Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 2 de març de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 44.
Primera reunió.**

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'elaboració immediata del Pla d'espais turístics, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 2.
934, BOCV número 17).***

**El senyor president:**

*(Inoïble)* .
.
.
de la Proposición no de ley sobre elaboración inmediata del Plan de espacios turísticos, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, registro de entrada 2.
934, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 17.

Para su presentación y defensa, tiene la palabra la ilustre diputada del Grupo Parlamentario Socialista, doña Amparo Marco Gual.

**La senyora Marco Gual:**

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Pasamos a debatir una proposición no de ley que se presentó el 2 de octubre del año 2003, un año y cuatro meses después de haberse presentado.

La Constitución Española de 1978, en su artículo 148.
1.
18, establece que "las comunidades autónomas podrán asumir competencias en la promoción y ordenación del turismo en el ámbito territorial".

Esta competencia queda asumida por la Comunidad Valenciana en el Estatuto de Autonomía, en el artículo 31.
12, cuando dice que tiene competencia exclusiva en materia de turismo.
Fruto de esa competencia se aprueba la Ley 3/1998, de 21 de mayo, de la Generalitat Valenciana, de Turismo de la Comunidad Valenciana.

La Ley de turismo de la Comunidad Valenciana asume claramente en su preámbulo la importancia que la actividad turística tiene en la estructura económica de la Comunidad.
Sector que supone el 11% del PIB en nuestra comunidad.
Que el turista actual es un consumidor maduro, que se ha convertido en un cliente experto y exigente, con nuevas motivaciones y abundante información, que exige unos grados crecientes de conservación, preservación del medio ambiente y de los recursos naturales.

También establece que el sector turístico valenciano debe seguir evolucionando de manera correcta, tratando de consolidar sus destinos tradicionales y propiciando el desarrollando dinámico y diversificador de nuevos productos turísticos acordes con la preservación y conservación de los naturales y del medio ambiente y de las exigencias de la demanda, que hoy en día requieren de una especial protección del espacio natural y cultural.

En el mismo preámbulo se establece la necesidad de acometer un texto legal operativo y moderno que, estableciendo la ordenación del turismo en nuestra comunidad, actúe como un marco legal básico sobre el que se articule la normativa turística vigente y la de futura creación, donde se establezcan los principios generales del desarrollo y el fomento del turismo valenciano y donde también se definan las bases de la ordenación de los espacios turísticos.

Por último, es consciente de la preservación de los recursos turísticos, evitando su destrucción o degradación y procurando su correcto aprovechamiento en todas las modalidades de la oferta, en especial con respecto a valores culturales histórico-artísticos, paisajísticos, urbanísticos y medioambientales y de protección de los sujetos de la relación turística.

En este sentido, la Ley de turismo, dividida en siete títulos, dedica el título IV, con dos capítulos y siete artículos, a las bases para la ordenación de los espacios turísticos.

El artículo 36 define claramente lo que es un espacio turístico, al decir que "son áreas delimitadas de territorio cuyas estructuras y actividades turísticas gocen de tal homogeneidad que permitan la ejecución de una política turística común y uniforme para toda el área.
La homogeneidad, en estructuras y actividades a que se refiere el artículo anterior, deberá referirse a los siguientes extremos: modelo territorial y urbanístico, recursos naturales, patrimoniales y culturales, infraestructura, gestión medioambiental, posibilidades de complementación recíproca entre municipios que se integren en el espacio turístico y comportamiento de la oferta y la demanda".

Con objeto de articular una política turística eficaz que permita el desarrollo turístico continuado de los espacios, el artículo 38 establece claramente que se aprobará un plan que contendrá la delimitación de las zonas de la Comunidad Valenciana en espacios turísticos, las directrices generales de los espacios turísticos y las directrices particulares de cada una de las zonas o espacios delimitados.

De acuerdo con el artículo 40, el plan contendrá medidas precisas para la ordenación de los espacios, con los objetivos de: desarrollo *(el senyor president colpeja amb la maceta)* ecológicamente sostenible.
.
.
.

**El senyor president:**

Por favor.
.
.

**La senyora Marco Gual:**

.
.
.
planificación y ordenación de la oferta turística e incremento de la calidad en el servicio turístico, la consolidación de los espacios turísticos, el desarrollo de nuevos espacios turísticos y el respeto a los recursos naturales.

Señorías, desde que se aprobó la Ley de turismo, hace ya casi siete años, una legislatura y media, el título IV de la ley sigue siendo una declaración de intenciones, sigue siendo papel mojado, o como ustedes le quieran llamar, porque todavía no se ha hecho nada al respecto.
Y eso que el señor Olivas, hace seis años, en su comparecencia aquí en estas Cortes, dijo que era prioritario elaborar de inmediato un plan de espacios turísticos.
Todavía está pendiente.
Como pendientes están tantas y tantas promesas que ustedes realizan allá por donde van.
Y si no, que se lo pregunten a los ciudadanos de Vilanova d'Alcolea.

Señorías, la ordenación turística valenciana es amplia, muy amplia, abarca desde las ayudas en materia de turismo a la promoción, desde los alojamientos turísticos a la restauración, guías, agencias de viajes y bares.
Pero ni tan solo un esfuerzo, ni tan solo uno, para la realización de un plan de espacios turísticos de la Comunidad Valenciana, un plan fundamental, un plan que debería ser futuro.
Un plan que, de acuerdo con un artículo de un técnico superior de la Agencia Valenciana de Turismo, en comentarios a la ley, dice que era novedoso dentro de la ley, que debía marcar las líneas básicas a tener en cuenta para potenciar el desarrollo de la política turística eficaz y con proyección de futuro.
Un plan que serviría para configurar "un inventario de los recursos turísticos de la Comunidad Valenciana, elemento indispensable para aprovechar al máximo todas las posibilidades turísticas de nuestra comunidad.
Un plan que constituya una apuesta decisiva por el desarrollo sostenible del turismo valenciano, instrumento que debería verse complementado por el impulso y la incorporación de sistemas de gestión medioambiental en empresas turísticas y en destinos turísticos".

Esta dejadez todavía es más grave si se tienen en cuenta declaraciones como las que hemos visto últimamente en la prensa, en las que el señor Ripoll amenazaba con no llevar la marca Costa Blanca a la próxima feria de turismo.
O cuando se ven informes de distintas organizaciones en los que se establece que las playas del mediterráneo siguen siendo un principal foco turístico en el mundo, a pesar de la competencia que reciben desde finales de los años 80 de otros destinos turísticos, de nuevos destinos turísticos.
El desarrollo de nuevas prácticas turísticas relacionadas con el turismo rural, el turismo urbano y metropolitano y que ofrecen una oferta renovada diferente al sol y playa.
El modelo turístico masivo de sol y playa, característico del litoral mediterráneo, ha provocado tanto el espectacular crecimiento urbanístico, demográfico y económico de pequeñas localidades como la degradación de sus recursos naturales.
Esta degradación es debida, por un lado, a la enorme proliferación de infraestructuras y equipamientos turísticos, tanto de alojamiento como de oferta complementaria.
Y, por otro, los efectos derivados de la presencia de miles de visitantes.
A estos impactos, tiene que añadirse, claro está, los provocados por la población local.
Así que, en definitiva, con el paso de los años, se ha ido modificando el paisaje de las costas mediterráneas: el color gris del hormigón ha ido sustituyendo al verde de los árboles.
Evidentemente esto no significa que no sean necesarias las infraestructuras, por supuesto, ni que sean malas por sí mismas, solo se constata la modificación del paisaje que ha experimentado el litoral en estos últimos años.

En segundo lugar, ya existen otros informes y organizaciones que son conscientes de la necesidad de un turismo sostenible en el área mediterránea, donde se ubica la Comunidad Valenciana, como el proyecto Ulises XXI, firmado por distintas ONG y por distintos países del arco mediterráneo, entre los que se encuentra España.

En esta agenda, en este informe, se pide un nuevo modelo de turismo basado en impulsar una reestructuración de los espacios turísticos del litoral mediterráneo; evitar la *litoralización*, la masificación y la estacionalidad de la actividad turística y desarrollar políticas especiales de protección de la franja litoral y de las zonas especialmente protegidas de importancia para el mediterráneo; diversificar y diferenciar los destinos turísticos huyendo de la estandarización y potenciando las singularidades como una nueva oferta turística y reducir la estacionalidad desarrollando modalidades de turismo alternativas al tradicional sol y playa, el cultural, el rural, el ecológico, el urbano y el de congresos.

También, y en tercer lugar, el Consejo de Europa, en su reunión en Palma de Mallorca en mayo de 1999, estableció 17 conclusiones sobre turismo, territorio y desarrollo sostenible.
Algunas de ellas tratan de avanzar hacia la sostenibilidad del turismo, también hacia la sostenibilidad y la calidad del desarrollo turístico local y de cada territorio que constituya un requerimiento social irrenunciable en el futuro; *(el senyor president colpeja amb la maceta)* que residentes, visitantes y el propio mercado exigirán cada día con más determinación.
La *litoralización* del territorio europeo y la intensidad e inadecuación de la urbanización turística de sus costa urgen impulsar la realización de programas de gestión integrada en el litoral, muy especialmente en ciertas zonas de la cuenca mediterránea donde se ubica la Comunidad.
La sostenibilidad de los espacios turísticos debe surgir de una estrategia integrada de ordenación y gestión responsable del territorio, de los ecosistemas, de la biodiversidad local y de factores ambientales clave a nivel local y global.
La elaboración de nuevas orientaciones para el desarrollo sostenible de los espacios turísticos supone importantes cambios culturales, que requieren un fuerte liderazgo público, una serie concertación privada y una amplia participación social.

Señorías, el modelo turístico masivo que ha caracterizado los flujos turísticos durante los años 50 y 60 es un modelo claramente insostenible.
Al menos por cuatro razones: en primer lugar, porque no ha considerado la importancia de la conservación de los sistemas naturales ni del uso racional de los recursos naturales como valor; en segundo lugar, ha acentuado el crecimiento frente los aspectos cualitativos del mismo; ha distribuido una enorme desigualdad, fruto del desarrollo turístico, y no ha integrado el territorio y sus singularidades en la oferta turística, potenciando la homogeneización y la despersonalización.

Frente a un modelo de crecimiento extensivo y de depredación de los recursos naturales, es necesario proponer un modelo turístico sostenible, y para ello es necesario un plan de espacios turísticos.
Y entendemos por turismo sostenible aquel que hace compatible el desarrollo del turismo con el respeto a la preservación de los recursos naturales, culturales y sociales.
Entendemos por turismo sostenible aquel que es perdurable en el tiempo, que es respetuoso con el medio y que es integrador y diversificador.
Y, por último, que es participativo.

Señorías, por todo ello les solicito el apoyo a esta iniciativa parlamentaria, a esta elaboración urgente de un plan de espacios turísticos que sea futuro para el turismo de esta comunidad.
Turismo que es una actividad económica importante en nuestra comunidad.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Marco.

Don Rafael Maluenda, portavoz adjunto del Grupo Parlamentario Popular, al amparo del artículo 155.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, ha presentado a la proposición no de ley 2.
934 una enmienda de modificación, que dice: "Sustituir el texto por el siguiente:

"Les Corts Valencianes insten el Consell de la Generalitat perquè:

1.
La Conselleria de Turisme agilite els treballs que es realitza perquè finalitze abans possible el Pla d'espais turístics.

2.
Del grau de compliment de la present resolució s'informe a les Corts Valencianes en el termini més breu possible".

Tiene la palabra, para defender la enmienda, en representación del Grupo Parlamentario Popular, el ilustre diputado señor Martínez, don Ricardo.

**El senyor Martínez Rodríguez:**

Bon dia.

Moltes gràcies, senyor president.

Señoras y señores diputados.

Señora Marco, nuestro grupo, como bien usted conoce, ha presentado una enmienda a la proposición no de ley que traen ustedes hoy a este parlamento porque consideramos que el texto de la misma se ajusta más a la realidad del plan que ustedes solicitan desarrollar al amparo de la ley de turismo.

Nuestro grupo ha presentado una enmienda que consideramos, como le he dicho, recoge más fielmente la idea que respecto de la elaboración del plan de espacios turísticos, y en cumplimiento de la Ley de turismo de la Comunidad Valenciana 3/1998, de 21 mayo, aprobaron estas Cortes.
Y decimos que cumple más fielmente porque nos consta que dicho plan está actualmente ya en fase de desarrollo y redacción por parte de la Conselleria de Turismo.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Por tanto, nos parece más adecuado instar a la agilidad y finalización del mismo, reconociendo de este modo que el Gobierno Valenciano, desde la Conselleria de Turismo, está realizando el trabajo y las tareas que le son propias como gobierno.

Como usted bien sabe, se dispone de consignación presupuestaria para este desarrollo, y nos consta que es firme propósito del Gobierno que dirige el molt honorable president Francisco Camps, tener en breve plazo de tiempo ultimado el desarrollo del mismo, para así dar cumplimiento en lo establecido en la citada Ley de turismo en el título IV, donde indica bases para la ordenación de los espacios turísticos, y desarrolla, desde el artículo 36 hasta el artículo 42, todo el ordenamiento.

Tal y como seguro usted conoce e indica la norma, el plan debe contener la delimitación de zonas de la Comunidad Valenciana en espacios turísticos, las directrices generales para la actuación en materia de turismo sobre los espacios turísticos delimitados, y las directrices particulares para cada una de las zonas o espacios delimitados.

Actualmente, como ya le he indicado, se está trabajando por parte de la Conselleria de Turismo en este cometido, en un borrador de estudio previo y que plantea los siguientes aspectos: análisis de la demanda turística en las áreas rurales de la Comunidad Valenciana; estudio de la encuesta Tourist Info realizada a lo largo del pasado verano; documentación cuantitativa referente a la demanda y oferta turística de la Comunidad Valenciana con desegregaciones de carácter regional, provincial y local; análisis económico de la actividad turística, Impact Tur; análisis del turismo residencial; estudios de planificación turística de base local y comarcal de diferentes áreas de nuestra comunidad.

La Conselleria de Turismo ha iniciado ya el expediente de contratación del Plan de estudios turísticos, e incluso cabe la posibilidad de que dicha contratación se abra a un convenio con alguna de las universidades valencianas para que sea desde este foro, el universitario, donde se culmine en su fase final el estudio sobre el que hoy aquí debatimos, en una muestra clara de la confianza que el Consell deposita en la institución universitaria valenciana.

El presupuesto estimado para el desarrollo está cifrado en aproximadamente 135.
000 euros, lo que supone unos 23 millones de las antiguas pesetas.

El plan delimitará y definirá el asentamiento de actividades y estructuras turísticas homogéneas entre sí, pero diferenciadas según zonas identificables de nuestra comunidad, que pueden agruparse básicamente en torno a tres ámbitos territoriales, como son litoral, interior y ciudades, zonas urbanas.
Con un potencial turístico en muchos casos consolidado, pero en otros pendiente de desarrollar y ordenar deberá dar respuesta a esta realidad.

El plan en proceso de ordenación en su primera fase, cuando esté finalizado, estamos seguros de que dará contenido a las necesidades planteadas por el sector turístico valenciano y contendrá al final de su redacción las medidas precisas para la ordenación de los espacios turísticos en nuestra comunidad.

Los objetivos que según la ley deberá recoger el Plan de espacios turísticos que está llevando a cabo el Gobierno Valenciana a través de la Conselleria de Turismo y, como les he indicado, está ahora ya en fase de inicio, son a nuestro juicio los siguientes: el desarrollo ecológicamente sostenible de la actividad turística, a la que usted también se refería; el desarrollo futuro de la actividad turística tanto en lo ecológico o medioambiental así como en lo social y económico, y ligado a este punto, al que les comenté anteriormente, en que hacía mención a la necesidad imperiosa de que se respeten los recursos naturales existentes, como pieza clave para el futuro desarrollo del sector; la planificación y ordenación de la oferta turística en su conjunto; el incremento de la calidad de los servicios turísticos de manera que den respuesta a los niveles esperados por los diversos segmentos de la demanda; la consolidación de los espacios turísticos actuales y sus mercados; el desarrollo de nuevos espacios atractivos para nuevos segmentos de la demanda que permitan la incorporación a los mercados de los nuevos productos enmarcados bajo la denominación de "turismo rural" o de "interior, urbano, ecológico, de salud" y demás; garantizar que las acciones que se prevean se realicen en total respeto a los recursos naturales existentes.

Estamos igualmente convencidos de que el estudio aportará, en su fase final, al sector un análisis y diagnóstico que será concluyente y generará un efecto positivo en todo lo relacionado entre el sector y su entorno, véase las características territoriales del desarrollo turístico, la relación del espacio turístico y sus características medioambientales, la incidencia urbanística en el desarrollo turístico y viceversa, la distribución territorial de las infraestructuras, los recursos naturales, patrimoniales y culturales y de la oferta, y los servicios turísticos en general.
Igualmente, nos aportará las directrices y propuestas para el desarrollo y ordenación de los espacios turísticos tal y como la ley establece.

Nuestra comunidad es ya una de las principales comunidades españolas en el desarrollo de su industria turística.
Tenemos todavía muchas potencialidades por desarrollar, hemos de mejorar la relación precio-calidad frente a los servicios que prestamos, pero indudablemente estamos también en la fase de generar credibilidad en nuestro sector turístico, arropándolo y poniendo a su disposición elementos de apoyo y soporte.

Solo desde la confianza y huyendo del victimismo y la crítica fácil afianzaremos un sector que precisa de un amplio despliegue en promoción y buena acogida en los medios de comunicación.

Esto es algo a que los grupos de la oposición también podrían contribuir, pues sepan que intentar una sistemática política de desgaste y erosión al Gobierno en este tema, como en otros muchos, no contribuye sino a desgastar a los propios sectores en unos casos sociales y, en otros casos, como el que nos ocupa, económicos.

¿Qué piensan ustedes que pensarán a su vez los ciudadanos de otras comunidades y de otros países al escuchar de manera sistemática una crítica que desacredita el potencial turístico o la gestión que en esta materia hace el sector y que administra el Gobierno de la Comunidad Valenciana?

Nos presentan ustedes una proposición para que cumplamos con una ley emanada de la soberanía popular que alimenta esta cámara, y nosotros, que somos escrupulosos observadores y cumplidores del ordenamiento jurídico, les tendemos la mano para que así sea y presentamos esta enmienda instando al Gobierno a avanzar en este cometido.
Pero, permítanme recordarles que ustedes no votaron a favor la ley por la que hoy nos interpelan.
La Ley de turismo de la Comunidad Valenciana salió adelante con los votos del Grupo Parlamentario de Unión Valenciana, el Grupo Mixto, y el Grupo Parlamentario Popular.

Nuestro grupo es un grupo responsable.
Por eso, donde nos hemos encontrado leyes aprobadas por gobiernos anteriores, las hemos aplicado, incluso en ocasiones sin ser leyes a las que les hemos dado soporte parlamentario, como es el caso de la Logse, ley que ustedes nos dejaron aprobada pero sin consignación presupuestaria, y que nosotros hemos aplicado buscando los recursos para que esto fuera posible por encima de todo.
Por encima de todo, el cumplimiento de la ley.

Pero contrariamente, permítanme, y con respeto, recordarles a ustedes que cuando han tenido responsabilidades de gobierno han hecho todo lo contrario: se han comportado como un gobierno irresponsable y han derogado leyes legisladas por gobiernos anteriores como, por ejemplo, la Loce, la Ley de calidad de la educación, que la derogaron por decreto.
Por no hablar de algo que jamás olvidaremos los valencianos, que es la derogación del trasvase del Ebro contenido en otra ley que también derogaron por decreto desde su mayoría en el Gobierno central que, aunque no es absoluta, a veces sí que se comporta como una mayoría absolutista.

Señores del Grupo Parlamentario Socialista, les animamos a aprobar esta enmienda que a buen seguro, como les dije en un principio, se ajusta más a la realidad en cuanto a la redacción del Plan de espacios turísticos que ustedes plantean.

No agotaré mi tiempo.
Cinco minutos que regalo al resto de los compañeros de esta cámara.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, per a l'acceptació o no de l'esmena, la representant del Grup Parlamentari Socialista, il·lustre diputada senyora Marco.

**La senyora Marco Gual:**

 

Gracias, señora presidenta.

Bueno, en primer lugar, señor Martínez, muchísimas gracias por su generosidad, pero era de ida y vuelta, porque previamente le había cedido yo a usted tres minutos.
*(Rient-se)* O sea, que era de ida y vuelta.

Señor Martínez, la verdad es que me quedo sorprendida al ver esta enmienda encima de mi escaño esta mañana.
Y, además, me quedo sorprendida porque una vez más es una práctica de demagogia a la que nos tiene acostumbrados el Partido Popular.
La verdad es que es una práctica de demagogia porque, mire, en primer lugar, me dice usted.
.
.
, en la primera parte dice: ".
.
.
la Conselleria de Turisme agilite els treballs que està realitzant.
.
.
" Pero, ¿qué trabajos está realizando, señor Martínez?
Se lo he dicho antes.
Desde que se aprobó la ley han pasado siete años, siete, una legislatura y media.
Están todavía ustedes trabajando y el señor Olivas lo dijo hace seis años, que era urgente, urgente realizar el Plan de espacios turísticos.
¿Qué están, trabajando desde hace seis años?
Pues cuando salga este Plan de espacios turísticos esto va a ser la maravilla del siglo, va a ser copiado por el mundo mundial, va a ser copiado por el mundo mundial.
Es alucinante.

No nos engañemos, señor Martínez, trabajo no se está haciendo ninguno, trabajo no se está haciendo ninguno, como no se hizo aquella promesa de Conselleria de Turismo que tanto anunciaba el señor Zaplana y que si ha surgido la Conselleria de Turismo ha sido, ni más ni menos, ni más ni menos que por las discrepancias internas del Partido Popular, y por la incompetencia en materia turística e industrial del Partido Popular en el Gobierno en la actualidad.
No se confunda, señor Martínez.

Y en segundo lugar, me dice usted ".
.
.
en el termini més breu possible".
¿Más breve todavía, más breve todavía?
Seis años, siete años desde que se aprobó la ley.
¿Todavía más tiempo?
Me parece que ya es urgente y corresponde.
Lamentablemente, esta enmienda a la proposición no de ley no la podemos aceptar en estos términos.
Lo siento mucho, señor Martínez.

Pero sí que quería decirle alguna cosa al respecto de todo lo que usted me ha comentado.
Mire, usted es valenciano, y yo también soy valenciana, yo también soy valenciana, que no se le olvide.
Y yo y todos los diputados que están sentados a este lado de la cámara, ¿eh?
, también somos valencianos, también somos valencianos, ¿de acuerdo?
También somos valencianos.
Así que déjese usted de tanta agua porque nosotros por lo menos no hacemos demagogia como hace el señor Matías Pérez Such cuando dice que los turistas no vienen a esta comunidad por culpa del agua.
¡Por favor!
¡Los turistas no vienen a esta comunidad por culpa de su mala política turística, no es por otra cosa, sino por su mala política turística!
*(Aplaudiments)*

Sí que es verdad que a lo mejor nosotros no aprobamos la Ley de turismo, en estas condiciones, esta Ley de turismo.
Pero siempre hemos defendido ese título IV de espacios turísticos.
Igual que siempre hemos defendido el ámbito universitario, el foro universitario.
Y usted me viene aquí ahora a hablarme del foro universitario que va a elaborar ese Plan de espacios turísticos.
¿Quiere que le recuerde yo a usted qué ha pasado con la Fundación Cavanilles, de altos estudios turísticos, unida a las universidades públicas valencianas?
Que el presupuesto ha ido decayendo desde que ustedes gobiernan, ha ido decayendo.
Y en el último año ni siquiera han convocado el Consejo.
Esa es su apuesta por el turismo y por la universidad.
Y ahora, en la última comparecencia de la consellera ustedes dicen que van a hacer un instituto tecnológico del turismo.
¡Pero, por favor, si no son ni siquiera capaces de cumplir esa promesa de un CdT para Castellón de 12 millones de euros!
Promesa realizada antes de la presentación de los presupuestos del año 2004, que según también el señor Matías Pérez Such se realizaría hubiera o no hubiera presupuesto en el presupuesto del año 2004.

El millón dos-cientos cincuenta mil euros del presupuesto del 2004 no sabemos dónde ha ido a parar.
Y tampoco sabemos dónde irán a parar los dos millones que hay en el presupuesto actual.
Lo que sí que sabemos es que Castellón no tiene un CdT en condiciones, no tiene ese CdT que ustedes han prometido.
Solamente tiene un CdT virtual, virtual, como todas sus promesas, virtuales.

En cuanto a lo que es la calidad, ustedes siempre hablan de calidad, calidad en el turismo valenciano como argumento de competitividad, pero siempre se queda en palabras; "calidad" siempre se queda en palabras.
Porque realmente ustedes lo que hacen es una apuesta por lo gris, por el cemento, por la recalificación de terrenos al lado de hipotéticos parques temáticos.
O incluso algo que ahora se han inventado, como la Ciudad de las Lenguas, que no se sabe eso ni lo que es.
Y, además, con un asesor que ­¿cómo se llama?
¿Tonetti, era?
*(remors)* Ah, Josety, no me acordaba del nombre y tal­, un asesor de lenguas que además se caracteriza, y todos lo conocemos, porque nunca ha defendido el valenciano, esa lengua que ustedes defienden tanto aquí.

Bueno, señor Martínez, la verdad es que lamento que esta enmienda sea en las características.
.
.
, porque esperaba que realmente apoyaran ese Plan de espacios turísticos dado que fue el señor Olivas el que dijo que era urgente, urgente realizarlo ya.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora Marco.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Martínez.

**El senyor Martínez Rodríguez:**

Gracias, señora presidenta.

Senyors diputats.
Senyora Marco.

Me alegra que usted reconozca en su anterior intervención que la proliferación de la oferta está cada día más presente en nuestra comunidad.
Esto, aunque acto seguido digan ustedes que nuestro sector está obsoleto, que no cumplen con las necesidades que se plantean por parte de los posibles visitantes, turistas o clientes del mismo, pues al menos reconoce un esfuerzo importante, si no ya del gobierno, al menos sí del sector.

Ustedes no aprobaron la Ley del turismo, pero a nuestro grupo le satisface muchísimo que los alcaldes de su grupo allá donde gobiernen se hayan podido beneficiar de las ayudas económicas que contempla esa ley, sinceramente nos alegra.

Habla usted de demagogias, señora Marco.
La demagogia es el discurso continuo al que ustedes nos tienen acostumbrados todos los días en todos sus debates.
Ese discurso antiguo, repetitivo, no cambiante, que no se adapta a los tiempos y que simplemente ve siempre la parte negativa de las cuestiones y siempre ve la botella medio vacía.

En cualquier caso, yo sí que, de verdad, le vuelvo a tender la mano y la animo a que su grupo dé soporte a la enmienda que hemos presentado, porque estamos seguros, como ya le he dicho, que cumple con la expectativa, incluso la que ustedes demandan.

Yo si de algo estoy contento es que dentro de un breve plazo de tiempo contaremos, contará el sector turístico valenciano, con el Plan de estudios turísticos.
Y fíjese, ustedes podrán decir aquello que consideran más oportuno, pero en política me niego a pensar que solo cuentan las palabras.
Quiero creer que los hechos son los que afianzan la confianza en las personas, en los equipos y en los partidos.
Ustedes, vuelvo a repetir, no dieron soporte a la Ley de turismo de la Comunidad Valenciana, que fue aprobada con sus votos en contra, y hoy tienen ustedes la oportunidad de dar soporte a la iniciativa que plantea nuestro grupo.
Espero que ustedes pasen de las palabras, de la demagogia, a los hechos, siendo necesarias las primeras, las palabras, pero vitales para el desarrollo de nuestra tierra lo segundo: los hechos, el trabajo cotidiano que todos los días desarrolla nuestro gobierno.

Verá usted, señora Marco.
Yo soy de los que piensan que el éxito es un camino y no un destino, que el trabajo diario es lo que realmente cuenta para conseguir objetivos y no un titular, no una frase en prensa al finalizar un debate.
Y por esto, desde el trabajo constante del sector turístico valenciano del gobierno de la Generalitat, de los agentes sociales, de los profesionales que operan y trabajan en el sector, estamos seguros de que día a día nuestro sector turístico será más robusto.

Su compañero, el señor Colomer, dijo en esta tribuna, en una ocasión, justo al finalizar el debate de la Ley de turismo, algo que creo que es muy importante: "podéis arrancar todas las flores, pero no podréis, no impediréis que retorne la primavera".
Pues eso, señora Marco.
A pesar de la ola de frío que hoy nos acompaña, pronto será primavera, y volverá a ser temporada alta para nuestro turismo.
Y nuestros campos y playas volverán a recibir con alegría la visita de nuestros turistas, personas que compartirán con nosotros el sol, el clima, nuestros espacios y recursos naturales, nuestras ganas de vivir y una comunidad que cada día trabaja por ser más líder en éste y en otros campos.

Simplemente reafirmar nuestra enmienda.
Solicitarles de nuevo, y por tercera vez, el voto favorable.
Y celebrar, como siempre, el debate sosegado y tranquilo que usted me ofrece.

Gracias.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Martínez.
*(Pausa)*

Bé, per a fixar posició, té la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez.

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, si en el moment de tractar aquesta proposta de resolució ens basem en ella d'una forma econòmica, cal pensar que el turisme al País Valencià és la primera font d'economia que tenim.
Però no solament des d'això important, sinó com vertebrar eixe turisme.

Senyories, l'any 2004 s'ha comptabilitzat un increment del 7,5% en l'oferta turística, amb un augment de quasi mig punt en l'ocupació.
El grau d'ocupació hotelera al País Valencià durant el mes d'agost de 2004 va assolir el 94%.
S'ha assolit la xifra rècord de 325.
085 places d'allotjament al País Valencià.

L'oferta ha seguit creixent en els set primers mesos de l'any 2004.
Un 3,45% en hotels, un 1,13% en hostals, un 1,61% en apartaments i un 6,91% en cases rurals.

L'allotjament rural registrat fins el mes de juliol de l'any 2004 va assolir un 40,5% més de viatgers.
I les pernoctacions han tingut un creixement del 60%.
Bé.

Els apartaments han experimentat en els set primers mesos de l'any 2004 un creixement del 17% en viatgers, per un costat, i un 13% en pernoctacions.

Els hotels de l'interior han experimentat un creixement del 4,3%, aplegant a una ocupació del 78%.

Altre exemple de l'increment en la diversificació del turisme valencià és l'augment d'un 14% en este últim any en el nombre de visitants als balnearis del País Valencià.
L'increment d'arribades de turistes estrangers als aeroports valencians es xifren en aquestos moments, i comptant els set primers mesos de l'any 2004, en com a un increment del 2,3%.

680.
000 viatgers utilitzaren la línia Alacant-Dénia de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana entre el període de gener i juliol.
Més del doble que en el mateix període de l'any 2003.
I les parades a Benidorm, ciutat turística per antonomàsia, registraren un augment del 6%.

Deu enunciats sobre la primera part de l'economia valenciana, realitzada per don Francisco Camps, president dels valencians, i que apareix en el *Diari de sessions* número 50, del 15 de setembre, de l'any 2004.

Fins aleshores, senyories, hem gaudit d'un turisme poc exigent, diria jo, que considerava la costa, principalment la costa valenciana, com una zona verge, el turisme principalment venia d'altres països de la Unió Europa.
I clar, esta zona verge, esta gran zona costanera, exempta de contaminació acústica, de contaminació lumínica, feia una zona per als estrangers, una zona paradisíaca, on els agradava vindre no una vegada a l'any ni quinze dies a l'any, sinó un any darrere d'altres anys.

Nosaltres podem comprovar, i vostés també, com eixe tipus de turista, que venia d'altres països, que es deixava molts diners, que aplegava a tindre com a segona residència la Comunitat Valenciana, en aquestos moments estan canviant d'espais.
Per què?
Per la destrossa de la costa, per la mateixa contaminació, fins i tot de les platges i de la sorra, i pel poc interés que davant d'esta situació li demostra el partit del govern.

Fins aleshores eixe turisme ha estat nostre, habitual del País Valencià, i des d'aleshores eixe turisme tendeix a desaparèixer de forma exagerada.
Però tot aquest plantejament, lògicament basat entre els anys 60 i 70, encara que les conseqüències les veiem a hores d'ara, ha passat de moda, ha passat de moda.
I, lògicament, a hores d'ara els consumidors turístics exigeixen altres formes, perquè també pel pas del temps s'han adquirit nous hàbits.

La sol·licitud que aquí es presenta no es un desig.
Al nostre parer considerem que aquesta sol·licitud és per una necessitat.
Sol·licitar que l'Agència Turística elabore un Pla d'espais turístics és ni més ni menys que donar compliment a la Llei 3/98, de 21 de maig, que en el Títol IV es recullen les línies bàsiques per a l'ordenació dels espais turístics.

No fa molts mesos debatérem a la senyora consellera de turisme els horaris comercials a les zones turístiques.
I aquesta dona que els parla li preguntava "què s'entén per zona turística?
".
No vaig rebre resposta, com és el costum, i solament per regular els horaris comercials, les zones de descans, la depuració de les aigües, els espais naturals necessaris que cal conservar, ja em va a mi bastant bé que aquesta proposta de resolució es puga acceptar per tots i totes, i que així siga aplicada.

Però ens aniria millor, molt més millor, si cada volta que el govern valencià presenta una llei en esta cambra es debatuda i posteriorment acceptada, no faltaria més, per la majoria absoluta, sense tindre en compte a l'oposició, eixes lleis que s'accepten foren totes desenvolupades, totes finançades amb el suficient i totes posades en funcionament.

Compartim, per tant, senyories, amb el Grup Socialista i amb la diputada Amparo Marco, la proposta que han presentat.
I amb eixe plantejament la votarem favorablement.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Pérez.

Vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 31 votos a favor, 40 votos en contra.
Queda rechazada.

Suspendemos el pleno durante quince minutos.

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 24 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 58 minuts)*

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la creació del Consell Assessor Bucodental de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 3.
240, BOCV número 20).***

**El senyor president:**

 

Segundo punto del orden del día: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la creación de un Consejo Asesor Bucodental de la Comunidad Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, registro de entrada 3.
240, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 20.

Para su presentación y defensa tiene la palabra la ilustre diputada señora Mendoza.

**La senyora Mendoza García:**

Gràcies, senyor president.

Senyoras i senyors diputats.

La propuesta que paso a defender en nombre del Grupo Parlamentario Socialista tiene como objetivo fundamental mejorar las prestaciones de salud dental que actualmente oferta el sistema sanitario público valenciano; propuesta que tiene un claro respaldo, desde el punto de vista de la legislación básica.
La Ley de cohesión aprobada por las Cortes Generales en la anterior legislatura establecía en su artículo tres, desarrollo de la cadena de servicios del sistema nacional de salud, que las comunidades autónomas, en el ámbito de sus competencias podrán aprobar sus respectivas carteras de servicios que incluirán, cuanto menos, la cartera de servicios del sistema nacional de salud.
Pero tiene capacidad y competencia, en base a una ley básica, la Comunidad Valenciana, para establecer nuevas prestaciones en su sistema sanitario público.

Lo cierto es que, si nos remontamos en el tiempo, fue una promesa electoral del Partido Popular en las elecciones de 1996, posteriormente en el 2000, formulada por el entonces, en la precampaña electoral, por el entonces ministro Romay.
Y, parcialmente, recoge nuestra iniciativa una propuesta electoral planteada por el presidente Camps en relación a la atención bucodental para personas mayores.
Lo cierto es que entre 1996 y 2004 ni el gobierno central, ni el gobierno autonómico del Partido Popular puso en marcha nuevas prestaciones en salud bucodental, sólo en el País Valenciano se ofrece alguna prestación adicional para personas discapacitadas.

Nosotros como política prioritaria siempre hemos establecido en el ámbito de la atención bucodental las políticas preventivas y de promoción de la salud.
Así los gobiernos socialistas valencianos desde el año 1986 pusieron en marcha un Plan de atención bucodental desde la perspectiva preventiva para niños y adolescentes.
El plan fue precisamente una de las primeras comunidades autónomas que lo pone en marcha y puso, además, en marcha una red de consultas de odontología preventiva, que se llamaba, para niños y adolescentes en los centros de salud.
Fue una apuesta clara.

Lo cierto es que, además de esas prestaciones preventivas que sigue actualmente en marcha ese programa, el programa estaba orientado a los niños y niñas hasta los 14 años e incorporaba progresivamente actividades como desde la educación para la salud bucodental en las escuelas, los lenguajes de fluor en las escuelas, la revisión bucodental a todos los escolares en primero de primaria, etcétera, etcétera.
Contaba con las unidades de odontología preventiva y con los recursos de atención primaria y con los recursos de la escuela pública, porque precisamente era en las aulas donde se realizaban los enjuagues de fluor.

Lo cierto es que el programa ha ido languideciendo.
La última memoria disponible públicamente de la Conselleria de Sanidad, y no nos ha aportado otra, se refiere al curso 2001-2002 y habla que solo el 51,3% de los escolares de primaria y ESO se benefician de ese programa.
Además de esa memoria se desprendía que había desigualdades territoriales entre los niños según su lugar de residencia.
Así nos encontramos que en las áreas de salud de Castellón el 92 o el 100% de los niños en algunas zonas son atendidos en el programa de atención bucodental, cosa que ya ocurría en el año 1995, habría que revisar esas memorias anteriores, en cambio en el Camp del Túria, por ejemplo, sólo es el 22% o en la Vega Baja sólo es el 16,5% de los niños.
Pero, además, es que esa cobertura global solo ha supuesto 0,2% adicional respecto al año anterior, que era 2001.
Pero es que en el año 1999/2000 era de un 58,4%.
Por eso he dicho que ha ido languideciendo.
Sólo entre el 1999 y el curso escolar 2001/2002 disminuye el número de niños beneficiados por ese programa preventivo en un 12,5%.

Lo cierto es que cuando se inicia el programa en la Comunidad Valenciana en el año 1986 ya se había conseguido el objetivo de que los niños entre 5 y 6 años, el 50% de los niños no tuviera caries, era un objetivo de la Organización Mundial de la Salud dentro de los objetivos de salud para todos en el año 2000.
Se avanza y ya en el año 1991, entre 1991 y 1994, llega al 67% de niños que están libres de caries.
Siempre hemos estado en las medias del conjunto del Estado.

Sin embargo, comunidades autónomas que ya en el año 1990 ponen en marcha programas adicionales, no solo el preventivo, como el País Vasco, en estos momentos el 90% de los niños en el País Vasco están libres de caries a los 6 años.
Pero lo que es preocupante es que, según un estudio de la Facultad de Odontología de la ciudad de Valencia del año 1998, se observa un incremento preocupante de las caries.
Es cierto que para el grupo de edad de 5 a 6 años hemos conseguido los objetivos de la Organización Mundial de la Salud de salud para todos.
Pero en el grupo de niños de 12 años y en el grupo de niños de 15 años esos datos favorables caen de manera espectacular.

No se ha puesta en marcha ninguna nueva prestación, mientras comunidades autónomas, como el País Vasco, Navarra, Cantabria, en épocas de gobierno socialista o de gobiernos socialistas de coalición, como en el caso del País Vasco como con el PNV, se pone un marcha un programa que ha tenido buenos resultados.
Pero, posteriormente, en el 2001 Andalucía suma nuevas prestaciones, siguiendo el programa del País Vasco, de Navarra y de Cantabria; Castilla La Mancha se compromete a ponerlo en marcha antes de 2006; Castilla León, ya comunidades autónomas del Partido Popular, lo anuncia y pone en marcha en 2003; y Murcia, hasta Murcia, yo podría compararme con aquellas comunidades autónomas con transferencias desde hace muchos años, como es el caso del País Vasco o de Andalucía.
Pero es que, además, Murcia también ha pasado por delante a los gobiernos del Partido Popular.

Esos programas son necesarios.
Son necesarios por dos razones: tenemos unos buenos índices de salud bucodental, en principio hemos conseguido los objetivos de la Organización Mundial de la Salud de salud para todos, pero hay datos que son preocupantes.
Existen desigualdades y además existen desigualdades por razones socioeconómicas.
O sea, que los niños, los adultos y las personas mayores de 65 años con menores ingresos son los que tienen peor salud bucodental y además son los que menos reparan sus dientes.
Y es una amplia mayoría, además de capas medias, que supone para las familias un trastorno económico el tener que asumir los tratamientos dentales.

Mire, yo sé que van a anunciar ese convenio con la Cruz Roja para atender a pacientes con discapacidades.
Yo creo que no es bueno fragmentar el sistema.
Yo creo que la atención bucodental debe estar integrada en la red normalizada del sistema sanitario público valenciano.
No tiene demasiado sentido que la atención bucodental para personas discapacitadas se traslade a un convenio con la Cruz Roja, yo creo que es introducir discriminaciones.
Estamos observando.
.
.
Y a eso se añaden políticas hechas desde la Conselleria de Bienestar Social que asume tratamientos y prestaciones propias del sistema sanitario público, como el tratamiento de la disfunción eréctil.
De repente trasladan.
.
.
No introducen ninguna nueva prestación en el sistema sanitario público, a pesar que la Ley de cohesión lo permite, a pesar que fue la única comunidad autónoma que en su Ley de ordenación sanitaria no explicita la capacidad de autogobierno de los valencianos para poner en marcha nuevas prestaciones en el sistema sanitario público.
Y lo hicieron todas las leyes de ordenación sanitaria, desde el País Vasco hasta Andalucía.

Ustedes renuncian, en la Ley de ordenación sanitaria ya tuvimos ocasión de debatirlo, en la autonómica, precisamente a recoger aquello que acabó recogiendo la Ley de cohesión del sistema nacional de salud, que era que las comunidades autónomas podrían ofertar prestaciones además de las del catálogo básico.
Pero hay razones de desigualdades.
Hay un informe de la sociedad española de salud pública y atención sanitaria que precisamente pone de manifiesto esas desigualdades que he mencionado.
Y, además, hay una situación que yo creo que explica por qué no ha puesto ninguna nueva prestación en marcha el sistema sanitario público valenciano desde el inicio de gobierno del Partido Popular, cuando los programas preventivos, al menos en este campo, estaban puestos en marcha.
Porque tiene una situación de endeudamiento también en sanidad que ha supuesto que si comparamos la deuda acumulada en el año 1996 con la deuda acumulada en el año 2003, último informe de la Sindicatura de Cuentas, supone que pasamos de 62.
.
.
*(Pausa)*

**El senyor president:**

Por favor, me dice la diputada que es necesario que no haya tanto rumor en la Cámara para ella concentrarse en lo que está exponiendo.
Por favor, respetémosla.

**La senyora Mendoza García:**

.
.
.
supone un 1.
235% respecto a la deuda acumulada en el año 1996.

Y, además, como tampoco han sido capaces de controlar el gasto de manera efectiva, no han sido capaces de utilizar el recurso público, que es fundamental, que es el presupuesto de sanidad, pues somos también la comunidad autónoma que más gasta por ciudadano y año en medicamentos, sin aportar más tratamiento a los valencianos que otras comunidades autónomas que tienen poblaciones más envejecidas que la nuestra o tienen tanto o más turismo como nosotros, como es el caso de Baleares y Cataluña.
Y sólo tenemos por encima Castilla-La Mancha y después de nosotros Galicia en mala utilización del dinero público.

Entonces, hay razones para poner en marcha nuevas prestaciones, hay compromisos electorales incumplidos.
No voy a recordar que formaban parte de nuestros programas electorales.
Pasamos a discutir presupuesto tras presupuesto en la legislatura pasada estas iniciativas, pasamos a discutir también una proposición no de ley.
Y, desde el Grupo Parlamentario Popular, lo único que se contestaba era la enumeración de las actividades que hacia el programa preventivo, cosa que ya conocíamos porque estaba definido y puesto en marcha desde el año 1986 en la Comunidad Valenciana, porque fue una clara apuesta política.

El problema es que no tienen dinero, no han utilizado los recursos públicos de manera adecuada, han privado a los valencianos frente, le recuerdo, a los niños y niñas andaluces, vascos, navarros, cántabros, de Castilla y León, de Murcia, de poder acceder a, por ejemplo, los empastes gratuitos.
Y eso es el resultado de su política social.

Ni éramos pioneros en recursos de atención a las personas con demencia y Alzheimer ni somos pioneros en políticas sociales y de apoyo a la familia efectivas como, por ejemplo, esa prestación directa que supondría realmente.
.
.
, y no los salarios no sé qué de las amas de casa que nunca llegan y nunca no sé cuántos, las ayudas que no llegan a todo el mundo por los hijos, etcétera, etcétera.
Eso sí que sería una política efectiva de ayuda a las familias y, sobre todo, a esas capas medias y trabajadoras que son para las que supone un esfuerzo económico el tener que acceder a un tratamiento bucodental complejo.
De tal manera que, de todo el gasto privado que se hace en dentistas en este país, dos tercios de ese gasto privado se lo gastan un tercio de la población, que son los que tienen el nivel socioeconómico más alto.
El resto, el tercio de lo que se gasta privado se lo gastan.
.
.

**El senyor president:**

Señora Mendoza,.
.
.

**La senyora Mendoza García:**

.
.
.
dos tercios.

**El senyor president:**

.
.
.
vaya terminando, por favor.

**La señora Mendoza García:**

­Acabo ya, señor presidente­ Ese es otro motivo, porque eso consolida desigualdades en salud por razones estrictamente socioeconómicas.

Nada más y muchas gracias.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Mendoza.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Entesa, el ilustrísimo señor diputado, señor don Alfred Botella.

**El senyor Botella i Vicent:**

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

D'entrada dir que el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds: l'Entesa, anem a recolzar aquesta proposta.
Voldríem fer algunes consideracions o algunes reflexions al respecte.

A nosaltres ens ha cridat ja poderosament l'atenció el fet que el grup majoritari de la cambra no haja presentat cap tipus d'esmena a aquesta proposta, la qual cosa ja ens dóna la idea que van a votar en contra d'ella.

Jo crec que este és un tema de la suficient envergadura, sobretot pel cost que representa al conjunt de les famílies que han de tindre un tractament d'aquestes característiques i, per tant, hauríem o hauria d'haver-se fet un esforç per part del Grup Popular de tractar d'arribar a algun tipus d'acord en la proposició no de llei que avui es presenta, perquè, com dic, no és una qüestió baladí ni és una qüestió tampoc a dilucidar simplement entre un debat amb els grups parlamentaris que estem ací, és una cosa que després té una repercussió directa en els ciutadans i, per tant, hauria d'haver un interés en eixe aspecte per donar una solució satisfactòria.

Jo, de totes maneres, voldria fer alguna menció, com he dit, no solament a l'exposició de motius que planteja tota una sèrie de qüestions i que jo crec que són reals, sinó a l'inici.

És de veres que des del 86 ací al País Valencià s'estableix un programa de salut bucodental ­que en aquells moments encara la conselleria no tenia les competències de sanitat transferides­ i que jo crec que era, diríem, un pas important en aquells moments en esta matèria.
Però, també és de veres que una vegada assumides les competències tampoc va anar molt més lluny la conselleria d'aquell programa en aquells moments.
I les coses que es fan amb una certa por o amb una certa ambigüitat o en una actitud de quedar bé o de dir: "bo, doncs, ara com no teníem les competències peguem un pas i ací ens llavem la cara i, després, ja vorem".
Eixa és la impressió que al final va donar al llarg dels anys que va estar aquell govern perquè, com dic, no es va consolidar una política adequada en eixe aspecte, i, després, és molt més fàcil que els que venen darrere ho desmunten fàcilment o ni tant sols invertisquen absolutament res i no puguen portar-ho a efecte.

Per tant, jo pense que, malgrat la proposta siga positiva, jo pense que també cal assumir els errors que u haja comés quan ha estat governant, perquè si simplement u ve ací i diu les coses en funció del moment que està, oblidant-se del que ha passat, doncs, jo pense que al final la justificació dels que hui poden governar la tenen molt fàcil.

Per tant, per això en eixe aspecte jo creia que era important que el Grup Popular s'haguera assegut a parlar d'un acord en aquesta proposta.

És de veres que, com dic, van haver unes polítiques preventives en xiquets i adolescents que han anat perdent en el temps ­diríem­ eficàcia i, sobretot, el que ha anat és deixant-se de dur a la pràctica, sobretot a les escoles, i, després, també, inclús en les revisions anuals.
Però, jo crec que l'important d'açò és que, al marge que es cree eixe consell assessor del País Valencià per tal que siga un òrgan consultor en el que la conselleria emmarque la seua política, jo crec que seria important també que d'una vegada per totes ací al País Valencià, encara que la Llei general de sanitat diu que les comunitats autònomes podran.
.
.
, doncs, ací no és que podrem, sinó que volem.
I, per tant, jo crec que del que es tractaria és que n'hi haguera un pla de veres de salut bucodental integral que anara des de l'educació, la prevenció, que contemplara el tema dels empastes gratuïts, inclús les pròtesi, etcètera, perquè jo crec que este ­com dic­ és un tema de la suficient identitat com perquè es tinguera en compte per part de la conselleria.
No solament és un problema que poden patir o que pateixen aquelles persones que comencen tenint càries i acaben, doncs, posant-se pròtesi, sinó que, com se sap, este tipus de patologia té repercussions en altre tipus de patologies en els pacients o, fins i tot, provoca altre tipus de patologies.

Per tant, a mi em sembla que el tema és important, que hauríem de dedicar-li l'atenció necessària i, sobretot, haurien de dedicar-se els recursos humans, materials i econòmics perquè des de la mateixa Generalitat Valenciana es portara a efecte eixe pla bucodental integral i, lògicament, es creara eixe consell assessor, que realment la conselleria poguera tindre, per un costat, la informació adient i, sobretot, l'opinió dels professionals al respecte, i pogueren tindre ­jo crec­ una solució definitiva a aquest problema.

Per tant, dir-los, com he dit abans, que nosaltres anem a recolzar aquesta proposició no de llei i que no estem tancats en absolut que quan el Partit Popular estiga ací a la trona i defense la seua posició, doncs, si estiguera disposat a arribar a algun acord, nosaltres també participaríem.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Botella.

En representación del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado, don Antonio Clemente.

**El senyor Clemente Olivert:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Mendoza, pues, va a ser que no.
Realmente, la propuesta que ustedes plantean es absolutamente inaceptable y, además, es absolutamente incoherente.

Ha hecho usted referencia a programas electorales.
Yo tengo aquí el programa electoral del Partido Socialista, del señor Zapatero, donde dice: "Estableceremos junto a las comunidades autónomas un plan de salud bucodental".
Nosotros entendemos como junto estando al lado de.
.
.
Y, ustedes, deben entender como junto estar enfrente de.
.
.
, porque, lógicamente, habría que esperar a que existiera ese marco de colaboración ­que en este momento todavía no existe­ entre la Conselleria de Sanidad y el Ministerio de Sanidad.
Pero, además, debemos hablar también ­me imagino­ no solamente de establecer planes, sino que exista una cofinanciación de ese plan, de ese plan de salud bucodental.

Y, desde luego, lo que me llama poderosamente la atención es que esto, teniendo en cuenta lo que ustedes plantearon en el programa electoral, que ustedes en el Congreso de los Diputados, recientemente, en la Comisión de Sanidad, votaron en contra de la misma iniciativa que llevan ustedes en el programa electoral.
Y, además, se la voy a leer.

Iniciativa del Partido Popular en el Congreso de los Diputados: 

"Insta al gobierno de la nación a la elaboración de un plan integral de salud bucodental para menores de 15 años, mayores de 65 años y menores con discapacidad".

Contesta la portavoz del Grupo Socialista, señora Coello Fernández: "¿Han cuantificado ustedes, el grupo proponente, el impacto económico que tendría en el sistema sanitario una propuesta de estas características?
".
Y, luego, añade: "Consideramos más útil y con más repercusión a largo plazo el tomar estas medidas en otros tramos de vida".

O sea que, los menores, los mayores de 65 años y discapacitados no son interesantes ­según está en el *Diario de Sesiones del Congreso de los Diputados*­ para el Partido Socialista.

Y, luego, dice algo que, evidentemente, contradice lo que usted está diciendo: "La cartera de servicios será acordara dentro del seno del consejo interterritorial de salud.
Por ello, le pedimos al grupo proponente que deje de divagar en temas de salud y trate de coordinar conjuntamente como sería ética y políticamente mejor para todos los usuarios".
Esta es la intervención de su portavoz en la Comisión de Sanidad en el Congreso de los Diputados.

Hay también una intervención en el Senado, directamente contesta al gobierno, a una iniciativa del Grupo Parlamentario Popular, en la que habla de que en los próximos meses se elaborará una propuesta de cartera de servicios, previo informes de los expertos, etcétera, etcétera, etcétera.
Bueno, yo, desde luego, si hablamos de coherencia me parece que su propuesta es absolutamente incoherente y absolutamente inapropiada en este momento.

Desde luego, les pediría que ejercieran más, aunque fuera en alguna ocasión y en temas puntuales como éste, más de valencianos y menos de socialistas, menos de oposición a todo, y que sean ustedes coherentes con la política que está desarrollando o que debería desarrollar el señor Zapatero en el gobierno de la nación, porque, desde luego, en este momento el que ustedes planteen de manera absolutamente aislada una iniciativa que el gobierno dice que hay que hacer junto con las comunidades autónomas, me parece absolutamente contradictoria.
Pero, bueno, ustedes nos tienen acostumbrados a esto.

Yo, desde luego, he estudiado absolutamente su iniciativa, como hago siempre, y le tengo que adelantar que la Conselleria de Sanidad ya ha hecho sus deberes.
La Conselleria de Sanidad ya tiene en este momento elaborado un borrador de plan de salud bucodental.
Ahora le falta al ministerio hacer sus deberes y sentarse juntos.
Entonces, la Conselleria de Sanidad ­como le digo­, señoría, ya lo tiene elaborado, nosotros lo podemos presentar, el gobierno lo puede presentar en cualquier momento.
No sé yo si el Ministerio de Sanidad está en las mismas condiciones.
Le abro la propuesta, señora Llinares, como no ha subido usted a debatir, cuando suba usted debato con usted.

La propuesta que usted hace de la creación del Consejo Asesor, mire, en este borrador han colaborado cuatro odontólogos de unidades de odontología preventiva de la Conselleria de Sanidad, tres higienistas dentales, un estomatólogo de la Unidad de Odontología del Doctor Peset, un estomatólogo del Hospital General de Valencia, dos estomatólogos profesores de la Facultad de Medicina, dos representantes del Colegio Oficial de Odontólogos y Estomatólogos de Valencia, un representante del Colegio Oficial de Odontólogos y Estomatólogos de Castellón, dos técnicos en representación de la Dirección General de Asistencia Sanitaria.
.
.
Yo creo que es un equipo suficiente, me imagino que serán personas que a usted le merecen el suficiente respeto.
.
.
Esto han sido las personas que han colaborado en la elaboración de esta plan, por lo tanto, no nos parece, en este momento necesario ni conveniente el crear un consejo asesor, que lo único que haría es dar más rigidez a estos mecanismos consultores.

En cuanto habla usted de la promoción de estudios y trabajos de investigación.
Mire, en el ámbito de la salud pública oral, son áreas prioritarias de intervención la investigación, especialmente en personas mayores, y la Conselleria de Sanidad es consciente de esta importancia.
Por ello, se realizan periódicamente estudios epidemiológicos para monitorizar la evolución del estado de salud bucodental en la Comunidad Valenciana.

Asimismo, está previsto llevar a cabo también un estudio también en la población de personas mayores y, recientemente, me imagino que usted lo sabrá, pero lo habrá omitido, se ha realizado ya en el 2004 un estudio epidemiológico realizado con la colaboración de la Universidad, la Facultad de Medicina, viendo los resultados de cuál es el estado de caries de nuestros niños y de nuestros jóvenes, y me imagino que usted sabrá que el de los 6 a 12 años es aproximadamente el mismo que había, y el de los mayores de esta edad ha mejorado respecto a los años anteriores.

En cuanto al punto 3, que habla de la ampliación de las prestaciones en salud bucodental en niños y adolescentes, decirle que está previsto en este plan de salud bucodental que ya tiene elaborado la Conselleria de Sanidad.

En la población infantil de 0 a 14 años, el programa de salud bucodental contempla ahora una serie de prestaciones, como son la vigilancia de la salud oral, la educación sanitaria en salud oral y la atención a traumatismos de urgencia.
Pero el plan de salud bucodental prevé también las siguientes prestaciones adicionales a la población de 6 a 15 años: la vigilancia anual de la salud oral a todos los niños de 6 a 15 años por equipos de odontólogos, y la restauración de dientes permanentes en caso necesario.

Continuando con su proposición, a la que luego, como normalmente hace, ha pasado absolutamente sin seguir lo que había presentado, respecto a la salud bucodental de las embarazadas, adelantarle que este plan de salud bucodental contempla la vigilancia de la salud dental de las mismas por parte de las unidades odontológicas a través de las siguientes actuaciones: está prevista la educación sanitaria, incluyendo asesoramiento en alimentación e higiene oral adecuados de la embarazada.
En este sentido, la Conselleria de Sanidad va a editar la guía para la educación grupal en el embarazo, parto y puerperio.

De otro lado, se contempla la exploración preventiva oral de la embarazada por las unidades de odontología preventiva y la indicación de flúor tópico en caso necesario.

En el punto quinto, que habla usted de una redefinición y mejora de los servicios dentales de la población adulta, adelantarle que el plan de salud bucodental pretende hacer hincapié en la necesidad de hacer prevalecer los aspectos preventivos sobre los restauradores.

En cuanto al punto sexto, que sería la atención a los mayores de 65 años, el plan contempla las siguientes actuaciones: la exploración de la cabeza y cuello, cavidad oral, incluyendo partes blandas, examen dental, periodental e inserción de prótesis; la derivación a asistencia especializada si hay sospecha de alguna enfermedad más grave; la educación sanitaria en salud bucodental.

En cuanto a las personas con discapacidad, el decirle que este plan contempla realizar la vigilancia de la salud oral en las personas con alguna discapacidad y realizar las medidas preventivas y/o terapéuticas en las personas con alguna discapacidad que condicione mayor riesgo de enfermedad bucodental o dificultad de atención odontológica.

Mire, señoría, el plan de salud bucodental elaborado por la Conselleria de Sanidad aborda tanto todos los aspectos *(inintel·ligible)* de salud pública con mayor tasa de incidencia y prevalencia en nuestra comunidad, englobando tanto la atención a la población pediátrica, mujeres embarazadas, mayores de 65 años, así como a pacientes específicos, como personas con discapacidad, incidiendo, sobre todo, en la educación de la salud, porque para nosotros, como ya le he dicho otras veces, apostar por la prevención nos parece una apuesta segura.

Nada más y muchas gracias.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Clemente.

Para el turno de réplica, tiene la palabra la señora Mendoza.

**La senyora Mendoza García:**

Gracias, señor presidente.

Señor Clemente, yo sabía que esta iba a ser su respuesta, pero, mire, yo creo que es entre el cinismo, entre aquello de que somos pioneros y punteros, que tampoco se cumple, si después de ocho años de gobierno del Partido Popular en el Gobierno central, y ya estamos entrando en el décimo año de su gobierno, no se ha puesto en marcha ninguna de las promesas electorales en relación a los servicios de atención bucodental, yo creo que al menos debería ser más cauto a la hora de la respuesta y no exigirle lo que han sido incapaces de hacer en diez años a un gobierno que ni tan siquiera lleva un año efectivamente gobernando.
Eso para empezar.

Segundo, aquellas comunidades autónomas que han ejercido, incluyendo Murcia, sus competencias de autogobierno y, en coherencia con la ley de cohesión del sistema nacional de salud, han puesto en marcha nuevas prestaciones a cargo de su presupuesto autonómico.
El problema es que ustedes no tienen dinero, el problema es que han multiplicado la deuda, la global de la Generalitat, pero la específica de la Conselleria de Sanidad.
Estábamos hablando de 62.
000 y hemos pasado a 840.
000, se ha multiplicado solo hasta 2002.
Eso supone un 1.
235% de lo que tenían en el año 1996, y por eso han sido incapaces de ofertar ninguna nueva prestación, absolutamente ninguna.

Y ahí está el decreto andaluz, el decreto de Murcia, que es más tardío, ¿verdad?
, pero está publicado en enero de 2003.
Y ese programa de que usted habla, que recoge todo aquello que proponíamos en una proposición no de ley que se debatió en la Comisión de Sanidad en 2001, todo eso es lo que recoge el programa que usted dice que ha acabado el Gobierno, ¡pero es que ese programa tiene fecha de febrero de 2003!
, ¡pero no lo han puesto en marcha!
, ¡y no sabían que iba a ganar las elecciones el Partido Socialista el 11 de marzo de 2004!
*(Veus)* ¿Verdad que no lo sabía?
¿No lo sabía?

Entonces, hicieron un programa en la clandestinidad.
Nosotros pedimos, como había en la época de gobierno socialista en la Conselleria de Sanidad comisiones asesoras técnicas o grupos asesores técnicos públicos y regulados de manera legal, con conocimiento de qué personas lo integran y con una sistemática de funcionamiento, no llamo yo a unos cuantos, hago un programa, ya veremos si tengo dinero para hacerlo, hago el programa más ambicioso, pero mientras tanto, a los niños andaluces, murcianos, vascos, navarros y cántabros se les está empastando gratuitamente los dientes, y en la Comunidad Valenciana no.

Y, además, el programa preventivo que se puso en marcha en el año 1986 en estos momentos solo beneficia al 51,3% de los niños escolarizados entre primero y quinto de básica, y, además, existen desigualdades inaceptables, también en este caso por razones socioeconómicas, pero es que ustedes cada vez representan menos a esta sociedad, cada vez representan menos no solo a los trabajadores, que no los han representado nunca, sino tampoco representan a las capas medias, porque no están haciendo políticas efectivas de apoyo a las familias, porque sus políticas, y usted ahora dirá lo que dirá, pero usted.
.
.

La Comunidad Valenciana, por favor, ¿está por debajo de las posibilidades económicas de Murcia o de Andalucía para ofrecer empastes gratuitos a los niños?
¿Es o no una ­contésteme­ política efectiva de apoyo a las familias?
¿Existen o no existen desigualdades en el acceso a una salud adecuada si dos tercios de lo que se gasta en dentistas privados lo gasta un tercio de la población y los otros dos tercios de la población gastan un tercio?

Pero es que el 35% de los niños, según su propia encuesta de salud, encuesta de salud para el plan de salud 2001-2004, que nunca llegaron a presentarnos, el 35% de los niños entre 5 y 15 años no han ido nunca al dentista, ni una sola vez.

Pero, pregunten en esa encuesta como se preguntaba antes por qué, por qué tienen una adecuada salud, ¡ni tan siquiera van a revisiones preventivas!
¿Tienen una adecuada salud bucodental o no tienen posibilidades económicas de costear esa atención?
Eso no lo preguntan.
¿Por qué en su plan de salud no hay ninguna referencia a la salud bucodental, cuando era un objetivo de OMS Europa en salud para todos para el año 2000?
Y vuelve a serlo en los objetivos para el siglo XXI.

Usted lo que ha hecho, una vez más, es tirar balones fuera.
Yo la verdad es que estoy encantada de que le otorguen al presidente Zapatero la capacidad de, en diez meses, solventar todos los problemas no resueltos en el estado, y en las comunidades autónomas que tienen transferencias en sanidad y en bienestar social desde hace muchos años, y estamos hablando en sanidad desde el año 1988 en el País Valenciano.

Y si propusiera alguna medida, dirán que se inmiscuye en el autogobierno de los valencianos.
.
.

**El senyor president:**

Señora Mendoza, vaya terminando, por favor.

**La senyora Mendoza García:**

.
.
.
pero ustedes el autogobierno solo lo utilizan para hacer, mira, para hacer ¡el ridículo!
Han recuperado debates antiguos sobre pasados.
.
.
Ustedes son los antiguos, ni son pioneros, ni son punteros, ni han apostado por las políticas sociales públicas, *(aplaudiments)* ni son capaces de que los niños valencianos, en condiciones de igualdad reciban al menos las mismas prestaciones en el sistema sanitario público que los murcianos o que los andaluces, ya no hablemos ni de los vascos ni de los catalanes.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Mendoza.

Tiene la palabra, señor Clemente.

**El senyor Clemente Olivert:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Mendoza, desde luego, yo a veces tengo dudas si usted se cree lo de la democracia, porque, desde luego, nosotros, el Partido Popular, con el presidente Camps a la cabeza, es el partido más votado en la historia de la Comunidad Valenciana.
Por lo tanto, si usted se cree eso, lógicamente, representaremos a una mayoría de valencianos que ustedes, desde luego, no representan.

Yo le digo, señora Mendoza: en ningún momento de mi intervención he dicho que somos pioneros, no lo he dicho absolutamente, pero como usted ya venía con la música preparada, pues, nada, lo ha intentado utilizar como argumento.

Desde luego, nosotros pensamos que la salud bucodental de los valencianos es mejorable y, por eso, la Conselleria de Sanidad ­le insisto­ está trabajando y ha hecho los deberes, cosa que la señora Salgado en el Ministerio de Sanidad no ha hecho todavía.
Por cierto, que ese espíritu reivindicativo que tanto tienen ustedes con el Gobierno de la Generalitat me gustaría que hicieran ustedes algún tipo de valoración o algún tipo de declaración con el gasto de los desplazados, que, ayer, a la señora ministra se le ocurrió, al llegar a Valencia, decir que eso no era un problema del Gobierno central, que eso no era una cuestión.
.
.
El que en este momento en la Comunidad Valenciana los desplazados de gasto sanitario estén generando 100 millones de euros, que eso no era una cuestión que tenía que decir el Gobierno de la nación.

Y el Gobierno de la nación, ¿qué es lo que tiene que decir, señora Mendoza?
Lo único que tiene que decir.
.
.
Me gustaría oír esa misma respuesta al señor Maragall.
Me gustaría que realmente la señora Salgado, cuando se reúna con el señor Maragall, le diga que es una cuestión que se tiene que resolver entre autonomías, que es algo que no compete al Gobierno de la nación.
Entonces, ¿qué le compete?
, ¿olvidarse, como hace el señor Zapatero, de que el valenciano es una lengua cooficial?
¿Eso es lo que le compete?
¿Qué le compete realmente al Gobierno de la nación?
¿En qué gobierna el Gobierno de la nación?
*(Veus)* Desde luego, gobierna absolutamente de espaldas a la Comunidad Valenciana.

Y ustedes insisten en ese discurso de rodilla en tierra ante otras comunidades que no son la Comunidad Valenciana.
Ejerzan ustedes de valencianos, ejerzan si quieren de socialistas valencianos, pero lo que es justo es justo.
Y el Gobierno central debe muchos millones de euros a la Comunidad Valenciana, y no puede salir la señora ministra, aunque sea señora ministra del Partido Socialista, no puede decir.
.
.
Sí, la señora.
.
.
la del *Vogue* que dice usted, en efecto.
Entonces, no puede coger, salir allí a decir que esto no es una cuestión que competa al Gobierno central.
Yo realmente.
.
.
Sí, sí que lo dijo.
Dijo que era una cuestión que se tenía que resolver entre autonomías.
Por lo tanto, es algo que no le afecta.

Yo, desde luego, le insisto en su incoherencia.
Aparte de que ustedes reiteradamente votan en contra del programa electoral que presentaron tanto en esta autonomía como en el Gobierno de la nación, le reitero, el programa electoral está aquí.
Me imagino que si no lo han quitado.
A lo mejor lo han quitado ya de la página web, pero desde luego está y habla claramente de elaborar un plan de salud bucodental con las comunidades autónomas, y ustedes cogen y presentan esta iniciativa que, desde luego, la considero absolutamente desafortunada y absolutamente incoherente.

Le haría referencia a los estudios epidemiológicos que me he traído, pero como sé que realmente le a dar igual, porque usted va a seguir con su discurso catastrofista y con su discurso falso sobre la situación de la Comunidad Valenciana, nosotros insistimos: La salud bucodental es mejorable.
La Conselleria de Sanidad está trabajando para mejorarlo.
El Ministerio de Sanidad no está trabajando, y una vez más le cierra el grifo a la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Clemente.

Pasamos a votar la proposición no de ley.
Comienza la votación.
*(Remors)* Resultado de la votación, 39 votos a favor, 39 votos en contra.

Se repite la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación, 39 votos a favor, 39 votos en contra.

Se suspende el Pleno durante cinco minutos.
Después de estos cinco minutos se votará por tercera vez.

*(Se suspén la sessió a les 12 hores i 47 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores i 54 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Se reanuda la sesión.

Se procede a la tercera votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación, 39 votos a favor, 39 votos en contra.
Decae la iniciativa.
*(Remors)* por favor, señores diputados.

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la prolongació de l'actual línia 3 del Metro que actualment acaba en Rafelbunyol fins als nuclis poblacionals del municipi de Sagunt (Port de Sagunt i Sagunt), presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 3.
312, BOCV número 20).***

 

**El senyor president:**

 

Tercer punto del orden del día: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre prolongación de la actual línea 3 del metro que actualmente acaba en Rafelbunyol hasta los núcleos poblacionales del municipio de Sagunto, Puerto de Sagunto y Sagunto, presentada por el Grupo Parlamentario ­por favor, señores­ Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, registro de entrada 3.
312, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 20.

Tiene la palabra para su presentación y defensa, en nombre del Grupo Parlamentario Entesa, el ilustrísimo señor diputado Joan Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bon dia.

Anem a vore si parlem un poc de trens dels que utilitza normalment tota la població per anar a treballar, per anar a les universitats, etcètera.

Miren vostés.
La línia tercera de metro, de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, en estos moments va des de Mislata fins a Rafelbunyol passant per València, enterrada.
Està prolongant-se, i jo crec que és un tema important i positiu, s'ha de dir, s'està prolongant fins a Quart, fins a Manises, arribarà a l'aeroport, de moment almenys, i connectarà una infraestructura de transports bàsica com és l'aeroport amb la ciutat.
Jo crec que açò és una cosa que tots els valencians saludem com una millora de la xarxa d'infraestructures públiques de transport de tipus ferroviari.

Però avui volem parlar de l'altre costat.
La línia 3 arriba fins a Rafelbunyol.
Va en doble via fins a Alboraia, concretament.
A partir d'ahí té una única via fins a Rafelbunyol.
I va fins allí d'una manera un poc absurda.
Des de Rafelbunyol a pocs quilòmetres es pot veure una ciutat relativament important, que té més de 16.
000 habitants, com és Puçol, i des d'ahí a pocs quilòmetres es pot veure també la ciutat de Port de Sagunt-Sagunt, el nucli de Port de Sagunt-Sagunt, que té més de 60.
000 habitants.
En definitiva, amb una prolongació que s'ha de dir que és una prolongació per una zona que és totalment plana o pràcticament totalment plana, sense cap accident orogràfic.
No és el cas, per exemple, de la prolongació en l'altre sentit, que ha de passar el nou llit del Túria, que ha d'anar soterrada en un gran terme sinó que no seria este el cas, sense voler entrar en una descripció del projecte, però que no té cap tipus de complicació d'entrada.
Doncs, podria connectar amb prop de 90.
000 persones, segons l'últim cens, si comptem, repetixc, el cas de Puçol i el cas concretament de Sagunt i Port de Sagunt.

Evidentment, la connexió d'açò amb tota la ciutat és important, però sí que s'ha d'insistir que hi han altres aspectes que, d'alguna manera, fan important açò.
També s'ha d'insistir en la idea que Sagunt és una capital comarcal i Sagunt és capital, per exemple, és partit judicial de municipis pels quals passa esta via, és el cas de Massamagrell, és el cas de la Pobla de Farnals, és el cas de Museros, és el cas de Rafelbunyol i també és el cas del Puig o Puçol, per on podria passar aquesta línia, un conjunt de poblacions que s'han de desplaçar en este cas no a València sinó que s'han de desplaçar concretament a la capital de comarca del Camp de Morvedre, perquè és la seua capital judicial.

Si parlem del tema de salut, ens trobem amb una cosa pareguda.
Sagunt, concretament en este cas el Port de Sagunt, és la capital de l'àrea 3 a nivell d'àrees de salut, i és concretament en el Port de Sagunt on està l'hospital a on van tota la població de Puçol i del Puig, aproximadament, 25.
000 persones, que en cas que tingueren aquesta connexió, per la prolongació de la línia 3 fins a Sagunt, Port de Sagunt, podrien estar connectades mitjançant metro, per un element públic, quan en estos moments és conegut que s'han de desplaçar amb el que s'ha de desplaçar, malauradament, sempre un en este país, que és majoritàriament en cotxe.

Sagunt, a més, és també centre comercial no només de la comarca sinó també, per la seua amplitud, per tenir diferents estructures d'hipermercat, etcètera, de molts pobles de l'Horta Nord; per tant, és un centre d'atracció no solament també cap a València sinó també cap a Sagunt.

I bé, jo crec que en estos moments hi ha un altre aspecte fonamental.
En estos moments, si algú agafa la carretera que va cap a Port de Sagunt, a l'eixir després de Puçol, veurà que s'està urbanitzant un grandiós.
.
.
segurament és el polígon industrial més gran que està en fase d'urbanització en estos moments i de construcció de tot el País Valencià, en la carretera que va directament a Port de Sagunt.
Segons dades del Consell, quan açò estiga ja en plena producció, treballaran aproximadament 30.
000 persones en este polígon.
Evidentment, si no hi ha un plantejament de tipus urbanístic d'intentar també fer un transport públic, ens trobarem que tot este transport haurà de ser fet fonamentalment mitjançant el transport en cotxe, el transport privat.

Hi ha una altra idea que jo crec que connecta també amb el passat que és important, i és concretament que en el passat, entre Sagunt i Port de Sagunt, va haver una espècie de tramvia, tren lleuger, que segurament degut a la forta immigració aragonesa i a la forta immigració també de pobles de Guadalajara i de zones d'allí, li deien el *trenillo*, el tren xicotet.
En el seu moment, açò ha estat demanat i sol·licitat i s'han fet estudis previs per a reincorporar aquest tipus de tren xicotet o tramvia o com es vulga dir per par d'ajuntaments de tots els colors, ajuntaments d'esquerres en el passat, ajuntaments posteriorment governats per la dreta en la passada legislatura i una altra vegada s'està plantejant i ha hagut una mobilització fins i tot ciutadana de recollida de milers de signatures perquè d'alguna forma la prolongació de la línia 3 també fóra l'articulació mitjançant un tren lleuger, un tren tipus tramvia o tipus tren lleuger, entre Sagunt i Port de Sagunt.

Jo crec que tots som conscients que aquests dos nuclis de població, Sagunt i Port de Sagunt, necessiten millorar els seus nivells de comunicació.
A tots els nivells, també als nivells de transport, també a altres.
Per tant, també tindria una altra funció important.

Bé, hi ha un altre argument que jo crec que és important.
La connexió aquesta possibilitaria que en un futur, segurament abans que puguera estar acabada, es possibilitaria la connexió d'aquestes aproximadament 85.
000 persones amb una infraestructura bàsica, una connexió directa concretament a l'aeroport de València.

Jo voldria acabar amb una idea.
Si vostés van per carretera a Madrid, van concretament per l'A-3, quan arriben a uns 50 quilòmetres abans de Madrid veuran que hi han unes línies de tren totalment novetes, es veu perfectament en les catenàries i es veu perfectament en les unitats mòbils.
En la passada legislatura, i no governava l'esquerra, algú es va preocupar d'articular aquestos sistemes de mobilitat, en aquest cas en direcció a l'A-3, a l'autovia cap al Mediterrani; en altres casos, de Madrid cap a l'altre costat.
Jo crec que açò és fer una predicció de futur, i d'alguna forma és el que hauríem.
.
.
jo crec que és un bon exemple, per posar-ne un, del que hauríem de fer aquí.

Arguments, més, jo crec que n'hi han.
Moltes vegades parlem i molts ajuntaments signen, i fins i tot instàncies, l'Agenda 21, on estan els temes de mobilitat sostenible, que d'alguna manera jo crec que impliquen necessàriament potenciar el transport mitjançant tren, mitjançant tramvia, mitjançant metro, a més en trajectes, evidentment, més curts, altres temes de transport alternatiu.
Posaria un altre exemple.
Crec que és ahir el preu del petroli va tornar a pujar a 50 dòlars.
Hi han estimacions que al final d'any pot augmentar el 15 o el 20% més.
Alguna cosa està passant ahí.
Jo crec que és important fer planificacions en este sentit.

I per últim, posaria un altra cosa que jo crec que és interessant per a avalar aquest plantejament, el plantejament de dir: bé, en estos moments, fa molt pocs dies, ha entrar en vigor el Protocol de Kyoto, ha entrat en vigor en el nostre país una sèrie d'emissions a grans empreses emissores, sobretot en el nostre país, fonamentalment a la indústria taulellera i alguna indústria productora d'energia elèctrica.
Però nosaltres estem veient com aquests temes en altres països, el cas, per exemple, concretament el cas d'Alemanya, amb les taxes al transport per camions, aquestos temes hauran d'entrar algun dia ­i no massa tard també­ al transport, donat que és el transport el que està creixent d'una manera més important en el sentit de la producció de gasos efecte hivernacle.

Jo crec que és prudent, és raonable i d'alguna manera aquest pla és un dels plans que s'hauria d'incorporar més ràpid, perquè és el que té una rendibilitat major, i segurament ­i evidentment tècnics té la conselleria per a fer-ho­, segurament és dels que tindria un cost menys elevat.
Permetria la connexió entre una de les ciutats més important de la província de València i tota la conurbació de València, pensant també amb els pobles de l'Horta Sud i les ciutats.
I, per altra banda, permetria una articulació a l'interior de la ciutat de Sagunt, entre la ciutat de Sagunt i el polígon industrial, que serà un dels major del nostre país.
I també entre aquells municipis que han d'anar a la ciutat de Sagunt per a desenvolupar una sèrie de serveis bàsics, perquè n'és la capital, i he comentat els temes judicials i he comentat els temes sanitaris.

Per tots aquests motius, nosaltres plantegem aquesta proposició no de llei, perquè ens sembla que és una proposició necessària i és una proposició que s'ha de plantejar per fer avançar el transport públic en este país, el transport, que és el transport del segle XII, el transport per tren.

Gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per a presentació d'esmena, té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Ferraro.

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Ribó, comparec en nom del grup Parlamentari Popular per a defendre l'esmena que hem presentat a la proposició no de llei presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa sobre la prolongació de la línia 3 del metro de València fins Sagunt i el Port.

La Generalitat és conscient, senyories, de la necessitat de millorar la comunicació entre Sagunt i el Port de Sagunt, així com d'este nucli de població a la ciutat de València i la resta de l'àrea metropolitana.

Encara que també és cert que hui per hui la comunicació de Sagunt amb València és bona a través tant de línies d'autobusos com a través de línies de rodalies de Renfe, si bé hi ha algunes dificultats d'accessibilitat a l'estació de Renfe, especialment en allò que es referix al port, per la seua considerable distància fins la mateixa.

La solució plantejada per la Generalitat, i arreplegada en el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, passa per la construcció d'una plataforma reservada per al nou servici d'autobús guiat.
Esta infraestructura unirà els nuclis de Sagunt amb el Port i amb l'estació de Renfe, des d'on, com ja he indicat, opera un excel·lent servici de rodalies, amb freqüències de mitja hora i temps de viatge entre 23 i 28 minuts fins l'estació del Nord de València.

El pressupost d'esta actuació d'autobusos guiats sobre plataforma reservada s'ha estimat en 17 milions d'euros, estant actualment la primera fase en estudi informatiu, que se sotmetrà en breu a informació pública, després d'haver sigut examinat juntament amb l'Ajuntament de Sagunt.

Amb esta actuació quedaran comunicats perfectament els dos nuclis urbans i l'estació de Renfe, amb la consegüent millora per als usuaris de les línies de rodalies, que indubtablement faran una major i millor utilització d'este excel·lent servici.

Respecte a l'actuació que proposa Esquerra Unida en la seua proposició no de llei, consistent en prolongar la línia 3 de Ferrocarrils de la Generalitat València-Rafelbuynol fins Sagunt i Port de Sagunt, he de manifestar: la línia 3 de Ferrocarrils de la Generalitat ja utilitza quasi plenament la seua capacitat de circulació.
Per tant, no seria possible la introducció de nous servicis necessaris per a la qualitat del servici si es prolongara la línia fins Sagunt.
De fet, pràcticament seria necessària la construcció d'una nova línia.
El temps de viatge fins Sagunt en la línia de Ferrocarrils de la Generalitat no seria competitiu amb l'oferta de Renfe.

Estes dos línies obeeixen a plantejaments distints.
La de Ferrocarrils de la Generalitat és una línia de metro que pretén donar servici a tots els nuclis de població, amb parades més freqüents que els trens de rodalies i amb traçats que permeten velocitats comercials inferiors.

D'altra banda, i en tot cas, el termini plantejat en la proposició per a realització de tràmits, estudis i projectes és de només un any, cosa que és totalment insuficient per a un projecte d'estes característiques, i més quan travessaria una zona amb importants valors mediambientals i intensament urbanitzada.

No obstant, i en virtut de quant he manifestat a les seues senyories al principi de la meua intervenció, i tenint en compte l'interés que el Consell de la Generalitat demostra en millorar les comunicacions d'este importantíssim nucli de població, hem presentat un text alternatiu a la proposició no de llei per a recolzar la ràpida execució de les actuacions en marxa i que diu aixina: " Esmena de modificació.
Substituir el text pel següent: "Les Corts Valencianes recolzen la ràpida execució de les actuacions que està impulsant el Consell en desplegament del Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010 per a unir, per mitjà d'un sistema de transport públic d'alta capacitat en plataforma reservada, els nuclis de Sagunt i Port de Sagunt, garantint una òptima connexió en els servicis de rodalies operats per Renfe".

I per què hem presentat esta esmena?
Perquè entenem que el problema no és exactament la comunicació de Sagunt i el Port de Sagunt amb la ciutat de València, sinó que realment el problema es basa en la comunicació interna entre el nucli del port i el nucli de Sagunt, i precisament en l'estació de Renfe, que és la que ha de servir per al transport fins la ciutat de València.

Tots sabem que hi ha línies d'autobusos que ixen des del Port a València pràcticament cada mitja hora.
Hi ha autobusos a les 7, a les 7:30 del matí, a les 8:10, les 8:40, 9:10, 9:40, 10:10; 10.
45, 11:10.
.
.
aixina fins a les 22.
10.
És a dir, no és un problema, en la meua opinió, de comunicació entre el nucli de Sagunt i el Port amb la ciutat de València, inclús en els pobles intermedis, perquè també tenen parada estos autobusos en Meliana, o en Massamagrell, o en el Puig, o en Puçol, sinó realment la comunicació entre els dos nuclis de població que conformen el municipi de Sagunt.
I que precisament això queda solucionat amb este nou projecte.
.
.
no projecte, realitat, perquè ja està en marxa.
I com he dit, ja està fent-se i pendent únicament de la declaració d'impacte ambiental.
Per tant, el projecte està en marxa, dotat econòmicament.
I això ha de solucionar molt clarament la relació entre el nucli del Port i de Sagunt, la qual cosa farà que els habitants del port tindran facilitats per arribar perfectament a l'estació de Renfe i, per tant, al servici de rodalies de Renfe.

Que mos agradaria també tindre una línia de metro?
Senyor Ribó, jo no li dic a vosté que no, però s'han de prioritzar qüestions.
El metro de València té moltes inversions.
Sap vosté que s'està ­vosté ho ha dit­ s'està ampliant el metro fins a Manises d'esta mateixa línia; s'ha començat ja el tramvia de la costa, que unirà amb la línia número 5, per tal de fer una ret de metro important en la ciutat de València.
Són inversions importants.
I a més, ja li he dit els problemes que té des d'un punt de vista d'impacte mediambiental, paisatgístic, etcètera, que caldria observar i vore.

Jo, per la meua banda, no tinc res més a dir.
Crec que és una proposta l'esmena que presentem a sa senyoria i per a tots els grups.
.
.
No obstant això, jo estic obert, si vosté ho considera oportú, a parlar per tal d'arribar a una transaccional.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Té la paraula l'il·lustre diputat, en representació d'Esquerra Unida-l'Entesa, senyor Ribó.

**El senyor Ribó i Canut:**

Anem a vore, senyor portaveu del Partit Popular.
Mire, el que vosté em proposa és concretament una cosa.
.
.
Si vosté va al Port de Sagunt veurà que hi ha un cartell que posa: "Proyecto Civis", concretament ­el que diu vosté­, des de fa alguns anys ja.
Com li diu?
Transport públic d'alta capacitat en plataforma reservada.
Anem a dir-ho clarament.
Açò vol dir que li fiquen una ratlla a la via ampla que hi ha en Sagunt, que va de Sagunt a Port de Sagunt, i diuen: "Reservat per a l'autobús del projecte Civis".
Açò és el que vol dir.

Per tant, el que vosté m'està oferint és pràcticament el mateix que res.
Jo vull que quede clar, eh?
Jo no sé si vosté ho coneix, però açò està anunciat, concretament, està anunciat entre Sagunt i el Port de Sagunt, el plantejament que vosté.
.
.
té fins i tot algun tipus d'ajuda.
Però, mire, açò és totalment insuficient.
Jo no dic que açò no ajude al tema Sagunt-Port de Sagunt.
Li vull reiterar que fa molt poc de temps, moltes, més de 10.
000 signatures pel tema de l'ampliació, pel tema del *trenillo*, que no és açò que està vosté dient.

Però mire vosté.
Vosté em planteja: "Hi ha suficient línies d'autobusos entre el Port de Sagunt i València".
Clar que sí!
Jo ja ho sé.
És que no n'hi ha suficients entre Quart i València, entre Manises i València?
Mire vosté l'entrada, l'entrada per l'avinguda del Cid i ho veurà.
Entren contínuament autobusos també per ahí, a més de tenir el tema del tren de rodalies, eh?
A més de tenir-lo en estos moments.
I malgrat tot, es fa una inversió important soterrant, i em sembla bé, i em sembla bé.
Jo crec que el que vostés han de dir és que el que val per a Quart i per a Manises no val per a Sagunt-Port de Sagunt.
Eixe és el problema, eixe és el problema.
Perquè mire vosté, els mateixos problemes d'entrada que poden tenir per l'Avinguda del Cid els autobusos que vénen d'allà, els tenen els que vénen de Sagunt i Port de Sagunt a l'entrada, concretament, a l'entrada de Barcelona, l'Avinguda de Catalunya.
Exactament els mateixos.

I mire vosté, hi ha diferències importants.
Tots els dies centenars d'universitaris van a les diferents universitats valencianes, concretament a la Politècnica, a la Universitat de València en el campus de Tarongers, a la Universitat de València en el campus de Blasco Ibáñez i en el campus de Burjassot.
Tenir una línia de connexió per la línia 3 ­jo m'imagine que vosté l'ha seguida­, si paren en Alboraia, en l'estació d'Alboraia, connecten directament amb el campus de Tarongers a través del tramvia.
Si el tramvia tinguera, concretament, el servei d'ajuda a l'explotació ­que en aquestes Corts fa cinc anys que li demanàrem, que està instal·lat i que algú que mana en València no té interés en ficar-ho, perquè aleshores els cotxes tenen algun.
.
.
no prioritza el tramvia respecte a les altres coses­, arribaria prompte al campus de Burjassot.
Ara no, ja ho sabem.
Però si fa una estació més, entra.
.
.
té l'estació al costat del campus de Blasco Ibáñez.
Per què no li pregunta vosté als centenars d'universitaris que vénen de Sagunt, que vénen de Puçol, si els resultaria interessant o no?

Mire vosté, vosté ha dit que, tècnicament, no, perquè costaria molt de temps.
Vosté sap que les línies de metro, i en els trens de rodalies, a determinades hores es fan ràpides, que no paren en totes les estacions.
I açò és perfectament possible fer-ho, i s'està fent.
Per tant, el tema de la velocitat és una qüestió totalment menor, que es pot solucionar igual que es fa.

El que passa ­jo li vaig a dir­, el que passa és que vostés dediquen els diners al que volen.
Mire vosté, el divendres o el dissabte ­no ho recorde exactament­, el president de la Generalitat va dir que es gastaria el que fóra per a fer un abaixador en el Museu de les Ciències.
De l'Ave, eh?
*Casi ná*, *casi ná*!
S'ha de fer túnel, retunelar, etcètera.
En declaracions d'avui, el conseller d'Obres Públiques diu: "Lo pague quien lo pague".
M'agradaria veure el que costa.
Vostés dediquen els diners al que els interessa.
No els interessa el tren per anar a treballar, no els interessa el tren per als universitaris.
Els interessa el tren només per a les seues grans obres faraòniques.
Eixe és el problema.

Mire, li posaré un altre exemple, i segurament vosté també va a votar a favor.
Aquestes Corts fa molts anys ­i jo sé que això no és competència només d'ací­, fa molts anys que va votar el tren Gandia-Dénia, molts anys.
Per unanimitat ho votàrem tots.
Com està esta explotació?
I mire, jo sé qui mana ara a Madrid, però també sé qui manava abans del 14 de març de 2004 durant molts anys, i no s'ha fet pràcticament res.
Vostés els únics trens que els interessa són els trens d'alta velocitat.
La resta els interessa molt poc.
I m'agradaria poder fer un xicotet estudi econòmic i veure què és més car, ficar un abaixador de l'Ave en les Torres Calatrava o estendre la línia 3 fins a Sagunt, passant per Port de Sagunt.
Eixe és el problema.
És una qüestió de prioritats.

Malgrat tot, senyor portaveu, si vosté creu que pot modificar açò, introduir a més d'un tren de llarga capacitat, algun tipus de tren ­metro o alguna cosa, tren lleuger, etcètera­ que puga en el seu dia connectar-se amb Puçol i amb Rafelbunyol, estic disposat que fem un.
.
.
parem un poquiu el temps per intentar buscar una transaccional.

Gràcies.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Ribó.

Señor Ferraro, para el turno de réplica tiene la palabra.

 

*(So d'un mòbil)*

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

Gràcies, senyor president.

Senyories.
Senyor Ribó.

Anem a vore.
Jo sí que conec el projecte Civis.
No és que el conec, és que jo vaig estar en la presentació de l'autobús guiat a Sagunt.
Vaig estar personalment, el conec.
He muntat a l'autobús, és a dir que el conec.
Fixe's vosté si el conec, i algun company d'ací meu d'escó.

I jo crec que és un projecte interessant, molt interessant, i que a més ha de solucionar molts problemes de la comunicació entre els dos nuclis urbans de Sagunt.
És a dir, això és claríssim.
Si vosté no vol vore-ho, està vosté en el seu paper, i em pareix molt bé.
Però que això és un avanç important.
A més no és un projecte.
Ja he dit que és una realitat dotada econòmicament, únicament pendent de declaració d'impacte ambiental, és a dir, ja fins i tot acordat amb l'ajuntament de Sagunt.
És a dir, que no és cap projecte, és una realitat.

Per altra banda, vosté em parla que només tenim diners per a grans projectes.
Mire vosté, jo li he de dir que en el metro de València, la ret viaria.
.
.
, i hui té 133 quilòmetres de via, 109 estacions, 92 trens.
En 2003 va transportar 51 milions de viatgers.
En 2004, 57.
586.
000, quasi un 13% més.

S'està fent, com li he dit abans, ja, s'està fent ja el tramvia de la costa que ha d'enllaçar amb la línia 5.
S'està fent, com vosté també ho ha dit, la prolongació fins l'aeroport, Quart i l'aeroport.
S'està fent, lògicament, el trajecte de la línia.
.
.
no sé si és la línia 3, o la línia.
.
.
no sé quin número és, que va des d'Orriols fins ­la conec molt bé perquè a més allí està l'estadi del meu equip *(rient-se)*­, des d'Orriols fins Nazaret.
I el primer tram, fins a Pont de Fusta, s'està, s'està ja realitzant, senyor Ribó.

Per tant, sí que estem preocupats pel tema del metro.
Clar que estem preocupats.
I no solament el *(inintel·ligible)* Que no és un gran projecte qualsevol línia del metro?
Clar que és un gran projecte.
Molts diners i molt de treball.

Però vosté em fica una proposició no de llei que ens dóna un termini d'un any per a presentar tots els projectes que vosté.
.
.
Això és impossible.
Una obra pública és impossible fer-la aixina.

Després, ja li he dit tots els problemes que hi ha d'impacte ambiental a la zona.
S'hauria de construir probablement tota la línia nova, segons el que entenen els tècnics.
A la millor no és aixina, però s'han de fer estudis que porten un temps.

Per tant, això, jo, senyor Ribó, li dic que, efectivament, vosté ha dit que està disposat perquè parlem, i jo també estic disposat a parlar.
I parlant s'estén la gent.
Per tant, jo li demane, senyor president, si és possible, un minut de recés per tal d'arribar a un acord si fóra possible.

**El senyor president:**

Bien, se suspende la sesión durante unos minutos hasta que tengamos conocimiento de si existe o no existe acuerdo.

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 23 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 48 minuts)*

**El senyor president:**

Tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, el grupo que no ha presentado enmiendas, para fijar posición, el ilustrísimo señor diputado, señor Godoy.

**El senyor Godoy García:**

 

Señoras y señores diputados.

El Grupo Parlamentario Socialista venía a esta cámara y traía el objetivo de poder debatir en las Cortes Valencianas un problema que está afectando a la población, a un buen número de población, y al que se le puede dar una solución con acuerdo de todos.
Que era, y es, la ampliación de la línea de metro hasta Sagunto y Puerto de Sagunto.

Decir que por parte del Grupo Popular se ha presentado una enmienda, y en efecto esa enmienda está proponiendo la realización de un proyecto, que es el proyecto Civis, un proyecto de autobús guiado, de autobús guiado, que también el Grupo Socialista apoya, porque entiende que Sagunto tiene en estos momentos en transporte dos problemas: un problema de transporte urbano interno y de comunicación entre Sagunto y la ciudad; y hay también un problema de comunicación con Valencia, pese a que existan trenes de cercanías o pese a que existan autobuses.
Existe también esa posibilidad de unir lo que esa comarca, de articular esa comarca, articularla mejor con la cabeza del partido judicial, con la cabeza económica de la comarca, unir mejor el Puerto con la ciudad y, por tanto, una ciudad que en estos momentos carece de metro, a pesar de que se encuentra muy cerca de Valencia, a pesar de que la línea 3 llega hasta Rafelbuñol, muy cerca de Sagunto, por lo que bastaría prolongar muy pocos kilómetros esa línea para llegar a Sagunto, para llegar al Puerto de Sagunto y para pasar también por un conjunto de poblaciones que entre todas estamos hablando de unos 100.
000 habitantes.
Por El Puig, por Puçol, por algunas poblaciones más.

Quiero aprovechar también esta comparecencia para decirles que este problema de la conexión de Sagunto-Valencia por metro debería haberse resuelto; y debería haberse resuelto a través de lo que llamamos instrumento de planificación.
Insisto una vez más en ello.
Esta comunidad, la Comunidad Valenciana, carece de un plan director de transportes.
Y, si tuviéramos ese plan director de transportes, encontrarían encaje y encontrarían solución problemas como el que estamos tratando, como el de esta conexión por metro de Sagunto, y estarían encauzados, estarían resueltos.

Quiero dejar constancia en esta cámara que de ninguna manera deben entenderse contrarios.
Para nosotros es una prioridad el proyecto Civis, y para nosotros es una prioridad el proyecto del tranvía.

Por tanto, no son proyectos contrarios, no son proyectos contradictorios.
Entiendo que encajan perfectamente.
Y de aquí que el Grupo Socialista esté también en esta enmienda transaccional.

Y quiero insistir, finalmente, en la necesidad de que tome nota el Consell y de que empiece también a desarrollar lo que llamamos y lo que ya se está imponiendo, lo que se llaman planes de movilidad sostenibles en la ciudad.
No podemos estar haciendo y regulando una actuación por aquí, otra actuación por allá, sin planificación.
Es necesario que retomemos los instrumentos de planificación.
Nuestras ciudades necesitan esa planificación, esos planes de transporte sostenible.

En resumen.
El aumento de la movilidad en nuestros días constituye uno de los desafíos más importantes para la sostenibilidad del sistema de transporte.
Por eso es necesario planificar esta movilidad sostenible.
Pero el Consell no ha impulsado estos pactos ciudadanos, estos planes de sostenibilidad.
Y la responsabilidad en este caso de la Conselleria de Infraestructuras y Transportes es evidente, pues de ella depende buena parte de la planificación de las infraestructuras de transporte público de la ciudad.

A favor de la ampliación de esta línea 3 hasta Sagunto y Puerto de Sagunto.
A favor también nuestro grupo del desarrollo del Proyecto Civis, de autobús.
Y por las razones que todos conocemos, para fortalecer la cohesión social, para fortalecer la cohesión territorial en un territorio, en una comarca que hay una gran población, para contribuir también a la sostenibilidad general del sistema, en particular en cuanto a emisiones de gas de efecto invernadero, de las cuales se ha hablado, en cuanto al cumplimiento del protocolo de Kioto, del cual se ha hablado, e impulsar también el desarrollo económico, la competitividad y la conexión de todos los habitantes de esta comarca.

Por tanto, entendiendo que va a facilitar, el Grupo Socialista votará afirmativamente esta enmienda transaccional en la cual ha participado.

Muchas gracias.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Godoy.

Se va a proceder a la lectura de la enmienda transaccional.
Por favor, señor secretario.

**El senyor secretari primer:**

"Esmena transaccional.
Substituir el text pel següent:

1.
Les Corts Valencianes recolzen la ràpida execució de les actuacions que està impulsant el Consell, el desplegament del Pla d'infraestructures estratègiques 2004/2010 per unir, per mitjà d'un sistema de transport públic d'alta capacitat amb plataforma reservada, els nuclis de Sagunt i Port de Sagunt, garantint una òptima connexió amb els serveis de rodalies operats per Renfe.

2.
Les Corts Valencianes insten el Consell a realitzar un estudi de viabilitat de l'ampliació de la línia 3 de metro, des de Rafelbunyol passant per Puçol, Port de Sagunt fins a Sagunt.

3.
El Consell informarà del compliment d'este acord abans de finalitzar l'any 2006.

Corts Valencianes, 2 de març de 2005.
" Signat pels tres grups parlamentaris.

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor secretari.

Vamos a proceder a la votación de la enmienda.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 77 votos a favor, ninguno en contra.
Queda aprobada la enmienda.

Se levanta la sesión hasta las cuatro y media de la tarde.

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 55 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 40 minuts)*

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència, formulada per la diputada Mercedes Alonso García, del GP Popular, a la consellera de Turisme, senyora María Milagrosa Martínez Navarro, sobre quina ha estat l'evolució del turisme rural a la Comunitat Valenciana en els darrers anys i la seua importància pel que fa a les altres comunitats autònomes.***

 

**El senyor president:**

 

Punto sexto del orden del día: Preguntas tramitadas por el procedimiento especial de urgencia, de acuerdo con la Resolución de carácter general 2/VI.

En primer lugar, va a realizar la pregunta la ilustre diputada del Grupo Parlamentario Popular, Mercedes Alonso García, a la consellera de Turismo.

Señora Alonso.

**La senyora Alonso García:**

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señoras y señores diputados.

Honorable señora consellera.

En lo referente a la diversificación y teniendo en cuenta que la Comunidad Valenciana es un destino consolidado de turismo de sol y playa, con una evolución muy positiva, se está realizando un importante esfuerzo para consolidar una oferta turística cada vez más diversificada, acomodada a las exigencias de la demanda actual y potencial mediante el tratamiento turístico y la planificación de otras actividades por parte de la administración turística valenciana, así como el diseño, promoción y potenciación de nuevos productos.
Puede hablarse de introducción y potenciación de productos como el turismo rural, el turismo cultural y urbano, el turismo de salud, el turismo deportivo, náutico o de golf, entre otros.

El turismo rural constituye uno de los productos que acaparan nuestra atención, hecho refrendado con la creación de la Dirección General de Turismo de Interior.
Dentro de las nuevas tendencias turísticas existe un segmento de demanda de nivel cultural medio-alto que busca el medio rural como una nueva forma de viaje y de conocimiento, donde la tranquilidad y la preocupación por el entorno medioambiental, las actividades en la naturaleza, la cultura, la gastronomía, las costumbres y el folklore son las motivaciones fundamentales para el desplazamiento.

Desde el Grupo Parlamentario Popular, señora consellera, consideramos que estas tendencias han sido muy bien aprovechadas por la administración turística de la Comunidad Valenciana y por el propio sector, desarrollando en un período relativamente breve el producto de turismo de interior, el cual queda configurado por los medios, los recursos territoriales, las infraestructuras asociadas a dicho producto y la oferta de actividades recreativas.

La Comunidad Valenciana ofrece una variada sucesión de comarcas rurales, montañas, paisajes, donde el turismo se ha desarrollado como complemento de la economía local.
En la Comunidad Valenciana hay un total de 15 áreas naturales protegidas, cinco de las cuales están ubicadas en espacios de interior, sumando éstas últimas un total de 66.
035 hectáreas.
Se ha producido un considerable crecimiento de la oferta en plazas de alojamiento rural, paralelamente también se ha incrementado la demanda en alojamiento rural.

Por todo ello, honorable señora consellera, nosotros, el Grupo Parlamentario Popular, le viene a hacer la siguiente pregunta: ¿Cuál ha sido la evolución del turismo rural de la Comunidad Valenciana en estos últimos años y su importancia respecto a otras comunidades autónomas?

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Alonso.

Tiene la palabra la honorable señora consellera.

**La senyora consellera de Turisme:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señora diputada.

Señorías.

En el marco de la política de diversificación del producto turístico de nuestra comunidad el desarrollo del turismo rural ocupa un lugar destacado como diferenciador y complemento de nuestro principal producto, que contribuye a mantener así la posición competitiva de nuestro turismo tanto en el mercado nacional como internacional.

En los últimos años el Gobierno Valenciano ha dedicado un importante esfuerzo a potenciar este tipo de turismo con dos objetivos clave: por un lado, contribuir a la diversificación del modelo turístico valenciano con la creación de productos complementarios y alternativos al sol y playa; y, por otro, apoyar la reactivación económica y social de las áreas de interior de la comunidad.
Este trabajo se ha materializado en diferentes líneas de actuación que han obtenido unos resultados muy positivos.

Por un lado, se han desarrollado diversas actuaciones sobre la oferta, se han articulado ayudas al sector para la creación y mejora de la oferta rural, se han creado recursos naturales, monumentales, culturales, de uso turístico, se ha mejorado la señalización turística de esta zona, se ha incrementado el número de oficinas de información turística ubicadas en espacio rural y, a través de las redes CdT, se han realizado actuaciones formativas para mejorar la cualificación de los recursos humanos que van a desarrollar su actividad laboral en este sector.

Por otro parte, se ha actuado sobre la demanda con el objetivo de dar a conocer la existencia de las comarcas o zonas de interior de nuestra comunidad por su atractivo turístico y divulgarlos en los principales mercados con potencial de desarrollo de este segmento.
En este sentido, se han celebrado certámenes feriales específicos para este tipo de ofertas, se han creado colecciones de publicaciones con información especializada y se han apoyado diferentes acciones de difusión.
Todo ello ha llevado a obtener unos resultados excelentes y, sobre todo, indicadores de este aumento.

El alojamiento turístico rural en sentido estricto, es decir, casas rurales y albergues, que es el de más reciente incorporación a la oferta turística valenciana, viene mostrando en estos últimos años una fuerte pujanza en su desarrollo con crecimientos anuales continuos y sostenidos.
El alojamiento rural ha alcanzado el pasado año la cifra de 730 establecimientos y 7.
243 plazas, lo que supone un crecimiento muy importante en el que se han multiplicado por 10 las plazas existentes desde el año 96.
Pero, la capacidad receptiva del turismo rural en la Comunidad Valenciana está representada, además, por otros formas de alojamiento que incluye los hoteles ubicados a lo largo de estas zonas de interior valencianas, así como los *campings* disponibles en tales áreas.
Los hoteles de interior han alcanzado la cifra de 9.
845 plazas, con un incremento del 84% desde el año 96.

Por lo que se refiere a la demanda, el mercado emisor de turismo hacia las zonas de interior de nuestra comunidad ha estado históricamente constituido por los propios ciudadanos residentes en nuestra comunidad, aunque empieza a observarse un creciente interés por parte de los turistas extranjeros a desplazarse a estos destinos.

De acuerdo con los datos que poseemos recogidos por la encuesta de ocupación en alojamientos de turismo rural, que elabora el Instituto Nacional de Estadística, durante el año 2004 se alojaron un total de 114.
823 visitantes en establecimientos de turismo rural de nuestra comunidad, mayoritariamente de procedencia nacional y de nuestra propia comunidad, generándose un total de 373.
247 pernoctaciones, con cifras relativamente reducidas respecto a otras modalidades de alojamiento, pero que demuestra el carácter incipiente de esta modalidad turística.
Sin embargo, el crecimiento que se ha experimentado en los últimos años ha llevado a situar a nuestra comunidad como la tercera comunidad de España en número de plazas de alojamiento rural y la quinta comunidad española por número de pernoctaciones de este tipo, con crecimientos medios anuales espectaculares que superan el 30% en el número de viajeros y el 40% en el número de pernoctaciones.

Desde la Conselleria de Turisme pretendemos iniciar una nueva etapa en el desarrollo y potenciación de este producto, que continúe, por una parte, la labor desarrollada hasta esta fecha y, en segundo lugar, que relance la actividad cualificándola y adoptándola a las nuevas necesidades de la demanda, que son, por otro lado, cada vez más exigentes y con un mayor grado de conocimiento del producto.
Para ello, y con el objetivo de canalizar y estructurar todas estas series de actuaciones, dándole al mismo tiempo un nuevo impulso, se ha creado la nueva Dirección General de Turismo de Interior.
A través de esta dirección estamos desarrollando nuevas iniciativas para mejorar y potenciar el turismo rural en nuestra comunidad, iniciativas que se concretan.
.
.

**El senyor presidente:**

Señora consellera, cuando pueda.

**La senyora consellera de Turisme:**

.
.
.
en el diseño de un nuevo CdT, la elaboración de un nuevo decreto de alojamiento turístico rural, el apoyo a los pequeños municipios de interior, el desarrollo de planes de dinamización turística, el apoyo a establecimientos de turismo de salud, la redacción de un plan de turismo rural.
.
.
Todo ello nos hace esperar unas magníficas expectativas de crecimiento de turismo rural y estar seguros que, dado el interés general creciente y el esfuerzo que se viene a realizar por parte de esta conselleria, estamos seguros de que lo conseguiremos.

Gracias, presidente.

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència, formulada pel diputat Manuel Gómez Fernández, del GP Popular, a la consellera de Turisme, senyora María Milagrosa Martínez Navarro, sobre quines mesures s'han adoptat des de la Generalitat per a millorar la qualitat del producte turístic de la Comunitat Valenciana.***

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora consellera.

La siguiente pregunta la realiza el diputado don Manuel Gómez Fernández, a la consellera de Turismo.

Señor Gómez.

**El senyor Gómez Fernández:**

Señor presidente.

Señora consellera.

El turismo, desde que el Partido Popular gobernó o tuvo responsabilidades de gobierno en el año 95, como bien ha dicho usted, tenía como tema prioritario el turismo, era un tema muy importante y el turismo principal o el turismo que teníamos como bandera ha sido, sin duda, el turismo de sol y playa.
Hemos tenido una gran calidad en ese turismo y no hemos olvidado ­como usted bien ha dicho hoy aquí en esta tribuna­ otro turismo complementario como puede ser el turismo de interior, el turismo de congresos, el turismo cultural.
.
.
Eso ha permitido, esa preocupación que ha tenido el Gobierno Valenciano con el propio turismo ha permitido que hayamos sido líderes en recepción de turistas y ha permitido que nuestras playas hayan sido de una excelente calidad.
Por eso, creemos que mucho ha tenido que ver la calidad del producto turístico.

Por eso, el Grupo Parlamentario Popular le quiere hacer una pregunta muy concreta, que es: ¿Qué medidas se han adoptado desde la propia Generalitat Valenciana para mejorar la calidad del producto turístico en la Comunidad Valenciana?

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Gómez.

Tiene la palabra, señora consellera.

**La senyora consellera de Turisme:**

Señor presidente.

Señor diputado.

Señorías.

El Gobierno Valenciano ha diseñado un modelo de turismo definido bajo dos principios fundamentales: la calidad y la diversificación de la oferta turística, siempre con el fin último de diferenciar nuestro producto turístico valenciano para así hacerlo más competitivo y siempre preparado para esa cambiante coyuntura turística.
La firme apuesta por la calidad del producto turístico se ha abordado desde tres perspectivas: por un lado, la cualificación de los recursos humanos que desarrollan su actividad en el sector; por otro, desde el apoyo a las empresas en la mejora de sus establecimientos a través de las diferentes líneas de ayuda; y, finalmente, desde el desarrollo de actuaciones específicas de concienciación y sensibilización hacia los temas de calidad y líneas de incentivos a la calidad y medio ambiente.

Desde la percepción de la calidad por parte de los turistas depende en gran medida de los servicios, por lo que la formación y la capacitación de los recursos humanos constituyen una herramienta fundamental para contribuir al incremento de calidad, para dar respuesta a los niveles esperados por los diferentes segmentos de demanda.

Por ello, el Gobierno Valenciano ha puesto a disposición del sector de la red de centros de turismo, a través de la cual se canalizan las diferentes líneas de actuación en materia de formación turística, de manera que se contribuya a la mejora permanente de la calidad del modelo turístico.
En los siete centros que componen la red, en la actualidad se diseña y organiza la formación necesaria turística para nuestra industria: el turismo.
Durante el año 2004 la Conselleria de Turisme ofreció, a través de la red de centros de turismo, un total de 780 cursos de formación continua y ocupacional, con 13.
507 alumnos que percibieron un total de 45.
522 horas lectivas.
También es fundamental para conseguir la mejora de la calidad y la competitividad del turismo la colaboración y el apoyo a la iniciativa privada en la mejora de instalaciones.

El Gobierno ha instrumentalizado este apoyo del sector a través de una extensa línea de incentivos, que se han articulado en una serie de planes fundamentales para este año, como es el plan de incentivos a la diversificación, el plan de incentivos a la mejora de la competitividad, el plan de apoyo a la calidad del sector y el plan de apoyo a la mejora de la comercialización.
A través de estos planes se apoya la mejora, la cualificación, la adaptación normativa de los establecimientos, la implantación de los sistemas de seguridad, la reducción del consumo y mejor aprovechamiento de agua y energía, entre otros.

En el pasado año se ha apoyado un total de 304 proyectos, por un importe de 3 millones de euros, que financian inversiones de más de 14.
000 y pico millones de euros.

Por lo que se refiere a las actuaciones estrictas de calidad, la Agència Valenciana de Turisme cuenta con un departamento de Qualitur, cuyo objetivo es el impulso a la difusión de la calidad turística, apoyando iniciativas empresariales que pretenden implantar sistemas de mejora, de calidad y gestión medioambiental.

Los sistemas y modelos de referencia apoyados por Qualitur son las normas ISO 9.
001, de gestión y calidad, e ISO 14.
001, de gestión de medio ambiente y normas de calidad ICTE, además del sistema comunitario de gestión y auditorias ambientales.

Por otro lado, tenemos subscrito un convenio de colaboración con la Secretaría General de Turismo para el desarrollo de políticas y estrategias comunes en materia de calidad, con el objetivo de apoyar la implantación voluntaria en las empresas de nuestra comunidad de la calidad desarrolladas por los subsectores adheridos al sistema de calidad turística española y la obtención de la marca "Q" de calidad turística.

Además, en estos momentos tenemos en marcha siete planes de excelencia y dinamización, a través de cuyas comisiones de seguimientos estamos poniendo en marcha programas de aproximación a la calidad turística y planes integrales de calidad en nuestros destinos turísticos.

Todo este esfuerzo está dando unos excelentes resultados, con una evidencia y mejora de la calidad del sector turístico valenciano, manifestada en una mayor cualificación de los recursos, la modernización de la oferta de alojamiento, el incremento de la planta hotelera en las categorías más altas y la incorporación de productos turísticos destinados a segmentos de demanda de elevado poder adquisitivo.

Hemos conseguido producir un desplazamiento del alojamiento turístico hacia las categorías más altas.
Así, los hoteles de cuatro y cinco estrellas, que en 1995 representaban el 14% del total de la oferta, suponen en la actualidad un 31%.

Hemos posicionado a la Comunidad Valenciana, con 237 certificaciones de calidad, como la primera comunidad autónoma española en número de certificaciones.
Hemos conseguido que la Comunidad Valenciana cuente con el 85% de las playas certificadas con la ISO 9.
000 e ISO 14.
000 en España.
Estamos hablando de que somos la comunidad con más playas certificadas en nuestro país.

Desde la conselleria se va a potenciar todavía más la implantación de la calidad.
Hemos acometido un plan de integración de la calidad del turismo valenciano que tiene por objetivo posibilitar el incremento de la calidad del sector turístico con una concepción global, apoyando la mejora de la calidad en los distintos subsectores, productos y destinos.
.
.

**El senyor president:**

Señora consellera, cuando pueda.
.
.

**La senyora consellera de Turisme:**

.
.
.
abordando la sensibilización en la calidad de los agentes del sector e impulsando la innovación tecnológica aplicada a esta calidad, mejorando la información estadística, el análisis económico y apoyando la comercialización.

Con todo ello, estamos seguros que se conseguirá afianzar la calidad de nuestra oferta turística y lograr un desarrollo turístico sostenible capaz de mejorar continuamente su competitividad y mantener su posicionamiento en el mercado turístico nacional e internacional.

Muchas gracias.

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència, formulada pel diputat Andrés Perelló Rodríguez, del GP Socialista, al vicepresident del Consell, senyor Víctor Campos Guinot, sobre si prendrà el Consell cap mesura davant la imputació que l'Audiència Provincial de Castelló ha fet sobre un alt càrrec de la Generalitat.***

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora consellera.

A continuación, don Andrés Perelló va a hacer la pregunta 26.
056 al vicepresidente del Consell.

Por favor, don Andrés.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Muchas gracias, señor presidente.

La pregunta en concreto dice: ¿va a tomar el Consell alguna medida ante la imputación dictada por la Audiencia Provincial de Castellón sobre un alto cargo de la Generalitat?

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Perelló.

Tiene la palabra, señor vicepresidente.

 

**El senyor vicepresident del Consell:**

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Such.
.
.
Perdón.
Señor Perelló.
Pero esperaba que el señor Such, dado el interés que ha mostrado siempre sobre este asunto, y dado que él ha formulado la pregunta, estuviese esta tarde entre nosotros, pero se ve que tiene asuntos más importantes que tratar.
*(Veus)*

Señor Perelló, en primer lugar, una aclaración, que tampoco es demasiado importante por lo que luego le diré.
La Audiencia Provincial de Castellón no ha imputado a nadie, la Audiencia Provincial de Castellón no ha imputado a nadie, lo cual demuestra también la precipitación a la hora de redactar incluso la pregunta.
Pero, en todo caso, da igual.
La Audiencia Provincial insta al juzgado de Nules para que llame a declarar como imputados a una serie de personas.

Usted se refiere a la señora Máñez en su condición de directora general de Medio Ambiente, que lo fue.
Y quiero decirle que por parte del Gobierno Valenciano no hay ninguna duda de la responsable actuación, en función de sus funciones, de la señora Máñez como directora general.
Y, por lo tanto, de acuerdo con lo estipulado en el reglamento y funcionamiento del gabinete jurídico de la Generalitat Valenciana, ya aprobado allá por el año 1984 y revisado en el año 2001, ofrece a la señora Máñez los servicios jurídicos de la Generalitat Valenciana por si ella considera necesario u oportuno utilizarlos, como no podía ser de otra forma.

Pero, en todo caso, supongo, me imagino y creo que a lo largo de los minutos que restan de debate se verá que esto a ustedes les da igual, porque esto, desde mi punto de vista, en todo caso, para ustedes es una excusa para hablar de otras cuestiones.

Muchas gracias.
*(S'escolten unes veus que diuen: "¡Muy bien!
")*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Tiene la palabra el señor Perelló.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señor presidente.

La verdad es que, señor Campos, hay que tener humor para venir usted y señalar que el señor Such no está aquí porque.
.
.
Yo, si lo llego a saber, tampoco vengo *(rialles)* a escucharle a usted.
O sea, si usted hubiera disertado aquí y hubiera dicho: "Mire, vamos a aplicar el código ético a rajatabla, vamos a tomar medidas".
.
.
Pero usted viene aquí, primero hace un canto a los ausentes ­yo se lo contaré, lo que no sé es lo que le voy a contar de lo que ha dicho usted­, luego nos lee una letanía, luego dice que los imputados no están imputados, que están instados como imputados, es decir, que están imputados un pedacito solo, que no.
.
.

¡Escuche!
, la Audiencia insta a un juzgado, que es el que lleva el caso, a que los llame como imputados.
Yo no he dicho otra cosa.
He dicho que están imputados.
Rectifico la pregunta: ¿van a hacer ustedes algo después de que algunos hayan sido instados como imputados a un juzgado?
La respuesta es: ¡nanay!
, que no es jurídica, pero es la que ustedes hacen.
Y encima se permite el lujo de valorar que por qué preguntamos.
Mire, preguntamos porque queremos saber.
Siempre que preguntamos queremos saber, pero ustedes no quieren que sepamos y encima se permiten hacer juicios de valor.
"Usted viene aquí a preguntar.
.
.
" Yo vengo aquí a hablar con el derecho que me asiste y a preguntarle y a contestarle a usted, que es miembro del gobierno, y a que usted repita aquí lo que dijo hace un año, cuando le preguntaron por el caso Fabra y dijo: "Tiene este señor un procedimiento judicial abierto por un asunto particular".
Oiga, ¡particular, como el patio de mi casa!
Particular, que hay seis altos cargos imputados, y a ustedes les da igual.

¿Dónde han quedado aquellas grandes palabras de aquel gran partido que venía a regenerar la vida pública, señor Campos?
¿Dónde ha quedado aquel código ético?
¿Dónde están aquellas mujeres y aquellos hombres del PP que rompían camisas sacando pecho por la ética?
¿El código ético para quién era?
Era un código ético para vecinos de enfrente.
¿Dónde está la doctrina de Álvarez Cascos de 1997, de "la responsabilidad política se aplica con independencia de lo que digan las sentencias judiciales"?
Junio de 1997.
La misma que repetía en el 2001 en la Moncloa el señor Aznar.
¿Ya no existe el código ético, señor Campos?
O ¿el código ético lo habían hecho ustedes para aplicárselo al vecino o al partido de la oposición?

Pero ¿cómo puede usted venir aquí a provocar diciendo que no solamente no van a hacer nada, sino que van a poner los servicios jurídicos de la Generalitat a disposición del imputado para que se defienda?
A mí, por una denuncia en la Fiscalía, me pidieron la dimisión, no me pusieron los servicios jurídicos de las Cortes a mi disposición, ¿eh?
*(Remors)* No me los pusieron en ningún caso.
*(Aplaudiments)* Cuando se les diga a ustedes entonces que el caso Fabra va a acabar siendo el caso Camps, no pongan las manos en la cabeza ni el grito en el cielo, porque lejos de aplicar.
.
.
*(Remors)* No, crónicas reales de la vida pública, crónicas reales del Partido Popular.
*(Aplaudiments)* ¡Tristeza de la política, tristeza de la política!
¡Y dolor de corazón, y de conciencia y de memoria de algunos de ustedes!
, que ahora gritan menos de lo que gritaban, porque tienen el fuego en casa y no saben cómo apagarlo.

Me pregunto: ¿qué deuda tiene contraída con ustedes una persona que lejos de ser apartada, es protegida?
¿Qué deuda tiene?
Y ¿por qué luego se enfadan cuando les decimos que el caso Fabra es el caso Camps, si han convertido ustedes al presidente en una clueca que tapa bajo sus alas a todos los imputados?
Ustedes, ustedes.
Digan lo que quieran, engáñennos, no nos den información, pero no provoquen al adversario de la forma que lo hacen.
Usted no está en condición de provocar al adversario, señor Campos.
Está en condiciones de portarse como un buen *escolaret*, diciendo buenas tardes y sentándose, no provocando la lengua de los demás.
Yo le habría dicho otras cosas.

Pero ¿cómo usted.
.
.
, si tiene la víbora en casa, si viene de Castellón y sabe lo que ha llovido en Castellón con el caso Fabra?
Es que estamos hablando de la número dos de una conselleria, que administra 40 millones de euros, que tiene que administrar centros de la tercera edad, de juventud, comedores sociales.
.
.
Y yo no tengo nada.
.
.
no la conozco personalmente, pero aplicando el código ético de ustedes, que ha demostrado ser una ética sin exigencia.
.
.
La ética del PP, hoy por hoy, es una ética sin exigencia, que es como tener un coche sin ruedas o un libro sin hojas.
No vale para nada.

¿Cómo quiere usted que la opinión pública esté tranquila con lo usted ha dicho, cuando nos encontramos ante lo que nos encontramos, ante una persona que tiene que administrador fondos públicos, que está imputada, y yo no tengo nada en contra de ella personalmente?
Pero le pido que aplique no nuestro código, el suyo, el que hablaba de responsabilidades políticas antes que las sentencias judiciales, el que piden que se aplique a los demás, el que aplican cuando pillan a alguien en algún renuncio.
Ya no solo por ella, ya no solo por la salud pública de la Generalitat, que también, y del presidente, por la palabra de su propio partido, por las promesas de su propio partido.
¿Con qué cara van a salir ahora a prometer cosas?
¿Con qué cara la van a decir a alguien de su partido o de otro partido que no cometa delito, si cuando resulta imputado pone los servicios jurídicos públicos a su servicio?

La pregunta es: ¿hay alguien responsable en el Consell, hay alguien que piense depurar las responsabilidades?
O la pregunta, tocando a la puerta del Consell, es: ¿hay alguien ahí todavía?
¿O no queda nadie todavía en ese Consell que dé la cara ante estas cosas?
Parece ser que nadie.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Perelló.

Tiene la palabra, señor vicepresidente.

**El senyor vicepresident del Consell:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

No se enfade, no se altere, señor Perelló.
*(Veus)* No se altere, señor Perelló.
Usted tranquilo, que el mes que viene podrá seguir hablando de lo que usted quiera, intentando insultar ­no lo consigue, claro, pero lo intenta­, buscando teatralizar sobre cuestiones que no preocupan ni ocupan a los ciudadanos de la Comunidad.
*(Protestes)* Pero no se preocupe, no se preocupe, señor Perelló.
No se altere, tranquilo, no se altere.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* 

Yo no le he dicho a usted por qué viene a preguntar.
Eso es mentira.
Yo no le he dicho que por qué viene a preguntar.
Yo le he dicho simplemente algo que es cierto.
Ustedes no han prestado atención ni a la redacción de la propia pregunta.
¿Qué quiere que le diga?
Eso es así y está a disposición de todo el mundo.
Pero, bueno, da igual.
*(Remors)* Ha subido aquí a montar un numerito e intentar dar clases de ética.
¡Pero si ustedes cuando gobernaron en España hicieron de la vida pública un monumento a la corrupción, señor Perelló!
*(Veus i aplaudiments)* ¡Si vivían en la corrupción!
*(Aplaudiments)* ¡Pero si la corrupción y la vida pública era algo similar al Partido Socialista, señor Perelló!
*(Protestes)* ¿Pero qué lecciones de ética viene a dar usted aquí, señor Perelló?
*(Veus)* Se le tendría que caer la cara de vergüenza, señor Perelló.
¡La cara de vergüenza!
, *(remors i protestes)* que ni la tienen políticamente ni la conocen, señor Perelló, señor Perelló.
*(Veus)*

Mire, este tema, efectivamente, ya lleva algún tiempo, *(rialles)* ya lleva algún tiempo, y hay cierta perspectiva, de todo este asunto del que usted ha estado hablando, y cuya excusa, como ya he anunciado antes, se ha buscado.
Y fíjese, ya hay gente que opina, yo no sé si será cierto o no, que en esta extraña complicidad, en esta extraña sintonía, casi perfecta sintonía, entre un señor de Artana, el Partido Socialista y otros, *(veus)* parece que algunos piensan que el Partido Socialista y otros van a la estela del señor de Artana, pero hay quien dice que a lo mejor resulta que es el señor de Artana el que va a la estela de la estrategia del Partido Socialista.
¡Ya lo veremos, *(veus)* yo no lo sé!
Yo no sé si ustedes son gallina o huevos, pero ya veremos qué fue primero, la gallina o el huevo.

Muchas gracias.
*(Veus)*

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència, formulada pel diputat Antonio Torres Salvador, del GP Socialista, al conseller d'Economia Hisenda i Ocupació, senyor Gerardo Camps Devesa, sobre, davant el creixement interanual del nombre de persones desocupades a la nostra comunitat, especialment a la província d'Alacant, quines mesures i quins plans d'actuació posarà en marxa el Govern Valencià per a afrontar aquesta situació.***

 

**El senyor president:**

Por favor, señores diputados, luego los comentarios fuera.
*(Veus)*

Señores diputados, ¿continuamos el pleno?

Señor González, por favor, que ha estado usted interrumpiendo en repetidas ocasiones a la persona que estaba hablando.
.
.
Señor González.
.
.

Vamos a ver, a continuación el diputado don Antonio Torres Salvador le realiza la pregunta al conseller de Economía, Hacienda y Empleo.

Por favor, don Antonio.

**El senyor Torres Salvador:**

Señor conseller, 2004 no ha sido un buen año para el empleo en la Comunidad Valenciana y 2005 no ha empezado precisamente con buen pie.

Desde la llegada del señor Camps a la Presidencia de la Generalitat Valenciana la situación ha empeorado considerablemente en relación con otras comunidades autónomas ante la pasividad de un gobierno que dedica y ocupa su tiempo en cuestiones que no preocupan en absoluto a los ciudadanos.

¿Qué medidas concretas, aunque sea con retraso, va a poner en marcha el Gobierno para hacer frente al incremento del número de personas desempleadas en nuestra comunidad y especialmente en la provincia de Alicante?

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Torres.

Tiene la palabra el honorable señor conseller de Economía, Hacienda y Empleo.

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Torres, como usted debería saber, la población desocupada no es que haya crecido sino que ha descendido durante el año 2004 en esta comunidad y, además, hemos liderado la creación de empleo en España, tal como recoge y expresa la encuesta de población activa que publica el Ministerio de Economía y Hacienda, cuyo titular es el valenciano don Pedro Solbes.

Por lo tanto, si la encuesta de población activa recoge para nuestra comunidad que creamos empleo y que desciende el paro, las medidas que vamos a seguir realizando son aquellas que se encuentran hoy recogidas en nuestra ley de presupuestos para el año vigente y que han permitido a nuestra comunidad que desde el año 1995 trabajen 600.
000 personas más y haya 162.
000 parados menos.

Muchas gracias.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra don Antonio Torres.

**El senyor Torres Salvador:**

Señor conseller, si el presidente Camps se hubiese dedicado a solucionar los problemas de empleo de nuestra comunidad en vez de dar instrucciones para disimular la realidad y maquillar los datos estadísticos, hace tiempo que usted y el señor Nieto habrían adoptado las medidas necesarias para paliar la grave crisis de muchas de nuestras empresas.

De los diecinueve meses de gobierno que lleva el señor Camps, en quince de ellos ha subido el desempleo y tan solo en cuatro ha habido descensos.
El balance no puede ser más negativo: hay 24.
618 personas más en el paro de las que había en julio del 2003.
En otras palabras, el gobierno del señor Camps produce 1.
300 parados nuevos cada mes, *(remors)* y frente a esta preocupante realidad, pues, no ha habido actuaciones, sino justificaciones.
Y, le digo, ante el incremento del desempleo del 5,5 en la Comunidad Valenciana y del 13,84 durante el año 2004, la secretaria autonómica de Empleo calificó esas cifras como un incremento moderadamente positivo.
Liderábamos en ese momento el incremento de desempleo de toda España y lo considera moderadamente positivo.

Qué ironía: usted mismo presentó a la señora secretaria autonómica de Empleo a los empresarios de la provincia de Alicante a mediados del año 2004 como la secretaria del pleno empleo.
O sus propias justificaciones, señor Camps, que tras haber crecido el paro en un 9,82% en el tercer trimestre del año 2004, lo achacaba al fuerte crecimiento de la población activa, y es cierto, pero había ocho comunidades autónomas que tenían un mayor incremento de la población activa que la Comunidad Valenciana y, sin embargo, esas ocho comunidades autónomas habían reducido el desempleo y nosotros lo habíamos incrementado.

Para cada mes con cifras negativas ­y ha habido quince, lo repito­ ustedes buscan una excusa, un pretexto, todo menos salir de la paralización, salir del desgobierno, salir de la falta de alternativas y, por supuesto, salir de la falta de liderazgo que tiene este gobierno.

El objetivo del pleno empleo se ha quedado en una mera declaración de intenciones, y todo ello porque el Gobierno se comporta como un mero observador de la situación, ocupado, por supuesto, en cuestiones total y absolutamente partidistas.

En enero del año 2005 la Comunidad Valenciana sufrió el mayor incremento interanual de desempleo de toda España, y Alicante, una vez más, con un crecimiento nada menos del desempleo del 12,81, lideró la generación de desempleo de todas las provincias de España, y eso mismo había ocurrido ya en los dos años anteriores.
Y lo mismo ha ocurrido.
.
.
, hoy hemos conocido las cifras del paro registrado del mes de febrero.
Pues, en el interanual febrero 2004 a febrero 2005, en España el paro disminuye un 1,97 y en nuestra comunidad vuelve a crecer otra vez en un 4%, con lo cual volvemos a ponernos liderando la generación de desempleo.

La situación del sector industrial es preocupante.
Del total de parados de nuestra comunidad el 24% provienen del sector industrial en el conjunto de la comunidad, pero en Alicante esa cifra se eleva al 31%, es decir, 7 puntos por encima.
Pero, en las comarcas del Vinalopó se duplica y llega al 48% el Medio Vinalopó, al 54% el Alto Vinalopó y al 55% el Vinalopó Mitjà, y en ciudades como Elche el paro industrial representa el 50% de la población desocupada; Crevillente, 54%; Elda, 61%.

¿Qué explicación va a dar usted al hecho de que no se hayan adoptado medidas para paliar estas cifras tan preocupantes?

¿No le preocupan a usted y no analiza usted las cifras de la EPA?
Pues, la última EPA dice que nueve comunidades autónomas presentan una tasa de paro inferior a la valenciana y que en esa EPA 10 comunidades autónomas habían reducido el paro mucho más que la valenciana.

Mire usted, señor Camps, mientras se sigue deteriorando nuestro mercado laboral, el Gobierno sigue ocupado en la sangría de los grandes y ruinosos proyectos y sigue ocupado en la crisis interna del Partido Popular, olvidando los problemas reales de los y las valencianas.

Yo le digo, señor Camps, que el señor presidente, el señor Camps, pasará a la historia el 2007, sin lugar a dudas, si el PP antes no lo remedia, y pasará por haber sido.
.
.

**El senyor president:**

Señor Torres.
.
.

**El senyor Torres Salvador:**

.
.
.
por haber sido el presidente del paro, del despilfarro, de la paralización y del derroche.

Pónganse a trabajar, que para eso les han votado los ciudadanos y para eso les pagan.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Torres.

Tiene la palabra el honorable señor conseller.

Señor Camarasa, por favor.
.
.

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

Señor presidente.

Señorías.

Señor diputado, permítame que en primer lugar le agradezca el tono de su intervención.
.
.
Para luego decirle que, aunque el tono ha sido adecuado, el rigor ha faltado.
*(Protestes)*.
Ha faltado, señoría, porque no se puede ser sesgado en la utilización de los datos: o se cogen todos y se analiza y se llega a alguna conclusión, que es lo lógico y lo que voy a hacer yo; o, en su caso, ha ido cogiendo usted, picando de aquí y allá lo que más le interesaba, que si el tercer trimestre de la EPA del año pasado, que si el paro registrado de no sé dónde, que si el crecimiento en un momento determinado, para llegar al final a la conclusión que usted quería defender, que, además, es falsa.

No sabía yo que le merecía tan poca credibilidad el señor Solbes, no lo sabía yo.
Que me mereciera poca credibilidad a lo mejor a mí estaría justificado políticamente, pero que a usted aún le merezca menos credibilidad que a un conseller del Partido Popular empezaría a preocuparme, si fuera usted, como oposición que son aquí, pero como gobierno que son en el conjunto de España.

Sabe usted perfectamente, y líbreme Dios de dar lecciones a nadie, señor Torres, sabe usted perfectamente que la población desocupada solo la mide la encuesta de población activa.
Incluso el gobierno del Partido Socialista ha eliminado lo que se conocía como tasa de paro registrado, porque no se pueden mezclar churras con merinas y no se puede coger el número de parados registrados, que son lo que se van a inscribir a una oficina de empleo y mezclarlo con la población activa y la población ocupada, que la EPA, como encuesta que es, nos determina cada trimestre.

Y esa encuesta de población activa que, reitero, hace un destacado miembro de un gobierno socialista, nos dice que la Comunidad Valenciana ha sido la tercera comunidad que más empleo ha creado el año 2004, exactamente por detrás de Madrid y Andalucía, la tercera.
Si a usted le parece que el mercado laboral valenciano está, como ha dicho, en un proceso de deterioro, ¿qué pasa con el resto de mercados laborales, o sea, los catorce de las distintas comunidades autónomas que crean menos empleo que se crea en el Comunidad Valenciana?

Fíjese, no solo para usted tiene poca credibilidad lo que el señor Solbes publica, sino que además pone en solfa las políticas que realizan sus compañeros de partido en todas aquellas comunidades autónomas que están creando menos empleo que la valenciana en el año 2004, que son bastantes, por cierto.
Es fácil: menos Andalucía, donde gobiernan ustedes, el resto de comunidades gobernadas por el Partido Socialista han creado menos empleo que se ha creado en la Comunidad Valenciana.

Pero es que, además, fíjese usted: nosotros hemos creado 64.
700 puestos de trabajo según la EPA, reitero, en el año 2004.
Eso quiere decir un crecimiento del 3,5%; en España, el conjunto de España, el crecimiento del empleo ha sido del 2,74%.
Hemos creado más empleo que el conjunto de España, pero es que, además, lo hemos hecho creciendo la población activa a un 3%, cuando para el conjunto de España ha crecido un 1,8%, y, además, aunque se empeñe usted en decir lo contrario, la encuesta de población activa nos dice que el paro descendió en 4.
300 personas en el año 2004.
De esas 4.
300 personas, 3.
300 en la provincia de Alicante, nada menos que el 77% de ese descenso de paro en la provincia de Alicante, donde se crearon 44.
200 empleos, la tercera provincia en la que más creció el empleo de todo nuestro país, detrás de Madrid, comunidad uniprovincial, y de la provincia de Málaga.

A usted le puede parecer eso deterioro del mercado labora, a nosotros nos parece liderazgo en la creación de empleo, porque, de cincuenta y cuatro, la tercera, señor Torres, que, además, debería usted estar contento porque es la suya.

Pero es que sigue usted manteniendo teorías que tampoco son verdad.
Situación industrial, conjunto del sector industrial, encuesta de población activa: 25.
600 empleos más en la Comunidad Valenciana en el año 2004; provincia de Alicante: 24.
700 empleos más.
¡No puede usted negar la realidad de sus propias encuestas y estadísticas, señor Torres!
Es lo que dice la encuesta de población activa, y no confunda usted el conjunto del sector industrial con la situación puntual que puedan estar viviendo algunos de los sectores tradicionales de nuestra industria.
No lo confunda usted, porque, entonces, está llevando una imagen de incertidumbre a aquellos que están siendo capaces de generar empleo en nuestra comunidad.

Mire, señor Torres, hay muchos datos más que avalan la posición que yo le estoy trasladando en estos momentos, pero el señor Camps ha sido el presidente del empleo, 110.
000 puestos de trabajo desde que gobierna en esta comunidad, y, además, 15.
000 parados menos.
Deberían ustedes plantearse esta forma de hacer oposición, porque las únicas medidas que faltan en realidad en esta comunidad para que nuestro mercado de trabajo mejore todavía más son aquellas que no toma el gobierno socialista, la reforma laboral que aún estamos esperando, y, mire, señor Torres, a pesar de ello, a pesar de su alocada e irresponsable oposición, en esta comunidad, dato de hoy también, afiliación a la Seguridad Social, trabaja más gente que nunca y estamos, por lo tanto, más cerca del pleno empleo.

Muchísimas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència, formulada per la diputada Dolors Pérez i Martí, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, sobre com estima la conselleria donar solució a la rehabilitació o nova construcció del Centre d'Investigació Arrossera, situat al municipi de Sueca.***

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

A continuación, la pregunta la realiza la diputada Dolors Pérez al conseller de Agricultura, Pesca y Alimentación.

Señor Camarasa, ¿ocurría algo?
, ¿desea usted decir algo?

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor conseller.

Tots sabem que l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries probablement siga un dels instituts on més tard va aplegar la tecnologia per a les investigacions que fan, i com estan treballant, fins i tot, en alguns departaments en una situació bastant precària o bastant prou moderna, diria.

Bé, l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries té una unitat que és la que se dedica a la investigació de l'arròs de totes les seues espècies, de les malalties i altres coses, que està situat al municipi de Sueca.
En la Ribera Baixa se'l denomina molt curiosament "la granja arrossera".

Aquest centre d'investigació situat a Sueca, que està en una situació bastant precària, com a mostra li diré que quan jo era molt menuda i ja jugava en el pati d'eixe centre d'investigació, teníem el mateix sistema d'assecat de les garbes d'arròs que a hores d'ara tenen, el mateix, les mateixes gàbies, el mateix tipus de metall.
.
.
­són idènticament igual; o siga, ha avançat poc­, necessitava o bé d'una rehabilitació ràpida per trobar-se degut al creixement de la població massa centrat dintre del poble, o bé d'una construcció d'un nou centre.
D'ahí la pregunta que li faig de com estima vosté, senyor conseller d'Agricultura, donar solució a la rehabilitació o nova construcció del Centre d'Investigació Arrossera situat al municipi de Sueca.

Gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Pérez.

Tiene la palabra el honorable señor conseller, señor don Juan Cotino.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora diputada.

Certament, des de fa molts anys Sueca és la referència de l'arròs en la nostra comunitat i, per tant, l'Ivia té allí un centre d'experimentació que està situat dins del casc urbà de la ciutat.

En la legislatura passada, per part de l'alcalde i de l'equip de govern de l'Ajuntament de Sueca, estigueren en contacte amb la Conselleria d'Agricultura i varen oferir uns camps i un possible solar fora de la ciutat per a traslladar el centre d'investigació a eixe lloc.
La iniciativa va ser ben rebuda per part de la Generalitat, per part de la conselleria, i se varen fer els estudis pertinents sota el punt de vista de la valoració d'eixe solar i de la valoració que té l'edifici on actualment es troba l'institut en Sueca, a fi que se'l quedara l'ajuntament.

El peritatge del valor del solar que se cedia a l'Institut Valencià d'Investigació i el valor del que tenia o del que val, segons els peritatges pertinents, l'edifici de l'ajuntament, no era coincident.
Per tant, hi hagué un plantejament de valoracions diferenciades entre el que se pensa que val el solar que l'ajuntament cedix i la valoració del que val l'edifici que seria cedit a l'ajuntament en cas d'arribar a un acord.

Des de la Conselleria d'Agricultura s'han représ eixos contactes a fi de vore si és possible que s'arribe a un acord econòmic entre l'ajuntament i la Generalitat.
Idea que seria molt ben rebuda i que per part de la conselleria i, en concret, de l'institut de l'Ivia impulsaríem un nou centre d'investigació que tindria l'avantatge, a més, de tindre un camp experimental al costat mateix del centre.

Eixa línia s'està treballant en ella, sense abandonar la línia de la rehabilitació.
I li puc dir que n'hi ha un avantprojecte de valoració per a vore quants diners costa de rehabilitar i d'adequar l'institut actual, a fi de ficar sobre la taula les dos propostes per a poder avançar en esta negociació amb l'ajuntament.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cotino.

Señora Pérez, tiene la palabra.

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, quan estes accions es van prendre vosté, lògicament, encara no era conseller, i la veritat és que me sent una mica incòmoda d'haver d'exposar este tema que se va iniciar en l'any 2000 i que s'aplegava a un acord amb la mateixa conselleria en l'any 2002, per una part per l'aleshores alcalde, don Afred Guillem i, per l'altra part, per l'honorable senyor Vicente Rambla Momplet.

És de veritat, l'exposició que vosté ha fet a mi m'ompli de satisfacció perquè és aixina com nosaltres estimàvem que s'havia de portar esta negociació, ja que un poc abans d'acabar el seu mandat l'anterior consellera d'Agricultura havia rebut l'orde de paralitzar aquest projecte.
I jo no sé per què, jo no sé per què.
Però la veritat és que era bastant desagradable.
Primer, pel que significava un centre que havia estat sempre situat en el mateix lloc.
Segon, perquè els enginyers, biòlegs i investigadors en general tenien interés a continuar situats al mateix lloc on tenen els llocs d'investigació concreta, que quedaven molt ben situats i n'estaven ja acostumats.
Tercera, perquè era un referent per a la resta del món, com vosté sap.
Se fa molta investigació en altres parts del món en tema d'arròs, i és el centre de Sueca el que dóna eixa cobertura, el que rep les visites i el que realitza la investigació en l'exterior, principalment en tercers països, en molts llocs, en moltes unitats.

Bé, ens quedàrem molt preocupats pel tema perquè si bé existia un xicotet problema, eixe problema en si era: on anava situat, on s'havia acordat i signat que anava situada la nova granja arrossera s'havien d'adquirir una quantitat de camps al voltant, que són les unitats que jo vull entendre que vosté m'acaba d'exposar ­ara m'ho contestarà­ perquè, efectivament, la gent que està fent la investigació no haja de desplaçar-se, per exemple, a Catarroja, a camps de Catarroja a continuar la investigació allí sinó que ho tingueren tot al voltant.

Un altre tema era que a pesar d'estar situat dins del nucli urbà, però a un lateral d'este, no impedia la quantitat de finques que n'hi havia al voltant la investigació en les mateixes basses de cultiu d'arròs que tenen situades en la mateixa granja arrossera, perquè consideraven que la investigació podia realitzar-se de la mateixa forma.
D'ahí la meua pregunta: si anàvem a fer una rehabilitació dotada amb les millors tecnologies possibles perquè donaren contestació al grau d'investigació que fan o, per un altre costat, si s'aposta per fer un centre d'investigació nou, la qual cosa tampoc mos pareixeria malament, però sí que creguem que el més aviat possible, perquè en una situació de lliure mercat no solament entren i ixen mercaderies sinó que entra tecnologia i ix tecnologia.
I tecnologia de països molt més avançats que els nostres apleguen a eixos països i lògicament nosaltres podem perdre eixa categoria que en aquests moments tenim.
I quan dic "nosaltres" me referisc al poble valencià en general.

Per tant, i complint el mandat dels llauradors de Sueca, de l'Ajuntament de Sueca, del mateix Govern, i mandat, al cap i a la fi realitzat pel senyor alcalde, jo li vaig a donar a vosté tota la documentació perquè se la puga estudiar i a vènit de comprovar què és el més convenient, si realitzar un centre nou o realitzar una investigació, tinga en compte la valoració de tots els intercanvis que s'havien de produir i totes les cessions que l'Ajuntament de Sueca havia tingut a bé realitzar.

Gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Pérez.

Tiene la palabra el honorable señor conseller don Juan Cotino.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Muchas gracias.

Moltes gràcies, senyora diputada, moltíssimes gràcies pel to d'esta intervenció i, a la vegada, li agraïsc moltíssim la documentació que vosté me deixa.

En qualsevol cas, li he de dir que els camps d'experimentació paral·lelament que pogueren ser eixos com a tema base, però hem de fer temes experimentals tant en la marjal de l'entorn de l'Albufera com en la marjal de Pego i Oliva, perquè hui en dia jo crec que estem impulsant noves varietats d'arròs, en concret, per part de l'Ivia està impulsant en les distintes marjals investigació de nou varietats noves d'arròs, cosa que pot ser molt interessant per al cultiu que estem fent en la zona i crec que lògicament necessitem cada vegada més avançar en la investigació.

El compromís del Govern de la Generalitat és que eixe centre se duga endavant mirant el que més convinga, si traslladar-lo de lloc o fer-lo l'ajuntament.

Moltes gràcies.

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència, formulada pel diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, acumulada i formulada junt amb les preguntes orals ple números 324/03, 325/03, 326/03, 327/03, 328/03, 329/03, 330/03 i 331/03 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre el paratge natural de la Renegada, d'Orpesa del Mar (BOCV número 27).***

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cotino.

Pasamos a continuación al punto séptimo, que son preguntas ordinarias, y vamos a acumular la última pregunta que quedaba, de don Carles Arnal Ibáñez, al conseller de Territorio y Vivienda, con las preguntas 324, 325, 326, 27, 28, 29, 30 y 31/03, para el conseller de Territorio y Vivienda.

Don Carles Arnal, tiene la palabra, por favor.
El acuerdo fue que doce minutos de preguntas y réplicas.
*(Remors)* No, no, doce minutos todo entero.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bona vesprada.

Bé, senyor conseller, mire, la portada d'este llibre és una planta bonica.
Mire-la bé perquè en queden molt poquetes i, la veritat, és que no solament en queden poquetes sinó que s'acabaran prompte sobretot si no actua vosté en conseqüència amb el que deuria de ser de protecció del medi ambient.

Este llibre és una tesi de botànica sobre els valors de la vegetació de la Plana Alta editat per la Diputació de Castelló i que té un pròleg, un pròleg que si de cas després li puc facilitar també, és molt interessant, que l'ha escrit un amic i conegut seu, el senyor Carlos Fabra que, bé, és molt interessant.
Després tindrem ocasió de llegir alguns passatges especialment interessants.

Esta planta és un endemisme absolut del País Valencià.
En tot el món només existixen sis o set llocs, Castelló i algun lloc pròxim, i dos d'estes localitats estan situades precisament en el paratge de la Renegada, en la zona on les obres han començat ja i poden fer-la desaparéixer d'eixa zona totalment.

Entrant en matèria, totes les preguntes que li faig són en relació a este paratge de la Renegada, en Orpesa, i ací n'hi ha una veritable prova de foc de les seues intencions, de les del seu departament, per comprovar la veracitat de la seua aposta per la sostenibilitat i el medi ambient.

Estem en un municipi, este d'Orpesa, on n'hi ha una fortíssima *fabra* constructora ­millor dit, febra, febra constructora­, una desmesurada febra constructora que pretén ocupar, si pot, absolutament tot el litoral, sense considerar el valor ambiental que puga tindre, la racionalitat urbanística, i pareix que ací només funciona una sola llei, que és la llei de l'especulació.

A mi m'agradaria de veres que vosté compartira esta opinió i que estiguera disposat a frenar este procés especulador i destructor del medi ambient, perquè vosté encara pot fer moltes coses al respecte per aconseguir solucionar part d'este problema.

Com vosté sap, en la serra de la Renegada hi ha sis projectes urbanístics, bona part d'ells ja estan en marxa i estan provocant ara mateix greus impactes ambientals, supose que vosté ho sabrà i ho haurà vist, però sinó faça una visita quan abans perquè les màquines estan ja de fet actuant de manera moltes voltes, en alguns llocs, ja irreversiblement.
Sap també que en eixe mateix terme municipal hi ha altres processos urbanístics, també conflictius, que estan consumats o estan en marxa o a punt d'executar-se, com el que afecta a l'Albufera d'Orpesa o el que afecta al desert de les Palmes, que després tindrem ocasió de vore'l en unes altres preguntes.
Molt d'estos processos tenen un elevadíssim impacte ambiental i paisatgístic a la mateixa vora de la mar, ocupant en altres ocasions zones humides.
És tan excessiva, tan desmesurada esta situació, tan evident, que jo crec que només mereix, falta simplement que pegue una volta per allí i salte a la vista la situació queda totalment clara.

Sabem també que en estes urbanització previstes en la Renegada sobre el paper semblen legals, perquè corresponen a un Pgou obsolet de l'any 1982, abans que existiren les actuals cauteles i normatives europees, estatals i valencianes de protecció del territori i, molt particularment, la normativa sobre impacte ambiental.
Sap vosté perfectament que si ara s'haguera d'aprovar eixe pla d'ordenació urbana en les condicions en que estaven seria absolutament inviable.
Supose que vosté també estarà d'acord amb esta apreciació i que caldrà fer alguna cosa.

Jo supose que també vosté no desconeixerà els valors importants que té esta zona, abans li he comentat un d'ells, un dels més destacats, però hi ha molts més.
I açò està replegat en informes que vosté tindrà segurament, perquè van estar alguns d'ells elaborats per la mateixa conselleria, antigament de Medi Ambient, i arreplegats també en publicacions de la Conselleria d'Obres Públiques, en la qual vosté alguna cosa ha hagut de vore, o en monografies botàniques com la que acabe de mostrar-li.
I en tots els casos es destaquen els valors d'este paratge, es recomana la seua protecció, com també ho estan demanant entitats cíviques com per exemple la plataforma de la defensa de la Renegada.

Vosté sabrà també que una part almenys de la Renegada és zona LIC, cosa que vosté està insistint moltes voltes que això implica que va a tindre una protecció.
Bo, a vore si es nota.
Vosté sabrà que la part emergida d'este LIC és menudeta, però no hi ha cap diferència essencial entre el que queda dins i el que queda fora de la ratlla arbitrària que separa la zona LIC, el que queda dins, dels voltants que tenen, torne a dir, els mateixos valors.
I que de fet en antics esborranys, abans del definitiu, s'inclouen i després s'ha retirat.
De fet a la zona no protegida en la zona LIC també hi ha presència d'endemismes vegetals escasíssim i per tant valuosissím i les mateixes comunitat vegetals que en part han justificat la declaració de LIC, per no mencionar l'existència, precisament en la zona que està exclosa de protecció, de cavitats que tenen en elles presència de fauna catalogada, per exemple rates penades.

Finalment, tenim l'informe que ja va fer fa més d'any el senyor Síndic de Greuges, que vosté no pot ignorar, que també s'inclina en la mateixa línia, que defensaré immediatament, de reclamar la seua protecció del paratge i evitar la consumació de les agressions urbanístiques i la destrucció d'este paratge valuós.
El senyor síndic, li ho recorde, va recomanar tant al conseller com a l'Ajuntament d'Orpesa l'adopció de mesures de protecció al paratge.
L'ajuntament ja va dir que no pensa fer cas, va a fer oïdes sordes.
I ens agrària saber la seua opinió ara, ací, al respecte.

En concret, pensa vosté instar a l'Ajuntament d'Orpesa a revisar el seu planejament urbà per adaptar-lo a les actuals normes urbanístiques de protecció mediambiental?
Pensa vosté adoptar mesures adreçades a aturar les obres en marxa les quals, si continuen, tindran gravíssimes conseqüències ambientals?
Pensa vosté establir fórmules de protecció del paratge la Renegada?
En definitiva, pensa fer vosté el que està en les seues mans per evitar la consumació d'esta barbàrie urbanística i esta destrucció ecològica?
Li demane, per favor, això sí, una resposta concreta, no com en altres ocasions que no contesta a la pregunta.
Estes són les preguntes concretes.

Volguera saber la seua posició al respecte i molt particularment, i ahí venia la urgència, la pregunta urgent, en relació a l'únic PAI que encara no està aprovat definitivament, m'estic referint al de l'ampliació del Balcó.
Vosté sap que demà mateix, i si no demà mateix, pròximament, es veurà en la comissió territorial d'urbanisme de Castelló, que depén del seu departament, l'aprovació definitiva o no del projecte urbanístic que ja té l'aprovació municipal.
Per tant, a hores d'ara ja supose que el seu departament ja tindrà una opinió definida, donat que esta aprovació inicial es va produir ja fa molt de temps, l'informe del síndic també ja té més d'un any i els demés documents rellevants també tenen molt de temps.
Aleshores, senyor conseller, què pensa fer al respecte?
Pensa seguir alguna de les recomanacions que li va fer el Síndic de Greuges?

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, no tinga vosté cap dubte que des de la conselleria estem disposats a atendre qualsevol tipus de recomanació que vaja encaminada a millorar no solament una ordenació del territori racional sinó també a defensar el medi ambient i qualsevol dels recursos que tenim al nostre territori.
I, en eixe sentit, no solament és que som respectuosos amb qualsevol recomanació sinó que li vull reiterar la voluntat d'esta conselleria de dur-lo a la pràctica dins de les nostres competències.

I començaria sobre eixe particular dient-li també que si és així en general encara ho devem de fer més quan es tracta de recomanacions que ens fa el Síndic de Greuges.
Hem fet, inclús seguint les seues indicacions, una anàlisis específic de les característiques mediambiental de l'entorn al que vosté feia referència per tal de veure si és possible incloure'l en la llista de llocs d'interés comunitari o en una zona d'especial conservació de la xarxa Natura 2000.
També voldria recordar-li que vaig informar jo personalment al Síndic de Greuges de la resolució que contenia les mesures específiques de protecció per a la conservació de cavitat denominada Avenc de Bellver o Torre Bellver i del començament dels estudis pertinents per a valorar la inclusió d'esta cavitat en l'esborrany de coves de la Comunitat Valenciana.

Però, tornat un poc a la seua pregunta i vosté ho coneix perfectament, Orpesa té un pla general d'ordenació urbana que va ser aprovat, tal com vosté va dir, anterior a la Llei de l'any 1989, de 3 de març, d'impacte ambiental, per la qual cosa es va aprovar sense tindre estes recomanacions que afortunadament hui en dia ja tenen les normatives sobre este particular.
I, per tant, no és una qüestió potestativa d'un conseller el que puga determinar si un projecte d'urbanització ha de ser o no sotmés a un procediment d'avaluació d'impacte ambiental, tal i com en este cas va fer quan es va aprovar este Pla general d'ordenació urbana.

Els actes d'un conseller han d'estar perfectament reglats, han de cenyir-se rigorosament a la legislació i han d'estar basats en els informes tècnics preceptius emesos a este efecte.
I el fet que no tinga un informe d'avaluació d'impacte ambiental no implica, ni molt menys, que estes actuacions puguen fer-se sense cap tipus de control urbanístic o mediambiental.
I en eixe sentit, jo crec que vosté ho sap però sinó jo li ho vull reiterat ací, hem instat a l'Ajuntament d'Orpesa perquè elabore un pla general d'ordenació urbana.
I, més concretament, en el projecte d'urbanització que es denomina el Balcó, puc dir-li que és projecte que ha entrat als servicis territorials de la conselleria a Castelló i que en estos moments estem en una fase d'estudi i que la seua resolució s'ajustarà cent per cent a la legislació vigent.
I jo espere que puguem contemplar algunes, si no quasi totes, de les manifestacions que vosté ha expressat ací.

Moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Moltes gràcies.

M'alegra saber que pensen fer alguna cosa en el Balcó.
Encara no m'ha aclarit, en la concreció que li demanava, què, i tampoc m'ha aclarit ni m'ha respost al que li estic preguntant amb bona concreció respecte a les recomanacions del síndic.
Les recomanacions del síndic eren ben clares i li posava a vosté eixes possibilitats d'actuar bé siga amb una fórmula de protecció, que vosté diu que està estudiant, o siga no m'ha contesta si pensa o no.
Hi ha vàries fórmules, en té moltes, si de cas fera falta li ho recordaria, però en té moltes i inclús algunes més creatives.

Per exemple, vosté pot declarar ZAU, no sé si ho sap, seria una fórmula interessant, o podria començar ja la redacció d'un Porn, seria una altra via que podria automàticament.
I sap que preval sobre la normativa urbanística, perquè ho acaba vosté de dir en la premsa respecte a la sentència que va haver del Tribunal Superior de Justícia en el cas de la serra d'Irta, molt prop d'allí.
Si s'iniciaria quan abans la redacció d'un Porn.
I altres fórmules, paisatge protegit, etcètera.
Té un munt damunt la taula, però de moment no n'ha emprat cap i això és el que ens preocupa, perquè les actuacions estan en marxa i estan ja destruint eixos valors.
Com pot dir-me vosté que s'estaran fent de la millor manera possible?
Passe per allí i vorà les màquines com estan actuant.
És que quan eliminen totalment la coberta vegetal i eliminen el sòl, no sé quin valor queda protegit, com no estiga a deu metres de profunditat almenys, no sé els demés on s'han anat a parar.

I li recorde que s'han catalogat i s'ha parlat.
.
.
Hi ha fins sis catàlegs oficials que inclouen este paratge.
I s'ha parlar de presència i de vàries espècies d'aus catalogades per la directiva europea d'aus, més una colònia estable de corbs marins, presència de diferents comunitats vegetals catalogades per la directiva europea, endemismes botànics exclusius com el que li acabe de dir i més espècies importants.
La franja litoral en excel·lent estat de conservació, de les poques que ens queden.
En fi, no vaig a continuar perquè sap vosté de sobra tota la sèrie de valors ambientals, i tinc poc de temps, i m'interessa aleshores destacar que vosté té mecanismes per a actuar.
I em diu.
.
.
És curiós perquè fa poc se li va preguntar si no podia vosté instar que realment es modificara un pla general d'ordenació urbana, i diu: "només amb les possibilitats que em dóna la llei".
Clar, però si vosté ha fet la llei, si vosté acaba de presentar ací les lleis de sòl no urbanitzable i d'ordenació del territori on haguera pogut incloure entre el seu articulat l'obligada revisió dels plans generals d'ordenació urbana que queden obsolets, que són molt antics, etcètera.
No ho ha fet i podia i podia haver-lo fet.
Ara diu "és que no puc".
No pot perquè no ha volgut.
I ben es recordarà vosté que jo sí que vaig presentar esmenes perquè ho fera i vosté, naturalment, va votar en contra, naturalment.
És a dir, no puc perquè no vull, així de clar.

I en el cas, torne a dir, de l'ampliació del Balcó, eixa si es porta endavant va a suposar la tala d'almenys 5.
000 pins que estan amenaçats i que a la millor demà mateixa, en la comissió de Territori, comencen a tindre llum verda.
Jo espere que no, jo espere vore ­en eixe cas encara no s'ha consumat l'agressió­ que ahí es pare.
Però ho vorem prompte, ho vorem prompte a no ser que el tema vaja ajornant-se més.

En definitiva, jo crec que el problema que vosté té, se-nyor Blasco, és que li passa una miqueta com al doctor Jeckyl quan fa discursos i promeses, on parla del futur, i vosté vol passar per l'abanderat de la sostenibilitat.
Però quan arriba el moment d'actuar, de fer coses concretes, de dir ara les coses clares, vosté es transforma en mister Hyde i mostra la seua veritable naturalesa de les seues intencions, que és permetre la destrucció del medi ambient en ares de beneficis que moltes voltes són d'especuladors i d'una ocupació accelerada del territori.
Un procés que vosté no està frenant a hores d'ara, no està frenant-lo, sinó que està facilitant-lo i a vegades accelerant.

De què ens serveix tindre un doctor Jeckyl de conseller que fa declaracions grandiloqüents, si a l'hora de la veritat se'ns transforma en mister Hyde, depredador del territori i justificador d'agressions ecològiques?
Lleve's la careta de doctor Jeckyl i afronte clarament la seua condició de mister Hyde, mister Blasco.
Vosté sap perfectament que estes actuacions estan en marxa, vosté té possibilitats d'actuar i no actua.
Eixa és la realitat, eixos són els fets i a vore quan de temps pensa viure del rèdit del doctor Jeckyl.

I, per acabar, vull recordar-li uns fets que també s'han posat damunt la taula en relació amb este paratge i que vosté no ha d'ignorar i espere que conega ja.
Per exemple, que està funcionant en la mateixa zona una activitat d'extracció d'àrids dintre del PAI Torre Colomera, sense autorització, presumptament, això està denunciat i, per tant, presumptament il·legal, encara no s'ha vist la seua actuació al respecte.
Vaig a estar jo fa tres o quatre dies i funcionava a ple funcionament.
I que, a més, ha hagut en eixa zona una venda a preu de ganga dels terrenys del 10% d'aprofitament urbanístic que li corresponien a l'ajuntament sense subhasta pública i al preu regalat de 6 euros el metre quadrat.
Sap quin és el preu de mercat que tenen allí, que estan venent?
A 200 euros metre quadrat i fins i tot 600; o siga, cent vegades per baix del preu que arriben a vendre's ha regalat l'ajuntament.
I jo crec que, bo, això s'ha presentat a les autoritats judicials.
Però em sorprén que estes actuacions han de detectar-les sempre, estes irregularitats, la societat civil, els grups ecologistes, els conservacionistes.
I allí tenim una conselleria que ha de vetllar perquè no es degrade el medi ambient, perquè no s'incomplisca la llei, perquè es complisca rigorosament la legislació urbanística, i pareix que brilla per l'absència.

Moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, vull reiterar-li algunes de les coses que li he plantejat abans.
Dir-li que, dins del que són les nostres competències i dins del que és el nostre marc on podem actuar, reiterar-li que estem treballant perquè, a través d'un estudi específic sobre els valors mediambientals de la Renegada, arribar a una sèrie de conclusions, que les tindrem a més en pocs mesos, i establir una valoració tècnica exhaustiva de l'interés natural d'esta zona des dels diferents punts de vista.

No tinga vosté cap problema en acceptar que estem fent les coses dins de la normativa en la que nosaltres ens hem de comprometre i sobretot respectar, i que a partir d'estes competències, a partir d'estes conclusions, se'ls proposarà l'adopció de mesures específiques, tant per a condicionar que el desplegament de les actuacions representen el menor impacte possible sobre el territori, com per a permetre abordar la protecció integral d'aquelles zones que siguen susceptibles de ser urbanitzades en el futur, si és que és eixe el cas.

Per tant, a banda, senyoria, que l'ajuntament d'Orpesa, i dins de l'elaboració de un nou pla general tal com se li ha requerit, estem estudiant també els valors mediambientals de la Renegada per a determinar quina és la figura de protecció més convenient sobre este particular.
I, per tant, estiga vostè tranquil, perquè sabent les diferents opcions que hi ha de caràcter proteccionista, arreplegarem sempre aquella que tinga el caràcter més complet, que siga més escrupulosa en la defensa dels valors mediambientals que té este territori.

Dir-li que algunes de les expressions que vosté ha fet en relació als hàbitats i espècies que cal protegir, no tinga vosté cap dubte que, si dels estudis es desprén que això és així, nosaltres els protegirem, perquè eixe és el nostre objectiu i a més eixa és la nostra voluntat; i que hi ha moltes fórmules, tant si és en coordinació amb l'ajuntament com si es fan independentment de l'ajuntament, perquè dins de les competències que tinga la conselleria buscarem la forma de concretar aquelles fórmules de protecció que siguen les més adequades per a esta part del territori de la nostra comunitat.

Gràcies.

 

***Preguntes orals ple números 1/04, 2/04, 3/04, 4/04, 5/04, 6/04, 7/04 i 8/04, al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre l'obertura d'una carretera a les immediacions del Desert de les Palmes, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (BOCV número 27).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Passem al següent bloc de preguntes dirigides al conseller de Territori i Habitatge i formulades per l'il·lustre diputat Carles Arnal i Ibáñez, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-E.
Valenciana: l'Entesa, que són la 1, la 2, la 3, la 4, la 5, la 6, la 7 i la 8 sobre l'obertura d'una carretera a les immediacions del Desert de les Palmes.

Per a formular-les, té la paraula el senyor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bé, novament canviem de preguntes, però no canviem massa de zona, perquè anem a parar molt prop geogràficament.

Es tracta també de la zona pròxima a Orpesa, del vial de Cabanes-Orpesa, que actualment està en marxa i que afecta a les immediacions del paratge natural del Desert de les Palmes i als valors molt importants naturals que estan amenaçats per les obres que, malgrat que han estat en dos ocasions paralitzades per autos judicials, encara ara estan actuant.

Diverses preguntes fan referència als impactes ambientals que tindrà la carretera, si continuen endavant les obres, que dic, reitere, estan en marxa i que no està paralitzant vosté, sorprenentment.
Uns impactes que poden classificar-se, qualificar-se de gravíssims i irreversibles.
Vosté té perfectament coneixement dels impactes, perquè naturalment el seu departament és el que supervisa els estudis ambientals efectuats i redacta les declaracions al respecte i, per tant, estic convençut que els coneix.

Però, a banda dels que redacten vostés, hi ha molts documents, destacats documents, que, encara que provenen d'altres fonts, el seu departament no pot desconéixer perquè li han lliurat còpies, i són públicament coneguts i han estat circulant als mitjans de comunicació.

Per tant, jo en estes preguntes vull que realment vosté es pronuncie respecte als valors d'este paratge, si no coincidix o no el plantejament que fan diferents col·lectius ciutadans, i jo també, que les obres que estem parlant d'este vial Cabanes-Orpesa estan afectant i afectaran a valors naturals molt valuosos de continuar.

Per altra banda, volguera saber quines actuacions pensa vosté fer per a protegir la natura en este cas concret.
Jo pense que vosté ha d'actuar, no ha d'esperar-se que es consume el delicte, que es consumaria si realment continuaren les obres, com han advertit ja els jutges.
I a més pense que vosté té l'obligació d'atendre a l'article 45 de la Constitució Espanyola, quan posa en mans de les institucions el deure de garantir la protecció del medi ambient.
Jo crec que en este cas no ho està fent, que està actuant, diguérem, està ometent una actuació, per tant està permetent la destrucció d'este paratge.

Li demane aleshores en la màxima concreció: reconeix vosté els elevats valors de la zona que es veurien danyats i destruïts irreversiblement amb les obres de la carretera?
I, en segon lloc, què pensa vosté fer, què pensa fer per a evitar que se consume esta agressió?

Gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, dir-li, d'entrada, que amb caràcter general totes les coves del territori de la Comunitat Valenciana estan protegides, de conformitat amb l'article 16 de la Llei de 27 de desembre de 1994, d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana.
I a més a més, en el cas de l'ullal de Miravet particularment es troba inclòs en el Projecte de catàleg de coves d'especial interés a la Comunitat Valenciana, que esta conselleria està a punt d'acabar d'elaborar.

I pel que es referix a la possible afecció de l'ullal de Miravet, clar que s'ha tingut en compte dins del procediment d'avaluació d'impacte ambiental de la carretera, i particularment a través del Programa de vigilància ambiental, des del qual s'han tingut i es tenen en compte els valors d'esta fauna.

La Conselleria de Medi Ambient va emetre un informe, en data de gener de 2000, en el qual s'analitzava la possible afecció a l'ullal de Miravet de la traça de la nova carretera de Cabanes-Orpesa i es concloïa que les obres de la carretera no afectarien la integritat física ni biològica de cavitat.
Per tant, des del punt vista.
.
.
des d'este punt de vista, no cabia pensar en una paralització de les obres, ja que no es va posar de manifest que l'execució de la carretera tinguera una incidència rellevant sobre l'ecosistema aquàtic subterrani.
A més, la normativa vigent en matèria d'espais naturals protegits a la Comunitat Valenciana és suficient per a garantir la protecció d'estes zones.

Quan a la possible afecció dels valors paisatgístics i ecològics del barranc de Miravet, tinga vosté en compte que esta obra tècnicament compta amb totes les garanties i amb la declaració d'impacte ambiental, per la qual cosa s'ha considerat compatible amb la preservació dels valors paisatgístics i ecològics de les zones afectades.
En allò relacionat amb l'informe presentat per el ecotoxicòleg forense, que vull fer també una referència al mateix, perquè vosté en les seues preguntes també ho plantejava, vull dir-li igualment que, des del màxim respecte a este informe, ha sigut detingudament estudiat i els criteris tècnics en alguns són coincidents i en altres no són plenament concloents.

I en relació amb la cova, els estudis i informe realitzats fins ara posen de manifest que no hi ha cap risc directe o imminent per a l'hàbitat cavernícola freàtic com a conseqüència de l'execució de les obres.

No obstant això, dir-li que, com el jutjat d'instrucció número 2 de Castelló ha ordenat la paralització cautelar de les obres d'esta carretera entre els quilòmetres 7 y 13, a les proximitats de la Cova de Miravet i del Pla de les Foies, i extremant el respecte davant d'esta decisió judicial, no cal més que esperar que es dirimisquen definitivament estes actuacions mitjançant les aportacions dels estudis tècnics pertinents.
És a dir, que hem de ser respectuosos amb el que és una intervenció judicial i, sens dubte, no consentir que mentre esta es pronuncie es puga fer cap tipus d'afecció que puga afectar a la cova de la qual estem parlant.

Moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula el senyor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bona vesprada novament.

Diu vosté que van a ser respectuosos.
Doncs no s'acaba d'entendre com si està paralitzada.
.
.
estan paralitzades les obres entre eixos quilòmetres que acaba de mencionar, i no és per casualitat, sinó perquè si arriben ahí les obres afectaran a uns valors que està clar que la jutgessa o el jutge -no ho recorde- considera valuosos, i que si s'actua sobre eixe es causaria un delicte ecològic.
Què s'està fent ara treballant en les obres més enllà del punt de divergència?
Perquè fins a un cert punt podia admetre's que les obres serviren per a una alternativa i per a una altra.
Ja sap vosté que es reclama des de la societat civil una altra alternativa diferent a la que vostés impulsen, que serà molt menys impactant ambientalment i al final més barata, perquè fer les coses mal sempre resulta car.

Però, quan ja s'ha superat eixa zona comuna i s'ha entrat ja a construir en un sentit que només serveix per a línia que abocarà als quilòmetres estos que estem dient, no s'entén ja què està passant ací, i ja comença a preocupar el component que pot tindre açò de malbaratament de recursos públics que estan tirant-se al fem.
Perquè si després quan arriben.
.
.
no em crec jo que arribaran a eixe quilòmetre i es pararan ahí les obres, i aleshores què faran?
Un pont aeri per a votar eixos quatre o cinc quilòmetres?

En fi, ja s'ho apanyarà vosté.
Però, francament, pense que no han actuat de la manera que havien d'haver actuat.
I vull recordar-li coses que vosté ha passat per damunt d'elles molt ràpidament i que és important destacar.

Vosté no pot ignorar el document elaborat per un catedràtic de botànica, Benito Crespo, que s'ha presentat com a informe pericial, a requeriment del jutjat d'instrucció número 2 de Castelló, sobre la flora i les comunitats vegetals afectades pel projecte de carretera, que diu, que la flora i vegetació és suficientment destacada com per abordar la urgent protecció de la zona.
A més recomana com: recomana que passe a ser zona d'esmorteïment d'impactes del paratge natural del Desert de les Palmes, que, com vosté sabrà, curiosament no té eixe.
.
.
eixa zona d'esmorteïment d'impacte, que podria tindre, hauria de tindre i quasi tots els parcs o molts parcs en tenen, i este no.
Només que emmarcaren eixe espai de 500 metres, automàticament, o gran part, o una part important quedaria protegida i la carretera descartada.

I també es reafirma en el seu informe, acaba dient les conclusions, que es desaconsellable el traçat actual i recomana canviar a l'alternativa nord, que pensa que és menys impactant, el mateix informe ho diu.

Tampoc no pot vosté ignorar l'informe de la prestigiosa professora de la Universitat de València, María José Viñals, quan diu la zona d'afecció del projecte s'hauria de considerar zona també d'esmorteïment d'impactes ­també coincideix­, i que reclama perquè no té actualment el paratge.
I també conclou esta experta que hi ha connexió entre la xarxa hidrològica superficial i la subterrània.
Parlar açò a efectes pràctics vol dir que, si s'actua per eixa zona, s'afectarà inevitablement eixa qualitat que vosté diu que no s'afectarà.
Sàpiga que està contradient-se informes prestigiosos d'experts ben reconeguts de la Universitat, i que diu clarament que les afeccions poden estendre's als ambients que estan connectats, i estan tots connectats.

Tampoc no pot vosté oblidar el que ha dit un expert, un dels més destacats ecòlegs aquàtics, Salvador Herrando, sobre la biodiversitat de l'ullal de Miravet.
Document que també ha estat presentat com a informe pericial, com els anteriors, i que inclou a més informes afegits dels màxims experts mundials en la fauna trogòbia, vosté ja sabrà que és la fauna que viu en eixes cavitats subterrànies.
Experts d'universitats italianes i nordamericanes que li donen suport i corroboren els seus plantejaments.
Unes conclusions que diuen: primera, que les cavitats afectades no són un forat aïllat, com alguns pense enfocar-ho, sinó que és una zona càrstica extensa que s'ha de conservar tota.
Vostés em diuen "no, és que el forat no l'afectem".
Però és que el forat està a uns poquets metres i està tot connectat.
I eixe argument no és vàlid científicament, i ho diuen experts internacionals.

I no es tracta únicament ­una altra conclusió­, diuen, no es tracta d'unes poques espècies valuoses, unes quantes, que ho són, i valuoses, sinó tot un ecosistema valuós amenaçat.

Altra conclusió.
Diu quantes espècies valuoses hi ha, molt valuoses.
Hi ha 6 espècies noves, desconegudes fins ara per la ciència.
Açò té un valor extraordinari.
I 16 altres més destacades.

Com veu vosté, açò no és cap minúcia, cap *tonteria*.
I després en altres.
.
.
el seu informe és molt interessant, i li convindria llegir-lo, a més hauria de llegir-lo obligatòriament perquè està entre la documentació que ha entrat com a informes assessors per als tribunals.
Diu que és una de les cavitats espanyoles amb major biodiversitat de fauna aquàtica.
També diu que només hi haurà unes 20 coves en tot el món que pogueren tindre una importància semblant.
Parla que és un lloc de rellevància global per la seua biodiversitat.
Parla que els límits del parc natural són arbitraris.
I parla que diverses de les espècies afectades estan en perill d'extinció.

Com veu vosté tot són minúcies que curiosament el seu departament no compartix.
És que a la millor el problema el teu el seu departament.
O no volia plantejar vosté eixa hipòtesi?
Quan té damunt la taula experts de valor internacional en tots els àmbits, en botànica, en fauna, en hidrogeologia.
I resulta que van una direcció, i vosté i el seu departament van en una altra.
Bé, jo em plantejaria la hipòtesi, no siga cosa que el que està equivocat és el seu departament.
A la millor considere-ho, perquè a la millor encerta quan rectifica.

I vosté diu que, vaja, coneix l'informe del senyor Luis Burillo, l'ecotoxicòleg forense.
.
.
En un primer moment, ell va emetre un primer informe en què dia, respecte al primer traçat, que suposa una profunda alteració de la qualitat ambiental i dels equilibris dels ecosistemes afectats.
Les transformacions que implica són especialment greus per la seua irreversibilitat i pel risc que comporten a les diferents espècies i sistemes naturals protegits.

Però en el segon informe redactat ja anys després, una volta vostés van canviar l'original, diu: "El nou projecte transcorre, en essència, pel mateix traçat".
És a dir, ve a dir: el que abans dia continua sent vàlid.
La modificació és mínima.
Si s'executa, i ara està referint-se ja al definitiu, si s'executa tindríem un greu risc sobre l'equilibri dels ecosistemes.
Això és, amb aquesta aportació, el que va portar els jutjats a prendre decisions.
.
.
Li recorde que hi va haver una primera decisió, una primera interlocutòria de paralització del Jutjat de Primera Instància número 6 de Castelló del 19 d'octubre del 2002, que dia: "Si s'executara el traçat previst comportaria l'element típic de greu risc perjudicial per al medi ambient".
I, més endavant, quan ara el Jutjat d'Instrucció número 2, en 25 de gener d'enguany, és a dir, fa mes i poquet, acorda la paralització de les obres entre els quilòmetres 7 al 13 atenent a eixes poderoses raons que s'havien posat damunt la taula.

En fi, jo crec que amb tots estos elements, doncs, clar, quin sentit té que s'estiguen ara continuant les obres que ja estan entrant en eixes zones que tenen un elevat valor paisatgístic, botànic i, d'ací a molt poquet, començaran a afectar els valors hidrogeològics.
Jo no li vaig a llegir ací ­porte els documents i porte, bé, fotografies de totes les espècies afectades­ els informes que van presentar estos experts, a on analitzen molt bé de quina manera es produïx la contaminació deguda a l'aigua de la pluja al llavar els contaminants i com poden penetrar, filtrar-se i afectar les coves, que estan connectades, i perfectament, llavors, la contaminació s'estendria i amenaçaria greument la cavitat i la fauna associada i l'ecosistema que teòricament vosté hauria de protegir.

I, torne a dir, açò està avalat en experiències semblants que han ocorregut en llocs a on s'han construït també obres públiques afectant problemes semblants i s'ha pogut vore el tremend impacte que precisament tenien obres d'este tipus, és a dir, una carretera amb la seua contaminació associada.

I vosté no pot amagar del mig el fet que, vaja, eixe paratge natural, que, evidentment, la carretera ara no toca, però passa just a la voreta, eixe paratge natural no té zona d'esmorteïment d'impactes, quan no n'hi ha.
.
.
, el límit que s'ha traçat, ja ho diuen els experts, és arbitrari i, al costat, que s'ha quedat sense protegir, té el mateix ecosistema, fins i tot més valor que la part que ha quedat protegida.
Vostés poden corregir eixe defecte que tenien originàriament d'haver marcat malament.
.
.

És a dir, si els valors estan ahí, l'error no és a la natura, no és la natura la que s'ha equivocat, a la millor s'ha equivocat el que ha traçat la ratlla i l'ha traçada mal i s'ha deixat fora coses que havien d'haver estat incloses.

I, finalment, vosté diu que, clar, els seus equips han fet uns informes d'impacte ambiental favorables, però és que allí s'ometen molts dels coneixements que actualment tenim i s'omet la referència als valors que ara estan parlant-se de la fauna troglòbia, que està posant-se de manifest el seu enorme valor.
És que quan se van fer eixos informes no van considerar res d'això!
Llavors, com me presenta vosté uns documents defectuosos ja d'entrada?
El que ha de fer vosté és instar el seu departament que corregisca eixos errors, que faja ara un nou informe que s'atenga als coneixements que ara tenim, científics, contrastats, evidentment, amb el màxim rigor, i que se rectifiquen eixos documents, que s'ha demostrat claríssimament que són incorrectes.

Per desgràcia, ja tenim més casos en què s'han fet documents per part de la seua conselleria incorrectes, li'n podria mostrar alguns, com, per exemple, la tala d'Artana, que ja sap vosté que continua el camí ara per altres instàncies, a suggerència seua, però no és la primera volta que se fan errors per part del seu departament a l'hora d'avaluar la qualitat i el valor ambiental d'una zona.
No és la natura la que està equivocada, no estan equivocats els experts internacionals: segurament està equivocat vosté.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Blasco.

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, de moment, ja li he dit adés que la meua posició és d'extrem respecte sobre la decisió del jutjat de paralitzar les obres entre els quilòmetres 7 i 13 d'esta carretera.
Per tant, es pot pensar que en la resta dels trams no hi ha cap problema, per la qual cosa també cal respectar que el jutjat no ha dit res respecte d'això.

D'altra banda, he de dir-li que d'acord amb la informació facilitada per la Conselleria d'Infraestructures i Transport durant l'any 2003 i primer semestre del 2004, es van realitzar estudis hidrogeològics exhaustius sobre la possible afecció de la carretera al sistema de coves de la zona, únics estudis que s'han efectuat i que han efectuat sondejos geològics mitjançant la tecnologia disponible més moderna per a determinar accidents del subsòl: sistemes de tomografia elèctrica, la comprovació de corrents mitjançant la verificació de la composició isotòpica de l'aigua, etcètera, etcètera, amb l'objecte de determinar el mètode de construcció i les mesures correctores que s'ha executat en els tres túnels i en els dels murs singulars pròxims al paratge.

A estos estudis, com a mínim, jo els done la mateixa fiabilitat i el mateix rigor que alguns dels que vosté haja dit.
Serà una cosa discutible des del seu punt de vista, però no crec que algú seleccione un estudis d'experts pensant inclús en la conclusió final.
És a dir, jo no dubte que els que vosté haurà plantejat ho haurà fet buscant que siguen gent experta i que busquen que al final les conclusions siguen les més científiques possibles, però, tal com vosté té eixa voluntat, la tenen els altres.
Pensar el contrari és pensar que el que u a la millor voldria fer pensa que els altres també van a fer-ho, i això me pareix que és una suposició absurda.

D'este estudi, del que s'ha fet aquí, segons pareix, es deduïx la no-afecció de la carretera ni de les obres de construcció d'esta als sistema càrstic ni a la seua fauna, sempre que s'apliquen unes mínimes mesures de protecció que la Conselleria d'Infraestructures i Transport, lògicament, té previstes en el seu pla de protecció ambiental.

Així mateix, ens han assegurat que esta projecte establix l'aplicació de mesures de protecció ambiental dirigides a la no-afecció de la carretera ni de les obres de construcció d'esta al sistema càrstic ni a la seua fauna.

D'altra banda, senyoria, vullc insistir en el fet que, en estos moments, l'execució del vial Orpesa-Cabanes només ha segut paralitzada cautelarment en un tram, la qual cosa no significa que puga alçar-se la dita suspensió.
I en relació amb la cova, els estudis i informes realitzats fins a la data, que han posat de manifest la possible existència de riscos per a l'hàbitat cavernícola freàtic com a conseqüència de l'execució de les obres, i que han segut coneguts per esta Conselleria, s'han tingut en compte a través del programa de vigilància ambiental.

De fet, com ja s'ha comentat, la Conselleria d'Infraestructures i Transport ha realitzat nous estudis per a determinar la possible afecció al sistema càrstic, al mètode de construcció més adequat i les mesures correctores que s'han d'executar.
Per tant, una vegada la Conselleria de Territori i Habitatge reba esta projecte, es procedirà a la seua valoració assegurant que es garantixca plenament la preservació dels valors naturals, d'acord amb el que exigix l'article 16 de la Llei d'espais naturals protegits de la Comunitat Valenciana, sempre que eixa determinació estiga d'acord amb la resolució judicial ferma.

En eixe sentit, si per part de l'autoritat judicial s'haguera requerit o es requerira una revisió de l'esmentada declaració d'impacte ambiental, hi pot haver la possibilitat, i de fet aixina actuaríem mosatros, per a introduir nous elements i, com a conseqüència, noves mesures correctores i protectores del paisatge, si eixe fóra el cas.

És a dir, que des del respecte a la intervenció judicial, sabent que existixen informes d'experts que poden ser contradictoris, el que no té vosté per què dubtar és que, en el moment en què tingam els informes corresponents i la decisió de la instància judicial, nosaltres actuarem, i si s'ha de modificar l'informe d'impacte ambiental, per a fer-lo amb un caràcter molt més restrictiu i per a impedir que allí se puga cometre algun tipus d'intervenció que pose en perill els valors dels hàbitats i el que vosté ha plantejat, no tinga ningun dubte que nosaltres ho faríem, perquè som els primers interessats que això es puga conservar i preservar.

Moltes gràcies.

 

***Interpel·lació al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, sobre política general de la conselleria pel que fa al Pla estratègic de l'apicultura, que formula la diputada Dolors Pérez i Martí, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 17.
894, BOCV número 74).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Bé, finalitzades les preguntes orals, anem a passar al següent punt: interpel·lació al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació sobre política general de la conselleria pel que fa al pla estratègic de l'apicultura que formula la diputada Dolors Pérez i Martí del Grup Parlamentari Esquerra Unida- L'Entesa.

Té la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez.

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, les tres potes que al meu parer són fonamentals en l'apicultura continuen sent les mateixes que, jo diria, fa deu anys, quan comencàrem amb tota aquesta batalla del reconeiximent a l'apicultura, de fomentar la mel valenciana i altres.

Una seria la varroasi i la sanitat apícola; la segona seria el mercat de la mel i la situació de la campanya ­parlem de la campanya, lògicament, 2004, inici del 2005­; i la problemàtica dels ruscos i cítrics, el que solem nomenar com la pinyolada.

I voldria començar per la primera, la varroasi i la sanitat apícola.
L'alerta de residus en mels d'importació, la disminució d'eficàcia dels productes contra la varroasi i l'amenaça de noves plagues per a l'apicultura mediterrània, són suficients per a demostrar la complexitat de la situació i per a concloure que devem, entre tots, millorar el rumb d'una sanitat apícola a la deriva, com a premissa per a garantir la qualitat dels nostres productes.

Un exemple revelador de tot açò és que els gastos sanitaris en qualsevol explotació ramadera vénen a suposar entre el 3% i el 6% dels ingresso bruts, i, no obstant, en una explotació apícola, només el tractament de la varroasi amb un producte registrat té un cost mínim entre el 18% i el 22%.
Estos gastos són, òbviament, senyor conseller, insuperables per a qualsevol explotació professional.

Per a buscar solucions a estos problemes sanitaris cal la creació de l'agrupació en defensa de la sanitat o API-ADS, me sembla que es diu, i, d'altra banda, per part de l'administració, un pla de treball a la Comunitat Valenciana de lluita contra les malalties de les abelles, complementari al del Ministeri d'Agricultura en estos moments.

Considere, senyor conseller, a més, considere imprescindible i urgent, la posada en marxa i el manteniment de l'agrupació en defensa sanitària, ADS, adaptada a les peculiaritats dels professionals dels sectors apícoles en el nostre país per a l'aplicació dels mencionats programes sanitaris de lluita integral contra les patologies apícoles.

En segon terme, voldria explicar-li, al meu parer, el mercat de la mel i la situació de la campanya.

Com es pot comprovar de primera mà, a més, en les explotacions, la present campanya apícola ha segut desastrosa amb una reducció de collita d'entre el 80% i el 90% respecte a un any normal.
I, a més, s'ha produït un considerable nombre de baixes superior al 30%, amb la qual cosa hauríem d'estar atents a eixa situació, si és que considera interessant el que significa l'apicultura al País Valencià.

A tot això es va unir el manteniment de la prohibició d'instal·lacions de ruscos a més de cinc quilòmetres dels cítrics en floració.
A més, el final de campanya ha donat el cop de gràcia als apicultors amb l'afonament de preus a conseqüència de la reobertura de fronteres per la importació de mel procedent de Xina.
I no és que no estiga bé no comptar amb Xina, si ha de fer exportacions, entre eixos intercanvis comercials que solen fer els països, que no està gens mal, sinó el control que des d'ací s'hauria de fer a una mel de Xina que no entra amb les mateixes condicions que la pròpia mel valenciana, que està obligada a tindre un contínua revisió sanitària per a poder-la oferir al consumidor.

La importació de partides de mel a baix cost i dubtosa qualitat, suposa una competència deslleial enfront de les nostres produccions de qualitat, ja que genera una pressió a la baixa en els preus del mercat interior, posant en perill la rendibilitat de les explotacions apícoles valencianes.

A més, s'ha exigit que les importacions de productes agropecuaris fóra complint el mandat o els mateixos requisits que les produccions europees han sol·licitat, o que a les mateixes produccions europees s'apliquen un increment en la freqüència i en el nombre de controls en els llocs d'inspecció fronterera.

I per últim, senyor conseller, la problemàtica de la pinyolada.
Les solucions a mi em sembla que s'han de buscar entre tots, però jo li donaré el meu parer.

Recordem que en la primera i única reunió entre el sector i la conselleria ­de la qual vosté sí que tindrà informació perquè estem parlant del 2004­, celebrada el 14 de abril, es van produir gràcies a les accions i protestes dels apicultors.
En eixa reunió es va acordar la creació d'una taula de treball que ni s'ha constituït ni s'han iniciat els contactes per a la seua constitució, i la conselleria ha tornat a entrar en un període jo diria de *letargo amnésico*, perquè és impossible que davant de totes les protestes que els apicultors, i amb molta raó, varen fer, fins i tot durant dies a la porta de la conselleria, la situació quede paralitzada, es base solament en una protesta i que no es donen passos endavant, quan seria important que vosté, senyor conseller, prenguera nota i que açò fóra una realitat en poc de temps.

La conselleria hauria d'aplicar una vegada per sempre solucions definitives, a través de la reordenació de les plantacions citrícoles presents i futures, a este problema, enquistat des de fa mes de tretze anys, sobretot ara que estan a punt d'eixir al mercat les noves varietats tardanes d'híbrids.
Si no s'apliquen solucions reals, els apicultors valencians hauran d'abandonar la seua activitat.

En els prop de deu anys transcorreguts, l'opinió sempre és la mateixa.
Jo me senc igual, pensava idènticament la mateixa cosa fa deu anys que a hores d'ara, tinc la mateixa opinió, perquè s'ha fet ben poc.
Tot són gestos, però els problemes reals no s'acaben de solucionar.

Hem reivindicat la posada en marxa de solucions reals i definitives al problema a través d'una correcta planificació i reordenació de les plantacions citrícoles presents i futures, i açò ho havem tractat des del meu partit amb les organitzacions agràries.
A més, hem denunciat la inútil i cruel condemna a les abelles, als apicultors, a altres sectors de l'agricultura, a l'ecosistema i a la biodiversitat.

Durant tot estos anys, el sector apícola ha protagonitzat múltiples accions de protesta.
Han sigut nombroses les denúncies en els mitjans de comunicació, davant de la conselleria, conforme li he dit abans, davant de sa majestat el Rei d'Espanya i davant del Defensor del Poble.

Jo voldria saber en concret, senyor conseller, i estes serien les preguntes d'esta interpel·lació: Quina és la política de la conselleria per a solucionar la pinyolada en la pròxima campanya citrícola 2005-2006.

Quan aplicarà la seua conselleria les solucions definitives a la pinyolada a través de la regulació i reordenació de les plantacions citrícoles presents i futures?

Per a evitar que la nova varietat de mandarina tardana denominada moncada o prima 5 ­que ahí estem fent.
.
.
, vaja, pareix que açò vaja a ser el gran miracle­ i perquè no es provoque més pinyolada, la conselleria té previst imposar distàncies mínimes entre les clementines i estos nous híbrids?
Perquè si no se fiquen les distàncies necessàries serà igual que la prova la fem al voltant d'on estiguen les clementines.

I respecte a la mel d'importació, m'agradaria preguntar-li quines mesures de protecció, seguiment i control està adoptant l'administració respecte les mels d'importació de països tercers, inclosa Xina, per a evitar l'afonament dels preus en origen percebuts pels apicultors, garantir la qualitat i seguretat alimentària dels consumidors.

Quines són les dades i resultats obtinguts a la Comunitat Valenciana per a les mels d'importació, a conseqüència de l'aplicació dels plans anuals de control i vigilància dels diferents residus establits en l'article 5 del Reial decret 1749/1998?

Gràcies, senyora presidenta.

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Cotino.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Senyora presidenta.

Senyories.

Senyora diputada.

Com vostés coneixen, la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació està elaborant un Pla estratègic per al qual hem creat les taules on ens reunim amb els distints sectors productors, el comercialitzador, el consumidor, les ames de casa, la universitat, entre altres.
Dins d'este pla que hem vingut a denominar Millorar, ens porta a realitzar actuacions per a millorar la mel de qualitat en la Comunitat Valenciana i en tota la seua cadena i, així, aconseguir la competitivitat necessària dins del sistema agroalimentari.

A este efecte, i per a aconseguir este objectiu, des de la conselleria estem impulsant un programa estratègic a través de la taula de la mel, amb la qual pretenem aconseguir la seua vertebració en la presa de decisions i aconseguir un compromís sectorial compartit amb l'administració.

Senyories, vullc recordar que l'última taula de la mel es va reunir el passat dia 17 de gener, i en ella van estar presents un gran nombre d'agricultors, aixina com el comerç relacionat amb ell, la universitat, entre altres.
Tots ells amb la intenció de resoldre la problemàtica a què s'enfronta l'apicultura, que ho resumiria en quatre eixos que la senyora diputada també ha resumit en la seua intervenció, tres d'ells són comuns amb l'apicultura d'altres comunitats espanyoles, i que corresponen a la producció, la sanitat i la comercialització, i la quarta la denominada pinyolada, especialment de la nostra comunitat, encara que des de fa algun any altres comunitats també estan aplicant mesures paregudes a la nostra.

Amb estes línies estratègiques pretenem que els nivells d'actuació se centren en la millora del programa de producció apícola, basat en l'ampliació de la dimensió de les explotacions i, a més, en la incorporació de noves tecnologies de producció de la mel en un mercat que permanentment exigix nivells més alts de qualitat del producte.

En la comercialització del producte, es perseguix la concentració d'oferta, la imatge de la qualitat i de la traçabilitat com a eixos fonamentals d'una constant lluita per a la defensa del producte en el mercat.
Un mercat que, com bé ha dit la senyora diputada, es troba amb una problemàtica de competència de tercers països europeus sabent que en Europa no n'hi ha uns paràmetres per a poder coordinar o frenar eixe tema.

Este conseller tingué una reunió amb el Ministeri d'Agricultura a fi de demanar que a través del Ministeri i també estem fent-ho des de la conselleria, n'hi haja una sintonia amb les autoritats comunitàries per a poder ficar uns aranzels a la mel de tercers països, concretament de Xina, que és un dels problemes bàsics que tenim en la nostra comercialització en este producte.

Saben vostés que la mel no estava i no té organització comuna de mercats, i per eixa raó l'entrada de la mel de qualsevol altre país, aixina com els països productors que tenim en Europa, és un tema de competència, i que eixa competència mos repercutix molt especialment per un problema de mà d'obra, que, com vostés bé coneixen, tenim uns costs diferencials entre el que a mosatros mos costa i costa a altres països.

Per tant, crec que eixos aranzels és necessari ficar-los en l'àmbit de la Unió Europea, que és el que pot tindre competències en este tema.
Les competències de control d'aranzels de mel o d'altres productes dins de la Unió no mos competixen ni a l'estat espanyol ni, molt menys encara, a una comunitat autònoma.

Respecte a la promoció de la mel, es pretén la seua regularització dins d'un projecte cultural i gastronòmic que siga capaç de captar i assegurar consumidors fidels d'este producte amb valor afegit.

Senyories, el que pretenem formalment és la vertebració del sector en la presa de decisions; aconseguir un compromís sectorial compartit entre el sector i l'administració, a fi de dotar a tots els operadors del sector ­apicultors, empreses, cooperatives i SAT­ que operen en la comunitat d'elements de juí que garantisquen la presa de decisions en defensa dels seus interessos.

En relació als problemes sanitaris i de residus, estem realitzant un codi de bones pràctiques.
La conselleria té oberta la possibilitat que els apicultors plantegen programes de prevenció i control de malalties en comú a través de les agrupacions de defensa sanitària.

Un tema important són les ajudes destinades al sector apícola.
Des de la conselleria en els últims anys es mantenen dos grans línies de suport específic al sector.
Són les ajudes de comercialització de la mel i de les rendes apícoles.
Estes ajudes poden ser complementades a altres aplicacions generals de tot el sector ramader, i és el cas de les destinades a la millora de les estructures de les explotacions agràries o les de modernització i explotacions ramaderes.

Respecte a les ajudes de comercialització, vénen fent-se des de l'any 1997, i són un grup d'ajudes que responen a un reglament comunitari específic en el sector apícola.
En este reglament s'establixen sis línies d'ajudes per a l'assistència tècnica dels apicultors i les agrupacions d'apicultors, la lluita contra la varroasi ­la malaltia més important en este moment, com vosté també ha assenyalat­, la racionalització de la transhumància, les mesures de suport als laboratoris d'anàlisi de les característiques fisioquímiques de la mel, les mesures de suport a la repoblació de la cabana apícola comunitària, la col·laboració amb els organismes especialitzats en la realització de programes d'investigació aplicada en el sector de l'apicultura i dels productes procedents de l'apicultura.

Tots els anys, des de la Conselleria d'Agricultura, es convoquen ajudes per a auxiliar inversions en els cinc primers punts.
El SAT les gestiona a través de l'Inia, Institut Nacional d'Investigacions Agràries.
El percentatge de subvenció de les inversions va des del 60% en les inversions individuals fins a un 90% quan la inversió es concreta en la contractació de tècnics.
Són beneficiaris d'estes ajudes els titulars d'explotacions apícoles inscrites en el Registre d'Explotacions Apícoles de la Comunitat Valenciana i els seus associats, per això, *(inintel·ligible)* apicultors i cooperatives, associacions diverses i organitzacions professionals agràries en el sector apícola.
El finançament està fet pel Feoga, pel Ministeri d'Agricultura i pel Govern de la Generalitat.

És important.
Els imports globals de les ajudes varien en funció dels anys.
Depenen de la distribució dels fons del Ministeri d'Agricultura i de la importància del sector apícola valencià en el conjunt nacional, ja que el repartiment de fons del Feoga es fa proporcional al nombre de ruscos disponibles.
Sol rondar 1.
500.
000 euros aproximadament.

Des de fa més de sis anys, la conselleria té en el seu pressupost una ajuda destinada a recolzar el sector apícola denominada renda apícola coneguda com la pinyolada.
Inicialment, esta ajuda es mantenia a fi de compensar els apicultors per una pèrdua de renda que va patir el sector a mitjans de l'any 90.
Unes ajudes que se varen ficar en marxa donada una baixa cotització del mercat de la mel en aquell moment.
Esta mesura es va implantar també en altres comunitats amb un sector apícola important.
Després, ha anat derivant a distintes mesures de suport en cada comunitat autònoma.

A la Comunitat Valenciana esta mateixa línia pressupostària es va utilitzar per a compensar els apicultors per la pèrdua d'ingressos per la venda de la mel de la tarongina, que es va produir com a conseqüència de la prohibició de l'assentament dels ruscs en la zona citrícola.
Des de l'any 2000 es va convocar tots els anys esta línia de suport al sector.
En esta línia de suport al sector saben vostés que són ajudats tots els titulars d'explotacions apícoles inscrites en el Registre d'Explotacions i que van produir mel a partir de l'any 97, 98, 99 i 2000, que és el barem que es va aprovar en aquell moment.

En principi, com vostés saben, en els primers anys es va decidir que la distància que havia d'haver des d'un lloc on estigueren les abelles fins a un hort de tarongers, pel tema de la polinització, fóra d'un quilòmetre.
Mesura que pareix ser que no donà el resultat adequat i, per això, s'estengué posteriorment als dos quilòmetres que generalment es baremen en el moment actual.

Des de la conselleria no solament hem tingut esta taula de la mel, que li deia adés, el passat dia 17, sinó que posteriorment hi hagué una reunió monogràfica amb el sector per a parlar en concret de les ajudes de la pinyolà.
Entre el sector citrícola i el sector de la mel hi ha una forta discrepància pel valorament que es pot fer de les pèrdues que un sector o un altre té en eixe tema.
I, per tant, eixa taula que es va constituir el dia 17, que tingué una continuïtat el passat dia, si no recorde malament, la setmana passada, el dimarts de la setmana passada, continua oberta i tenim el compromís ferm ­i aixina està recollit i estarà recollit en l'ordre que enguany eixirà sobre el tema de la pinyolà­ perquè puguem treballar i arribar a un acord entre ambdós sectors perquè, lògicament, hui pot estar perjudicat el sector de la mel i, en part, pot estar perjudicat el sector citrícola si no prenem mesures que entre ambdós sectors puguen ser acordades.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Cotino.

Tiene la palabra la diputada doña Dolors Pérez.

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, jo cada cosa que vosté ha explicat ací la seguiré en el Butlletí a la mà perquè sí espere que es complisca tot.
No m'agradaria que un dia haguera de reconéixer que tinc un govern amnèsic i intransigent em referència a la mel.
Per tant, jo faré un bon seguiment d'això que vosté exposa.

No obstant això, hi ha una cosa que no havem tractant en profunditat, que és el control de la mel que entra de tercers països.
I ahí jo crec que aquesta conselleria, i vosté, senyor conseller, al seu cap, hauria de tindre la suficient valentia per a implantar l'aplicació del Reial Decret 1.
749/1998.

Repassant ara el que diu el decret en si, diu: "El Reial Decret 1.
749/1998, de 31 de juliol de l'any 1998, pel qual s'estableixen les mesures de control aplicables a determinades substàncies i el seus residus en els animals vius i en els seus productes".
I en vigor entrà en l'any 1999.
I l'article 25 d'aquell Reial Decret 1.
749/98, en el punt número 2, diu així: "La comissió nacional informarà anualment a la comissió europea dels resultats dels controls de residus en animals i productes importats procedents de països tercers, realitzats de conformitat amb el que disposa el Reial Decret 2.
022/1993", que entrar ara en eixe decret, doncs, seria un poquet farragós perquè repeteix idènticament el mateix.

Què és el que passa?
El que passa és que està entrant mel, que, a més, no es controla, que no hi ha la suficient gent que estiga portant el control en els llocs fronterers, també ací al País Valencià, i que, lògicament, eixa mel que no té controls, que no paga aranzels, que resulta que està produïda en un país on, és de veritat, és tot bastant més barat per a poder-ho adquirir, aplega ací i té, lògicament, bastant més competitivitat amb una mel que, a més, els obliguen que tinga una qualitat extrema, que ha de passar uns controls.
.
.
excessius perquè eixa mel tinga la qualitat necessària.
Bo, doncs, ahí hi ha una agravi comparatiu que, lògicament, ha de ser la conselleria la que done un pas endavant per a donar conformitat al sector.

Perquè a mi em sembla molt bé el que vosté m'ha explicat, i, a més, em pareix magnífic que el pla estratègic que s'està estudiant entre productors, comercialitzadors i la mateixa conselleria, si és que eixe pla s'aplega a fer algun dia i es pot aplicar, em pareixerà magnífic.
Tots els passos que es puguen donar en referència al sector de l'apicultura no seran prou perquè és l'únic sector que ha quedat a la cua del tot.
Mire si ha quedat a la cua del tot, senyor conseller, que vosté perdone però vaig a fer-li un símil sanitari.

Després de revisar la quantitat de vídeos que tenen els apicultors, la quantitat de literatura que n'hi ha en referència a la gran propietat de l'apicultura, del que es ven, del que es comercialitza, de com són les seues funcions, el seu treball, a mi em dóna la sensació que l'apicultura valenciana en estos moments està en un estat irreversible de coma, i està en coma perquè està tocada de mort; li parlem i no ens escolten, però ens parlen i la conselleria tampoc els escolta.
Sofreix d'una insuficiència respiratòria gran.
Estan al caire de desaparéixer.
I, en conseqüència, i per acabar-ho de rematar i perquè això siga el seu fi, en estos moments sofreix, a més, d'una insuficiència renal.
Si la medicina fa estralls i salva vides, en les seues mans està que vosté done passos concrets, aplegue a acords i que l'apicultura tinga solució al País Valencià.

I, per a finalitzar, voldria fer-li un incís, sobretot en el nou híbrid, la classe moncada o prima 5.
A mi em sembla, senyor conseller, que conforme està aplicant-se la prova de a vore si efectivament este tipus d'híbrid no produeix pinyolada a causa de les abelles, si això és aixina, on està rodejat de clementines, la veritat és que va a donar un mal resultat.
Perquè, este híbrid nou, el moncada o prima 5, no va a tindre problemes però anem a produir el doble de problemes a la resta d'híbrids, com és la clementina.

Per tant, sí que m'agradaria que es tinguera cura en efectuar aquestes comprovacions, estes proves, lògicament, s'han de fer, però que es buscaren els llocs més idonis perquè, si no, en lloc de solucionar una problemàtica n'haurem creat indirectament dos: en el sector de la citricultura i en el sector de l'apicultura.
I a mi em sembla, senyor conseller, que volem que els dos sectors es puguen entendre perquè els dos sectors poden conviure.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Pérez.

Tiene la palabra el honorable señor conseller de Agricultura.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, el passat dia 23 fou la reunió que abans li citava, i el dia 25 de febrer el Consell de la Generalitat aprovà el nou decret respecte al que denominem la pinyolada.
En eixe nou decret arreplega unes noves mesures, un nou compromís, que és el que vam tindre en el sector, tant en el sector de la producció de cítrics com el sector de la mel.
Eixe decret en síntesi, l'apartat referent a este tema, diu que al llarg de l'any 2005 es va a ficar en marxa el citrícola, on sabem en cada terme municipal les fanecades de cada producte que tenim.

La voluntat del Consell ­i aixina estem impulsant-ho­ és que, una volta estudiades eixes plantacions que tenim en cada terme municipal, poden haver zones amples que puga eixir menys perjudicat el taronger que el meler.
I, per tant, podríem reconduir part de les ajudes a la producció d'algun camp de cítric que poguera vore's perjudicat pel tema de ficar la mel.
Eixa és la voluntat de la conselleria, aixina ho hem manifestat el sector i aixina està arreplegat, que es cree un grup de treball ­i està recollit en un decret­ per a poder arribar als acords necessaris perquè puguen conviure els dos sectors ja que l'un i l'altre són importants per al Govern Valencià i per a esta conselleria.

En esta línia d'ajudes li he d'informar que, com vosté sap, el tema de l'assegurança agrària per al sector apícola eren assegurances particulars.
La petició del sector i la petició de la Generalitat ha aconseguit que a partir d'enguany siga Enesa també la que done cobertura a eixes assegurances als apicultors.

Com crec que la mesura que s'ha pres, doncs, s'ha pres un poc tard i, possiblement, el sector ja tenia les seues pòlisses fetes en el sector de l'assegurança privada, la conselleria seguirà donant les ajudes que ha donat fins ara per a l'assegurança privada de l'apicultor a la vegada que també aportarà el que li corresponga en el tema d'Enesa per a poder anar desenvolupant eixa assegurança estatal en el tema de la mel.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Se levanta la sesión hasta mañana a las diez de la mañana.

*(S'alça la sessió a les 18 hores 50 minuts)*