Obres%20P%C3%BAbliques%982567.04.27%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 27 d'abril de 2012.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 7.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
senyores i senyors diputats.

Anem a donar començament a la Comissió d'Obres Públiques i Transports, convocada per al dia de hui.

En primer lloc, la senyora secretària passarà llista per tal de comprovar que n'hi ha quòrum.

Senyora secretària.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Senyories, abans d'entrar en l'ordre del dia, informar-los, en el tema d'incidències de la comissió, que la PNL que està en l'ordre del dia, en el número 2, ha sigut retirada pel Grup d'Esquerra Unida.
Per tant, començarem.
.
.

Primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si s'escau, de l'acta de la reunió anterior.
Les seues senyories tenen en la seua carpeta l'acta de la reunió.
Si no hi ha ninguna objecció a fer, l'aprovem per unanimitat.
Moltes gràcies.

Proposició no de llei sobre l'alliberament de peatge de l'AP-7 en tot el territori valencià, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 12.
533, BOC número 55)

El senyor president:

Passem ja, directament, al punt 3 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició sobre l'alliberament del peatge de la AP-7 en tot el territori valencià, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bon dia.

De tots és sabut que existix un gran problema de saturació de tràfic en la nacional 340.
Problema que s'agreuja cada estiu, perquè, evidentment, es produïx una gran afluència de turistes.
I, per tant, el problema -com dic- és major en els mesos d'estiu.

Aquesta situació és molt perillosa per a la integritat de les persones que utilitzen aquest vial.
No debades, l'informe del Real Automòbil Club d'Espanya deixa ben clara la terrible situació de les carreteres castellonenques i els problemes de seguretat vial que pateixen els conductors i les conductores.
Un 30% dels trams inclosos en l'estudi tenen un risc mitjà d'accidents, una xifra que dobla la mitjana estatal.
Una de les conclusions d'aquest estudi és la congestió de la nacional 340 en molts trams i la seua perillositat.
De totes maneres, crec que no feia falta ningun informe per a adonar-se de la situació de la nacional 340.

Per contra, tenim a uns pocs quilòmetres, paral·lelament a la nacional 340, una infraestructura molt millor, més segura, com és l'AP-7; que, en estos moments, se troba absolutament infrautilitzada perquè, evidentment, n'hi ha moltíssima gent que per no pagar un peatge, lògicament, utilitzen la nacional 340.
Per tant, estem parlant d'una autopista, d'una autovia, que està -com dic- infrautilitzada, mentres tenim la nacional 340 absolutament congestionada.

L'AP-7 es va fer amb capital privat.
Però va tenir un gran impacte en la població, perquè va ocupar molts terrenys, sobretot terrenys de zona de cultiu.
Aquesta actuació va fer desaparèixer terrenys agrícoles valuosíssims, va dividir finques, va dividir espais naturals.
I aquest és l'alt preu que la població va haver de pagar per fer realitat una obra com aquesta.

La gent de les comarques de Castelló han estat pagant, durant tots aquests anys, unes tarifes molt altes a l'empresa concessionària, que ni de lluny s'han correspost amb la qualitat del servei que s'ha oferit.

El govern central va cedir la gestió de l'autopista a l'empresa Aumar; i va allargar, inexplicablement, el període fins l'any 2005, data en què hauria d'haver passat a ser titularitat pública i, per tant, gratuïta.
L'ampliació de la privatització fins 2005 va ser una decisió injustificada.
Malgrat tot, l'anterior govern central, de manera també totalment injustificada, va aprovar allargar la concessió de la gestió a Aumar fins finals de 2019.

Mentres, altres parts de l'estat gaudixen d'autovies noves totalment gratuïtes, els valencians i les valencianes estem pagant, des de fa dècades, l'ús d'unes infraestructures que han sigut ja sufragades, des de fa molts anys.
I això significa que s'està creant un greuge comparatiu de primer ordre.

Des de la nostra visió, tenim una situació que cisa un vial saturat i a poca distància un vial infrautilitzat, perquè és de pagament.
La solució és molt clara, l'alliberament del peatge de l'autopista.
És a dir, eliminar el peatge i fer que la gent utilitze també l'AP-7; i, aixina, se descongestionaria també la nacional 340.

L'alliberament de l'AP-7, al seu pas per Castelló i també per la resta, és una proposta que s'ha debatut en nombroses ocasions en aquesta cambra autonòmica.
Però, per desgràcia, a dia d'avui el problema continua sense solucionar.
Des d'Esquerra Unida ho hem demanat en alguna ocasió; però el mateix expresident Camps, ací en Les Corts, es va comprometre a l'alliberament de l'AP-7.

Des del nostre punt de vista existixen moltes raons que aconsellen aquesta opció com la més idònia per a solucionar els problemes de connexió en el nostre país.

A més, cal dir que la permanència de l'autopista de peatge a Castelló i a la resta del país provoca l'elaboració de projectes de circumval·lacions.
És a dir, com que la nacional 340 està congestionada, se planteja un desdoblament d'aquesta nacional.

Evidentment, nosaltres creiem que és molt més viable l'alliberament de l'AP-7 que el desdoblament de la 340.
És una solució molt més econòmica; és una solució que, en termes mediambientals, té menys costos, perquè ja és una infraestructura que està feta i, per tant, no en fem una altra.
I pensem que és -com dic-.
.
.
, la mesura ideal és l'alliberament d'eixa AP-7, abans del desdoblament de la nacional 340.

Nosaltres pensem que és una decisió que seria perfectament possible; seria la menys lesiva en termes econòmics, socials i mediambientals i que representa una menor afecció i que té menys efectes col·laterals en els municipis del nostre territori.

Les dues administracions implicades, tant La Generalitat com l'estat, pensem que han de posar-se d'acord ja d'una vegada en aquesta qüestió fonamental i posar l'alliberament de l'AP-7 dins de les seues prioritats.
I per això presentem aquesta proposició no de llei, per a demanar que s'allibere el peatge de l'AP-7.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

A esta proposició no de llei ha sigut presentada una esmena per part del Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Efectivamente, el Grupo Popular ha presentado una enmienda, en la cual dice sencillamente que Las Cortes instan al Consell a que solicite al Gobierno de España a que no prorrogue, en ningún caso, la actual concesión, que vence el año 2019, de la AP-7 en todo el territorio valenciano.

Y se dice así porque éste no es un debate que viene de nuevo.
Éste es un debate que hemos tenido ya en distintas ocasiones; con oportunidades, también, de que si en algún sector, algún tramo de la autopista hay unas obras, bueno, pues que se libere temporalmente en ese tramo de obras.

Aquí hemos tenido…, en la legislatura pasada concretamente, por parte del señor Morera, se presentó y luego llegamos a una transaccional que se elevó también, en su momento, a los órganos competentes.
Pero en ningún caso se ha dado una solución contundente a este asunto.

Ahora mismo se está pidiendo, por parte del grupo proponente, que los castellonenses tienen que pagar por el tramo del Baix Maestrat i de La Plana.
No es solamente Castellón.
La autopista es mucho más amplia.
Tiene la 340 y la 332; tiene mucho más recorrido; se olvidan de Alicante y de Valencia.
Yo creo que hay que incluirlo todo, en este aspecto.
Y, por tanto, lo que sería muy oportuno, ahora mismo, es esto.

¿Por qué ponemos nosotros esta propuesta?
Podríamos haber dicho que adelante, que se pida y nos subimos todos al carro y ya está.
Pero yo creo que hay que ser más responsables en esto.
Sabemos la situación económica cómo está.
Sabemos los costos que tendría, ahora mismo, la recuperación o el rescate de la AP-7.
Y, al mismo tiempo, también sabemos que podría dañar los acuerdos que hubieron, el protocolo de 2005 -que, por cierto, va muy ralentizado por el motivo económico-; y que ahora mismo no sería conveniente ni creo que sería efectivo, puesto que las declaraciones que estamos viendo, a nivel del gobierno, en lo demás son, precisamente, el hacer rentables algunos tramos de los que hay en autopistas.
Y, sin embargo, en este caso concreto no nos vendría muy bien la solución.

Y digo que hay que ser responsables para pedir las cosas que son factibles.
Si estamos de acuerdo en que podremos conseguir que a la caducidad, en 2019, podemos rescatar y exigirle al gobierno que públicamente se manifieste y se comprometa, yo creo que habremos dado un paso de gigante para conseguir esto, que históricamente ese debate, en muchos años, yo lo estoy oyendo aquí y lo estamos debatiendo.

Nosotros estamos de acuerdo en el rescate de la autopista, y lo digo claro.
Estamos de acuerdo porque, además, va en nuestro programa electoral y eso hay que cumplirlo de alguna manera.
Yo estoy en la tesitura de decir: esta alternativa que planteamos es contundente.
Es decir, diga usted, Gobierno de España, que no se va a prorrogar, que se tome el acuerdo definitivo, que se tome para toda la vida y que, de alguna manera, sepamos que en unos años esto va a terminar de ser.

Pero es una solución en todo el territorio de la Comunidad Valenciana, no solamente en unas poblaciones o unos problemas de obras o unos problemas de tal.
Creo que sería muy interesante el que, por lo menos -por lo menos-, por eso hemos puesto esta enmienda, que se aprobara y que pudiéramos reclamar al gobierno que, contundentemente, dijera «no» a la prórroga de la concesión de la AP-7.

Podría extender mucho más, señorías, porque el tema da mucho de sí y muchos acuerdos que hemos tenido… Se ha pedido al gobierno, en la legislatura pasada, que se liberara.
No se ha hecho caso.
Se ha ralentizado -como he dicho- el plan de obras de 2005 hasta aquí.
Podría afectar a otras infraestructuras y a otras obras si este rescate lo pusieran luego como excusa para nuevas inversiones.
Y, por tanto, yo creo que lo mejor que podríamos hacer es que se aceptara esta enmienda, la votáramos y que se elevara al gobierno nuestra petición desde las Cortes Valencianas.

Nada más, señorías, y muchas gracias.
Espero que sea aceptada.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Hernández Mateo.

Per a acceptació o rebuig de l'esmena, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.

Bé, primer una puntualització.
Malgrat que en l'exposició de motius sí que és cert que es parla bàsicament de la zona de Castelló, la part que se vota, la proposta de resolució diu, textualment: «Les Corts insten el govern de l'estat a alliberar el peatge de l'AP-7 en tot el territori valencià.
» Per tant, no estem excloent a ningú en aquesta proposició no de llei encara que sí que és cert que l'exposició de motius, com que l'he feta jo i sóc de Castelló, és normal que, de vegades, se recalque més una zona.
Però que la proposta de resolució és en tot el territori valencià.

I, bé, la veritat és que no pensava jo que havien canviat tant les coses en el Partit Popular amb l'entrada d'Alberto Fabra.
Perquè cal dir que el 25 de febrer de 2010 el mateix Camps, en les Corts Valencianes, va anunciar que demanaria el rescat de l'AP-7 al govern central perquè fóra gratuïta.

També és cert que, en eixos moments, no governava el Partit Popular en el govern de l'estat; que supose que això molt tindrà a veure en la seua posició d'ara.
Perquè, mentres ha governat el Partit Socialista en el govern de l'estat, bé que han reivindicat i bé que s'han omplit la boca dient que demanarien el rescat de l'AP-7.

Ara la seua esmena el que proposa no és el rescat de l'AP-7; és, simplement, que quan s'acabe la concessió no hi haja una pròrroga.
Això no és un rescat.
Això no és el que va dir Camps que demanaria; el que va dir que demanaria és el rescat, l'alliberament de l'AP-7.
I, a més, és més, és que va dir: «Por ello, invito a la cámara a tramitar una proposición de ley para pedir a las Cortes Generales el rescate absoluto y no selectivo de toda la autovía de peaje; realizar cuanto antes una propuesta de calado político, social y económico para que el Gobierno de España rescate -rescate, no que no prorrogue; rescate- la concesión de esta infraestructura y sea gratuita.
Vamos a pedir a toda la cámara que la AP-7 sea libre de peaje.
» Eixes van ser les paraules de Camps el 25 de febrer de 2009.
Eixes van ser les seues paraules; no l'esmena que vostés han presentat, sinó la proposta que presenta Esquerra Unida en aquesta comissió.

És més, el dia següent, Blasco -fent cas, evidentment, del que havia dit el president-, Blasco va anunciar que Les Corts aprovarien la gratuïtat de l'AP-7, a través d'una proposició de llei.
I així ho va fer.
I el senyor Blasco va presentar una proposició de llei que ve a demanar el que jo demane en aquesta iniciativa: «El rescate de los tramos de peaje Tarragona-Valencia y Valencia-Alicante de la infraestructura viaria AP-7 Mediterráneo.
» Açò s'ha presentat, per part del Grup Parlamentari Popular, en aquesta cambra.

I, és més, és que va tindre un criteri favorable del Consell.
El Consell va donar el criteri favorable i va dir: «L'AP-7 és gestionada per concessionàries de l'estat que cobren un peatge als usuaris d'esta.
Això implica un clar desavantatge per a les empreses valencianes, ja que encarixen els costos de transport per la utilització de l'AP-7, així com per als ciutadans de la Comunitat Valenciana que estan gravats en els seus desplaçaments per l'autopista per motius personals, professionals, de tota índole.
» I el Consell manifesta el seu criteri favorable a la presa en consideració de la Proposició de llei de rescat de la concessió en els trams de peatge de les autopistes Tarragona-València i València-Alacant.

És a dir, n'hi ha un criteri favorable del Consell, n'hi ha una proposició de llei presentada pel Grup Parlamentari Popular, n'hi han unes declaracions de l'expresident Camps dient que se demanaria el rescat d'aquesta autopista.
Ara vinc jo ací, presente tot això que vostés han estat demanant durant tots estos anys, i van i me diuen que no.
Però com és possible?
Com és possible que vostés porten anys demanant el rescat de l'AP-7 i quan ho presenta Esquerra Unida, diguen que no.

A mi només se m'ocorren dos coses: una, que diuen que no perquè ho presenta Esquerra Unida, cosa que no m'estranyaria.
I la segona, que en realitat era mentida, que en realitat vostés no volien el rescat de l'AP-7, que en realitat vostés estaven utilitzant únicament l'AP-7 per a confrontar amb el govern de l'estat espanyol.
Perquè quan arriba el moment de la veritat, quan vostés poden fer alguna cosa, que és quan ja estan governant allí, ara resulta que ja no estan d'acord amb el que dien.
I ara donde dije digo, digo Diego, no?
I ara ja no estem parlant de rescat, sinó simplement que no se prorrogue la concessió.
És que això seria una absoluta barbaritat.
És que ja s'ha prorrogat, i ja no se podria consentir una pròrroga més.

Però, nosaltres, des d'Esquerra Unida, anem a continuar insistint que volem el rescat de l'AP-7.
I simplement que queden en evidència com el Partit Popular canvia quan està en l'oposició del govern de l'estat, a quan està en el govern de l'estat.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, per a rèplica té vosté la paraula.

El senyor Hernández Mateo:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

El Partido Popular no ha cambiado nada en absoluto.
En absoluto.
El presidente efectivamente el día 25 del 2 del 2010 dijo eso, que animaba incluso a los grupos para que presentaran iniciativas que fueran adelante.
Además de eso se presentaron solamente dos: una por parte de Compromís, y otra por parte del Grupo Parlamentario Popular.
La de Compromís no se aprobó o no se aceptó en aquel momento, porque lo que pretendía era -por parte del Consell me refiero-, porque lo que se pretendía era que el Consell pagara todas las obras y pagara todo lo que era el rescate.
Y posteriormente el Grupo Popular sí exigió al gobierno esta cuestión.

Es cierto que nosotros hemos puesto en nuestro programa electoral el rescate, y digo en esta legislatura, el programa electoral.
Yo, por si usted no lo ha entendido bien, y lo que he intentado de alguna manera es decirle el razonamiento de la situación económica actual y la responsabilidad y corresponsabilidad que debemos tener todos, yo le propongo otro texto a esa enmienda, una transacción en este momento.
Y se lo propongo para que no queden dudas en absoluto de nada, de nada, en absoluto de lo que es el criterio del Partido Popular.
No del señor Fabra, del criterio del Partido Popular de la Comunidad Valenciana.
Y del Grupo Parlamentario Popular.

Mire usted: «Las Cortes instan al gobierno del estado a liberar de peaje la AP-7 en todo el territorio valenciano o, en su defecto, a comprometerse públicamente a no prorrogar en ningún caso la actual concesión que vence el año 2019.
» Arreglaremos la suya y la mía.
Si usted lo acepta, aquí estamos encantados de poder llevarla a votación.

El senyor president:

¿Nada más, señor Hernández?

El senyor Hernández Mateo:

Nada más, muchas gracias.
¿Para qué vamos a hablar más?

El senyor president:

Muchas gracias.

Veig que n'hi ha una proposta alternativa, que se pot admetre perfectament.
I la senyora Albiol té la paraula, com és natural.
Si vol vosté que suspengam un minut, podem suspendre.
Sí, senyora, té vosté el dret.
Doncs suspenem un minut, per tal que se redacte l'alternativa, si a la senyora Albiol li sembla oportú.

Muchas gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Señorías, se reanuda la comisión, o… Perdón, perdón.
Ah, creía que ya estaba, perdón, perdón.
Pues sigue suspendida la sesión.
Vale, vale.

(La reunió continua suspesa)

El senyor president:

Senyories, se reprén la sessió.

Sí, senyora Albiol.
Si vostés han arribat a algun acord, o no, té vosté la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, nosaltres no anem a recolzar o no acceptem la transaccional que ens proposa el Grup Parlamentari Popular, perquè pensem que és una esmena que té trampa, perquè evidentment quan diu «alliberar del peatge de l'AP-7 a tot el territori valencià», que és el que vol Esquerra Unida, i després diu «o en su defecto, que no se prorrogue la concesión», doncs evidentment ja sabem que la postura del Partit Popular és eixa, la de que no se prorrogue la concessió, eixa és la que sortirà endavant.
Pensem que no n'hi ha ningun motiu per a posar això de «o en su defecto, que no se prorrogue».
Pensem que en estos moments és viable absolutament el rescat de l'AP-7, i per tant, no estem d'acord amb aquesta transaccional.

Pensem, a més, que l'argument de la situació econòmica és un argument que és contrari al que estan dient.
Evidentment com que la situació econòmica és molt dolenta per a moltes famílies, per a molts treballadors i treballadores, és encara més urgent eixe alliberament de l'AP-7.
Perquè, clar, nosaltres, quan pensem en crisi econòmica pensem en la situació de les famílies.
Vostés, el Partit Popular, quan pensen en situació econòmica greu, pensen en les empreses o pensen en altres coses.
Jo pense que, donada la situació econòmica, és més urgent eixe alliberament de l'AP-7, i és molt més senzill que tot açò.
És molt més senzill que totes les voltes que li està pegant el Partit Popular.
Si estan d'acord amb l'alliberament de la AP-7, voten a favor de la proposició no de llei.
És que és aixina de simple.
Si estan d'acord, voten a favor.
I si no estan d'acord, doncs voten en contra.
Però la seua esmena no és en realitat un rescat.
Simplement és la no-pròrroga de la concessió.

Per tant, com que la nostra postura és el rescat, no podem acceptar eixa transaccional.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Ara toca, doncs, que intervinguen els grups que no han fixat posició.
En primer lloc, el Grup Compromís.
Té vosté la paraula.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien.
La postura de Compromís siempre ha sido la misma en este sentido.
El pedir el rescate lo más pronto posible de la AP-7 en todo el territorio valenciano.
No entendemos la postura del Partido Popular, cambiando según quien gobierne en Madrid.
Postura fuerte mientras estaba gobernando el Partido Socialista, y ahora una presión mucho más vaga respecto a las reivindicaciones del pueblo valenciano.
La justificación de motivos es más que clara.

El impacto que tuvo la AP-7 cuando se construyó fue muy importante.
Las autopistas de estas dimensiones transregionales -digamos- tienen un impacto ambiental tremendo, que presuntamente se tiene que asumir en aras del desarrollo, del turismo y de otros aspectos.
No tiene sentido hablar de nuevas infraestructuras para aliviar el tráfico en la carretera actual.
No tiene sentido hablar de nuevas variantes a las poblaciones que atraviesa, estando esa infraestructura infrautilizada.
Por tanto, nada, nuestra posición es clara a favor de la PNL, tal y como estaba presentada.
Sí que vemos que la transaccional del Partido Popular pues es un tanto… Un engaño, visto que la postura hace un año o dos era bien clara, y ahora se dice así.
Vamos a pedir el rescate o, tal como estaba presentada en principio la enmienda del Partido Popular, pues eso, que no se prorrogue la concesión a partir del 2019.
Por tanto, nosotros votaremos a favor de la PNL.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Sí, per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, gràcies president.

Se diu que el Partit Popular porta en el programa electoral el rescat.
Un incompliment més que al final de legislatura vorem.
Igual que el transvasament de l'Ebre, també el porta en el programa electoral, i també vorem un incompliment més.
Però jo pense que en este moment el que interessa és fer un relat del que passà.
El primer que cal recordar és que la responsabilitat que l'AP-7 siga en concessió és del Partit Popular i, per tant, d'ell és la culpa que els valencians seguim pagant per utilitzar esta autopista, quan podríem utilitzar-la gratuïtament des de l'any 2006.
Fou construïda a finals dels 70 en règim de concessió i hauria d'haver revertit abans de l'estat -cal recordar-ho- el 31 de desembre de 2006.
L'any 1997, amb Aznar en la presidència del govern, i Zaplana en el de La Generalitat, es va firmar un acord entre l'estat i l'empresa concessionària Aumar, pel qual s'ajornava la concessió fins 2019 a canvi d'una inversió de 5.
000 milions de les antigues pessetes en unes millores que havia de realitzar l'empresa i d'una rebaixa de les tarifes de prop del 30%.

L'interés real de Zaplana en esta actuació no era altre que la construcció d'un nou accés des de l'autopista, per part d'Aumar, al sud de Benidorm, per donar accés a Terra Mítica, amb càrrec als 5.
000 milions de pessetes de les millores.
La rebaixa de les tarifes fou recuperada en pocs anys i Carlos González de Cepeda acabà formant part del consell d'administració d'Aumar.
Tot perfecte i perfectament arreglat.
Eixe és el relat de per què l'AP-7 hui és una autopista de peatge, de pagament, relat que crec que hui és interessant recordar al principi d'este punt de l'ordre del dia.

Efectivament, en el temps de govern del Partit Popular d'Aznar en el Govern d'Espanya, en almenys dotze ocasions, dotze, els grups de l'oposició vàrem demanar en Les Corts l'alliberament del peatge, el rescat, sense que mai el Partit Popular votara a favor.
I no hi havia crisi.
I després, en plena crisi, a part de les paraules a què s'ha referit la representant d'Esquerra Unida, això després ve efectivament una proposició de llei de rescat de 2 de març, que crec que mai va arribar a tramitar-se, en la qual el Partit Popular, com ja governava Zapatero en el Govern d'Espanya, doncs se llança a demanar el rescat.
I fins i tot, en la proposició de llei plantejava, «sin embargo, el marco económico actual impone coherencia con los objetivos de estabilidad presupuestaria y eficiencia en la asignación y utilización de recursos públicos, así como reducir el impacto en las arcas públicas del pago de las indemnizaciones procedentes, por lo que considera oportuno diferir el rescate de la concesión al ejercicio 2012, tiempo suficiente para que el gobierno pueda determinar y cuantificar el valor de las indemnizaciones correspondientes y proceda a incluir los créditos presupuestarios necesarios para su efectividad en los presupuestos generales del estado».
En els pressuposts del 2012, senyors del Partit Popular, no figura el rescat, no figuren les consignacions pressupostàries per al rescat.

Per tant, el Partit Popular demana el rescat quan governa el Partit Socialista en Madrid, i no el demana, o vota en contra, quan governa Aznar.
El Partit Socialista volem ser i som més coherents en el nostre posicionament.
Miren, Aumar ha xifrat el preu del rescat en 3.
000 milions d'euros.
3.
000 milions d'euros en este moment.
Això què suposaria?
3.
000 milions d'euros són els retalls que el govern de Rajoy ha aplicat a l'educació, per exemple.
Nosaltres, en este moment, posar 3.
000 milions d'euros en la butxaca d'Aumar, en la butxaca d'una concessionària, no estem d'acord amb això.
En absolut.
Mosatros creguem que en este moment la prioritat és traure gent de l'atur, la prioritat és invertir en obra pública per a generar llocs de treball i la prioritat és gastar-se eixos diners per a poder eixir de la crisi i per a poder alleugerar la situació econòmica de les famílies.

I som coherents, crec que som l'únic grup que som coherents en este tema, també, també coherent Esquerra Unida i també Compromís, però no el Partit Popular, no el Partit Popular.
Som coherents.

I, per tant, respecte del que estem debatent, anuncie que anem a abstindre'ns en la proposició no de llei d'Esquerra Unida.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Si no hi ha més rèplica, senyories, conclòs el debat, anem a passar a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
2.
¿Vots en contra?
8.
¿Abstencions?
4.
Per 2 vots a favor, 8 en contra i 4 abstencions, queda rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre l'execució de l'extensió de la xarxa ferroviària de rodalia fins a Vinaròs, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 12.
534, BOC número 55)

El senyor president:

Passem al segon punt de l'odre del dia, que és el número 4: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'execució de l'extensió de la xarxa ferroviària de rodalia fins a Vinaròs, presenta pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Actualment, el servei de rodalies des de Castelló fins a Vinaròs és inexistent.
Ara, només tenim rodalies des de València fins a Castelló.
Castelló és l'última parada del trajecte de rodalies.
Per la qual cosa, de Castelló cap al nord de les nostres comarques no tenim eixe servei de rodalies.

La connexió entre Castelló i Vinaròs, o entre València i Vinaròs, està coberta per tres regionals d'anada i tres de tornada al dia, sense tindre en compte els trens de llarg recorregut.
Donat que els trens de rodalies són els que utilitza més la ciutadania per anar a treballar, a estudiar o per a traslladar-se en curs recorreguts, considerem inajornable la necessitat social de fer arribar el tren de rodalies amb horaris adequats fins al Baix Maestrat.
Aquesta és una demanda històrica de la ciutadania del nord de les comarques de Castelló que veuen com el rodalies té l'última estació a Castelló, deixa tot el nord de les comarques de Castelló sense eixe servei i estan únicament connectats -com dic- amb trens de mitjà i llarg recorregut, de freqüència molt escassa i de preu molt més elevat.

El 20 d'abril de 2010 va tindre lloc la signatura, per part del president de la Generalitat valenciana i el ministre de Foment, del Pla de rodalies 2010-2020.
Aquest document recull una sèrie d'actuacions per part de les dues administracions amb l'objectiu d'afavorir les comunicacions ferroviàries en el nostre país.
En aquest pla es contemplava únicament l'extensió de la xarxa de rodalies fins a Benicàssim deixant l'ampliació a la resta de pobles del nord de la província a l'elaboració d'un pla de viabilitat, a fer un estudi per part del Ministeri de Foment.

A la reunió celebrada davant el Ministeri de Foment i la Conselleria d'Infraestructures, a setembre de 2010, no es va tractar en cap moment el Pla de rodalies i l'extensió de rodalies fins a Vinaròs, i, de fet, semblava que els dos partits majoritaris s'havien oblidat d'allò que havien promés.

No hem tornat a saber res més d'aquell estudi de viabilitat que va prometre l'exministre José Blanco, qüestió que deixa clar que no hi havia cap intenció real de fer realitat aquesta vella demanda de les comarques del nord de comptar amb una xarxa de rodalies.
Un estudi que nosaltres van demanar, a més, que no tinguera en compte en exclusiva la viabilitat o la rendibilitat econòmica, sinó que contemplara el benefici social que comportaria per a les localitats del nord de la província de Castelló i els seus habitants, totes elles ciutats turístiques i amb una necessitat de comunicació molt gran, i, a més, cal dir que nosaltres estem convençuts que a la llarga aquest servei seria rendible econòmicament, o, almenys, tan rendible o tan poc rendible com altres línies que ara estan operatives.
Però -com dic- és important tindre en compte que la rendibilitat no s'ha de mesurar només amb criteris economicistes, sinó també amb criteris socials.
Avancem.

El 30 de gener d'enguany, les paraules de la ministra de Foment, Ana Pastor, que va assegurar que l'extensió de la xarxa de rodalies fins a Vinaròs no és una prioritat, ens va fer témer que estem davant de l'abandonament per part de l'estat de la millora en la connexió ferroviària de rodalies en el nostre país.

També, m'agradaria recordar a aquesta comissió l'aprovació de multituds de mocions presentades als plens dels ajuntaments de les localitats del nord de Castelló, que reclamen aquest servei a Vinaròs, a Benicarló, a Peníscola, a Alcalà de Xivert, a Torreblanca i a Orpesa; en tots estos pobles s'han aprovat mocions reclamant eixa extensió de rodalies fins a Vinaròs.
Nosaltres tenim molt clar que és necessària una línia de rodalies cap al nord de les nostres comarques perquè és una forma d'evitar que s'utilitze el transport privat, perquè aixina aconseguiríem baixar els nivells de contaminació, també perquè el tren és un mitjà de transport molt més segur i perquè, a més, resultaria molt més econòmic per a les persones que s'han de desplaçar -com dic- entre Castelló i Vinaròs.

No entenem que s'estiguen gastant milers de milions d'euros en altres tipus de transport o que, ara, en estos moments, per al Partit Popular, i, fins i tot, també, per al Partit Socialista, siga molt més prioritari l'AVE, l'alta velocitat, entre València-Castelló, Castelló cap al nord, que aquest tren de rodalies.
Cal tindre en compte que l'AVE s'està menjant els recursos que haurien d'anar a millorar la xarxa de rodalies.
Cal tindre en compte que en estos moments l'AVE no pot ser una prioritat i que la prioritat ha de ser el rodalies, i no pot ser una prioritat perquè l'AVE és un mitjà de transport molt més car i que utilitza moltíssima menys gent.

Per tant, front a un transport més car que utilitza menys gent a un transport més econòmic que utilitza més gent, jo crec que la prioritat és claríssima i no hauria d'haver-hi ningun tipus de dubte.
A més, està clar que l'extensió de rodalies fins a Vinaròs representa una inversió econòmica mínima, i, per tant, l'actual situació econòmica, l'actual crisi no pot ser una excusa per a no fer-ho.
Jo entenc que en una situació econòmica com la que estem patint, primer caldrà desestimar l'AVE abans que desestimar els trens de rodalies.

I res més.
Després continuaré.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Albiol.

S'ha presentat una esmena a esta proposició no de llei.

Per part del Grup Parlamentari Popular, per a la seua defensa té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo, amb part de la seua explicació estic plenament d'acord, senyora Albiol.
Sóc també del nord de la província de Castelló, i, per tant, coneixedor de tota esta problemàtica, inclús en el seu temps, quan estava en l'Ajuntament de Benicarló, vaig arribar a aprovar la proposta que es va presentar, com en tots els ajuntaments, demanant les rodalies fins a l'extrem de Vinaròs.
Però, nosaltres hem presentat ací una esmena per diversos conceptes.

En la seua proposta, el que està demanant és que les Corts Valencianes insten el govern de l'estat espanyol que execute l'extensió de la xarxa de rodalies fins a la localitat de Vinaròs.
Simplement això.

Rodalies no en tenim ara, tenim mitja distància i tenim -tal com diu vosté en la seua exposició de motius- tres trens en cada sentit durant tot el dia; un arriba a Tortosa, i, els altres, arriben a Barcelona, però és el que n'hi ha.
I en el tram des de Castelló fins a Vinaròs, són els únics trens que paren en totes les estacions, per tant, donen servei a localitats com Torreblanca i com Alcalà de Xivert que no tenien altres serveis més que estos trens de mitja distància.
Ho dic perquè sóc coneixedor i perquè, a més, l'utilitze, avui mateix, l'he utilitzat, eixe servei.
¿Què fa?
Que eixe tren que surt de Tortosa i arriba fins a València, no tant sols cobrix una gent que va a Castelló per a estudiar a la universitat -perquè ací parlem de rodalies des de Castelló fins a Vinaròs-, sinó que hi ha molta gent que va fins a València i que utilitza el tren també, com estudiants o com altra gent per a eixe servei fins a València.

Per tant, en eixe tren caldria estudiar eixe increment de freqüències, l'increment de freqüències, senyora Albiol, en quins trens de rodalies, perquè jo considero que la rodalia és més econòmica i hi hauria d'haver-ne rodalies de mitja distància perquè és més econòmica, i, sobretot, perquè puga utilitzar-lo de dilluns a divendres, perquè el preu és quasi el 50% un d'un altre.
I, per exemple, jo sé que en la zona de València-Castelló n'hi ha trens que no paren en totes les estacions, sinó que paren a la millor en algunes estacions, i cal estudiar en quin sistema se pot acoblar perquè el servei puga ser més complet i que la durada del tren des de Vinaròs fins a València no siga en una durada de tres hores perquè, aleshores, automàticament ningú, perquè si para en totes les estacions la durada és bastant més llarga.

Aleshores, tot això, ¿què comporta?
Comporta el que vosté dia anteriorment, que en la presentació del pla d'infraestructures ferroviàries, que es va fer el dia 20 d'abril de 2010 -quan es va presentar-, parlàvem de dos serveis: d'una extensió de rodalies ja pura i dura de tal com arriben a Castelló fins a Benicàssim; i, després, un altre de l'estudi de viabilitat que era vore quines freqüències i quin estudi se plantejava en eixes infraestructures, que ja estan fetes en este moment.
L'únic que passa és que cal allargar-les fins al límit de la província de Castelló, en este cas a Vinaròs.

Per tant, el que no s'ha fet és ni la prolongació de les rodalies fins a Benicàssim ni l'estudi de viabilitat previstos d'eixe pla d'infraestructures.
I el que nosaltres en la nostra esmena que presentem el que li demanem és que se faça eixa extensió de la xarxa de rodalies fins a Benicàssim, aixina com a realitzar l'estudi de viabilitat per la prolongació de la xarxa de rodalies des de Benicàssim a Vinaròs, prolongació de la xarxa de rodalies des de Benicàssim fins a Vinaròs previst en el Pla d'infraestructures ferroviàries de la Comunitat Valenciana, amb el qual mos completaria tot el servei.

Aleshores, automàticament, eixa és la nostra proposta de resolució, que va més enllà quant a demanar-li al govern el que està en eixe pla d'infraestructures ferroviàries, i, a més, d'alguna forma solucionem el que vostés en la seua proposta estava -penso jo- mal redactat, que és en el sentit que vosté.
.
.
, «les Corts Valencianes insten el govern de l'estat».
Nosaltres directament no hem instant mai el govern de l'estat, sinó que nosaltres instem el Consell perquè este sol·licite del govern de l'estat el tema de l'execució de l'extensió de rodalies.
Aleshores, això, també, requeriria ser modificat en la seua proposta, d'altra manera eixa proposta no està en la forma adequada perquè puga ser tramitada per estes Corts.

Per tant, jo crec que la nostra proposta d'esmena recull el que el pla d'infraestructures ferroviàries pretén, que nosaltres tinguérem clar quines són.
I jo estic d'acord que es tinga en compte la viabilitat, no tan sols econòmica sinó social, que represente eixes rodalies fins a la zona nostra perquè, indubtablement, jo pense que sobretot estudiants de la zona de Benicarló, Vinaròs i Peníscola, doncs, n'hi hauria una quantitat important que se desplaçarien en els tres quarts d'hora que avui en dia costa eixe recorregut a Castelló en el tren, diàriament, a través dels bons, i no fixaria la residència de dilluns a divendres a Castelló, el que ara representa un gasto molt més superior per a les famílies tindre'ls interns o tindre'ls en el algun lloc llogats, a Castelló, que no poden desplaçar-se diàriament d'un lloc a un altre, que si observem en els trens ara de mitja distància, si ho observem, ja n'hi ha estudiants que estan utilitzant el servei per anar -perquè els veig tots els dies- des de Benicarló a Oropesa, des de Benicarló a Villareal, per estudis, i n'hi ha molta gent que puja a Oropesa i a Benicàssim per anar a Castelló, que són els dos llocs més pròxims a Castelló, per tant, eixa gent continuaria utilitzant-los i se sumarien també els nostres del nord de la província.
Per tant, cal vore quin sistema i estudiar eixa viabilitat quant als trens que puguen realitzar eixe servei i en quina quantitat.

N'hi ha associacions que es van crear per a reclamar trens de rodalies -i des del Partit Popular-, com va ser el de «Cercanías ahora», que inclús plantejaven passar de tres a vuit, però vuit viatges de rodalies, no vuit viatges de mitja distància -pels costos que abans li estava esmentant-, sinó vuit viatges de rodalies per a cobrir el servei este entre Vinaròs i Castelló i que, indubtablement, crec que millorarien molt l'atenció, no tant sols d'estudiants, sinó de molta gent que utilitzarien el sistema este de transport.

També caldria dir que hauria de sumar-se d'ahí un esforç per part dels serveis públics per a poder portar el recorregut fins a les estacions que n'hi hagueren allunyades del que és el centre de la població, i, indubtablement, cal fer-ho tot atractiu perquè tinga èxit des del primer moment.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Per acceptar o rebutjar l'esmena, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, en primer lloc, dir que la proposició no de llei sí que està formulada en la forma adequada, i, si no ho està, la mesa no li haguera donat tràmit, ¿val?
Per tant, està ben formulada perquè Les Corts sí poden instar el govern de l'estat, i, a més, ho poden fer amb molta més legitimitat que el Consell, o, almenys, amb la mateixa, perquè ací n'hi ha més pluralitat i som més grups polítics.
Per tant, ben formulada sí està, i, si no, no s'haguera tramitat.

Segon, no puc acceptar de cap manera una esmena que diu que «Les Corts instan al Consell a que soliciten al gobierno central la ejecución en cuanto sea posible de la extensión de la red de cercanías hasta Benicàssim, así como realizar el estudio de viabilidad de la prolongación de la red de cercanías desde Benicàssim hasta Vinaroz, porque…» No puc acceptar açò perquè açò és el que ja n'hi ha.

A vore, açò ja ho van pactar el Partit Popular i el Partit Socialista.
Açò és el que ja contempla el pla de rodalies de 2010-2020.
Açò ja està.
Com vaig a acceptar jo una esmena del que ja està?
Açò és el que volen vostés, el que van pactar i el que ja està per escrit.
Per a això no presentaria jo una proposició no de llei, per a quedar-mos com estem?
Mos quedem com estem, mos evitem este debat i jo no presente una proposició no de llei.

Evidentment, si jo presente una proposició no de llei és que pretenc anar més enllà del que ja està.
Si açò és el que n'hi ha!
Jo pretenc anar més enllà.
I el que pretenc és que realment n'hi hasquen un rodalies des de Castelló fins a Vinaròs.

El tema de l'estudi simplement és una manera d'ajornar-ho, és una manera de no dir que no, perquè saben que tindrien l'oposició de molts veïns i moltes veïnes de les comarques del nord, i és, per tant, una manera de marejar, d'enganyar: «Oh, farem un estudi.
» Farem un estudi, però és que, damunt, el portaveu del Grup Parlamentari Popular me diu que fa falta un estudi, perquè, clar, no sabem les freqüències, no sabem si hauria de parar en totes les parades, no sabem si no hauria de parar en totes les parades.
.
.
A vore, per favor, eh?
, per favor, això és una qüestió supertècnica que quan s'aprova, s'estudia i se fa.
No cal que se me diga que no se m'aprova açò, perquè, clar, no sabem com seria allò dels horaris i les freqüències.
Això és absolutament una excusa.
És una excusa.
És que no té ningun trellat.

I, clar, dir que a més la seua proposició va més enllà que la meua, perquè la seua demana un estudi.
A vore, l'estudi se va anunciar en l'any 2010; és més, se va dir que per a finals de 2010 estaria eixe estudi.
I no se va fer.
Estem en l'any 2012, en abril de 2012, no hem vist mai l'estudi, per tant, no vaig jo a acceptar una esmena que ens deixa com estem i que, a més, és una presa de pèl.

Porten dos anys i escaig fent l'estudi.
No sé si l'estudi l'estan fent en la conselleria o en el ministeri.
Però, independentment, els uns i els altres porten un quants anys marejant amb allò de l'estudi dels rodalies cap a Vinaròs.

Si realment estan a favor que n'hi hasquen rodalies a Vinaròs, voten la proposició no de llei i, després, si s'accepta fer els rodalies fins a Vinaròs, ja faran els estudis -els tècnics- que faça falta.
No se preocupen.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Per a rèplica, senyor Mundo, té vosté la paraula.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Veig, primer, que en alguna cosa no m'ha entés.
Jo, de parades, mai he dit que no se pare en algun lloc.
Entre Castelló i Vinaròs indubtablement s'ha de parar en totes les estacions, que és el servici que volem que es faça.

Jo li he estat parlant de parades de Castelló a València per la duració del trajecte i les altres coses.
No li he parlat cap vegada de parades entre un lloc i un altre.

Després, l'estudi, per què dic l'estudi i diem les altres coses?
Perquè és un tema que està inclòs en el pla d'infraestructures ferroviàries i que, indubtablement, ningú comença una cosa sense un estudi previ i que li diga més o menys on va a parar.
Què vol que ficàrem ara un tren de rodalies cada 50 minuts o cada mitja hora entre Benicarló i Vinaròs i al cap de dos dies tindríem el problema que dirien que com no hi ha usuaris anem a traure'l?
Jo crec que no és seriós el que estem parlant en eixe sentit.

I, mire, jo li ho dia abans de començar la sessió.
Nosaltres hem recolzat en ajuntaments el demanar l'estudi, l'estudi que fa dos anys que està.
.
.
, l'ha de fer l'estat i que, indubtablement, no s'ha fet fins el moment d'ara.
I, per tant, això és el que s'ha presentat en molts municipis amb mocions i s'han aprovat, per tant, l'estudi per a saber el que van a fer i com van a fer-ho, eh?
, perquè no és tan sols incrementar un tren més dels quals tenim en este moment.
Cal donar-li una viabilitat a l'assumpte dels trens.

I, mire, jo li recorde que fa uns quants anys vam fer el mateix per als estudiants, perquè tots venien en autobusos a Castelló i València, i els trens Renfe.
.
.
era refractari a ficar-lo i, malgrat això, eixos trens s'han convertit en la realitat d'utilitzar quasi més els trens que ho estan fent en este moment.

Però mire, jo, ja per a finalitzar, i espere que açò ja no caiga en sac foradat, jo li vaig a fer una proposta de cara que vosté vaja a vore si en una esmena nosaltres poguérem incloure el que té en allò de l'estudi de viabilitat.
Si a vosté li va bé, bé; si no li va bé, ja li anticipo que nosaltres no podem votar de la forma que està redactada la seua proposta.

Jo li dic que li propose fer: «Les Corts insten el Consell que sol·licite al govern central l'execució de l'extensió de la xarxa de rodalies fins a Vinaròs, així com a realitzar l'estudi de viabilitat de la prolongació de la xarxa de rodalies des de Castelló fins a Vinaròs previst en el Pla d'infraestructures ferroviàries de la Comunitat Valenciana.
» O siga, que d'alguna forma demanem que se faja allò de les rodalies fins a Vinaròs i que, al mateix temps, se faja l'estudi, que és el que serà previ que mos diga què és el que van a fer en la zona esta.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Mundo.

Senyora Albiol, n'hi ha una proposta pel que veig.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, un descans.

El senyor president:

Si a vosté li pareix, fem un descans?

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.

El senyor president:

Fem un descans, senyories.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió.

Ha arribat a la taula un text alternatiu a la proposició no de llei que diu el següent.
.
.
, que quedaria de la següent manera: «Las Cortes instan al Consell a que soliciten al gobierno central la ejecución de la extensión de la red de cercanías hasta Vinaroz, así como a realizar el estudio de viabilidad de la prolongación de la red de cercanías desde Castellón hasta Vinaroz previsto en el Plan de infraestructuras ferroviarias de la Comunidad Valenciana.
» ¿Es así?

Pues ahora, señora Albiol, tiene usted la palabra para decir si acepta usted la enmienda en estas circunstancias.

La senyora Albiol Guzmán:

Nosaltres acceptem aquesta transaccional del Grup Parlamentari Popular perquè entenem que és la proposta que feia Esquerra Unida d'instar el govern central que se faça l'extensió de rodalies cap a Vinaròs, però únicament aquesta esmena el que fa és sumar que es faça un estudi de viabilitat.

Per tant, es tractaria de.
.
.
a la nostra proposta d'Esquerra Unida, a més, sumar la de l'estudi de viabilitat, que jo entenc que de totes formes s'haguera hagut de fer i, per tant, sí que l'acceptem.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyories, ara toca que fixen posició els grups que no han intervingut, tenint en compte que el text a debat en este moment és el nou text que ha admés la senyora Albiol.

Señor Ponce, tiene usted la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, el Grupo Parlamentario Compromís coincide en los planteamientos que se han mencionado, en la necesidad de crear esta red de cercanías entre Castellón y Vinaroz; de hecho, es algo que se viene reivindicando por los miembros de la coalición Compromís desde hace más de quince años.
Desde entonces, ha habido toda, digamos, una campaña pública de demanda de esta infraestructura, de estos servicios a todos los niveles, de artículos, notas de prensa, mociones en los diferentes ayuntamientos, que se han aprobado en la mayoría de los casos por unanimidad.

Por tanto, la necesidad de esta red está más que justificada desde hace mucho tiempo y, por tanto…, bueno, nosotros, de hecho, teníamos una PNL también, presentada el 13 de febrero, texto similar y… bueno, iba en el mismo sentido.

Es cierto también que…, bueno, que hace ya dos años que debería de estar hecho ese estudio de viabilidad, (so d'un telèfon mòbil) que ahora no entendemos muy bien que se tenga que incluir en la propia moción, porque es algo que ya estaba aprobado y debería estar hecho y, bueno, a partir de entonces, ya, digamos, empezar a ejecutar lo que tuvieran que ejecutarse para conseguir que esta red de cercanías llegara a funcionar adecuadamente.

Y, bien, es obvio que las poblaciones entre Castellón y Vinaroz tienen una deficiencia de este servicio, y es un agravio comparativo con otras poblaciones entre Castellón y Valencia.
De hecho, bueno, existen servicios de cercanías prácticamente en zonas del País Valencià, y esta deficiencia era algo que se venía arrastrando desde hace mucho tiempo.

Tenemos estudios -lo que pasa es que no tengo ahora mismo datos concretos- que demuestran la viabilidad económica del servicio.
Por tanto, además de la viabilidad y la rentabilidad social, que es obvio que la tiene, pues consideramos que no sería una línea deficitaria.

De hecho, la consideramos fundamental, digamos, también en lo que es el planteamiento de Compromís respecto al transporte y a la movilidad.
Siempre que exista una oferta adecuada de servicios de cercanías, eso es… una actuación, digamos, coercitiva respecto al uso del vehículo privado.
Y los beneficios de una cosa frente a la otra son innegables.

Por tanto, pues bien, haciendo la puntualización de que la enmienda lo único que ha añadido es que se haga ese estudio de viabilidad, que tenía que estar ya realizado, y que esperemos que se haga a la mayor brevedad, pues bien, vamos a votar a favor de esta propuesta.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salvador.

La senyora Salvador Rubert:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Socialista també va a recolzar aquesta proposició no de llei, i implica el recolzar l'increment del servei de rodalies a Vinaròs, al Baix Maestrat.
Es demana l'execució de l'extensió de rodalies a Vinaròs i l'estudi de viabilitat.
És obvi que si s'executa, cal un estudi de viabilitat previ.
Tot i que en aquesta proposta que fa el Partit Popular fiquen allò que comunament és diu posar el carro davant de l'haca, però bé, ho anem a recolzar, tot i que quede palés el matís que el Grup Parlamentari Socialista indica de la.
.
.
en principi, necessitat d'explicitar el que se requerisca que té estudi de viabilitat.

En fi, dit això, volem recordar que en abril de 2010 ja va haver un acord per part del Ministeri de Foment, el senyor Blanco, amb l'aleshores president de La Generalitat, el senyor Camps, que implicava dos qüestions: una, l'acord era estudiar la viabilitat de la prolongació de rodalies València-Castelló a Vinaròs i, per una altra banda, es va acordar l'execució de l'extensió de rodalies a Benicàssim.

Per una altra banda, el Grup Socialista hem reivindicat aquest servei sempre, quan ha governat el Partit Socialista a Madrid amb govern socialista, i ho continuem reivindicant ara que governa el Partit Popular.
Mantenim una posició ferma, primant els interessos del territori, dels ciutadans, en este cas, del Baix Maestrat, per damunt dels interessos partidistes.

Ara, és cert que tan sols hi han nou trens regionals o Euromed que comuniquen Castelló amb Vinaròs, poca freqüència i molt cara.
En principi, hi han com 275.
637 possibles beneficiaris, persones que poden fer ús d'este servei, d'estar en funcionament.
Per tant, considerem que és absolutament necessari.

A la comarca del Baix Maestrat s'ha reivindicat de manera intensa aquest servei.
Vam fer un estudi que plantejava que entre 1.
500 i 2.
000 persones, sobretot estudiants que van a la Universitat Jaume I, podien usar a diari este servei.
Per tant, és inqüestionable la seua necessitat.

Per primera vegada, com hem dit abans, a l'any 2010, el Govern d'Espanya va arribar a un acord amb La Generalitat per a buscar una solució al tema de les rodalies per a atendre la demanda i per a oferir este servei.

Reivindiquem i recolzem, com sempre, aquesta infraestructura, la necessitat d'incrementar les rodalies Castelló-Vinaròs.
Sobretot coherència en la posició del Grup Socialista, governe qui governe a Madrid.
I, per tant, ho recolzarem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salvador.

Conclòs el debat, senyories, passem a votar la proposició no de llei amb la redacció presentada in voce.
Vots a favor de la proposició no de llei?
Per unanimitat queda aprovada.

Senyories, suspenem un minutet només perquè entren dos visitants que tenen d'assistir al debat del punt quint.
És només que l'uixer els cride.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió.

Proposició no de llei sobre la dotació pressupostària de la variant de la carretera CV-310 al pas pel centre urbà de Bétera, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 12.
536, BOC número 55)

El senyor president:

Punt quint de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la dotació pressupostària de la variant de la carretera CV-310 al pas pel centre urbà de Bétera, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé.
En el casc urbà de Bétera confluïxen tres carreteres de molta intensitat de trànsit, la CV-310, que procedent de València, va cap a Nàquera i Serra; la CV-336 cap a San Antonio de Benagéber i la CV-333 cap a Olocau.

Els vehicles que accedixen per aquestes vies interurbanes amb intenció de continuar el seu trajecte deuen travessar Bétera, sense que disposen en estos moments de cap alternativa possible.
Tot això fa que es produïsquen les habituals dificultats pròpies de les travessies: interferència amb al tràfic d'agitació del municipis, llargues retencions, sorolls, emissió de gasos, possibles accidents, possibles atropellaments, etcètera.

En l'actualitat, el tram de carretera afectat presenta una secció transversal insuficient i un traçat antic que travessa la població de Bétera per carrers estrets, cosa que dificulta principalment el pas de vehicles pesants, ocasionant situacions compromeses i molestes a la població agreujades per l'elevada circulació de vehicles lleugers i pesants que es produïx diàriament.

Per donar solució a aquesta problemàtica, es planteja la variant nord de Bétera amb la qual s'evitaria circular per la travessia i amb la qual s'establixen connexions amb distintes carreteres d'accés al casc urbà des de València, Nàquera i Olocau i amb els vials d'accés als polígons industrials de l'Horta Vella i el Pla.

El projecte de la ronda nord és una de les obres previstes en el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, elaborat per la Generalitat valenciana, i es va incloure construir una variant de la carretera CV-310 al pas pel casc urbà de Bétera i enllaçar-la amb els municipis veïns de la Calderona.

La no-execució de l'esmentada variant fa que la carretera estiga suportant diàriament un nivell molt elevat de vehicles al pas pel cas urbà de la localitat, com ja he comentat anteriorment, i amb el consegüent risc per als veïns i les veïnes de Bétera.

Igualment, com dic, l'obligació d'haver de travessar la població fa que els ciutadans i les ciutadanes que es dirigixen cap a Nàquera, Serra, Olocau i altres localitats de la Calderona patesquen retards i embussos innecessaris amb el consegüent malestar i perjudici que aquesta situació comporta.

I per això, des d'Esquerra Unida, ens hem fet ressò d'aquesta reivindicació dels veïns i de les veïnes de Bétera i considerem que la nostra obligació és traslladar allò que és d'interés per a les localitats a aquesta cambra i ser l'altaveu d'aquests veïns i aquestes veïnes.

I per això, el que demanem és que les Corts Valencianes insten el Consell a dotar pressupostàriament la variant de la carretera CV-310 al pas pel casc urbà de Bétera i executar-la durant l'any 2012.

A més, cal dir que el dia 3 d'octubre de 2011 es va aprovar una moció per tots els grups municipals de l'Ajuntament de Bétera en què se sol·licitava al govern de La Generalitat la licitació immediata i execució sense interrupcions de les obres de la variant nord de la població.

És a dir, que el que jo estic demanant ací ja s'ha aprovat en l'Ajuntament de Bétera, ja tots els grups polítics van votar a favor d'aquesta petició.
I, per tant, jo únicament estic traslladant ja un acord de l'ajuntament, un acord que ha segut unànime, ho estic traslladant a aquestes Corts perquè aquest acord tinga més força.

Evidentment, l'ajuntament ja l'haurà traslladat al govern, però entenc que si n'hi ha un pronunciament unànime d'aquesta comissió i se li trasllada també al govern, la reivindicació dels veïns i veïnes de Bétera tindrà molt més força.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Grups que vullguen intervindre?
Pel Grup de Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien.
Bétera lleva como treinta años esperando que haya una variante para evitar que la población sea atravesada diariamente por miles de vehículos.

El problema está en que había una.
.
.
Por supuesto que coincidiendo con lo que se ha mencionado con anterioridad en toda la exposición de motivos, anteriormente había una propuesta de variante que era bastante más realista, a nuestra forma de ver, y era bastante más económica.

El problema es que esa variante se desestimó para hacer una variante que era mucho más ambiciosa y mucho más cara.
Por tanto, claro, ha sido más complicado el que puedan iniciarse, digamos, todos los trámites.
Al ser más cara y encontrarnos en la situación que nos encontramos, la realidad es que la obra está parada.

Nos consta que se han realizado expropiaciones para realizar esta variante y, además, que han sido expropiaciones que han estado bastante, bastante bien pagadas.

Pero lo que vemos detrás es que esta nueva variante, que es mucho más amplia y más cara que la que había contemplada con anterioridad, daba pie a crear nuevas zonas de suelos urbanizables entre la propia variante y la población.
Parece ser que por eso se apostó por esta nueva variante, que quizás.
.
.
, o sea, no daba mejor servicio que la anterior.
Y lo triste es que por intentar hacer algo mejor, la cosa se ha quedado parada y no va hacia delante.
Lo que vemos es que parece ser que había intereses creados en esas zonas que iba a englobar la nueva variante, ya digo, más amplia.

Por tanto, nos encontramos en una situación que es fruto de toda la burbuja urbanística de la década pasada, que nos ha llevado donde estamos, y que el interés particular de algunos de los propietarios, que parece ser estaban bien relacionados, llevó a que, eso, se propusiera una variante que ahora se ha demostrado que es bastante complicada de desarrollar dada la situación en la que estamos.

No obstante, se han realizado expropiaciones, están los proyectos hechos, hay un compromiso del gobierno valenciano y, por tanto, lo que exigimos es que se cumpla ese compromiso.

Por tanto, de nuevo diré que apoyaremos la propuesta tal y como está redactada.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Efectivament, com s'ha dit, Bétera és una cruïlla de carreteres amb una intensitat de trànsit important per dins el casc urbà.
En concret, una intensitat de més de set mil vehicles al dia són els que passen per dins de Bétera.

La titularitat d'eixes carreteres cap a Olocau i Nàquera, cap a Burjassot i València a través de la CV-310 i cap a l'autovia CV-35 a San Antonio de Benagéber per la CV-336 és de la Diputació Provincial de València, la titularitat.

Bétera és una travessia congestionada, on el trànsit, efectivament, provoca un impacte importantíssim en la població.
Durant molt anys està reclamant la variant.

El govern del president Lerma va acordar amb la diputació provincial, propietària de les carreteres, mitjançant un conveni, que La Generalitat executaria un parell d'actuacions, que són fonamentals per a Bétera: la variant de Bétera i la connexió entre Bétera i l'autovia de Llíria CV-35.

El segon pla de carreteres, redactat en 1995 pel govern de Lerma, pocs mesos abans de perdre les eleccions, va incloure eixes dues actuacions dins el segon pla de carreteres.

Posteriorment, els governs del Partit Popular han inclòs eixes dos actuacions en els pressupostos de La Generalitat de 2007, de 2008 i 2009, en els dos casos, és a dir, la variant de Bétera i la connexió Bétera-CV-35.
I en l'any 2010, només ha inclòs la connexió de Bétera amb la CV-35.

En els pressupostos de 2011 i 2012, ja no han aparegut ni la variant de Bétera ni la connexió entre Bétera i la CV-35, a més de moltíssimes altres carreteres que han desaparegut dels pressupostos de La Generalitat, perquè, efectivament, com no tenen ni un duro ni per a pagar les carreteres ja fetes, estes dos han desaparegut també.

Efectivament, com s'ha dit, estes dos actuacions ja figuraven en la Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010 i també tornen a figurar en el Pla d'infraestructures estratègiques 2010-2020.

Conclusió: la variant fa moltíssima falta a Bétera, també la connexió entre Bétera i la CV-35, però sobretot la variant, i el Partit Popular ha sigut incapaç en dèsset anys, incapaç en dèsset anys, d'executar este projecte.

Per tant, és el moment que el Partit Popular i el Consell i el president Fabra complisquen amb el poble de Bétera.
Per tant, el Partit Socialista recolzarem la PNL d'Esquerra Unida.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Signes.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, señor presidente.

Yo lamento romper el clima de diálogo constructivo que se había instalado con la anterior proposición, pero hemos de hablar de la realidad y hemos de hablar de lo que se puede y lo que no se puede hacer y hemos de decir la verdad sobre este tema, y en todos también.

Si a cualquier persona de los integrantes del Grupo Popular o del Consell le preguntaran si entienden que esta variante es necesaria, todos dirían, sin lugar a dudas, que sí, que entendemos que es necesaria.
Y a cualquiera de nosotros nos dicen si es posible realizarla en el 2012, todos indiscutiblemente diríamos que no, porque no es posible llevarla a cabo en 2012, tal y como dicen en su proposición.

Por lo tanto -primera cuestión-, La Generalitat, el Consell, el Grupo Popular, todos estaríamos encantados no de votar a favor, que es algo que lo haríamos encantados, si pudiera ser, sino de que se ejecutara.

Pero les explicaré ahora por qué cuestión no se puede ejecutar.
Es una primera cuestión, lógicamente, que tiene una relación con la situación económica en la que nos encontramos, con la situación técnica de ejecución del presupuesto de La Generalitat.

¿Pensamos que es necesaria?
Sí.
Pero es que además lo pensamos porque está recogida en el plan del 2010 al 2020, lo que demuestra la implicación y lo que demuestra la necesidad de que se ejecute.

Se puede plantear como ustedes quieran, como ustedes quieran, pero lo cierto es que tenemos la obligación de ser realistas y de no ponerle la zanahoria a alguien que sabemos que.
.
.
, en este tema no se puede ejecutar esta circunvalación en estos momentos.
Debemos decir las cosas como son y, por lo tanto, hay que explicar que es cierto algunas cuestiones, otras han sido ciertamente inventadas, de que esta variante evitaría circular por una travesía.
Créanme que conozco bien, conozco bien de qué me están hablando y las dificultades que tiene que tener una travesía que atraviese un casco urbano y con el tráfico que es relativamente importante que soporta la población de Bétera.

Y es cierto que esta obra no se recogió en la partida presupuestaria de 2012, pero por una cuestión muy sencilla.
A pesar de estar recogido en el PIE de 2010 a 2020, no está en el presupuesto de 2012.
Y además es complicado hacer una previsión de cuándo se va a poder recoger, porque la realidad es que el marco económico que tenemos actualmente hace muy difícil hacer una previsión.

Entre otras cosas, tenemos otro problema, y es que buena parte de todos los créditos que han sido autorizados para carreteras están destinados, como ha dicho el señor Signes, para obras que ya están ejecutadas o que se están ejecutando, con lo que difícilmente se podría establecer nuevos recursos para hacer esta variante del norte de Bétera que significaría que, si lo aprobáramos, a su vez llevaría consigo un retraso en el cumpliendo de obligaciones ya asumidas con empresas que han ejecutado obras o que las están ejecutando.
Y que comprenderán ustedes que, en ese sentido, también, se ha de ser serio aunque nos cueste, aunque nos cueste.

Además pasa otra cuestión.
Y es que no parece demasiado coherente la PNL en el sentido de su fecha de presentación.
Está presentada posteriormente a la aprobación del presupuesto del 2012, donde ya se conocía que no existía consignación para ese proyecto, lo cual significaría una modificación presupuestaria.
Es decir, se hace una vez no queda recogida en el presupuesto.

Y además hay otra cuestión de técnica presupuestaria.
Y es cómo se presupuesta una obra pendiente, de la que es cierto que está realizado el proyecto constructivo, pero que lógicamente está realizado desde mayo de 2009, es cierto, y habría que actualizar ese proyecto constructivo, habría que aprobar el proyecto constructivo nuevo, habría que sacarlo a licitación, habría que adjudicarlo, habría que contratarlo y tendrían que iniciarse las obras.

Y, como ustedes saben, tampoco es realista el que todos esos trámites se pudieran realizar de aquí a final de año.
Con lo cual no tendría sentido poner una consignación presupuestaria para el año 2012 a sabiendas de que la ejecución de esa obra no se podría ejecutar en 2012, que es una cuestión de fondo también por la que vamos a rechazar la propuesta.

Comprendemos al ayuntamiento que solicite su ejecución, estamos con ellos y por eso existe en el PIE 2010-2020.
Esperamos que cambie la situación económica y que se pueda ejecutar.
Y, por lo tanto, nuestro voto va a ser desfavorable por las razones que hemos explicado.

Nada más, presidente.
Gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Castelló.

Per a rèplica, senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

En primer lloc, agrair al Grup de Compromís i al Grup Socialista el recolzament d'aquesta proposició no de llei d'Esquerra Unida.
I, bé, a mi m'agradaria saber si el partit Popular té representació a l'Ajuntament de Bétera.
En tenen?
Sí, tenen, tenen representació a l'Ajuntament de Bétera.
I sembla que el dia 3 d'octubre, en el Ple de l'Ajuntament de Bétera, es va aprovar per tots els grups reclamar al govern de La Generalitat aquestes obres d'aquesta variant.
I, a més, no sols açò sinó que tots els grups municipals, tots els partits que es van presentar a les eleccions municipals de Bétera duien en el seu programa electoral la variant nord, tots, també el Partit Popular duia en el seu programa electoral aquesta infraestructura.

Per tant, a mi només me queda una conclusió: estan enganyant la gent, estan enganyant els veïns i veïnes.
Perquè quan estan en l'ajuntament fan una cosa per a quedar bé davant els veïns i veïnes de Bétera, però on realment poden prendre les decisions, on realment se prenen les decisions i on realment té algun valor, que és ací, per a poder forçar al govern, vostés voten «no».
Vostés tenen una posició en l'ajuntament i una posició diferent en les Corts Valencianes i això se diu enganyar, això se diu enganyar la gent.
Presentar-se amb un programa electoral i després vindre ací per a no recolzar-lo, significa enganyar la gent.

Més coses.
Vosté diu: «És que, clar, no està en els pressupostos de 2012.
» Clar, no està perquè vostés no l'han posat, no està perquè vostés no l'han posat, no perquè no estiga, no està perquè vostés no han volgut posar-lo en els pressupostos.
I modificacions de crèdit.
Clar, és que «modificacions de crèdit no se'n fan».
Ah, no, és que sí que se'n fan, és que modificacions de crèdit ne fan vostés totes les que volen i més; és que cada vegada que obrim el DOCV mos trobem una modificació de crèdit pràcticament.
Vostés fan modificacions de crèdit, algunes de fet i, altres no, però totes les setmanes.
Si ara mateix li acaben de llevar 34 milions d'euros a la cooperació internacional i això després ho publicaran com una modificació de crèdit!
Si ne fan totes les setmanes!
I ara resulta que per a d'açò «és que no se pot fer una modificació de crèdit».
Clar que es pot fer i vostés ne fan i moltes, moltíssimes!

Després, clar, «es que estamos en crisis».
Ah, però és que açò s'està demanant des de l'any 1995 i no estábamos en crisis.
I ara resulta que és que ara no es pot fer perquè estem en crisi.
Mire, senyor Castelló, estem en crisi, però no estem en crisi per als 40 milions de Valmor de la fórmula 1; no estem en crisi perquè se gasten 155 milions d'euros en l'aeroport de Castellón per ara voler regalar-lo a una empresa privada.
Per a això no estem en crisi.
Ara bé, per a una carretera que sí que és absolutament necessària, que evidentment alleugeraria molt el trànsit en Bétera, per a una infraestructura que de veres s'utilitzarà i que tindrà un benefici social, per això estem en crisi, no hi ha diners, no se pot fer una modificació pressupostària; per a tota la resta de coses, sí.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyor Castelló, té vosté la paraula.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, señor presidente.

Mal lo harían los concejales de nuestro partido político en Bétera si no apoyaran que se hiciera una infraestructura que ellos piensan que es necesaria y que nosotros pensamos que hace falta, mal harían.
Usted tendrá que entender que nosotros estamos hablando aquí de una cuestión distinta.
Es probable que yo cualquier día en mi ayuntamiento vote una cosa como alcalde, porque entienda que es importante para mi población, pero comprenda que por la situación económica el Consell no pueda llevarla a cabo en estos momentos.
Y nos pasará todos los días de la legislatura.

Ahora, decir que eso es engañar a la gente, de verdad, usted tiene esa idea.
Nuestros compañeros en Bétera plantearon en su programa electoral algo que les parece absolutamente importante para su población.
Y espero que cuando acabe la legislatura se haya cumplido esa propuesta que hicieron en su programa electoral, así lo espero y así lo espera todo el grupo político.
Porque de verdad pensamos que si está recogida en el PIE 2010-2020 es porque es necesaria.
Aquí nadie engaña a nadie.
Bueno, tampoco voy a decir que engañan ustedes, pero sí que hacen un brindis al sol con pinta de ser realista y no lo es y no lo es y se lo vuelvo a explicar.

Mire, no puede ser que con toda la tramitación que habría que hacer para adjudicar y firmar el contrato de obras para eliminar esa travesía llegáramos a diciembre de 2012, no puede ser.
(Remors) No puede ser.
Usted ya podrá presentar lo que quiera, pero su propuesta no es realista, no lo es en absoluto.
Sabe que no puede ejecutarse en 2012.
Dígame para qué se va a hacer una modificación presupuestaria y poner en 2012 esto cuando no se puede ejecutar.
Y le he dicho la verdad, le he dicho lo que sentimos y lo que estamos desacuerdo.

Lamentamos que esta obra se haya quedado atrasada, igual que se han quedado otras en otros municipios por la sencilla razón de que ha habido miles de millones de euros gastados en infraestructuras viarias y ferroviarias en la Comunidad Valenciana que han cambiado absolutamente lo que era la Comunidad Valenciana hace quince años y lo que es hoy, en todas las comarcas, en todas las poblaciones, dándole mayor competitividad a las empresas y regalándole tiempo a los valencianos, mejorando esa infraestructuras.
Lo que pasa es que la ejecución, los costes, las partida presupuestarias, las dificultades en algunas obras, las modificaciones en los proyectos, como ha sucedido en este caso, al final llevan consigo que unas se hayan realizado en un tiempo, otras se estén acabando ahora y otras se inicien dentro de poco tiempo.
Pero es que es así y pasa en todas las ciudades de la Comunidad Valenciana.

Ahora, lo que no me podrá negar usted es el enorme esfuerzo inversor en infraestructuras que han vertebrado esta comunidad y que desde el sur de la provincia de Alicante hasta el norte de la provincia de Castellón han cambiado radicalmente el panorama que teníamos y han modernizado de una forma muy significativa la Comunidad Valenciana.
Esperamos que Bétera sea una realidad también dentro de poco tiempo.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Castelló.

Senyories, conclòs el debat, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
5.
Vots en contra?
8.
Per 5 vots a favor i 8 en contra, queda desestimada.

Suspenem un minut per tal que puguen abandonar la sala els dos convidats.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió.

Proposicions no de llei sobre la posada en marxa immediata de la línia 2 del sistema tramviari d'Alacant amb els mitjans humans i materials de l'empresa pública Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, presentades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 12.
541, BOC número 55.
Correcció d'errades RE número 15.
628) i pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 15.
951, BOC número 61)

El senyor president:

Punt sis de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la posada en marxa immediata de la línia 2 del sistema tramviari d'Alacant amb els mitjans humans i materials de l'empresa pública Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

La línia 2 del tramvia és una infraestructura de transport públic fonamental per a millorar la comunicació d'importants nuclis urbans de la comarca de l'Alacantí entre si i amb importants centres de treball, estudi i atenció sanitària a la comarca, com ara l'Hospital General o la universitat.

La línia 2 del tramvia estaria funcionant fa mesos a ple rendiment amb indubtables efectes positius sobre el trànsit i la contaminació en la comarca de l'Alacantí si des d'un principi s'haguera apostat per la seua gestió pública, mitjançant l'empresa de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, els treballadors de la qual han manifestat de forma reiterada la seua capacitat i disposició per a fer-se càrrec de la posada en marxa.

La gestió pública de la línia 2 del tramvia seria més barata que la seua gestió privada en no haver de destinar-se cap recurs en concepte de benefici empresarial, una gestió que a més és sinònim de garantia quant a eficiència del servei, ja que anteposa els objectius socials als objectius econòmics que persegueix qualsevol empresa privada.

No obstant això, la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, sota la direcció de l'exconseller Mario Flores, va treure a licitació la línia 2 del Tram en març de 2010, amb unes condicions lleonines per a les arques públiques.
De fet, entre les al·legacions presentades pel sindicat Comissions Obreres es critica que fóra La Generalitat qui realitzara l'obra, comprar el material mòbil i, a més, garantira un benefici del 10% de la inversió realitzada per l'empresa adjudicatària amb independència dels viatgers que la utilitzaren.
Com dic, unes condicions absolutament avantatjoses per a l'empresa privada i lleonines per a les arques públiques.

L'actual equip de la conselleria, comandat per Isabel Bonig, ha resolt ara deixar desert el concurs per a l'adjudicació i la gestió de la línia 2 del tramvia, en la construcció de la qual s'han invertit més de cent milions d'euros, i ha anunciat un nou contracte amb un nou plec de condicions.
Entre altres, les modificacions fan referència als criteris del cànon que el Consell haurà d'abonar anualment a l'adjudicatària, fan referència a la participació de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana amb la societat adjudicatària del concurs i fan referència també al termini de concessió per a facilitar el pagament, així com a l'aportació de material mòbil per part del Consell, que ara comptarà amb aportació econòmica.

Aquest anunci per part de la conselleria implica un nou retard en la posada en marxa d'aquesta línia de transport que connectarà el centre de la ciutat d'Alacant amb el campus universitari de Sant Vicent del Raspeig.
Però el que encara és més greu és que posa en evidència que l'anterior intent de concessió era un vestit a mida de l'única oferta que es va presentar, Vectalia i, sobretot, que es reconeix: un, que la gestió privada és més costosa que la pública i, dos, que la millor empresa per a gestionar el Tram és la mateixa Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

En aquest sentit, Esquerra Unida sempre s'ha oposat al procés de privatització, però en el moment actual ens sembla que aquesta oposició cobra més sentit encara.
I és que, com la mateixa consellera actual ha admés, en temps de crisi i d'estrényer-se el cinturó, cal optar per alternatives més econòmiques.
Nosaltres tenim clar quina és l'alternativa millor i més econòmica i és, en primer lloc, que se pose en marxa la línia 2 del sistema tramviari d'Alacant amb els mitjans humans i materials de l'empresa pública de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
I, per tant, abandonar ja, definitivament, l'objectiu de privatitzar aquesta gestió de la línia 2 del Tram.

Gràcies.

El senyor president:

Sí, gràcies, senyora Albiol.

Anem a passar, doncs, a fixar posició.
Per banda del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Anunciar que Compromís por supuesto que va a apoyar esta proposición no de ley.

Resulta asombroso que, en estos momentos, una infraestructura que ha costado 100 millones de euros esté parada por mala gestión de la presunta adjudicación que iba a realizarse y que, al final, pues no entendemos muy bien por qué no se llevó hacia adelante.

Eso también nos da una oportunidad.
Y la oportunidad es que se deje de lado la opción de privatizar el servicio -que tanto le gusta al Partido Popular-; y que el servicio se ponga en marcha con los propios medios de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, que son más que suficientes y cuyos trabajadores han reiterado su disposición a poner en marcha este servicio.

Por tanto, está todo claro.
O sea, tenemos la obra hecha; tenemos los trabajadores dispuestos a ponerse en marcha; tenemos una necesidad imperiosa de que esto se ponga en marcha, para dar servicio a Sant Vicent del Raspeig y, sobre todo, a la Universidad de Alicante.
Y, bueno, no entendemos -no entendemos- que esto no esté en marcha ya.

Desde luego Compromís siempre ha apostado por la gestión pública, ha apostado por el transporte público.
Y, bien, ésta es la línea que siempre hemos defendido.
Por tanto, consideramos urgente -urgente- que la conselleria le encargue a Ferrocarrils que ponga en marcha el servicio.
Está todo listo para ponerlo en marcha.
Y solamente estaba pendiente…, pues, bueno, no sé qué disquisiciones respecto a poder privatizar el servicio o no, que parece ser que ya no han dado su fruto esas negociaciones, esos trámites.
Y lo que es necesario y urgente es que el Tram 2 se ponga en marcha ya.

Por tanto, Compromís apoyará la moción.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Efectivament, com ha dit el senyor Ponce, esta línia ha costat 100 milions d'euros que ha pagat GTP.
Però és que, a més, FGV ha comprat els tramvies per uns altres 38 milions d'euros.

El plec de condicions a què optava Vectalia -i que ara s'ha declarat desert- posava a la seua disposició -a la de Vectalia- tots els recursos de FGV.
La tarifa tècnica que hauria de pagar La Generalitat a l'adjudicatària, en funció dels quilòmetres recorreguts per tots els tramvies, s'estimava entre 15 i 20 milions durant els quinze anys de la concessió.
Però, a més, La Generalitat garantia a l'empresa adjudicatària un benefici del 10%, anomenat benefici raonable.
Eixe és el problema d'esta línia, que una vegada més se'ls ha tornat a anar la mà a favor dels amics i, a més, en plena crisis econòmica.

I ara fa just un any, més d'un any, que les obres estan acabades i inaugurades per Camps i Castedo.
Un any al llarg del qual la consellera ha estat mentit als alacantins sobre la resolució del concurs i la posta en marxa de la línia.
En agost de l'any passat digué que era «cuestión de días».
A principi de setembre de l'any passat va afirmar que «ahora sí que hay una solución».
I el 4 d'octubre de l'any passat sentencià que «en 15 días estará funcionando».
Finalment, fa un mes es va declarar deserta la licitació i va anunciar que la línia podria estar en funcionament el pròxim mes de setembre, més d'un any i mig després de la seua finalització; qüestió que vorem i que nosaltres dubtem moltíssim.

Miren, eixa és la diferència entre vostés i nosaltres, ho vaig dir l'altra volta que tractàrem este tema.
Quan nosaltres inaugurem una infraestructura és per a donar un servei immediat als ciutadans: l'AVE a València, els aeroports de l'Altet i Manises o l'A-7.
Quan la inauguren vostés, buscant la foto i el vot, acaben fent el ridícul més estrepitós: l'aeroport sense avions -que ara, a més, volen vendre-, la biblioteca sense llibres i ara, com estem vegent, el metro sense trens.

Miren, quan s'està exigint a la ciutadania un esforç econòmic per a eixir de la crisi, com el que s'està fent, el que està passant amb esta línia del Tram és una indecència.
Cada dia que passa sense que esta línia funcione està generant un cost econòmic de quasi 50.
000 euros.
I amb el temps que porta acabada i sense entrar en funcionament han sigut més de dos milions d'usuaris els qui s'han vist privats d'un servei públic fonamental per a accedir al treball, a la universitat o als serveis sanitaris, etcètera.
Dos milions d'hipotètics usuaris que són els qui s'estima que hagueren utilitzat esta línia en este temps durant el qual ha estat, lamentablement, parada i que només és comparable, les imatges de la línia 2 del Tram, a aquelles que vegem en les fotos de la línia 2 de Metrovalencia.

Ara diuen que estan estudiant noves fórmules econòmiques més viables per a La Generalitat; allò que diuen el diálogo competitivo, que vorem al final en què resultat.

Jo he de dir-los: miren, no allarguen més l'agonia.
Facen alguna cosa, facen alguna cosa i que no -ho he dit alguna volta- els faça traure els colors de cara, com seria que l'AVE arribara a Alacant abans que la línia 2 del Tram comence a funcionar.

Es tracta de la línia més rentable.
I Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana disposa -i, a més, el comité d'empresa ho ha reiterat en multitud d'ocasions i ha mostrat la seua disposició a fer-ho; i, a més, en un període de temps de no més enllà d'un mes-, disposa de mitjans humans, tècnics i materials per posar-la en funcionament, com deia abans, en un període que no seria més enllà d'un mes.

Per tant, des del Grup Socialista, el que proposem.
.
.
Estem d'acord completament en la PNL d'Esquerra Unida.
I el que demanem és que atenguen el comité d'empresa i la seua plantilla i la gestionen de forma directa.

Nosaltres creguem, realment, que eixa -com ha dit la senyora Albiol- és l'única forma de traure's dels dits l'embolic en què s'han clavat en la concessió d'esta línia 2 del Tram d'Alacant.

Gràcies.

El senyor president:

Sí, gràcies, senyor Signes.

Mire, senyor Signes, una qüestió.
El seu grup té presentada una proposició no de llei semblant a esta -és que se m'havia oblidat dir-li-ho abans de començar-.
Si vosté vol, podíem votar-la també durant el debat, que és la número 21.
.
.
(Veus) No, perdó, una proposició no de llei.
(Un diputat diu: «Quin número?
») 21.
Si la seua senyoria vol; si no, la deixem i la mirem en una altra ocasió.
Si li pareix bé, per economia, no?
, un poquet, tenint en compte que tenim molta faena.
(El senyor Signes parla amb el micròfon desconnectat) Eixa és una altra qüestió, però la 21, si a vosté li pareix bé, quan acabem el debat votaríem les dos, per separat.

Moltes gràcies.

El senyor Signes Núñez:

D'acord, senyor president.
D'acord.

El senyor president:

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Peral.

El senyor Peral Villar:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

Contestaré, por tanto, a ambos intervinientes y a ambas proposiciones no de ley…

El senyor president:

Señor Peral, usted lo que tiene que hacer es fijar posición de su grupo, sobre el tema.

El senyor Peral Villar:

Sí, fijaré posición sobre ambas proposiciones no de ley,…

El senyor president:

En cualquier caso…

El senyor Peral Villar:

…es a lo que me estoy refiriendo.

Durante la pasada legislatura son varias las iniciativas parlamentarias que, de una forma u otra, inciden en el objeto de las PNL que ahora consideramos.
Así mismo, en la presente ya han sido varias las preguntas e intervenciones realizadas por este particular.
Y decimos esto porque se trata de un tema del que sus señorías han dispuesto, y disponen, de información y de información reciente, puesto que en esta misma comisión, y en contestación a una pregunta del Grupo Socialista sobre la previsión de entrada en funcionamiento del servicio, el secretario autonómico de infraestructuras dio, el pasado 21 de febrero, detallada información sobre el nuevo proceso que hemos abierto y que está basado en el diálogo competitivo.

La posición de la conselleria, sobre el objeto de estas PNL, continúa siendo la ya expresada en su día: la prestación del servicio en la línea 2 del Tram de Alacant, en cuanto a línea de nueva creación, se realizará por un operador privado.

El proyecto de servicio de la línea 2 fue sometido a información pública, y en octubre de 2010 se publicó en el diario oficial la licitación de la gestión del servicio público para la prestación del servicio de transporte público de viajeros de esta línea del sistema tranviario de Alicante.
En enero de este año se renuncia a la adjudicación del contrato citado anteriormente; la resolución de la presidenta del consejo de administración, de 10 de enero de 2012, que ustedes conocen.
En este mismo mes, la conselleria anunció la apertura de un nuevo concurso para determinar la adjudicación de la gestión de la línea 2 con las siguientes peculiaridades: se basaba en el diálogo competitivo; se seleccionaría una empresa privada, para configurar una empresa mixta.
Y la empresa mixta será quien gestione y realice el servicio de la línea 2 del Tram; empresa mixta en la que participará Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, que aportará su conocimiento know-how.

Entrando ahora en el fondo de sus iniciativas, de sus propuestas, en el punto 1 de la proposición no de ley presentada por Esquerra Unida y también en la del PSOE, entendemos que no pueden aceptarse porque, como ustedes saben, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana no dispone de los recursos para poner en marcha, de forma inmediata, el servicio.

Ferrocarrils de La Generalitat es la operadora… (Veus) Déjenme que me explique, por favor.
Ferrocarrils de La Generalitat es la operadora de transportes ferroviarios de La Generalitat.
Y, lógicamente, cuenta con personal preparado para prestar el servicio.
Y no se pone en duda la disposición de la plantilla para prestar sus servicios en las líneas actualmente explotadas por Ferrocarrils de La Generalitat en Alicante o, en su caso, prestar este servicio en la línea 2 del Tram.
Pero, como sus señorías conocen, lo que estas proposiciones no de ley obvian y omiten es que, con la actual plantilla de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana y con las dotaciones materiales y económicas disponibles, no es posible que Ferrocarrils de La Generalitat pueda explotar la línea 2 del Tram.

Señores de la oposición, en este sentido no se conoce afirmación de esos responsables de La Generalitat en la que indiquen la disposición y capacidad inmediata de Ferrocarrils de La Generalitat para explotar la línea.

En la contestación a la pregunta oral, en comisión, número 147, vista en la sesión de 21 de febrero de 2012 de esta misma comisión, el secretario autonómico dijo: «Y por lo que respecta a lo que dice el comité de empresa, yo me permito recordar a su señoría que para la nueva línea hay prácticamente tantos tranvías como actualmente hay en la línea 1.
Entonces, que la empresa pueda hacerse, con su personal, cargo de la segunda línea significaría que, más o menos, le sobra la mitad del personal que tienen ahora; cosa que creo que, evidentemente, no es así.
Luego, está claro que eso no puede ser.
»

Por otro lado, la proposición no de ley de Esquerra Unida planteada está plagada de prejuicios sobre una forma concreta de prestación del servicio público de transporte de viajeros por ferrocarril, la realizada por un operador privado, que hacen que el punto 2 tampoco podamos aceptarlo.

En su exposición de motivos se realizan una serie de afirmaciones difíciles de asumir desde una posición que defienda la búsqueda de la mejor opción para gestionar un servicio público.
«S'ha invertit més de 100 milions d'euros, en diners públics, i que ara es pretén regalar a l'única empresa privada que ha presentat una oferta per a gestionar la línia.
La gestió pública de la línia 2 del tramvia seria més barata que la seua gestió privada.
La gestió pública garantiria unes condicions laborals dignes als seus treballadors que, sens dubte, es veuran precaritzats en el cas d'una gestió privada.
» Las afirmaciones anteriores llevan implícita una idea negativa de la gestión privada, ya que frente a la necesidad de contar con gente emprendedora, capaz de crear puestos de trabajo, la proposición no de ley considera al emprendedor como un explotador.

Sin embargo, hay que decir que en nuestra legislación, independientemente…

El senyor president:

Señor Peral, vaya concluyendo.

El senyor Peral Villar:

…de la naturaleza del modelo empresarial, todos los operadores ferroviarios deben respetar la legislación laboral y, en especial, en materia de protección social y salud.
Es inaceptable la idea de que la gestión privada lleve per se un detrimento de las condiciones de trabajo y de la protección social de los trabajadores.

Por último -presidente, si me permite-, decirle a sus señorías que las exposiciones de motivo de la PNL de Esquerra Unida asocian la gestión pública con eficiencia en la gestión del servicio.
Y, desde el punto de vista de la ciencia económica, el concepto de eficiencia pone en relación el producto ofrecido con los recursos utilizados para producirlos de forma que es más eficiente lo que se presta con un menor coste de los recursos.
Incluso, desde el punto de vista de los derechos del ciudadano, se puede vincular la eficiencia con la garantía del derecho a la movilidad de los mismos.
Desde ambos puntos de vista, la experiencia empírica demuestra que esta eficiencia no queda necesariamente garantizada con la gestión pública de los servicios ferroviarios.
Por todo esto -y abundaré un poquito más en los detalles que van a dirigirnos a rechazar las proposiciones no de ley que presentan los grupos de la oposición- les anunciamos ya nuestro voto negativo para estas.

El senyor president:

Gracias, señor Peral.

Señorías, abrimos ahora un turno de réplicas, como es natural.

Señora Albiol, tiene usted la palabra para réplica.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí.
Bé, en primer lloc agrair al Grup Compromís i al Grup Socialista el recolzament de la proposició no de llei, i en segon lloc contestar algunes de les qüestions que estava plantejant el senyor Peral.

A vore, que Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana no pot assumir-ho, això no és cert, i és que sí que disposa de recursos, i és més, és que des de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana han dit que estan absolutament preparats per assumir aquesta gestió i que en menys d'un mes açò estaria funcionant.
Eixa és la primera.

Segona.
Jo vull saber, m'agradaria saber quin és realment l'argument perquè no ho gestione Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Una empresa pública, una empresa que diu que pot fer-ho, que està preparada, una infraestructura que porta un any inaugurada, però sense funcionar.
I ahí tenim l'empresa pública dient que vol fer-ho i que pot fer-ho, i vostés es neguen.
A mi m'agradaria saber per què.
Evidentment el perquè és perquè volen donar-li la gestió a una empresa privada.
Encara que açò siga retardar un any la posada en funcionament, encara que açò supose més diners per a la ciutadania, però vostés s'han entestat que açò ho ha de gestionar una empresa privada.
Clar, evidentment diálogo competitivo, li diuen ara.
Però en realitat el que és, és que volen donar-li diners a guanyar a algú, encara que als ciutadans i ciutadanes ens coste més car.
Això deu ser el diálogo competitivo, pense jo.

Clar, no és que jo tinga prejudicis, no.
És que la gestió pública és la millor gestió.
Primer, perquè té millors condicions laborals, a vore, i per a açò no fa falta fer ningun estudi.
Evidentment, els treballadors de la pública tenen millors condicions laborals que els treballadors de la privada.
No fa falta jo ací que li traga ningun estudi de Harvard, per a demostrar açò, me pareix.
Ara, que a partir d'ara probablement els de la pública començaran a tindre pitjors condicions laborals si governen vostés en l'estat, doncs probablement.
Però de moment, la pública té millors condicions laborals.
I segon, la gestió pública sempre, absolutament sempre, si està ben gestionat, si està ben gestionat -cosa que a vegades ho dubte quan els gestors són el Partit Popular- però si està ben gestionat, és més econòmica que la privada.
I per què?
Simplement per una raó lògica, perquè no s'han de traure uns beneficis empresarials.
Una empresa, quan gestiona alguna cosa, és per a traure uns beneficis empresarials.
Una empresa no és una ONG, no és una associació sense ànim de guany.
Vol traure uns beneficis.
Doncs, només pel fet que ha de traure els beneficis empresarials, doncs evidentment la gestió privada és més cara.
És més cara i tenen pitjors condicions laborals.
I no és que siga un prejudici, és que és una realitat.
És que n'hi han estudis que estan parlant que la gestió privada sol ser al voltant d'un 20% més cara que la pública.

I per tant -insistixc- no tenen ningun argument perquè no ho gestione Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
L'únic argument és que volen donar-li açò a una empresa privada.
Espere que no siga una empresa amiga o una empresa propera al poder, que és al que ja ens tenen massa acostumats.

Gràcies.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyora Albiol.

Sí, senyor Signes, per a rèplica.

El senyor Signes Núñez:

Sí, gràcies, president.

Entenc que estem debatent les dos proposicions no de llei.

El senyor president:

Sí, sí, com li he dit jo abans (inintel·ligible) .
.
.
és que és el mateix, aleshores.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Bé, anem a vore.
Ferrocarrils de La Generalitat té vint-i-cinc anys d'experiència, i a més «és un referente internacional en el sector ferroviario».
I això no són paraules meues, això són paraules de l'anterior conseller de transports, senyor Flores.
Ferrocarrils de La Generalitat disposa de recursos humans i materials necessaris per a posar el servei de la línia 2 en el termini d'un mes i, a més, amb les màximes garanties.
Per què li neguen el servei de la línia 2 a la societat alacantina, quan tenen recursos -repetixc- públics per posar-la en funcionament?
Els interesos ocultos els ha explicat molt bé la senyora Albiol.
Evidentment hi ha alguna empresa amiga, que -com jo dia ahir- els embarassos se poden ocultar en els primers mesos, però no en els últims, i menys quan naix el xiquet.
I quan naix el xiquet vorem quina és l'empresa amiga a què pretenen donar-li la gestió esta.

Miren, si Ferrocarrils s'encarregara de la gestió i explotació de la línia 2 s'estalviaria molts diners a La Generalitat en despeses de manteniment, en recaptació, en evitar duplicar directius i caps.
Fins i tot en el pagament de cànons i aportacions per garantir eixe 10% a l'empresa privada que, si ara canvia el plec de condicions, vorem què és el que ix d'ahí.
Per tant, la qualitat del servei se voria tremendament millorada.

No voldria pensar que la negativa seua que no siguen els treballadors de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana els que es facen càrrec de posar en funcionament la línia 2 és perquè vostés pretenen o tenen a la vista un retall de la plantilla i dels salaris de maquinistes i personal de Tram.
És a dir, no voldria pensar-ho.
Perquè si fóra aixina seria realment una indecència.
Vostés han anunciat un ERO o que van a despatxar 6.
000 persones del sector públic empresarial i fundacional de La Generalitat, i tots, quan vostés han anunciat això, hem entés que anaven a despatxar 6.
000 col·locats del Partit Popular.
Tots hem entés això.
El que no hem entés ningú és que anaven a despatxar maquinistes i gent de Ferrocarrils de la Generalitat amb molts anys de servei, amb molta experiència i molt necessaris dins de l'empresa.

Per tant, no voldria pensar que eixe és el motiu pel qual no volen que FGV gestione o es faça càrrec del servei d'esta línia.
Pot fer-ho i a més ho ha expressat multitud de voltes el comité d'empresa i tota la plantilla, i nosaltres ens reiterem en eixe posicionament.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Senyor Peral, té vosté la paraula.

El senyor Peral Villar:

Señoría, le tranquilizo porque yo creo que por ahí no van los tiros.
Los tiros van por ser más eficientes, por aprovechar los recursos adecuadamente y por explotar una de las líneas de Tram que más han aportado ya a la ciudad de Alicante.
Sin ponerse en funcionamiento ustedes saben perfectamente que esta grandísima inversión de La Generalitat ha beneficiado a barrios que estaban absolutamente abandonados, ha mejorado las infraestructuras en la ciudad y ha aportado un beneficio a la ciudad de Alicante que ya es incuestionable.
El hecho de que se esté planteando así, y yo creo que son ustedes conscientes de que no hay un maremagno de empresas que están dispuestas a realizar este servicio, no existe.
FGV, es de cajón, señoría, es de cajón, es un cálculo matemático que puede hacer cualquier alumno de preescolar, que con el mismo personal no puede realizar el trabajo en la línea 2, no puede porque no hay ni infraestructura suficiente para hacerlo, ni personal suficiente para realizarlo.
Es así.

Usted puede decir lo que quiera, pero para eso habrá que contratar más personal, porque se trata de una línea que va a ser la que más frecuencia de trabajo va a tener.
Y no se han desabastecido los servicios, porque esos mismos servicios se están realizando con un sistema de TAM que ustedes conocen perfectamente, que se están realizando muy adecuadamente.
Que será mucho mejor este servicio, por supuesto.
Que queremos hacerlo con la máxima eficacia, no le quepa a usted la menor duda.
Esa es la razón por la que esto se está haciendo con tranquilidad, para que este servicio después sea bueno para la ciudad y bueno para las arcas.
No queremos precipitarnos, y esto se va a hacer en muy breve espacio de tiempo, porque ya están todas las condiciones puestas sobre la mesa, para que en un plazo razonable -porque es La Generalitat la que tiene que decidir cuál es este plazo-, pero en muy breve plazo, y nosotros tenemos tantas ganas como ustedes de que la línea 2 se ponga en funcionamiento.

Por activa y por pasiva les hemos dicho tanto desde la conselleria, como desde el Grupo Popular, que sin la iniciativa no es posible la puesta en funcionamiento de la línea 2.
Está claro que el transporte público y que este servicio tiene tantas ventajas que nosotros, de hecho, somos los que hemos impulsado que este transporte y que esta línea tan estratégica se pueda poner en marcha.
Pero no se pueden olvidar que este transporte metropolitano es muy costoso y, por tanto, se debe buscar un equilibrio entre la reducción de las externalidades que conlleva y la viabilidad de su financiación.
Y por esto, en la eficiencia en el gasto es donde creemos que las empresas cuyo capital es íntegramente público presentan desventajas respecto a las empresas privadas.

Estamos seguros de que la participación de esta iniciativa privada en la gestión de servicio mejorará esta eficiencia, reducirá los costes operativos sin merma de la calidad, y seguirá en manos públicas la titularidad de la infraestructura, el control del servicio y la regulación de la seguridad.

Creo que he sido bastante amplio y me he extendido bastante en la explicación de por qué vamos a votar en contra.
Apostamos, creemos que se han dado suficientes explicaciones.
Creemos que la línea 2 del Tram se va a abrir en muy breve espacio de tiempo, y que se va a gestionar de forma adecuada, eficiente y generando y produciendo el mejor servicio para la ciudadanía, que es para lo que trabaja el gobierno de la Generalitat valenciana.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Senyories, passem a votació.
En primer lloc, la proposició no de llei d'Esquerra Unida, que és el punt número sis de l'ordre del dia.
¿Vots a favor?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda rebutjada.

I ara a continuació, el punt 21 de l'ordre del dia, que és la PNL número 15.
951, pel Grup Parlamentari Socialista.
¿Vots a favor?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada també.

Proposició no de llei sobre el restabliment d'un abonament de transport bonificat per a la població jove valenciana per a l'any 2012, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 12.
614, BOC número 55)

El senyor president:

Passem a l'últim punt de l'ordre del dia per al dia de hui, que és el número 7: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el restabliment d'un abonament de transport bonificat per a la població jove valenciana per a l'any 2012, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, el passat mes de desembre, a pocs dies d'acabar l'any, milers de joves ens vam vore sorpresos per l'eliminació de l'abonament jove de transport que havia existit fins a eixe moment, i que naixia d'un conveni entre l'Ivaj i FGV.
A la pràctica, això ha suposat una pujada d'un 40% del preu, un 40%, ni més ni menys, i més concretament, per a posar-los un exemple, a la zona A, el bitllet va passar per a un jove menor de 30 anys, de 29,70 euros a 41,60.
Estem parlant de més de 142 euros a l'any.
I com es va justificar aquesta mesura de La Generalitat?
Doncs se'ns va dir que estem en crisi, i que no es poden permetre esta despesa.
Se'ns va dir que senzillament no n'hi havia diners, se'ns va dir que no passava res, que en qualsevol cas els joves podrien beneficiar-se dels convenis que existixen a les universitats.

Són excuses fàcilment desmuntables, i algunes d'elles fins i tot insultants, i m'explique.
Quant a l'excusa de la crisi, clar que n'hi ha crisi, clar que ha pujat la taxa d'atur, que en el cas dels segments més joves superen el 50%.
Miren, si n'hi ha crisi que fa poc coneixíem que un de cada tres joves valencians està en risc de pobresa.
Un de cada dos, és a dir, la mitat dels joves no poden fer front als gastos imprevistos.
Es poden imaginar els 142 euros de més que hauran de pagar, com els hauran rebut?
L'informe de Càritas ho diu clarament: els joves som el sector més afectat de la crisi.

El que no acabe d'entendre, i vaja, que no crec que entenga ningú, és com els pot servir d'excusa que hi haja crisi, que els joves siguen més pobres o que estiguen en l'atur.
Precisament perquè n'hi ha crisi i perquè els joves són els més afectats, cal este abonament, precisament per això.

Després, també se'ns diu que és que no hi ha diners.
Podria enumerar una quantitat de despeses inútils que es mantenen.
Ahir mateix es destinaven 35 milions d'euros per a pagar les despeses de la carrera de la fórmula 1, que en teoria ens anava a eixir debades als valencians, o el dineral que es gastaven vostés en mantindre un aeroport tancat.
Però crec que la millor forma de desmuntar este argument és amb el simbolisme gràfic del full de periòdic que porte, en el qual es pot vore, poden vore tots vostés, el pont de les Flors que ens costa 40.
000 a l'any de mantindre per canviar-li les floretes, un pont pel qual els joves no podran passar més en autobús, perquè no poden pagar-se l'abonament.
I a açò em referia quan parlava d'arguments insultants.
N'hi ha diners per a canviar les floretes del pont i no hi ha diners perquè els joves puguen utilitzar els autobusos que passen pel pont.

La gent no pot entendre això.
No pot entendre la despesa inútil mentre retallen en coses essencials, com és el transport públic.

Finalment se'ns va dir que, clar, que ja existien convenis amb les universitats i que, per tant, no calia un descompte general per a joves.
Este argument ja és el que ens demostra que realment no saben com justificar la mesura i que, per tant, sí, hi ha acords amb les universitats però ¿és que tots els joves valencians van a la universitat?
¿És que no hi ha joves que estudien fora de les universitats o que treballen fora de les universitats o que estan a l'atur?
És a dir, de què li servix eixe argument a qui necessita utilitzar el transport públic per a repartir currículums o acudir a les entrevistes de treball?

Però és que, a més, no es pot comparar el descompte del 40% de l'abonament jove que ha sigut eliminat amb estos convenis per, primera, com ja he dit, només beneficien els universitaris; en segon lloc, només inclouen Metrovalencia i no estan combinats amb el bus, com sí que ho estava l'abonament jove.
I, finalment, perquè suposa un descompte de només un 10% sobre el preu a pagar, mentre que l'abonament jove era el 40%.

Senyories, el dret a la mobilitat és clau, tant com un element de qualitat de la vida com per a garantir la igualtat d'oportunitats quant a l'accés al treball, la formació, els serveis públics i l'oci.
És un dret que està en perill per a milers de joves amb l'eliminació de l'abonament jove.
Els i les joves, a més, són els més afectats per la crisi, els que més necessiten l'accés a transport públic perquè en la major part dels casos no compten amb vehicle propi ni ingressos.
Per tant, és un atac frontal, directe i brutal a la butxaca d'un dels sectors més vulnerables d'esta crisi.
No és d'estranyar que en poques hores es recolliren vora cinc mil signatures en Internet contra l'eliminació d'este abonament i van sorgir nombrosos comentaris a les xarxes socials contraris a esta mesura.

Per això hem presentat esta PNL en la qual instem el Consell a recuperar este abonament malgrat que des de Compromís la nostra postura és que els joves, els aturats i les persones majors tinguen aquest servei de forma gratuïta.

Sincerament, esperem que voten a favor de la proposta i instem, des de Les Corts, que el Consell rectifique.
De fet, alguns pobles de l'Horta, on vostés manen, on vostés tenen majoria, han votat a favor d'aquesta mateixa proposta i esperem que ací facen el mateix perquè, si no, el que faran serà deixar els seus companys dels pobles que sí que han votat a favor, en una situació de debilitat davant dels seus veïns.

Des de Compromís defensem i defensarem sempre el transport públic com a pilar bàsic de qualsevol política de mobilitat i, en qualsevol cas, continuarem presentant iniciatives per a defensar els drets de tots els ciutadans a moure's a un preu raonable.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Per a fixar posició, té la paraula la senyora Albiol, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

La senyora Albiol Guzmán:

Sí, simplement anunciar el vot favorable d'Esquerra Unida a esta proposició no de llei, com no podia ser d'una altra manera.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol, per la seua brevetat.

Senyor Macho, té vosté la paraula pel Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Macho Lorenzo:

Sí, gracias.

Sin duda, nuestro grupo apoyará con sus votos esta proposición no de ley simplemente porque es justo hacerlo.

Vivimos en unos tiempos en los que en nombre de la austeridad parece que todo está permitido.
De hecho, sin duda, esta es en muchas ocasiones una batalla que es mucho más ideológica que económica, una batalla que en las redes sociales alguien ha conseguido resumir muy bien en el hashtag «no es la crisis, es el PP».

Haciendo un poco de historia, el convenio entre el Ivaj i FGV -ya se ha comentado aquí- nació en diciembre de 2003 para fomentar el uso del transporte público entre nuestros jóvenes.
Con dicho convenio, los jóvenes han venido disfrutando de un ahorro del 25% en el coste de sus desplazamientos.
Y, para ello, el Ivaj destinaba entonces una aportación de menos de 105.
000 euros y, FGV, en torno a 140.
000 euros.
En el año 2009, por ejemplo, el Ivaj destinó una cantidad cercana a los 300.
000 euros para este fin.

Comento estas cifras para ver de qué estamos hablando concretamente porque cuando un servicio se elimina excusándose en la austeridad, es conveniente saber cuál va a ser el equilibrio entre la rentabilidad social que tenía el servicio eliminado y el presumible enorme ahorro que se llegará a producir en las cuentas públicas.

Pocos recortes ejemplifican mejor la batalla ideológica a la que acabo de referirme, como la eliminación de la ayuda al transporte público para nuestros jóvenes.
La ley de movilidad y también la ley de juventud y el plan Jove hacen distintas referencias a la necesidad de incentivar la movilidad de nuestros jóvenes y apostar por el transporte público.
De hecho, en el año 2009, el entonces director general del Ivaj, nombrado por el Partido Popular, el señor Adrián Ballester, defendía, él mismo, estas ayudas, en función -y cito textualmente- «de conseguir el doble objetivo de promocionar el uso del transporte público entre la población juvenil y colaborar haciéndolo económicamente más accesible a los jóvenes usuarios que lo usan más intensamente».

La desaparición de este abono mensual se ceba en un segmento de población -se ha comentado aquí- especialmente afectado por la crisis económica y, con medidas como estas, también muy afectado por una ofensiva ideológica de la derecha que no es solidaria con aquellos que más necesitan el apoyo de las instituciones públicas.

Este tipo de medidas son injustas, son insolidarias y son ineficaces y, repito, son el mejor ejemplo de una ofensiva no de ajuste económico sino de reordenamiento ideológico de la sociedad.

Si una población que sufre en nuestra comunidad un índice de desempleo superior a la media, que soporta empleos de baja remuneración o que simplemente está aún en su proceso formativo y que por todas estas causas no disfruta de una situación económica desahogada, si a esta población no se le presta un mínimo apoyo desde las instituciones públicas, el ahorro que justifica este abandono debería de ser en consonancia con el mal creado enorme, pero no es así, y esto es lo más grave.

La Generalitat, como ya se ha comentado, en sus presupuestos de este año tiene innumerables partidas económicas que se podían reducir para mantener la modesta cantidad que se destina a ayudar a la movilidad de nuestros jóvenes.

Es curioso que la escultura para el señor Fabra en el aeropuerto de Castellón valga prácticamente lo mismo que lo que en 2009 subvencionó el Ivaj para el transporte joven.

Es curioso que para mantener la ficción de ese aeropuerto fantasma se necesiten más de trescientos mil euros al mes o que las nóminas anuales de solo siete personas, las contratadas a día de hoy en ese aeropuerto, sumen cerca de cuatrocientos mil euros.

Y, para colmo, y también se ha dicho aquí ya un par de veces, para colmo, hace dos o tres días, La Generalitat se ha hecho cargo de la deuda de una empresa privada como Valmor, destinando a ello nada menos que cerca de treinta y cinco millones de euros.

Para lo que se quiere, siempre hay dinero y, si hace falta, hay mucho dinero.

Decía que no hay excusas económicas que justifiquen ataques como este.
Sin duda, existen motivos ideológicos, pero seguro que estos son mucho más difíciles de explicar.

Si el PP no vota a favor de la proposición, la excusa de la austeridad no podrá tapar en este tipo de casos aquello de que «no es la crisis, sino que es el PP».

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Macho.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

M'agradaria iniciar la meua intervenció agraint-li al portaveu de Compromís la referència, pel que suposa de reconeiximent explícit, a la labor que fa Càritas.
Jo crec que això, vinguent d'un representant del Grup Compromís és molt meritori i jo vull, d'entrada, reconéixer-li-ho.

També he de dir-li que si faig eixe reconeiximent, l'exemple del pont de les floretes és per se el prototip de la demagògia més absoluta.

Senyor president, el meu grup.
.
.
Per cert, parlant de hashtags, el hashtag que s'ha fet ací referència, que «no és la crisi, és el PP», doncs, parlant de hashtags, jo crec que vosté el coneixerà perquè este és molt més conegut, està molt més de moda, segur que el coneixerà, el hashtag que diu «no han dejado nada».
Eixe segur que el coneixerà vosté.
Ni més ni menys que 28.
000 milions d'euros, per dir alguna cosa, no?
, per dir alguna cosa.
«No han dejado nada», eixe hashtag està súper de moda.

Reprenent la qüestió que ens ocupa en esta proposició, dir que per assegurar, i és una cosa evident, la qualitat, el nivell de qualitat en la prestació de servicis públics de transport, deu adequar-se el marc tarifari als increments de cost, donat que d'una altra manera s'incrementa la càrrega suportada, en definitiva, pel contribuent per al manteniment dels servicis.

En este sentit, deu recordar-se que els servicis de transport metropolitans són sempre deficitaris -això és una cosa que tots sabem- a l'oferir uns nivells de prestació molt superiors als que els ingressos per tarifes permetrien mantindre.
I en la línia d'este plantejament per part de totes les administracions de transport s'intenta, dins del possible, mantindre una ràtio adequada de cobertura ingressos-costs en l'explotació.

Les tarifes, tant de Metrovalencia com del Tram d'Alacant, constituïxen la contraprestació unitària que obté Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana per als servicis de transport que oferix als seus clients.

Bé, per a assegurar el nivell de qualitat en la prestació de servicis públics de transport, deu adequar-se el marc tarifari als increments dels costs.
Per tant, l'increment de les tarifes per a l'any 2012, es justifica en la necessitat d'obtindre els ingressos necessaris per a assolir el coeficient de cobertura establit en els pressuposts de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.

En estes tarifes, el que es pretén és recuperar una part de l'esforç inversor que està realitzant La Generalitat i que alguns no volen reconéixer, així com l'obtenció de fons per a finançar l'augment de gastos de conservació i manteniment de les instal·lacions i dels equips posats en servici en les ampliacions de la ret.
D'això s'obliden, però això és una realitat que està ahí i no és una demagògia barata.

En els increments també s'han tingut en compte dos consideracions: una primera, continuar fomentant l'ús dels títols multiviatges de forma que cada volta suposen un major percentatge en el total.
Per exemple, actualment, el títol més usat en la ret de metro en la ciutat de València és el bonometro, que usa el 60% dels usuaris.
I, dos, afavorir els clients assidus i els que utilitzen el transport metropolità integrat.

L'actualització de tarifes s'ha proposat després de tres anys aplicant, i això cal recordar-ho, i que no ho obliden ses senyories, aplicant els increments sobre les tarifes aprovades en l'any 2009, a excepció de la pujada de l'IVA concretada pel govern central en juliol del 2010.
No sé si això ho recordaran.

Esta actualització realitzada en el seu conjunt en Metrovalencia i en el Tram d'Alacant -dada important- és inferior al 5%, és a dir, continua siguent inferior a l'increment experimentat per l'IPC en estos últims anys, un increment que ha suposat, el de l'IPC, un poc més del 6%, afegint, al respecte, que també s'ha de tindre en compte que eixe IPC en el sector del transport s'ha vist incrementat, en estos tres anys, no amb eixe poc més del 6% sinó en el 9,7%, quedant, d'esta manera, els percentatges d'increment de les tarifes de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, molt per baix dels increments d'anys anteriors.

En tot cas, això com a prèvia i com a raonament general.
Com que no em queda molt de temps, en la segona intervenció tindré ocasió i oportunitat d'entrar més en concret en alguns aspectes de fons d'esta proposició no de llei.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Giner.

Sí, per a rèplica, té vosté la paraula, senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Bé, senyor Giner, és una llàstima que no haja entrat al fons de la qüestió, que és l'abonament jove.
.
.
Supose que va a entrar després, però, clar, després ja no tindré jo dret a rèplica i ahí és el problema que tenim, que no li podré contestar al que vosté em diga sobre els joves.

Però, bé, intentará avançar-me al que vosté va a dir-me i li ho diré.
Mire, vosté ha parlat del marc tarifari i que cal augmentar les.
.
.
Sobre això no estem parlant en esta PNL.
Estem parlant sobre l'abonament jove.
I l'abonament jove afecta els joves.
I això no entra dins del marc tarifari.
És una ajuda, un conveni signat entre FGV i l'Ivaj perquè als joves els bitllets ens consten un 40% més barat.
I d'això, vosté no m'ha parlat encara.
Em parlarà després i, clar, no podré respondre i això és una llàstima.

De totes maneres, en primer lloc, agrair els vots a favor d'Esquerra Unida i el Partit Socialista, com no podia ser d'altra manera, perquè crec que és que és una cosa de (inintel·ligible) .
.
.
i el que no entenc és que vostés lleven aquesta ajuda que no és un cost.
.
.
, jo crec que no suposa ni el 0,7 o 0,1% del pressupost total de La Generalitat, però vostés, miren, no ens han sorprés perquè últimament l'única cosa que fan és menysprear el treball que es fa des de l'oposició i les propostes en positiu que fem des de l'oposició i que afecten milers i milers de persones del nostre país.

Pel que sembla, també, el que passa ací és que vostés la tenen presa amb els joves perquè després de la pujada de taxes universitàries, amb una mitjana d'entre cinc-cents i sis-cents euros de la pujada; l'impagament de beques, que després anuncien pujada d'impagament de noves beques, ahir ho va dir el senyor Fabra, de passar de dos milions a setze, que jo crec que va ser un lapsus i, després, no les paguen.
No sé per a què servixen els anuncis.

Després, ens lleven també la targeta sanitària als majors de vint-i-sis anys que no hagen cotitzat.
No sé si vostés consideren açò just, però nosaltres, no.

I, després, perquè la forma d'actuar del PP continua sent sempre la mateixa.
En la llei de mobilitat vostés deien que calia promoure la mobilitat de totes les persones perquè és la clau de la igualtat d'oportunitats.
I, després, resulta que fan el contrari: eliminen aquesta proposta, aquesta mesura, aquest conveni, que el que fea era això, era garantir la igualtat i l'accés de tots els joves al transport públic, cosa que ara, segurament, molts joves no podran permetre's accedir a açò.

Per tant, des de Compromís, lamentem molt que el PP no vulga sumar-se a aquesta iniciativa i ho lamentem, sobretot, perquè pensàvem que anaven a sumar-se, perquè ja ho han fet en altres pobles de l'Horta, de l'Horta nord i de l'Horta sud.
I, bé, ens sorprén que ara el Grup Parlamentari Popular vote el contrari del que han votat els seus grups municipals en aquests pobles.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor Giner, té la paraula.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, no vull menysprear, ni ha segut en ningun moment la meua posició personal ni la del meu grup, ni al seu grup ni a ningun altre.
Tot el respecte per al seu grup i per a vosté també com a persona.
Ni molt menys menysprear els jóvens, en absolut.

Però vosté, al final, que està lamentant que no va a tindre possibilitat de respondre'm, jo no tindria ningun inconvenient que vosté tinguera eixa possibilitat de respondre.
No obstant, ha utilitzat una gran part de la seua intervenció per a recórrer als amanits arguments dels retalls i no entrar en el fons de la qüestió ni fer una anàlisi concreta i objectiva del fons de la qüestió.

Els descomptes que existien en els títols TAT mensual coordinat i TAT mensual Metrovalencia, per disposar del carnet jove, s'han portat a cap, com vosté crec que també ha afirmat, amb una col·laboració entre Ferrocarrils de la Generalitat i l'Ivaj.

Eixe acord, per circumstàncies, l'Ivaj no l'ha renovat, vosté ha fet referència a això.
Però he de dir-li que la bonificació consistia en un 15% per part de l'Ivaj i un 10% per part de Ferrocarrils.
Ferrocarrils seguix mantenint eixe 10%, eixa reducció és manté, per tant, això és una cosa que vosté havia d'haver admés en la seua argumentació.

Per altra banda, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha valorat i ha tingut en compte, i això tampoc s'ha referit vosté en la seua intervenció, a la millor ho desconeix, a la conjuntura econòmica actual, per la qual cosa ha posat un servici nou, que és diu -el nou títol- 60Ã60, en el qual s'afavorix econòmicament a aquells viatgers més habituals, aconseguint amb este bo mantindre les tarifes en el passat any sense cap increment.
El mateix.
.
.
, és un títol que costa 39,30 euros, el viatge ix a un poc més de 0,65, per tant, ahí n'hi ha un esforç clar.

I el mateix ha aconseguit en aquells títols dirigits a col·lectius que presenten situacions particulars, com són les persones amb discapacitat.
Per exemple, la targeta de mobilitat o de majors de sixanta-cinc anys, la targeta gent major.
Escoltant-lo a vosté en la seua intervenció, pareixia que havíem fet ací taula rasa, i oblida totes estes qüestions que jo li estic referint, que no són menors.
I es mantenen també els preus vigents en totes elles, a 1.
.
.
-en estes que li acabe d'anomenar, preus vigents- a 1 de gener de 2009.

Així mateix, amb les noves tarifes de Metrovalencia i del Tram es pretén afavorir, com en anys anteriors, famílies nombroses, jubilats, pensionistes.
.
.
de manera que es continua amb els avantatges que ja estaven establits, poguent-se adquirir bitllets senzills, amb una reducció del 20%, per a famílies nombroses de categoria general o fins un 50% per a famílies nombroses de categoria especial i pensionistes, i un pagament mínim de l'import establit com a percepció per part de Ferrocarrils.

I abans d'acabar, permeta'm, senyor president, que li diga el següent.
Senyor diputat, per altra part, li he d'indicar que des de l'Agència Valenciana de Mobilitat no s'ha renunciat a la implantació d'algun tipus específic que abaratisca l'ús del transport públic per als jóvens.
Està pendent en certa mesura d'eixe conveni al qual ha fet referència de l'Ivaj.

I acabe diguent, en relació a la supressió del títol del TAT jove, indicar-li que s'ha degut a eixa qüestió que li he referit de l'Ivaj i que no.
.
.
, insistisc, ni s'ha renunciat ni es renuncia a la implantació d'eixe títol específic.
.
.

El senyor president:

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
que abaratisca l'ús del transport públic per al col·lectiu dels jóvens, encara que això dependrà de la resolució respecte l'Ivaj de la qüestió esmentada.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Conclòs el debat, senyories, anem a passar a la votació.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra, queda desestimada la proposició no de llei.

Senyories, conclòs el debat, els agraïsc la seua col·laboració, com sempre, i moltíssimes gràcies.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 54 minuts)