Ind%C3%BAstria%709950.05.13%20macro.html





Comissió d'Indústria, Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 13 de maig de 2014.
Comença la reunió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor César Sánchez Pérez.
Reunió número 8.

El senyor vicepresident:

Muy buenas tardes, vamos a dar comienzo a esta comisión de industria convocada para el día de hoy a las cuatro y media de la tarde.

En primer lugar, le pido al secretario de la comisión que, por favor, pase lista y compruebe que hay quórum para continuar.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, secretario.

Antes de iniciar el punto número 1 que hay en el orden del día, lectura y aprobación del acta de la reunión anterior, vamos a proceder, si les parece, a alterar el orden del día y a incluir un punto, que es la elección de nuevo presidente de esta comisión, habida cuenta que, como bien sabéis, quien ostentaba la presidencia hasta este.
.
.
, hasta esta comisión, ha dejado de ser diputado, y procede elegir un nuevo presidente.

Si les parece, vamos a votar la inclusión de este punto dentro del orden del día.
¿Votos a favor del punto?
Unanimidad, muchas gracias.

Elecció del president o presidenta de la comissió

El senyor vicepresident:

Letrado, procedemos.
.
.
(Veus) Vamos a repartir las papeletas y el señor secretario de la comisión va a proceder a la lectura de los miembros de la misma para que se acerquen y puedan ejercer su derecho a voto.
(Veus)

¿Todos los miembros de la comisión tienen ya la papeleta y han podido (inoïble) .
.
.
su candidato?

El secretario de la comisión va a proceder a llamarles para que puedan ejercer su derecho a voto.

(El secretari crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

Muy bien, vamos a proceder a la lectura y el recuento de los votos.
.
.
Este es el disputado voto del señor Sánchez, porque es mío.
(Rient)

(El vicepresident fa l'escrutini)

Queda proclamado Alfredo Castelló presidente de la comisión de industria.
Y yo, en la tarea que he tenido que desarrollar durante algunas comisiones como suplente del presidente de la comisión, agradeceros el orden que se ha mantenido en la comisión durante todo este tiempo y el comportamiento de todos los miembros de la comisión y le deseo toda la suerte del mundo en adelante a Alfredo Castelló como nuevo presidente de la comisión de industria, a quien pido por favor que tome posesión.
(Veus)

(Ocupa la presidència el president, senyor Alfredo Cesáreo Castelló Sáez)

El senyor president:

Buenas tardes.

Por lo que dice mi compañera Maite, alguien que está acostumbrado a gobernar en minoría, no tener votos en contra es algo que le llega al corazón, es algo muy importante, porque te permite tirar hacia delante, ¿no?

Igual que ha dicho César, estoy muy orgulloso me hayáis elegido para esto, y como también se dice en estos casos, intentaré ser el presidente de todos y tratar a todos de la misma forma como creo que es mi obligación.
Así que, muchas gracias.

Y continuamos la comisión con la toma en consideración de la proposición no de ley.
.
.
Ah, sí, el acta, perdón.
¿Estáis todos de acuerdo con el acta?
, ¿no hay ninguna cuestión?
, ¿se aprueba?
Se aprueba.

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un mapa de les instal·lacions que contenen amiant, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 73.
393, BOC número 222)

El senyor president:

Pasamos, pues, al punto 2, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración de un mapa de instalaciones que contienen amianto, presentada por el Grupo Parlamentario Izquierda Unida.
Por parte de Izquierda Unida, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, la proposició no de llei tracta d'un tema que és un tema.
.
.
, des del nostre punt de vista, important, important sobretot per a la salut de les persones i, en particular, de determinats col·lectius encara més.
Es tracta del problema que genera l'amiant, també conegut com a asbest, que és un material que té unes propietats específiques, ¿eh?
, que es troba en una sèrie de minerals, ¿val?
, i que té unes propietats específiques que el fan especialment apte per a resistir determinades condicions que suposen elevades temperatures, ¿val?
I, a més, no sols per eixa condició, sinó, a més, per la facilitat que té en el seu processament, ja que es tracta.
.
.
, o els minerals d'asbest tenen unes fibres llargues que servixen o que permeten separar-les amb facilitat i, per tant, utilitzar-les de forma flexible per a combinar-les, a soles o amb altres materials, i, insistixc, fer molts productes que tenen, sobretot, propietats aïllants de la calor, ¿eh?
, productes de construcció, com teules, com rajoles, com productes d'algun tipus de ciment, productes de fricció, com moltes qüestions que tenen a vore amb el mateix automòbil, com l'embragament, els frens o la transmissió, i algun tipus de materials tèxtils termoresistents i també envasos i altres qüestions, ¿val?

Este producte, per les característiques que té, sobretot quan les fibres són molt menudetes, hi ha molt de risc a respirar-les, ¿eh?
, que passen a formar part del cos a través de la respiració, i aleshores, segons les seues dimensions, generen tota una sèrie de problemes per a la salut, des de simples ferides que després són complicades de tractar, fins a problemes més greus com són el càncer, ¿val?
De fet, hi ha algun tipus de càncer que pràcticament es deu quasi en exclusiva a l'amiant, com és el mesotelioma pleural, que es calcula que el 75% de gent que el patix es deu a exposicions sobretot des del punt de vista laboral, i alguns altres càncers més genèrics, com el càncer de pulmó, pot ser més freqüent en treballadors sobretot que s'exposen a treball amb amiant, fins a set vegades més, ¿eh?
, que la població en general.
I si eixos treballadors, a més, són fumadors, la seua taxa pot superar.
.
.
, o pot superar dotze vegades la de la mitjana de la població.

Bé, es calcula que en els pròxims anys moltíssima gent pot morir, i jo he llegit des de 500.
000 que es posa en la proposició no de llei fins a 250.
000, i en Espanya es calcula que aproximadament unes cinc-centes morts per mesotelioma anuals i mil per càncer de pulmó es deuen precisament als problemes que tenen la gent que treballa amb l'amiant, ¿val?
En general, l'exposició ambiental pot tindre problemes, però són sobretot els treballadors els que tenen més problemes i, especialment, aquells treballadors que es dediquen a les operacions de demolició d'edificis, de reparació de canonades, de substitució d'aparells de calefacció, en què, fins i tot complint totes les mesures preventives obligatòries que ja estan acreditades per tota una sèrie de disposicions de caràcter legal, inclús en aquest cas, insistixc, tenen un risc molt elevat per a poder tindre o poder contraure aquestes malalties, ¿no?

Per eixa raó, la tasca de serveis a empreses especialitzades i acreditades i els treballadors tenen de ser molt conscients del risc que corren quan tenen açò.
Es calcula fins i tot que en els familiars dels treballadors que es dediquen a aquestes tasques també n'hi ha una elevada predisposició a adquirir aquestes malalties.
Per exemple, s'han donat molts casos de càncer en dones que.
.
.
, a les quals l'amiant els arribava a través de la roba, del treball de la seua parella, ¿no?
Per tant, això és un greu problema, i és un greu problema també quan es fan tot este tipus d'operacions, el fet que es pot dispersar una gran quantitat d'amiant en el medi ambient, sobretot en la demolició d'edificis.

Per totes eixes raons, és especialment important que es conega quins edificis tenen amiant i quins no, perquè a l'hora de prendre mesures quan es tracta d'una reparació d'un edifici o, sobretot, en el cas d'una demolició, que és quan el perill és més alt, lògicament, disposar d'un centre adequat dels edificis faria que les tasques de demolició o de reparació foren més segures per als treballadors i, de retruc, a més, milloraria de forma molt notable el medi ambient i la salut de les persones que viuen en les àrees en què es troben aquestos edificis que estan.
.
.
, que són objecte de demolicions o de reparacions.

Cal tindre en compte, i amb això ja acabe, que el càncer pot no aparéixer immediatament.
És a dir, no és que es tombe una fàbrica que tenia la teulada d'uralita, que és un dels materials que més asbest contenen, i que als sis mesos, dos anys, comencen a aparéixer casos de càncer, sinó que, de vegades, el desenvolupament d'estes malalties pot ser molt elevat en temps.
Es calcula que la mitjana està entre quinze.
.
.
, no menys de quinze anys és molt rar, i fins a sixanta anys després es pot manifestar un càncer produït per l'exposició a l'asbest, i, per tant, això fa que encara siga més important disposar d'eixe cens d'edificacions per a, insistixc, millorar la seguretat dels treballadors, particularment els que es dediquen a reparació i demolició i, en general, de les persones que viuen en l'entorn d'aquestos edificis que poden ser objecte d'este tipus d'operacions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Torró.

(Remors) Le daba la palabra al señor Ferri, pero si quería una cuestión de orden, señor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

El Grup Popular volguera, a l'empar del que establix l'article 162.
3, presentar una proposta de resolució alternativa a la que proposa en este cas el grup proponent, en el sentit que vaig a llegir ara mateix.

Substituir el text de la proposta de resolució pel següent: «1.
Les Corts insten el Consell a l'elaboració d'un llistat d'instal·lacions propietat del govern valencià que continguen amiant amb la finalitat de garantir la idoneïtat de les tasques d'eliminació d'este producte, la protecció dels treballadors i treballadores i la gestió adequada dels mencionats residus.

»2.
Les Corts insten el Consell a la firma d'un conveni amb la Federació Valenciana de Municipis i Províncies amb la finalitat d'obtindre un llistat de les instal·lacions que en cada municipi continguen este producte.

»3.
Les Corts insten el Consell a dirigir-se al Govern d'Espanya per a que elabore un llistat d'aquelles instal·lacions que siguen propietat de l'estat i continguen el mencionat material.

»4.
Les Corts insten el Consell a que, una vegada recopilada esta informació, es procedisca a l'elaboració d'un mapa de les instal·lacions en tota la comunitat que continguen amiant.
Este mapa vindrà acompanyat d'una campanya informativa dirigida als treballadors especialitzats.
»

I, amb independència d'esta proposta que ja hem firmat tots els grups amb la finalitat que siga assolida per tots i firmada conjuntament per tots els portaveus, no volguera deixar d'aprofitar l'ocasió per a posar de manifest que en la Comunitat Valenciana s'han fet ja coses relacionades amb la protecció de la salut de les persones que han tingut contacte amb este material.

I, concretament, en 2001 es va posar en marxa el Pla valencià per a la vigilància sociolaboral de l'amiant, que va incloure la vigilància ocupacional i postocupacional.
I que l'última, que feia la Conselleria de Sanitat en 2002, la Direcció General de Salut Pública, d'establir un programa de vigilància dels treballadors exposats a l'amiant.
Actualment la conselleria té en vigilància postocupacional 3.
100 treballadors que per raó de la seua dedicació han estat exposats a risc de contraure alguna d'estes malalties que produeix l'amiant.

És important també assenyalar que el programa autonòmic va servir de model per a que en 2003 s'elaborara un Pla nacional de vigilància en la salut per a estos treballadors.
També assenyalar que en 2006 el Ple del Congrés dels Diputats aprovà una moció que instava a prendre unes mesures globals, socials, laborals i administratives per a pal·liar la situació d'estos treballadors que estan afectats per estes malalties i de les seues famílies.

I, per últim, també és important que quede de manifest que en 2011 es firmà el primer acord de col·laboració entre l'INSS i La Generalitat, a través de la Conselleria de Sanitat, sobre actuacions conjuntes en relació amb els treballadors afectats per estes patologies.

És important, com deia, totes les coses que s'han fet, és important que se seguisca treballant en este sentit per tal de donar-los si no una solució, perquè la solució és difícil, perquè com ha comentat el portaveu d'Esquerra Unida són malalties que són cròniques i que moltes d'elles no tenen una solució definitiva.
Però és important que es continue treballant en esta direcció per tal de donar assistència a estos treballadors i a les seues famílies.

I, per altra part, bé, com els proposem esta proposta alternativa que, com se pot observar, manifesta la predisposició del Grup Popular a que, efectivament, s'elabore eixe mapa en totes les instal·lacions públiques i en les instal·lacions privades per tal de detectar on estan eixes instal·lacions i per tal que eixos treballs de gestió sanitària, laboral i administrativa es puguen desenrotllar tenint localitzats abans els llocs on s'han pogut produir eixos contagis d'estes malalties per tindre ubicades estes instal·lacions que contenen este material.

Per tant, el nostre grup seria favorable a què açò es produïra.
I, per tant, per això fem esta proposta que considerem que possiblement és més global i que abasta alguns aspectes que és probable que en la proposta originària no recopilaren.
Per tant, els agrairia que si mos posàrem d'acord la trauríem per unanimitat.

Res més.

El senyor president:

Gracias, señor Betoret.

Señor Torró, respecto a la propuesta alternativa.

El senyor Torró Gil:

Hem transaccionat un text que a mi em sembla adequat.
Jo no diria que és més global sinó que en tot cas seria més concreta.
M'agrada la proposta, tal com ha quedat finalment per part de la proposta que fa el Partit Popular, que almenys les instal·lacions públiques hi ha un compromís immediat de posar en marxa la catalogació de les seues instal·lacions en el sentit de tindre una idea clara de quines són les que tenen amiant, que són de titularitat pública.

I l'única qüestió que podia estar qüestionada, que era el quart punt en el que es parlava només del mapa d'instal·lacions públiques, es queda com un mapa d'instal·lacions generals.
I, per tant, en eixe sentit, entenem que es complix l'esperit del que nosaltres plantejàvem de forma plena i no tenim cap inconvenient en acceptar-la.

Només apuntar unes coses per a que s'entenga la importància de que el mapa siga general i que no es limite als edificis públics.
En primer lloc, perquè els edificis públics no són els que més problemes generen en termes generals i també normalment dels que se sap més coses, perquè tenen un historial administratiu darrere important, inclús en qüestions de reformes és fàcil saber el que s'ha fet en un edifici públic i quin tipus d'obres i quin tipus de material s'empra, sinó que els que generen més problemes són precisament els edificis privats, que són en els que realment una brigada de demolició o unes persones que se dediquen a substituir uns aparells de calefacció poden trobar-se amb la sorpresa desagradable que quan estan operant resulta que allí hi ha coses amb amiant.

I vaig a dir algunes qüestions per a que s'entenga en el que és.
.
.
-és molt breu- que és la legislació, perquè es facen una idea de quina és la perillositat que té.

L'exposició diària que es considera com a tolerable només és de 0,1 fibres per centímetre cúbic mesurades com una mitjana ponderada en el temps de huit hores.
És a dir, durant huit hores només 0,1 fibres.
Se suposa que en 80 hores només una petita fibra d'este pot entrar dins del cos d'una persona per a evitar el risc que suposa el contraure i al final desenvolupar un càncer.

S'han de fer procediments que no produïsquen fibres d'amiant i a més, sobretot, si no resulta o si no és possible evitar això, sobretot que no hi haja dispersió de fibres d'amiant en l'aire.
Això és molt important, especialment en els treballs de demolició.
Durant molt de temps han estat tombant-se cases amb teulades d'uralita, perquè durant molt de temps va ser un material emprat molt habitualment per les seues característiques de facilitat de col·locació i de capacitat d'aïllament, i el que es feia és que al trencar-se això el que es feia és dispersar una gran quantitat.
I ahí ja no sols són els treballadors els qui estan exposats sinó tota la població d'al voltant.

I, per tant, són qüestions tan importants i el tractament de les fibres produïdes s'ha de procurar emmagatzemar-se i transportar-se en llocs adequats.
En definitiva, és un tema molt delicat i m'alegre molt que en una qüestió com esta puguem posar-nos tots d'acord, perquè és una mesura que a mitjà termini pot començar a tindre efectes positius sobre la salut dels valencians i les valencianes.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Des de Compromís ja avancem que donarem suport a la proposta transaccionada pel Partit Popular i Esquerra Unida, perquè considerem que és un pas endavant en el desmantellament dels edificis i les instal·lacions que contenen l'amiant, el fibrociment o la uralita, com se li pot dir també.
I sobretot per molts dels arguments que ha exposat el senyor Torró.
I és que aquest és un material molt perillós que s'utilitzava sobretot en usos industrials a finals dels anys huitanta.
I que, malgrat que ja es coneixien les greus afeccions que suposava a la salut aquest material, no va ser fins l'any 2001 que l'estat va prohibir el seu ús i la seua comercialització.

Segons l'Organització Mundial de la Salut, l'exposició a l'amiant ha deixat 125 milions de persones afectades en el món i 107.
000 defuncions.
Per tant, com no podia ser d'altra manera, donarem suport a aquesta proposició d'Esquerra Unida.

El nostre company Juan Ponce també va presentar una iniciativa en el mateix sentit, demanant un inventari dels edificis que encara tenien amiant, com a pas previ per a consignar una dotació pressupostària necessària per a la retirada de totes les instal·lacions que continguen aquest perillós material de construcció.
Aquest podíem considerar que és el pas previ i també va acompanyat de mesures, com un campanya informativa dirigida a treballadors.
Per tant, està en la mateixa direcció que el que proposàvem des de Compromís.

De tota manera, sí que m'agradaria destacar que a través del nostre portal volem saber si cal fer alguna pregunta a la conselleria d'educació, preguntant per quines mesures havia impulsat el Consell per a retirar les cobertes d'amiant dels centres educatius de La Generalitat i quantes cobertes quedaven per retirar.
A la qual la conselleria ens va respondre una resposta que no comptava ni amb dades, ni cap informació sobre eixes mesures.
Bàsicament es limitava a dir que s'estaven prenent les mesures oportunes, però no contestava quines eren eixes mesures oportunes i quants edificis encara comptaven amb cobertes d'amiant.

I, precisament, a la ciutat de València, on ens trobem, tenim alguns dels casos més sagnants.
I un d'ells és el del col·legi públic Lluís Guarner, on hi ha un sostre d'uralita en el pati, que està molt deteriorat a més, i fins a la data s'ha fet cas omís a les peticions dels pares per a que retire aquesta perillosa instal·lació.

I, banda de tot el que he comentat, ens trobem amb dos agreujants, uns agreujants per la crisi econòmica, que són la situació financera de l'administració, que no posa els diners necessaris per retirar i tractar la problemàtica, i l'abandonament de naus, naus industrials que, com he dit, a finals dels anys huitanta comptaven quasi totes elles amb instal·lacions d'aquest material.

Per tot això, creguem des de Compromís, i per això donarem suport, que cal posar en marxa este mapa del qual es parla en la proposició i sobretot fer una política decidida per avançar en evitar els riscos que comporten estes instal·lacions.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Ferri.

Por parte del Grupo Socialista, señor Toledo.

El senyor Toledo Lobo:

Nosotros también vamos a dar soporte a esta PNL, a la proposición propuesta por el Partido Popular.
Entendemos que esta PNL ha afrontado un problema real, como es el prevenir problemas de salud por efecto del amianto, cuyos efectos nocivos están altamente contrastados desde hace muchos años.

De hecho, en España está prohibido desde 2001 el amianto, pero con un atenuante que dice «hasta su eliminación o fin de su vida útil».
Con lo cual todos los que no se eliminan, todas las instalaciones que no lo eliminan o cuya vida útil no ha acabado, pues siguen estando ahí.

Y, por lo tanto, hay un problema latente, una bomba de relojería que está extendida por todo el territorio español y en particular por todo el de la Comunidad Valenciana.
Además en la Comunidad Valenciana tuvimos dos fábricas que utilizaban amianto, una en San Vicente, en Alicante, y otra en Quart de Poblet, si bien es cierto que cesó su actividad en 1984, ya hace muchos años.

El tema ya es antiguo.
Hay países que no solo lo prohibieron sino que han establecido un plan para eliminarlo y para almacenarlo en sitio seguro.
Nosotros no hemos llegado a ese nivel y supongo que con el tiempo llegaremos, porque sería deseable el eliminarlo y el saber que se almacena en un sitio seguro.

Quizás con la demolición del edificio Berlaymont, el que era la sede de la Comisión Europea, en la rue de Loi, en 1991, se dio yo creo que una extensión del problema por toda Europa que fue muy loable, porque era un tema silenciado, un tema que se sabía en círculos científicos, pero que no se había llegado a la opinión pública a ver la envergadura que tenía.
Y el que este edificio, que era la sede de la comunidad, precisamente se tuviera que derribar por amianto, creo que fue un elemento que marcó un antes y un después.

El amianto, yo quisiera leer un párrafo simplemente de un informe que hicieron sobre el amianto en España, estado de la cuestión, Ángel Cárcoba, Francisco Báez y Paco Puche.
Dice… Habla del amianto.
Dice: «Es eterno: dura más que cualquier sustancia atómica en desintegración.
Es letal: lo mismo que muchos elementos radioactivos.
Es invisible, incoloro, inodoro e insípido: igual que las radiaciones alfa.
Es ubicuo y, por su tamaño y liviandad, puede quedar suspendido en el aire o en el agua y trasladarse aleatoriamente de acá para allá.
Iba de mineral milagroso, como la energía nuclear, y ha acabado en enemigo público número uno y, a pesar de todo, es un gran desconocido.
» Bueno, establece un montón de elementos de estudio de cómo está en España.

Por tanto, yo creo que, efectivamente, el tener el mapa éste es absolutamente necesario y que permita con el tiempo, pues cuando llegue el momento de establecer políticas para su eliminación o para seguimiento de lo que se hace allí, seguirlo.

He de matizar que habla de instalaciones, no sólo de edificios, porque es cierto que está en edificios, incluso en edificios como colegios, como hospitales, que son especialmente sensibles para temas de salud, pero también es cierto que está en algo tan usual como depósitos de agua por cualquier municipio de la Comunidad Valenciana, ¿no?
, y eso es preocupante.
Hay muchos depósitos de agua.
Yo, este mismo fin de semana, en un municipio que precisamente presumía de sus aguas puras, pues, el que me lo estaba diciendo en su casa tenía un depósito de uralita, con amianto.
Y le dije: «Mire, el agua es muy pura, pero la estás almacenando en un depósito que tiene amianto.
» No lo sabía, no lo sabía.

Bueno, pues, efectivamente, creo que además hace falta un elemento de concienciación de la gente.
Porque, seguramente, si muchos lo supieran, pues, esos depósitos ellos mismos los intentarían cambiar en cuanto pudieran, ¿no?
Y, por lo tanto, el que contribuyamos a darle esa difusión me parece más que necesario.

Gracias.

El senyor president:

Muy bien, Toledo, muchas gracias.

Bueno, pues, como ya tenemos la propuesta alternativa firmada por todos los grupos y todo el mundo se ha manifestado, pasamos a votación, si les parece a los señores diputados.
¿Votos a favor de la propuesta?
Se aprueba por unanimidad.
Muchas gracias.

Proposició no de llei sobre la sol·licitud al govern de l'estat perquè no retire a FACUA la condició d'associació de consumidors i usuaris, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
057, BOC número 219)

El senyor president:

Pasamos al punto 3, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la solicitud al gobierno del estado para que no retire a FACUA la condición de asociación de consumidores y usuarios, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Señor Ferri, tiene usted la palabra.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, defense ara una proposta sobre un tema molt concret, però que, realment, simbolitza molt la manera d'actuar i de fer del Partit Popular.
Es tracta d'una iniciativa sobre un episodi que va tindre lloc en l'estiu de 2012.
Sí, estem parlant de fa dos anys, però aquesta proposició s'ha anat registrant en diverses ocasions i, finalment, s'ha pogut tractar en aquesta ocasió.

Com saben, FACUA és una organització amb vora cent mil associats i associades que realitza nombroses accions en defensa dels consumidors i consumidores i usuaris.
¿I què va fer el govern en juliol de 2012?
Va enviar un ofici amb frases com les que els vaig a llegir, perquè no tenen desperdici, i m'agradaria que tots i totes coneguérem.

Deia així: «Este organismo viene observando en la página web, dentro del epígrafe “campañas de consumo”, que habitualmente realiza esa organización y actuaciones en medios de comunicación que sobrepasan los fines que definen a ese tipo de asociaciones, acercándose más a otro tipo de organizaciones sociales.

»A esta situación, se solicitó a la abogacía del estado informe sobre el posible exceso de la actividad, con la siguiente conclusión: las campañas emprendidas por FACUA en la lucha contra los recortes no guardan relación directa con los fines que han de perseguir las asociaciones de consumidores.

»Ante las campañas puestas en marcha para promover un recurso de inconstitucionalidad contra las normas estatales dirigidas a la racionalización del gasto público, se hace necesario incoar de oficio un expediente contradictorio dirigido a determinar y comprobar el posible incumplimiento por parte de FACUA de los preceptos, requiriendo a la interesada que cese en tales actuaciones y persistir en tales campañas, dando curso a la instrucción del procedimiento, concluir mediante resolución de exclusión del Reacu -és a dir, del registre d'associacions de consumidors.

»Por último, este organismo ha observado que en la página web de esta organización, dentro del apartado de “últimas acciones”, se incluye una campaña llamando a la huelga del consumo.
»

És a dir, el govern va amenaçar per escrit i de forma oficial retirar la condició d'associació de consumidors i usuaris si en quinze dies no retirava unes campanyes que anaven, precisament, en defensa dels consumidors i usuaris.
Sí, les retallades del govern també atempten contra els consumidors i usuaris, perquè els serveis públics també són consumidors i usuaris.

Crida molt l'atenció que el govern del Partit Popular s'estiga ocupant d'estes coses i no d'altres, de censurar el contingut d'una web com la de FACUA i no estiga preocupat per defensar els drets dels consumidors davant els poderosos.
I els ficaré un exemple, per exemple, davant les elèctriques.
¿Per què no s'ocupa el govern de l'estat, el govern espanyol, de defensar els consumidors i usuaris i no d'atacar-los?
El problema pot ser que els polítics dels grans partits -que no estan en FACUA- estan en les grans multinacionals.

Si el que passa és que al govern de l'estat li molesten les queixes sobre les retallades, ho té molt fàcil: no fer retallades que ataquen els més febles i els consumidors i usuaris dels serveis públics.
Però la llibertat d'expressió ha de ser intocable.

Per això, en esta proposició demanem que des del Consell s'inste el govern de l'estat a garantir que FACUA continuarà tenint la condició d'associació de consumidors i usuaris.
I no som els únics, cinquanta mil persones van signar una petició perquè el govern retirara l'escrit i garantira el respecte als drets d'aquesta associació.

Com deia, això va ser en l'any 2012.
I algú es podrà preguntar per què tractem un tema de 2012 hui, un dia de 2014.
Però és que açò també simbolitza molt la forma de treballar d'aquestes Corts.
I és que ací tinc els registres d'entrada; vam registrar la proposició en octubre de 2012, en febrer de 2013, en gener de 2013, en setembre de 2013 i, una vegada més, en gener de 2014.

A dia d'avui la situació és que el govern no ha complit la seua amenaça, però tampoc ha arxivat l'expedient.
Per això, creiem que el que demanem en esta iniciativa continua amb plena vigència.
Vostés em podran dir que legalment l'expedient ja hauria caducat, però el que demanem és una decisió política d'instar el govern central perquè reconega la seua errada.

Al final, el que buscava el govern era intentar acoquinar una organització com FACUA, que treballa molt i molt bé per la defensa dels consumidors i usuaris, que critica totes les administracions, siguen del color que siguen, si estan fent malament la seua gestió.
Volien imposar-los el silenci i l'autocensura, però no ho han aconseguit.
I això em sona.
Em sona perquè és exactament el mateix que busca fer el Partit Popular en estes Corts amb les veus que no pensen com ells, davant les veus que denuncien la corrupció, la immoralitat i la incompetència del govern valencià.
Em sona el modus operandi del Partit Popular; però tant ací com en el cas de FACUA és el mateix, un fracàs de l'estratègia de la por.
FACUA es va plantar, va aconseguir una onada de solidaritat i continua avui denunciant els atacs contra consumidors i usuaris, vinguen d'on vinguen, també des de l'administració pública.

El que fa falta és que el govern central admeta la seua errada.
I, per això, esperem que la resta de grups parlamentaris ací presents també donen suport a aquesta proposició.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Ferri.

Para su intervención, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, com molt bé ha dit el senyor Ferri, el tema és d'actualitat no perquè s'haja materialitzat finalment l'amenaça, sinó per l'amenaça per ella mateixa, és a dir, pel fet que un govern puga, per escrit i en una comunicació oficial, dir barbaritats com les que es diuen en la carta que la senyora Farjas va enviar a FACUA, allò de «paralizar todas sus acciones, reivindicaciones y campañas contra los recortes en la sanidad y la educación pública y elimine todo rastro de las mismas en su web».
«Elimine todo el rastro de las mismas en su web», no sé, sona un poquet ja a solución final, no?

Vull dir, no sols és que es pretén que una organització que el seu treball és defensar els consumidors i els usuaris des de la perspectiva que a ella li vinga bé, perquè se suposa que vivim en un règim democràtic i, per tant, ningun govern li ha de dir a ninguna associació si la defensa dels usuaris s'ha de fer o no criticant els retalls en la sanitat i en l'educació pública, eh?
, jo crec que això és absolutament irrellevant.
.
.
Vull dir, el normal és que una associació de consumidors i usuaris siga crítica no amb el govern del Partit Popular, sinó amb qualsevol govern, perquè el seu treball és precisament el de ser crítica front als poders públics i expressar allò que entenen que va en perjudici, des del seu punt de vista, dels consumidors i els usuaris.
I, per tant, l'Institut Nacional de Consum el que fa és una claríssima extralimitació en les seues atribucions que, efectivament, no ha acabat en res, val?
; no ha acabat en res perquè difícilment un acte administratiu com este podia acabar perdent la condició d'associació de consumidors i usuaris, al ser expulsada del registre estatal.
Vull dir, és pràcticament una il·legalització, és a dir, «podeu ser una associació, però per a nosaltres no comptareu per a res», i entenem que això era molt difícil que es complira.

Però tampoc s'ha sentit en ningun moment, per part de ningun responsable polític, dir: «Senyors de FACUA i ciutadania en general, disculpeu, perquè el que vam fer és una barbaritat,» I qui no es disculpa, doncs, corre el risc de tornar a cometre el mateix error.
I, per tant, entenc que, a més, la forma en què està redactada la proposta de resolució senzillament és molt pulcra i no conté ningun tipus de valoració.
I, per tant, pensem que no estaria mal que la proposta de resolució, insistisc, que és allò que es trasllada al govern, doncs, fóra aprovada per unanimitat i les Corts Valencianes li diguérem al govern central, que no perquè fóra FACUA o pel que siga, que no té cap dret d'amenaçar amb la retirada de la condició d'associació ningú pel fet d'expressar lliurement el que pensa, en fer exercici d'aquells objectius i de les formes per a complir-los que la mateixa associació s'ha donat.

Gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Torró.

Por el Grupo Socialista, señor Macho.

El senyor Macho Lorenzo:

Gracias.

El Grupo Socialista va a dar apoyo evidentemente a esta iniciativa, en base a que nos parece vergonzoso, como ya se ha dicho aquí, el intento del Partido Popular de coartar la capacidad reivindicativa del movimiento asociativo, a través de cartas amenazadoras, del tipo de la que en su momento recibió FACUA.

Sobre este tipo de actuaciones, queremos señalar, creo que tenemos que señalar hoy varias cosas: una, que no es una suma de hechos aislados, sino que responde, creemos, a una estrategia más global, diseñada para intentar minimizar las protestas de la población ante unas políticas que están atacando sus derechos más básicos.
Una estrategia que, si vamos al ejemplo máximo, nos podemos ir a la pretendida ley de seguridad ciudadana que sólo busca perseguir la discrepancia, algo parecido a lo que ha intentado la carta que en su día recibió FACUA.

Tenemos además dudas serias, y queremos hacerlas constar, sobre la actitud y las convicciones democráticas de la persona que firma esa carta, de la señora Pilar Farjas, una persona de ideología -ella lo reconoce- marcadamente ultraconservadora, que se ha permitido el lujo de afirmar ciertas cosas, como por ejemplo que el ateísmo deja a los ciudadanos sin fuerza moral de desarrollarse; ha llegado a decir cosas de este calibre.
Sin duda no es un buen ejemplo de respeto para la sociedad.

Pero es que, además, en esa carta la señora Farjas miente en algunas cosas.
Creo que es conveniente recordar lo que dicen nuestras leyes en vigor sobre los derechos básicos de los consumidores, no lo olvidemos.
La Constitución señala, en su artículo 51, en relación a los consumidores y usuarios, que los poderes públicos garantizarán una serie de cosas, entre ellas la salud y el derecho a la información y a la educación -eso lo dice la Constitución-.
También el artículo 8 de la ley general de consumo dice que es un derecho básico -y lo dice- la protección contra los riesgos que puedan afectar a la salud o a la seguridad; y ahora, hoy en día, hay políticas de recortes que, sin duda, y como ya se ha dicho aquí, están afectando a la salud y también, porque no decirlo, a la seguridad de las personas.
Por eso, la señora Farjas miente cuando dice que algunas campañas de FACUA suponen una extralimitación de sus fines.
Es ella la que se extralimita firmando esa carta.

En este proceso, a nuestro juicio, inquisitorial contra una asociación incómoda para el gobierno, como FACUA, también detectamos además una falta absoluta de criterio por parte del ministerio, lo queremos comentar.
El ministerio, por un lado, amenaza a FACUA con su inhabilitación como asociación de consumidores, acusándola de desarrollar campañas no relacionadas, según el ministerio, directamente con el consumo, pero ignora de forma consciente que la generalización de ese argumento le llevaría a tener que inhabilitar a la práctica totalidad de asociaciones de consumidores de nuestro país.

Miren, por ejemplo, la organización de consumidores Ceaccu ha desarrollado campañas contra las políticas en transporte público de la comunidad de Madrid.
Según el ministerio, esto estaría fuera de lo que tienen que hacer.

Asgeco, la Asociación General de Consumidores, ha desarrollado campañas contra el acoso escolar y contra el ciberacoso.
Para el ministerio, esto tampoco sería consumo.
Algo que la Asociación de Usuarios de la Comunicación ha publicado su opinión sobre el debate del estado de la nación y ha desarrollado actividades contra la fallida ley de transparencia o contra la homofobia en televisión.
CECU, la Confederación de Consumidores y Usuarios, promueve hoy en día un debate sobre política general europea, ha atacado la ley de transparencia y se ha sumado, por ejemplo, al manifiesto sobre la lucha campesina.

FUCI, la Federación de Usuarios Consumidores Independientes, ha desarrollado campañas sobre el abusivo aumento de tasas universitarias o sobre como afectan, por ejemplo, las enfermedades alérgicas.
Pongo ejemplos para que nos demos cuenta que si el ministerio abundase en su argumento tendría que ilegalizar a la práctica totalidad de las asociaciones de consumidores más activas en nuestro país.
Si fuese congruente, que además no lo es.

Creemos que el gobierno se ha equivocado en esto mucho, mucho.
Compartimos que es verdad que han pasado dos años y no se ha hecho nada.
Pero es verdad que no hacer nada aquí es hacer algo, es tener a un movimiento del consumo pendiente de una amenaza que no se ha retirado.

Vamos a dar por ello el apoyo a la iniciativa y vamos a pedir, por favor, al resto de grupos -y hay dos que lo van a hacer-, al que falta que también lo haga.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Macho.

Por el Grupo Popular, señor Zaragoza.

El senyor Zaragoza Mayor:

Hola, buenas tardes, señor presidente.

La PNL presentada pel Grup Compromís porta la seua causa d'un escrit de requeriment dirigit per la directora de l'Institut Nacional de Consum a l'associació de consumidors i usuaris FACUA i al seu president el 30 de juliol de 2012.

Des que se produí dita remissió és una matèria, és un tema de competència estatal, que afecta les competències al Ministeri de Sanitat i Consum.

El Congrés dels Diputats en l'any 2012 va debatre al respecte una inclusió d'una compareixença de la mateixa ministra en la Diputació Permanent, i amb posterioritat la ministra de Sanitat tingué l'oportunitat de donar les explicacions pertinents en seu parlamentària sobre esta matèria.

En qualsevol cas, la PNL s'assenta sobre una lectura, al nostre entendre, molt interessada de l'escrit de requeriment de la directora de l'institut a FACUA.
I els dic açò per les següents raons.

L'associació és d'àmbit estatal i a tenor de la carta simplement uns fets concrets que revelen una activitat que no guarda relació directa en els fins que ha de perseguir una associació de consumidors i usuaris, segons es reflectix en l'article 23.
1 en el text refós de la Llei general de defensa dels consumidors i usuaris.

No ha existit mai, com ja va explicar la ministra en seu parlamentària, ninguna intenció d'il·legalitzar ninguna associació ni de posar en solfa opinions de ningú.
Els governs no il·legalitzen ni amenacen a ningú.
Simplement, i en el seu àmbit de responsabilitat, advertix en un informe de l'advocacia de l'estat que una associació de consumidors realitza una activitat que no es correspon amb la naturalesa de l'organització d'este tipus.

El ministeri només va enviar esta carta recordant a l'entitat la legalitat dels fins de les seues associacions de consumidors, perquè esta entitat podria estar extralimitant-se en la seua denominada campanya «Vaga de consum».

Va dir que davant esta situació se sol·licitara a l'advocacia de l'estat un informe sobre el possible excés d'activitat d'esta entitat que competix amb les associacions que estan inscrites en el registre estatal d'associacions de consumidors i usuaris.
I davant de l'extralimitació dels fins legítims que han de perseguir com associació qualificada inscrita en defensa de les associacions de consumidors dels drets de consumidors i usuaris.

Els serveis jurídics, va ser l'advocacia de l'estat, la que entengué que eixes campanyes no guarden relació directa amb els fins que han de perseguir estes associacions en els termes definits pels legisladors.
A més, l'administració estatal, tant l'Institut Nacional de Consum com el registre estatal d'associacions de consumidors i usuaris, han d'exercir les seues competències, no només en el moment de la inscripció, sinó en la supervisió que estem seguint les activitats per a observar precisament el compliment de la llei, en concret la subjecció als fets legals i els compliments de deures, independència i imparcialitat.
.
.
impost legalment.

Se tracta d'un tema de fa ja dos anys.
Com poden constatar l'amenaça que per part del Grup Compromís diu que hi ha, ja no està, no s'ha fet, no s'ha dut a terme, no hi ha cap amenaça.
Va ser una carta totalment instructiva perquè es fera complir la llei i que dita FACUA sabera on està.

Per tant, no té ningun sentit que les Corts Valencianes a estes altures facen cap tipus de pronunciament.
I, per tant, nosaltres anem a rebutjar esta PNL.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Senyor Ferri, té vosté la paraula.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Seré molt breu, perquè crec que no es pot afegir moltes més coses al que ja han dit la resta de membres d'Esquerra Unida i del Partit Socialista, que han apuntat a una sèrie d'arguments en els quals estem totalment d'acord des de Compromís, i que a més venien a reforçar els que havien ja proposat nosaltres.

Em sembla un poc, per no qualificar-ho més malament, vergonyós que se'ns diga des del Grup Parlamentari Popular que es tractà només d'una carta instructiva, quan si llegim l'últim paràgraf diu ben claret que: «De acuerdo con lo expuesto, se requiere a esa organización para que proceda a retirar de su página web de asociación de consumidores y usuarios las campañas objeto del presente requerimiento, así como abstenerse en el futuro a realizar cualquier otra actuación que no se corresponda con los fines que son propios de las asociaciones de consumidores y usuarios, disponiendo para ello de un plazo de quince días hábiles a partir del día siguiente al de recepción de este escrito, con la advertencia de que en caso de incumplimiento se procederá a decretar la pérdida de condición de asociación de consumidores y usuarios y supresión en el registro estatal de asociaciones de consumidores y usuarios.
»

Això, més que una carta instructiva, sembla una carta amenaçadora, diria jo.
I és una carta amenaçadora amenaçant en llevar la condició d'organització de consumidors i usuaris, per tant, perdre accés a una sèrie de subvencions que els dóna l'estat perquè aquestes associacions facen aquest servei que també considerem nosaltres que és un servei a la ciutadania.
I que, per tant, des de l'estat se'ls està amenaçant en llevar-los eixa qualitat.
Se'ls està amenaçant sempre per unes quantes campanyes que ataquen directament polítiques del Partit Popular, que eren la Llei de racionalització de l'administració pública, que afectaven, efectivament, la qualitat dels serveis que presta l'administració pública.
I, per tant, els usuaris d'eixos serveis, ja hem dit, han de tindre algun tipus de defensa, que l'estat, el govern, que és el qui hauria de fer-ho, en lloc de complicar-nos la vida als ciutadans i ciutadanes, hauria d'intentar ajudar-los, doncs aquesta associació és la que es va fer càrrec d'aquestes coses.

I em sembla que una carta d'aquesta índole, totalment subjectiva, decidint què és i què no és defensar els drets dels usuaris i els consumidors, doncs no és la millor la manera de defensar els ciutadans i les ciutadanes.

Perquè el que realment està fent amb aquesta carta i el que va fer el Ministeri de Sanitat és un atac a la llibertat d'opinió, està coartant tota una organització que treballa pels usuaris i consumidors, i ho fa d'una manera totalment subjectiva i decidint què és i què no és allò que es pot fer i que no es pot fer.

Cada associació és lliure de fer el que crega.
I com ja ha dit el senyor Macho, l'Institut Espanyol del Consum va fer una intromissió subjectiva per a coartar a aquesta organització.

Per això creguem que està vigent encara el que nosaltres proposem en la nostra PNL, i que no és altra cosa que és que el govern deixe clar, perquè no ho ha fet, perquè l'organització no ha retirat eixes campanyes.
Per tant, l'amenaça que els feia amb aquesta carta continua.
Ahí està, és l'últim paràgraf que li acabe de llegir.

El que demanem és que l'estat garantisca, assegure públicament que no es va a retirar a FACUA de la seua condició d'associació per fer el que ha de fer i que el Ministeri de Sanitat retire aquest escrit.
Perquè, malgrat que no ha efectuat l'amenaça, després d'eixos quinze dies, l'escrit continua ahí i podia efectuar-ho perfectament en qualsevol moment.

Per tant, esperem que el Partit Popular canvie la seua opinió i vote favorablement la nostra proposta, igual que han fet la resta de grups d'aquest parlament.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor Zaragoza, té vosté la paraula.

El senyor Zaragoza Mayor:

Bé, és l'opinió de vosté, senyor Ferri.
En absolut anem a canviar la nostra decisió de votar en contra d'esta PNL.
Creem que és atemporal, és una PNL que no té ningun sentit ara, en estos moments, perquè està fora de temps, fora de lloc i actualment no defensa ningun tipus de.
.
.
per als consumidors res.

Jo crec que vaja per davant que com a consumidors que som tots trobem que la tasca de FACUA és una tasca important que hem.
.
.
, com fa el govern espanyol, d'ajudar-la econòmicament i apostar perquè estes associacions tinguen cada volta més presència en la societat.
Però FACUA, com totes les associacions del món, ha de complir la llei.

I bé, i esta era una carta en la qual simplement se li fa una exposició del que la llei li permet i on ha d'estar.
I simplement se li recomana que faça unes coses.

Jo crec que l'amenaça no s'ha complit com vosté diu, no hi ha ninguna amenaça ni ninguna espasa de Damocles damunt del cap de l'associació FACUA i, per tant, jo crec que estem ací debatent una cosa que no té per al Grup Parlamentari Popular massa sentit.

Per tant, nosaltres no anem a canviar el sentit del vot.
Anem a votar negativament perquè és el que li acabe d'exposar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé, senyor Zaragoza.
Moltes gràcies.

Passem a la votació del punt.
Vots a favor de la proposta?
Vots en contra?
Abstencions?
No hi ha.
Es rebutja.

El punt quatre està ajornat a petició del Grup Parlamentari Socialista.

Proposició no de llei sobre el Pla d'estalvi i eficiència energètica dels edificis públics de La Generalitat, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 75.
783, BOC número 224)

El senyor president:

I passem al punt cinquè, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el Pla d'estalvi i eficiència energètica dels edificis públics de La Generalitat, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Senyor Peral, té vosté la paraula.

El senyor Peral Villar:

Señorías, la energía se ha convertido en uno de los recursos básicos para el desarrollo de la sociedad y la competitividad de los sectores económicos.
Por ello, La Generalitat dispone de una estrategia con un modelo energético propio basado en la autosuficiencia, la eficiencia técnica y económica de las redes y el impulso a las fuentes de energía renovables.

El plan estratégico del Ivace Energía marca los siguientes objetivos, que se recogerán en la Estrategia energética de la Comunidad Valenciana 2014-2020, en fase de redacción: mejora de la eficiencia energética de la Comunidad Valenciana en 1,5% anual; reducción de la contribución del petróleo en la estructura energética de la comunitat en un 1% anual, favoreciendo la diversificación en el sector del transporte mediante el fomento de combustibles alternativos y la movilidad eléctrica; reducción del consumo y coste energéticos propios de la administración autonómica en un 20% en 2016, mediante la puesta en marcha del Plan de ahorro y eficiencia energética en los edificios públicos de La Generalitat.

Para lograr todos estos objetivos, Ivace Energía cuenta con un plan de acción que engloba medidas de ahorro y eficiencia energética en todos los sectores de nuestra sociedad: industria, transporte, edificación, doméstico, servicios públicos y agricultura y pesca.
Con medidas en forma de ayudas a la inversión, cursos de formación, asesoramiento y difusión que se han traducido en 35 actuaciones, con casi 120 millones de euros de inversión directa y una inversión inducida de más de 630 millones.

Señoría, el balance de estos hitos es, a nuestro modo de ver, muy exitoso.
La eficiencia energética de la comunidad ha mejorado cerca de un 22% desde el año 2005, lo que ha permitido un ahorro energético de 2.
100 kilotoneladas equivalentes de petróleo y una reducción de la factura energética de 2.
300 millones de euros en 2012.

El consumo de energía por unidad del producto interior bruto, eficiencia energética, es en la comunidad un 10% mejor que la media nacional.
La reducción del consumo de los derivados del petróleo en los últimos cuatro años ha sido de un 18%, lo que nos sitúa en un nivel de consumo de petróleo igual al del año 1999.

Señorías, en el marco de esta estrategia se encuentra esta nueva iniciativa.
Durante el año 2012 se puso en marcha el plan de ahorro y eficiencia energética en los edificios públicos de La Generalitat, aprobado por acuerdo de 15 de junio de 2012, del Consell, publicado en el Diario Oficial de la Comunitat Valenciana el 20 de junio de 2012, con unos objetivos de reducción de la factura energética mediante la realización de medidas de ahorro y eficiencia y la introducción de las energías renovables en los centros consumidores de energía de La Generalitat.

El gran objetivo del plan era la reducción del consumo energético en los edificios en un 5% en 2012 y en un 20% en 2016.
En este plan participan 1.
540 edificios, 1.
636 suministros eléctricos, con 314 edificios, con un consumo superior a los 200.
000 kilovatios, cuya adhesión al plan es obligatoria.
Para el resto de edificios con consumo inferior, la adhesión era voluntaria.

El plan establecía un sistema de gestión energética basado en el control y seguimiento de los consumos energéticos de los edificios mediante una red de gestores que permitiera la introducción de medidas con escaso coste económico, introducción de normativa interna y estándares de uso de la energía, introducción de criterios de eficiencia energética a aplicar tanto en la contratación de obras como en la gestión patrimonial y en la adquisición del equipamiento consumidor o transformador de la energía, puesta en marcha de programas de sensibilización e información a usuarios y responsables de la gestión energética de los edificios públicos.

El sistema de gestión energética incluye la realización de auditorías energéticas, con prioridad en los de mayor consumo.
Hasta el momento se han realizado 22 auditorías a edificios de estas características, como hospitales, centros judiciales, culturales, etcétera.

Para el desarrollo del plan se ha creado una herramienta específica de gestión en los edificios que gestiona consumos, facturas e indica el plan de gestión energética de los edificios con consumo superior a los 200.
000 kilovatios.

En las futuras fases se instalarán contadores inteligentes que permitan llevar un registro detallado de los consumos para así poder establecer consignas de funcionamiento de las instalaciones térmicas y de iluminación.

Asimismo, se está fomentando la contratación con empresas de servicios energéticos que abordarán las inversiones en materia energética de los edificios acometiendo las reformas en función de un contrato que llevará asociado un ahorro de energía verificable.

Ivace Energía presta el apoyo para las auditorias, la realización de los contratos de servicios energéticos y la financiación a las empresas para realizar esas inversiones a través de un fondo de cartera dotado con 15 millones de euros.

Señorías, los últimos datos disponibles, que son los de 2012, no pueden ser más satisfactorios ni más esperanzadores.
Ahora se está, por parte del Consell, se está cerrando el ejercicio 2013 y pronto tendremos resultados de los avances que se hayan podido conseguir, pero sí los resultados de los que ya disponemos creemos que son ya absolutamente positivos y que consagran de alguna forma el que esta iniciativa está reportando un beneficio muy importante a las arcas de La Generalitat.

Hay un total de 1.
636 suministros en 2011, con un consumo de 461 millones de kilovatios y un coste de 74,8 millones de euros.

Pues bien, los objetivos de ahorro energético para 2012 se han cumplido, ya que el ahorro conseguido durante el año 2012 ha sido de 25 millones de kilovatios, lo que en términos económicos supone una reducción de la factura de 4,4 millones de euros, con un 6% de ahorro.

Por todo lo anterior, este grupo parlamentario presenta una iniciativa encaminada al apoyo del plan de ahorro y eficiencia energética promovido desde La Generalitat, dirigido a todos los edificios públicos y por el cual solicitamos e instamos además al Consell, a través de nuestra iniciativa, a que antes del fin de la presente legislatura dé cuenta de todas las actuaciones realizadas y del grado de cumplimiento de los objetivos planteados.

Por todo lo anterior, confiamos en que el criterio de esta proposición sea por parte de todos ustedes aceptada y apoyada, porque creemos que esta es la dirección en la cual nuestras administraciones públicas van a empezar a dar resultados muy satisfactorios y vamos a conseguir que la recuperación se produzca mucho antes de lo que cualquiera podía imaginar hace tan solo un par de años.

Por todo lo expuesto, y confiando en el apoyo a esta iniciativa por parte de todos ustedes, les dejamos esta iniciativa a su consideración.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Peral, por su intervención.

Señor Torró, tiene usted la palabra.

El senyor Torró Gil:

A mi m'agradaria que m'explicara, senyor Peral, en què canviarà el món una volta que s'aprove esta proposició no de llei.

Perquè, clar, vénen ací a dir-mos que manifestem el nostre suport a les actuacions que realitza el Consell en matèria d'eficiència energètica, i específicament al pla d'estalvi d'eficiència energètica…, doncs val.
No sé, si vol, no sé… ¿Què podem fer més?
Agarrem un globus al conseller d'indústria i energia i diguem: «¡Que guapo que és vosté i que bonic que mos haja aprovat un decret…!
»

Perquè, clar, a mi em preocuparia sincerament, com a partit, ¿eh?
, vull dir, estar ací a vore-les vindre, perquè vostés simplement es limiten a donar tràmit a les coses que mos du el Consell ací i a fer-li palmes.
No sé, no estaria malament que alguna d'estes coses les feren al revés.
Vull dir, que les preparen els tècnics i digueren: «¡Hala, va!
, lluïu-vos una miqueta.
I el partit mos presenta ací una cosa…, fem un debat en Les Corts sobre un pla de no sé què, no sé quants i el presenteu vosaltres.
I al final, Les Corts pareix que aprofiten per a alguna cosa i el partit pareix que aprofite per alguna cosa més que no siga estar a vore com tots firmen, a vore de quina manera eixim tots en la foto per a vore si el dia que repartixen els càrrecs mos toca alguna cosa.
»

Perquè és que ja em dirà…, insistisc en el contingut de la proposició no de llei esta.
És que no sé per a què aprofite açò.
¿Val?
Clar, i vosté damunt pretén que els fem palmes a una cosa que… Si fóra específicament el pla d'estalvi energètic, només això, no ho sé, a la millor ens ho tindríem de pensar.
Però, clar, vosté vol que ací vingam a fer-li palmes a les actuacions que realitza el Consell en matèria d'eficiència energètica.

Mire, no li ho dic jo… ¿En quants milions d'euros ha caigut el pressupost de la conselleria d'indústria en matèria d'energia?
Mire-s'ho, mire-s'ho i em contesta i vorà si això és per a fer palmes o no.
I en quants milions d'euros ha caigut i en quants milions d'euros ha caigut l'esforç pressupostari de La Generalitat en matèria d'energia.
És a dir, quants diners d'eixos no vénen de la Unió Europea, perquè tot açò està emmarcat en programes europeus i està bàsicament per a recórrer a programes europeus.

I després -però això ja és una desiderata que no va a cap lloc, perquè ja sé que a vostés els entrarà per una orella i els eixirà per una altra-…, vull dir, les xifres…, quan un utilitza les xifres, les ha d'utilitzar amb un mínim criteri de rigorositat, perquè vindre ací a parlar-mos de xifres globals sobre millora energètica, sobre estalvi energètic, sobre millora en l'eficiència, sobre la quantitats de megaquilowatts que ens hem estalviat i tot això, sense tindre en compte el context econòmic en què es produïxen totes eixes coses, és parlar per parlar.

Perquè, clar, jo dic: jo tinc ací una política de millora de l'eficiència energètica, però per a avaluar eixa política tindré de saber, del que passa amb l'eficiència energètica, quines coses poden tindre a vore amb la política que jo he fet i quines coses no tenen res a vore amb eixa política, si un el que vol és realment avaluar la seua política per a saber què està fent bé i què està fent mal.
I això es té en compte en mig d'un context de crisi.

I, evidentment, eixes xifres que mos planteja ací vosté en global no ens diuen absolutament res, perquè el principal problema…, bé, el principal problema, no, és una…, probablement siga una de les poques virtuts que tinga la crisi, que ha tingut esta crisi és que ha suposat una caiguda brutal en el consum energètic.
I això té una explicació que és molt dolenta, i és que la indústria -que és si no la principal…, de les principals consumidores d'energia bruta que tenim…-, se n'ha anat a pique i només fa poc més d'un any que en alguns sectors es veuen alguns signes de recuperació.

Per tant, això que ens diu vosté ací, doncs -¿què vol que li diga?
- no aprofita per a res.
Senzillament per una raó: perquè no són indicadors objectius que mesures les polítiques del Consell, no ho són, no ho són.
És, com dic, el sol pega totes les voltes…, si ix el sol és perquè jo m'he alçat a les sis del matí.
¡Doncs no!
El sol ix a les sis.
Val.
I si jo m'alce, el voré; i si no m'alce, no el voré el sol, però el sol va a eixir de totes maneres.
Però, clar, vosté tenen una forma ací de plantejar les coses… Ací hi han moltes qüestions que vostés no fan.

I quant a eixos…, eixos objectius, allò de reduir la contribució del petroli en un 1% en l'estructura energètica…

El senyor president:

Vaya finalizando, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

…doncs, no sé, a la millor tenim una miqueta de sort i abans que s'acabe el petroli a la millor només depenem en un 25% del petroli, abans que s'acabe.
Eixe dia vorem quins problemes tenim a eixe ritme, ¿eh?
Vull dir… Per tant, sigam seriosos, senyor Peral.

El senyor president:

Molt bé.
Gràcies.

Señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí.
Novament ens trobem davant una iniciativa del Partit Popular de peloteo, que no aporta res de nou -ja ho ha dit el senyor…, el senyor Torró ho ha expressat molt bé en els seus primers minuts d'intervenció.

Perquè, com sabem vostés, Les Corts tenen diverses funcions: la legislativa, la pressupostària, la de control i la d'impuls al govern.
¿Esta iniciativa com l'enquadraríem?
Certament no com a impuls a l'acció del govern.
Per a impulsar l'acció del govern, cal aportar alguna cosa nova, alguna proposta, alguna idea.
No limitar-se a dir: «¡Eh, que el Consell ho està fent de categoria!
»

El Partit Popular ja de per si sol presentar poques iniciatives, però és que, a més, les que es presenta es limiten normalment a dir que el Consell ho està fent molt bé i a pegar-li palmetes al conseller de torn.

Trobem, a més, que el grup del Partit Popular vol que manifestem el nostre suport a las actuaciones que viene realizando el Consell en materia de eficiencia energética.
¿A què es referixen?
¿A la reducció del 92% en la línia pressupostària d'estalvi i eficiència energètica?
Una retallada del 92% en només dos anys.
¿Es referixen a això?
¿Es referixen a passar dels 35 milions pressupostats en 2012 als només 2,8 milions d'euros pressupostats en 2014?
Les Corts no podem donar suport a una política que suposa una retallada tan gran en una política tan necessària com és la de l'eficiència energètica i l'estalvi.

També crida l'atenció que en l'exposició de motius es parle com a objectiu de la política general del Consell reduir la contribució del petroli en l'estructura energètica en un 1% anual, que a banda del que ha dit el senyor Torró, que amb eixa reducció del percentatge, quan arribàrem al peak oil, encara estaríem depenent del petroli en una àmplia…, en gran quantitat.
Però és que no només…, és que només vostés parlen del petroli, ¿què passa amb el carbó?
, ¿anem a substituir el petroli pel carbó?
¿Què passa amb la nuclear?
, ¿anem a substituir el petroli per més energia nuclear basada en l'urani?
, que també està acabant-se, l'urani, per cert, ¿o anem a centrar-nos en el gas?
Ens sembla una gran errada.

La política energètica del PP no és creïble, perquè està al servei del gran oligopoli energètic, eixe oligopoli que assenta en el seus consells d'administració a expolítics dels partits majoritaris.
El PP no té credibilitat quan parla d'eficiència i retallen un 92% del pressupost d'estalvi i eficiència, per no parlar de la modificació de les tarifes del Partit Popular en agost de 2013, quan va pujar el preu de la potència i va reduir el de la part variable.
¿Això què vol dir?
Que es penalitze els que estalvien energia i en consumixen poca, això fa menys incentivador assumir projectes d'eficiència.
Parlen d'energies renovables quan ataquen este sector i l'han condemnat a la incertesa més absoluta, una incertesa que frena les inversions i que situen l'estat espanyol a la cua d'Europa a dia de hui.

I parlen de col·laboració publicoprivada quan ataquen frontalment la cogeneració, la generació distribuïda, posant un impost a la producció d'energia.
La col·laboració publicoprivada només l'entenen vostés quan el govern actua baix les ordres de les grans multinacionals energètiques.
No entenem.
.
.
, no en tenen com a govern, apoderant els xicotets consumidors, i els mateixos consumidors, per a que es generen la seua pròpia energia.
Però, clar, això seria anar contra els poderosos, i no podem esperar que això ho faja el Partit Popular.
I, mentrestant, milers de persones condemnades a la pobresa energètica i moltes empreses que tornen a abandonar la nostra terra, perquè les tarifes els lleven competitivitat.

En definitiva, estem davant d'una iniciativa que només pretén felicitar el Consell per una política que no està fent, vol felicitar un Consell (inintel·ligible) .
.
.
 en política deficiència i estalvi, i tot venint d'un partit que no té credibilitat i que ja ha demostrat amb la seua política energètica que va en contra del xicotet consumidor.
I, per això, des de Compromís no anem a donar suport a esta iniciativa, perquè el que necessitem és una política d'eficiència i estalvi energètic i d'impuls a les energies renovables.
En definitiva, necessitem un nou model energètic que el Partit Popular intenta evitar a tota costa.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Senyor Toledo, té vosté la paraula.

El senyor Toledo Lobo:

Gracias.

Bueno, efectivamente, como dije una vez en el pleno, ustedes han dado una nueva acepción al acrónimo PNL, ¿no?
, i además de proposiciones no de ley, aquí tenemos «peloteos no de ley», y este es uno de los muchos que hacen, ¿no?

Yo quisiera llamar la atención a algo que está en su PNL, porque habla por sí solo, ¿eh?
Antes de la propuesta de resolución, dice: «Para el desarrollo de estas prioridades políticas el Consell aprobó el pasado 15 de junio el plan de ahorro y eficiencia energética de los edificios públicos de La Generalitat.
» El pasado 15 de junio, no.
.
.
, 15 de junio de 2012, ¿eh?
, un año antes del pasado 15 de junio.
¿Qué quiere decir esto?
Pues, que esta proposición la tenían escrita hace más de un año, ¿eh?
, y que, bueno, pues, le ha llegado su día, la han firmado, la han vuelto a presentar y, al final, ha llegado y ni siquiera se han molestado en actualizar eso, ¿no?
Lo digo como dato anecdótico de lo que supone, de lo anacrónico que es este «peloteo no de ley», ¿eh?

Miren, les reto a que busquen en Google este plan, ¿eh?
, o dentro del web de La Generalitat, que lo busquen, les reto a que lo hagan, ¿eh?
, porque ya les digo que no lo van a encontrar, (veus) no lo van a encontrar.
Lo único que hay dentro de La Generalitat de este plan es el acuerdo del Consell del 15 de junio de 2012, y punto, el plan no está.
Sí que está, sí que está, por ejemplo, el plan que se hizo en tiempos de Fernando Castelló, ¿eh?
, del.
.
.
, lo leeré textualmente, «de ahorro y eficiencia energética».
Ese sí que está, de tiempos de Eduardo Zaplana.
Pero este no existe, no está.
Fíjese si le da valor el gobierno valenciano, si le da valor el conseller de industria, si le da valor el Ivace, que ni está puesto, ¿eh?

Mire, el justificar que va bien el plan por la rebaja del consumo, incluso por la rebaja de tarifa, es un elemento que no se sostiene.
En un contexto en el que la actividad económica se baja, precisamente, uno de los indicadores que refleja esa bajada es la bajada de consumo energético, es algo estándar en todo el mundo, ¿eh?
Por tanto, evidentemente, tiene que bajar, sin hacer nada, tiene que bajar.
Además, en La Generalitat tiene que bajar mucho más, puesto que los recortes presupuestarios y los despidos, ¿eh?
, evidentemente, ahorran energía también, ¿eh?
Digo «ahorran» cínicamente, ¿no?
Evidentemente todos los despedidos de las empresas públicas, pues, no utilizan ordenador, no utilizan climatización, no utilizan.
.
.
, en fin, consumo energético.
Por tanto, evidentemente que tiene que bajar.
La cuestión no es que baje, la cuestión es qué ha hecho el Consell para mejorar la eficiencia energética, que es, en resumen, lo que nos trae aquí, ¿no?

Ustedes, en su «peloteo no de ley» ponen «mostrar el apoyo a las actuaciones que viene realizando el Consell en materia de (inintel·ligible) .
.
.
energética y específicamente al plan de ahorro.
Bueno, yo no sé las que viene realizando, a lo mejor nos la podrían decir, nos la podrían decir, porque en esto, más allá de dar datos del ahorro que dan, no hay, ¿eh?
Precisamente, este plan establece que se tienen que hacer informes anuales de seguimiento de cada subsecretaría.
Ya tendría que haber habido alguno, por lo menos, que hace casi dos años que se aprobó.
Uno al menos tiene que haber, del primer año.

Establece, además, un informe anual de la Aven, ahora será el Ivace, sobre esto, y tampoco lo conocemos, porque el Consell no tiene a bien darnos explicación de lo que hace, ¿eh?
Bueno, pues, si quiere que la aprobemos, tráigannos y vemos a ver lo que se ha hecho y podemos hablar si, efectivamente, eso da pie a manifestar el apoyo a las actuaciones que viene realizando el Consell, porque, si no, nosotros no sabemos lo que viene realizando, y ustedes no nos lo han dicho tampoco.

Sí, nos ha dicho algo, que de los 1.
636 puntos de suministro, ¿eh?
, de los 1.
314 grandes consumidores que tendrían que pasar auditorías energéticas, la han pasado 22 en dos años.
Pues, no es un saldo muy positivo, ¿eh?
De 1.
314 solo 22 en dos años.
Así, a priori, lo poco que nos dice no es precisamente para apoyar esto, ¿eh?

Yo le diría, mire, ha habido alguna autonomía, ¿eh?
, que anunció que en 2013 había ahorrado seis millones simplemente rebajando.
.
.
, reduciendo la potencia contratada, simplemente con eso, de edificios: ¿cuántas rebajas de potencia contratada ha hecho La Generalitat en los 1.
636 puntos de suministro?
, ¿me lo podría decir?
¿Cuántos de esos 1.
636 han salido a licitación en estos dos años?
¿Cuántos han salido, eh?
¿Qué elementos de cambio, de mejora energética ha hecho el Consell en estos dos años de vigencia del plan?
El informe este anual que tienen, ¿eh?
, tráiganoslo y lo vemos.

Y, por último, mire, nosotros, ese plan, si lo hubieran traído aquí a aprobar, seguramente le hubiéramos hecho aportaciones y hubiéramos llegado a consensuar un plan, porque el ahorro y.
.
.
, (inintel·ligible) .
.
.
 energético, desde luego, tenemos que estar todos a favor, pero como tiene la mala costumbre de no contar para nada con la oposición, difícilmente podemos hablar de algo en lo que ni siquiera hemos participado, en lo que no nos dan explicaciones.

Y, por último, mire, su discurso por las renovables está muy bien si el gobierno popular no hubiera cargado contra las renovables, no quisiera cargarse la cogeneración, que va a ser una losa sobre el sector cerámico castellonense y no diera el visto bueno al fracking y no apoyara las prospecciones petrolíferas en el golfo de Valencia.
Mientras hace todo eso, lo que usted dice no se sostiene, ¿eh?

Por tanto, bueno, nosotros no vamos a apoyar este «peloteo no de ley».

El senyor president:

Muy bien, gracias, señor Toledo.
(Veus; inoïble) .
.
.
Adelante, señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, señor presidente.

Esta es.
.
.
, estos representantes de los partidos de la oposición no dejan de sorprender a este portavoz que les habla.
O sea, no sé si es que piensan que el partido que apoya al gobierno le tiene que hacer la oposición y no destacar, magnificar en todo caso, los grandes avances ¡como mínimo!
, los avances (veus) que el gobierno realiza y los trabajos que.
.
.
, a nuestro entender, porque es un gobierno que no sé si están ustedes en ello, pero es un gobierno que lo hemos apoyado desde el Grupo Parlamentario Popular, somos el grupo que da sustento al gobierno, no le hacemos la oposición al gobierno, a pesar de que a ustedes les moleste incluso que presentemos iniciativas, porque «PNL» es una iniciativa de un grupo parlamentario con una misión política, en este caso, la misión política de este grupo parlamentario es apoyar.
.
.
, que no la de ustedes, es apoyar las políticas de eficiencia energética, de ahorro en materia energética, de apoyo a las energías renovables, para conseguir esa eficiencia energética, cosa que ustedes, con sus discursos sectarios y absolutamente pancartistas, que es lo que ustedes hacen, «pancartismo no de ley», eso es lo que ustedes hacen, es ese su trabajo y no el nuestro, evidentemente.

Pero lo que es alucinante en toda su extensión es este discurso politiquero del tres al cuarto que no son ustedes capaces de.
.
.
, ni siquiera de apoyar una proposición no de ley inocua en la que estamos simplemente dando apoyo a una estrategia que, como mínimo, se ha planteado el gobierno hacer, porque es importante conseguir esos ahorros para que esta administración que ustedes parece que ya.
.
.
, por lo menos en este discurso de hoy, no sean conscientes del problema por el que ha pasado esta administración, que ha tenido que replantearse muchas cosas, tantas como.
.
.
, pues, suprimir prácticamente el 40% del sector empresarial, por poner un ejemplo, y reducirlo de 80 a 32.
.
.
Son medidas de eficiencia, de austeridad, ese austericidio que ustedes critican, es lo que está sacando a esta administración adelante, lo que está sacando.
.
.
, lo que está consiguiendo la recuperación.

Por lo tanto, yo creo que lo que ustedes se tendrían que replantear es: ¿están ustedes a favor de la eficiencia energética?
, ¿están ustedes a favor de que el Consell practique políticas de ahorro energético?
, ¿están ustedes de acuerdo o en contra?
Porque está bastante claro que, como van a rechazar esta proposición no de ley, que para usted es «peloteo no de ley», pues, no vamos a poder.
.
.
, desde el Grupo Parlamentario Popular, no vamos a poder dar apoyo a nuestro gobierno porque realiza políticas inteligentes, políticas mesuradas, políticas adecuadas que consiguen ahorros, pues, de 4.
000 millones, de 25.
000.
.
.
Más datos no le he podido dar.

Le estoy anunciando que los.
.
.
, que lo conseguido hasta ahora, precisamente porque en la auditoría.
.
.
, en función de la cual no podemos disponer todavía de más datos, están a punto de salir los de 2013, y no se preocupe usted, que, como va a salir esta proposición no de ley adelante con el apoyo del Grupo Parlamentario Popular, porque, evidentemente, ustedes no apoyan absolutamente nada que no les sirva para poner la pancarta más alta y para ennegrecer todo lo que puedan la Comunidad Valenciana, que esa es su misión, al parecer, pues, sigan ustedes por ese camino, que en las elecciones lo van a poder ustedes comprobar, el cariño que le siguen profesando todos los ciudadanos.
A ver cómo es exactamente lo que han captado los ciudadanos de ese apoyo que dan ustedes a todo lo que no sea su pancartismo y su sectarismo, que parece que no sepan ustedes hacer otra cosa más que criticar a la Comunidad Valenciana, en todo, ya da igual.
.
.
, sea lo que sea lo que nosotros presentemos, ustedes, en contra.

O sea, yo no sé.
.
.
, por lo menos ustedes, que yo les tenía por un partido responsable y un partido serio, pues, ya, evidentemente, ya se han puesto la camiseta taronja de radicales y ya están ustedes ya.
.
.
, pues, preséntense como una colación electoral, no se presenten por separado.
¡Si ya dicen ustedes las mismas cosas!

Yo, señoría, no termino de entender exactamente el discurso, sobre todo el de ustedes, miembros del Partido Socialista, con vocación de gobierno, o por lo menos esa tenían, que ahora se han sumado al discurso radical de Izquierda Unida y de Compromís.

Pues, muy bien, señorías, yo me reitero en todos los argumentos, creo que son muy satisfactorios los datos que les he presentado, creo que es muy importante que el Consell venga a dar cuentas a las Cortes Valencianas de los magníficos resultados de este plan de ahorro energético y yo creo que sería absolutamente para ustedes una obligación, pues, apoyar políticas en esta línea.
Y si no lo hacen ustedes, pues, ustedes sabrán.
Nosotros, por supuesto, vamos a apoyar al Partido Popular, ¡les guste más o les guste menos!

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Peral.

Señor Torró, ¿quiere usted la palabra?
Adelante.

El senyor Torró Gil:

Sí, anem a vore, senyor Peral, jo no sé del discurs que he fet jo abans què és el que vosté pot qualificar de pancartista o de sectari, m'agradaria que m'ho especificara, perquè, en realitat, l'única cosa que he fet és fer-li una observació (veus) que crec que és evident per a totes les persones que estem ací i tots aquells que em puguen sentir: si s'aprova esta proposició no de llei, no va a canviar absolutament res.

I si vostés el que volen és que el Consell vinga ací a donar compte del que siga, demanen una compareixença, si és que és molt fàcil, (veus) i vénen ací.
.
.
, el senyor Buch, i mos il·lustra de tota el seu pla energètic i no fa falta passar per este tipus de qüestions.
Perquè, insistixc, no aprofita per a res, ¡per a res!
, absolutament per a res.

I dir això és un fet objectiu, ¿eh?
, no és una qüestió ni sectària ni pancartista ni res.
Vull dir, el que diu ací no canviarà absolutament res la política energètica del Consell.
Per tant, no sé per a què mos duen açò ací, que vinga el conseller i que mos ho explique i allí discutirem sobre si la seua política energètica és millor o pitjor.

Però, clar, vosté ha començat la seua intervenció anterior dient: «La energía se ha convertido en uno de los recursos básicos.
» Si eixe és el nivell que anem a aplicar estem apanyats.
Perquè si vosté s'acaba d'adonar ara que l'energia «se ha convertido ahora en uno de los recursos básicos», senyor Peral, home, ja em dirà, ja em dirà, és una expressió com a mínim desafortunada.

Però el que jo vull dir-li amb això, perquè tampoc vull entrar en eixes qüestions, és que efectivament vostés no estan fent una política energètica diferent.
Jo no li negue els esforços que puguen estar, que caldria mesurar-los, que puguen estar fent en el tema dels edificis, sobretot per una raó, perquè de moment s'han vist amb l'aigua al coll, i això sí que és de veres, s'han vist amb l'aigua al coll de l'endeutament i de tot el que ha vingut darrere provocat pel finançament dolent, i això no ho discutix ningú i tots som conscients d'això, i després per una política brutal de tirar els diners en qüestions que no aprofitaven per a res.

I això és una evidència gran, perquè la qüestió del finançament dolent no és d'ara.
Fa sis o huit anys, quan vostés es dedicaven a construir ciutats de les llums i coses d'estes, el finançament era exactament igual de dolent que ara, igual o pitjor.
Per tant, si en aquell moment no es podien tirar els diners, com no es poden tirar ara, i en aquells moments sí que els tiraven vostés els diners i no són capaços de reconéixer això.

I acabe, perquè no vull fer-ho més llarg.
Ull amb eixe argument que vostés repeteixen una i una altra i una altra vegada, l'argument eixe del recolzament electoral.
Vaig a dir-li una cosa.
Les eleccions atorguen la capacitat de governar i donen la legitimitat.
Ull!
Primer, no donen la raó, la raó no la donen les urnes; les urnes donen la capacitat de governar, però no la raó.
I, el segon, vostés estan recolzant-se durant massa temps en l'argument que estan legitimats per a fer tot el que vulguen perquè els recolza la gent.
Ja vorem què passa quan eixe recolzament no els permeta governar.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyor Ferri, té vosté la paraula.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

La veritat és que no sabem quin serà el resultat de l'aprovació, perquè s'aprovarà amb els vots del Partit Popular aquesta proposta o proposició no de llei o «peloteo no de llei», com s'ha definit.
No sabem quin serà el resultat, però ens podem imaginar que serà ningun, no hi haurà ningun canvi en la política energètica del Consell, no hi haurà ningun canvi en l'eficiència energètica del Consell.
El que sí que està clar és que haguera sigut molt més eficient energèticament que vostés hagueren retirar aquesta proposta i no hagueren hagut de debatre-la ací i gastar la llum que estem gastant i els minuts que estem perdent.
(Rialles)

Però bé, en la seua segona intervenció, la veritat és que no sé què contestar-li.
Perquè vosté, en lloc de dedicar-se a defensar la seua proposició no de llei amb arguments i contestat els arguments que li hem dit des de l'oposició, vosté s'ha dedicat a dir-nos «pancartistes», que si los votos, que si la radicalidad, que si no sé què, en lloc de dedicar-se vosté a defensar amb arguments la seua proposició no de llei que, evidentment, el que queda clar és que no els té.
Vosté no té els arguments.

I des de Compromís no podem recolzar una proposició no de llei que l'únic que fa és pegar-li palmes al Consell per una política que no està fent, una política que no està fent i que es veu en els números, ja li ho he dit.
En dos anys s'han reduït un 92% els diners destinats a política d'eficiència energètica i estalvi.

Per tant, no vinga vosté a dir que anem a fer-li un aplaudiment generalitzat al Consell, quan el que està fent és fer tot el contrari del que hauria de fer.

I, efectivament, l'energia i l'estalvi energètic és molt important.
A més l'ONU ja ho va dir l'altre dia, ja assumix que 2017 serà l'any de no retorn quant al canvi climàtic.
I ahí, ahí té molt a vore la falta d'eficiència energètica, la falta d'estalvi energètic.
I, evidentment, amb polítiques de reducció del pressupost en aquestes partides, no anem a assolir cap objectiu beneficiós per anar en contra d'eixe punt de no retorn que denuncia l'ONU.

I el tema de l'eficiència energètica dels edificis, per exemple, això ve marcat per les directives europees i cap comunitat autònoma, cap govern de l'estat espanyol, ho està aplicant com hauria d'aplicar-ho, cap.
I si vosté té les dades, m'ho diu.
Però cap autonomia de l'estat espanyol està aplicant les polítiques que hauria d'aplicar quant a estalvi energètic dels edificis.

Per tant, no podem ací aplaudir cap tipus de política que estiga fent el Partit Popular en aquest sentit, perquè no està fent-la.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyor Toledo.

El senyor Toledo Lobo:

Yo casi que le voy a felicitar, porque yo creo que nos da elementos para cambiar nuestra posición de voto.
Yo le he dicho que no le íbamos a apoyar, no que le íbamos a votar en contra.
Pero con su argumentario de bolsillo lo que nos da son argumentos para votar en contra.
Se lo digo, de verdad, de verdad, no porque usted manifieste su apoyo al gobierno, que evidentemente que lo tiene que manifestar, claro que sí.
Pero una cosa es manifestar el apoyo y otra cosa es no saber ni lo que apoya, presentar una PNL que tiene hasta un error en su texto, refiriéndose a junio pasado, que demuestra cuál ha sido su génesis.
(Remors) No, no, ya lo sé, pero es lo que está firmado por el señor Bellver, por su síndico.

Mire, este es un tema bastante serio.
Y yo creo que cuando ustedes piden no, no el apoyo al plan, no el apoyo al plan, fíjese lo que pide, a las actuaciones que viene realizando el Consell, no al plan.
Al plan hubiera tenido sentido que lo trajeran al apoyo nada más haberse aprobado.
Y, como le digo, lo que hubiera sido razonable y a lo que deberían de acostumbrarse es a traerlo previamente a eso.
Porque nosotros tenemos muchas cosas a aportar, creo yo, y despreciarlas es un síntoma de estulticia, no es nada inteligente.
Pero, bueno, no lo hace, no lo hace, sistemáticamente su gobierno no lo hace, no ustedes, su gobierno no lo hace.
Él sabrá por qué.

Por lo tanto, lo que nos piden no es el apoyo al plan sino a las actuaciones que viene a realizar.
Yo le he dicho que viene realizando, que nos pase el informe anual, que tiene que estar hecho, porque hace casi dos años, deberían de haber casi dos informes.
No nos dice nada.

Pero le he hecho una serie de preguntas a las que no ha contestado.
Usted se pasa a atacar, bueno, que si la camiseta taronja.
Mire, el taronja no és el seu color, mosatros del seu taronja no volem saber res, (remors) de les taronges, sí, de les taronges, sí.

Mire, le he preguntado cuántos, de los 1.
636 suministros que hay, cuántos han salido a licitación en estos dos años, se lo he preguntado.
¿Usted sabe cuántos?
Dígamelo.
Va a apoyar las licitaciones.
Sabrá los que han salido y el porcentaje de reducción que habrán tenido en esas licitaciones.
¿Sabe cuántas reducciones de la potencia contratada se han hecho, como le he preguntado, de los 1.
636 que tiene?
Ya le he dicho que algún gobierno en 2013 anunció que había recortado sólo 6 millones de presupuesto simplemente reduciendo la potencia.
Dígame cuántas reducciones se han hecho.
Además le voy a preguntar al gobierno detalladamente, evidentemente.

¿Cuántos cambios de bombilla se han hecho, por ejemplo, por bajo consumo?
(Remors) Ya sé que todo esto usted no lo sabe, pero es que va a manifestar el apoyo a lo que ha hecho el gobierno.
Usted tendrá esa información, nosotros es que no la tenemos.
Si nos pide que apoyemos lo que ha hecho, pues tráiganos lo que ha hecho, tráiganos el informe, tráiganos el informe y lo veremos.
Y, efectivamente, diremos, «mire, sí, lo apoyamos» o «mire, no, no lo apoyamos».
Pero es que no nos trae nada.
Dice: «Vamos a apoyar lo que ha hecho el gobierno durante estos dos años.
» Bueno ¿y qué ha hecho?
¿Qué ha hecho?
Tráiganos el informe detallado.

Lo único que ha dicho, el único dato que ha dicho es que de los 1.
314, que tendrían que haber pasado a auditorías energéticas, lo han pasado a 22, lo único que ha dicho.
Y eso es un elemento para ser una gran decepción, no es para estar contentos precisamente.

Y ya le digo que centrar esto en la rebaja del consumo, pues es, no sé cómo calificárselo, pero desde luego no es nada riguroso, porque el consumo baja, porque baja la actividad económica y el consumo baja, porque baja el presupuesto en la administración pública y el consumo baja, porque bajan los empleados.
Tienen tres fuentes de bajas del consumo.
Por tanto, no se vanaglorien de eso y analícenlo más rigurosamente.

Más allá de eso, nosotros estamos encantados de sentarnos con ustedes -ahora no me está oyendo, entonces…- estamos encantados con sentarnos con ustedes y hablar de esto.
Y seguramente que lograríamos pactar acciones y lograríamos hacer un seguimiento riguroso de lo que hace el gobierno y proponerle, no desde una crítica destructiva sino constructiva, acciones.

Si no nos quiere oír y no quiere contar con nosotros, pues son ustedes lo que hay.
Contésteme a lo que le he preguntado, si lo tiene, y tráiganos el informe y sobre el informe, si no quiere que le votemos en contra, tráiganos el informe en otra ocasión y lo valoramos y tendremos una opinión fundamentada para votar.
Con el único dato que usted nos ha dado, de verdad que ha logrado que pasemos de la abstención al voto contrario.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Toledo.

Pasamos a la votación del punto.
¿Votos a favor de la propuesta?
¿Votos en contra?
Abstenciones, no hay.
Se aprueba.
Muchas gracias.

No hay más asuntos que tratar.
Se levanta la sesión.
Gracias.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 16 minuts)