.
Però, per favor, no me diga que no és complementària a la que vosté ha presentat, perquè aleshores jo li podria dir que el que no està encertat en la formulació és vosté, que a més ho ha reconegut vosté mateixa, ho ha reconegut en la mesura que sap que una llei similar a la
francesa, en Espanya, no se podria produir per la descentralització que tenim en l'estat espanyol.

Per tant, lamente moltíssim que vosté no mos aprove esta esmena.
I, no obstant, li dic que li votaré també a favor la seua perquè veja que jo sí que tinc més voluntat per a solucionar els problemes dels valencians que la que tenen vostés.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Señor Pañella, ¿quiere intervenir?
Por tres minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies.

El voluntadòmetre no sé on està per a mesurar qui té més voluntat o menys voluntat, jo no sé això.
Jo me remet a fets.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Està clar.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
me remet a fets.
I jo el que crec és que en certa manera vosté assumix el que jo he dit, i per això votarà a favor, perquè ho assumix i perquè és de raó que se vote a favor.

Jo no he dit que no puga ser possible; de fet, quan parlem de llei, ací estem parlant, tant vosté com jo, de llei marc, una llei marc.
.
.
(veus) -vosté ho ha dit i jo li ho he assumit- i parlem d'una llei marc.
Una llei marc que a més toca, com he dit, altres aspectes, com aspectes de comerç, i vosté me reconeixerà.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

No.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
que no tenim les competències plenes en comerç, sinó més que limitades, i això ho sap vosté perfectament, per molt que diga ara que no, vosté sap perfectament que.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Home, el que li ha ficat el cognom és vosté!

El senyor vicepresident:

Señorías.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Vosté sap que en comerç tenim competències molt limitades, molt limitades, perquè les competències són estatals bàsicament.
(Remors)

Parlem d'una llei marc, correcte.
I parlem, establida una llei marc, de tot el que haurem
de fer.
Vull dir, ja m'agradaria a mi el que vosté diu, i ja li ho he dit, és que m'agradaria que jo me fera la llei marc, i ja s'apanyaran els altres, però eixa és la meua idea.
(Rient) Crec que no és la seua, crec, crec que no és la seua.
I jo a pesar del que m'agradaria.
.
.
(Algu diu: «se torna a equivocar») Bé, a la millor sí que ho és, disculpe però.
.
.
(veus) disculpe'm, avui m'estic equivocant molt, molt, però crec que en les propostes que se presenten no estic equivocat.

I simplement dir això, mire, mantinc això, una cosa és crear un marc legal; l'altra cosa, són actuacions concretes que se deriven de la normativa, que en este moment no s'han de barrejar.

Li agraïsc, malgrat el discurs que ha estat.
.
.
, bé, contrari al qual jo fea, li agraïsc la voluntat manifestada amb la votació favorable.
Crec que el que demanem és correcte, i per tant, tirem-ho endavant, que això és el que compta.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Las cosas.
.
.
, cuando se intenta trabajar, como es el caso de esta proposición no de ley, en la mejora de la agricultura, creo que debería haber un consenso amplio, y máxime cuando estamos hablando de una ley marco que englobe todo lo que es el
proyecto, todo lo que son las diferentes sinergias que se puedan acumular.

No estamos hablando -y así lo he entendido yo cuando he leído su proposición- de copiar al pie de letra la ley francesa, ni más ni menos; sino el tener un marco legal lo suficientemente potente como para
que podamos regular esa mejora y esa modernización, en las diferentes comunidades autónomas en el caso del estado español, de la agricultura.

Evidentemente, vamos a estar de acuerdo con su proposición no de ley, incluso teníamos un proyecto de redacción, pero que viene a decir más o menos lo mismo.
Yo se lo haría ver por si.
.
.
, bueno, por si todos estuviéramos de acuerdo, pero parece ser que no va a ser así, en donde la redacción de la parte dispositiva sería algo así: «Que se proponga y se establezcan las medidas adecuadas para estabilizar las
relaciones comerciales dentro la cadena alimentaria -que no es otra cosa más que el hacer el seguimiento desde el productor hasta los centros de distribución-, y se propongan y establezcan medidas legislativas en el marco de la política agraria comunitaria y en el marco de la política de competencia española y de la Unión Europea para permitir la aplicación de una política de estabilidad de las relaciones comerciales en la cadena alimentaria.
»

Digamos que es volver a incidir en el punto flaco ese en el cual nos hemos
quejado, hemos intentado legislar, se ha hecho lo posible, se han puesto por
parte de la conselleria infinidad de medios, etcétera, etcétera, etcétera, pero que seguimos teniendo un problema gravísimo motivado por lo que es la concentración de la distribución en la actualidad.

El mercado está como está, se ha producido y se ve un desarrollo en lo que es la concentración de la oferta de los agricultores, motivados por los reales decretos
promulgados por el 2.
200 de la Comunidad Económica Europea, pero, así y todo, vemos que eso hay que volver a desarrollarlo, vemos que cuando llega al
estado central tiene.
.
.
, a firmar la PAC, vemos que la negociación luego que nos va a condicionar a las diferentes comunidades autónomas nos va a dejar evidentemente en una situación no muy buena.
Y no muy buena, ¿a quién?
, -volvemos otra vez- a las personas, a los agricultores, a los ganaderos.
.
.
A ésos son los que nosotros debemos de intentar proteger desde aquí.

Y creemos que en esa proposición no de ley que usted presenta hoy, señor Pañella, se está buscando justamente ese espíritu, el espíritu de intentar proteger a nuestros agricultores, de intentar proteger al máximo el que los precios sean los más justos y los más razonables, en definitiva, una defensa; no como se ha hecho hasta ahora.

Hemos asistido a la negociación hace muy poco tiempo de la PAC agraria de la Comunidad Económica Europea.
Ya hemos visto en la situación en que ha quedado el tomate valenciano o las naranjas valencianas.
Ya hemos
visto cuáles son los resultados de esa situación.

Por lo demás, volverle a repetir, estaremos ahí, no sé si con el texto.
.
.
, quiere usted que lo valoremos o no.
Pero, al final, yo creo que el espíritu de la proposición no de ley este grupo la va a respaldar porque merece ser respaldada.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señorías, pasamos, pues, a la votación.
¿Votos a.
.
.
(Veus)

Bueno, quiere usted.
.
.
, es que no me había pedido la palabra, y entonces ya pasamos a votación.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, había llamado, había llamado.

El senyor vicepresident:

Usted quiere.
.
.
Perdón, señor Pañella, (veus) tiene usted tres minutos.

El senyor Pañella Alcàcer:

No tants, senyor president.

Simplement dir, hi ha una qüestió per a mi bàsica e important, tant en la descripció del plantejament, crec que està clar, els apartats mínims que hauria de constar, perquè estem parlant de la contractació directa al camp, i estem parlant de la comercialització posterior.
Són dos aspectes bàsics i importantíssims que no podem fugir.

Per tant, ahí en la redacció havia posat un avantprojecte de llei similar al qual s'ha aprovat en França.
No vol dir copiar-lo, estem parlant d'apartats, caldrà adaptar-los, lògicament, als nostres.

Si roman això, jo personalment no tinc problema que se faça observació directament en el que passa.
.
.
Vosté, dins de la cadena comercial, -crec que havia dit en la cadena alimentària- no tinc problema.
Tot depén també de si els tres grups estem d'acord, o si no, i avant.
Si no.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Señorías, por favor, hay una propuesta por parte del señor Pañella.
Si quieren hacemos un receso, se juntan los portavoces y lo acordamos.

Hay un receso de treinta segundos.
(Veus) ¿No hace falta?

El senyor Pañella Alcàcer:

No fa falta perquè.
.
.
(Veus) Però, com no hi ha acord entre els tres.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

¡Por favor, señorías!

Usted, ¿ha terminado?

Señor Ballester, ¿quiere usted intervenir?
¿No?
(Veus) Vale.

El senyor Ballester Costa:

(Inoïble) .
.
.
 se contempla perfectamente en la propuesta del señor Pañella.
.
.
(Remors)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señorías.

Pasamos a votación.
.
.
(Veus)

El senyor Ballester Costa:

Señor presidente, yo lo único que quería decir es que la redacción nuestra se salta el tema de que.
.
.
, bueno, sea una ley francesa y intenta
explicar lo que esa ley tiene que regular, pero nada más.
Es que yo creo.
.
.

El senyor vicepresident:

Señoría, para hacer esa modificación tendremos que hacer un receso y que ustedes se pongan de acuerdo, si se ponen,
y si no, tenemos que votar tal como está previsto.

El senyor Pañella Alcàcer:

Si me disculpa, senyor president, crec que l'opció de poder-ho estudiar està que els tres grups estiguem disposats a estudiar-ho.
Si hi ha algú que crec que ha manifestat la seua negativa.
.
.

El senyor Giner Giner:

Senyor president, per una qüestió d'ordre.

El senyor vicepresident:

Dígame, señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Una qüestió és que els grups estiguen o no estiguen d'acord, això és una qüestió.
Però ací per regla general -i ja quasi és una norma de costum- els grups parlamentaris permeten amb la seua firma la tramitació de qualsevol esmena que es plantege, i després eixa firma no significa res, només que per a la tramitació, després poden votar en contra.

Però el que no té molts precedents és el que ha ocorregut ja en un punt anterior, que el Grup Socialista negue la
seua firma per a acceptar la tramitació d'una esmena, per tant, no té precedents.

El senyor vicepresident:

Correcto.

Diga, señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

És que és pegar-li voltes i marejar la perdiu.

El senyor vicepresident:

Sí, señor Lozano.
Como presidente de la comisión suspendo la sesión.
Pónganse aquí los portavoces y nos ponemos de acuerdo.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor Giner Giner:

Señor presidente, por una cuestión de orden.

El senyor vicepresident:

Sí, señor Giner, tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Que conste que la enmienda in voce que ha formulado el señor Ballester, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, el proponente de
Compromís la había aceptado pero no se puede incorporar porque se niega la firma por parte del
Grupo Socialista para su mera tramitación.
Que conste.

El senyor vicepresident:

Constará en acta, que se graba todo lo que aquí se trata.

Bueno, señorías, señorías, por la hora que es pasamos a votación este punto.
¿Votos a favor?
Señorías, por unanimidad queda aprobado este punto.

Proposició no de llei sobre l'oposició a la proposta del Govern d'Espanya de reforma de les ajudes de la política agrària comunitària (PAC), presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 52.
398, BOC número 220)

El senyor vicepresident:

Y pasamos al punto número 7 y último (remors) -por favor, señorías-, que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre la oposición a la propuesta del Gobierno de España de reforma de las ayudas de la política agraria comunitaria, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís-Bloc.
Señor Pañella, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, l'actual proposta, el nou sistema d'ajudes de la PAC que s'establia a partir de l'any 2013, representarà una gran retallada de les subvencions que estan rebent els principals sectors
agraris del País Valencià.

Cal ressaltar que avui, per exemple, en una de les propostes que s'ha fet, s'aproven precisament per a incorporar ajudes, realment, ací, al camp valencià.
Aleshores, en este moment, s'estan -com deia-, en el moment que s'aplique se retallaran.
Hi ha sectors, com el dels cítrics, que va a variar, va a deixar de percebre al voltant de 39 milions d'euros, també l'arròs perdrà més de 15 milions d'euros.

El ministeri proposa reformar també l'actual sistema de pagament únic a ajudes directes basades en referències històriques i indemnitzacions compensatòries per tractar-se de produccions en zones de muntanya desfavorides, cofinançades actualment per l'estat i les comunitats autònomes, per un nou model d'ajudes directes a la renda dels llauradors i ramaders.
Este model consistiria en
la combinació d'una ajuda comuna de 100 euros per hectàrea per a tots els productors.

També presenta la proposta de modificar les indemnitzacions compensatòries, actualment cofinançades, per convertir-les en una ajuda finançada totalment des de la Unió Europea per reduir la disparitat actual dels imports d'aquesta ajuda, segons l'estat o zona que es tracte.

Açò és inconvenient per al que considerem el camp valencià.
Considerem que és negatiu i, per tant, proposem que les Corts Valencians manifesten l'oposició frontal a la proposta del govern de reforma de les ajudes de la PAC per ser
lesiva i perjudicial per als interessos dels llauradors i dels ramaders
valencians.

I que les Corts Valencianes insten, també, el Consell que reunisca les organitzacions professionals agràries valencianes per consensuar una resposta comuna davant la proposta de
reforma de la PAC.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Pañella, el meu grup no pot donar suport a la proposició no de llei que presenta perquè no té res a vore amb la realitat que planteja el Govern d'Espanya, de la reforma de la PAC, i perquè, pel bé de l'agricultura i de la ramaderia, no sols d'Espanya sinó també d'esta comunitat, el Grup Socialista creguem que és una reforma necessària pels canvis que s'han produït en el sector agrari.
Per què necessitem la PAC, senyors diputats?
Doncs perquè són necessàries algunes regles comunes i perquè és un pagament directe bàsic per mantindre l'activitat, però també perquè és una xarxa de seguretat i perquè són mesures centrades en necessitats específiques.

Per eixos motius la presidència espanyola durant el primer semestre de 2010 presenta el document de treball
que no és cap proposta tancada.
I li he d'insistir, senyor Pañella, perquè la diferència és notable, en la qual el tema prioritari és coordinar postures dels 27 països membres de la Unió Europea, discutint de forma conjunta el futur de la PAC, més enllà del 2013.
Però també millorar el funcionament de la cadena alimentària en Europa en dos grans blocs: els nou membres de l'Europa de l'est, que exigeixen uns pagaments directes més equilibrats entre els diferents països que formen la Unió Europea, i la resta, que creuen que la PAC ha de tindre en compte una
alimentació diversificada, la defensa dels ingressos dels agricultors, per suposat, però també del medi ambient, perquè l'agricultura sí que té un paper fonamental en el creixement sostenible.

D'ací que, per exemple, França i Anglaterra demanen que la futura PAC arreplegue la necessitat de mantindre
una agricultura forta, competitiva i sostenible, perquè la política que s'ha portat fins ara té mals resultats per al medi ambient i perquè no podem continuar produint aliments que tinguen un cost mediambiental tan
elevat, i estic convençuda que vosté també compartix eixe criteri.

Per tant, el sistema de pagament únic s'ha de revisar i incloure més baròmetres en eixa subvenció que ve donada i cofinançada.
La nova PAC, millor dit, el document de treball que ha presentat el Govern
d'Espanya per a donar opció que s'estudie per part dels 27 membres i aporten totes les consideracions que creguen
necessàries, es basa en les propostes del països de la Unió Europea.
Es demana un mateix pagament únic comú, perquè la petició la fan els membres de la Unió Europea, no volem que hi haja diferències com existeix actualment en els 15 països de l'Europa vella, que cobren aproximadament uns 300 euros per hectàrea, i els 12 nous que cobren 180 euros per hectàrea -amb la excepció de Grècia que en cobra 500 i Letònia 100-.
Però també demanem que el pagament únic estiga deslligat de la producció -és important, senyor Pañella- i que la suma del pagament no tinga referències històriques.
En conclusió, un sistema equitatiu i beneficiós per al conjunt de la societat que en estos moments ha canviat.

Mire, jo en cinc minuts no puc explicar massa coses, per això li propose que demane a estes Corts que s'òbriga el debat sobre la futura PAC, i tant les organitzacions agràries, però també reconeguts especialistes en temes agrícoles, junt amb els representants polítics d'esta cambra, pugam estudiar i debatre el document que ha presentat el Govern d'Espanya amb la finalitat de fer-li arribar quines són les problemàtiques de la nostra agricultura, què necessita esta comunitat en matèria agrícola que forma part d'Europa.
Això és el que s'ha de demanar, senyor Pañella, i ser capaços d'elaborar propostes viables, perquè li assegure que, sense cap dubte, el Govern d'Espanya mostraria tota la seua disposició per tractar-ho en Europa.

No deixe escapar eixa oportunitat que ens ha donat el Govern d'Espanya posant un document damunt la taula que és una porta oberta a la reflexió i al debat constructiu.
Demane que La Generalitat organitze unes jornades sobre
la problemàtica en matèria de política agrària i sobre l'estudi i anàlisi del document estatal, convidant il·lustres persones coneixedores del tema, perquè ací les tenim, deixant de costat la política d'atac constant a tot el que proposa el Govern d'Espanya i pensant, únicament i exclusivament, en la millora de tos els hòmens i dones que viuen en el camp i del camp, treballant de sol a sol.

Demane que isca d'eixes jornades un document seriós, rigorós, que arreplegue propostes per a donar solució als problemes del camp valencià perquè, després de 15 anys de govern del Partit Popular, es troba en la UCI.
Seria un gran pas
endavant i una mostra més que solucions n'hi han, estan ahí, sols falta la voluntat del Consell d'asseure's amb el Govern d'Espanya perquè li resulta més fàcil criticar que ajudar.

Per tant, eixe és el camí a seguir, senyor Pañella, pensar en una futura PAC que al llarg d'estos anys ha contribuït, sens dubte, que hi haja seguretat alimentària en Europa, però que, en estos moments, ha de tindre més horitzons, com puga ser el desenvolupament sostenible del medi ambient rural
valencià i dels 497 milions d'habitants que té la Unió dels 27.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

El señor Giner tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Perdón, señor Giner.
Ha solicitado la réplica.

Perdone señor Pañella, tiene usted.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.
No hi ha res que perdonar.

Mire, a mi no m'agrada mitificar ningú.
Ni mitifique el govern Camps, sens dubte que no, però tampoc vaig a mitificar el govern de Madrid, tampoc vaig a mitificar el govern
de Madrid, el Govern d'Espanya.

No, mire, en este moment, sobre política agrària, personalment i com a partit, i com a grup parlamentari, manifeste la meua
total disconformitat amb la política agrària comunitària, amb la política del ministeri i amb la política de La Generalitat.
No sé si li ha quedat prou clar, no sé si li ha quedat prou clar.
I no ho dic només en negatiu, perquè la política que mosatros volem està en les nostres proposicions no de llei que estem presentant de manera
continuada.
Per tant, no es qüestió de bons i de roïns, és qüestió de prendre el camí adequat

Mire, m'ha donat una raó magnífica per a seguir endavant, que és un document de treball, que és un document no tancat.
.
.
No, no, d'això estem parlant i per això hem de fer saber la nostra opinió.
Perquè quan estarà tancat podrem, tindrem el dret, només al pataleo, a la protesta.
En este moment tenim el dret a fer saber el que opinem.
.
.

I després m'ha dit algunes coses que no acabe d'entendre.
Que necessitem una agricultura forta, ecològica i sostenible, que no volen diferències, i la proposta és disminuir els diners que van a entrar al camp valencià.
Disminuint els diners que van a entrar al camp valencià tindrem una agricultura forta, ecològica, sostenible i després sí, més equilibrada, però és que.
.
.
.
Jo és el que he escoltat, i que com no volen diferències, mire, si les diferències són avantatjoses jo en vull, no sé si puc parlar més clar!
Si les diferències són avantatges per a mi i per a la meua gent sí que les vull, perquè de les altres ningú me demana opinió ja -de les que són desavantatjoses-.

Per tant, estic ahí, i tampoc estic totalment d'acord amb el que vosté ha dit que volen deslligar-les de la producció.
Home, doncs si les deslliguem de la producció, qui les cobrarà?
Farem com s'ha fet?
-ho dic perquè s'ha fet-.
Plantacions per a cobrar i després les deixem?
No, no, és que vosté sap que ha passat això, vosté sap que ha passat i s'ha fet, ací durant un temps s'ha fet això, sap que s'ha fet.
Per tant, i per fer saber la problemàtica és que està.
.
.

Mire, segon punt.
Les Corts Valencianes insten el Consell que reunisca les
organitzacions professionals agràries valencianes per consensuar una resposta comuna davant la proposta de
reforma de la PAC, què estem dient?
Que amb les organitzacions professionals es reunisquen i
determinen.
.
.
Home clar, diu una resposta comuna, i vosté entén que una resposta comuna és anar a dir: «Ho heu fet malament».
No.
Una resposta comuna de les organitzacions professionals significa dir, a
ells, en quines condicions voldríem que fóra això.

Per tant, jo és que la veritat és que no trobe -a no ser que estiguen d'acord amb la proposta-, no trobe justificació a eixe vot negatiu o a eixa abstenció, no ho sé al final com quedarà.
Però bé, jo el que dic, no podrà ser ni més forta, ni més ecològica, ni més sostenible, la citricultura valenciana si li lleven 39 milions d'euros, aixina de clar.
No podrà ser amb els seus propis arguments.
I si jo vull que la citricultura valenciana
se diferencie de les altres, com a valencià, que és on està la meua responsabilitat, sí, sí, vull que se diferencie dels altres i tinga més mitjans que cal.
Sí, perquè el que passa en la PAC, i vosté coneix perfectament, perquè ho vam debatre ací, l'acord amb el Marroc, recent, sap que s'han donat avantatges als productes oceànics i continentals, els cereals i llet, i que eixos avantatges van a costa dels
productes mediterranis, entre altres citricultura i tomates.
I això és una realitat.
Si me toca acceptar això, si me toca, que no ho vull, però me toca acceptar, també vull acceptar les diferències positives, i són que ací m'arriben més diners.
Encara.
.
.
, i si pot ser comparativament als altres que m'arriben més, millor.

Eixa és la meua postura.
Gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Pañella.

Sí, señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, jo, simplement, perquè les hores que són no és per allargar-se massa ni entrar en un debat massa llarg.
Li demanaria a vosté, senyor Pañella, com a president d'esta comissió, que formalment aixina ho és, encetara un nou camí i demanara que s'obrira el debat sobre eixe document que està ahí, damunt la taula, perquè encara arribem a temps per a plantejar quines són totes les problemàtiques, no sols del camp valencià, sinó del camp a nivell estatal.

Si vosté açò m'ho acceptara, jo pense que seria beneficiós per a tots, no sols per al camp valencià.
Així que decidisca vostè mateix.

El senyor Pañella Alcàcer:

Decidisc ràpidament.

El senyor vicepresident:

Sí, gracias, señor Pañella.
Ahora tiene la palabra el señor Giner, por parte del Grupo Popular.

Sí, señor Giner, tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt ràpidament.
Però, si em permeten, senyories, que faça unes qüestions prèvies al debat que ens trobem.

El meu grup, en contra del que ha manifestat ja el Grup Parlamentari
Socialista, va a recolzar-ho, tan sols si admet, crec que és admissible, que en el punt segon de la part dispositiva, on diu «se reúna», diga «se seguisca reunint», perquè la realitat és que La Generalitat, per mitjà de la Conselleria d'Agricultura, s'està reunint i seguirà reunint-se amb l'objectiu que planteja esta proposta de resolució.

Jo crec que açò serà admissible, llevat que este nou modus operandi que ha establit el senyor portaveu del Grup Socialista de negar la seua firma
per a fer una modificació en una esmena in voce, com la que acabe de plantejar, s'establisca definitivament.

Ara estic jo en l'ús de la paraula, senyor diputat.
Primera qüestió.

Segona qüestió, segona qüestió.
També li dic clarament, no mos hem d'enganyar, jo no tinc ningun problema d'aprovar-li esta proposició no de llei, perquè el que aprovem som molt conscients que és estrictament la part dispositiva, el primer i el segon punt, no l'exposició de motius.
Perquè si no, fixe's, algunes persones fins on arribem.
Només per eixe «País Valencià» que ha colat vosté en l'exposició de motius li votaria en contra, perquè ho tinga claret.
(Rialles)

Una altra qüestió.
Respecte a la reforma de la PAC, sí, esta qüestió en la proposició no de llei planteja sols el tema concret de la PAC, i en això estem plenament d'acord.
I estem plenament d'acord, entre d'altres raons, perquè s'està ficant a perillar el pagament únic.
I mosatros el que entenem és que el que pretén el ministeri és modificar eixe règim de pagament únic per una taxa plana, i creguem que això és lesiu pels interessos dels llauradors valencians.
Aixina de clar.
Creguem que
podria perdre's una quantitat important de diners.

Cal pensar que en estos moments estem rebent 75 milions d'euros en eixe pagament únic.
I és evident, en el sistema que plantegen alternativament crec que podrien
lesionar-se greument els interessos dels llauradors valencians.

I en última instància, que jo també pense en la renegociació, en la negociació, on cal incidir, que em pareix que encara no està clarament determinat, en el document.
.
.
, més enllà del document provisional que s'ha emés durant la presidència espanyola, per a més inri, el vertaderament crític és el pressupost que Europa destina a la PAC, o té previst destinar a la PAC a partir de l'any 2013.
Això és el més substancial, això és el realment important, això és el que va a ser determinant.

La principal reivindicació del govern espanyol ha de ser, per tant, garantir el pressupost comunitari per
a la PAC a partir de 2013.
Ahí també mos la juguem.
Però, mentrestant, estes qüestions entenem que són les vitals.

No vull allargar-me més.
Mosatros anem a recolzar la seua proposta de resolució perquè entenem que és correcta.
I tan sols li demanaríem que on diu «se reúna con las organizaciones», «siga reuniéndose con las organizaciones».

Moltes gràcies.
.
.
És facilet, eh, només ha de.
.
.
Ací espere que mos donen el beneplàcit per a tramitar esta xicoteta esmena in voce.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Giner.

Señor Pañella, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor president.

Hi ha dues qüestions que s'han plantejat, i vull donar contestació a les dos.

Al senyor Giner, no tinc cap problema a assumir-la, això és una forma de redacció, per tant, no hi ha cap problema.

Però també volia (inintel·ligible) .
.
.
en la que senyora Crespo m'ha dit de.
.
.
, que ha fet una proposta, dir-li que jo l'accepte, el que no sé és la fórmula que haurem de fer, si haurem de fer una.
.
.
una proposició o alguna cosa per a fer un debat, perquè no tenim cap problema.
Al contrari, me pareix que podria ser molt enriquidor i,
en tot cas, ho parlarem amb els serveis jurídics per a vore la fórmula que s'ha fer per a poder-ho tirar endavant.

El senyor vicepresident:

Señorías, ¿quieren que hagamos un pequeño.
.
.
?
¿No es necesario?

El senyor Lozano i Pastor:

Mosatros no tenim cap problema que s'incloga el que proposa el senyor Fernando Giner.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Entonces pasamos a votación, y luego ya los servicios jurídicos harán la incorporación que haga falta.

Por lo tanto, pasamos a votación este punto.
¿Votos a favor, por favor?
¿Votos a favor, con la enmienda incorporada que ha solicitado el Grupo Popular?
8
votos a favor.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
6 abstenciones.
Por lo tanto, queda aprobado este punto.

Compliment de les resolucions 266/VII i 263/VII, aprovades per la comissió del dia 25 de novembre de 2009.
Escrit presentat pel conseller de Solidaritat i
Ciutadania (RE número 52.
234)

El senyor vicepresident:

Señorías, solamente los puntos número 8 y 9 es dar cuenta a los miembros de la comisión de la resolución 266/VII y 263/VII.
(Veus)

Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 15 hores i 25 minuts)