Ind%C3%BAstria%013610.09.30%20macro.html





Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 30 de setembre de 2015.
Comença la reunió a les 16 hores i 4 minuts.
Presideix el diputat senyor Víctor Garcia i Tomàs.
Reunió número 2.

El senyor president:

Bona vesprada a tots i a totes.

Anem a comprovar si hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Val.
Hi ha quòrum.

El primer punt és l'acta, que la tenen totes les il·lustres diputades i els il·lustres diputats.

Elecció del vicepresident o vicepresidenta i del secretari o secretària de la comissió

El senyor president:

I passem ja a l'elecció de vicepresident i secretari, que farem conjuntament els punts 2 i 3.
Se passarà llista perquè dipositen la papereta a l'urna, han de col·locar, han de posar sols un nom, i després ja passarem a fer el recompte i a nomenar el vicepresident o vicepresidenta i el secretari o secretària.

A vore, perquè quede clar, estem votant ja.
Qui quedarà primer en la votació serà el vicepresident i qui quedarà en segon lloc serà el secretari.
Estem fent ja la votació de les dos persones de la mesa.
Algun dubte?

(La secretària crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

El senyor president:

Ja estan tots?
Passem al recompte.

(El president fa l'escrutini)

Queda proclamat, amb 5 vots, Vicente Betoret com a vicepresident de la mesa, i amb 4 vots, secretària, Antonia Serna.

Poden ocupar el seu lloc.

(El diputat i la diputada elegits ocupen els seus llocs)

Molt bé.
Abans de passar al punt número 4, indicar que el conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, Rafa Climent, ha enviat un comunicat excusant la seua absència per impossibilitat de vindre i transmetent que vindria a la propera comissió, a la propera reunió de la comissió per a fer la compareixença.

Per tant, passem al punt número 4 de l'ordre del dia.
.
.
Com?

El senyor Casanova Claramonte:

Voldria fer referència a l'article 668 pel qual el senyor conseller deuria comparéixer, està convocat i hauria de comparéixer.
Mos pareix que no és correcte que no comparega després de convocada la comissió.

Volia fer-ho constar.

El senyor president:

Gràcies.

Tenia un compromís ja el senyor conseller i ha excusat la seua absència, com bé he dit, i s'ha ficat a la nostra disposició per a la propera reunió.

Compareixença de la secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyora María José Mira Veintimilla, per a informar sobre el pla d'actuació i treball al davant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 734)

El senyor president:

Passem, com havia dit abans, al punt número 4, la compareixença de la secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball per a informar sobre el pla d'actuació i treball al davant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Muchas gracias.

Buenas tardes, diputadas y diputados.
Gracias.

Permítanme comenzar primero mi intervención agradeciendo al presidente Ximo Puig y al PSPV no solo su confianza, sino el darme la oportunidad de hacer mi aportación a la mejora de la vida de los valencianos y de las valencianas.

Los independientes, como bien dijo Ángel Gabilondo, no somos indiferentes al sufrimiento de los valencianos y las valencianas, que son, al fin y al cabo, los nuestros.
También quiero agradecer el esfuerzo y la dedicación no sólo de mis compañeros de gobierno en La Generalitat, sino de los 2.
178 empleados públicos que trabajan en la casa donde estoy.
Todos ellos hacen su trabajo y además el de 170 puestos actualmente vacantes.

Quiero agradecerles especialmente la disposición que han tenido tanto conmigo como con el equipo del que formo parte, y el que se hayan puesto a trabajar con la misma ilusión y las ganas con las que yo mismo he entrado en esto.

Supongo que ninguno de los presentes me negará la evidente situación catastrófica en la que se encuentra nuestra comunidad, fruto de una nefasta gestión del Partido Popular.

La productividad industrial valenciana se sitúa 14 puntos porcentuales por debajo de la media de la industria española, el 40% por debajo de la industria madrileña y el 22% por debajo de la vasca, en penúltima posición de todas las comunidades españolas.

En coherencia lógica con sus índices de productividad, los niveles salariales medios que disfrutan los valencianos se mantienen de forma estructural un 12% por debajo de la media española y, en el caso de los salarios del sector industrial, un 15% por debajo, brecha que se amplía hasta el 23, en el caso de Cataluña, en hasta el 77 en el caso del País Vasco y al 52 en el caso de Madrid.

No es un problema coyuntural ni derivado de la crisis, es un problema estructural, asociado a un modelo económico basado en procesos productivos con bajo contenido en conocimiento y capital humano, con bajos niveles de productividad e innovación y con niveles salariales reducidos que limitan las ganancias de la productividad del sistema.

El resumen de este diagnóstico es que la economía y la sociedad valenciana están en grave peligro de perder el tren del progreso económico y de aumentar todavía más los elevados niveles de desigualdad económica y social que ya padecemos actualmente.

Tenemos un agotado modelo productivo generador de empleo con bajas exigencias de cualificación y bajos salarios, y un sector público infrafinanciado, incapaz de proveer los servicios fundamentales necesarios para las necesidades diarias de su población y su desarrollo económico.

Hoy traigo dos carpetas.
En la carpeta blanca traigo los primeros avances y decisiones que ya hemos ido tomando en la conselleria.
En la azul traigo las primeras destrozas por ahora detectadas, fruto de las incorrectas decisiones y acciones del anterior gobierno.
Aun así, estoy aquí para hablar de futuro, de construcción y de ilusión.
Espero que ustedes vengan a lo mismo.
No tengan ninguna duda.
Como supongo que ya han podido comprobarlo muchos de ustedes, que estoy aquí para trabajar codo con codo con todos los que por decisión de los valencianos y las valencianas estamos aquí, y de ustedes depende cómo vayamos a hacerlo.

Como todos saben, formo parte de un equipo constituido por siete direcciones generales.
Para mi sorpresa, y a pesar de que bajo un punto de vista técnico parece lógico que todas esas direcciones generales estuvieran funcionando de forma coordinada bajo un mismo paraguas, la economía con la industria y el trabajo, la economía, la industria y el trabajo con la energía, la economía, la industria, el trabajo y la energía con el comercio y la internacionalización, y lógicamente todas ellas con el empleo y la formación para el empleo, pues resulta que en cada dirección general se funcionaba con departamentos totalmente estancos, independientes, donde no se tomaban decisiones conjuntas ni dirigidas a un objetivo común, que al fin y al cabo es la generación de empleo y de riqueza en nuestra comunidad.

Así pues, mi primer reto y responsabilidad en esta conselleria es coordinar, como el propio DOCV ya indicaba, el trabajo de todos los directores y directoras generales de esta casa.

Permítanme hacerles una aclaración a todos los que todavía hoy, y a pesar de ocupar los cargos que hoy ocupan, aún no han sido capaces de entender el concepto de la economía con rostro humano.
No hay gestión de la política económica posible si no se toman las decisiones basándose única y exclusivamente en el bienestar de las personas.

Nuestro objetivo será lograr que la Comunidad Valenciana sea capaz de tener en pleno funcionamiento un nuevo modelo de economía sostenible que genere empleo de calidad, no solo en cantidad, sino en calidad, involucrando activamente a todos los agentes públicos y privados valencianos, y que ponga a personas en el centro de las decisiones, tanto como beneficiarias últimas del modelo económico como sus partícipes, ya que son el activo principal de éste a través de su trabajo y su conocimiento.

Queremos que los valencianos y las valencianas estén en el centro de la economía, analizando cómo se aplican las decisiones económicas, los valores y la justicia.

La economía del bien común nos permite a las empresas y a las administraciones hacer un balance socioeconómico, medioambiental, cuyo objetivo no es otro que evaluar la aportación que hacen al bienestar de los ciudadanos.

Supongo que ustedes no estarán en contra de que tengan en cuenta la dignidad humana, la solidaridad, la sostenibilidad ecológica, la justicia social, la participación democrática o la transparencia en la toma de las decisiones económicas.
Igual resulta revolucionario verificar que una empresa remunera de la misma forma a una mujer o a un hombre por el mismo puesto de trabajo.
O, no sé, resultará difícil entender que estamos en la obligación de exigir que una empresa analice si sus proveedores o sus clientes utilizan mano de obra infantil.

Igual es complicado si creen que… saber si una empresa entre sus clientes y proveedores utiliza paraísos fiscales tenemos que saberlo.
¿De verdad piensan que no debemos pedir a una empresa que analice si su actividad envenena al medio ambiente?

El modelo de economía que vamos a poner en marcha potenciará el valor económico de las personas y sus ideas frente a la economía de los recursos materiales, es decir, una economía basada en el conocimiento.
Y de esta forma conseguiremos que cualquier persona o grupo de personas con una iniciativa, con el suficiente apoyo o con nuevas herramientas tecnológicas y de información sean capaces de alcanzar el éxito empresarial y de crear y dinamizar nuestra economía.
Estamos en una economía donde la única certeza es la incertidumbre y donde la única ventaja competitiva duradera es el conocimiento.

Como ya adelantó la diputada Noelia Hernández la semana pasada, nuestros jóvenes, los mejores formados de nuestra historia, están siendo expulsados a otros países en la búsqueda de nuevas oportunidades.
Así, pues, en materia de emprendimiento vamos, por fin, a escuchar a la iniciativa privada, que ha pasado de ser nuestro alumno aventajado a ser el referente en el que fijarnos y al que ayudar a mejorar desde las administraciones públicas.

No podemos entender el emprendimiento si no es a través de las cuatro acciones principales que coordinaremos con la agencia valenciana del emprendedor, que ya anunció el conseller la semana pasada.
Una es la orientación específica dirigida a emprendedores; otra, la formación especializada para sus necesidades concretas; la tercera, la tutorización por parte de expertos de sus proyectos y, la cuarta, la búsqueda de financiación que más se adapte a su proyecto.

De esta forma la innovación, la creatividad, el aprendizaje continuo y la motivación van a ser las claves para promover la generación de empresas competitivas en nuestra comunidad.
Y ese es el único modo de generar dinámicas de empleo de calidad y terminar repercutiendo en el consumo interno, que es otro de los elementos dinamizadores de nuestra comunidad.

El desarrollo de la economía social en la Comunidad Valenciana pasa necesariamente por el impulso del cooperativismo.
Para fomentar el cooperativismo hemos reforzado las estructuras administrativas en el Consell puestas al servicio de las empresas y entidades de la economía social valenciana.

En lo relativo al emprendimiento cabe destacar que aunque existen diferentes herramientas promovidas desde el ámbito público en la comunidad, dirigidas a su impulso, muchas de ellas cuentan con poco contenido y efectividad, que es lo que en definitiva se trata.

Con relación a los institutos tecnológicos no tenemos ninguna duda de que son un instrumento fundamental en el desarrollo de las políticas de fomento e innovación a favor de nuestros sistemas productivos.
Eran un instrumento para fomentar la I+D de las pymes valencianas y, tras veinte años de desgobierno, han sido asfixiadas económicamente.
Esta situación, junto a los retrasos en los pagos por parte de la conselleria, ha provocado un desmantelamiento de nuestro tejido investigador con el consiguiente impacto en la competitividad de nuestras empresas.

Permítanme que les enseñe un gráfico con las ayudas concedidas por el Ivace a los institutos tecnológicos.
Han caído desde los 49,06 millones en 2011 a los 22,5 en 2015.
Actualmente se puede decir que no existe una red pública de institutos tecnológicos, algo que imposibilita prestar servicios de I+D+I a nuestras empresas.

En los últimos años, La Generalitat ha abandonado la posibilidad de liderar sus actividades y ello ha ocasionado una dispersión de actividades sin ninguna coordinación entre sí que ha comportado en múltiples ocasiones enfrentamientos o duplicidades entre ellos, por no comentar los casos de Aido y de Aidico.

Colaboraremos con los institutos tecnológicos, con el fin de que vuelvan a servir a nuestro tejido empresarial, financiando los proyectos que realmente vayan dirigidos a aumentar la capacidad de innovación de nuestras empresas.

Como explicó el conseller la semana pasada, tras la práctica mantenida durante años de no resolver los expedientes que propinan sanciones por infracciones laborales, estamos trabajando en normalizar una situación nuevamente heredada.

En esa línea estamos revisando los procedimientos sancionadores para asegurar de forma efectiva los derechos y garantías de los trabajadores en las empresas.
Así, pues, una línea prioritaria de actuación para nosotros, como autoridad laboral, hasta que consigamos un cambio en la legislación básica con el cambio en la sensibilidad social del gobierno central, va a ser intentar salvaguardar los derechos y garantías de los trabajadores en los procesos de regulación mediante una serie de medidas encaminadas a corregir la grave desregulación de las condiciones laborales.

En la misma línea que en el resto de direcciones generales de la conselleria potenciaremos el diálogo social con un impulso de la creación de grupos de trabajo que propongan a Consell medidas para luchar contra la precarización del mercado de trabajo, a través de pactos territoriales.

En materia de internacionalización, una vez más ha sido el sector privado, nuestras empresas, las que se han adelantado al sector público y nos han mostrado el camino para vender nuestros productos y servicios a otros países.

A pesar de las políticas del PP, nuestras empresas han hecho las maletas y han salido al extranjero a exportar.
Pero las características de nuestro tejido productivo, mayoritariamente pymes y micropymes, han provocado que estas se hayan tenido que enfrentar a los complejos mercados internacionales sin contar con un adecuado apoyo desde La Generalitat.

Para mejorar este maltrato a nuestras empresas estamos trabajando en la modificación de la orden de subvenciones de Ivace Internacional, con el fin de apoyar la internacionalización de nuevos sectores estratégicos, clave de crecimiento y fomento de empleo en la comunidad.

Por otro lado, vamos a cuadruplicar, a partir de 2016, las becas de formación a jóvenes que puedan trabajar en los departamentos de internacionalización de nuestras pymes.

Como el conseller ya adelantó la semana pasada, entendemos que el comercio es un sector estratégico para la distribución de bienes y servicios, para el crecimiento económico, derivándose de la política comercial importantes consecuencias socioeconómicas y territoriales.

No hay ninguna duda de que la liberación de horarios comercial ha supuesto un desengaño más de las políticas del anterior Consell que ha llevado a enfrentarse a todas las partes afectadas.
Por ello, vamos a convocar el Observatorio del Comercio para definir y consensuar con todos esa cuestión, exigiendo que se respete la conciliación familiar y los derechos de los trabajadores y dando soporte a los comercios que ofrezcan trabajo estable y de calidad.
Además, elaboraremos un nuevo decreto del observatorio para adecuarlo a los nuevos retos y realidades.

En materia de ferias la herencia recibida tampoco es mejor.
De todos es conocida la situación de precariedad en que se encuentra la Feria de Valencia, con una deficiente gestión y una deuda inasumible que tendremos que pagar todos los valencianos.
Sirva de precedente, cuando hablamos de la feria, que somos plenamente conscientes de que no hablamos solo del impacto en términos comerciales o empresariales sino que estamos hablando del impacto y la imagen de nuestra comunidad en el resto del mundo.

Actualmente, la deuda con el fondo europeo de inversiones asciende aproximadamente a setecientos millones, sin contar las pérdidas de 2014, que según la auditoría son de casi seis millones.
Hemos creado un grupo de trabajo integrado por el ayuntamiento, la conselleria y la misma feria para ir juntos de la mano.
Este equipo preparará un plan que garantice la sostenibilidad de la institución y una hoja de ruta donde destaque el claro protagonismo de la participación pública en el control y en la gestión.

También la Feria de Alicante se encuentra en una situación crítica que ha confiado su supervivencia a una apuesta claramente inmobiliaria de incierta viabilidad.
Nuestra intención es que las dos instituciones sean un motor económico y un dinamizador del tejido empresarial valenciano.

Daremos un apoyo explícito al comercio de proximidad y por esto el Plan de comercio minorista 2014-2020, presentado por el anterior gobierno, se denominará Plan de comercio de proximidad.

Como iniciativas y programas más destacados hay que señalar los vinculados al emprendimiento, la aprobación del Plan territorial sectorial del comercio de la Comunidad Valenciana, instrumento urbanístico de obligado cumplimiento por parte de los ayuntamientos, y la elaboración de una nueva ley de comercio.

La energía eólica es una de las fuentes de energía primaria renovable autóctona que debe aprovecharse al máximo en todos los lugares de la Comunidad Valenciana donde este aprovechamiento se pueda cohonestar con el resto de valores a considerar en la decisión de su implantación.

Nuestro nuevo modelo energético se basará en el desarrollo de las energías renovables, tanto para contribuir al cumplimiento de las obligaciones internacionales que tiene el estado como para ir más allá de ese mínimo obligatorio derivado de otros compromisos, por considerar que constituye uno de los pilares esenciales de la nueva política energética ligada al medio ambiente y la calidad de vida de las personas que viven en esta comunidad.

En este sentido debemos decir que la gestión del plan eólico de la Comunidad Valenciana ha sido un nuevo fracaso del PP en la Comunidad Valenciana.
Después de catorce años desde que se produjo la primera convocatoria solo hay en funcionamiento un 44% de la potencia adjudicada.
Y de las quince zonas aptas para albergar parques eólicos en que se dividió el territorio de la Comunidad Valenciana, únicamente nueve de ellas se han conseguido explotar en general parcialmente.

Este retraso en la implantación de los parques eólicos puede que esté justificado en algunos casos.
Pero lo que en ningún caso es aceptable es que los procedimientos administrativos vinculados hayan quedado sin resolver en el sentido que proceda por parte de la administración, generando una inseguridad jurídica para los operadores económicos y también para quienes, alegando defensa de sus derechos e intereses, no han obtenido de las administraciones públicas los pronunciamientos que de ellas cabe esperar conforme a la obligación de resolver los procedimientos administrativos reglados que ante ella se plantean.

Por ello, en estos momentos, estamos revisando el estado en que quedaron todos ellos para tomar la decisión correspondiente, identificando a posteriori la posibilidad de aprovechar el recurso renovable que dejemos disponible en las zonas donde sea sostenible, incluso cambiando el modelo de desarrollo para poder dar cabida y construir grandes o pequeños parques eólicos, dando posibilidad a pequeños inversores.
En cualquier caso, y como no podía ser de otra manera, la decisión que tomemos será de forma transparente y contando con nuestros ayuntamientos.

En relación a las medidas para fomentar el autoconsumo, ya hemos desbloqueado una situación de inmovilismo total existente por la cual no se estaban tramitando los expedientes para las instalaciones que pudieran tener la inscripción en el registro administrativo de productores de energía eléctrica de autoconsumo.

En el registro de autoconsumo, a pesar de estar creado por la Ley 24/2013, del sector eléctrico, en su artículo 9, no es posible la inscripción, que la realiza el Minetur, cuando deciden desarrollar la ley regulando el registro de autoconsumo.

Por desgracia, y aún así, existe una tremenda irregularidad jurídica para el sector porque, aunque ya en 2011 el PSOE, gobierno saliente de las anteriores elecciones generales, dejó el mandato de aprobar en cuatro meses un real decreto cuyo objeto era la regulación de las condiciones administrativas, técnicas y económicas del consumo de la energía eléctrica producida en el interior de la red, hoy, tras cuatro borradores, que sepamos, esta regulación no está aprobada.
Y esto es una pena, señores, por los enormes beneficios económicos, energéticos, medioambientales y sociales que supone la generación renovable distribuida.

Ahora bien, a pesar de los constantes rumores de su inminente aprobación durante los últimos dos años, intensificados casualmente en ciernes de un nuevo proceso electoral, transmitan a sus colegas del partido en Madrid que no hay nada peor para la economía que la incertidumbre generada por el limbo regulatorio.
En realidad voy a ser más exacta.
El gobierno no es que no haya hecho nada en materia de autoconsumo, porque sí que lo ha hecho, marear la perdiz y dar un mensaje claramente desincentivador a este tipo de tecnología, a pesar de su absoluta madurez de acuerdo con la opinión consensuada de todos los expertos en la materia.
Lógicamente no es una opinión personal.

Todos los borradores y proyectos de real decreto que ha habido durante los últimos años sólo han hecho inviable el autoconsumo por culpa de la burocracia innecesaria y costes económicos desorbitados, por no hablar de su demonización en el cuadro de infracciones recogido en la nueva ley del sector eléctrico, donde el autoconsumo aparece como infracción muy grave penada desde 6 millones a 60 millones de euros.
¿Dónde está el principio de proporcionalidad que debe informar el ordenamiento jurídico punitivo?

Para que se hagan una idea del impacto económico en nuestra comunidad, el sector energético se encuentra en una situación límite y están en peligro el mantenimiento de 34.
000 puestos de trabajo y la pervivencia de cerca de mil empresas.

Señores del PP, el movimiento se demuestra andando, y en otras comunidades, como Extremadura, Aragón, Castilla y León, Islas Baleares, La Rioja y Murcia, han publicado instrucciones técnicas o circulares de procedimiento, mientras que el País Vasco, Navarra, Cataluña o Madrid han optado por hacer público que aceptan la tramitación de dichas instalaciones, bajo otras interpretaciones técnicas.

Madrid, con el PP en el gobierno, dispuso que, si no existía vertido, no era necesaria la inscripción en ningún registro ni la presentación de avales; pero, además, aceptó la posibilidad de intercalar elementos de acumulación.

¿Y qué hemos hecho nosotros…, ellos?
Nada.
No hemos hecho nada, señores.
Las instalaciones no han podido darse de alta en el registro, porque nuestra comunidad no ha tomado decisión al respecto.
Hemos fomentado las instalaciones sumergidas; sí, señores, el mercado negro de las energías renovables.

Pero, no se vayan todavía, que aún hay más.
Ahora, justo a unos meses de les elecciones, el gobierno central despierta a la bestia y dice que quiere publicar de nuevo el real decreto.

Como dijo la diputada Teresa, la semana pasada, en la tierra de las flores, de la luz y del color, no estamos aprovechando nuestra energía solar, con el consiguiente impacto en términos económicos y en empleo.

Aquí, en la carpeta azul, llevo más cosas.
(Soroll de papers)

Hemos espantado a empresas, como Tesla y Panasonic, por la inseguridad jurídica que hemos provocado con esto.

Entrando en temas de empleo, la Comunidad Valenciana ha perdido, desde 2007, cerca de trescientos cincuenta y cinco mil empleos.
Y el número de personas en situación de desempleo se ha más que duplicado, alcanzado en estos momentos el desempleo a 558.
400 valencianos.
Actualmente, la tasa de paro de la comunidad está por encima de la tasa de paro de España.
Hemos perdido más de un 60% del empleo juvenil desde 2007, y los menores de 25 años sufren hoy una tasa de paro que supera el 50%.

El paro de larga duración afecta a 343.
000 valencianos y valencianas.
Esta puede ser la peor herencia de la crisis.
Y, para evitarlo, debemos mejorar mucho las políticas de empleo y de formación.

Antes de que me digan que estamos generando empleo gracias a las políticas del anterior Consell, permítanme recordarles que no se está generando empleo, sino mayor precariedad del empleo, como muestra el aumento de los empleos a tiempo parcial y la contratación temporal, en detrimento de los puestos de trabajo estables y de calidad.

En mi carpeta azul -otra vez- traigo un gráfico muy ilustrativo al respecto.

Casi la mitad, el 48,5, de los nuevos puestos de trabajo en la Comunidad Valenciana en el último año son trabajadores por cuenta ajena, cuatro veces más que la media nacional.
Los falsos autónomos del PP.

Si algo me ha llamado la atención, con respecto a mis conversaciones con todos los agentes sociales relacionados con las políticas de empleo, es la queja generalizada por la falta del diálogo del anterior Consell.
Les recuerdo que la vigencia del segundo pacto valenciano por el crecimiento y el empleo finalizó en 2013.

Una muestra más de la necesidad de cambiar la dinámica en las políticas de empleo, es la paralización con la que nos hemos encontrado en la puesta en marcha de la mayor parte de programas para este año, tanto en empleo como en formación.

Un indicador claro es la baja ejecución del presupuesto, que a fecha 30 de junio de 2015 era tan solo del 24% en fondos autorizados en el capítulo IV, que es el destinado a financiar el grueso de las políticas activas de empleo y de formación.

Es el último ya, ¿eh?
(Soroll de papers) Si comparamos el número de contratos que han sido vehiculizados a través del Servef respecto al total de contratos que se producen, el porcentaje de la gente que encuentra empleo a través del Servef apenas supera el 1%.
Es evidente que el servicio público de empleo valenciano no es concebido como un referente para la ciudadanía.

Estarán ustedes de acuerdo conmigo en que la creación de puestos de trabajo se produce gracias a las empresas y su esfuerzo.
Pero la misión de los servicios públicos de empleo es colaborar y hacer más eficiente el funcionamiento del mercado de trabajo, en beneficio de los trabajadores y de las propias empresas.

En este sentido, y en otros muchos aspectos, cabe considerar también el grado de presencia del Servef en la gestión de contrataciones de trabajadores.
Como es conocido, es bastante reducida.

Perdón, que me he perdido aquí…

El nuevo equipo del Servef, y yo, personalmente, tenemos como objetivo principal prestar un servicio público de empleo y formación de calidad.

Llegados a este punto, se podía pensar que el Servef, durante estos años, contaba con recursos y se bastaba por sí solo, que ha movilizado diligentemente los recursos a su alcance y que esa fortaleza ha suplido las anteriores carencias.
Pues, no ha existido tal fortaleza.

Los fondos destinados por el ministerio, el Sepe, a la Comunidad Valenciana han caído, en esta última legislatura, un 54% en comparación con el anterior.
La razón principal ha sido por incumplimiento de los criterios del plan estatal de empleo.

Como he dicho antes, nuestro objetivo es que el empleo sea un derecho básico de las personas y conseguir un nuevo equilibrio en las relaciones laborales, de forma que cantidad y calidad en empleo se refuercen.
Y ahí es donde tenemos que estar todas las administraciones, como garantes impulsores del nuevo marco en el que el crecimiento económico lleve aparejado creación de empleo y no empeoramiento de las dimensiones de calidad en el empleo, tales como ingreso, seguridad en el mercado de trabajo o calidad en el entorno de trabajo.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mira.

Si em permeten, els senyors diputats i les senyores diputades, canviarem de sala a la B perquè, per raons tècniques, l'aire condicionat ací no funciona i han preparat ja la sala B per a continuar.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Bé, té la paraula, per un temps de huit minuts, pel Grup Parlamentari Popular, el senyor José Salas Maldonado.

Quan vullga.

El senyor Salas Maldonado:

Presidente, diputados.

Buenas tardes, señora Mira.

Y antes de comenzar, me gustaría felicitarle por su nuevo cargo.
Nos ha estado explicando esta tarde todas sus intenciones, y yo espero que las lleve usted a cabo por el bien de todos los valencianos.

Y dicho esto, he estado escuchando con atención su intervención y, aunque podemos estar de acuerdo en algún punto, pero sí que es cierto que hay muchos que no comparto y que me hubiera gustado escucharle hablar un poco más sobre el tema de comercio, que ha pasado usted muy por encima y que me hubiese gustado.
Porque hay una gran preocupación en el tema de comercio en la Comunidad Valenciana.
Algunas de las cosas que me gustaría.
.
.
Algunas de las propuestas de las que creo que podrían ponerse en marcha y que serían importantes para la Comunidad Valenciana, le pido que se olvide usted de colores y de partidos, de quién las propone.
Porque cuando las medidas son buenas, no tienen color ni beneficiados.
Los beneficiados son los valencianos.
Y sabemos que nuestro comercio es la punta de lanza de la recuperación.

Por tanto, creemos que hay medidas que hay que tomar ya, y por ese motivo me va a permitir que le proponga algunas de ellas.
Creemos que hay que crear préstamos participativos para los comercios urbanos con proyectos innovadores.
Crear una escuela de comercio, con la participación de las asociaciones representativas, donde puedan formarse y reciclarse los profesionales.
Modificar el Observatorio del Comercio, con el fin de adaptarlo a la realidad actual, sin excluir a nadie.
Y le digo esto de no excluir a nadie, porque ustedes, nada más llegar, han sacado el observatorio a ANGED.
Le pregunto: ¿piensan acogerlos de nuevo?
¿Me puede contestar a este punto?

Y continúo.
Potenciar un plan de comercio rural, creemos que es más que necesario.
Potenciar un plan de centros comerciales urbanos.
Duplicar esfuerzos con líneas de financiación para comercios, a través de líneas de créditos blandos y flexibles.
Apoyar el comercio electrónico y el uso de nuevas tecnologías, tan necesarias hoy.
Apoyar las organizaciones de consumidores y usuarios, para la defensa de los derechos de los consumidores.
Hay que potenciar la seguridad en el comercio, incrementando las medidas de control para luchar contra las falsificaciones de los productos, que tanto daño están haciendo a nuestro comercio.
Hay que luchar contra el fraude y las falsificaciones, tanto en aduanas como en puertos.
Hay que crear líneas de apoyo a las iniciativas.
Hay que fomentar las cooperativas de apoyo a los emprendedores y autónomos, y hay que apoyar al pequeño comercio, ayudándolo y protegiéndolo, y potenciar, con ayudas a su especialización y puesta al día.

Y luego, me gustaría que nos contestase hoy algunas de las preguntas que le voy a hacer a continuación.
¿Puede, señora Mira, decirnos si se va a respetar las actuales cinco zonas de afluencia turística que existen actualmente en Valencia?
En caso contrario, como parece ser por lo que hemos leído en prensa, sobre todo, ¿puede decirnos por cuáles se van a cambiar?
¿Puede darnos alguna explicación de por qué esta decisión, si es así?
¿Puede decirnos cuál va a ser su ubicación y para cuándo estos cambios?
¿Para cuándo piensan llevarlos a efecto?
¿Podría decirnos qué reuniones han tenido con los distintos representantes de comercio y a qué conclusiones han llegado?
¿Me puede decir cómo va a quedar el Observatorio del Comercio?
¿Me puede decir si se va a eliminar la representación de las grandes superficies del observatorio?
¿Me puede decir qué apoyo tendrá el centenario del Mercado Central de Valencia?
¿Puede decirnos cuántos domingos podrán abrir los comercios?

Señora Mira, los valencianos y los comerciantes quieren saber, quieren información, de qué zonas se van a permitir abrir los domingos, y por qué esas zonas.
¿Puede decirnos algo sobre la zona franca del puerto de Alicante, que hasta ahora no le hemos oído decir nada a nadie al respecto?
Y, por último, para concluir, ¿han valorado la cantidad de valencianos y valencianas que pueden quedarse sin su puesto de trabajo con las medidas que ustedes parece ser que quieren tomar?

Mire, hoy salen los restauradores en prensa, diciendo que el cierre de los domingos puede suponer del 5 al 7% de pérdidas de empleo.
Es preocupante, pero en un diario nacional, y leo textualmente: «La Comunidad Valenciana lidera el aumento de ventas y empleo en el comercio, un modelo de éxito que el tripartito pretende exterminar.
La Comunidad Valenciana lideró en agosto el crecimiento en España de las ventas del comercio minorista, con un 6,1%.

»Respecto al empleo en este sector, la Comunidad Valenciana lideró en agosto el incremento de la contratación, con un 2,7%.
Estos datos se registran con un modelo que permite la libertad de horarios en las zonas de afluencia turística.
Al respecto, las grandes empresas de la distribución comercial que operan en la Comunidad Valenciana manejan informes que elevan hasta dos mil quinientos los puestos de trabajo que se podrían perder en caso de restringir estas zonas.
Y cerrar los festivos y domingos.
Las grandes empresas de la distribución calculan en dos mil quinientos puestos de trabajo que se podrían perder en caso de restringir esta libertad horaria.
»

Mire, esto no lo digo yo, lo dice el PP.
Lo dice la prensa.
Y, señora Mira, el enemigo, entre comillas, del pequeño comercio no está en los domingos, está en algo que no se puede parar, que es internet.
Esa es la mayor fuente de compras del mundo.
Ustedes quieren cerrar las ciudades valencianas, cuando hoy toda Europa las abre.
Ustedes hablan de turismo de ciudades europeas, que lo somos, pero que no podemos quedarnos de espaldas a lo que los consumidores reclaman, algo que podremos discutir si nos gusta o no, pero que es una realidad y que tenemos que abordar.

Señora Mira, estas preguntas me gustaría que las contestase.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Salas, per la seua intervenció.

Ara, pel Grup Parlamentari Ciutadans, en un temps de quatre minuts, té la paraula el senyor Alberto García Salvador.

El senyor García Salvador:

Hola, bona vesprada.

Senyora Mira, li agraïm la seua assistència i enhorabona pel càrrec.

I li voldria manifestar, en primer lloc, la voluntat que esta legislatura ací a Les Corts fóra un espai de debat constructiu.
I en principi, jo li volia plantejar la nostra voluntat de col·laborar.
És molt el que mos juguem, quan es parla d'atur és molt el que mos juguem.
Per tant, mosatros som conscients que s'ha de fer una bona tasca respecte d'això, i en això mosatros intentarem col·laborar.
No obstant això, anem a mirar també amb lupa cada moviment que es faja, perquè aixina mos ho demanen els treballadors, els autònoms, els empresaris, o el mig milió d'aturats que tenim.

Estem parlant vertaderament de percentatges terribles, del 50% d'atur juvenil.
Hem de parlar també de treball precari, inestable.
Hem de fer referència i hem d'ajudar els 330.
000 autònoms que tenim, que és una mitjana superior al que té la resta d'Espanya.
Vol dir això que els valencians tenim un gran esperit emprenedor.
Aleshores, l'administració ha d'estar al costat dels autònoms, dels emprenedors.
Ha de deixar de ser ja un obstacle, de traves, de burocràcia.
Deixar que la gent treballe, que puga prosperar, que és el que vol.

Per tant, el tema dels autònoms, que de veritat en el pacte del botànic jo no he vist massa referència, o cap.
Estem parlant de gent que han invertit tots els diners, els esforços de famílies.
Moltes vegades són empreses sense treballadors a càrrec.
S'ho juguen tot.
Poden perdre-ho tot.
Hem de buscar propostes atractives per a fomentar-los, incentivar-los, finançament, plans d'ajudes directes.
Hem de recordar també que bona part dels negocis molts fan fallida el primer any de vida.
Vol dir que eixos autònoms, eixos emprenedors necessiten ajudes en formació per a poder enlairar-se i mantindre's.
Això és una cosa que es pot oferir des de La Generalitat.
Per això li voldria jo preguntar quines mesures van a aplicar en favor dels emprenedors i autònoms.
Perquè fins ara encara no hem sentit el que són mesures concretes.
I sobretot quan es van a aplicar.

També ens preocupa en Ciutadans la incertesa que va generant la conselleria, algunes de les seues actituds que poden llastrar alguns projectes empresarials, alguns dels quals poden estar paralitzats, com és per exemple el tema de.
.
.
O mos preocupen temes, com podia ser el d'Ikea d'Alacant.
Un projecte que naix amb problemes des del primer moment i que esperem que el Consell prenga cartes en l'assumpte.
Nosaltres l'animem, senyora Mira, que recolze les empreses per a generar un treball de qualitat.
Però això no és fàcil.
He sentit declaracions de vosté que fa referència al treball de qualitat.
I clar, és que tota la gent volem treball de qualitat.
Però li he dit, no és fàcil.
A més, el Partit Socialista, el seu correlat estadístic en ocupació tampoc és molt favorable.
Perquè a nivell estatal els anys que va governar, de l'any 2007 a l'any 2011 van estar en 1.
800.
000 i mos vam anar a cinc milions d'aturats.
Vull dir que això a vegades es passa per alt, i cal vore que vostés precisament en el tema de l'ocupació no és el seu fort.
Cal vore què és el que ha canviat ara, o què va a canviar.

Igualment hem de recolzar les empreses.
Vosté parla que tenim un problema, són empreses menudes que, a l'eixir a l'exterior, fa falta que se facen grans, fa falta que creixquen.
Cal preparar-les, cal ajudar-les.
No podem estar només pendents del mercat intern, perquè quan eixe falle, els problemes se van aguditzant.
Tenim un problema de marc fiscal molt alt a les empreses.
I també el preu de l'energia elèctrica, perquè els costs d'unitats de producció vagen augmentant.

I també en el tema de l'energia elèctrica, en fi, vostés haurien d'entonar un poc el mea culpa, no?
En els anys que han governat, perquè la llum puge vora un 60 o 70% entre vostés i el PP, vostés no van fer res.
I això, com se revalora, com s'invertix, com se li pega la volta.

En fi,.
.
.

El senyor president:

Senyor García, vaja acabant.

El senyor García Salvador:

.
.
.
impostos i energia.
Han de propiciar un canvi de mentalitat empresarial.
S'ha d'acabar amb els temes del «pelotasso».
Una empresa és una altra cosa.
Han de fer empreses més fortes i de qualitat.
Llavors, volem saber en quina línia van a treballar per aconseguir això, quin són els mitjans amb què compten.
Perquè en qualsevol cas, vostés quan van arribar al govern, no poden al·legar ignorància, ja sabien el que s'anaven a trobar.
El senyor Puig ho sabia perfectament.

El senyor president:

Vaja acabant, per favor, ja passen.
.
.

El senyor García Salvador:

I la senyora Oltra també.
I per última instància, quan començarem a veure projectes paralitzats que se posen en marxa?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.

Ara té el torn, pel Grup Parlamentari Podem, José Francisco Almería Serrano.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Gràcies, senyora Mira, benvinguda a esta comissió.

Ha estat interessant la seua exposició, encara que coincidix bastant en la que va fer el conseller en la seua compareixença al ple.
I bàsicament coincidim en moltes coses, en el que vosté ha exposat, però sí que trobem una carència que crec que després dels dies que es duen de govern haurien de baixar ja a concretar.

Al Grup Podem mos preocupa concretament el desenvolupament i recuperació del sistema valencià d'innovació.
Ens preocupa també, com al Grup Popular ja, la freqüència de no-compareixences de consellers i de secretaris i secretàries autonòmiques que estaven contemplats en l'ordre del dia i que no han aparegut en diverses comissions en les quals estem.
Això ens preocupa també un poc.

I pel que fa al sistema valencià d'innovació, la no-compareixença hui del conseller pot afectar al retard del debat i a l'assignació d'un pressupost que considerem una pedra angular de la recuperació de la indústria.
Quin model hi ha per a Redit, quin pressupost, quina dotació de diners en el pressupost de 2016, clau per a l'estabilitat, quin va a ser el model públic-privat de relació?
¿Se van a impulsar els clusters?
¿Com van a resoldre el conflicte o possible conflicte competencial amb el Consell Valencià de la Innovació, adscrit a Presidència?
¿Quina va a ser la relació amb l'alt comissionat?
¿Com va a ser el model de relació entre l'agència valenciana d'innovació i Redit?
En fi, moltes preguntes que cal contestar i que són base per al desenvolupament futur.

Rebem amb satisfacció la classificació de les competències de l'IVF i de l'Ivace.
Pel que fa a matèria de finançament, l'estat anterior era un absolut despropòsit.

També, davant del desastre en la gestió de Fira València i Fira Alacant, també ens agradaria una explicació de quina és l'aposta pel model de futur, especialment pel que fa al control públic i al model de govern corporatiu que en tantes ocasions s'ha convertit en una clau de les males pràctiques en el sector públic.

Estem d'acord absolutament amb l'impuls de l'economia social, encara que necessitem també que es concrete què es va a fer en el Consell Superior del Cooperativisme, quines són les mesures de desenvolupament de la llei de cooperatives, i què es va a fer per a modernitzar el registre de cooperatives.
Sé que és molta cosa però necessitem concretar això.

El conseller va parlar en la seua intervenció de la creació d'un banc de patents, i ens pareix una idea interessant, falta que ens diga com es va a fer això, quin va a ser també el marc de relació d'este banc de patents amb l'Oficina Europea de Patents i Marques.

Pel que fa a la política energètica, el conseller va donar una xifra que ens pareix molt interessant, encara molt ambiciosa; a l'any 2020, el 50% hauria de ser d'energies renovables.
Ens pareixeria una cosa fantàstica, ens pareix un objectiu molt ambiciós.
¿Com es va a fer açò perquè la reducció de la factura energètica per a la indústria i per a alguns sectors dels que tenim -digam- implantació intensiva en la nostra comunitat és molt important?
Ha parlat de l'autoconsum que és una prioritat.

I de cara a la política industrial, entenem que el desenvolupament en els últims anys de l'impacte de la indústria en percentatge sobre el PIB no indica que no és que no s'haja fet res en la indústria sinó que la indústria ha estat seriosament perjudicada, ¿eh?
Per això ens pareix que eixe objectiu d'aconseguir el 20% del PIB sí que ens pareix en matèria d'indústria poc ambiciós, ¿eh?

També, li volíem preguntar, ja que…

El senyor president:

Senyor Almería,…

El senyor Almería Serrano:

…el tarannà territorial de la nostra indústria, si van a implantar-se polítiques industrials d'àmbit territorial.

Per a la internacionalització, ¿quin va a ser el marc de relació amb l'Icex i si va a haver-hi una reestructuració de la xarxa pròpia Redex?

I, finalment, dir que falten concretar mesures per als autònoms.
El xicotet i mitjà comerç és extensiu en autònoms i, d'eixos 330.
000 autònoms, jo no sé si són emprenedors o persones que no tenen més remei que configurar-se en autònoms.

Ens té a la seua disposició per a col·laborar però cal concretar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Ara té el torn de paraula, pel Grup Parlamentari Compromís, la senyora Teresa García Muñoz.

La senyora García Muñoz:

Moltes gràcies, senyor president.

També, moltes gràcies, senyora secretària autonòmica, Maria Josep, gràcies per la teua compareixença.
I voldria començar aquesta intervenció recolzant el pla d'actuació que pretén fer aquesta conselleria.

El treball que tenim no és un treball fàcil perquè simplement amb poder ordenar tot el desgavell que ha deixat el PP en la nostra, en esta conselleria en què treballem, doncs ja haurem fet un gran treball per a tot el sector productiu valencià.

Qüestions com les de zones de gran afluència turística -com les que comentava adés el parlamentari del Partit Popular-, evidentment el que no es pot fer és no aconseguir un consens sent líders com som en comerç minorista, en els nostres petits comerços, en els comerços de ciutat, i el que no podem fer és desenvolupar una normativa que ens deixa als peus dels cavalls davant de les grans superfícies.
El que hem de fer és aconseguir eixe consens i regular eixa àrea de treball per tal que tots isquen beneficiats, no tercerjerar al respecte d'uns com han fet governs anteriors.

En segon lloc, crec que el més important de la seua intervenció és destacar que la nostra política va a anar dirigida a les persones.
Les dades d'atur que tenim al País Valencià són esgarrifoses, tenim un atur d'al voltant de mig milió de persones, de les quals dos-centes mil no reben cap ajuda, el nivell d'atur juvenil és del 55,6%, i el de més de cinquanta-cinc anys és del 20,5%.

Per tant, les polítiques d'ocupació i els plans territorials per a desenvolupar eixes polítiques han de ser una prioritat del nostre govern.
Eixa per una banda.

I, per una altra banda, recolzar també els nostres sectors productius.
Les principals exportacions que tenen les nostres empreses es produïxen a Europa, a la zona d'Europa, la gran part d'eixes exportacions correspon al sector de l'automòbil però tenim un teixit productiu on el 88% de les empreses tenen més de cinc treballadors.

Amb la qual cosa, els nostres clients fonamentalment estan a l'interior, estan en el mercat de proximitat.
Per tant, hem de continuar realitzant polítiques de reforçament d'eixa proximitat i hem d'ajudar a eixe teixit menut, com és el que tenim al País Valencià, a poder competir en valor fora de les nostres fronteres perquè serà la manera de poder aconseguir treballs de major qualitat i, evidentment, aconseguir l'objectiu de beneficiar més persones, beneficiar eixes persones amb uns treballs més estables i no tindre un model que tendix a fer microtreballs o a fer minijobs en el sector del turisme i en el sector de la restauració, que és un poc el model al qual ens ha abocat el Partit Popular.

Per a fer eixe treball de reforçar el nostre sector productiu fora és necessari també innovar; per a innovar és necessari invertir en els instituts tecnològics, regular els instituts tecnològics perquè, de veritat, desenvolupen el seu treball i, sobretot, fixar tota la població de menys de trenta-cinc anys que ha hagut d'eixir del País Valencià perquè el model productiu del País Valencià no fomenta el treball ben format sinó que fomenta treballs de baixa qualificació.

Hem de recordar que huitanta mil joves del nostre país han hagut d'eixir del País Valencià des del 2011 i que, per tant, un dels nostres objectius de la política d'aquesta conselleria és fer que aquestes persones retornen per tal de tindre una economia basada en el valor i no basada en l'especulació, com hem tingut fins ara.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Ara té el torn de paraula, pel Grup Parlamentari PSPV, la senyora Noelia Hernández Sánchez.

La senyora Hernández Sánchez:

Bueno, muchas gracias.

En primer lugar, agradecerle, señora Mira, su intervención, que ha sido muy clarificadora y con la que estamos totalmente de acuerdo desde el Partido Socialista y, además, le prestamos nuestro apoyo para llevarla a cabo y afrontar todos los retos que tiene por delante porque la verdad es que la situación -como ya indiqué la semana pasada-, tras las política, nula política industrial que hemos tenido, nos queda una situación bastante complicada.

También, agradezco que todos los diputados o casi todos los diputados que han intervenido no se centren solo en los horarios comerciales y las grandes superficies porque en esta comisión hay muchísimos temas que tenemos que afrontar, muchos temas muy importantes, sobre todo para el tejido productivo que tenemos en la Comunidad Valenciana.
Así que agradezco que se amplíe el campo de debate y que ampliemos hacia otros temas como son la industria, la innovación y todo lo que podemos ver en esta comisión.

Agradecemos que la conselleria se haya abierto al diálogo con todos los actores sociales desde que han tomado cargo de esta institución y que se haya abierto a todas las personas, incluso a personas que antes no habían tenido contacto con el conseller.

Respecto a los datos de comercio que ha nombrado el diputado del Partido Popular, ¡hombre!
, yo quisiera pensar que habría que ver un poco, o sea, habría que saber analizar los datos que da la prensa porque es cierto que las ventas han aumentado pero, si miramos los datos macroeconómicos en España, las ventas aumentan porque aumenta el consumo interno y, además, nos dan las cifras de verano.
Con lo cual, en verano el turismo, hemos tenido un turismo récord este año en la Comunidad Valenciana y es obvio que las ventas van a aumentar porque tenemos muchos más turistas además de la población local.

Y además de todo esto, a mí me gustaría saber si ese es motivo suficiente para explicar que debamos abrir todos los domingos o que debamos abrir todos los festivos que queramos.
Yo creo que eso tampoco apoya, o sea, es un argumento que se puede tomar como se podría tomar un argumento en contra pero, bueno.
Aquí, yo creo que respecto al comercio debemos apoyar la fórmula comercial que sea capaz de hacer sobrevivir tanto al comercio tradicional, que tan importante es en nuestra economía, como a las grandes superficies.

Necesitamos -como ya han dicho antes- crear clusters, redes que sean capaces de cooperar para que nuestras pymes sean capaces de tener tamaño suficiente y conseguir la innovación y la internacionalización.

Fundamental el acceso a la financiación porque hasta ahora -y tal como veíamos el otro día en la comisión de economía- la SGR se dedicó a dar avales a empresas que no tenían acceso a otro tipo de financiación porque tenían un proyecto que no era viable y, sin embargo, estábamos dejando a un montón de empresas que conseguían financiación europea porque tenían proyectos innovadores viables y que no podían acceder a esa financiación porque no eran capaces de conseguir un aval, porque no había ninguna institución en la Comunidad Valenciana que les diera un aval, y eso es lo que tenemos que evitar.
Tenemos que conseguir que las empresas que sean capaces de llevar sus negocios adelante sean capaces de conseguir financiación y el apoyo de La Generalitat.
Esa es la vía que tenemos que seguir a partir de ahora.

Además, debemos recuperar nuestras instituciones, tenemos un Servef y un Ivace totalmente desacreditados en la sociedad porque son inútiles, porque han conseguido que su objeto se haya anulado totalmente.

Por lo tanto, ahí tienen que hacer un trabajo de muy buenos gestores, poner en valor a los funcionarios que tienen y diseñar líneas coordinadas que contribuyan a mejorar el clima competitivo, sobre todo con criterios profesionales, evaluando los programas que hacemos, realizando planes estratégicos, análisis de costes y riesgos y evaluación de los resultados de los programas que tenemos; no me vale vender un programa cerca de unas elecciones pero, luego, no ver el resultado que tiene real.

Respecto a las vías de financiación, debemos aprovechar todas las vías de financiación que tenga la conselleria y no desaprovecharlas con faltas de justificación de ayudas o teniendo que devolver las ayudas porque no las estamos aprovechando volviendo a tener las famosas, lo que ya se ha convertido en un clásico de las multas de la Unión Europea.

Y, por último, respecto a la energía, me gustaría que nos informase más en profundidad sobre cómo se va a apostar por las energías alternativas y el autoconsumo y, además, creo que tenemos que hacer hincapié en que no debe ser un mínimo al que nos obliguen sino debe ser una apuesta que tengamos desde La Generalitat…

El senyor president:

Senyora Noelia Hernández.

La senyora Hernández Sánchez:

…como un hecho de mercado también.

Un último apunte.
Aprovechando el diálogo con los actores sociales, creo que también se debería trabajar por la conciliación familiar y tener en cuenta que la conciliación familiar no es solo una cosa femenina, sino que la vida personal y la familia es de todos los trabajadores.
Y deberíamos aprovechar el diálogo social que tenemos ahora mismo para eso también.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Hernández.

Ara, per a contestar té la paraula la secretària autonòmica, la senyora Mira.

Quan vullga.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

(Inoïble) … generalizada, tomo nota de todas las propuestas que me planteáis, me plantean en la mesa.
No tengan ninguna duda que si es por el bien de los valencianos -y son posibles- por mi parte se pondrán en marcha.

No hemos sacado ANGED del observatorio.
Lo único que se le han dado han sido las vocalías que le correspondía por la vía que le correspondía, y hasta donde yo sé no hay ningún problema ni con ANGED ni con ninguno del resto de los miembros del observatorio.
Yo creo que se ha quedado esto retrasado en la información, pero yo me pongo a disposición de quien sea para informar de lo que necesitéis.

Supongo que la pregunta trampa que me ha hecho con respecto a las zonas de afluencia turística habrá sido para ver si entre todas las competencias que llevo -que son muchas- era mía la de las zonas de afluencia turística, pero eso no es competencia de mi conselleria, es del ayuntamiento.
El ayuntamiento es el que debe plantearnos cuáles son las zonas de afluencia turística, cuáles se determinarán.
Pero, en cualquier caso, aunque no represente al ayuntamiento, me arriesgo a decir que seguro que tomará la decisión basándose en el diálogo con todos los agentes.

Con respecto a las energías renovables que me comentabais, lo que vamos a hacer es, en efecto, primero apoyar el autoconsumo.
Como os he comentado antes, estaba bloqueado en la Comunidad Valenciana; en otras comunidades, donde no tienen al menos nuestro sol, sí que habían puesto en marcha medidas sin tener que esperar a que el gobierno central fuera del PSOE o del PP.
Porque aquí desde luego estoy para defender a la Comunidad Valenciana…, se tomara ninguna medida al respecto.

Con respecto al plan eólico -como he comentado-, nosotros primero tenemos que archivar las adjudicaciones que hay y que no se han llevado a cabo, no se han construido parques eólicos, tenemos que archivarlos y poder dar la posibilidad de poderlos construir, que probablemente sean los mismos operadores u otros más pequeños pero, al menos, darles la posibilidad.

Con respecto a la innovación, nosotros tenemos una firme apuesta por la innovación, ¿cómo no?
Y nos da igual que sea la agencia valenciana de la innovación, que cuelgue de presidencia o que cuelgue de economía.
Esa imagen no la estamos dando nosotros.

Entendemos que es necesario un ente, el que sea, que coordine todas las políticas relacionadas con la innovación y la I+D en todos los departamentos y sectores de La Generalitat.
Y eso no se hacía, no sea hacía porque en 2003 se creó la Agencia Valenciana de la Innovación y Camps la derogó en 2004.
Y hasta 2013 aquí nadie hizo nada hasta que se gesta una comisión delegada de la innovación, que solo se ha reunido por dos motivos: uno, crear un plan de acción Horizonte 2020 y, otro, comenzar con la estrategia RIS3.

En cualquier caso, espero que nadie venga a decirme ahora que…, o a decirnos que… qué hacemos en materia de innovación después de veinte años sin hacer nada.
Nosotros convocaremos los grupos de trabajo; coordinaremos toda la estrategia de innovación cuando nuestros equipos estén con nuestras propuestas preparadas para ser analizadas.
No llevamos ni tres meses.

En cualquier caso, nunca convocaremos una comisión, ni una delegada ni de la agencia valenciana, mientras no tengamos propuestas, solamente por hacernos una foto con el president, que es lo que hicieron los de antes.
Y, mientras tanto, déjennos trabajar, que lo estamos haciendo.

En materia de empleo, en relación con las medidas que componen nuestra estrategia de políticas activas de empleo, hemos abierto un periodo de diálogo social y de participación.
Nosotros no creamos empleo.
Nosotros facilitamos que puedan tener empleo.
Nosotros facilitamos el diálogo entre los agentes sociales, que es…, las personas desempleadas o las empresas generadoras de empleo.
Y el servicio público de empleo no estaba actuando como tal.
Lo he comentado antes ya.

Participaremos con todos los agentes económicos y sociales, como comentaba, clave en materia de empleo, de forma que su participación sea efectiva y real, y no un mero formalismo, tanto en la concepción estratégica de las actuaciones, como en su implementación.

Lo primero que impulsaremos…, o que hemos impulsado ya -perdón- es la coordinación entre las administraciones en la ejecución de las distintas medidas, así como reforzar la consecución del principio de subsidiariedad a través de la revalorización de los pactos territoriales de empleo que existían -y también se han cargado- y de los agentes de desarrollo local que hemos tenido que prorrogar porque se habían quedado sin fondos.

En cuanto a políticas de fomento de empleo, también estamos intensificando el apoyo a desempleados con algún tipo de discapacidad, mediante fórmulas de empleo protegido, como los centros especiales de empleo, que también se habían quedado sin fondos, o su tránsito al mercado ordinario a través de enclaves laborales y del empleo con apoyo.

Además, en el ámbito de las políticas activas, jugarán un papel decisivo en mejorar las condiciones laborales de los colectivos con mayor precariedad que sufren en el mercado laboral.
He dicho antes los datos, no los voy a repetir ahora.

En este sentido, les puedo adelantar que en 2016 vamos a habilitar una línea específica para financiar un plan de empleo de calidad destinado a favorecer la contratación indefinida de parados de larga duración, mayores de cuarenta y cinco años y personas con riesgo de exclusión social, el cual previsiblemente dispondrá de más de doce millones de euros.

Otra dimensión que va a ser revalorizada en todas las políticas de empleo va a ser el énfasis a la perspectiva de género y en hacer efectiva la igualdad de oportunidades en el acceso de empleo a través de un plan de igualdad de oportunidades.

Y con respecto a formación para el empleo, comentarles que actualmente el Servef cuenta con trece centros de formación, que se complementan con doce centros integrados de formación profesional dependientes de la conselleria de educación.
Y que, a pesar del potencial de los veinticinco centros de formación, no disponemos de una red pública de centros de formación, sino que más bien de un aglomerado de centros que carecen de una mínima coordinación y planificación estratégica y territorial.

Esta situación es fruto principalmente de la falta de voluntad política de los responsables anteriores de ambas consellerias, que han bloqueado sistemáticamente todas las iniciativas presentadas por agentes sociales para dotar a centros del reglamento de organización y funcionamiento propio que hagan efectivo y potencien el papel de los centros integrados.

Nuestro mapa territorial de centros no obedece a ningún esquema lógico de cobertura territorial.
Nos encontramos zonas con escasa presencia de centros, como la ciudad de Valencia -tenemos un centro-; zonas en las que se producen solapamientos, sucede en los municipios de L'Horta Sud, o zonas sin presencia de centros de formación para el empleo, como son las zonas de Sagunto, Utiel-Requena, territorios con notable actividad económica.

La consecuencia de los últimos años de políticas inactivas de empleo ha sido una oferta pública de formación residual o subsidiaria de la desarrollada a través de academias privadas.

No ha existido contacto con el tejido empresarial; ni la oferta formativa ha respondido a las necesidades de las empresas, ni a favorecer la creación de empleo.

Nuestros centros de formación apenas realizan actividades que contribuyan a la mejora de formación y contribuyan al bienestar de los ciudadanos.

Tan solo es necesario revisar la última memoria publicada por el Servef para advertir la falta de actividades y de proyectos destacables en el último ejercicio.

Por último, no existe un sistema eficiente de gestión que posibilite la contratación de profesionales cualificados para impartir la oferta formativa del Servef.

Durante años el Servef ha abandonado a los profesionales y ha desaprovechado la experiencia que han venido acumulando desde que comenzaron a colaborar en la formación de los desempleados.

La situación actual es crítica, ya que ni siquiera se dispone de bolsas de trabajo que se adapten a la nueva regulación de los certificados de profesionalidad, lo que provoca que la selección se haga de forma improvisada y a falta de publicidad -con dinero público, ¿eh?

Esta ineficiente gestión se resume en las previsiones de ejecución para 2015.
Ante el retraso en la puesta en marcha de la programación y a pesar de que se van a poner en marcha de forma inmediata casi cien cursos, no se ejecutará ni el 40% de los fondos presupuestados en 2015.
Las consecuencias son de extrema gravedad.

Esos fondos, para su información, tendrán que ser devueltos al Servicio Público de Empleo Estatal y miles de desempleados se van a quedar sin la posibilidad de formarse y mejorar sus oportunidades de inserción en el mercado de trabajo.

En cualquier caso, esta dirección general está trabajando, desde una perspectiva integral y contando con todos los agentes implicados, en un plan de actuación urgente para la creación de una verdadera red de centros públicos de formación que recupere y ponga en valor el papel protagonista de estos, aprovechando al máximo su potencial y los recursos públicos a través de las siguientes líneas estratégicas.

Un modelo organizativo y de coordinación que tendrá su reflejo en un nuevo reglamento orgánico del Servef.

La puesta en marcha urgente de un sistema de bolsas eficaz y adaptado a las actuales necesidades formativas que permita contar con los mejores profesionales para la impartición de las acciones formativas.

La adopción de medidas para ampliar los horarios de impartición de acciones formativas -en su mayoría los centros están cerrados en horario de tarde- y de atención a la ciudadanía aprovechando al máximo sus instalaciones.

La aprobación de un reglamento de organización y funcionamiento de los centros integrados de formación profesional que dé respuesta a las necesidades de ambos sectores, elaborado conjuntamente con la conselleria de educación y con los agentes sociales representados en el Consejo Valenciano de la Formación Profesional.

Potenciación de los centros de referencia nacional calificados por el servicio público de empleo estatal.
Vamos a constituir los consejos sociales de los centros de Paterna en la familia del mueble, madera y corcho, y de Castellón en la familia de la cerámica, con la mayor inmediatez posible y vamos a elaborar los planes de trabajo plurianuales con el objeto de hacer efectivas las funciones que están llamadas a desempeñar en el ámbito de sus respectivas familias profesionales.

Mayor inversión económica.
Vamos a incrementar la partida presupuestaria destinada a la contratación de expertos docentes en 2016 y para ello movilizaremos parte de los fondos no utilizados para el desarrollo de la garantía juvenil con el fin de poder ofrecer a nuestros jóvenes una formación de calidad.

Por último, vamos a poner en marcha actividades innovadoras que ofrezcan nuevos servicios a los ciudadanos.
Impulsaremos que los centros de formación cuenten con un equipamiento tecnológico que esté a disposición de los ciudadanos de su entorno para la prestación de nuevos servicios y que posibiliten la introducción de metodologías innovadoras en el proceso de aprendizaje.
Las tecnologías implicadas vendrán de un exhaustivo análisis anual de las necesidades formativas detectadas en las empresas valencianas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mira.

Ara, per al torn de rèpliques.
.
.
pel Partit Popular, senyor José Sala, té la paraula.

El senyor Salas Maldonado:

Gracias, señor presidente.

Señora Mira, ha hablado usted de futuro.
Y por supuesto que lo compartimos y estamos expectantes y deseando que sea el futuro que queremos todos.

Compartimos con usted la preocupación para las personas porque también ha sido, y sigue siendo, para nosotros de gran preocupación.

Ha hablado también de los derechos de los trabajadores, y faltaría más, totalmente de acuerdo, como no puede ser de otra forma.

No nos ha contestado nada…, o no me ha contestado nada de la economía del bien común, tan defendida por su conseller.
(Veus) ¿Van a experimentarla en esta comunidad?

Tampoco me ha contestado nada sobre la zona franca de Alicante.

Y me ha alegrado oírle decir que, aunque a usted no le gustaba el tipo de empleo que creaba la política del PP…, que iba en aumento y que ahora se ha frenado.
Es ahora cuando sus medidas a los que les corresponde crearlas, y gobernar, es a ustedes, y ponerlas en práctica, y demostrar que son las que necesita esta comunidad.

En España se han creado en este último año el 41% de todo el empleo de la zona euro, 519.
000 personas, por encima de Alemania, con 175.
000 personas; Italia, con 81.
000; Francia, con 52.
000.
Algo se estará haciendo bien.

También quiero recordarle a la diputada del Partido Socialista que la que hoy comparece aquí es la secretaria autonómica, no soy yo.

Y sobre energía renovable sí que le pediría que no nos den lecciones porque las políticas que han llevado ustedes con energías renovables son, y han sido, catastróficas.

Mire, sobre empleo, que antes no me ha dado tiempo a decir nada, nosotros teníamos en nuestro programa -así muy por encima- destinar 300 millones de euros a crear empleo joven.
¿Me puede usted contestar qué dinero van a dedicar ustedes al empleo joven?

Subvencionar el cien por cien del coste salarial durante seis meses y hasta un máximo de doce meses a las empresas, poner en marcha escuelas taller para formación y experiencia laboral, facilitar la formación profesional, promover las prácticas laborales en empresas, asesorar y ayudar a los emprendedores jóvenes.
Parece ser que algunas de estas medidas también las quieren llevar ustedes a cabo, de lo cual nosotros nos alegramos mucho.

Señora Mira, muchos puntos de los que le he preguntado o sugerido a los que no me ha contestado, bien por desconocimiento o bien porque no los tiene claros, pero que espero que los tenga en consideración por el bien de los valencianos, como le decía anteriormente.
Y si es así, nosotros estaremos encantados de sentarnos…, llegar a soluciones en beneficio de todos los valencianos y encontrará en nuestro grupo gente para ayudar y gente para aportar.

Muchas gracias por su presencia y espero que en sucesivas ocasiones pueda aclararnos más cosas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Salas.

Ara, per a contestar, té un temps de quatre minuts per a contestar la senyora Mira.

La senyora secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Me sabe mal que sea la preocupación lo que comparta conmigo, y no el análisis de la situación a la que hemos llegado por qué ha sido, porque partiríamos de una mejor base.

Creo haberle contestado a todo.
En cualquier caso, me comprometo a ver el vídeo y, si algo no he contestado, le contestaré.

En cuanto a la garantía juvenil y los tres millones de euros que dice, para que informe a quien le haya dado ese dato, tenían ustedes 100 millones de euros para destinar a garantía juvenil y, ¿sabe cuánto ha gastado?
150.
000, 150.
000 euros en garantía juvenil, cuando la situación más grave que están pasando los desempleados es…, precisamente los jóvenes.

Con respecto a lo que estaba haciendo también el Partido Popular, y perdone que me dirija a usted, porque es quien habla, pero deberían ser otros los que deberían responder por esto, le voy a recordar que precisamente el Partido Popular consiguió que la Comunidad Valenciana tuviera el premio de la región europea emprendedora 2015 concedido anualmente por el Comité de las Regiones europeas.
Pues, aun así, entre el 2013 y el 2014, la tasa de emprendimiento se ha reducido en nuestra comunidad del 5,5% al 4% de la población adulta, así como el número de emprendedores consolidados, del 7,6% al 5,1% -no podemos seguir haciendo las políticas que hacía el PP, es imposible, espero que no las hagamos-, según datos del informe GEM.
Esto hace necesario plantearse la necesidad de evaluar la situación y tenemos que diseñar, de nuevo, una estrategia realmente eficaz capaz de consolidar una cultura emprendedora, innovadora y comprometida con el territorio.

Podemos hablar también de los índices de fracaso de los emprendedores valencianos, el 26%.
Uno de cada cuatro emprendedores fracasa en los primeros meses de actividad.
Y esto hace inevitable que tenga que sacar mi carpeta azul otra vez y explicarles que, gracias a las políticas del anterior Consell en materia de ayudas a emprendedores, hemos tenido que solicitar la devolución de 1,5 millones de euros, que algunos se jactaron de haber concedido, por no haber sido capaces de mantener sus actividades un mínimo de un año.

Y esto no queda aquí.
Ellos no son los únicos que perderán la subvención porque ahora, por no cumplir los requisitos, hay que sumar 1.
119 personas que están esperando a que se les paguen las subvenciones y que no las van a cobrar, y no las van a cobrar porque han perdido sus derechos por no ajustarse a las condiciones del programa del Partido Popular.
6,65 millones de euros más tirados a la basura gracias al PP.
Ese es el concepto que algunos tienen de los emprendedores.
Lo que el resto del mundo mortal conocemos como falsos autónomos.

Lo que nuestros emprendedores solicitan es apoyo y asesoramiento para poder hacer real y viable su proyecto, no una subvención de 3.
000 euros para darse de alta en la seguridad social y de paso engañar a los valencianos diciendo que se reducen las cifras del paro en nuestra comunidad.
¿Me da tiempo a más?

Bueno, pues con respecto a las energías renovables, comentarles que el plan eólico tenía un mecanismo de compensación a los ayuntamientos afectados para la construcción de parques eólicos -como supongo que sabréis-, que es el fondo de compensación.
Este fondo se puso a funcionar en 2007 y todos los años, a través de Ivace, se realiza una convocatoria de subvención destinada a distribuir entre los municipios afectados por el plan eólico un canon que sufragan las empresas titulares de los parques eólicos en funcionamiento.

Lógicamente, cuando se incremente la potencia instalada en parques eólicos, como antes he explicado, en funcionamiento, el fondo de compensación ingresará mayores cantidades económicas y los municipios recibirán igualmente mayores compensaciones.
Pero es que resulta que por otro lado está el fondo de promoción del plan eólico.
Este fondo se creó en 2012.
Y también debe repercutir favorablemente en los municipios de nuestra Comunidad Valenciana porque va dirigido a generar inversión y empleo en la Comunidad Valenciana.

Las empresas que fueron adjudicatarias para construir parques eólicos y por tanto se habían comprometido en el concurso a hacer inversiones en el proyecto industrial y tecnológico, a fecha 1 de enero de 2013 no lo hicieron algunas de ellas.
Y tuvieron, les exigimos, desde el gobierno se les exigió monetizar tales inversiones.

Pues para que se hagan una idea, por no hacerlo muy extenso que me riñen, a día de hoy existen casi trece millones de euros que ciertas empresas deben abonar a La Generalitat antes de 2017.
No me diga que somos nosotros los que no hacemos política energética, que estamos hablando de la Comunidad Valenciana, y esto es consecuencia suya.
Yo no hablo de colores, hablo de hechos.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mira, per la contestació.

Si els pareix a les senyories, suspenem dos minuts de reunió i després continuem amb el següent punt.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories reprenem la reunió.

Compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme, senyor Francesc Colomer Sánchez, per a informar sobre el pla d'actuació i treball al davant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 749)

El senyor president:

Atesa la sol·licitud de compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme a petició pròpia, entenem que substanciem la petició per part del Grup Parlamentari Popular del punt número 5 i aixina la fem conjuntament.

Per tant, passem a la compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme, punt número 5.

Té la paraula el senyor Francesc Colomer, quan vullga.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Senyories.

La veritat és que és un honor comparéixer en aquesta institució, en aquest espai democràtic que té tantíssima significació per a un servidor.

D'entrada, vull posar-me a la seua disposició tant en l'espai formal, en el debat de política turística, però també en qualsevol moment que ho estimen oportú, quan siga convocat per a comparéixer o en qualsevol moment de la quotidianitat de la feina posar-me a la disposició de tots aquells que ho desitgen.

Vaig a plantejar-los de manera resumida les grans línies de legislatura que inspiraran la gestió de la política turística.
He vullgut regular la intervenció en deu punts, per tal de facilitar i clarificar el plantejament que anem a fer de legislatura.

El primer punt el podríem anomenar com el turisme com a un tema d'estat, com a principal indústria de la Comunitat Valenciana.
El turisme, senyories, és massa important com per a regatejar la rellevància de ningú.
El turisme, el sector turístic és una obra coral, col·lectiva.
Municipis, ajuntaments, alcaldes de tots els colors polítics, invariablement de tots els colors polítics, empresaris de totes les mides, més clàssics, més visionaris, des d'una gran cadena hotelera fins al cambrer més anònim, des de les destinacions més consolidades fins al darrer o la darrera masia reconstruïda en allotjament rural que guarda l'esperança de reinventar-se i ser visible en els mercats turístics, tot ens ha d'importar, tot ens ha de fer humils, com a govern de la Generalitat valenciana, i ens ha de fer manifestar i pronunciar l'agraïment a tots els actors que ho fan possible.

Jo crec que és una mena d'adagio o d'eslògan que ha d'inspirar, vull que inspire, la política turística en esta legislatura i podríem resumir-ho de la següent manera: el millor del passat i el millor del futur.

He de dir-los que també volem implicar-nos ràpidament, ja estem, en l'elaboració d'un llibre blanc del turisme, com un instrument de diagnosi i de prescripció de línies i coordenades de treball de futur, d'horitzó, curt, mitjà i llarg termini.
Des de 1990, que esta comunitat no encarrega, no dissenya un llibre blanc, han passat vint-i-cinc anys.
I també el treball per a una nova llei del turisme i l'hospitalitat, perquè la que tenim, la 3/98, ja té dèsset anys d'experiència acumulada com per a identificar possibilitats de millorar i en això ens anem a aplicar.

En segon lloc, planificació i estratègia compartida.
Parlaré de la gestió de l'oferta i la gestió de la demanda.
En un món que tot canvia molt de pressa, qualsevol actitud conformista seria letal per a nosaltres.
Canvien els mercats, canvien la manera de decidir, canvia la manera de triar el destí, el lloc de vacances, el lloc de viatge, el turista és més exigent perquè té més informació i té més criteri.
Google ens han canviat, per dir-ho així, la vida, la manera d'organitzar-nos, la manera de decidir, la manera d'actuar, l'imperi de la immediatesa.

Necessitem millorar, per tant, la nostra capacitat d'anàlisi, els indicadors, les fonts de dades, l'evolució dels gustos, de les tendències, per a millorar la presa de decisions per a anticipar-nos per arribar puntuals a tota cita davant la innovació, davant el futur, en definitiva.
Transformar tota la informació en coneixement al servei del sector, del teixit productiu, fer eixa transferència de coneixement cap al món de l'empresa, al món del negoci, al món de la vida real al capdavall.

Hem de saber on són les noves oportunitats i abordar-les.
L'estratègia i el posicionament, per tant, ha de ser elaborada, deliberada, planificada i ha de ser això, una estratègia digital en el món global.
Saber identificar quin són els nostres productes més competitius, conéixer els mercats emissors, els actors que hi participen, la segmentació de la demanda i actuar en conseqüència.
La improvisació no pot estar mai en el frontispici ni de les idees, ni de l'acció del govern.

La seqüència del turisme, senyories, és recursos, és a dir el potencial.
La nostra comunitat és fèrtil, és fecunda, és la primera gran reflexió o certesa per una qüestió d'estima per allò nostre que hem d'expressar i pronunciar i assumir clarament, una convicció ferma que és una comunitat fecunda amb recursos amb un gran potencial, també amb realitats, per descomptat.
Recursos que se transformen en productes competitius i que se comercialitzen en intel·ligència de mercats adequadament.
Eixa és la seqüència, el gran trípode del que entenem que és la indústria turística i el que ha de ser la indústria turística a la nostra comunitat.
L'objectiu és ser rellevants, qualificats, diferents; qui no és diferent en un món global no és ningú.

Vinculat al punt anterior, estic en el tercer apartat, coneixement, innovació i formació i capital humà.
Impulsarem un model de gestió del coneixement amb la participació de l'Invattur que, com saben, és el centre de coneixement de referència, d'investigació i d'innovació, que està en Benidorm, però té vocació de servir a tota la comunitat.

Les universitats, els CDT, dels quals podem estar ben orgullosos amb esta experiència dels primers compassos, diguem-ne, de l'autogovern que ha perdurat i que ha generat l'extensió de la qualificació professional en tants i tants joves a la nostra comunitat.
Les cambres de comerç, els centres d'investigació.
Crear al capdavall un ecosistema de coneixement avançat d'avantguarda internacional, punta de llança, perquè estem persuadits del retorn evident que té el coneixement, la intel·ligència transferida al món del negoci i de l'empresa en l'economia real.

Sabem que invertir en educació, en coneixement, en capital humà, en formació, és un retorn sí o sí, per a l'economia i per al negoci.
L'aposta pel capital humà constitueix, per tant, un avantatge competitiu de primer nivell.
No podem ni devem competir en preus ni en salaris, perquè en este món global sempre hi haurà algú que ho farà més barat, que explotarà més, que esclafarà més els drets dels treballadors.
Competir en preus no és una bona inversió, ni és una estratègia en la qual hàgem d'estar.

Sí en qualitat, sí en la qualificació del sector.
La gestió empresarial, hotelera, hostalera, etcètera, resulta crítica per al futur que ens aguarda.
Hem de gestionar el talent, atraure el talent, internacionalitzar el talent.
Resultarà bàsic per a configurar un model turístic diferenciat, creatiu, singular, davant l'estandardització; un model clonat en un món global, ser igual que els altres, jugar al mateix, seria entrar en la senda del que, senyories, no ens interessa per a res.

El turisme, els reptes que tenim reclamen neurones, és un temps de neurones compartides, investigació i, com he dit abans, transferir coneixement al món de l'empresa, al món del negoci turístic.

El turisme és una fàbrica, és una indústria, és una fàbrica molt especial, és una fàbrica d'emocions.
Diuen que és el negoci de l'oci, certament, el negoci de la felicitat.
Té les seues claus molt singulars, però no deixa de ser una factoria de somnis, d'emocions amb les quals hem de ser molt sensibles a l'hora de treballar i a l'hora de comercialitzar.

Estem preparant un programa, que és diu «turisme, oci i negoci al territori», de formació, de qualificació per a tots els nous regidors de turisme, els actors que hi han al territori perquè en esta legislatura que estem començant, puguem compartir un relat, una estratègia i enriquir-la tots plegats.

Des d'eixe treball directe amb la gent del municipi, que és la primera línia de defensa de la imatge del turisme, fins a la convocatòria, que també estem treballant i crec que serà important per a la referenciació valenciana arreu del món, d'un congrés internacional de la innovació, la governança i l'economia turística amb l'Organització Mundial de Turisme, la UNESCO.

També és molt important la creació d'un think tank per tal que els experts de reconegut prestigi, la gestió que déiem del talent, una mena de comité d'innovació, també ens ajude a seguir la senda de no arribar tard a una cita amb el futur, en definitiva.

El quart punt és la governança col·laborativa.
Permetran que la caracteritze d'esta manera.
El sector, com la vida mateixa, és polifònic, hi han molts actors.
Necessitem alinear esforços, compartir respostes, gestionar el talent disponible.
No pot ser allò de tots a pel sac -si em permeten l'expressió col·loquial- tots a pel sac i el sac en terra, que diuen al meu poble.
Per tant, és un temps també de coordinació, no sé si amb molts recursos però si de coordinació i d'encaixar estratègies i de compartir el camí en dos direccions.

En primer lloc, coordinació intraadministrativa, sense sortir de la mateixa Generalitat, amb la mateixa arquitectura institucional de la mateixa Generalitat valenciana, l'autogovern, mirada transversal.

L'Agència Valenciana de Turisme, de la qual tinc l'honor de ser el representant, el president, certament és la sala de màquines del turisme.
Però el turisme és tot i es fa des de tots els angles de totes les conselleries.
El turisme és cultura -en qualsevol ajuntament passa el mateix- el turisme és medi ambient, el turisme és el combat contra el canvi climàtic, el turisme és agricultura, el tema de producte, la gastronomia tremendament lligats en este moment històric especialment; el turisme és infraestructures, costes, sanitat, transports.
Què els he de dir?

Els informe que ja ha passat pel ple del Consell, ens hem afanyat especialment en esta matèria, un decret per a reconstruir, és un vell somni també de l'autogovern nostre, la mesa interdepartamental de turisme, que no sols ha de ser un fet instrumental de coordinació, que ja és molt, amb ordres del dia, amb periodicitat, una cosa seriosa, estable, reglamentada, sinó també en el decret hem incorporat no l'esperit sinó la lletra del codi ètic de turisme, que hem subscrit este estiu perquè ens hem incorporat, també els vull anunciar, a l'OMT, l'Organització Mundial del Turisme, a l'hora que hem subscrit el codi ètic mundial del turisme, la qual cosa significa situar esta activitat en l'àmbit d'uns principis, d'uns valors, d'uns compromisos, d'una responsabilitat social.
Per tant, haurà d'irradiar des d'ahí a totes les estructures de l'autogovern amb l'ajuda i amb la voluntat de tots, evidentment.

També la col·laboració, sens dubte, en el que he dit abans, la primera trinxera de defensa del turisme, l'esforç històric que han fet alcaldes de tots els colors polítics amb el municipi, patronats, etcètera, fonamental.

I, en segon lloc, aliança àgil i creativa amb el món empresarial, amb l'economia real.
El turisme si alguna cosa té és que és el món també de les idees, de la creativitat, de l'espenta, dels emprenedors.
Per tant, clava, per dir-ho així, les seues arrels en la vida privada, en el món de les idees, de l'empresa, del negoci.
Per tant, en definitiva, en els que donen la cara, en els que arrisquen, en els que innoven, en els que aguanten, en els que cauen, en els que s'alcen, en els que han certificat que en esta època tan complicada han aguantat com han pogut la crisi i se'ns dubte el turisme ha demostrat ser part de la resposta, part de la solució.
Perquè el turisme i la indústria turística autèntica mai havia sigut part del problema.

Per tant, meses de treball estables més enllà d'un cosa que és important, que també fa molts anys que funciona, però té eixe caire, vostés ho sabran, certament protocol·lari, dos cops a l'any, dos vegades a l'any, que és el Consell Valencià de Turisme, que està molt bé com a gran senat, per dir-ho així, que pot ser que ara, en un moment donat, pot aglutinar i ajuntar.
Però la quotidianitat, regularitzar línies de treball quotidianes, també serà un repte que anirem adaptant des de ja.

S'ha de comptar amb els actors del territori, i pose l'accent en els nous productes de l'interior i amb la necessària incorporació d'amples franges del nostre territori rural al nou model de turisme sostenible, a l'empoderament imprescindible, si no no funcionarà, dels líders locals, de les persones, dels emprenedors autòctons en aquesta reconversió, reinvenció del territori de l'economia cap el turisme.

Cinqué punt, abordar dos grans reptes, que van molt lligats i que són una vella assignatura de tots i de sempre.
La rendibilitat del negoci turístic, si ens comparem amb les comunitats competidores nostres, veïnes també, està com està.
Hem avançat enguany, però ens queda molt per recórrer.
La rendibilitat del negoci turístic, de les destinacions i la desestacionalització.
No pot ser una indústria desmuntable de temporada.
Hem d'obrir l'angular i fer possible que la major part de l'any… Perquè tenim potencial, perquè hi ha productes fora de temporada alta, per dir-ho així, que han de ser i seran més competitius.

Ser destí turístic, senyories, sempre he pensat que és una actitud, és voluntat de ser destí turístic.
Això és una gran conspiració, entre cometes i carinyosament, és una gran conjura col·lectiva d'allò públic i allò privat.
Ser destí turístic és assumir guanys, també sacrificis.
Turisme és viure del turisme, que la societat receptora visca dignament del turisme.
Això és un fil conductor de tot el nostre relat de futur.

L'objectiu, torne al fil del punt cinqué, l'objectiu és allargar temporada en base al portfolio de productes que hem de posicionar en els segments de la demanda que estiguen, estan, han estat i estaran disposats -això canvia sempre- a vindre en temporada baixa.

Hem de gestionar bé la diversitat d'atributs que tenim.
La Comunitat Valenciana és sol i platja, però ja ho diré després, ara mateixa, són moltes més coses, som un mix feliçment.
Gestionar la diversitat és el gran repte que tenim.
Hem de gestionar, perquè a més és complementària moltes vegades, hem de gestionar bé la diversitat d'atributs que tenim i treballar, captar -ahí està el tema, el gran repte en estos moments- segments de la demanda amb poder adquisitiu, amb capacitat de despesa per a generar pernoctacions, impactes econòmics positius en el territori, que ens porte a augmentar la rendibilitat de les empreses, l'ocupació, l'estabilitat de les plantilles, les rendes derivades del turisme en el territori, etcètera.
Producte cultural, experiencial o actiu.

L'accessible, molt important.
En estos primers compassos de legislatura hem estat en molts col·lectius i associacions i en tot aquell que ha volgut dir alguna cosa en relació a l'accessibilitat, al turisme per a dependents.
Molt important.
Primera, i principal, per un tema moral, pel dret a accedir al bé del turisme, per la igualtat d'oportunitats; punt, ahí acabaria la història.
Però és que, a més -com ells mateixa diuen i com és una certesa, per dir-ho així, inqüestionable-, és que és molt rendible, és que és molt rendible.
Perquè, a més, ajuda a desestacionalitzar i, a més, genera.
.
.
, no és la persona, són els acompanyants, és la família, és un espai potencialment de mercat molt important.

Turisme social, esportiu, LGTB -importantíssim-, turisme de festivals, de congressos, de negocis, turisme de creuers.
.
.
Allí on hi haja una oportunitat que afegisca valor a la nostra marca, Comunitat Valenciana, allí hem d'estar.

En sisé lloc, una cosa en què vull posar l'accent -i aniré ràpid, perquè entenc que les seues senyories estaran cansades de tants debats-.
Sisé punt, jo vull posar l'accent.
.
.
, a tots, no?
, però especialment, perquè és un eix de legislatura, és un eix que vertebra la nova política turística: paisatge i identitat mediterrània.
Una estratègia per a la vertebració territorial i el desenvolupament transversal del producte.

Hem començat a treballar aquest pla, que és de legislatura, amb les universitats; un pla d'espais turístics que articule tota la Comunitat Valenciana, des de la triple perspectiva.
Perquè no estic parlant d'una reflexió acadèmica, que també estaria molt bé, que ens pot il·lustrar, ens pot ajudar, això no destorba mai, això sempre enriquix i és positiu.
Estic parlant del trípode d'abans; pla d'espais turístics, en base al paisatge, però: recursos, producte, comercialització.
En eixa finalitat estem treballant.
Posar en valor i posar al mercat, en esta conjura col·lectiva, territorial i social que ha de ser el nou turisme.

Hem de superar la mirada estrictament localista a l'hora de ser competitius arreu del món.
Tenim recursos dispersos, tots ho sabem, però connectables en nodus de desenvolupament turístic per la transversalitat del producte, transversalitat i complementarietat.

El paisatge, per fer-ho fàcil i ràpid, el paisatge com a gran contenidor de l'experiència turística: cultura, patrimoni, medi ambient, gastronomia, etnologia, idiosincràsia, festes.
.
.
Les festes són els grans esdeveniments d'esta comunitat.
Les festes són irrepetibles, són úniques, són singulars, elements singulars i carismàtics de la nostra personalitat.

La nostra oferta, a més -esta que he dit-, la més honesta, la més creïble, la més genuïna, la més irrepetible.
No ens pot clonar ningú sense ser acusat de plagiar-mos en allò que és nostre.
Vull dir, en la personalitat, la singularitat és competitiva, per desplegar una experiència turística, a més, gratificant, única, inoblidable.

La gent ja no pregunta, diuen molts especialistes, «on has estat?
», sinó «què has fet», «què has degustat», «què has experimentat».
Doncs, en eixe vector de pensament i d'estratègia turística ens hem de situar.

Vull fer menció especial al valor de les rutes.
La ruta de la seda, que està en estes Corts i els vull felicitar per la precocitat a l'hora de subscriure, per unanimitat, la voluntat que siguem avantguarda en 2016, que som focal point a nivell internacional la ciutat de València.
Estem preparant, estem des del minut zero, vull comentar-los també, preparant un programa d'acord amb la UNESCO, per a posicionar-mos turísticament com cal.

Ruta de la seda, la ruta occidental de la seda; gran potencial per a nosaltres en 2016 i en què vindrà després.
La ruta del grial, també molt important.
La dels Borja, la dels dinosaures, la paleontologia en el nord de la comunitat, la dels ibers, la dels càtars.
.
.
Tot això ho hem d'explorar i explotar, entre cometes, adequadament.

En definitiva, tot allò que aporte valor a la experiència turística ens importa.
Rutes que mobilitzen demanda segmentada, rutes que poden desestacionalitzar que, com he dit abans, és el gran repte que tenim i hem de conrear públics amb capacitat de despeses, rutes on el sector ha de vore dinàmica econòmica.
Una ruta és un fet cultural fantàstic, engrescador, és com allò de la síndrome de Stendhal, no?
, que va quedar col·lapsat pels sentits quan va visitar Florència.

Però nosaltres, els valencians, tenim un potencial per a estar ahí, per a col·lapsar també, per a emocionar, com deia abans.
Però ha de ser rendible.
I això és molt important, perquè és el plus que li pot aportar a qualsevol experiència cultural, històrica, patrimonial, la perspectiva turística que el nostre deure és buscar-la a disposició de l'economia productiva i rendible de la nostra comunitat.
Turisme, ja ho he dit abans, com a fàbrica, per tant, d'emocions.

Nova espenta, també, a la imatge d'un producte històric, que sempre està ahí, que és tractor, que és motor, que és el gran reclam i l'escaparata mundial.
Tenim els quilòmetres, centenars de quilòmetres de platja, de clima.
Nova espenta a la imatge de les platges.

Vàrem ser pioners en aquell pla d'infraestructures.
Són un espai icònic de la percepció que es té al món de la Comunitat Valenciana, però ha de ser un espai en permanent estat de qualificació i de valor afegit.
Per tant, també li pegarem totes les voltes que faça falta -ja estem en això- per a continuar innovant, especialitzant i qualificant la platja, que sempre està ahí, però és un element que hem de vore com una cosa a millorar, a qualificar permanentment.

Punt seté, és el moment de donar una forta espenta al turisme de l'interior, al mediterrani rural, si m'admeten el concepte.
L'interior no ha tingut les mateixes oportunitats que altres espais de la comunitat.
La caiguda de l'activitat econòmica tradicional, la pèrdua demogràfica, la manca de projecte, l'èxode juvenil, de joves, i en ells, decapitar, en definitiva, el talent que hi ha, l'esperança, la dinàmica de futur, han agreujat una realitat que pot remuntar-se a partir d'una nova estratègia turística.
Una altra vegada, el turisme com a part de la resposta i part de la solució a la crisi rural, a la crisi del nostre interior deprimit.

Hem de gestionar la diversitat dels recursos existents en l'interior perquè, a més, constitueix, per se, un gran espai, un gran producte per a mobilitzar estratègia.
Però, per la proximitat al litoral, un avantatge competitiu també per al mateix producte de sol i platja, el nostre interior.
I, per suposat, el valor, com he dit, intrínsec de les zones rurals valencianes i el seu paper, també, a l'hora de buscar la desestacionalització.

En la importància que presenta per a dinamitzar el mateix mercat emissor interior valencià, el nostre món rural és destinació -ha de ser, sí o sí- de més contingents, de turistes, d'escapades.
Busquem el producte, el model, la tipologia adequada; però el turista, el mercat emissor valencià és també un gran potencial per al nostre món rural.

Vull destacar la funció estratègica del turisme, per trencar la idea de perifèria.
Altra vegada el turisme com a eix central del relat de Comunitat Valenciana.
Per a trencar la idea de perifèria i que hi ha ponts de creixement distints, una comunitat o diverses comunitats dins de la mateixa comunitat, una comunitat dual, en dos ritmes de creixement, dos ritmes d'esperança, d'expectativa, de riquesa, d'ocupació, de futur.
El turisme pot acabar de trencar la idea de perifèria.
Igualtat d'oportunitats entre persones -d'això tots en parlem-, entre persones i territoris.

Impulsarem una estratègia que dinamitze i transforme el potencial existent en un territori articulat turísticament, que això significa abordar-lo des d'un punt de vista multifacètic.
Formació o qualificació professional.
Polítiques d'impuls, d'acceleració d'empreses i d'idees.
Promoció i màrqueting.
I màxim protagonisme dels actors locals.

Punt número 8, el valor.
.
.
Em permetran també que pose l'accent en quelcom que no és accessori, sinó que és transversal, està en tota mena de producte, en tota mena de territori, en tota mena de paisatge: el valor de la gastronomia.

Una de les coses més importants que jo crec que ens ha passat, des del punt de vista social i des del punt de vista.
.
.
, des de la perspectiva turística, és l'eclosió i el prestigi social dels cuiners en els últims anys.
Jo crec que això, temps enrere -tots en podem fer memòria-, no era així; però ha sigut un fenomen molt interessant.
Tant de bo altres professions lligades al turisme: cambrers, cambreres de pis, caps de sala.
.
.
, tants i tants oficis lligats al turisme, visqueren també una renaixença, el seu reconeixement públic i social, com ha viscut la figura del xef, fonamental per a entendre el nostre producte i la nostra dimensió turística.

La gastronomia, per tant, com a estratègia de desenvolupament de què som, com a factor diferencial.
La cuina valenciana.
La cultura culinària que unix tradició, però també innovació i avantguarda i investigació, pel seu caràcter transversal i integrador.
La gastronomia exerceix un efecte tractor en el turisme de litoral, rural, de restauració, l'hoteleria.

Impulsarem un centre internacional de la dieta mediterrània.
La dieta mediterrània, senyories, saben que és patrimoni cultural immaterial de la humanitat.
Però això és nostre.
La dieta mediterrània no és estrictament valenciana, però hem de jugar fort en esta qüestió, perquè és nostra i hem de ser avantguarda en esta matèria, com a punt de trobada, d'intersecció del producte autòcton, del sector agroalimentari, de la investigació, de la creativitat, de les universitats, de l'hostaleria, dels gastrònoms, del sector turístic.

El prestigi dels nostres cuiners ens permet augurar la consolidació d'una edat daurada de la gastronomia valenciana.
Està demostrat que la gent es mou cada vegada més per l'experiència gastronòmica.
Diuen que un de cada tres turistes que vénen a la comunitat ho fa motivat per l'estímul de la gastronomia.

Punt nové -i ja vaig acabant-, vigilància competitiva i estratègia contra l'intrusisme.
Saben que este és un problema que ens preocupa a tots, moltíssim.
Hem d'estar, sí o sí, al costat del sector reglat, regulat, al costat dels hotelers, dels gestors d'apartaments turístics, de càmpings, de cases rurals, de totes les tipologies legals que tenim en la nostra reglamentació; al costat de les tipologies legals que tributen, que donen la cara, que generen riquesa, que generen ocupació.

L'intrusisme, agreujat per la revolució digital en un món global, és un fenomen mundial, sens dubte, que ens determina a establir una estratègia integral i compartida, per fer front a totes les fórmules il·legals de competència deslleial, de frau fiscal, de rendes opaques i, al capdavall també, de devaluació de la imatge de l'oferta turística.

Hem estat, certament, actius aquest estiu.
Però cal no baixar mai la guàrdia.
La guàrdia, en este tema, cal alçar-la i no baixar-la mai més.
Necessitem l'Agència Valenciana de Turisme ben desperta i, lògicament, evidentment, la complicitat dels ajuntaments, de l'Agència Tributària.
.
.
, de tots, dels administradors de finques, de tots els actors.
.
.
, de la policia autonòmica, de tots aquells que puguen interceptar, ajudar i contribuir a una estratègia cada vegada més sofisticada, perquè la competència deslleial cada vegada és més sofisticada també.

Cal fer un pressing permanent, en defensa de la qualitat, de la legalitat/qualitat de l'economia real i també dels drets dels consumidors i dels turistes, perquè és una certesa també contrastada que la gent que tria, pel que siga, una opció alegal, doncs, bé, la qualitat frustrada després no té recompensa ninguna ni espai de reivindicació ni de reclamació possible.

Vull dir-los que també ens hem reunit en plataformes que, a nivell global, han redimensionat el fenomen -Airbnb i altres-, que cal fer molta pedagogia i cal que tot el món entenga que el turisme és un sector professionalitzat, reglamentat, sí o sí.
Mateixes regles per a tots és la regla d'or, invariable.
Això és un estat de dret i una economia avançada.
I eixe ha de ser el nostre model turístic.

Enfront d'això, el camí serà animar, incentivar, premiar.
.
.
Ens interessa molt la competitivitat de la pime turística i una mètrica a l'hora d'ajudar, d'incentivar i d'animar iniciatives basades en la qualitat, en l'eficiència energètica, en l'originalitat i en la creativitat.

També, una estratègia per a la renovació de les destinacions del litoral en estat crític.
És un problema que tenim en el vessant costaner.
Una certa obsolescència contrastada, compartida, diagnosticada; destins madurs que necessiten reinventar-se.
I hem de tindre ahí un posicionament i una estratègia per a fer possible el canvi.

La reinvenció.
Hi han molts pobles del litoral que han passat diverses etapes: daurades, decadència, s'han reinventat.
.
.
; i ahí estan, en primera línia.
Hem d'ajudar, contribuir a eixos escenaris, que han sigut molt i que ho han de tornar a ser, si és que passen -que passen molts- episodis de davallada perquè.
.
.
, bé, doncs, perquè no s'han reinventat a temps, al capdavall, com tants sectors de l'economia.

I últim, turisme com a compromís ètic, turisme inserit en la responsabilitat social -acabe-.
Treballem per a les persones, des d'una sèrie de valors i de principis.
Valors que ens comprometen, valors que comprometen la nostra reputació.
Quan fas una promesa -i el màrqueting i la promoció turística no deixa de ser una promesa que li fas als mercats nacionals, internacionals, que li fas a la gent-, has de complir-la, perquè està en joc la teua imatge, el teu prestigi i la teua reputació; valors que ens comprometen.
Valors que hem d'irradiar en tot el sector, que guarden relació en l'essència de la mateixa identitat del mediterrani, que som una societat oberta, tolerant, acollidora, hospitalària, una societat d'amfitrions, perfecta per a ser turística.
Rica i enriquida en la multiculturalitat, sí o sí.

Sabem el significat de la paraula xenofòbia.
Em permetran esta consideració final.
Xenofòbia, des del grec, és odi al diferent.
Però també des dels poetes grecs sabem que existia un concepte que està ahí i que ha estat sempre, que és la filoxènia, vull dir, l'estima, l'amor per l'estranger, pel diferent.
Eixa és una societat que vol ser turística, ha d'estimar la diferència, ha d'estimar l'altre, ha d'estimar l'estranger.
Ha d'estimar la diferència.

Una altra qüestió bàsica: respecte a la sostenibilitat ambiental, cultural, social, laboral.
Respecte a les tradicions autòctones de la societat receptora dels que vinguen aquí.
Cada pas, cada acció que fem en política turística ha de beure en aquestes fonts, en aquests valors.
Elevar el prestigi social de les professions lligades al turisme, com he dit abans: cambrers, cambreres de pis, personal de sala, tantes professions que moltes vegades són professions de pas, professions quasi que no han tingut -vaig a dir-ho d'esta manera- el reconeixement social que deuria.

Accentuarem la governança de l'interés general, transparència i exemplaritat.
Farem una auditoria ètica de l'Agència Valenciana de Turisme, de tot el nostre operatiu, des dels serveis centrals fins als Tourist Info, tota la xarxa que tenim que és la primera línia de contacte amb els turistes.
Hem subscrit, com he dit abans, el codi ètic mundial del turisme.
Hem de fer pedagogia dels seus principis i valors perquè inspiren la pròpia qualificació, la pròpia identitat del sector.

Invertir en valors ens farà ser competitius sí o sí.
La referència reputacional cotitza no sé en quines borses, però en la borsa de la vida, segur, ja és molt, ja és prou.
I en la borsa de l'economia real, ben segur que també.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Ara intervindrà per un temps de huit minuts el representant senyor Vicent Casanova, pel Grup Parlamentari del Partit Popular.

Té la paraula.

El senyor Casanova Claramonte:

Molt bona vesprada, senyor president de la comissió.

Senyor secretari autonòmic, gràcies per la seua exposició, que he de dir que ha segut molt ordenada i m'ha permés perfectament poder-la seguir.
Gràcies per la seua clara exposició.

Sobre ella jo diria que, després d'haver repassat en estos dies passats el pla estratègic que està penjat en la mateixa web de l'Agència Valenciana de Turisme, moltes de les coses, com deu ser, estan ja reflectides en eixe pla estratègic 2010-2020, que es va fer, segons allí s'explica molt bé, amb la participació dels diferents actors, com vosté molt bé ha dit ací.
Perquè efectivament mosatros també pensem que el turisme és una cosa que implica molts actors, entre els quals vosté ha citat: els empresaris, ha citat la gastronomia, posar en valor la nostra cultura, etcètera, etcètera.

Per tant, he de dir-li que des d'un punt de vista de l'exposició i respecte de -almenys a mi m'ho ha paregut- l'aparent continuïtat, cosa que lògicament recolzem, d'eixe pla estratègic, que lògicament s'ha d'anar actualitzant.
Per què?
Perquè, com vosté ha dit molt bé, l'entorn dels temes relacionats amb el turisme canvien molt ràpidament.
Però que en línies generals la nostra idea estaria en continuar eixe pla estratègic, i jo crec que moltes de les línies que vosté ha exposat estarien ahí.

Però no mos ha dit res d'un tema que jo, com a alcalde pròxim, exalcalde pròxim a la problemàtica de Castelló, sí que he notat a faltar en la seua exposició en un tema que ha segut i és un tema molt important per a eixe turisme -diríem- de qualitat, eixe turisme que busca la internacionalització, la desestacionalització, etcètera, que vosté ha citat.
Perquè ara vosté ja és el responsable d'aconseguir fiançar en la nostra comunitat la indústria del turisme, i això s'aconseguix per mitjà de polítiques que realment el recolzen, el promocionen i el prestigien.
Ho tinc en castellà i ho llegiré aixina.

Lleva usted, y eso siempre me ha resultado sorprendente en quien ha sido alcalde de un municipio tan turístico como Benicàssim, demasiados años instalado en la burla y la befa, en el chiste fácil que ha conseguido con el apoyo de ciertas televisiones, desprestigiar a la provincia de Castellón y a todo el tejido empresarial que reiteradamente se ha posicionado claramente en la defensa de una estructura que ha de servir para que la provincia de Castellón tenga una puerta de entrada a ese turismo «de qualitat que vosté ha citat».

En efecto, en el tantas veces citado por todos, usted no lo ha citado, pero en todas las comparecencias que hemos estado, en prácticamente todas se ha citado el Acord del Botànic, y dentro del capítulo que habla de un «nou model productiu», le dedican al turismo una única y escueta frase: «Apostem per l'impuls d'un turisme sostenible i de qualitat.
» Una frase que òbviament firmaríem tots.
Però hem vist en la seua intervenció que el que ens ha detallat és una sèrie de bones intencions relacionades amb un projecte qualitatiu en què de moment no hem trobat el que seria un pla d'acció.
Jo entenc un pla d'acció objectius, recursos i terminis.
Temps tindrem de vore si estes intencions són alguna cosa més i es concreten i s'aterren en partides pressupostàries i en problemes concrets.

De moment, senyor Colomer, mos alegrem que ara ja l'hàgem sentit a vosté en premsa, li hàgem llegit que ja és un defensor de l'aeroport de Castelló, encara que li demanaríem que transmeta eixa opinió també als seus companys de govern, a la senyora Oltra, al senyor Soler, i fins i tot a la senyora Montón, que en les seues compareixences davant del Ple de Les Corts han seguit fent mofa d'esta infraestructura, cosa que ha motivat que ahir mateixa en el plenari de la Diputació de Castelló s'aprovara una moció que, per si no li ha aplegat, podria llegir-li -tinc encara temps- i que estic segur que compartirà amb mi, encara que els seus companys diputats provincials del PSOE la van votar en contra.

En definitiva, no la vaig a llegir sencera, perquè no em donaria temps.
Sí que diré que el que es demana i el que es va aprovar per la Diputació de Castelló, i que entenc que vosté, com a representant, com a responsable de l'Agència Valenciana de Turisme, i també com a impulsor d'estes polítiques d'eixe turisme de qualitat, internacionalitzat i desestacionalitzat del qual vosté ens ha parlat, es va aprovar el següent: primer, sol·licitar al president de La Generalitat que «manifieste públicamente su apoyo a esta imprescindible infraestructura para el desarrollo de Castellón, y que vele por que los miembros de su Consell dejen de dañar la imagen de la provincia de Castellón y su aeropuerto.
Segundo, reprobar la conducta y declaraciones de los dos consellers que la han ridiculizada» -bé, això, m'enteneu- i que tant de mal fan.
Perquè al final vosté ha parlat de prestigiar, de sentiments, i les taques no ajuden a millorar eixes condicions.
I tercer, sol·licitar al govern autonòmic que pose també una quantia important en els pressupostos, la mateixa que posa la diputació provincial, perquè la promoció turística necessita que, després de totes eixes campanyes, siga realment millorada.

Per tant, la meua intervenció acabaria.
Tinc més coses que d'alguna manera posarien ací en evidència davant de tots els membres de la comissió el perquè -jo crec que vosté ja ara ho compartix- és bo per a Castelló, és bo per a la Comunitat Valenciana, és bo per a eixa nova estratègia del turisme que vosté mos ha detallat ací, és bo que deixem ja la mofa, la befa, els acudits, i que passem a treballar en positiu.

Jo, senyor Colomer, agraïxc sincerament la seua exposició.
Ja dic que en general crec que tots compartiríem bàsicament les línies.
Faltaria aterrar objectius, recursos i terminis.
Li demane que en el cas de l'aeroport de Castelló canviem tots, tots, el pas, potenciem-lo i prestigiem-lo.
Ha acabat el temps, com dia, de la mofa, la befa i la demagògia.
La província de Castelló necessita eixe impuls.
I això sols s'aconsegueix amb serietat, amb rigor i amb accions de promoció.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

Ara passem el torn al senyor Alberto García, del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Bona vesprada, senyor president, diputats.

Senyor Colomer, el primer felicitar-lo pel seu nou càrrec i dir-li que la gent d'interior -vosté ja mos coneix- estem expectants que vosté puga resoldre molts dels problemes que tenim i posar en valor el nostre territori.

Jo, per exemple, una cosa que sí que li volia comentar quan parla d'alguns aspectes del turisme, és que per exemple en l'interior un tema que està bastant abandonat és el tema, per exemple, de les pintures rupestres.
Mosatros tenim troballes en la zona de Vilafranca, en Ares, Valltorta-Gasulla.
N'hem trobat ara també en Portell, Morella la Vella.
Se poden fer centres d'interpretació.
Tenim ahí els mitjans.
Són inversions que no costen diners, perquè tenim la matèria primera que està allí, perquè les pintures estan o no estan.
Allí estan.
Tenim també moltes restes paleontològiques disperses per Castelló.
(Inintel·ligible) .
.
.
que ningú sap ben bé que fan ahí.
En canvi, uns edificis com en Cinctorres, el Palau dels Santjoans.
O siga, tenim lloc per a fer eixes coses.
I que la gent vinga (inintel·ligible) .
.
.
I això sí que li demanaria que ho impulsara.
Perquè és curiós que moltes d'estes troballes han vingut gent interessant-se des del Canadà i La Generalitat no s'havia interessat en això.
Li demano que això ho tinga en compte.

També cal parlar del turisme de salut.
Jo penso que vosté no l'ha mencionat, però és important.
També el felicito, per altre costat, del tema de la cogestió.
Vosté parla de la cogestió entre el sector públic i privat.
Hem de deixar també que la iniciativa privada funcione.
Moltes vegades n'hi han molts de projectes que tenen a vore també en l'urbanisme, enfocats en el sector turístic, de qualitat, que sempre la burocràcia els acaba paralitzant.

Jo crec que vostés haurien d'estar també a l'aguait del que està passant en el món de l'urbanisme, com va funcionant, i estar en paral·lel amb ell, i eixos projectes que vosté crega que són raonables i d'interés que van a aportar riquesa i qualitat i van a ser diferenciats, que vostés ahí també han d'anar espentant.

La iniciativa privada és molt important, eh?
Moltes vegades esperonats per l'egoisme o l'ànim de lucre, la iniciativa privada treballa, arrisca i és capaç de produir esta riquesa.
O siga, no la deixem de costat, no tinguem prejudicis.
No tinguem prejudicis en altres instal·lacions quan se parla, per exemple, de camps de golf si volem que la gent amb diners vinga ací.
Per què no?
Andalusia té una bona xarxa de camps de golf.
Catalunya ho té.
I tenen millor índexs que nosaltres en el tema de turisme.
Llavors a això no hem de tindre prejudicis.

Per un altre costat, és cert, cal promoure el tema de la gastronomia.
Potser un altre fet rellevant també per a desestacionalitzar moltes voltes el turisme.
És cert que hi ha molta gent que ve per la gastronomia, el patrimoni cultural, l'arquitectònic, artístic.

La qualitat i l'excel·lència.
En això estem totalment d'acord.
Lluitar contra l'intrusisme que vosté ha mencionat mos pareix també important, com saber si vostés van a vigilar que se complixca la normativa sobre allotjaments.
Mos agradaria que mos contara també un poc en els mitjans amb què compta el sector del turisme per a posar-lo on correspon, com va dir el president Puig.

Per un altre costat, mos pregunten gent de Benidorm, perquè n'hi ha una promesa electoral, tenia entés, de plantejar una conselleria en Benidorm, una conselleria de turisme?
És que Benidorm té el 10% del turisme nacional, no?
I aporta un 14% al PIB regional, entorn als quinze mil milions d'euros.
Em pregunten si eixa promesa se va a complir o no se va a complir.

És important també el turisme de congressos.
També hem de mencionar el turisme de congressos, en les tres capitals de província.
Volem saber exactament amb quins diners -torne a repetir- comptem per a promocionar les fires turístiques.

I en el tema de l'aeroport, jo no vaig a entrar ja a perdre més temps en el que s'ha dit o el que s'ha deixat de dir.
El que sí que li demanaria és que, ja que tenim eixa infraestructura, no siguem tontos, anem a treballar, anem a fer-la rendible, i anem a utilitzar-la.
Simplement això, que s'esforcen en això i deixem estar altres qüestions que no mos portaran enlloc.

El que mos interessa és treballar, fer-lo rendible i jo crec que, finalment, pot ser positiu per a la província.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.

Ara intervindrà, pel Grup Parlamentari Podemos, el senyor José Francisco Almería Serrano.

¡Ah!
, pensava que era… (Soroll de papers)

El senyor Torres David:

Bona vesprada.

Gràcies, senyor…

El senyor president:

Té la paraula el senyor David Torres, perdone.

El senyor Torres David:

Perdó (rient), senyor president.

Bona vesprada, com deia.

Secretari autonòmic, senyor Colomer, felicitar-lo pel càrrec, per la seua compareixença.
Em permetrà que li faja, bé, algunes observacions, preguntes i algunes propostes sempre des de l'esperit constructiu que imperarà sempre des del nostre grup parlamentari.

Crec que és important contextualitzar la nostra visió per a poder explicar la situació actual i la necessitat que des de Podem recalquem de fer canvis estructurals però també substancials en la política turística al nostre territori.
Perquè durant dècades, recordem els plans d'estabilització, sobretot els primers plans de promoció dels anys sixanta amb el famós Spain is different, ens han posicionat com un destí turístic de masses que ha tingut, evidentment, conseqüències positives a nivell econòmic, i no les ficaré jo en contradicció, ¿no?
, venint de Bellreguart, al costat de Gandia, però és cert que també ens ha deixat una gran dependència d'un model que al mateix temps té unes externalitats socials i ambientals molt negatives.
Per això felicite que hàgem signat eixe codi ètic mundial perquè això suposarà que eixes externalitats es tindran en compte a l'hora de fer polítiques turístiques al nostre territori.

A més a més, crec que hem de recalcar que durant molts anys tant el Partit Socialista i el Partit Popular, durant els seus anys de govern la seva estratègia ha sigut prioritzar sobretot infraestructures i la millora de marca; però al mateix temps hem viscut uns períodes i dècades d'abandonament en favor d'una política de laissez faire en mans de les diputacions i els agents econòmics combinada amb la promoció d'esdeveniments de baix valor afegit i escassa segmentació de públic.
Per això també és una satisfacció escoltar en el seu discurs el tema de la segmentació de públics perquè és un tema importantíssim, també, a l'hora de lluitar contra l'estacionalitat.

Pensem que de cara al futur ens hem de replantejar el nostre model fordista de turisme, per a anomenar-lo d'alguna manera, considerat com a eix central a l'hora d'elaborar polítiques des de fa més de tres dècades.
És cert -i vosté ho ha dit- que el perfil del turista ha canviat, també han canviat els països d'origen, la concepció del turista, la transformació de la noció de l'espai turístic i la mateixa mutació del producte turístic cap a productes més o menys tangibles o serveis vinculats a turoperadors.

No ha fet referència al pla estratègic global de turisme de la Comunitat Valenciana, que el company de Ciutadans sí que ha fet referència i també el company del Partit Popular, i ens agradaria saber què pensa d'aquest pla; nosaltres, si vol que li digam el que pensem, sincerament pensem que és un pla obsolet, una pla que es basa en grans esdeveniments, turisme, cinematogràfic, luxe, grans projectes, golf, l'aeroport de Castelló, doncs pensem que és un pla que necessita una bona repassada.

Se me'n va el temps però no m'agradaria acabar sense fer referència al que ha comentat del turisme d'interior i rural, que no es quede en paraules, és necessari un foment ferm d'aquest turisme d'interior més enllà de la seva repercussió econòmica perquè -com ja s'ha dit ací- és un motor econòmic d'aquestes zones rurals encara que no tinga una repercussió a nivell molt gran, en general.

I dir-li una cosa que m'ha agradat també sentir, que és el tema del Centre Internacional de la Dieta Mediterrània.
Recordar que la dieta mediterrània no és sols la gastronomia, la dieta mediterrània està composta pel menjar, el repós, l'esport, però és una dieta que està vinculada al territori, i en eixe sentit necessitem una reordenació del territori també que estiga vinculada si la volem promocionar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Ara pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Francesc Ferri Fayos.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Colomer, benvingut, de nou, a estes Corts.

M'agradaria començar la meua intervenció donant-li les gràcies perquè en esta comissió i parlant de turisme mai s'havia escoltat parlar del turisme LGTB, -gràcies- i vosté ho ha fet perquè, de fet, en alguns dels plans, aquestos que havia fet l'anterior conseller, sí que apareixia en un dels llibres estratègics però, desprès, desapareixia en els plans operatius.
I, per tant, li done les gràcies per almenys en la seua locució haver parlat d'eixe tipus de turisme.

Quan parlem de turisme des de Compromís sempre hem defensat que cal defugir de les grans xifres conjunturals perquè això, al final, ens fa perdre la perspectiva.
El que normalment es feia en l'anterior Consell era tapar qualsevol política turística a colp de titular, vèiem: «rècord de turistes», «rècord de gasto en total», ¿no?
Però si miren les xifres, més enllà de les grans quantitats, el que trobem són alguns trets característics del nostre turisme, del turisme a casa nostre.
Estem batent rècords en nombre de turistes, sí; però estos turistes es deixen menys diners, és a dir, suportem un major impacte ambiental per l'arribada de turistes i la rendibilitat és cada vegada menor i no partim d'una situació positiva.

La despesa per turista al nostre país és sensiblement inferior a la resta de territoris turístics: Madrid, per exemple, té una despesa mitjana de 1.
374 euros per turista; Canàries, 1.
258; Andalusia, 1.
115; Balears, 1.
074; Catalunya, 958, i si mirem la nostra terra estem en 892 (soroll de papers), que per dia això suposen 72 euros i també estem a la cua de l'estat i amb una reducció important respecte a altres períodes.

Per tant, el que creiem fonamental és posar l'atenció sobre el model de turisme que volem desenvolupar -i d'això vosté ha parlat molt-, que és el mateix que plantejava el model de polítiques en molts àmbits de forma transversal.
Perquè si entenem el turisme com la vida desplaçada -que és el que és- , en el que hem de fixar-mos és en millorar la qualitat de vida dels valencians i les valencianes com a millor argument d'atracció del turisme.
I malauradament la qualitat de vida ha patit un retrocés en la nostra terra en les últimes dècades com també ho ha fet el patrimoni cultural, i per això també cal posar en valor rutes culturals clàssiques i rutes com la de la romanització amb experiències que estan en el Camp de Morvedre i a Sagunt més concretament.
I, malauradament, bé, el treball que es faja per a revertir eixa situació és imprescindible.

Però, a banda d'això, el que cal és, per exemple, primer, una visió estratègica de veritat, que s'entenga la transversalitat del turisme, el seu caràcter d'experiència vital de les persones que vénen a viure com a valencians i valencianes durant uns dies o unes setmanes; la sostenibilitat mediambiental, que s'aposte per un model que siga respectuós amb el nostre territori i no depredador del nostre capital natural i paisatgístic; i, en tercer lloc, la rendibilitat social i econòmica, que s'aconseguisca lligar el turisme amb la qualitat de vida dels valencians, un turisme que revertisca en més qualitat de vida i un turisme que vinga per la qualitat de vida de la nostra terra.
Això no és el que ha passat fins ara.

Quan parlem de visió estratègica, teníem plans estratègics però cap planificació.
Tenim un pla estratègic que es va fer per al 2010-2020, del qual es depengen alguns plans operatius que concertaven alguns programes i les línies d'actuació que finalment no es complien; a més, impulsar el model Crea producte que fragmentava el turisme i que tampoc es va dur a terme.

I quant a la sostenibilitat mediambiental, cap, perquè se celebrava l'augment de turistes mentre continuava estancada o parada la despesa mitjana.

I la rendibilitat econòmica i social, ben poca.
Un exemple: un programa de creació d'ocupació impulsat pel senyor Buch que preveia la creació de sis-cents llocs de treball amb només 1,6 milions d'euros.
Això volia dir que eixa gent anava a treballar durant dos mesos amb un sou mileurista o tres o quatre mesos amb un sou de misèria.

Eixe no pot ser el nostre model i, per tant, ens agradaria saber -i vosté ja ha fet algunes pinzellades d'això- si tenen pensat establir un nou model alternatiu de planificació, quin és el model global de desenvolupament del turisme al nostre territori i com es connecta amb els conceptes de qualitat de vida de la sostenibilitat mediambiental, rendibilitat social, i com es garantirà la transversalitat d'estes polítiques amb la cultura (algú tus), en la política educativa, en la política sanitària, en la política territorial d'infraestructures, etcètera, en la política patrimonial també.

Crec que vosté ha parlat ahí de les comissions interdepartamentals, supose que anirà per ahí la cosa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Ara, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Vicente Arqués Cortes.

El senyor Arques Cortés:

Arques.

Bona vesprada.

Muchas gracias.

Y, en primer lugar, saludar al secretario autonómico y felicitarle por su nombramiento, y comentarle que bajo su responsabilidad está uno de los motores principales de la economía valenciana.

Usted ha estructurado su intervención en diez puntos, le estructuro la nuestra, la del Grupo Parlamentario Socialista en tres grandes bloques: un primer bloque donde analizaremos los datos del turismo en la Comunidad Valenciana y lo que representa en la economía; un segundo apunte, que serían los problemas que pueda tener la gestión del turismo en la comunidad; y, finalmente, pues los retos del futuro.

En cuanto a los datos, no se ha comentado pero el turismo representa el 10% del PIB, contamos con 140.
000 plazas de alojamiento hotelero en la Comunidad Valenciana y recibimos 17 millones de turistas al año.
Por lo tanto, somos la tercera comunidad preferida (algú tus) por los españoles para disfrutar de las vacaciones.
La estancia de los visitantes en nuestra comunidad autónoma es alta, son 11,5 días los turistas no residentes, es decir, los extranjeros, y 5,7 días los nacionales, lo cual nos convierte en la quinta comunidad del país, de España, que recibimos seis millones de turistas internacionales al año.

Si los datos del año pasado, del año 2014, fueron importantes en turismo, los del año 2015 (algú tus) han sido muy, muy, muy, muy interesantes.
El sector turístico ha superado este verano 162.
000 trabajadores en la Comunidad Valenciana directamente en el ámbito del sector turístico y, por lo tanto, un incremento del 6,2% de la perspectiva económica; de enero a julio, el número de turistas extranjeros en la Comunidad Valenciana es de 3,6 millones, y destinos como Benidorm han obtenido un 90% de ocupación hotelera.
Por lo tanto, hemos logrado en el alojamiento hotelero más de 4,4 millones de visitantes y hemos generado 15 millones de pernoctaciones y se ha generado empleo en todos y cada uno de los sectores.

Pero los problemas de la oferta turística -y aquí lo advertimos ya en la anterior legislatura y lo volvemos a advertir hoy- son básicamente dos.

Uno, la oferta turística no reglada, es decir, el intrusismo en el sector de los apartamentos turísticos.
Hay una falta de control, por lo tanto son apartamentos más baratos pero con un mal servicio y sin garantías y, por otro lado, evidentemente, el tema de que dejan de ingresar impuestos y la competencia desleal.

El otro gran problema que va a plantear el ámbito turístico en la Comunidad Valenciana son los recortes de las plazas por parte del gobierno central de las vacaciones del Imserso.

Venimos observando, año tras año, cómo se destruyen plazas en el programa del Imserso, lo cual este programa ya evita de por sí la destrucción de 200.
000 puestos de empleo directos y una desestabilización, desestacionalización de todo el programa turístico del verano, además de la función social que pueda tener el programa del Imserso.

Y por alusiones, comentarle al señor García, de Ciudadanos, que Benidorm, además de la posibilidad de que el Invattur sea la conselleria de la provincia de Alicante, comentarle que el problema de Benidorm es no ser reconocida como municipio turístico porque no se le reconocen las 40.
000 plazas hoteleras que tienen el municipio de Benidorm.
Informarles a sus señorías que hoy se ha presentado una PNL en la cual se solicita que Benidorm sea declarado municipio turístico y que se reconozcan las 40.
000 plazas hoteleras como concepto.

Y, finalmente, el futuro y el reto del turismo es la evolución y el desarrollo que hemos alcanzado del turismo de sol y playa; el turismo de sol y playa es una magnífico turismo pero lo tenemos que complementar desde la transversalidad con turismo de cultura, con turismo de formación, con turismo idiomático, con turismo deportivo, con turismo gastronómico y, por lo tanto, marcar una estrategia turística común, que es una oferta global y equilibrada y, sobre todo, una desestacionalización.

No competimos en precios con nadie, tenemos que competir con calidad.
Ese es el objetivo de la Comunidad Valenciana, competir con calidad en el ámbito turístico.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Arques.

Ara, té la paraula el secretari autonòmic per a contestar, el senyor Colomer.

Quan vullga.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Molt bé, molt amable.

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies a tots per les seues intervencions, per tots els matisos, perquè al final entre tots construirem un relat i construirem una diagnosi, i després estarem millor preparats per a fer un seguiment.
És la tasca de Les Corts revisar, fiscalitzar l'acció del govern i el govern ha de ser molt sensible al que la pluralitat, la diversitat vaja indicant per a construir un model que siga el reflex de la realitat social i política d'esta Comunitat Valenciana nostra.

Per tant, vullc començar dient que el que he fet avui és, d'una manera regulada en deu punts, explicar el sentit i l'essència del mateix epígraf de la convocatòria tan a petició nostra com a petició del seu grup, que és explicar les grans línies que després tindran acomodament -lògicament és la seqüència previsible- en la llei de pressupostos i en el que és la…, no puc fer balanç de gestió perquè tot just estem en l'any del canvi, encara que hem fet moltes coses i no pararem, però el que he dit, les grans línies, efectivament, en el pressupost, i ja conteste també a l'altre portaveu, que al final els recursos seran els que.
.
.
, i respectuosament acatarem, i tant de bo siguen molts, els que Les Corts sobiranes ens donen en el debat en la llei de pressupostos que en breu vostés, i sols vostés, protagonitzaran.

Vaig a contestar una pregunta que ha sortit des de diversos indrets.
.
.
dels grups que han intervingut en relació al pla estratègic.

El pla estratègic que tenim, que té també.
.
.
, que és l'estratègia global d'Espanya del 2020, que és un punt en l'horitzó de referència, que va ser un poc el paraigües de l'acció autonòmica, plasmada també en la taula dels directors generals de Turisme, etcètera, tot això té una causa.
L'efecte és en la nostra comunitat els plans operatius, que algú ha valorat que no han tingut.
.
.
, no han segut solució de continuïtat del pla estratègic.
I jo crec que el pla estratègic té coses molt bones, bones, regulars, fallides, com tot.

I també he dir-los que la percepció que jo he tingut després d'estar en contacte amb molts actors del turisme -és el meu deure- en estos, diguem-ne, primers mesos, és que.
.
.
és que l'abús de plans.
.
.
, d'un pla estratègic que signifique.
.
.
, el segon pla estratègic és el que ve després del primer, però és l'anterior al que ve després, vull dir, el que hem de fer és complir els plans estratègics i que siguen, sobretot, el resultat d'un diagnòstic i d'una prescripció compartida, consensuada, pactada, intel·ligent, avançada i actualitzada.

Per tant, jo crec que el pla estratègic.
.
.
ja els dic que serà canviat, però, com he dit abans i no me sap mal reconéixer i reforçar esta idea.
.
.
, el millor del passat i el millor del futur.
Perquè el passat en matèria turística és un sector tan sensible: la depreciació de l'euro; el que passa en el preu del petroli; malauradament, el contingent de turistes que ens han vingut este estiu molt desgraciadament pels conflictes en la ribera mediterrània que, sens dubte, ha significat la vinguda de contingents de turistes que han vingut a recalar als nostres destins, malauradament, vull dir, la geopolítica, el que ha passat en Rússia amb el ruble, pensàvem que el turisme rus.
.
.
, que és molt important, però que ha experimentat també un canvi, una fluctuació.

Sempre passaran coses i sempre hem d'estar desperts per a tindre la versatilitat, la flexibilitat d'adaptar sobre uns principis que ja els fixe des del minuts zero: el codi ètic del turisme, la sostenibilitat, la professionalització, la qualificació i la superació d'un concepte d'abús del territori, com han dit alguns portaveus i, en definitiva, els punts que he anat plasmant abans.

Jo dir-li, perquè no vull defugir cap de respecte, evidentment, al debat parlamentari.
.
.
, començaré pel portaveu del PP, al qual guarde una admiració des de temps que hem compatit en la gestió de residus d'un territori comú, i jo els podré comprovar la seua capacitat intel·lectual, però he de dir-li que, clar, ha vingut, amb tot el meu respecte, senyor Casanova, però ha vingut amb el debat d'ahir de la diputació, amb el guió escrit, que ho ha reconegut.

Mire, jo, en este moment, precisament, la política turística.
.
.
, jo no he vullgut parlar res del passat, perquè no.
.
.
, perquè vinc a intentar construir i a mirar cap a endavant, però, precisament, el tema de les taques que deia, de la mala imatge, justament en esta setmana que estem coneguen encara el ressò d'episodis que hem viscut.

I, després, se'n va a l'aeroport.
L'aeroport.
.
.
, anem a vore, l'aeroport.
.
.
, qualsevol persona que siga crítica amb l'aeroport mereix el respecte parlamentari democràtic i plural d'entendre la crítica.

A mi algunes crítiques també m'incomoden, perquè jo crec que el sector turístic de Castelló vol l'aeroport i hem de posar-lo des de ja al servei de l'interés general.
No el pot patrimonialitzar ningú, que ha segut un gran error.
I ha d'estar al servei de l'interés general, és a dir, del sector turístic de l'economia productiva.

Mire, el que jo.
.
.
, tot això que ha dit, senyor, amb tot el meu respecte, senyor Casanova.
.
.
la caracterització dels grans preliminars de l'aeroport no l'ha feta qui té.
.
.
, humilment, qui té davant en este moment o qui està aquí en l'ús de la paraula.
Tota la premsa especialitzada, internacional en matèria econòmica de tot el món, citaria els diaris de més prestigi; el ministre Margallo, primera veu del regne d'Espanya en el món; la ministra Pastor, la de foment i aeroports, tots han segut molt més cruels que l'oposició política de Castelló en el tema de l'aeroport.
Vull dir, els episodis que hem viscut en l'aeroport ahí estan.
Ahí estan i jo crec que són part de l'imaginari col·lectiu de la interpretació que cadascú vullga fer.

Ara, una cosa és eixa, que s'haja criticat com s'ha fet l'aeroport i, l'altra, l'aeroport.
I l'aeroport, com va dir el president d'Air Berlin, no deixa de ser una porta d'entrada i de sortida.
Un aeroport no fa destí.
A mi m'interessa molt més focalitzar el tema en la necessitat que Castelló, que tenim la gran oportunitat que som nous, que som els grans desconeguts en els mercats internacionals, tenim una possibilitat competitiva, que és la connectivitat aèria, doncs que ara que arranquem i que ens hem de donar a conéixer, perquè pot ser una circumstància negativa que no ens conega ací ningú, però allò positiu -hem de fer.
.
.
, això és una fortalesa- és que podem arrancar amb un model distint.
Senyor Casanova, eixe model no és el del «green más grande de Europa», els setze camps de golf amb tots els PAI, amb els 400 milions que havia de costar Mundo Ilusión i tot allò.
Tot allò s'ha evaporat.
I no hi havia pla B.
Tenim l'aeroport per a abastir tot això.
.
.
Amb la seua lògica.
.
.
, bé, tenia la seua lògica, però eixa lògica s'ha desplomat abans de nàixer.
Abans de nàixer, perquè al final és que tampoc se va gestionar bé.

Dit això, tenim la urgència de construir un pla B per a Castelló i en això estem tots involucrats, i vosté estic segur que el primer, i de molt bona fe, com tots el que estem aquí.

Però un aeroport no fa un destí.
Un aeroport pot ajudar a determinats mercats que hem de treballar, i hem de treballar segmentadament, doncs la connectivitat aèria és important.

Mai no se crega que totes les veus crítiques han qüestionat la idoneïtat que Castelló.
.
.
, a mi em molestaria, i a vosté, i a molts que som d'allí, la idoneïtat de Castelló.
.
.
, tindre un aeroport.
El tema és com s'ha fet.
No confondre Itàlia amb la màfia, si em permeten l'expressió.
No confondre les coses, perquè al final construïm un discurs i a la millor entrem en un escenari, que jo estic veient estes setmanes, d'una confrontació absolutament innecessària i estèril.

L'aeroport.
.
.
, fixe's vosté, en este moment, per primera vegada, en el consell d'administració han entrat la Universitat Jaume I, els empresaris, la cambra de comerç, i hem donat un pas enrere la component política del sector públic -al capdavall Aerocas és sector públic- per a abastir-lo, perquè el que hem de fer és professionalitzar la direcció de l'aeroport.
Punt.

En tots els altres aspectes, senyor Casanova, agrair-li el to i agrair-li les aportacions, les d'avui i les de tota la legislatura que, venint de vosté, segur seran del tot interessants.

El senyor García ha comentat.
.
.
, ha fet una reivindicació molt plausible de l'espai rural, del patrimoni de la Valltorta que coneguem, dels atributs arqueològics, paleontològics.
En això estem, valorant, transformant recursos en productes.
Per tot això hem de fer una estratègia, la del paisatge que li comentava abans, amb les universitats, que anem a articular una.
.
.
, el pla d'espais turístics per a connectar i per a fer possible que la transversalitat i el club de productes, en definitiva, puga unir el que són els productes que tenim amb el teixit.
.
.
, i vosté reivindicava també el paper de l'empresa privada, indiscutible; l'empresa privada, des del bar de la cantonada fins a una companyia aèria del màxim nivell, tot això és sector turístic i tot això, si aporta idees que estan en la línia d'una estratègia de l'interés general, benvingudes siguen, ¿no?
, les idees d'on vinguen, sempre.

El món no el mouen les màquines, va dir Balzac, el mouen les idees, i les idees naixen d'allò públic i naixen de les persones, si vol dir d'allò privat, clar que sí.
I, en eixe sentit, qualsevol producte arqueològic, paleontològic -que els conec, que els conec, he citat Cinctorres, he citat tota la comarca, tot eixe.
.
.
, que està declarada patrimoni de la humanitat, amb els abrics naturals, formidable- ho hem de posar en valor i ho hem de posar en el mercat.
I quan dic «mercat», dic que la gent.
.
.
i els actors locals, no una multinacional que vinga a apoderar-se de.
.
.
, sinó els actors, els empresaris, els comerços, els hotels, l'allotjament rural, a aquell que se li ha desmuntat la vida perquè l'agricultura no tira, perquè la ramaderia no tira, perquè la indústria no aterra mai allí, perquè no té res més a la millor que la perspectiva del turisme per a diversificar renda.

El tema de salut.
He citat el portfolio, diguem, de molts productes.
Salut en la balneoteràpia, que també.
.
.
, bé, en la zona nostra n'hi han opcions, i la talassoteràpia, les teràpies de la mar, ¿no?
, la mediterrània.
En això, en les dos.
.
.
, moltes vegades els parle de les aigües mineromedicinals, però després està tot el vessant de la talassoteràpia, de les virtuts de l'aigua de mar, perquè la mar, les platges, pareix, són una font de riquesa que ens obriria un debat molt divers, però estic d'acord que estan molt lligades, absolutament lligades, al concepte de salut i de mediterrània.

El tema de.
.
.
, ha preguntat sobre el tema de la conselleria de turisme.
Saben vostés, no descobrisc res, no és conselleria, és una secretaria autonòmica.
I el tema de Benidorm, que és un model turístic únic, excepcional, que funciona molt bé amb la seua lògica, amb el seu model, i que hem de ubicar allí.
.
.
, allí està l'Invattur i allò serà una capitalitat, sens dubte, i un punt de referència de la investigació, de la innovació, del negoci, de l'hoteleria, però, també, que visitat d'una manera freqüent, de l'oci, de l'hostaleria, de tot; vull dir, el tema de Benidorm com a centralitat del discurs també polític -jo crec que el president es referia a això-, sens dubte, estarà present en la nostra acció quotidiana.
Gràcies per la seua aportació.

I el senyor Torres, de Podemos, ha demanat canvis estructurals i substancials.
Jo crec que en això estem, que en això estarem.
Les externalitats que ha definit, jo crec que ubicar-les, identificar-les, no caure.
.
.
, hi ha un adagio italià que diu: «Il vero modo ad andare in Paradiso, imparare la via dell'Inferno per fuggirla», vull dir, si volem anar al paradís, el millor full de ruta és saber on està l'infern, el camí de l'infern, i evitar-lo.
Sabem on està l'infern.
No cal ara recrear-mos, ni fer.
.
.
, vull dir, en les antípodes.
En les antípodes, no sé tampoc, però.
.
.
però ben diferent, deuríem de virar les coordenades de la destinació de la política turística, perquè és veritat que tot allò que.
.
.
, per exemple, jo he reivindicat les festes, les festes, les Falles, la Magdalena, els Moros i Cristians, les Fogueres.
.
.
totes.
Això.
.
.
, som únics en el món, únics, irrepetibles.
Els grans esdeveniments, a la millor, ens vam extraviar buscant-los, construint-los artificialment, van sortir com van sortit, punt, però els grans esdeveniments identitaris, la personalitat autòctona és competitiva.
Això és el que hem d'entendre i interioritzar.
Per tant, canvi de paradigma, per descomptat.

El senyor Ferri, de Compromís.
.
.
, agraïsc el to i la reflexió empírica que ha fet sobre la rendibilitat de les destinacions, de Madrid, de Catalunya, de Balears, d'Andalusia, de Canàries.
Perquè nosaltres, enguany, hem virat.
.
.
, hem millorat la rendibilitat.
La rendibilitat.
.
.
, la Comunitat Valenciana no és Benidorm, ni Costa Blanca.
La Comunitat Valenciana són també Cinctorres i aquells pobles d'allà dalt.
Vull dir, la rendibilitat ha experimentat una remuntada, hem crescut en número de turistes.
I jo no me quede mai.
.
.
, no he vingut a parlar.
.
.
, perquè, a més, seria presumptuós per part meua traure pit d'una cosa de la qual no he participat, ni he de posar-me cap medalla de res, però d'estadístiques jo, si vostés tenen la bondat d'aguantar-lo, no abusaré d'estadístiques perquè són molt interpretables.
Però sí és cert que hi ha hagut una remuntada de rendibilitat, però estem encara per davall dels principals competidors nostres.

Per tant, la idea de desestacionalitzar i de situar, diguem, la nostra estratègia, el frontispici de l'estratègia en fer rendible, en buscar el target de segmentació de mercat, intel·ligència de mercats i buscar a aquells que segur que estan disposats a vindre a consumir els nostres productes i que això genere dinàmiques econòmiques -alguns diuen turisme de qualitat, turisme de més poder adquisitiu, tot el món ho entenem-, doncs eixe és l'objectiu preferent.
I això es fa qualificant el sector, qualificant-lo, professionalitzant-lo i actuant amb les dinàmiques estratègiques que els he indicat.

Millorar la qualitat de vida, totalment d'acord.
El turisme és qualitat de vida per a la societat receptora.
El turisme és viure del turisme i viure dignament del turisme, i no experimentar una metamorfosi que te faja desaparéixer com a societat receptora en els teus trets i les teues característiques.
Eixa és l'essència també del codi ètic mundial que hem subscrit.

Per això també serà molt important recuperar, em permetran esta reflexió breu, les classes mitjanes en este país, que han sigut devastades.
Les classes mitjanes són un potencial formidable per a la dinamització del turisme que volem.
Tota classe de turisme és plausible, però hi ha molt a fer en eixe sentit.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

I crec que el portaveu del Grup Socialista ha dit alguna cosa.
.
.
ha assenyalat alguna cosa de les contradiccions que vivim i que suportem, parlant de Benidorm.
Benidorm pateix la penalització de la tipologia hotelera.
Jo sé que el senyor Arques l'anterior legislatura va presentar, i per unanimitat ho van aprovar tots els grups, la necessitat que canvie la legislació estatal per a no penalitzar en la conceptualització que és un municipi turístic.
.
.
ens trobem en el fet surrealista que Benidorm no està i no gaudeix dels avantatges de ser municipi turístic perquè la tipologia hotelera, que també empíricament està demostrat que és la que més despesa genera i més riquesa genera per pernoctació, per dir-ho així, no està, no està conceptualitzat com a municipi turístic.
Per tant, en això nosaltres també com a govern ens posicionem per a canviar eixa circumstància.

Per últim, jo crec que una reflexió en este torn, les societats competitives, els territoris turístics intel·ligents seran aquells capaços de dotar-se d'un perfil -vull insistir en este concepte durant tota la jornada-, en un perfil propi, basat en les seues singularitats i en els seus components d'excel·lència.
Per tant, volem, me parlen de model, un model dissenyat al voltant del talent, de la credibilitat i de la reputació, i no un territori mai identificat amb la decadència.

Turisme és tindre un relat, i ja no ens val qualsevol relat.
Un relat singular, qualificat, tindre un relat i que te'l compren, i que te'l compren, per dir-ho d'esta manera, i que siga seductor.
I amb això estem absolutament tots convocats.

Senyories, moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Ara, per a possibles rèpliques, tenen quatre minuts.

Senyor Torres, del Grup Parlamentari Podem.

El senyor Torres García:

Gràcies, senyor president.

Hem parlat del pla estratègic global i no m'agradaria que s'acabara sense poder comentar algunes coses.

Vosté ha dit que s'ha de recuperar el millor d'aquest pla estratègic.
Evidentment és un pla estratègic que es va fer per tots i per a tots.
Caldrà recuperar-ho.
Però m'agradaria saber si coincidim en el pitjor o, almenys, per la nostra part, ressaltar aquelles coses que per a nosaltres fan necessari que d'aquest pla faça una revisió, tinga una revisió en profunditat.
Li fique tres exemples.

El primer seria el programa de turisme global, que fa referència al foment dels grans esdeveniments i projectes.
Crec que ja s'ha parlat prou dels grans esdeveniments i projectes i de la política fallida que ha tingut el Partit Popular en aquests esdeveniments i tot el balafiament que hem sofert el poble valencià.

El programa «Destins creatius», un programa que el basava en gran part amb el potencial de la Ciutat de la Llum.
Un pla estratègic que es va fer en el 2010, quan en el 2010 ja teníem la denúncia feta per la Comissió Europea per l'ús incorrecte del finançament d'ajudes en la Ciutat de la Llum, i que ja sabíem que segurament les hauríem de tornar i que al final suposarà que haurem de tornar 264 milions i amb tota la situació que ens va comentar l'altre dia en la comissió d'economia i hisenda.

I l'altre és el programa d'experiències úniques, que és un programa d'experiències, que pareix ser que les experiències úniques, que últimament vénen molts turistes a veure, és un circuit de fórmula 1 urbà inexistent, unes instal·lacions abandonades de la Copa de l'America, un trencadís que es cau en el Palau de les Arts.
O siga, unes experiències realment úniques que representen i que mostren una imatge de marca del poble valencià, que ha instaurat el Partit Popular, que és la marca de la corrupció i del balafiament.

Senyor Colomer, considerem que és necessària una nova planificació estratègica i una nova planificació turística que, com vosté ha dit, ha de tindre també un àmbit remarcat a nivell comarcal i metropolità.
Per la seua exposició hem vist que està en eixe camí, per tant, el felicitem i tindrà el nostre recolzament.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Pel Grup Parlamentari Popular, el senyor Casanova té la paraula per quatre minuts.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí.
Moltes gràcies, president.

Bé, jo no voldria deixar de comentar una frase que li dia precisament en un descans al president, també alcalde.
Ací som molts els que hem sigut alcaldes, i tal vegada això mos dóna una manera de vore les coses que és important, i és.
.
.
Jo sempre he dit, en els anys que he estat d'alcalde, que ser alcalde és una carrera de relleus.
Quan aplegues agarres el testimoni que te deixen i tu tractes de continuar i donar-lo en millors condicions al següent que entra d'alcalde, independentment del partit.
I això m'ho crec, això m'ho crec.

Per tant, el pla estratègic, senyor Colomer, li agraïsc que la seua valoració siga la d'una persona com jo, que aterra per primera vegada en estos temes, vist des del meu poc o molt coneixement del que ha sigut la meua vida, no sols d'alcalde, sinó la vida professional, trobe que és un bon pla estratègic.

Que és evident que n'hi han coses que no s'han fet?
Clar que sí.
Que és evident que eixe pla estratègic vosté ha dit molt bé que té coses bones, té coses no tan bones, i té coses que no s'han fet i té coses millorables.
I jo li diria alguna cosa més: i té la necessitat de ser actualitzat, perquè un pla estratègic, jo això no ho compartisc, no és una foto fixa; un pla estratègic és un document viu que s'actualitza perquè la vida efectivament va canviant, en este cas en el turisme, canvia l'entorn, canvien les circumstàncies, canvien els gustos, està internet, que abans no estava com ara, etcètera, etcètera.

Per tant, estic d'acord que eixe pla estratègic deu ser eixe punt de partida, entre altres coses perquè eixe pla estratègic també va ser fet entre tots, i això no ho hem de perdre, i vosté és una cosa que ha ressenyat moltes vegades en la seua exposició, cosa que estic absolutament convençut i compartisc.

Quant al tema de les estadístiques que ací s'han dit, jo en els números i en les estadístiques, atenció, eh?
, els números, perquè no és el mateix comparar Madrid i comparar la Comunitat Valenciana.
Madrid té una sèrie de turisme diríem de tipus comercial, industrial, de grans empreses, empresarial, que això segur que distorsiona.
Per tant, els números.
.
.

El que està clar és que tenim una gran oportunitat de continuar fent de la nostra comunitat un espai, diríem, apetitós per a qualsevol que vullga un turisme de qualitat.
I en eixa línia crec que estem tots.

I acabaré simplement dient una cosa sobre el tema de l'aeroport.
I si dic una cosa és per aclarir.
Jo crec, i li llegiré altra vegada, no sé si tal vegada he pogut ficar una frase que no la tinga escrita, el que tinc escrit és que li demane que en el cas de l'aeroport canviem tots, i he emfatitzat «tots» el pas, que el potenciem i que el prestigiem, perquè és la porta d'entrada, com vosté ha dit, a un altre turisme, a eixe turisme de més qualitat, a eixe turisme estranger, eixe turisme que internacionalitza també una part important de la Comunitat Valenciana.

I ahí voldria quedar-me.
És evident que les coses se n'han fet de bé i se n'han fet de mal.
I no m'agrada allò del y tu más, és a dir, tocaria que jo li diguera i el Castor i les dessaladores.
.
.
Mire, no ho vaig a dir.
Cadascú.
.
.
, les coses s'han fet i tenen unes històries, i ahí estan, que cadascú les haurà de jutjar.
Però el que és evident és que l'aeroport és una estructura que vosté mateixa, i li ho agraïsc moltíssim que ho haja dit tan contundentment, necessària per a la província de Castelló.
I com dia el company de Ciutadans, la tenim, posem-la en valor perquè és una bona porta per a potenciar el turisme eixe que tots volem per a la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Casanova.

Té la paraula per a replicar el senyor Colomer.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Senyories, gràcies per les seues matisacions i intervencions.

Ha dit el senyor Torres, sobre la pregunta d'elements de l'anterior pla estratègic, que he de dir que l'hem xequeat, que l'hem valorat i que sabem l'abast que ha tingut, sabem la repercussió, l'acomodament real que ha tingut en les lleis successives de pressupostos, el grau d'execució en màrqueting, en productes, en tot.
I com tot en la vida, com tot en la vida, és manifestament millorable, però vosté mateixa ha dit una cosa que.
.
.
, vull dir, qualsevol pla és dinàmic, el mon canvia i estem ahí, estem ahí per tal de fer-lo d'una altra manera.
I connecte amb el que dia el senyor Torres.

És a dir, els grans esdeveniments, tal com s'han entés, no estan ni en el nostre propòsit de govern, ni en el nostre compromís de govern, ni en la nostra voluntat, ni en els nostres objectius, ni en les línies.
Allò que s'ha conegut, conforme s'ha conegut, los grandes eventos, no forma part del nostre temps, de la nostra agenda ni de la nostra ocupació, per a res.

La idea de creativitat, dels plans creatius.
Doncs els plans creatius, la creativitat és fer possible que el talent històric de l'arquitectura de la pedra en sec de la seua terra, del seu territori, de la seua comarca, doncs siga reformulat d'una manera intel·ligent, construït com a producte reconceptualitzat i buscant el segment de mercat que està disposat a degustar eixe producte, a vindre en la tardor, en l'hivern i a generar en l'allotjament rural, en l'economia rural, protagonitzada pels actors autòctons dels pobles que es van despoblant, que vegen un revulsiu, una esperança i una manera de quedar-se i d'arrelar en el territori que l'ha vist nàixer.

El turisme és tan virtuós si l'enfoquem bé que aprofita per a això.
El turisme té a vore en l'economia, en la societat, en la nostra identitat, en la manera d'entendre-mos com a valencians, en una societat oberta, en la vertebració del territori, en la remuntada reputacional que sí o sí hem de fer com a territori, i com a societat i com a institucions.

Per tant, tot allò de lo que son las grandes experiencias, doncs l'experiència és el gòtic de Morella, és la Valltorta, és la platja, és la platja ben equipada, són els serveis de qualitat, és el somriure.
Un dels millors eslògans que hem tingut mai en la vida és: «I amb un somriure».
Amb un somriure vull identificar allò de la qualificació professional i de l'actitud de voler ser i a molt honra una societat d'amfitrions.
Tot això cotitza en la borsa de la vida -ho he dit abans- i en la borsa de l'economia real, i això ens mobilitzarà.

Canvi sí o sí, evolució, revolució.
El turisme està ahí, és el codi del nostre temps.
Anem modulant, però estos són els verbs que hem de conjugar: canviar, revolucionar, revolucionar les coses que no van bé.
És el codi del nostre temps.
Perquè a més, crec que ho he dit abans, estem en un sector on quan ja t'has aprés les respostes t'han canviat per darrere les preguntes en un món global, d'una manera ferotge, competitiu i agressivament competitiu.

Jo no vull fer de la política turística.
.
.
, al contrari, crec que has de vindre amb voluntat de casc blau, vull dir, no de confrontació, sinó d'idees, d'escoltar, de construir.

He parlat de canvi de paradigma, i acabe en este exemple, l'exemple de la cuina, que tant té a vore amb la gastronomia, en un producte, en el paisatge, en el territori, en l'essència.
Vosté crec, senyor Torres, que ha parlat que la dieta mediterrània no és sols la taula, sinó que és.
.
.
és slow cities, per exemple, hi ha moltes històries que hem d'activar d'una manera transversal en totes les conselleries i en tota l'arquitectura institucional perquè això és mediterrani, eixe és el fet diferencial, el plus, el valor afegit que li aportem a l'experiència turística.
Mediterrani en vena.
Mediterrani en estat pur.
Si tu me preguntes: quin model turístic vols?
El singular, el teu, l'autòcton, mediterraneïtat en estat pur, en vena.

I això ho he intentat explicar.
Tot el que he dit respon a eixe input, paraigües, per dir-ho així.

L'exemple de la cuina.
Canvi de mentalitat.
El dia que Ferran Adrià va obrir els seus fogons i explica i comparteix els seus trucs de cuina i deixa de ser una cosa tancada, secreta, el procés d'intel·ligència col·lectiva que es desencadena és incommensurable, és forçar la creativitat, és canviar les cartes en els restaurants.

Necessitem conrear el canvi de mentalitat, el canvi de cultura col·laborativa, oberta, real.
I a més sí o sí creixerem tots en eixa manera d'entendre el sector.
Innovació híbrida, que deia Ferran Adrià.
S'assentava amb matemàtics, amb dissenyadors, amb químics, feia un grup de treball multidisciplinar i sortia la creativitat, l'avantguarda.
L'avantguarda que tira de l'economia, perquè si fóra una avantguarda acadèmica i punt, sent fabulosa i magnífica, l'esfera acadèmica.
.
.
Però quan tira de l'economia i genera riquesa i ocupació, això estem ja parlant d'indústria turística, que és la que busquem, no?
, la innovació híbrida.

En un altre paradigma -acabe-.
.
.
senyor Torres, canvie de paradigma.
El que jo dic, la cultura de l'esforç, del talent, de la professionalització, de la creativitat, perquè l'altre era quan tu compres per 3 i vens per 3.
000, en eixe camí… vull dir, quin talent has generat?
Què has fabricat?
Quina classe d'empresa i d'ocupació has fet?
Què has fet pel teu país?
Què has fet per la teua societat?

Per tant, canvi de paradigma.
I reconeguem col·lectivament que el turisme és part de la resposta, part de la solució que volem, podem i devem viure del turisme i viure molt dignament.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer, per les seues explicacions.
I a les seues senyories pel to emprat en tota la reunió.

S'alça la reunió.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 14 minuts)