Governaci%C3%B3%439298.02.26%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 26 de febrer de 2014.
Comença la reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 15.

El senyor president:

Senyories, molt bon dia.

S'obri la sessió.

Passem a comprovar si n'hi ha quòrum.
Senyor secretari.

El senyor secretari:

Sí, buenos días.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Senyories, comprovat que existix quòrum, passem al primer punt de l'ordre del dia, lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Es troba en els seus expedients l'acta.
Si n'hi ha alguna qüestió a al·legar al respecte.
.
.
, si no, la donaríem per aprovada per unanimitat.
Entenc que s'aprova per unanimitat.

Proposició no de llei sobre la promoció d'un jutjat de família en cada partit judicial, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
027, BOC número 219)

El senyor president:

Passem al segon punt de l'ordre del dia, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la promoció d'un jutjat de família en cada partit judicial, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora diputada.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

Efectivament venim a defensar una proposició no de llei que té a vore sobretot amb les situacions familiars i dintre de les situacions familiars, l'interés superior del menor.
En este moment sabem que en la nostra societat el trencament, la ruptura de relacions entre els progenitors és una cosa que no és anecdòtica, sinó que és una qüestió que se dóna amb assiduïtat.
També n'hi ha hagut una sèrie de canvis legislatius en els últims temps, en especial en el que ens afecta el nostre territori, la Llei 5/2011, de La Generalitat, de relacions familiars dels fills i filles, els progenitors dels quals no conviuen, que han fet que els processos de separació, divorci o les mesures paternofilials tinguen una complicació afegida, com és el fet de necessitar, per un costat, temps i espais i coneixement de mediació, però per altra banda, també, necessita òbviament una celeritat que en este moment els procediments de família, en aquells partits judicials on no n'hi han jutjats de família específics no estan donant una resposta adequada.

El nou marc jurídic ha generat un increment al voltant del 22% dels casos en els quals s'ha pactat o s'ha concedit via sentència, per exemple, una custòdia compartida.
El problema a què s'enfronten, tant pares com mares, moltes voltes és el de la saturació de la justícia.
Pensem que estem parlant de jutjats que encara són jutjats mixtes, el que vol dir que han de fer-se càrrec de la instrucció de temes penals, de temes civils en general, és a dir, des de reclamació de quantitat, qüestions de família també, o qualsevol altra qüestió que tinga a vore amb l'àmbit civil, i òbviament això suposa, primer, que se perd en especialització del personal adscrit al jutjat, perquè òbviament un jutjat de família està molt més especialitzat en la temàtica, la coneix molt millor, i es permet una major formació en estos temes, i per altra banda fa que els temes s'alentesquen.

De manera que, per exemple, unes mesures provisionals que en un jutjat d'Alacant o de València es poden tindre en dos mesos -i dic Alacant o València, perquè són dos partits judicials que tenen separats els jutjats de família-, en un jutjat com puga ser Sant Vicent d'Alacant, o com puga ser Llíria, pot tardar un any.
Unes mesures provisionals en tema de família, en un any és tant com que no se done justícia.
Perquè retardar, per exemple, una resolució que garantix que el xiquet o la xiqueta, el menor, tinga relació amb els dos progenitors, retardar això un any, fa un dany incalculable, i a vegades irreparable, perquè estem parlant a vegades de situacions en què el menor no veu un dels progenitors.
Situacions en què no se paga la pensió i, per tant, se deixa en una situació de vulnerabilitat econòmica el menor que té dret a una pensió d'aliments, perquè en mesures provisionals, el jutge el que ha de decretar precisament són les mesures d'urgència, que tenen a vore amb les visites, amb la custòdia i amb la pensió i la vivenda habitual que afecta òbviament els menors.

Aleshores, si la justícia és lenta, no és només que siga una justícia roïna.
És que si la justícia és lenta, moltes voltes no hi ha justícia.
I, com dic, quan estem parlant de menors i depenent també de l'edat que tinga el menor, un any sense vore un dels progenitors és, de vegades, un dany psicològic irreparable.

Per tant, nosaltres el que plantegem és la creació d'un jutjat de família en cada partit judicial, a més d'atorgar òbviament prioritat a estos assumptes.
El Consell General del Poder Judicial ha proposat una qüestió semblant, però reduint partits judicials.
Nosaltres, en la part de la reducció dels partits judicials no estaríem d'acord.
A nosaltres ens sembla que la justícia de proximitat és una cosa important, i que reduir partits judicials el que fa és llevar-li proximitat a un servei públic que moltes voltes ha estat la germana pobra, com és l'administració de justícia, i que a més en els últims temps, tant pels atacs del govern central, en la figura de l'actual ministre de justícia, és a dir, les taxes judicials -que si bé és cert que en família no es donen, sí que dificulten l'accés a la justícia dels ciutadans- com per determinades actuacions de l'administració autonòmica, com és no dotar de mitjans suficients l'administració de justícia, en este moment entenem que s'ha patit un atac sense precedents a l'accés de la justícia en igualtat i en allò que està consagrat en l'article 24 de la nostra Constitució.

Per això, nosaltres, en l'àmbit concret de l'apartat del dret de família, proposem que se promoga la creació d'un jutjat de família en cada partit judicial, que s'especialitze en temes de família, de manera que a més puga donar-li a la mediació familiar un lloc preponderant, i que a més se realitze un estudi de l'aplicació dels efectes de la Llei 5/2011, que està aplicant-se amb desigual criteri.

I seria convenient tindre un estudi per a vore de quina manera esta nova llei ha impactat en la realitat, de quina manera s'estan prenent les decisions, si n'hi ha disparitat de criteri, segons els jutjats, si eixa disparitat és assumible o no des del punt de vista de la igualtat davant de la llei i, en qualsevol cas, un estudi que permetera saber en quins aspectes s'ha de millorar la formació dels professionals, en quins aspectes probablement s'haja de millorar el coneixement de la Llei 5/2011, o en quins aspectes s'ha de reforçar el que és la mediació, o s'han de reforçar els recursos públics perquè l'impacte d'eixa llei siga positiu i no negatiu.
En eixe sentit, bé, demanem que les seues senyories tinguen (inoïble per raons tècniques) .
.
.
aquesta proposició no de llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyora Oltra.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Blanco Giner.

El senyor Blanco Giner:

Sí, gràcies, president.

Breument, per a dir que anem a votar a favor d'aquesta proposta de resolució, perquè en els seus literals termes la compartim.
Per una banda, pensem que és positiu que Les Corts insten el Consell a promoure la creació d'un jutjat de família en cada partit judicial, sabedors que la creació i modificació de la planta judicial és una competència estatal, però que el Consell ha de ser qui reclame la creació d'estos jutjats i de molts altres que estaven compromesos.
Hi havien quinze jutjats que van ser anunciats en l'any 2010, fins i tot publicats en el Butlletí Oficial de l'Estat i que no s'han fet realitat, i això està pesant sobre les esquenes dels treballadors i les treballadores de la justícia, i sobretot dels usuaris, que és la ciutadania.
Pensem que pot ser positiu, i per tant recolzem eixa proposta.

També, hem d'advertir que la lentitud dels procediments moltes vegades no solament és per la saturació dels jutjats mixtes, sinó també per la falta de mitjans humans dels gabinets psicosocials que han de fer el peritatge en cada cas.
Que la denúncia de la sala de govern del TSJ recent diu que portem un retard de nou mesos, i això és realment preocupant.

I, en segon lloc també compartim que es realitze un estudi de l'aplicació i efectes d'una llei, la Llei 5/2011, que este grup no va recolzar, perquè tenia una posició favorable a la custòdia compartida, però una prevenció important respecte a la seua imposició sense acord entre les parts.
Creguem que si ja han passat dos anys, si eixa llei està aplicant-se, seria bo fer efectivament un estudi de la seua aplicació i efectes, per a poder valorar si convé o no convé introduir algun tipus de modificació legislativa al respecte, en la voluntat que totes les formes de família, i especialment una, que és ja no sols no inhabitual, tampoc majoritària, però sí molt normal i molt normalitzada en la nostra societat, que és la de que els progenitors no convisquen junts, puga tindre tota la protecció, sobretot en interés del menor.
Ja que el Partit Popular parla tant de família, família, família, moltes vegades se n'adonem que soles se referix a un tipus de família, però ha de vore que la realitat és una altra, tant en la gent del PP, com en la gent de qualsevol altra filiació partidista o ideologia, i per tant és un tema important que nosaltres pensem que, si s'aprovara esta proposició de resolució, podrien donar-se passos per a intentar resoldre'l.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Miguel Ángel Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Bien, muchas gracias, señor presidente.

Ya se ha dicho algo -insisto en ello-, la situación actual de los juzgados, sobre todo aquellos que tratan temas familiares, es de auténtica saturación, y sobre todo cuando se trata de temas que tienen que ver con los hijos de parejas rotas.
¿Cuáles son los motivos?
Alguno ya se ha dicho.
Permítanme también que lo recuerde.

En esta comunidad autónoma, precisamente a instancias del Partido Popular, se aprobó la ley de relaciones familiares de los hijos e hijas cuyos progenitores no conviven, que ha sido la mal llamada ley de la custodia compartida, y que ha ocasionado un incremento de presentación de demandas que solicitan la modificación de medidas ante los juzgados.
Estamos hablando de en torno a un 25%.
Pero, luego ha habido una sentencia importante -también se ha dicho- del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, la 9/2013, que además su pronunciamiento ha creado -llamo la atención sobre ello- jurisprudencia en materia de familia.
Precisamente esta sentencia referida a la ley autonómica que he citado dice que solo con la modificación que se ha producido, la modificación legislativa que se ha producido con esta ley es motivo más que suficiente para que se produzca la concesión de una custodia compartida como criterio deseable y no excepcional, sin necesidad de que se argumente, ni que se tenga en cuenta ninguna otra alteración de las circunstancias, con lo cual eso ha abierto un panorama totalmente diferente, muy novedoso en esta comunidad, y que ha producido el aumento de las demandas pidiendo la modificación de medidas.

También el tema de la situación de la actual crisis económica ha producido un incremento muy importante de presentación de demandas de modificación de medidas, que tienen que ver, por ejemplo, con la minoración de pensiones para los hijos, que tiene que ver mucho con la reducción que han experimentado en sus ingresos los progenitores, como consecuencia de reducción de salarios, de menos horas extras, incluso la situación de paro laboral en que se encuentran muchos de ellos ahora, y que ha hecho que se vean obligados a pedir también una modificación de estas condiciones.
Se están produciendo también impagos, con lo cual se aumentan las demandas para que se paguen los atrasos.
Incluso ahora se miran los gastos con mucho mayor lujo de detalles, con mucho más detenimiento, se sigue con mucho más control.
Entonces, incluso las propias entidades bancarias, las que tienen que ver con esto, con el tema de las hipotecas y las deudas comunes, pues también se ven mucho más inmersos los progenitores, y todo está haciendo, el corolario de todo esto es que se haya incrementado muy sensiblemente las demandas, y que los jueces sean mucho más restrictivos a la hora de calcular los gastos, porque entienden que son tiempos de vacas flacas para todos.

Bien, en la Comunidad Valenciana, además, tenemos el ranquin de estar entre la segunda y tercera comunidad en número de divorcios.
Tengo aquí los datos.
En Valencia, 5.
222, en el año 2013; en Alicante, 3.
234; en Castellón, 1.
140.
Y voy a hacer un paréntesis.

El ministro Gallardón, que está preparando la ley de jurisdicción voluntaria, pues también él para disminuir -digamos- el volumen de saturación en los juzgados ha optado, por un lado, por el tasazo; y, por otro lado, por la privatización, ahí está el tema de los registros civiles y eso parece que quiere hacer también aquí en el tema de los divorcios cuando existe acuerdo entre los cónyuges.
La tesis de Gallardón es: contra la saturación, privatización.

Bien, el tema también aquí, los gabinetes psicosociales, el cuello de botella que supone, ¿no?
, que tengan que informar, no tienen personal suficiente, eso también está ocasionando unas demoras muy importantes.
Hay algunos juzgados -y llamo la atención sobre ello- tardan un año, un año en decidir con quién va a convivir el menor, esa es una situación que no podemos tolerar ni para el menor ni para sus padres.
En el año 2013 quedaron pendientes de valorar 244 expedientes de un total de 444, prácticamente la mitad, se produce un retraso medio de nueve meses en todas las decisiones que se toman al respecto, es prolongar una agonía de manera innecesaria.

Y para ir acabando ya, es preciso, es necesario la especialización de los jueces y los magistrados en materia de familia, ¿por qué?
, porque hacen falta unos conocimientos específicos, hace falta una sensibilidad en la materia, estamos hablando de temas muy importantes, de temas de alimentos para menores, de guardia y custodia de los hijos, son altamente importantes y altamente sensibles.

Y, luego, en estos procedimientos que se dilatan en el tiempo, el tiempo actúa en contra de todas las partes, tenemos que poner fin a esa situación trágica en la que se encuentran tantas familias, son retrasos inadmisibles que no podemos seguir tolerando en la España democrática y moderna del siglo XXI y, en este caso, además, los principales afectados son los menores y nos jugamos mucho en su futuro.

Por eso, por todas estas razones, el Grupo Socialista respaldará esta proposición no de ley.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Guillén.

Per a fixar posició, en nom del Grup Parlamentari Popular, té la paraula senyora Pilar Sol.

La senyora Sol Cortés:

Muchas gracias, presidente.

Bien, en relación con la proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Compromís se plantea que Les Corts insten al Consell a promover un juzgado de familia en cada partido judicial y a que se realice un estudio de lo que es la aplicación y los efectos de la Ley 5/2011, de La Generalitat, de relaciones familiares de los hijos e hijas cuyos progenitores no conviven, conocida socialmente como la «ley de custodia compartida».

Sin embargo, antes de entrar en el fondo de la cuestión, creo que hemos de partir de unas premisas que son fundamentales, y es que la competencia para lo que es la creación de órganos judiciales no reside en la Generalitat valenciana que solo puede proponer, y que una vez creado ese órgano, su especialización, tampoco es competencia de la Generalitat valenciana que solo puede ser oída en este caso.
Y, por lo tanto, la decisión última la tiene el poder judicial a iniciativa de la junta de jueces, de la sala de gobierno informando y del pleno del Consejo General del Poder Judicial aprobándola, en su caso.

Establece a este respecto la Ley orgánica del poder judicial en su artículo 98 que «el Consejo General del Poder Judicial podrá acordar, previo informe de las salas de gobierno, que en aquellas circunscripciones donde exista más de un juzgado de la misma clase, uno o varios de ellos asuman con carácter exclusivo el conocimiento de determinadas clases de asuntos o de las ejecuciones propias del orden jurisdiccional de que se trate, sin perjuicio de las labores de apoyo que puedan prestar los servicios comunes que al efecto se constituyan».

Por tanto, señorías, ustedes están planteando una iniciativa que es una competencia propia del Consejo General del Poder Judicial, quien será el que podrá establecer el conocimiento con carácter exclusivo de los asuntos propios de los juzgados de familia, de todo lo relativo a los títulos IV y VII del libro I del Código civil, y de todas aquellas cuestiones atribuidas por las leyes a los juzgados denominados «de familia», incluidos los asuntos relativos a uniones estables de la pareja, a los de jurisdicción voluntaria de derecho de familia y estado civil, paternidad, filiación, así como a los procedimientos relativos a la liquidación de cualquier régimen económico matrimonial.
Yo creo a este respecto, creo a este respecto que hay una frase de un teólogo y un matemático, William George Ward, que me ha gustado mucho, leyendo sobre estudios relacionados con el tema, y que dice que «el pesimista es el que se queja del viento, el optimista espera que cambie y el realista ajusta las velas».

En conclusión, además de los aspectos que ya he comentado sobre la especialización también de los juzgados de familia, hay que considerar que todo lo relacionado con las cargas de trabajo establecidas por el Consejo General del Poder Judicial para los juzgados de familia puros se estable en más de mil asuntos contenciosos.
Y a este respecto hay que señalar que los actuales juzgados de familia son un total de ocho: en Valencia hay cuatro, el número 26, el número 24, el 8 y el 9; en Elche hay un juzgado de familia; en Alicante hay dos, el número 8 y el número 10; y en Castellón hay uno.

Por tanto, partiendo de que la actual carga de trabajo establecida por el Consejo General del Poder Judicial establece que si se creara un nuevo juzgado especializado en todos y cada uno de los partidos judiciales -tal y como propone la iniciativa que plantea Compromís- porque tienen población suficiente -digamos- que lo justificase, háblese del caso, por ejemplo, de Torrente, de Gandía, de San Vicente del Raspeig, de Torrevieja, de Benidorm, en la inmensa mayoría de los casos no se alcanzaría a ese módulo de los mil asuntos que no los establece la conselleria, sino que los establece el propio Consejo General del Poder Judicial.

Por tanto, es una cuestión que -creo- requiere mucho sosiego, que requiere un estudio muy serio y muy riguroso, y, por tanto, desde el Grupo Parlamentario Popular nos parece excesivo plantear una proposición no de ley en los términos planteados por ustedes.

Es cierto que el Grupo Parlamentario Popular coincide plenamente con Compromís en que la conocida «ley de custodia compartida» fue una ley muy sensible y fue una ley que se presentó con motivo de una demanda social y que ha sido muy positiva, es una ley que fue a iniciativa del Consell, que dio respuesta a una amplia demanda de nuestra sociedad a través de una regulación, precisamente, muy novedosa y centrada en cuestiones de una gran repercusión personal, familiar y social, y, sobre todo, que tiene como premisa fundamental el interés del menor.

Por ello procede rechazar las iniciativas planteadas porque no les quepa ninguna duda de que el Consell está trabajando con la estrecha colaboración del Consejo General del Poder Judicial para, de esta forma, poder ir así dando soluciones a todas las cuestiones planteadas en materias de justicia y se está trabajando en otros temas como la oficina judicial,…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

La senyora Sol Cortés:

…mediación familiar y demás partes.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

En nom del Grup Compromís, té la paraula la senyora Mònica Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Mire, uno ajusta las velas si tiene velero; si no tiene velero no pot ajustar les veles, ¿no?

Aleshores, compte amb les cites perquè, clar, ací el problema que tenim és que no tenim veler i estem remant, aleshores té igual, quan u està remant el vent, ¡home!
, sempre ajuda si el tens en l'esquena, ¿no?
I el problema és que vostés viuen d'esquenes a la realitat, tinc jo la impressió, ¿eh?
, no només pel que vosté ha dit hui, ¿no?
, sinó sentint ahir el senyor Rajoy, doncs vostés viuen fora de la realitat.

I, aleshores, vosté explica ací un panorama sense tindre en compte la realitat dels jutjats i la realitat de les relacions familiars que, efectivament, les famílies -digam- dels progenitors que no conviuen no són majoritàries però sí que són les que creixen més i les famílies reconstituïdes, que és el model de família que, junt a les monoparentals, més creix en els últims anys i té tota la seua lògica pel simple avançar de la nostra societat i ens estem homologant a països doncs que, òbviament, tenien un ordenament jurídic on se permetia el divorci molt abans que el nostre país que en això ha anat més a espai, ¿no?

Senyora Sol, jo ja sé que açò de la creació de jutjats és una competència estatal, per això, si vosté ha llegit la proposta que nosaltres fem, se parla de «promoure la creació», perquè el Consell sí que pot promoure, i, de fet, ho ha fet; jo he sentit alguns discursos de presidents d'esta comunitat autònoma demanant vehement la creació de nous jutjats per a esta comunitat, sobretot quan governava Zapatero, ara ja no els sent tant, també és de veres, he de dir-li-ho, però quan governava Zapatero açò era una reivindicació diària fins que, precisament, en la nova ordenació de la justícia se va adjudicar una sèrie de jutjats a este territori però la Generalitat valenciana no els va dotar i, per tant, no es varen constituir mai, que este és un altre tema, és que ací convé tindre la memòria com a mínim tan llarga com la llengua, com a mínim.

Aleshores, si vosté no és conscient que ací n'hi ha jutjats on unes mesures provisionals tarden més d'un any a donar-se, per exemple a Sant Vicent -que vosté ha esmentat- o en qualsevol partit judicial que estiguen saturats els seus jutjats i que són jutjats mixtes perquè, per exemple, Torrevella -que també l'ha esmentat- ja té un avantatge, i és que té els jutjats desdoblats entre instrucció i primera instància, però és que els partits judicials que són instrucció i primera instància també tenen família, i això genera un problema gravíssim.
I vosté em pot dir, «és que açò s'ha d'estudiar amb calma», però mentrestant s'està generant una problemàtica dintre de les famílies que, a vegades, ¡és irreparable!
¡I això ja no es pot arreglar!
Vostés poden tindre tota la calma que vullguen però quan algú ha trencat el lligam d'un xiquet amb un dels seus genitors, això resulta irreparable, quan un xiquet de tres anys porta un any sense vore a son pare, o a sa mare, però ¡vaja!
és més habitual que això es done en el pare, això, a vegades, és un dany irreparable.
I aquí ja no val després posar el jutjat, ¡tard!
perquè a eixa família ja no li valdrà.
I jo el que estic dient-li és: ¡escolte!
, si no vol vosté en cada partit judicial, ¡estudie-s'ho!
, però almenys en els partits judicials on més s'està donant esta situació que, almenys, s'implementen mesures que l'impacte negatiu d'una llei que, efectivament, nosaltres la vam valorar com a positiva i per això, malgrat que algunes esmenes que nosaltres pensàvem que eren fonamentals com dotar de més mitjans als jutjats, dotar de mediadors als jutjats, dotar de formació als que han de tractar en esta matèria, vostés no volgueren aprovar-ho, un impacte negatiu d'una llei pot fer que, al final, el que es qüestione siga la llei, i nosaltres no volem que se qüestione la llei, per a nosaltres esta llei no era una qüestió de fer-se la foto amb les associacions, igual per a vosté sí.

Per això nosaltres amb aquesta proposta i, sobretot, el que ha de vore amb l'estudi de l'aplicació de la llei, el que volem és que esta llei perdure en el temps, i que no per una mala aplicació al final se genere una opinió pública en contra d'una mesura com és la custòdia compartida o la coparentalitat -a mi m'agrada més parlar de coparentalitat-, se genere una posició negativa de la ciutadania per una mala aplicació, o perquè no n'hi ha mitjans suficients, o perquè els jutjats estan saturats, i quan parle de jutjats, òbviament, si l'equip psicosocial té una llista de nou mesos, si els punts d'encontre tenen alguns llistes d'un any, ¡clar!
, ¿com se poden garantir les relacions familiars en certa normalitat quan els punts d'encontre estan saturats i una sentència d'un jutjat no se pot executar fins que el punt d'encontre et pot donar una cita?

Senyora Sol, eixes coses estan passant, i estan passant tots els dies.
I això, si un govern no és sensible a esta problemàtica doncs el que pot generar és tot el contrari del que pretén.

I nosaltres amb aquesta proposta, que no pretén ser -i acabe, senyor president- una qüestió tancada que haja de ser en tots els… ¡seria ideal!
, però si no pot ser en tots, almenys en aquells que més problemes estan tenint.
Es tracta d'estudiar-ho, no és una qüestió que siga blanc o negre.

I això és en el que nosaltres demanem que vostés tinguen sensibilitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a rèplica, senyora Sol.

La senyora Sol Cortés:

Gracias, señor presidente.

Señoría, mire, yo creo que… ¡vaya!
, no me cabe duda alguna de que los asuntos con temas de menores y cuestiones realmente transcendentales de familia tienen preferencia en cada uno de los juzgados y que el dictaminar en determinados momentos medidas provisionales y urgentes a ningún juez, y máxime cuando hay un menor o una cuestión importante por el medio, máxime a un juez no se le escapa el que se haga una pronta valoración del caso y una pronta resolución.

Efectivamente, la ley de custodia compartida -creo- fue una ley muy importante y hay que destacar de ella que su objeto ha sido mucho más amplio que lo que su propia denominación indica que sea solamente el hecho de impartir o el conceder una custodia compartida.

Con esta ley yo creo que todos coincidimos que se ha reconocido un principio superior, que es el del favor fili, y es un principio que va en protección del interés del menor.
Esta ley regula lo que es el pacto de la convivencia familiar, que es el equivalente al convenio regulador que establecía el Código civil, pero es una ley que avanza mucho en la sociedad y es una ley que ha regulado, pese a la oposición de un progenitor o de las malas relaciones entre ellos, ha regulado, digamos, lo mejor para el menor.
O sea, es una ley que ha hecho que avanzásemos mucho en nuestra sociedad.

Lo que tienen que tener muy claro las partes y lo que tiene muy claro la sociedad es que ningún bien puede hacerles a los hijos el ver cómo sus padres se están tirando los trastos a la cabeza en los juzgados.

Entonces, yo aquí me voy a detener, me voy a detener un momento y, entonces, voy a poner en valor, a lo mejor, más que la creación de un juzgado de familia por cada partido judicial, que además no alcanzaría ese mínimo de volumen de asunto que está establecido por el propio Consejo General del Poder Judicial, por ejemplo, en un refuerzo en lo que es la denominada mediación familiar, en la mediación familiar que sí que está funcionando muy bien.
Es decir, es ir y proponer un refuerzo territorial quizá a esta mediación familiar, por eso le he dicho que es un tema a estudiar, que es un tema que se tiene que ver con calma y que se tiene que valorar.

Pero esto solo pueden ser los propios jueces, los propios magistrados y la propia jurisdicción competente la que lo impulse y lo deje claro.
Porque, evidentemente, el que una parte de la sociedad, los políticos o una parte de la gente impulse a las partes para llegar a un acuerdo, pues a lo mejor (inoïble per raons tècniques) .
.
.
como el que se haga desde el propio juzgado.

Por ejemplo, fíjese, en la Comunidad Valenciana ya se aprobó en el 2001 la ley de mediación familiar como un instrumento de búsqueda, precisamente, de soluciones y acuerdos en los conflictos familiares y que persigue bien la composición y la preservación de su unidad bajo la minimización de los efectos negativos de una ruptura.

¿Qué es lo que le quiero decir con todo esto?
Que yo creo que el futuro en la regulación de las relaciones familiares está más bien en la mediación familiar.
Que, desde luego, lo que yo conozco de los juzgados de Alicante, en el juzgado número 8 y en el número 10, precisamente, cuando entra un contencioso en estos juzgados, son los propios jueces los que instan a las partes a que intenten llegar a un acuerdo, aunque tengan una primera cita de mediación familiar para lo que es orientarse.

El colegio de abogados tiene establecido y tiene habilitado en el palacio de justicia un turno especial en mediación familiar o en guardia familiar, y lo que sí que es evidente y ha quedado muy claro es que las partes que pasan por mediación familiar, pues llegan con otro talante, a lo mejor, a un contencioso, otro talante mucho más rápido y donde es más fácil llegar a un acuerdo.
Porque aquí le digo que lo importante es la protección del menor, no el que los padres se lleven mejor o peor y que tengan más mecanismos en el juzgado, sino la protección del menor.

Por todo ello, yo considero que…, en Valencia también sé que funciona este servicio de mediación familiar.
Yo creo que el Consell le ha dado una respuesta, ha dado una regulación muy concreta a todas estas situaciones, que hacen que cada día se hagan más soportables, y el trabajo legislativo que se ha realizado durante esta década, desde luego, ha sido muy importante y el impulso por parte de la conselleria, también.

No cabe duda de que son cuestiones que están en continuo movimiento, en continua supervisión y que, como digo, será cuestión…

El senyor president:

Senyora diputada, per favor.

La senyora Sol Cortés:

…de mejorar entre las partes.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyories, finalitzat el debat, procedim a la votació de la proposició no de llei.
¿Vots a favor?
7 vots a favor.
¿Vots en contra?
8 vots en contra.
Queda rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre el rebuig a la privatització de la seguretat ciutadana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
029, BOC número 219)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el rebuig a la privatització de la seguretat ciutadana, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

En realitat, encara que parega que no té res a vore amb l'anterior que hem parlat, sí que este punt té a vore, perquè té a vore amb la legalitat, té a vore amb la justícia i té a vore amb una sèrie de canvis legislatius que afecten tant el Codi penal, com la llei de seguretat ciutadana, que encara que no s'han materialitzat encara, miren per on, casualment, hui són de plena actualitat perquè ahir el Consell General del Poder Judicial es va pronunciar precisament sobre este avantprojecte que va presentar al ministre de l'Interior.
I nosaltres entenem que.
.
.
, i en este cas, en la part de la llei de seguretat ciutadana, circumscrit al que és la seguretat privada, perquè eixa llei té més problemes òbviament, però nosaltres en esta proposició no de llei mos hem vullgut centrar en el que suposa la privatització de la seguretat.

Òbviament, nosaltres entenem que se trenca un marc pel qual el monopoli de la força el tenen precisament les forces i cossos de seguretat de l'estat, que tenen les garanties.
.
.
suposadament tenen les garanties per a exercir eixe monopoli de la força.

La nova llei que es prepara el que planteja és una progressiva privatització de la seguretat i en una línia ideològica que nosaltres entenem que, bé, és fer un negoci d'aquells serveis que són essencials i que han de ser merament públics.

L'article 104 de la Constitució planteja que precisament les forces i cossos de seguretat, sota la dependència del govern, tindran com a missió protegir el lliure exercici dels drets i llibertats i garantir la ciutadania ciutadana.

Com jo sempre dic, açò no són matemàtiques i, en dret, l'ordre dels factors jo crec que sí que altera el producte.
I la primera missió de les forces i cossos de seguretat és el lliure exercici dels drets i llibertats dels ciutadans i, a més, garantir la seguretat ciutadana.

La coexistència de la seguretat privada que tenim a hores d'ara i la pública no es pot confondre amb que la seguretat privada puga tindre competències que són exclusives de la seguretat pública.
I són exclusives perquè, òbviament, els funcionaris dels cossos i forces de seguretat de l'estat tenen una formació, passen un filtre, que és un examen, han de tindre coneixements sobre els drets i llibertats, i per tant el contingut constitucional de la seua missió, cosa que en la seguretat privada, òbviament, no està com a requisit.

Aleshores, nosaltres el que plantegem en esta proposta és el rebuig a la privatització de la seguretat ciutadana, el rebuig que les prerrogatives i funcions.
.
.
i potestats de les forces i cossos de seguretat de l'estat puguen exercides per empleats d'empreses de seguretat privades i, òbviament, també, manifestar la nostra preocupació per les decisions legislatives que s'estan adoptant en el Congrés dels Diputats, sota un impuls d'un govern, que atorguen potestats pròpies de l'exercici de funcions públiques a empleats dels sectors privats en general.

I, a més, instem el Consell, precisament, que aposte en el seu àmbit competencial per la seguretat pública en compte de la privada.

Este tipus de mesures al final tenen una sèrie de conseqüències, aixina com han denunciat els sindicats Comissions Obreres, UGT, CSIF, Sindicat Unificat de Policia, Associació Unificada de Guàrdia Civil, Unió Federal de Policia i la Unió de Guàrdies Civils, el que plantegen és que la ciutadania se sume en contra de la llei de seguretat privada.
Està plantejant que és un pas ideològic de l'actual subordinació de les empreses privades a la coresponsabilitat amb les forces i cossos de seguretat de l'estat i, per tant, convertir en un negoci, diuen ells, la seguretat pública.

A més, açò suposaria, segons han denunciat, que en els propers cinc anys desapareixerien dels carrers més de dotze mil efectius sols en el Cos Nacional de Policia i, paral·lelament, se provocaria la reducció progressiva d'efectius de la Guàrdia Civil, mitjançant la no cobertura de vacants ni reposició de les 2.
500 jubilacions anuals.
Açò ho denuncien els mateixos membres dels cossos i forces de seguretat de l'estat.

A més, diuen estos sindicats que la llei de seguretat ciutadana va en detriment de la qualitat democràtica i suposarà un desemborsament econòmic totalment innecessari.

Advertixen que la tornada a una visió mercantilista del dret de la seguretat, sense els requisits constitucionals bàsics -independència, qualitat i no arbitrarietat-, provocaria previsibles detencions d'agents de la seguretat per part dels cossos.
.
.
per part, precisament, d'estos cossos privats de seguretat, sense les garanties degudes en un sistema democràtic.

I no cal que jo els recorde, senyories, imatges que hem vist on.
.
.
, vídeos on n'hi ha abús de dret d'agents de seguretat privada en supermercats, on tenen, a vegades, la mà molt ampla en tots els sentits.
I, en fi, atorgar facultats repressives als ciutadans que no tenen el marxamo, digam, que tenen els policies o els guàrdies civils i que no han rebut, per tant, la formació necessària, ni han segut sotmesos a les proves pertinents per exercir l'autoritat entre la resta dels ciutadans, és, com a mínim, una temeritat, a banda de tindre una línia ideològica de repressió i de.
.
.
, bé, en un moment on la mobilització ciutadana està molt viva i és molt quotidià generar eixa sèrie de disfuncions democràtiques, no és, al nostre entendre, compatible amb un estat de dret i, per això, senyories, entenem que la llei de seguretat ciutadana té molts més problemes, que no este, però centrant-nos en el que suposa la privatització de la seguretat, és una cosa que qualsevol demòcrata hauria d'assumir el contingut d'aquesta proposta de resolució.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a fixar posició, en nom del Grup Parlamentari Esquerra Unida, té la paraula el senyor Blanco Giner.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies.

El grup d'Esquerra Unida votarà a favor, perquè compartix tant l'esperit, com la proposta concreta que es passa a debat.

Nosaltres som partidaris sempre del servei públic, però especialment quan es tracta de serveis públics fonamentals, i la seguretat ho és.

Moltes vegades parlem solament de sanitat, d'ensenyament, de polítiques socials, que segurament són les qüestions que més ens preocupen en un moment de retrocés com el que estem vivint de retallada de drets, però no podem oblidar que la seguretat per a cadascuna de les persones, exercida amb respecte amb les llibertats, que és el que diu la Constitució i el que ha de garantir una societat democràtica, és també un servei públic fonamental.

Per això, nosaltres veiem també amb preocupació la deriva que està marcada jo crec que per interessos ideològics, però també per interessos pecuniaris, per interessos privats, per interessos de negoci que el Partit Popular introduïx en la llei per a privatitzar bona part d'eixos serveis associats a la seguretat ciutadana.

Nosaltres pensem que això el que acaba provocant és, per una banda, una mercantilització, que es faça negoci tant com ja està fent-se amb la nostra salut, com comença a voler fer-se amb l'ensenyament dels nostres fills i filles, amb la nostra pròpia seguretat, i és un tema molt greu i molt preocupant.
Si ja, de vegades, te trobes en situacions en què qui hauria de protegir-te no t'acaba de protegir, sinó quasi resulta una amenaça, però mentre almenys siga un funcionari públic, que ha accedit a través d'unes proves, que té una sèrie de potestats, un reglament que ha de complir, una dependència jeràrquica d'uns representants electes democràticament, això dóna unes garanties, almenys que pugues fer valdre els teus drets.
Si resulta que és una empresa la que està protegint-te, o en la pràctica amenaçant-te, ¿en quina situació et trobes?

Per tant, la mercantilització, a més de donar l'oportunitat de fer negoci a algunes empreses, que sempre acaben sent les mateixes i estan molt ben connectades amb el poder, suposa una precarització també.
Una precarització, per una banda, de les condicions de treball de les persones que exercixen eixes funcions, tots ho sabem, com guanyen concursos empreses de seguretat associades, fins i tot, a grupuscles d'extrema dreta, perquè són les que presenten les ofertes més baixes, perquè després són les que paguen pitjors salaris, les que tenen gent pitjor formada.
I això, eixa precarització laboral que ens preocupa, té la seua vessant també de precarització en les condicions de vida de totes les persones que hem de ser protegides amb respecte, insistisc, als nostres drets i llibertats.

Jo crec que si sempre hi ha hagut una diferència entre el model nord-americà, ¿no?
, el model de privatització pràcticament de tot, de les presons, de la seguretat, etcètera, i entre el model europeu, que era un model de defensa dels serveis públics, almenys bàsics i fonamentals, això està canviant, perquè també a Europa els vents que bufen són els vents de la troica, de la imposició de les polítiques de retallades de drets i de privatització dels serveis, però hem d'aturar-ho, hem d'aturar-ho per les nostres vides realment, pels nostres drets i per les nostres llibertats.

I, en eixe sentit, nosaltres recolzem la proposició que es presenta i esperem que estes Cortes facen un procediment unànime.
Si no és així, doncs ja sabem on està cadascú.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, senyor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Bien, muchas gracias, señor presidente.

Ya se ha dicho que el fundamento constitucional de atribución de la competencia de garantizar la seguridad ciudadana a las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado está en el artículo 104 de la Constitución, que se desarrolló en 1986 con la Ley orgánica de fuerzas y cuerpos de seguridad, y, por tanto, se atribuye esta competencia…, bueno, la dirección política al Ministerio del Interior, y se ejecuta por medio de la policía nacional y la Guardia Civil, y además con la colaboración de la policía local.
Creo es muy importante.

Y luego recordar, por la importancia que tiene, porque además es básico y es de las cosas que más se insiste en todos los estudios de derecho, y es que en un estado democrático y de derecho el monopolio del uso de la fuerza siempre corresponde al estado.
Y éste es un postulado que no podemos olvidar ni abandonar.

Bien, hay unas iniciativas legislativas, ya se ha dicho, que son, en cierto modo, privatizadoras de la seguridad.
Por un lado está la Ley de seguridad ciudadana, la también llamada «ley mordaza» o de «represión ciudadana», que ha sido ampliamente contestada, y ahí están las manifestaciones de este fin de semana pasado.
Y luego la Ley de seguridad privada, que actualmente está en trámite en el Senado, y sí que coincidimos en que supone un gran e importante intento de privatización de la seguridad pública.

Muy rápidamente, referido a la Ley de seguridad ciudadana.
La ley de seguridad ciudadana es una respuesta que es innecesaria y es desproporcionada, que pretende cercenar el derecho de manifestación y de protesta en la calle.
Se nota que hay miedo en el Partido Popular a las cada vez más frecuentes y contundentes reivindicaciones colectivas.
Y entonces, en vez de acabar con el foco, con el origen de esas protestas, van directamente a intentar acallarlas.

Esa ley, además, confunde la seguridad ciudadana con orden público, que significa que no pretende garantizar el ejercicio de los derechos en libertad, sino precisamente limitar el ejercicio de esos mismos derechos.

Miren, hasta el comisario europeo de derechos humanos la considera esta ley, la considera desproporcionada.
Dice que la libertad de expresar el desacuerdo con las medidas de un gobierno debe ser respetada y protegida por la justicia.
Por tanto, que espera que se reformule esa norma.

Se ha dicho aquí.
Los sindicatos policiales, las asociaciones de guardias civiles, también se han manifestado en contra, reivindican esa competencia que les atribuye la Constitución de garantizar la seguridad ciudadana.

El Consejo Fiscal, nada sospechoso, digamos, de progresismo y además a quien corresponde el interés público y la objetividad, duda también de la constitucionalidad de esta ley.

Y lo más reciente, que también se ha dicho, ese borrador de informe que está preparando el Consejo General del Poder Judicial, que es un informe muy crítico con esta ley.
Rechaza que puedan intervenir los vigilantes privados en cuestiones que tienen que ver con los derechos fundamentales recogidos y garantizados en la Constitución.

Pero vayamos a la Ley de seguridad ciudadana.
Lo dice en su propia exposición de motivos y lo ha recordado el propio ministro de Interior, dice textualmente que: entre los objetivos de este cambio legislativo, es la creación de nuevos ámbitos de mercado para la industria de la seguridad privada.
Pero también argumenta otras razones: que en España hay pocos vigilantes de seguridad, o que la externalización de la seguridad supondrá un ahorro para las arcas públicas.

Bueno, no aceptamos ninguna de esas razones.
Miren, si sumamos los agentes públicos y privados que tenemos en España, comprobaremos que no faltan los agentes.
En España hay uno por cada 114 habitantes.
En Italia, uno por cada 390.
Incluso en Suecia, uno por cada 246.
Luego no se puede hablar de que escasean los medios.

En cuanto a la gestión eficiente de la seguridad en otros países, por ejemplo en Estados Unidos, donde digamos la externalización, la privatización está mucho más avanzada y se han externalizado unidades de gestión, como pueden ser cárceles o comisarias, los costes se disparan y superan a los públicos.

Por tanto, la conclusión cuál sería.
Si no hacen falta más agentes y los costes son superiores, qué es lo que se pretende incentivando la seguridad privada y el número de agentes privados.
Está claro, ya se ha dicho aquí: convertir el sector en una oportunidad de negocio, aunque sea deteriorando el servicio que se preste y disminuyendo las garantías de los derechos de los ciudadanos.
Y también podemos imaginar fácilmente algunos que saldrán favorecidos.

Bien, ésta es la situación que se está creando, que incluso algunos opinadores políticos están hablando ya de una burbuja vinculada a la seguridad privada.

El gobierno renuncia con esta ley a seguir concibiendo la seguridad como un derecho para convertirla en un negocio.
Quiere convertirla en una mercancía que pueda comprarse o venderse para impulsar definitivamente el principio conservador de que cada uno tenga la seguridad que pueda pagarse.

Pero también tiene incidencia importante esta ley, este proyecto, esta intención en la administración local.
Miren, en la última reforma del régimen local se suprime la competencia de seguridad en lugares públicos a las corporaciones locales y se sustituye por un genérico de policía local.
También se está vaciando de competencias la seguridad pública de la administración local.

Los sindicatos de policías locales advierten de la posible sustitución de policías locales por agentes privados en materia de seguridad en espacios públicos.
Dicen o advierten que sobrarán policías y se contratarán vigilantes.
Incluso en la tramitación legislativa de esta ley el único apoyo parlamentario recibido ha sido del Partido Nacionalista Vasco y el de CIU.
¿Saben por qué?
Después de pactar que Cataluña y el País Vasco tendrán las competencias sobre las empresas de seguridad y despachos de detectives que operen en sus territorios.

Y la redacción inicial se atribuye a potestades públicas y utilización de cierta fuerza a los agentes privados.
En el Senado, vía enmienda y visto el gravísimo error observado por todos los operadores jurídicos, se va a suavizar estas potestades referidas a la detección, retención e identificación.
El propio Grupo Popular, consciente de ese error, de ese barrizal en el que se ha metido, se va a autoenmendar con doce enmiendas.

Presumiblemente, no obstante, esto irá mucho más allá de lo deseable y aceptable.

Por eso, y en definitiva -acabo, señor presidente-, compartimos el sentir y objetivo de la PNL, y por eso la apoyaremos.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Guillén.

Per part del Grup Parlamentari Popular, per a fixar la seua posició, té la paraula la senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Para empezar, ante la PNL presentada por el Grupo Compromís, pediría un poquito, un mínimo de rigor.
Sé que es difícil, pero un mínimo de rigor.
Y lo pido ante todo porque está hablando de una ley aprobada, cuando la ley, y lo saben muy bien, está en tramitación.
De hecho podemos hablar de que se han introducido 109 enmiendas de las 286 presentadas por diversos grupos políticos, sea Partido Socialista, Izquierda Unida, UPYD, CIU, PNV.
Con lo cual no hablen de una ley aprobada cuando está en tramitación y sabemos que en la tramitación de una ley se puede enriquecer muchísimo su texto final y se está trabajando en esa flexibilidad para obtener un texto acordado por todos.

Ustedes hablan de «privatización de la seguridad».
Eso, vamos, a mi entender están hablando de sustituir la seguridad pública por la seguridad privada.
¡Es que no se está hablando de eso realmente en el proyecto!
No, no se está hablando de sustituir nada.
Se está hablando de compatibilizar, de complementariedad, de coordinar, sobre todo de complementar.
¿De acuerdo?
Y eso no tiene absolutamente nada que ver con sustituir, que es lo que ustedes dan a entender.

Miren, la PNL tiene afirmaciones muy propias de la izquierda.
Continuamente hace eslóganes sobre lo público y lo privado que se no se corresponden absolutamente nada con la realidad.
Siempre consiste en que la izquierda defiende lo público y el PP está en contra de lo público.
Bueno, pues no, no, es totalmente falso.
Ustedes lo quieren vender así, pero es totalmente falso.
Gracias a Dios a la gente no le engaña y saben perfectamente que el Partido Popular defiende muy bien lo público.

El contenido de esta proposición no de ley es el resultado de una opinión fundamentada a su vez en un prejuicio, el que ustedes tienen, que impide entender la auténtica intención y el alcance de lo que se regula en ese proyecto de ley.

Deberían de saber que esta norma pretende, entre otros objetivos, impulsar la coordinación y cooperación, como ya les he dicho, entre los sectores de seguridad pública y privada, y abrir a este último, a la privada, la posibilidad de prestar nuevos servicios demandados por la sociedad, que los demanda la sociedad, y que no están recogidos en la normativa actual.
Estamos hablando de una normativa del año 1992, que por supuesto ha quedado desfasada y que se dan las circunstancias que se producen muchísimas lagunas y que hay que regular.

La realidad es que estamos hablando de 1.
500 compañías con una plantilla de 90.
000 personas, una facturación de 3.
600 millones, y esto son datos del año 2011.
Que menos que sean responsables, por supuesto tiene que ser el Partido Popular que gobierna cuando se plante a regular con rango de ley esta situación, y sin esperar que los partidos de la izquierda lo apoyen.

Pero ésta es la realidad.
Daban datos también de España como si no apostara por esta seguridad pública.
Mire, perdone pero no es así.
España es uno de los estados de Europa con más policías por habitante, 528 agentes por cada cien mil habitantes, frente a los 385 de medio en la Unión Europea, con lo cual yo creo que la diferencia es bastante obvia y da la razón al Partido Popular.

En cuanto a los privados, a los vigilantes privados, estamos hablando 200 por cada 100.
000 habitantes, 71 menos que en la media de la Unión Europea.
Con lo cual, la apuesta es apuesta por la seguridad pública y la regulación lógica y normal para poder abarcar todas las situaciones que en la actualidad se dan y que no se regulan en la ley de 1992 sobre la seguridad privada.

La anterior normativa, la de 1992, fue pionera y fue imitada también por muchos países que están en nuestro entorno.
Y está claro que ahora hay que paliar las insuficiencias que a través de las normas que se han intentado paliar a través de normas reglamentarias o soluciones de la Dirección General de la Policía sin un carácter normativo.
Por lo tanto, se necesita ese carácter normativo, ese rango de ley.

Y de ahí que haya un texto jurídico, un texto normativo con rango de ley para regular de forma integral y sistemática el modelo español de seguridad privada, dotando al sector un marco flexible que permita la adecuación de los requisitos exigibles a la naturaleza de las distintas actividades y servicios de seguridad privada.

Y siempre, lo estoy diciendo de verdad, siempre bajo la preeminencia de la seguridad pública.
Es que no estamos hablando de eliminar la seguridad pública, ni mucho menos.
Lo único que tiene de verdad la PNL presentada es la citación que hace literal del artículo 104 de la Constitución española, que por supuesto el Partido Popular avala y por ello se atiene a las circunstancias actuales.
Y por supuesto rechazamos la PNL.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Elisa Díaz.

Per a rèplica, la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies.

Senyor president.

Senyora Díaz, la PNL té tot el rigor del món, tinga en compte que al que s'està referint òbviament és a l'aprovació en el Congrés dels Diputats perquè ara ja està en la fase del Senat.
És de veres que la redacció podria ser més acurada i haver posat «en el Congrés dels Diputats».
I, en qualsevol cas, també es va aprovar el projecte de llei.

Però, en fi, vosté sap igual que jo que el problema no el té la redacció de la meua PNL que, com dic, té vosté raó, podia haver sigut més acurada en eixe sentit perquè vosté també sap que el tràmit d'aprovació en el Congrés és important, eh?
, ara està en el Senat, però, en qualsevol cas, el problema està en l'informe que està preparant el Consell General del Poder Judicial.
El problema està que la llei té vicis d'inconstitucionalitat més que previsibles.
El problema està que vostés volen privatitzar una seguretat en contra del que diu la Constitució.
Vull dir que.
.
.
, vostés ho poden vore o no, i al final el que passarà és que serà el Tribunal Constitucional els que els dirà a vostés que això no pot ser aixina.
Perquè, en fi, imaginen-se el que va dir el Tribunal Constitucional quan la llei, l'anomenada «llei Corcuera», que al costat d'açò, en fi, era un passeig en barca.

Que la PNL diu coses molt pròpies de l'esquerra?
Doncs no ha descobert vosté res.
Normal que diga coses pròpies de l'esquerra, la presenta Compromís.
Si la presentara el PP diria coses pròpies de la dreta, veritat?
Que és el que fa esta llei del ministre Fernández.
Que, per cert, pròpies de la dreta espanyola, eh, perquè estes coses en altres països civilitzats no passen.
O siga, açò que guàrdies de seguretat puguen anar en el carrer i detindre a una persona, açò no passa en països civilitzats.
On qualsevol.
.
.
, el malote del barrio, que l'ha contractat su amiguito de l'empresa de seguretat, pot fer de xerif i de hombre de Harrelson en el carrer, fora del supermercat on fa la seua feina, i a més que puga detindre, que puga escorcollar, sense saber ni quants articles té la Constitució.
Açò no passa en països civilitzats!
Açò no són coses pròpies de la dreta, eh!
Són coses pròpies de la dreta espanyola, de la dreta del PP, de la dreta que encara no s'ha incorporat a les dretes modernes i democràtiques.

Aleshores, clar, vosté diga'm, responga'm a com encaixa este tipus d'actuació en la Constitució espanyola, que vostés són tan constitucionalistes.
Però es veu que només, vostés, quan vénen ací, només s'han llegit el títol VIII de la Constitució.
Com encaixa açò en la Constitució?
Com encaixa açò en l'article 104?
Com encaixa açò en el principi del monopoli de la força, en les forces i cossos de seguretat de l'estat?

Quan qualsevol, ja dic, qualsevol persona sense la formació pot agarrar a un, escorcollar-lo, detindre'l, usar la força, usar la força.
.
.
Com va a garantir vosté que l'ús de la força és proporcional?
Diga-m'ho!
Diga-m'ho!

¿Com va a garantir vosté que els senyors infiltrats de l'ultradreta, en determinades empreses de seguretat que tots coneixem, quan tinguen de detindre a una persona africana, no hi haja una agressió il·legítima, una actuació racista en l'ús de la força?
Diga-m'ho.

Si ja en els cossos i forces de seguretat de l'estat, a vegades se cola algun, passant tots els filtres -la formació, els exàmens, els drets constitucionals que tenen de saber-se…-, si a vegades se cola un, per a desgràcia dels cossos i forces de seguretat de l'estat, en les empreses privades, que no es controla eixe accés, diga'm com pensen vostés evitar eixes coses.

El que passa és que vostés el que estan tutelant no és la seguretat dels ciutadans, estan tutelant el negoci dels seus amiguets, alguns amiguets perillosos, perillosos, perquè vostés tenen amistats perilloses, que, com dic, els demòcrates de la dreta europea no tenen eixes amistats.

Però al voltant del negoci de la seguretat privada, n'hi ha tot un món fosc, que és el contrasentit que el mateix amo de les empreses de seguretat també siga l'amo del prostíbul del costat -i vostés saben igual que jo que això passa-, i vostés volen obrir el monopoli de la força a gent, a gentola com eixa, que precisament se posa en la seguretat privada per a tindre espais d'impunitat i espais de foscor al marge de l'estat de dret i al marge dels drets dels ciutadans i ciutadanes.

I a eixos són els que vostés estan tutelant els seus negocis, però als polítics i als demòcrates el que toca tutelar són els drets i llibertats -i acabe- de les persones, tal com diu la Constitució, i la seguretat de les persones, no generar més inseguretat, que és el que van a fer vostés en esta llei.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a tancar el debat, senyora Elisa Díaz té la paraula.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Artículo 490 de la Ley de enjuiciamiento criminal: «Los vigilantes, como cualquier otro ciudadano, pueden detener a un delincuente cuando intente cometer una infracción penal o la esté perpetrando.
» No estamos hablando de que ahora un vigilante de la seguridad privada puede detener, esto viene muy de lejos.
Y no estamos hablando solo de vigilantes, estamos hablando de cualquier ciudadano.

Lo que he oído aquí es demagogia pura.
Ustedes están hablando de unos objetivos que la ley, que el proyecto de ley no tiene.
Por lo tanto, es que no hay nada que discutir.

Le estoy diciendo que no se habla de sustituir en ningún momento la seguridad pública por la privada, que se está hablando de complementariedad, se está hablando precisamente de mejorar la seguridad de los ciudadanos a través de esa complementariedad.

Ustedes se quejan de que no hay una… Usted dice que cómo se va a regular…, hasta qué punto se puede utilizar la fuerza o no.
Precisamente con esta ley.
Es que esta ley lo que hace es regular situaciones que hasta ahora no estaban contempladas en la ley.
Y por eso se hace, para aumentar esa seguridad del ciudadano, pero no eliminando la seguridad pública, sino apostando por la seguridad pública y regulando situaciones que no estaban reguladas hasta ahora, que esperamos que lo estén en breve, y que es la pura realidad que estamos viviendo.

Esta ley es necesaria, y por eso la vamos a apoyar.
Y no tiene absolutamente nada que ver con lo que ustedes están planteando, pero nada que ver.
Le diría más, es que hay artículos controvertidos que se ha cambiado su texto precisamente para flexibilizar, como le decía antes, y poder llegar a un acuerdo, para que esta ley esté bien vista por todos y sea una ley acordada por todos, porque estamos hablando de la seguridad de los ciudadanos.

Pero en ningún momento -y le repito, no me cansaré, lo repetiré hasta la saciedad- de eliminar la seguridad pública, porque la seguridad pública no se va a eliminar en ningún momento, y menos a través de una seguridad privada.
Lo que hay es una complementariedad.

La nueva norma legisla situaciones que hasta ahora no han estado legisladas, y por eso es necesaria.
Su punto de vista es que está totalmente fuera de lugar, erróneo.
Y yo entiendo que ustedes lo utilicen, porque es su forma de utilizar la política, con demagogia pura, de decir que el Partido Popular está en contra de lo público, pero no es así.
Lo que hacemos es ser un gobierno responsable que regula las situaciones que se dan en la sociedad, para precisamente paliar los problemas que puedan surgir.

Me hablaba del tema -y se lo cito más concretamente-…, lo que pasó en Torrevieja.
Es que estamos hablando de una plantilla, como le decía antes, de 90.
000 personas.
Y si de 90.
000 personas ha surgido este asunto, que desgraciadamente fue en Torrevieja donde desgraciadamente sucedió, sin más, desgraciadamente sucedió, pues tenemos que tener una ley que regule esa situación de las empresas privadas que dan seguridad privada.
Y eso es lo que hace esta ley precisamente para paliar esas situaciones que hasta ahora no están reguladas y no sabíamos cómo actuar ante ellas.

Es que más razonamiento no le puedo dar.
Ustedes están haciendo un planteamiento totalmente erróneo del proyecto de ley.
Por tanto, no vamos a apoyar en absoluto su proposición de ley.
Y le pediría…, sí, le vuelvo a pedir un poquito más de rigor antes PNL que presentan sobre proyectos de ley que son serios y que son además necesarios para hacer frente a las situaciones que está viviendo la sociedad.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

Senyories, finalitzat el debat, anem a procedir a la votació de la PNL.
¿Vots a favor?
7.
¿Vots en contra?
8.
Per 7 vots a favor i 8 en contra queda rebutjada la proposició no de llei.

Senyories, anem a fer un descans de deu minuts.
Suspenem la sessió durant 10 minuts.

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 47 minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 1 minut)

Proposició no de llei sobre l'establiment d'un sistema de denúncia anònima a través d'Internet com a suport per a la fiscalia anticorrupció, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
036, BOC número 219)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
passem al punt quart de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'establiment d'un sistema de denúncia anònima a través d'Internet com a suport per a la fiscalia anticorrupció, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Senyories, ho farem ràpid, per a que puguen cabre tots els temes que tenim hui.
Mire, el que estem proposant és molt senzill i també, vegen per a on, està d'actualitat, ¿eh?
, encara que és una proposta del 24 d'octubre, està d'actualitat, perquè en temes com estos mos estalviaríem molts problemes, com els que tenen ara en Presidència, ¿eh?
, que estan buscant el talp, quan el que nosaltres ací plantegem és que la gent puga denunciar sense por a les represàlies d'algú que després vol buscar el talp, el topo, ¿eh?

Miren, en este moment, la corrupció, la falta de transparència, se situa entre els primers llocs en les enquestes, en concret, en l'última enquesta del CIS està en el tercer lloc, després de l'atur i la situació econòmica, de preocupació dels ciutadans i ciutadanes.
Enfront d'això l'única cosa que se fa és, a vegades, entrar en el debat de l'«i tu més», la major part de les voltes, o enviar missatges de bones intencions, o descafeïnar lleis de transparència, però que, al final, no posen fre a l'expansió de la corrupció i a un saqueig (inintel·ligible) .
.
.
que en particular a la nostra terra està generant molta desafecció democràtica, a banda de molta pobresa, perquè, òbviament, el saqueig de les arques públiques sempre ens empobrix a tots.

Si bé la llei d'enjudiciament criminal, en el seu article 259, establix l'obligació legal de qualsevol ciutadà que té coneiximent d'un delicte de presentar la denúncia davant de fiscalia, davant dels jutjats o davant de la policia, encara més l'article 262, eixa obligació la incrementa per als funcionaris públics, que tinguen coneiximent, en raó del seu càrrec, d'algun delicte comés, ¿no?
Però, encara aixina, la denúncia moltes voltes, bé, doncs, no és fàcil i, de fet, hem tingut algun exemple en els últims temps, per exemple, el funcionari César Gavela, que fins i tot va donar una entrevista al diari Levante en què explicava, demanava, que als funcionaris.
.
.
, que delataren els polítics corruptes, que denunciaren (veus) els delictes dels quals tingueren coneiximent i que ho feren sense por.
Òbviament, quan algú fa estes declaracions, i a més és un empleat públic, és perquè és molt coneixedor i coneix molt bé que la por moltes voltes fa que no se donen estes denúncies.

Precisament en l'oficina europea antifrau s'ha arbitrat un mecanisme de denúncia anònima, una denúncia que es pot presentar per Internet i en la qual es garantix l'anonimat de la direcció IP, que no se puga rastrejar, i se garantix, òbviament, la seguretat de la persona que ha denunciat qualsevol frau o qualsevol corrupció de què haja tingut coneiximent.
Internet és una eina que (inoïble per raons tècniques) .
.
.
amb totes les garanties (inoïble per raons tècniques) .
.
.
puga verificar-se (inoïble per raons tècniques) .
.
.
que eixa denúncia no té un interés determinat.

Aleshores, nosaltres el que plantegem és que s'arbitre un mecanisme paregut de mitjans materials per a la fiscalia anticorrupció de manera que se garantixca que una denúncia anònima per Internet no puga tindre conseqüències per al denunciant i arribe directament a la fiscalia anticorrupció sense intermediaris, de manera que la fiscalia puga ja fer les actuacions de verificació i, en el seu cas, de perseguir el presumpte delicte que tinga convenient.
És una proposta molt senzilla, té ja un correlat en les institucions europees, en concret, en l'oficina antifrau de la Unió Europea, i nosaltres entenem que, si n'hi ha un lloc on poder.
.
.
, on açò és necessari i on hem de posar en marxa.
.
.
, per descomptat, és al nostre territori.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Pel grup parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Blanco

El senyor Blanco Giner:

Sí, breument, dir que recolzem la PNL que presenta Compromís, que entenem que cal posar tots els mitjans en la lluita contra la corrupció, que si hi ha voluntat política, es vorà en la votació d'esta PNL, perquè, al final, la fiscalia anticorrupció necessita conéixer els fets que puguen ocórrer a través de les denúncies que els coneixedors puguen presentar-li, i, segurament, si votara la fiscalia anticorrupció en este moment, votaria també a favor.

A més, s'està duent a terme este sistema en l'oficina europea antifrau i, per tant, jo crec que cal copiar les bones iniciatives, amb totes les garanties de privacitat per als denunciants i, òbviament, de comprovació per part de la fiscalia del contingut de la denúncia.
No es tracta ací de fer cap tipus de persecució contra ningú, serà després la fiscalia la que tinga de substanciar investigacions, si veu que hi han indicis, i formular denúncies amb efectes processals penals.

Però, com a font d'informació de la fiscalia en la seua tasca, entenem que pot ser molt útil i, per això recolzem la PNL.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Pel Grup Parlamentari Socialista, la senyora Barceló té la paraula.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

El Grupo Socialista también va a apoyar y va a votar a favor de la PNL, porque compartimos el fondo y compartimos el objetivo.
El Grupo Socialista considera que hay que ponérselo muy difícil a aquellas personas que realizan prácticas corruptas y hay que darle muchas facilidades a aquel ciudadano que quiere denunciarlo.
Y para eso es necesario facilitar las denuncias anónimas contra la corrupción, porque el anonimato favorece la interposición, sobre todo en los casos en los que el denunciante teme represalias, o bien porque está denunciando a alguien que es superior a él y, por tanto, teme que pueda ser despedido o pueda ser trasladado de su trabajo, o bien porque denuncie porque forme parte de la trama o porque la conoce directamente.

Por tanto, facilidades a todos aquellos ciudadanos que quieran denunciar conductas corruptas y todas las trabas para impedir que.
.
.
, para esa lucha contra la.
.
.
, para luchar contra la corrupción.

Yo creo que, además de que existen ejemplos como los que la PNL pone en su enunciado, además de la oficina europea de la lucha contra el fraude, la convención interamericana contra la corrupción también establece en uno de sus artículos y requiere a todos los estados partes para que establezcan sistemas que protejan a los funcionarios públicos y ciudadanos que, de buena fe, denuncian actos de corrupción, incluyendo la protección de sus identidades.

Pero tenemos un caso más cercano, porque es cierto que la circular de la fiscalía del año 2013 recoge que, efectivamente, pues, se aceptan las denuncias anónimas y por cualquier vía, ya sea vía correo ordinario, fax o correo electrónico, sí que es cierto que estas denuncias, al ser.
.
.
, al no poder mantener una interlocución con la persona que hace la denuncia, para mantener el anonimato, sí que es verdad que a veces puede impedir que esa investigación pudiera contar con más datos que terminaran en una investigación positiva.
Por eso yo creo que, además, hay un ejemplo que sería interesante estudiar, que es el de Austria, que puso en marcha precisamente en abril o mayo del año 2013, donde la propia fiscalía, a través de su web, cualquier ciudadano puede denunciar de forma anónima todos los delitos relacionados.
.
.
, delitos económicos o delitos contra la corrupción, y garantiza el anonimato del informante, pero con un sistema de encriptado que le otorga un código identificativo para acceder a un buzón virtual, de tal manera que, gracias a ese buzón, la fiscalía puede contactar con el denunciante sin tener acceso a su identidad, para solicitarle, pues, detalles de la denuncia o documentos sobre las irregularidades de que alerta.

Con ese sistema han mejorado la denuncia anónima, porque pueden comunicarse con el informante, pedir documentos o que se precise algunos aspectos de la denuncia, y el denunciante es él quien controla los contactos y quien decide si revela o no finalmente su identidad.
El sistema lo ha puesto en marcha una empresa alemana, ya se utiliza en otros dos estados germanos y en otras organizaciones, y la propia organización Transparencia Internacional ha mostrado su satisfacción.

Yo creo que, evidentemente, la vía de Internet y del anonimato favorece las denuncias, pero es verdad que para no perseguir la IP o para impedir que esa persona.
.
.
, ponerla en riesgo porque se descubra quién es, pues, yo creo que merecería la pena que en un momento determinado se estudiara la posibilidad de este plan que se ha puesto en marcha en Austria por la propia fiscalía anticorrupción, que garantiza mediante este buzón contra.
.
.
, la lucha contra la corrupción, garantiza ese anonimato y, por otro lado, da seguridad a los ciudadanos que quieren denunciar las corruptelas con toda la seguridad de que no ponen en riesgo o en peligro su vida o su puesto de trabajo o cualquier otra circunstancia que rodee a su situación.

Por eso vamos a votar a favor de la PNL.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados, creo que nadie duda, a estas alturas, que el Grupo Parlamentario Popular, el Partido Popular en la Comunidad Valenciana y el Partido Popular a nivel nacional, frente a la corrupción, tolerancia cero, y, desde luego, todas las garantías para que la justicia investigue y ponga a cada uno en su lugar, porque si por algo se caracteriza este partido, y este grupo parlamentario, es que respeta la justicia diga lo que diga, no como otros, que se manifiestan ante la justicia cuando dice lo que la justicia no quieren ellos.
.
.
, cuando dice la justicia lo que ellos no quieren escuchar.

En primer lugar, estamos ante una cuestión que, desde luego, no es competencia de ninguna comunidad autónoma ni de la Comunidad Valenciana ni de ninguna otra, sino que es competencia del estado.
Por lo tanto, la señora Oltra, además, eso lo sabe muy bien y trae aquí este debate sabiendo que, desde luego, ni las Cortes ni el gobierno valenciano tienen competencia en este aspecto, con lo cual, en mi opinión, creo que es una iniciativa un poco.
.
.
, bastante extravagante y que puede quedar muy bonita en un titular de prensa de mañana, pero que, desde luego, es inviable en la Comunidad Valenciana.

Además, saben sus señorías que cualquiera puede, desde luego, como no puede ser de otra manera, porque estamos en un estado de derecho, presentar una denuncia ante la fiscalía o ante la policía o ante un juzgado.
Nada le impide, si lo hace conforme a lo establecido en la ley y, en concreto, como ustedes conocen, la Lecrim.
Quiero decir, estamos hablando de las reglas del juego de este estado.
Si ahora mismo queremos cambiar las reglas del juego del estado, tendríamos que llevar esta propuesta a la instancia competente del estado que pueda debatir esta propuesta.

En principio, la denuncia ustedes saben que no es anónima y que debe, por supuesto, identificarse el denunciante.
Esa es la regla, la regla del juego general para todos, para todo el estado español.
Pero, en la práctica, por supuesto que, si la fiscalía o un juez tienen conocimiento de un hecho delictivo, aunque sea de manera anónima, pueden iniciar una investigación, si dan verosimilitud y credibilidad a los hechos, señorías, porque estamos precisamente en eso, en un estado de derecho, donde la fiscalía actúa de oficio cuando hay índices de delito, haga quien haga la denuncia, aunque no sean conocedor de la persona que realiza la denuncia.

Pero una cosa es eso y otra es pretender que el Consell le monte a la fiscalía un sistema de denuncias anónimas, algo que, desde luego, señorías, creo que en ningún caso se puede realizar, no solamente por no tener competencia este Consell, sino porque, además, como les decía anteriormente, hay una serie de riesgos en este sistema también propuesto.
Habría que ver y debatir cuáles son los pros y cuáles son los contras, señorías.

En primer lugar, nunca hemos conocido que la fiscalía anticorrupción o el fiscal general del estado hayan reclamado un sistema de denuncia como el que se propone en esta propuesta.
Nunca, señorías, nunca.
Y, desde luego, no es de extrañar, porque los sistemas de denuncia anónima se han relacionado, pues, en otro tipo de estados que no son en un estado de derecho como este, ¿no?
, propio de regímenes totalitarios.
.
.
Pero es que, además, se plantean algunos riesgos, como el de satisfacer las venganzas personales en lugar de defender el interés público o dar lugar al uso espurio de personal y de medios públicos.

Mire, nosotros defendemos la denuncia como expresión de implicación y de colaboración ciudadana, pero siempre, señorías, desde la responsabilidad, pues quien denuncia tiene que asumir que su actuación pone en marcha los recursos humanos y materiales de la maquinaria judicial o administrativa.
Por tanto, es razonable que la denuncia falsa aprobada incluso esté tipificada en el Código penal.

Miren, recientemente Transparencia Internacional propuso una serie de medidas para eliminar la opacidad de las instituciones y poner cerco a la corrupción en España.
Y tampoco entre esas medidas aparece una medida como la que se propone en esta proposición no de ley.

Y, señorías, voy a terminar con lo siguiente, una frase muy sencilla y en la que todos ustedes compartirán: «Contra la corrupción el mejor revulsivo es la transparencia.
» La transparencia es indirectamente proporcional a la corrupción, es decir, a más transparencia menos corrupción.
Y para eso el gobierno del presidente Rajoy ha aprobado una ley de transparencia que, señora y señores diputados, me hubiera gustado que muchos de los presentes aquí hubieran votado a favor, pero lamentablemente no lo han hecho.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marcos.

Pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

És que sentir-los parlar a vostés és de veritat, estan vostés fora de la realitat… (Remors) No, vostés saben el que hi ha, el que passa és que a vostés no els interessa lluitar contra la corrupció.
Perquè si se lluita contra la corrupció resulta que ja no cabran ací els imputats en Les Corts, perquè tenen vostés ja un grup farcit d'imputats.

El problema que tenim és que el partit que té la majoria en estes Corts és el partit més afectat per la corrupció.
I aleshores només aixina se pot entendre que vosté qualifica de régimen totalitario les institucions europees.
Clar, si vosté diu que l'OLAF és pròpia d'un règim totalitari, està qualificant de règim totalitari les institucions europees, eixes que diuen que respecten vostés la justícia, sí, excepte quan és del Tribunal Europeu dels Drets Humans, aleshores cal sentir-los a vostés.

Ve vosté ací a dir que açò és una competència de l'estat i no una competència de la comunitat autònoma.
Sap vosté que això no és veritat, senyora Marcos.
Vosté sap perfectament que els mitjans materials en els jutjats, l'administració de justícia, l'administració, no el poder judicial, quant als mitjans, funcionaris, mitjans materials, etcètera, són competència de les comunitats autònomes.

I quan nosaltres el que plantegem és que doten vostés la fiscalia de mitjans tenen vostès plena competència, i vosté ho sap, perquè després diu: «si usted pretende que el Consell le monte a la fiscalía una oficina de denuncia anónima…».
No, mire, jo no pretenc que el Consell li monte res a la fiscalia, ni que ho monte, vaja, que deixe treballar a la fiscalia.
I la fiscalia necessita mitjans i vosté diu, «jo no he sentit que la fiscalia mai haja demanat…» Clar, vostés no senten perquè no parlen amb ningú.
Vostés no se parlen amb ningú, perquè si no hauria sentit no només la fiscalia, els jutges estan permanentment demanant més mitjans per a treballar.

Que vostés han donat eixos diners per a la lluita contra la corrupció?
Mentida.
Vostés a aquells jutjats que havien d'haver reforçat, perquè estan col·lapsats amb investigacions que han de vore amb el Partit Popular, no ho han fet.
I no ho van fer en el cas Fabra i no ho han fet en el cas EMARSA.
I deixen que els jutjats se desborden.
I és competència del Consell, és competència de la comunitat autònoma, posar més funcionaris, posar més mitjans, per a que la justícia puga treballar.
La justícia no només és dir «que treballen, escolte, mosatros els deixem treballar».
No.
És que vostés han de posar els mitjans per a que treballen.

No és veritat, no hi ha contra, no hi ha contra en esta proposta que, com dic, ho ha fet la Unió Europea.
La senyora Barceló ha fet referència a Àustria.
Tampoc crec que Àustria tinga un régimen totalitario.
Vostés és que diuen unes barbaritats.
Vosté vaja als austríacs i diga'ls que tenen un règim totalitari.
Vaja a la Unió Europea i diga'ls als països de la Unió Europea que tenen règim totalitari.
Vostés diuen unes barbaritats que.
.
.
per l'amor de Déu.

Açò és una cosa que s'està fent en països civilitzats per a protegir el denunciant, per a que la gent s'atrevisca a denunciar determinades coses.
I és obvi, si és que ho tenim en la premsa tots els dies!
Vostés estan fent una caça de bruixes en el palau buscant el senyor que ha fet públiques unes factures que són públiques i haurien de ser públiques, que és en què s'ha gastat el president els diners.

I vostés volen amagar que el president de La Generalitat se gasta els diners dels valencians en putxeros, en arreglos de putxeros i altres arreglos que se fan en Presidència, que se'ls paga cadascú de la seua butxaca.
Vostés el que estan és amagant els arreglos del president, d'este, de l'anterior i de l'anterior.

Quan vostés no donen les factures i un funcionari diu, oiga!
, valensianos, vostés han pagat açò.
I no afecta a ninguna seguretat de l'estat, no afecta a la seguretat de l'estat.
El que afecta és a la imatge pública del president.
I això no està sota protecció.
Això els valencians tenen dret a saber-ho.
I quan algun funcionari té coneixement que els diners s'estan malversant ho ha de denunciar.
Però què fa el Partit Popular?
Enviar la «Gestopo», envien vostés la «Gestopo» a buscar el funcionari que ha dit la veritat.

Vosté me va dir a mi com un funcionari se pot atrevir a denunciar una cosa si vostés després els envien la guarda pretoriana?
No veu vosté que ací el problema són vostés.
I quan no voten coses tan senzilles com esta, que tampoc és un dispendi, que és dotar d'uns mitjans de filtratge per a saber quines denúncies tenen versemblança i quines no, és només que això, i facilitar-li el treball a la fiscalia.
Quan vostés se neguen a fer açò, se convertixen en còmplices de la corrupció.
No només els imputats que vostés tenen si no vostés globalment com a estructura se convertixen en còmplices de la corrupció i de la falta de transparència.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a finalitzar el debat, i en nom del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Ya sabía yo que había gato encerrado, señora Oltra, en la presentación de su propuesta.
A usted no le interesa en absoluto la transparencia.
Usted lo único que quiere es criminalizar a un partido político, como es el partido Popular.
Y quiere ganar lo que no ganó usted en las urnas, señora Oltra.
(Remors) Y ahí eso es lo que esconde su propuesta, porque lecciones de transparencia al Partido Popular no le tiene que dar ni una un partido político o unos partidos políticos que han votado en contra de una ley de transparencia.

Una ley de transparencia que dice que los partidos políticos tenemos que rendir cuentas.
Una ley de transparencia que prohíbe la condonación de la deuda por parte de los bancos a los partidos políticos.
Una ley de transparencia que obliga a todos los cargos públicos a rendir cuentas ante la ciudadanía.
Una ley de transparencia que dice que todas las instituciones públicas, desde la local hasta la estatal, tienen que dar cuenta a sus ciudadanos sin que ellos se lo pidan de en qué gastan cada céntimo de euro.
Es decir, señorías, lecciones de transparencia ustedes ni una.

Y mire, señora Oltra, claro que sé que es competencia de La Generalitat el dotar de medios materiales a la justicia en esta comunidad, por supuesto que sí.
Pero también hay una Lecrim que es de ámbito estatal y a eso es a lo que me refería yo, señora Oltra, y usted la conoce perfectísimamente y muchísimo más que yo porque se dedica a este tema, señora Oltra.

Y, mire, cuando yo hablaba de regímenes totalitarios lo digo porque parece ser, por su argumentación y por la argumentación de otros grupos parlamentarios, parece ser que en este estado, en España, la fiscalía no actúe de oficio cuando hay un índice de delito.
Parece ser que aquí los jueces se crucen de brazos y la fiscalía anticorrupción también ante unos indicios de delito, presente quien presente la denuncia.
No, señorías.
Esas son las garantías que da este estado de derecho, que es que se investiga todo hasta el final.
Y la justicia al final a cada uno lo pone en su sitio.

Y ojalá, señora Oltra, ojalá, como usted ya ha dicho, los juzgados no estén colapsados, los juzgados puedan resolver cuanto antes cualquier cuestión que incumba a cualquier representante público.
¿Y sabe por qué?
Porque se cae también, si tarda muchísimo tiempo, en la pena del telediario.
Y eso tampoco lo podemos consentir en un estado de derecho, señorías.
Ojalá la justicia actuara con toda la rapidez que se requiere para que, desde luego, no se condene en los medios de comunicación y en cafés y en bares a muchísima gente que al final la justicia ha dicho que es inocente.

Y, mire, señora Oltra, claro que demandan muchos más medios materiales y claro que esto es competencia de La Generalitat, señoría.
Pero uno de los inconvenientes que tiene su propuesta es que se colapse todavía más la justicia, señora Oltra.
Porque hay mucha gente que puede entender e irresponsablemente empezar a denunciar a diestro y a siniestro.
Y eso no podemos consentirlo tampoco, señorías.

Y, vuelvo a repetir, estamos en un estado de derecho.
Y la fiscalía anticorrupción actúa de oficio siempre, señorías.
Y, vuelvo a repetir, ni la fiscalía anticorrupción, ni nadie, ha solicitado que se realice en este estado una propuesta como la suya, señorías.

Vuelvo a repetirle, señora Oltra, lecciones de transparencia ninguna, ninguna.
Porque igual que usted ha hecho demagogia en su réplica diciendo que nosotros podemos ser protectores de la corrupción en esta comunidad por no aceptar la proposición no de ley que hoy usted ha presentado aquí, señora Oltra, yo podría decir que usted también es cómplice de la corrupción y de la no transparencia y de la opacidad por votar en contra de la ley de transparencia que ha presentado el gobierno de España y a las que ustedes dijeron que no; una ley que, como vuelvo a repetir, pone a cada uno en su sitio y todo el mundo tiene que rendir cuentas, los primeros los partidos políticos, que por cierto, que por cierto a lo mejor a ustedes sí que eles da miedo esa libertad y esa transparencia a la que obliga la ley de transparencia aprobada por el gobierno.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Finalitzat el debat, anem a procedir a la votació de la PNL.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
8.
Queda rebutjada la PNL per 8 vots en contra i 6 a favor.

Proposició no de llei sobre el pagament immediat dels deutes als professionals del torn d'ofici, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
037, BOC número 219)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el pagament immediat dels deutes als professionals del torn d'ofici, presentat pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Telegràficament, perquè aquesta és una proposició no de llei que està ben clara.
És de veres que se presentà en octubre de 2013 i, per tant, els ritmes d'estes Corts fan que a vegades les coses, quan apleguen ací, ja no estan exactament igual.
Com quan se presentà en aquell moment el deute era colossal amb els treballadors del torn d'ofici, en este moment s'ha pagar fins el tercer trimestre de 2013.
No obstant això, es deu el quart trimestre de 2014.

Nosaltres el que entenem és que, sent un servei essencial, perquè el servei de justícia gratuïta és essencial per a garantir la igualtat davant de la llei dels ciutadans i ciutadanes, consagrat a l'article 14 de la Constitució, el que se'ls pague puntualment als professionals que cobrixen precisament el dret a la defensa de les persones que no se'l poden pagar, per a nosaltres és una qüestió de primera necessitat.

I, per tant, nosaltres el que diem és que se'ls pague puntualment, que se'ls pague la quantitat endeutada, que en este moment és el quart trimestre de 2013, que no se demore el pagament.

Un poc esta PNL el que ve és a cridar l'atenció sobre que no se pot acumular un deute, com el que va passar en octubre de l'any passat.
I que, en tot cas, se tracte amb dignitat els treballadors i treballadores del torn d'ofici que fan un treball insubstituïble, imprescindible en un estat de dret i que han patit moltíssims atacs, sobre tot arran de ser el senyor Cabré conseller competent en matèria de justícia.

Per tant, bé, nosaltres mantenim esta proposició no de llei.
Defensem que se'ls pague amb caràcter immediat les quantitats endeutades.
I, òbviament, implícit amb aquesta proposta va que no torne a ocórrer el que la situació a la que se van vore abocats els advocats i advocades del torn d'ofici en el tercer trimestre de 2013.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

També molt breument, dir que recolzem la proposició no de llei que presenta Compromís.
Que hem denunciat els atacs diversos que han patit les persones que exercixen el torn d'ofici per a fer efectiu el dret a la tutela judicial efectiva, a través del servei d'assistència jurídica gratuïta.
Que ja se'ls van rebaixar els mòduls d'una manera absolutament autoritària, que a més està ara recorreguda en els tribunals per vulnerar tràmits que estan establerts en la llei.

I, en este cas, el deute és recurrent.
Ja no és que ara s'haja posat al dia el tercer trimestre, perquè d'ací segurament uns mesos tornarem a estar en la mateixa situació.
Perquè els impagaments de La Generalitat els patixen molts sectors, però especialment els patixen sectors que viuen en la precarietat laboral més absoluta, com són els advocats i advocades que exercixen el torn d'ofici.

Per això, el nostre recolzament a esta proposta.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Gracias, señor presidente.

Como ya se dice que es un problema que viene de antaño, pues voy a aprovechar yo y sí que agotaré mi tiempo, para llamar la atención sobre este problema.

Mire, también tiene su fundamento constitucional, el artículo 119 es el que reconoce el derecho a la justicia gratuita cuando para quienes acrediten que no tienen recursos para litigar.
Pero que además es verdad que se ha convertido en un derecho constitucional que ha sido muy limitado desde que se produjo el tasazo del ministro Gallardón, que entendemos que ha sido una tramposa manera de intentar acabar con el bloqueo de la justicia y que, incluso, podría ser inconstitucional.
Y lo han dicho destacados juristas que integran incluso el poder judicial, no soy yo precisamente el que lo dice.

Mire, en un estado de derecho -y por eso la Constitución lo recoge-, la posibilidad de acceder a la justicia por parte de todos los ciudadanos es fundamental, es necesaria, se tiene que garantizar; y no es posible una visión mercantilista de este derecho.

La situación en nuestra comunidad es realmente lamentable.
Mire, cada año son más de doscientos mil valencianos los que recurren a este servicio porque no tienen recursos para costear un abogado.

Desde el año 2005, están congelados los baremos retributivos.
Pero es que, además, mediante la orden de 2012, se ha producido una disminución.
Es decir, no contentos con congelar, desde el año 2012 se ha producido una disminución generalizada en un 35% de los baremos.
Esta orden ha sido, precisamente, impugnada ante el Tribunal Superior de Justicia por falta de consenso.
Veremos el 8 de abril, que es la fecha en que está fijada la deliberación y el fallo, cuál es el pronunciamiento judicial.

Los abogados del turno de oficio, que son unos tres mil en nuestra comunidad, están pidiendo que se apliquen los baremos del año 2005.
Es curioso, se conforman con que se retrotraiga a aquel momento; eso sí, que se les compense con carácter retroactivo.
Ellos están pidiendo veinte millones de euros por lo que se han dejado de ingresar.
Manifiestan que las actuales indemnizaciones que les dan no cubren los costes que tienen con ellos.
Son los abogados, prácticamente, los peor pagados de todo el país.
Sólo un ejemplo, aquí se cobran 80 euros por guardia, mientras que en Madrid se están cobrando 144.

Ya se ha dicho, se ha pagado hace poco el tercer trimestre del año 2013.
Y ahora está pendiente el cuarto trimestre.

Aquí antes se aludía a la transparencia.
Yo tengo formuladas dos preguntas, desde diciembre, de 19 de diciembre, para que me digan cuál es la deuda que mantenían con los colegios de abogados y procuradores.
De mediados de diciembre la pregunta.
Todavía no se me ha contestado.

Bueno, pues, todo esto, ¿qué ocasiona?
Pues, que tengamos unos abogados y procuradores que están desmotivados.
Y, queramos o no, esto ocasiona también un deterioro en la calidad del servicio que se presta, y eso es muy importante.

Mire, le voy a leer textualmente una frase de Ángela García, que es la coordinadora de la comisión del turno de oficio del Consejo Valenciano de Colegios de Abogados.
Dice textualmente: «Se está trabajando gratis.
Y esta función social de la justicia gratuita la cumple la abogacía y no la conselleria, cuando en realidad es la administración la que debe asegurar que todos los ciudadanos sin ingresos puedan disponer de abogado.
» Nosotros, desde luego, suscribimos también sus palabras.

El propio Síndic de Greuges se ha hecho eco, en no pocas ocasiones, de este pago de la deuda.
En enero de 2013 ya le pedía, le decía, le recomendaba a la conselleria de gobernación que intercediera ante la de hacienda para que se pagara todo lo que se adeuda a letrados y a procuradores.
Es más, en una resolución de noviembre de 2013, también a los psicólogos que participan en el turno de oficio.
Aquí no se libra nadie.
Y la última ha sido en noviembre de 2013, también para los abogados, para que se les pague el tercer y cuarto trimestre de 2012, en aquel momento.
Bueno, pues, ya vemos que hasta el Síndic de Greuges ha tenido que intervenir.

Pero, miren, la última agresión del Partido Popular al derecho de acceso a la justicia gratuita es el proyecto de ley de asistencia jurídica gratuita que, precisamente, ha sido aprobado en el último Consejo de Ministros, de 21 de febrero de este año -la vigente ley es de 1996-.
En esta ley se modifican hasta ocho leyes distintas.
Y les voy a decir lo que pretende; para intentar compensar el tasazo, nos lo venden de la siguiente manera:

Hasta ahora, para acceder a la justicia gratuita, se podía si no se excedía dos veces el salario mínimo interprofesional, lo cual arrojaba unos ingresos máximos de 1.
290 euros al mes.

Con la entrada en vigor de la nueva ley, que se supone que es la panacea que va a permitir que más gente acceda, se establece el límite máximo en dos veces y medio el IPREM.
¿El resultado cuál es?
1.
331 euros.

Es decir, la conclusión, todo el arreglo económico para poder acceder a la justicia gratuita, después del encarecimiento con el tasazo, es de un modesto importe de 41 euros.
Es decir, totalmente desproporcionado y para nada se garantiza.

En definitiva, la justicia en este país el Partido Popular la está convirtiendo en un artículo de lujo que va a ser inalcanzable para la mayoría de los ciudadanos, en lugar de ser un derecho constitucional que nos corresponde a todos por igual.

Están obligando a los abogados y procuradores a convertirse en una especie de misioneros de la justicia o de los tribunales, en lugar de unos profesionales reconocidos y remunerados justamente, según el trabajo desarrollado.

Por eso, un comportamiento responsable políticamente y en defensa del derecho de acceso a la justicia por parte de todos los ciudadanos nos conduce, irremediablemente, a respaldar esta PNL.
Y, por eso, no entendemos, desde luego, que el Partido Popular no lo haga.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Pel Grup Parlamentari Popular, la senyora Marcos té la paraula.

La senyora Marcos Puig:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, decirles que saben sus señorías que en los últimos años, debido entre otros al incremento de la litigiosidad derivado de la crisis económica, al incremento de controversias familiares tratadas en sede judicial, tanto en ámbito civil, como separaciones, como de ámbito penal, y al incremento de la población extranjera, el número de beneficiarios de este derecho constitucional se ha disparado, señorías, considerablemente, hasta un punto en que, desde 2003 a 2012, el número de solicitudes tramitadas para obtener asistencia jurídica gratuita experimentó un incremento de casi un cien por cien.

Desde 2003, en la Comunitat Valenciana, el coste anual para La Generalitat del turno de oficio se ha incrementado un 180%, pasando de diez millones en el año 2003 a más de veintiocho millones.

Éste es un debate que no es exclusivo de la Comunidad Valenciana, sino que en todas las comunidades autónomas donde se tiene la competencia transferida, pues, desde luego, hay un debate bastante importante, ¿no?
, como puede ser en Cataluña, en Madrid, en Asturias y en Aragón, donde los conflictos en torno al turno de oficio se han generalizado, ¿no?

¿En qué momento nos encontramos ahora mismo, señoras y señores diputados?
Por lo que respecta a los colegios profesionales de abogados -y, además, así lo ha reconocido también la propia señora Oltra que la deuda ha sido atendida-, a fecha de 12 de febrero, recientemente, se han hecho efectivos los pagos correspondientes al tercer y cuarto trimestre de 2012 y al primer y segundo trimestre de 2013.
Se ha tramitado -aunque es cierto que todavía no se ha ingresado- un pago parcial de un millón de euros, aproximadamente, correspondiente al tercer trimestre del año 2013.

Saben sus señorías que se firmó un convenio en el año 2006, el 21 de mayo, ¿vale?
, en el que se establecía un calendario de la tramitación del pago de la subvención, que tiene un plazo de presentación por parte del consejo, hasta el 31 de enero del ejercicio siguiente, y que debe abonarse por La Generalitat antes del 31 de marzo.
¿Qué significa eso, señoras y señores diputados?
Que, desde luego, el Consell tiene hasta el 31 de marzo para ponerse al día en cuanto a los trimestres que le queda por pagar, que serían parte del tercer trimestre de 2013 y el cuarto trimestre de 2013.

Así mismo, en relación al Consejo Valenciano de Colegios de Procuradores, en la misma fecha, en el 12 de febrero, se hizo efectivo el pago del segundo trimestre de 2013, estando pendiente de tramitación el pago del tercer y cuarto trimestre de 2013.

En cualquier caso, aunque los pagos del último trimestre de abogados y de procuradores no son -como les decía anteriormente, debido al convenio que se firmó en el año 2006- exigibles todavía, en virtud de este convenio, la tramitación y el cobro efectivo del resto de las cantidades adeudadas se van a tramitar en breve por la Conselleria de Gobernación y Justicia, tal y como se comprometió el conseller, tanto con el colegio de abogados como el colegio de procuradores, el pasado mes de diciembre.

Y, además, como ya se ha abierto el presupuesto de La Generalitat para el año 2014, desde luego que antes del 31 de marzo este Consell va a cumplir con sus compromisos, como no puede ser de otra manera.

Señoras y señores diputados, nadie puede dudar del enorme esfuerzo que está haciendo el Consell con los abogados y procuradores para estar al día en el pago.
Y ellos lo saben, porque el diálogo es fluido y constante por parte de la Conselleria de Gobernación y Justicia y el propio colegio de abogados y el colegio de procuradores.

En la última reunión, incluso el presidente del colegio de abogados agradecía la disposición y el interés y, además, la respuesta del Consell, en referencia al pago del turno de oficio.

Por lo tanto, señorías, si esta propuesta ustedes la presentan en abril, en mayo, en junio, donde todavía ese convenio que establece el calendario de pagos…, sí que se podría decir que el Consell no está al día.
Pero, a fecha de ahora mismo, desde luego, señorías, hasta que no pase el 31 de marzo no se le puede pedir al Consell esta cuestión, puesto que, desde luego, la está estudiando y va a cumplir con ella.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marcos.
(Se sent una veu que diu: «La rèplica.
») Ah!
, perdona.

Senyora Oltra.
.
.
(La senyora Oltra diu: «Que tinc entés que s'ha de demanar, no?
») Sí, no.
Però m'havia descol·locat, perquè li l'anava a donar d'ofici.
(La senyora Oltra diu: «Ah!
».
Rialles.
Veus)

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor Giner.

Miren, poder demanar?
, clar que podem demanar, perquè en el moment òbviament en què està vençut, el deute està vençut, en el sentit que el tercer trimestre -part- i el quart trimestre de 2013 fa temps que passaren, veritat?
I, aleshores, imaginen-se que a nosaltres no ens pagaren fins d'ací sis mesos, veritat que no ens agradaria?
Bé, doncs, a la gent del torn d'ofici tampoc.

Perquè, en realitat, qui estan fent un gran esforç són els advocats i advocades del torn d'ofici.
.
.
, (remors) i els procuradores i procuradores, però, vaja, esta proposta en concret està referida als advocats.
Estan fent un gran esforç perquè estan cobrint un dret constitucional.
I, aleshores, a la gent que, amb el seu esforç, amb el seu treball, ens cobrix els drets constitucionals i cobrix una obligació que és de l'administració, se'ls ha de tractar molt bé.
I, contràriament, el que s'ha fet amb els advocats i advocades del torn d'ofici és maltractar-los.

Perquè vosté me diu: «Si la proposta fóra en abril, doncs, ja estaríem fora del 31 de març.
» No, però és que esta proposta és d'octubre de 2013.
Recorde que en octubre de 2013 el deute amb els col·legis d'advocats era colossal, com diu el senyor Rajoy, colossal.
La proposta ve d'octubre.
El que passa és que, bé, la lentitud d'esta cambra, doncs, també determina que això ho debatem hui.

Però és que hui tampoc estan al dia.
Estan dintre dels paràmetres pactats, però uns paràmetres pactats després que els advocats i advocades se tiraren al carrer, després que no se cobrira un dia el torn d'ofici, més enllà d'aquell que comprometia la llibertat de les persones.
Se va paralitzar el torn d'ofici, llevat de les guàrdies que tenien a vore amb detencions, òbviament, perquè per això són persones responsables i compromeses amb els drets de la ciutadania.

Però, mire, senyora Marcos, n'hi ha una altra cosa.
És que vostés tenen una mirada molt esbiaixada de la realitat.
Jo, de vegades, de veres, me costa seguir-los a vostés, fins que jo me pose el xip de com vostés miren la realitat.
I és que el problema de l'augment de la demanda del torn d'ofici no és l'augment de la litigiositat, està vosté enganyada, no és l'augment d'estrangers, no és l'augment de litigis en família.
L'augment de la demanda té a vore amb l'augment de la pobresa, senyoria, no dels litigis, de la pobresa.
Perquè, que augmenten els litigis, si la gent té per a pagar-los, no augmenta el torn d'ofici.
El problema és que ací s'ha augmentat la pobresa, i a este territori especialment, que tenim el salari mitjà per baix de la mitjana estatal, tenim la renta per capita per baix de la mitjana estatal i tenim més gent pobra, tenim un 30% de persones que no apleguen al salari mínim interprofessional.
(Veus) I, aleshores, per això n'hi ha més demanda, perquè s'ha augmentat la pobresa.

Quin és el problema?
Que vostés incomplisquen l'article de la Constitució que fa referència al dret del treball, no passa res, perquè és paper mullat.
Que vostés no donen resposta als drets de serveis socials i a combatre la pobresa, no passa res, perquè és paper mullat.
Ningú pot anar a un tribunal i denunciar-los a vostés.

Però no poden incomplir l'article 14 de la Constitució.
I la justícia gratuïta el que ve a tutelar és la igualtat davant de la llei, perquè si un no té defensa no té igualtat davant de la llei.
I això és ineludible.
Té igual que haja augmentat la demanda, com si augmenta un 500%; és una obligació que, si no se complix, ja no juguem en la lliga de països democràtics, senyoria.
Ahí sí que mos convertiríem en un estat totalitari, m'entén?
Ahí sí que n'hi ha una diferència.
Eixe no poden incomplir-lo.
Perquè, si incomplixen l'article 14, entren en la lliga de països que no són estats de dret.

Per tant, l'argument de l'augment de la demanda no pot justificar que se baixen els barems de per on cobren.
.
.
¿Vosté sap, senyora Marcos, que per a fer una modificació de mesures en temes familiars l'advocat ha de posar diners de la seua butxaca perquè li paguen poc més que cinquanta euros?
Cinquanta euros se'ls gasta en telefonades, en la gasolina d'anar al jutjat, en els folis i en la tinta de fer la demanda.
¿Vosté sap que una modificació de mesures, pagada a poc més de cinquanta euros, significa que la justícia gratuïta no és que el ciutadà no haja de pagar a l'advocat, és que l'advocat treballa gratis?

¿Vostés sap que els advocats i advocades, en els retalls que va fer el senyor Cabré, aixina per «decretasso», estan posant diners de la seua butxaca per a atendre determinats ciutadans i ciutadanes que no poden pagar-se la justícia, i que això és una qüestió de consciència; i, damunt, se'ls paga tard.
.
.
?
Això no pot ser, senyora Marcos.
En un estat democràtic, de dret i responsable, a la gent que cobrix els drets fonamentals se la mima, no se la maltracta.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Per a finalitzar el debat, té la paraula la senyora Marcos, en representació del Grup Parlamentari Popular.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Mire, señora Oltra, se nota que a usted le ha pillado con el pie cambiado y, como tiene que reconocer (veus) que se está cumpliendo que se firmó con el colegio de abogados y que el Consell está cumpliendo este convenio, usted ha recurrido, como siempre, a la demagogia fácil.
Porque nadie duda del servicio público que están haciendo los abogados y los procuradores en el tema del turno de oficio.
Y desde luego, claro que se les agradece, y claro que se está en continuo diálogo con ellos, y por eso se hacen los pagos conforme están estipulados por las dos partes, señoría.
Porque hay diálogo, porque hay reconocimiento de ese servicio público, y porque el Consell desde luego se comprometió a una cosa y la está cumpliendo, señoría.
Y usted misma ha reconocido que se está pagando conforme a lo acordado, señorías.
Pero cuando se le acaba a usted el argumento, porque el Consell está cumpliendo, usted, como reitero, recurre a la demagogia.

Mire, yo no estoy fuera de la realidad, señora Oltra, y no hace falta que usted a mí me dé lecciones de que no estoy reconociendo la realidad.
Yo he reconocido la realidad, lo que pasa es que usted no escucha tampoco cuando habla el Partido Popular, porque ya viene con su planteamiento de fuera de esta cámara, es decir, con su planteamiento partidista.
He dicho que ha habido un aumento de la litigiosidad derivado de la crisis económica.

Está claro que hay muchos más demandantes, señora Oltra, porque la gente no puede pagarse un abogado.
Hay mucha más gente en el paro que no puede pagarse un abogado.
Y en eso está el Partido Popular, y por eso hemos incrementado, año tras año, la línea presupuestaria dedicada al turno de oficio, tanto para abogados, como a procuradores.
Porque no estamos lejos de la realidad, señoría, porque estamos en la realidad y porque sabemos lo que está pasando en esta comunidad y en el estado español, y que hay una tasa de paro que desde luego nosotros estamos arrimando el hombro todo lo que podemos y más para que esa tasa de paro sea infinitamente inferior.
Y le vuelvo a repetir: el esfuerzo es muy grande por parte de los abogados del turno de oficio y por parte de todos los valencianos, porque el presupuesto de la Generalitat valenciana que se está dedicando al turno de oficio es dinero de todos los valencianos.

Y no voy a consentir que en esta cámara se vuelva a decir que el Partido Popular está fuera de la realidad, cuando realmente hemos ajustado ese presupuesto a la realidad actual para que se pueda cumplir ese derecho constitucional del servicio gratuito de un abogado en el turno de oficio para todos los valencianos, señora Oltra.
Cumplimos con nuestros compromisos.
El convenio está ahí.
A 31 de marzo se habrá abonado lo que se había estipulado por parte del convenio.
Y no lo digo yo, señoría, puede usted preguntar en el colegio de abogados, que se lo dirán muchísimo mejor que yo.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marcos.

Finalitzat el debat, anem a procedir a la votació de la PNL.

¿Vots a favor de la PNL?
7 vots a favor.
¿Vots en contra?
8 vots en contra.
És rebutjada.

Proposició no de llei sobre la dotació de més personal al Registre Civil d'Elx, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
351, BOC número 219)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la dotació de més personal al Registre Civil d'Elx, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora diputada.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, crec que els grups volem arribar a un acord, i demanaria a la comissió si poguera fer un descans d'uns minuts per a acordar un text conjunt, si fóra possible.

El senyor president:

No n'hi ha ningun problema.

Se suspén la sessió pel temps necessari per a intentar aproximar les postures.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Es reprén la sessió.

Té la paraula, en nom del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs, bé, anunciar que hem pogut arribar a una proposta d'acord que, després -supose-, la presidència la podrà llegir perquè quede registrat en el diari la literalitat d'este acord i, per tant, doncs ens felicitem i agraïm també a tots que hagen pogut arribar a un consens i, bé, a visualitzar que n'hi ha una realitat, que n'hi ha un problemàtica a dia d'avui en el tema del Registre Civil d'Elx que es pot d'alguna manera desbloquejar, ajudar a desbloquejar, que ve arrossegant-se des de fa molt de temps, que han hagut canvis respecte al que és el text actual.

I jo, avui, voldria explicar-los el text que tenen vostés de la proposta que fa el Grup Parlamentari Compromís, mitjançant esta proposició de llei, que és d'octubre de 2013, i aquí es valorava que n'hi havia en el Registre Civil d'Elx, doncs, bé, una saturació i que, a més, eixa saturació venia provocada perquè solament n'hi havia huit empleats que pogueren atendre una demanda que, bé, evidentment, feia que bloquejara este registre i que les cites i les esperes foren indeterminades i allargades en el temps, ¿no?

I, per tant, este bloqueig doncs fa que d'alguna manera la conselleria dote en gener de 2014 de dos persones de reforç, també és cert que de les huit que se contemplaven en esta proposta, en octubre de 2013, va haver-hi un trasllat amb la qual cosa es van reduir a set, estes persones de reforç feien que se sumaren a nou, però són persones de reforç que van vindre també en un límit -diguérem- de temps que eren sis mesos, en principi, la seua estada en el registre.
Tampoc n'hi ha hagut una declaració formal que no, que se pensava renovar la situació d'estes persones perquè pogueren continuar o plantejar que, bé, que era cosa transitòria però que, després, sí que s'anava a reforçar amb empleat ja fix.

Davant d'esta incertesa de no saber exactament l'ampliació si se quedava fixa o no i si, a més, se plantejava -que era el que volíem dir avui- que a la millor amb nou tampoc se cobrien les necessitats perquè, de fet, és que és una evidència que a dia de hui n'hi ha nou empleats atenent el registre i continuen els bloquejos -vull dir-, n'hi ha llistes d'espera de dos mil persones, la primera cita per al jurament de nacionalitat -comprovat ahir mateix que férem la comprovació- és per al 2 de juliol -vull dir-, una situació que no se pal·lia, ¿no?
, que no se pal·liava amb este reforçament, o entenem que no se pal·liava, doncs sí que és veritat que li hem de donar alguna cèl·lula de formalitat que existix el problema, volem i n'hi ha una voluntat política de tots d'intentar solucionar este problema i anem a activar els mecanismes que calguen per a fer-ho, ¿no?

I això és el que avui doncs, bé, tots els grups hem volgut arribar a este acord, més que res perquè -saben vostés- Elx té una població de més de dos-cents quaranta mil habitants, a pocs quilòmetres tenim els nostres veïns, Alacant, que té una població al voltant de tres-cents cinquanta mil habitants, esta població té dos registres civils amb trenta empleats que d'alguna manera cada empleat atén -podríem fer una extrapolació- uns deu mil veïns d'Alacant per persona assignada als dos registres que tenen.
La comparativa és, si ens n'anem a Elx, que en tenim nou, també dos de forma provisional, i que si fem la mateixa regla matemàtica cada empleat està atenent més de vint-i-cinc mil veïns i veïnes d'Elx.
Vull dir, és que és més del doble de la població veïna, i si ja podem considerar que Alacant té ajustat els empleats que necessitaria per a la seua població, clarament Elx no.
Eixe és el tema, ¿no?

Jo tampoc voldria fer molt més llarga la meua explicació perquè crec que avui el que és important és que, efectivament, hagen pogut arribar a un acord i que, a partir d'ara, doncs la conselleria té en la seua mà activar els mecanismes que calguen per a garantir el servei del Registre Civil d'Elx i que puga d'alguna manera pal·liar esta problemàtica del col·lapse que s'està patint per la manca de recursos humans.

Moltíssimes gràcies a tots, i, bé, molt agraïda de… crec que és la (rient) primera proposició no de llei, a més, que vaig a tindre el gust d'aprovar a instàncies meues en el que portem de legislatura i espere que no siga l'última.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

També esperem que no siga l'última, doncs serà mostra que n'hi ha hagut capacitat d'acord.

Ara, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida té la paraula el senyor Blanco.

El senyo Blanco Giner:

Sí, jo també manifestar la satisfacció d'Esquerra Unida perquè s'aprove aquesta proposició no de llei que reconeix la insuficiència dels mitjans humans que estan adscrits al Registre Civil d'Elx.
S'ha de dir que no sols açò està succeint a Elx, sinó a altres partits judicials, i jo concretament he visitat, per exemple, el Registre Civil de Torrevella que patix també del mateix problema; només dos persones de plantilla amb reforços puntuals per a cobrir un servei que presta a molts ciutadans i ciutadanes el registre civil, molt més de dos-centes mil persones amb només dos, quatre empleats, si comptem els reforços però que són reforços puntuals que moltes vegades estan tres mesos, sis mesos, i que durant el temps que estan aprenent, pràcticament, han cobert tota la seua estada, ¿no?

Per tant, jo crec que ara el que cal és que Les Corts no sols insten la conselleria sinó que també demanen que es retra comptes d'esta PNL, perquè jo ja he vist en estes Corts, en esta legislatura com s'aproven algun tipus de proposicions no de llei, aigualides, rebaixades, fruit del consens, però després el mecanisme que preveu la rendició de comptes no es posa en marxa.

I a mi m'agradaria saber si d'ací uns mesos la conselleria va a complir o no va a complir amb allò que Les Corts estan instant-li.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanco.

Pel Grup Parlamentar Socialista té la paraula la senyora Modesta Salazar.

La senyora Salazar Agulló:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días.

Para mí también es una satisfacción estar hoy aquí firmando un acuerdo que el Partido Popular ha ofrecido.
Si bien en mi opinión el acuerdo es muy general, espero que el hecho de que se realice por primera vez, aprobar una PNL conjunta sobre esta materia no sea la última vez y que, de verdad, los ciudadanos y los profesionales que acuden a diario al Registro Civil de Elche vean rápidamente que se cumple su palabra.

Señorías, esta diputada lleva más de dos años denunciado la saturación y el colapso del Registro Civil de la Ciudad de la Justicia de Elche que ha sufrido -como ha pasado recientemente en Orihuela- actos de muchos problemas, de la gente que desde primeras horas de la mañana tenía que acudir a pedir cita; posteriormente tuvimos que suplicar, rogar y demandar que pusieran la cita previa, y saben ustedes que la cita previa no ha terminado de resolver el problema porque el problema solo puede resolverse con la dotación de personal.

Yo quiero agradecer aquí que todos los grupos parlamentarios por supuesto firmen este compromiso, que se inste la conselleria a que de verdad tome esta solución y esta solución definitiva, pero no puedo dejar de agradecer la labor de jueces, fiscales, procuradores, sindicatos y todo el personal y la ciudadanía, las asociaciones de vecinos, no solo de Elche sino de la comarca del Baix Vinalopó.

Ustedes saben que el partido judicial de Elche es uno de los más grandes y, sin embargo, el registro civil tiene una infradotación de recursos humanos.
La llegada en el mes de enero de dos funcionarias para suplir a un funcionario que estaba de traslado y a otro que estaba en esos momentos de baja laboral creemos que no era de verdad la solución, nunca hemos creído que esa es la solución; además, se anunció que iban a llegar de manera transitoria para seis meses.

Por eso pensamos que con este compromiso que adquiere hoy aquí el Grupo Parlamentario Popular y el resto de grupos, vamos a confiar en ustedes y esperamos que de manera rápida puedan dotar nada más y nada menos de lo que en justicia debería corresponder al Registro Civil de Elche.

Señorías, estamos dando una imagen nefasta porque tardar dos años en hacer una rectificación de errores en expedientes, en libros de familia da muy mala imagen, tardar más de dieciocho meses en responder el correo que recibimos de toda España da una imagen absolutamente patética.
Por eso creemos, estamos convencidos de que la única solución -como hemos pedido de manera reiterada- es que dupliquen el personal que tiene que estar al frente del Registro Civil de Elche.

Además, señorías, yo quiero pedirles que tengan en cuenta los defectos organizativos y de estructura que tiene la Ciudad de la Justicia, que el registro civil no tiene una puerta de entrada única, que los horarios se pisan con los de la asistencia a otros servicios de allí de la Ciudad de la Justicia.

Y espero que con este compromiso que adopta hoy aquí el Grupo Popular para instar a la conselleria de gobernación podamos acabar con esto.

Otra situación que está afectando mucho son los nacimientos.
Señorías, ¿ustedes pueden creer que una mujer tenga antes, una mujer gestante, tenga en la cabeza la preocupación de ir a pedir cita al Registro Civil de Elche para inscribir a su hijo antes de llegar al paritorio?
¡Esto está pasando!
Yo, señora Marcos, lamento que a usted esto no le gusta que lo diga pero es que esto está pasando.
Y por eso yo creo que si ustedes se comprometen (veus) … pues está pasando y por eso hay que decirlo.

Pero también estamos sufriendo el éxodo de bodas; las personas que van a solicitar tardan un año para que les den una cita para casarse.
Estamos consiguiendo con esto que la gente tenga que acudir a otras poblaciones vecinas a contraer matrimonio, y esto a los ciudadanos de Elche y del partido judicial nos preocupa.

Yo, de verdad, espero que este compromiso se adquiera en firme y los ciudadanos veamos rápidamente que este compromiso se hace realidad y que el colapso… Y, si es así, yo en nombre de mi grupo me comprometo a retirar el resto de medidas que hemos presentado para que se dote al Registro Civil de Elche del personal que le corresponde.

Agradezco y les reitero el agradecimiento y espero que podamos disfrutarlo en breve.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salazar.

Pel Grup Parlamentari Popular té la paraula la senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Acuerdos, cuando las propuestas son razonables y razonadas -ustedes y sus señorías lo saben y hoy es un ejemplo- el Partido Popular responde y, desde luego, tiende la mano siempre para atender a las necesidades de los valencianos.

Me gustaría hacer una pequeña reflexión y, bueno, pues, un poco de balance, ¿no?
, de todo lo que se ha hecho en el Registro Civil de Elche y en otros registros civiles de la Comunidad Valenciana, lo digo porque solamente se ha hecho aquí alusión a las dos nuevas personas que han entrado a formar parte del Registro Civil de Elche en este pasado mes de enero, pero es cierto que en el año 2007 se procedió a incrementar las plantillas de tramitadores procesales administrativos en registros civiles diferentes de la Comunidad Valenciana, por ejemplo en Valencia, en Alicante, en Castellón, en Elche, en Torrente, en Gandía, en Villareal y en Catarroja.

En el año 2008, dentro del programa Moderniza.
Just, inició un plan concreto de actuaciones en registros civiles con la correspondiente asignación de medios personales y materiales, por ello se solicitó la creación del registro número 3 de Valencia y el número 2 de Alicante, que entraron en funcionamiento posteriormente, con una inversión a cargo de La Generalitat de 1.
792.
000 euros, y que supuso la creación de treinta y siete nuevas plazas de funcionarios -quiero decir-, los esfuerzos se están realizando ya desde hace ya algunos años, señorías.
En este mismo año, también, en el año 2008, se invirtió tanto en el refuerzo de personal ordinario como en el plan de refuerzo extraordinario de veinte funcionarios destinados a atender las solicitudes tramitadas por Internet.

También, durante el año 2009 se aprobaron refuerzos de los distintos registros civiles de la comunidad, entre ellos se concedió una prórroga desde el 1 de marzo hasta el 30 de junio de refuerzo extraordinario para el Registro Civil de Elche.

Para el año 2010 también se aprobaron tres prolongaciones de jornada para el juzgado de primera instancia número 3, el Registro Civil de Elche, a fin de apoyar la gestión diaria del mismo, señorías.
Recordar, también, que en el año 2010 se inauguró la Ciudad de la Justicia de Elche dotada con treinta millones de euros del presupuesto de la Generalitat valenciana.

En el primer semestre del año 2011 se concedieron tres prolongaciones de jornada y, más recientemente, para el primer semestre de 2014 -tal y como han reconocido sus señorías- se han concedido dos tramitadores procesales.

La plantilla del juzgado de primera instancia número 3 de Elche con funciones de registro civil es de 4 gestores procesales, 11 tramitadores procesales y 1 auxilio judicial.
Por tanto, se ha dotado al referido órgano judicial de un gestor procesal y seis tramitadores más que el resto de órganos judiciales de ese orden jurisdiccional en la ciudad de Elche para que pueda atender las tareas propias del registro civil.

Por lo tanto, señorías, los esfuerzos por parte del gobierno valenciano están ahí, los problemas por supuesto que están ahí y nunca son suficientes los esfuerzos por parte de todos pero, desde luego, hay que reconocer que este gobierno está cumpliendo y está atendiendo a las necesidades para que se puedan atender las tareas propias del registro civil.

Podríamos entrar en problemas puntuales, podríamos entrar en preocupaciones de todos nosotros.

Señorías, yo creo que es momento de seguir haciendo lo que hemos hecho, de llegar a acuerdos en propuestas razonables y razonadas, en este caso, la presentada por el grupo Compromís.

Pero, desde luego, también hay que reconocer que desde el año 2007 se está haciendo un esfuerzo importante para dotar de medios materiales y de medios personales al Registro Civil de Elche, por lo tanto, sus señorías no tienen el porqué dudar de la palabra del Consell, de la palabra del Grupo Parlamentario Popular cuando decimos que llegamos con ustedes a un acuerdo, negro sobre blanco, para que el Consell siga dotando de medios personales al Registro Civil de Elche para que puedan atender las necesidades y garantizar el servicio y, desde luego, no ocurran cosas que a ninguno de nosotros nos gustan, no porque lo diga la oposición, sino porque, desde luego, esas cosas a nosotros no nos gustan y nos dedicamos todos los días a resolverlas.

Nada más y muchas gracias.

Decirle al Grupo Parlamentario Compromís que esperamos llegar a acuerdos también en el futuro, como este.
Y, desde luego, siempre encontrarán, como he dicho al principio de mi intervención, al Grupo Parlamentario Popular tendiendo la mano y llegando a acuerdos en propuestas razonables y razonadas y que, desde luego, benefician a los valencianos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marcos.

Senyories, en conseqüència, i abans de firmar, vaig a donar lectura al text de l'acord al qual han aplegat ses senyories.

«Els grups parlamentaris davallfirmants acorden la següent proposta alternativa en base a la proposició no de llei, amb registre d'entrada 73.
351, del Grup Compromís.
»

I diria literalment el següent: «Les Corts insten la Conselleria de Governació i Justícia a dotar el Registre Civil d'Elx dels mitjans humans per a garantir el servici.
» (Rialles) No, estava tot en castellà.
He fet traducció literal.
Igual que no he dit sotafirmants, perquè jo dic davallfirmants.
.
.
He dit davallfirmants, vostés diuen sotafirmants, ¿no?
(Veus) Sotasignants.

Bé, es passa a votació.
¿Vots a favor?
Queda aprovada per unanimitat, unanimitat.

Gràcies, senyories.

¿Suspenguem o continuem?
, és la pregunta.
Suspenguem, ¿no?
És tardet ja, ¿no?
(Veus) Ja havíeu arribat a un acord, suspenguem.
(Veus) Per això, no podem continuar.

La senyora Barceló Chico:

Lo único es que sí que me gustaría que, por lo menos, el pronunciamiento que tiene que tener esta comisión sobre la petición del Grupo Socialista que tendría que comparecer ante esta comisión el comité de expertos, no tiene mucho sentido que dejemos ese punto, cuando esta tarde va venir el conseller a una comparecencia…

El senyor president:

Pues veamos la comparecencia.
.
.

La senyora Barceló Chico:

No, no, no…

El senyor president:

…veamos la comparecencia…

La senyora Barceló Chico:

Son cosas distintas.

El senyor president:

Pero pregunto yo, ¿no habíais llegado a un acuerdo?
Havíeu aplegat a un acord els representants dels distints grups.
És més, havíeu arribat a l'acord de fer fins el quint.
Hem fet fins el sext, o siga, que mos hem excedit inclús al que havíem acordat.

La senyora Barceló Chico:

Como el señor presidente ha dicho si terminábamos ya porque es la una y veinte, me ha dado la opción a que yo me pudiera…

El senyor president:

No, no, si ja ho sé que la culpa la tinc jo.
.
.
(Rialles)

La senyora Barceló Chico:

.
.
.
y yo me pronuncio y digo, si hay opción, pues sí, me hubiera gustado que hubiéramos podido debatir el punto del pronunciamiento de la comisión sobre la comparecencia de…

El senyor president:

Jo no vaig a poder ficar-me en un acord que havíeu aplegat, entre altres coses, i no és per llançar culpes a ningú, sinó que jo les assumisc totes, perquè, entre altres coses, el punt sèptim o l'octau.
.
.
, la senyora Mireia Mollà tampoc era la.
.
.
(Veus)

Aleshores, per tant, senyories, suspenguem i es reprendrà la sessió a les quatre i mitja.
(Veus) ¡Xe!
Si voleu a les quatre, a mi m'és igual.
(Veus) Però anem a vore.
.
.
(veus) és que no depén.
.
.
A mi m'és igual, però havíem dit que es reprendria la sessió a les quatre i mitja perquè aixina hem quedat amb el conseller i, per tant, el conseller vindrà a les quatre i mitja.

Es suspén la sessió, que es reprendrà a les quatre i mitja.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 21 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 36 minuts)

El senyor president:

(Inoïble) … donem en primer lloc la benvinguda a l'honorable senyor conseller Serafín Castellano.
I passem al punt 9 de l'ordre del dia.

Preguntes

El senyor president:

La primera pregunta és la número 1.
071, que la formula el diputat Rafael Rubio Martínez, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació i Justícia, sobre les mesures respecte a la festa de la nit de Cap d'any a la sala Albereda de València.

Té la paraula el senyor Rafael Rubio.

El senyor Rubio Martínez:

Sí.
Buenas tardes.

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, respecto a la pregunta planteada, sobre las medidas que piensa adoptar La Generalitat, a mí me gustaría que pudiera contestar si la citada fiesta tenía autorización expedida por la conselleria y a nombre de quién se expidió dicha autorización.

Y, en segundo lugar, también me gustaría que contestara si se ha abierto algún tipo de expediente sancionador en todo este proceso y a quién se ha abierto ese expediente.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Rubio.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, president.

Senyoria, la Conselleria de Governació i Justícia davant este tipus de celebracions sempre ha actuat de la mateixa manera, és a dir, complint estrictament allò disposat en la llei en matèria d'establiments i d'espectacles.
I això és el que concretament féu en la festa que vosté acaba de dir, la festa de Cap d'Any en l'Alameda Palace.

Què feu concretament la conselleria en relació a esta festa?
Actuà conforme a les seues competències.
En eixe sentit, la seua actuació girà entorn a la declaració responsable presentada per l'empresa que explota este local.
La declaració responsable, com sap vosté, és el mode de comunicar o de sol·licitar l'administració autonòmica la realització d'un espectacle o activitat extraordinària, quan este supose un increment de risc en les condicions del local o de l'aforament; si és en eixes condicions ha d'autoritzar la conselleria.
En cas contrari, l'organitzador sols ha de comunicar-ho, que és el cas de l'Alameda Palace, és a dir, que comunica a través d'una declaració responsable.

Se considera que no hi ha increment de risc quan no se supera l'aforament originalment autoritzat, no s'instal·len escenaris o tarimes addicionals, no s'altera la seguretat del local i, en general, no se modifiquen les condicions bàsiques generals previstes en l'article 4 la Llei d'espectacles públics, activitats recreatives i establiments públics.

En este cas, la conselleria de governació rebé la corresponent declaració responsable, ja que l'organitzador manifestà que no existia increment del risc; i el que presenta la declaració responsable, com dia, és el titular del local.

En el cas que mos ocupa, la declaració responsable no ficava de manifest la concurrència de ninguna circumstància que alterara el règim normal del procediment d'este tipus de declaracions.
I això és el que féu la conselleria, complir amb eixe tràmit.

Què feu la policia de La Generalitat en relació també a esta festa a l'Alameda Palace?
Entre els establiments visitats pel grup d'espectacles estava este local.
Concretament dir-li que eixa nit se realitzaren 96 visites d'inspecció a locals, que donaren com a resultat 23 propostes de sanció.
Com dia, s'inspeccionà, en compliment de la legalitat vigent, el local a què se referix, respecte a les condicions del local també com al públic present allí, amb la finalitat de comprovar que totes les persones assistents foren majors de setze anys.

En el cas concret de l'Alameda Palace, els funcionaris advertiren l'existència de menors en l'exterior del local, comprovant que en el servici d'admissió estaven realitzant correctament les seues funcions en impedir l'accés dels menors de setze anys, a pesar que estos disposaven de les corresponents entrades, perquè el servici d'admissió féu el correcte, perquè no podien entrar a este tipus de locals ni de festes menors de setze anys i, per tant, actuà correctament el servici d'admissió.
Una altra qüestió és que els menors tingueren les entrades per a la dita festa.

La policia procedí a realitzar la preceptiva inspecció en matèria d'espectacles, comprovà que l'activitat s'estava desenrotllant conforme a la normativa vigent.

S'ha de tindre en compte, per últim, que les reclamacions per la venda d'entrades a menors pertany a l'àmbit de les transaccions comercials privades, en este cas entre el titular del local i l'organitzador de la festa, l'empresa que organitzava la festa.
De fet, sobre els menors afectats i sols ells que, ja siga directament o a través de les organitzacions de consumidors, qui tenen la possibilitat de seguir la via judicial i aconseguir, si procedix, el seu reembossament; que és, com la seua senyoria sap, en la situació que se troba ara en estos moments.

L'article 272 del decret ja establix que podran recuperar els seus diners qui, havent adquirit l'entrada, no poguera entrar a un espectacle per defectes en la seua organització.
I ara s'haurà de pronunciar la justícia a eixe respecte.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Rubio.

El senyor Rubio Martínez:

Sí.
Gracias, señor conseller.

Mire, es que en el tema éste en esta sala no es la primera vez que ocurre este tipo de cosas, y aparte parece como una estructura organizada.
La sala Alameda firma un acuerdo con la empresa organizadora, que a su vez esta empresa organizadora firma otro acuerdo con una empresa recién constituida, mejor dicho, una sociedad que había comprado en este caso, que es la empresa que vende las entradas.
Por tanto, desde esa perspectiva, hay tres operadores en toda esta fiesta.

En última instancia, desde nuestro de vista, coincidimos con usted, es la sala Alameda Palace o la empresa Hosva, que es quien la gestiona, realmente el responsable último de todo este tema, puesto que es la empresa que presentó la declaración responsable para que se pudiese efectuar y realizar esta fiesta.

Desde nuestro punto de vista también falla la situación de la propia administración en esa función que tendría de vigilando, fundamentalmente lo que afecta al artículo 38, venta de entradas, de la Ley de espectáculos públicos, dice que queda prohibida la venta y la reventa ambulante, así como la venta encubierta de entradas, en estos supuestos, sin perjuicio del oportuno expediente sancionador, se procederá como medida cautelar a la inmediata retirada de las entradas.

Mire, usted lo conoce como yo porque el presidente de Avacu se reunió con ustedes, con la conselleria, no sé si con usted o con algún responsable de la conselleria, concretamente cuatro o cinco días después de la fiesta.
Aquí están las copias de cómo se vendían las entradas por parte de la empresa correspondiente, diciendo «imprescindible presentar el DNI a la hora de pagar o recoger la entrada y en la puerta de la venta edad media de asistencia de catorce a dieciocho años».

Por tanto, había una publicidad encubierta que era falsa, de entrada.
Pero tampoco ningún servicio de La Generalitat, de la policía autonómica que tiene estas competencias o cualquier otro servicio que tenga competencias, actuó en el sentido de evitar la venta de esas entradas o de hacer la correspondiente advertencia de que no se podría celebrar en ese lugar la correspondiente fiesta.

Yo quiero saber, porque no me lo ha respondido a eso, si le han abierto expediente a la empresa Alameda Palace, independientemente que se la hayan podido abrir a quien vendió las entradas, que ya le digo yo que la empresa ha desaparecido y no pierda el tiempo buscándolos, o a la empresa que organizaba la fiesta, que también le digo que han desaparecido y no pierda el tiempo en buscarlos porque no los van a encontrar, aunque todos sabemos quiénes son.
Pero sí a la empresa Alameda Palace que, en última instancia, es quien tiene la responsabilidad.
Que no hay que olvidar que además lo hace bajo esa perspectiva, aunque luego (inoïble per raons tècniques) .
.
.
con otras empresas, encubrir otras cuestiones sencillamente porque no podía hacerlas.
Usted sabe, como yo, que la sala Alameda Palace es una concesión municipal, del Ayuntamiento de Valencia, y que tiene prohibido, si no es con expresa autorización del propio Ayuntamiento de Valencia, la cesión del uso para cualquier tipo de evento que no sea el puramente objeto en su día de la concesión administrativa que por veinticinco años le otorgó el Ayuntamiento de Valencia.

Pero, claro, la empresa encima tiene, yo diría, la barra de salir en la prensa y decir, «oiga, nosotros -me refiero a la empresa Alameda Palace- nos sentimos estafados, nosotros no sabíamos de qué iba el tema, es verdad que vendimos algunas entradas»… No, mira, es que esta cuestión no se puede repetir.
Hay 342 afectados que, a través de la asociación Avacu, van a presentar la correspondiente reclamación, me imagino que será, o por vía civil o buscando un acuerdo extrajudicial, para que les devuelvan el dinero, porque a los chavales que les han devuelto el dinero o a las familias son una minoría.

Alguien puede pensar, con la cantidad de cosas, este señor no tiene otra cosa que traer.
Pues mire, es que son 345 chavales afectados y estafados, más lo que eso comporta, más aquellas cuestiones que no se pueden valorar en dinero, como es el hecho que para muchas personas, muchos niños o niñas, chicos o chicas, era su primera fiesta de noche de fin de año.
Y que, por tanto, en una empresa como ésta, el Alameda Palace, no es la primera vez.
Yo quiero saber si la conselleria le va a abrir expediente a la empresa.
Si le ha abierto expediente quiero saberlo, quiero que nos facilite una copia de ese expediente.
Y si no le ha abierto expediente, por qué no lo hace.
O hay distinto rasero de medir en función de quien sea el titular de una sociedad u otra.
Yo creo que no.
Y que la administración, en este caso, y usted concretamente, actuará igual en el supuesto que sea una empresa o sea otra.

Pero lo que me interesa saber en este momento es si ustedes han abierto expediente a la empresa, en este caso la titular del negocio.
Porque a las otras dos ábranle lo que quieran, no van a encontrar ningún responsable, porque desaparecen.
Es así, esto funciona así.
Pero ustedes sí que tienen la obligación de abrirle a esta empresa.

Y, segundo lugar, recordarle la función in vigilando que tiene en este caso la policía bajo sus órdenes.
Es verdad que la policía está para otras y no para dedicarse a esto.
Pero es que esto circulaba por todas las redes.
Esto estaba en todos los sitios.
Se sabía, era una cosa pública, y por eso ustedes fueron a controlar, con buen criterio, que no se permitiera el acceso a aquellos chicos-chicas que no reunían la edad determinada para poder entrar.

Por tanto, me gustaría, señor conseller, que me dijera si ha abierto expediente a Alameda Palace y, si lo ha abierto, que nos remita copia, y si no lo ha abierto, que lo abra.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Rubio.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyoria.

Mire, la llei és per a tots i, qui la infringix, se li òbriga expedient o no, correspon.
Per tant, la nostra obligació és que se complisca la llei i mosatros tenim una llei exigent i clara.

En segon lloc, que s'inspeccione, com vosté diu, i s'inspeccionà d'una manera clara i d'una manera.
.
.

Una qüestió és la declaració responsable, que és correcta, i una altra cosa és que després una altra empresa faça una venda il·legal d'entrades, que no té res a vore amb la declaració responsable.

Per tant, ací no se tracta i no anem a la demagògia de dir que si se fa o no.
Ací el mateix raser és per a tots i que es complix la llei ha de complir-se absolutament per a tots.

De fet, la policia de La Generalitat tingué coneixement de la denúncia presentada pels organitzadors de l'esdeveniment sobre possible falsificació d'entrades, que donaren com a resultat la detenció, també per part de la Jefatura Superior de Policia, de diversos individus i la seua imputació per un suposat delicte de falsificació i estafa (inintel·ligible) .
.
.
les diligències oportunes.

I, no obstant, la qüestió, com vosté ja sap, està en via judicial i la Conselleria de Governació i Justícia no pot iniciar ningun procediment sancionador al respecte mentre no recaiga resolució.

Però, no obstant, s'haurà de fer contra qui se puga fer, no contra qui complix la llei, sinó contra els que incomplisquen absolutament la llei.

I no tinga vosté ningun tipus de dubte, senyoria, que contra qui incomplisca la llei, en igualtat de condicions, com no pot ser d'altra manera, perquè la llei és per a tots, se li obriran els corresponents expedients, com no pot ser d'altra manera.

I més, este és un tema que a més Avacu, el president d'Avacu, estigué personalment en la conselleria buscant reunions, a més personalment també amb el conseller que li parla.

Per tant, jo crec que el compliment de la llei ha sigut estricte, la inspecció, com li dic, ha sigut també la correcta, i la preocupació del conseller en este cas també, com vosté sap perfectament i ho ha citat en la reunió que férem també en este cas en Avacu, que és el que la demanava.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, passem a la següent pregunta, la número 1.
127, formulada per la diputada Ana Barceló Chico, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació i Justícia, sobre la comissió de coordinació dels servicis de prevenció d'incendis.

Per a la seua formulació, té la paraula la senyora diputada.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Señor conseller, mire, han transcurrido ya dos años desde que (inoïble per raons tècniques) … la Ley 7/2011, y nos gustaría que nos dijera si se ha reunido esta comisión de coordinación, en cuántas ocasiones y cuántos asuntos se han tratado en la misma desde que se creara en febrero de 2012.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gracias, señor presidente.

Gracias, señoría.

Como su señoría perfectamente sabe, no ha tenido aún la reunión esta comisión.
A principios de 2012 se publicó en el diario oficial de la comunitat el Decreto 27/2012, que regulaba la composición y régimen de funcionamiento que creaba la conocida como «ley de bomberos».

Una vez publicado, la conselleria de gobernación procedió a adaptar las medidas necesarias para nombrar los miembros y constituir formalmente este órgano.

En el mes de abril de este mismo año, a los pocos meses, el sindicato Unión General de Trabajadores interpuso un recurso en vía contencioso-administrativa por discrepancias con los criterios utilizados en el citado decreto para determinar la representatividad de las organizaciones sindicales que forman parte de dicha comisión.

Ante esa situación estimamos que lo más prudente era esperar al funcionamiento del Tribunal Superior de Justicia de la comunidad para constituir la misma.
Dado que el tribunal aún no ha dictado sentencia sobre este asunto, hemos iniciado los trámites necesarios para su constitución, ya están los nombramientos que establece ese decreto que tienen que formar parte, y en las próximas semanas procederemos a la constitución de esa comisión.

Y también informarle a su señoría que también en el pasado mes de octubre, concretamente, creo que fue el 15 de octubre de 2013, hubo un recurso contencioso-administrativo ante el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana por parte del sindicato Comisiones Obreras, que también está representado en esa comisión de coordinación, en el que se solicitaba la constitución formal de la misma.
Por tanto, ante esas cuestiones y.
.
.
, lo que al final, después de que el TSJ aún no se haya pronunciado, decidimos el pedir todos a todos y cada uno de los componentes los representantes para poder hacer su constitución.
Pero esto se debe, como he dicho, a un recurso vía contencioso-administrativa, que en el mes de abril de aquel año interpuso la Unión General de Trabajadores.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora diputada.

La senyora Barceló Chico:

Sí, mire, señor conseller, yo creo que las excusas que usted ha expuesto aquí (inoïble per raons tècniques) .
.
.
recurso por parte de UGT (inoïble per raons tècniques) .
.
.
no obsta para que la comisión se hubiera puesto en funcionamiento.
Y más cuando esos nombramientos que usted dice ya se habían producido.
De hecho, a mí me consta que tanto los sindicatos como la patronal como los representantes también de los servicios de prevención y extinción de incendios, en su momento ya hicieron (inoïble per raons tècniques) .
.
.
.

Por tanto, mire usted, esta no puede ser la razón por la que usted no ha convocado la comisión.
Sabe perfectamente que las funciones que vienen recogidas en el artículo 18 de la ley, entre otras, se encuentra la de informar de cualquier disposición relacionada con las materias que se regulan en la ley de prevención y extinción de incendios, y no entendemos por qué no se ha reunido la comisión, ya le digo que esa excusa no es válida, no es suficiente, porque ha tenido usted tiempo.
.
.
, bueno, más que de sobra para haberla convocado, pese a que estuviera el recurso, no se paraliza nada por un recurso, y menos de este tipo, y desde febrero del 2012, hace ahora dos años, que no se haya reunido nos parece una falta de responsabilidad por su parte.

Y más todavía cuando usted, además, se ha saltado la propia comisión y ha publicado el Decreto 182/2013, de 29 de noviembre, por el que se establecen las condiciones y requisitos para la acreditación de los bomberos voluntarios y bomberos de empresa.
Una, un decreto que debía de haber sido informado por la comisión que usted no ha convocado, una comisión que, como usted sabe, entre otras tiene, entre sus funciones, informar sobre todos los proyectos de ley, reglamentos y cualquier.
.
.
, otras disposiciones relacionadas con los servicios de prevención y extinción.
Igual que ha hecho con este decreto, tampoco se ha reunido la comisión para informar sobre otras disposiciones también relacionadas con la ley de bomberos.

¿Eso qué significa?
Pues, mire, señor conseller, puede que a usted le parezca suficiente la excusa que ha expuesto, pero para nosotros significa una falta de compromiso total y absoluto por la conselleria, y más, un incumplimiento de las leyes que aprueba estas Cortes.
Una ley que se publicó en el año 2011, que estamos en el 2014 y que usted todavía no ha sido capaz de poner en marcha las comisiones, o de reglamentar en su totalidad la ley.

Esa falta de compromiso, señor conseller, también me imagino que será consciente que es una pérdida de credibilidad ante los miembros de las comisión, en la que están representados, como he dicho, sindicatos y patronal, y que nos han trasladado su malestar por que usted haya actuado unilateralmente saltándose una comisión que debía de haber informado, en su momento, del decreto que usted ha publicado.

En fin, esto son las formas, no vamos a entrar en el fondo, porque el fondo quiere decir que tampoco ustedes les están dando respuesta fuera de esta comisión, o sea, que no es que pudiéramos decir, bueno, la comisión no se reúne, pero estamos atendiendo las peticiones o los problemas que están planteando también los sindicatos.
Tampoco lo hacen.
Sí, dicen, informan, dicen que se comprometen, que resolverán los temas y, en cualquier caso, le hablo sobre la clasificación en el grupo B de los cabos, sargentos y suboficiales que deben de ocuparse por promoción interna, y el curso que se pactó en la ley para habilitar, no se ha hecho todavía, está pendiente, y, por tanto, señor conseller, creo que.
.
.
, espero, espero que ese compromiso que usted ha trasladado aquí de que la próxima semana se constituirá, mejor será, mejor.
.
.
habrá querido decir que se pondrá en marcha, esperemos que se cumpla y que todas las disposiciones y todas las resoluciones que afectan a la ley que se aprobó en estas Cortes, pasen por esa comisión y podamos tener la información.
.
.
, lo que opinan, perdón, los miembros de la misma.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Gracias, señora diputada.

Mire, excusa, ninguna.
Usted me ha hecho una pregunta y yo le he preguntado concretamente el motivo.
Que a usted le pueda parecer una excusa.
.
.
, pero seguramente si esta conselleria, este conseller, hubiera puesto en funcionamiento esa comisión pendiente de un contencioso-administrativo, ahora la pregunta no sería esa, sería ¿usted por qué consiente el que no haya una representación.
.
.
, unos criterios de representatividad como sí ha denunciado el sindicato no sé qué?
.
.
.
Por tanto, excusa, la suya, porque sabe perfectamente, porque eso lo hemos comentado aquí en diversas ocasiones, por qué de esa cuestión.

Y se lo he dicho, un sindicato decía una cosa, otro sindicato decía otra cosa y, al final, como el Tribunal Superior de Justicia aún no ha resuelto, decidimos.
Y si han dado los nombres, es porque esta conselleria le ha pedido los nombres a todos los que hay.
Y si está en disposición ya de hacerse la composición, es porque nosotros hemos hecho el trabajo de pedir esos nombres.
Por tanto, no hay ninguna excusa.

Lamento también que su señoría tenga una información parcial o sesgada de lo que decía, porque fuera de esta comisión estamos hablando con los sindicatos y estamos hablando de las cuestiones permanentes, porque aparte de esta comisión hay otras muchas comisiones, están los consorcios de bomberos, está la comisión de protección civil, hay muchas cuestiones que tienen también el mismo objeto de poder informar de cualquier decreto (inintel·ligible) .
.
.
.
Precisamente, esta ley es una de las leyes que con más rapidez se están desarrollando, porque como usted ha citado algunos de los decretos que estamos haciendo, yo le.
.
.
, el Decreto 182/2013, de 29 de noviembre, el Decreto 33/2012, de 17 de de febrero, estamos.
.
.
, podría decirle las disposiciones que estamos regulando la estructura de funcionamiento y organización de los SPEI, de las bases de selección o sistemas de acceso de los SPEI, de los sistemas de homogeneización y homologación de la uniformidad, imagen corporativa, modelo estadístico común, etcétera, etcétera, que se están hablando y se están desarrollando.
Por tanto, se está negociando, como digo, con (inoïble per raons tècniques) .
.
.

Y no hay ninguna excusa, sino todo lo contrario.
(inoïble per raons tècniques) .
.
.
Seguramente, si hubiéramos resuelto por otro lado (inoïble per raons tècniques) .
.
.
Lo hemos hecho así, pues, ha sido el criterio que hemos creído que era el más oportuno y, por tanto, a la vista luego también de otro contencioso-administrativo de otro sindicato que se hace a finales de hace.
.
.
, hace unos meses, dos o tres meses, pues, decidimos el ponerlo.
Pedimos la petición de todos los que forman parte y pasaremos a la constitución de la misma.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, passem a la pregunta número 1.
128, formulada per la diputada Ana Barceló Chico, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació i Justícia sobre els acords amb els consorcis provincials de bombers.

Per a la seua formulació, té la paraula la senyora diputada.

La senyora Barceló Chico:

Sí, señor conseller.

No es la primera vez que hemos.
.
.
en distintos debates, ya fueran de presupuestos o ya fueran por preguntas directas que le hemos formulado en esta comisión, le hemos preguntado siempre por el tema de la financiación de los tres consorcios provinciales de Valencia, Castellón y Alicante, (inoïble per raons tècniques) .
.
.
, y nos gustaría (inoïble per raons tècniques) .
.
.
al parecer han alcanzado un acuerdo con los tres consorcios, que se contempla en las modificaciones estatutarias, que nos explicara, por favor, cuáles son esos acuerdos que ha alcanzado.

El senyor president:

Gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Gracias, señora diputada.

Como usted muy bien ha referido en la formulación de la pregunta, sabe que estábamos negociando, prueba de lo que decía anteriormente, con los consorcios también de.
.
.
, los tres consorcios provinciales de Alicante, Castellón y Valencia, respecto a que el presupuesto o los gastos corrientes de estos organismos.
Le digo que lo que se ha acordado es modificar los estatutos de los tres consorcios provinciales de bomberos de Alicante, Castellón y Valencia en lo que respecta a la aportación económica de La Generalitat a los mismos.
De este modo, la referencia que se hacía al 30% del presupuesto de los gastos corrientes de estos organismos pasa a concretarse en una cantidad fija y determinada que se actualizará cada año en función del índice de precios al consumo, y eso es el acuerdo al que se ha llegado.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.
(Inoïble) .
.
.

La senyora Barceló Chico:

(Inintel·ligible) .
.
.
, entonces, si no.
.
.

El senyor president:

Senyora.
.
.
Un moment.
Senyora Barceló, (inoïble) .
.
.

La senyora Barceló Chico:

Si no he entendido mal, entonces, señor conseller, no se trata de que en la conselleria de gobernación mantenga un porcentaje en todos los consorcios provinciales, sino que simplemente fija una cantidad y esa cantidad representará el porcentaje que represente dentro (inoïble per raons tècniques) .
.
.
del presupuesto.
Lo he querido entender así.
Es decir, que es una cantidad fija que, como usted ha dicho, se actualizará en función del IPC, pero que no tiene nada que ver y, por tanto, estatutariamente, no se.
.
.
, me imagino que se reflejará en un porcentaje.
Si no se refleja en un porcentaje, no sé cómo van a poder.
.
.
, si dice que son.
.
.
, no sé cuánto dinero va a aportar en estos momentos a cada uno de los tres consorcios, no tengo la cifra, pero, en cualquier caso, no se traduce entonces en porcentajes.
Es lo que querido entender y quería que me lo explicara.

En segundo lugar, decirle que.
.
.
, mostrarle la preocupación por parte de los ayuntamientos, que así nos han trasladado su preocupación, de que esta bajada de la participación por parte de la conselleria en los gastos generales redunde en perjuicio de los servicios que se presten o redunde también en la aportación que en su momento puedan hacer los ayuntamientos.

Lo que no me queda muy claro es que, si realmente con las aportaciones que usted va a hacer ahora, que la conselleria va a hacer ahora, si usted me va a decir que no va a repercutir en los servicios y no va a repercutir absolutamente nada, por qué se ha tardado tanto en tomar la decisión de bajar el importe de participación de la conselleria, qué cambios se han producido ahora mismo para que la conselleria pueda permitirse el no hacer la aportación del 30% como venía establecido en el estatuto.
Esa es otra duda que le planteo, señor conseller, que me gustaría que me explicara, cuál es el cambio, si las cosas van a continuar igual, si el servicio se va prestando igual, si los ayuntamientos van a seguir aportando el 20% y, por tanto, no se va a incrementar el importe que tiene que aportar cada uno.

Si el único perjuicio, en definitiva, va a ser para la diputación, que es el que va a tener que aportar un poco más para cubrir los gastos que ustedes dejan de aportar, pues, la verdad es que no.
.
.
, no.
.
.
, no llego a entender muy bien qué es lo que se cae del sistema, o que simplemente la diputación tiene dinero suficiente como para cubrir lo que La Generalitat deja de aportar.
No lo sé, me gustaría que lo explicara.

Porque otra de las dudas que tienen los ayuntamientos es si eso también va a redundar, la aportación que hagan las diputaciones en que se tengan que detraer de otras partidas presupuestarias, que, en definitiva, van destinadas a los municipios vía subvenciones en cualquiera de las partidas que se habilitan para ello y, por tanto, en definitiva, sean.
.
.
, salgan perjudicados de una manera u otra, o bien porque tienen que aportar más, que parece ser que no va a ser el caso, más que nada por los gestos que hace el vicepresidente de la mesa de la comisión, que está (inintel·ligible) .
.
.
, o bien porque no van a aportar más, o bien será porque van a detraerlo de otras partidas que van destinadas a los municipios.

Me gustaría que me aclarara esas cuestiones, señor conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, president.

Señora Barceló, lo ha entendido usted perfectamente, (inoïble per raons tècniques) .
.
.
, es decir, el porcentaje que estaba previsto en los anteriores estatutos de los tres consorcios, se pasa a una cantidad fija y se añadirá el IPC cada año.
Por tanto, ese es el modelo que se ha hecho y el modelo que se ha aprobado ya en las asambleas de los tres consorcios, que ya ha sido sometido a información pública y que, por tanto, llevaremos al Consell también nosotros para ratificar los mismo que los tres consorcios provinciales han llevado a cabo.

Dicho esto, no hay ninguna baja.
.
.
, no hay ninguna baja, porque la cantidad de la que se parte es la misma cantidad que se venía presupuestando este año o el año pasado o hace dos años, y, aparte, esa cantidad se verá siempre incrementada con el IPC.
Por tanto, no hay ninguna baja de la aportación de La Generalitat, sino que hay una garantía de aumentar esa aportación a través del IPC todos los años, que es a lo que se ha llegado, y, entre otras cosas, para llegar a una homogeneización de criterios también, que es lo que la propia ley de bomberos establece, apunta y es el espíritu de la propia ley.

Por tanto, el sistema es muy claro, lo han aprobado las tres asambleas, una modificación del presupuesto que establece una cantidad fija que parte de esos 22 millones, que es la misma que se está dando, que se sube el IPC todos los años, con lo cual hay una garantía siempre de subir el IPC, se homogeneizan esos criterios y, por tanto, no hay ninguna baja.
En todo caso, hay una garantía de que siempre se va a aumentar el presupuesto año tras año.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar els canvis en els protocols d'actuació davant dels incendis forestals sorgits de l'informe del Comité d'Experts per a l'anàlisi dels grans incendis forestals ocorreguts en l'any 2012 a la nostra comunitat, creat per Resolució del conseller de 28 de setembre de 2012, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 73.
240), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista per a explicar quines mesures adoptarà la conselleria en matèria de prevenció d'incendis, després de la presentació de l'informe del Comité d'Experts sobre grans incendis forestals de 2012 (RE número 74.
030)

El senyor president:

Finalitzades les preguntes, passem al següent punt de l'ordre del dia: compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar els canvis en els protocols d'actuació davant els incendis forestals sorgits de l'informe del comité d'experts per a l'anàlisi dels grans incendis forestals ocorreguts en l'any 2012 a la nostra comunitat, creat per resolució del conseller, de 28 de setembre de 2012.
Compareixença que sol·licita el Grup Parlamentari Compromís i que s'ha acumulat a la compareixença del conseller per a explicar quines mesures adoptarà la conselleria en matèria de prevenció d'incendis, després de la presentació de l'informe del comité d'experts sobre els grans incendis forestals de 2012.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Comparec, com molt bé ha dit el president, a petició del Grup Parlamentari Compromís i també en l'acumulació de la compareixença demanada pel Grup Parlamentari Socialista, per a explicar les mesures adoptades, per part de la conselleria, en matèria de prevenció d'incendis, després que el comité d'experts presentara el seu informe sobre els grans incendis forestals de 2012.

Com saben, immediatament després dels greus incendis forestals ocorreguts en l'estiu de 2012, en la compareixença davant el ple de Les Corts per a donar-ne compte, en el mes de juliol del mateix any me comprometí a ficar en marxa un comité d'experts, a l'objecte que des de l'àmbit acadèmic, professional i científic, se realitzara una anàlisi exhaustiva, objectiva i rigorosa de tot l'ocorregut i que les conclusions pogueren servir per a establir noves propostes de millora de la prevenció i extinció dels incendis forestals.

Este comité, de caràcter tècnic -com ja s'ha explicat en esta mateixa comissió-, està compost per representants de les administracions públiques, de les universitats, de col·legis professionals, de centres d'investigació i col·lectius de professionals de l'extinció d'incendis forestals de la Comunitat Valenciana.
I emeté un informe de conclusions o document final, en el mes de juny del passat any 2013; un document que, com recordaran, fou presentat als grups parlamentaris el dia 1 d'octubre.

Vull deixar patent el meu agraïment especial a tots els membres del comité pel treball seriós i rigorós realitzat, i per haver dut a cap amb rigor la proposta que se'ls encomanà.

Respectem i valorem enormement el treball que ha donat com a fruit el document final, en nombroses conclusions i recomanacions.
Un instrument de gran valor per a millorar la lluita contra els incendis forestals.

Hem pres bona nota.
I la conselleria ha analitzat amb detall totes i cada una de les recomanacions.
Els puc avançar que algunes d'elles ja s'estan duguent a cap, altres s'estan ficant en marxa i altres estan en fase d'estudi.

Volguera destacar algunes de les principals conclusions i qüestions claus contingudes en l'informe:

La primera era referent a la climatologia de l'estiu de l'any 2012.
Els experts conclogueren que els factors meteorològics més importants havien sigut les altes temperatures i l'elevat dèficit hídric, com a element diferencial.
En conseqüència, l'estat del combustible havia sigut un aspecte clau.
A més, se destacaven els factors topogràfics com a determinants.

Volguera recordar que l'estiu climatològic de 2012, de juny a agost, s'ha caracteritzat en la comunitat per ser extremadament càlid, el segon estiu més càlid des de l'any 1950.
Tot açò unit a un any hidrològic, des de l'1 d'octubre de 2011 fins el 30 de setembre de 2012, que fou el més sec dels últims dotze anys i l'onzé més sec des de 1950.

L'informe conclou també que tots els incendis tingueren alguna de les seus fases dins de la catalogació d'incendis fora de capacitat d'extinció, el que significa que els efectius hagueren de dedicar el seu esforç a la realització de maniobres defensives per l'enorme virulència del foc, especialment els de major superfície.

Altre fet a destacar en l'episodi de grans incendis ha sigut la simultaneïtat d'incendis ocorreguts, no sols dels que han abastat grans superfícies, com l'incendi de Cortes o el d'Andilla, sinó també la multitud de xicotets incendis a què els equips d'extinció i prevenció hagueren de fer front durant l'extinció d'altres, sent especialment significativa la quantitat d'incendis ocorreguts durant l'incendi de Chulilla, durant els dies 24 i 25 de setembre de 2012.
El 112 Comunitat Valenciana gestionà 189 incidents relacionats amb incendis forestals, rurals o de vegetació simultanis i, a més, se produïren altres 19 incendis forestals simultanis, solament en eixos dos dies de l'incendi de Chulilla.

En relació als incendis de Cortes de Pallàs i Andilla, des del dia 28 de juny al dia 6 de juliol, se gestionaren, per part del 112, un total de 390 incidents relacionats en incendis forestals.
Per això, se destaca, per tant, les especials condicions meteorològiques, la quantitat d'efectius mobilitzats i la complexitat tècnica i logística.

Quant a les causes, se destaca que la regulació de l'ús del foc en cremes agrícoles, a través de les resolució de la Direcció General de Prevenció, Extinció d'Incendis i Emergències, ha demostrat la seua eficàcia, reduint el número d'incendis i la simultaneïtat.

Així mateix, se destaca la importància del pla de vigilància preventiva del grup operatiu d'investigació d'incendis forestals, del sistema integrat de gestió d'incendis forestal, ferramentes que incidixen en la prevenció de la iniciació i resulten positives i efectives per al coneixement de la causalitat i minimització del número d'incendis, sobretot per negligències.
Cal recordar que un 35% dels incendis han sigut originats per negligències, en l'última dècada.

Igualment, s'aprecia en els grans incendis de 2012 una repetició en la incidència d'incendis per activitats de risc poc habituals, com en un patró clar: un desconeixement del medi forestal en no-assumpció del risc.

En este punt volguera destacar, per la importància que té per a la lluita contra els incendis forestals, el recentment aprovat Decret 22/2014, de 24 de gener, del Consell, pel qual se regula el procediment per a la repercussió dels costos de mobilització de recursos de servicis essencials d'intervenció, dependents de la conselleria en competències en matèria de protecció civil i gestió d'emergències de la Comunitat Valenciana.

I seguint amb les principals conclusions, una de les qüestions més repetides en tots els incendis estudiats és la quantitat de zones d'interfície urbanoforestal existents en estos incendis, amb el risc poblacional que suposa, en relació amb l'amenaça del foc a la vida i als béns, una cosa que, a més, condiciona de manera decisiva les estratègies d'extinció que degueren centrar-se en la defensa d'estos.

Estem davant una problemàtica sobre la qual s'extrauen conclusions i recomanacions en tots els grups de treball i sobre la qual venim treballant intensament, com després comentaré.

Altre aspecte destacat és la influència negativa de l'abandonament extensiu de cultius i la seua posterior recolonització per vegetació forestal, l'absència d'aprofitament forestal i l'increment del sòl forestal.
En els termes municipals a què afectaren estos incendis, s'ha estimat un abandonament de quasi 150.
000 hectàrees de cultiu.

Així mateixa, se destaquen els processos d'urbanització ocorreguts des de mitjan del segle passat, que han condicionat el paisatge de la comunitat en les zones afectades per estos incendis.
Aixina, en els perímetres dels incendis com el de Cortes i el de Chulilla existixen 33 hectàrees de superfície urbanitzada.
Per tant, els processos urbanitzadors, encara que siguen d'escassa repercussió quantitativa, també condicionen l'estratègia d'extinció.

S'assenyala també, respecte a la problemàtica de llits i de riberes, que, encara que estos.
.
.
S'assenyala que, encara que estos són d'escassa extensió, poden funcionar com a vectors de la propagació del foc i connecten masses forestals entre si i guien els incendis cap a zones urbanitzades industrials o nuclis de població o terreny forestal.

Per altre costat, l'informe destaca l'esforç dut a cap per La Generalitat, especialment a través del desenrotllament de la planificació, tant de prevenció com d'extinció.

I, finalment, l'informe destaca la importància de les àrees tallafocs, arreplegades en els instruments de planificació, aixina com els punts d'aigua.
En l'informe s'aposta per les àrees tallafocs, encara que l'elevat cost que suposa esta inversió se recomana prioritzar determinades zones.

Senyories, passe a continuació, entrant en l'objecte de les sol·licituds de compareixença, a referir-me a les principals actuacions que la conselleria està duent a cap, en relació amb les recomanacions en l'àmbit de cada subgrup de treball, continguts en el document final del comité d'experts.

Com saben, al constituir-se el comité, se crearen quatre subgrups de treball: el del medi físic i comportament, el d'ordenació i gestió del territori, el de recursos humans i materials i el de causes i normativa.

Cal assenyalar que n'hi han un total de 72 recomanacions.
Per grups de treball: respecte al medi físic, 4; respecte al subgrup de causes i legislació, 8; respecte al d'ordenació i gestió del territori, 39; i respecte als mitjans materials i humans, 21; i generals, 1.

Cal ressaltar que ni les conclusions ni les recomanacions a què ha aplegat este comité són, en la seua totalitat, de l'àmbit competencial de la Conselleria de Governació i Justícia.
No obstant, sobre la major part d'elles ja s'ha actuat, s'està actuant o s'està en fase d'estudi.

En qualsevol cas, cal assenyalar que la major part d'estes requerixen uns terminis que no són immediats, sinó que requerixen de temps i actuacions que no recauen en una única administració, per exemple: fons europeus, planificació municipal, etcètera.

Concretament, s'ha actuat o s'està actuant sobre un total de 42 recomanacions.
S'encontren en valoració i estudi 15 recomanacions.
La resta de recomanacions, que en són 16, o bé no s'encontren dins de les competències de la Conselleria de Governació i Justícia o bé se tracta de qüestions de difícil concreció en actuacions concretes de prevenció i extinció d'incendis.

Senyories, des de la Conselleria de Governació i Justícia mos posàrem a treballar en el mateix moment en què s'aprovà l'informe, establint unes prioritats de treball, tant des del punt de vista de la prevenció com de l'extinció, per a seguir millorant en base a les recomanacions realitzades en el comité i segons els grups a què abans he fet menció.

Per tant, començaré per les recomanacions del grup de medi físic i comportament.
En primer lloc, cal dir que se centraren especialment en este subgrup en la caracterització climatològica de l'estiu de 2012, la topografia, les pendents, l'orientació, l'anàlisi del relleu, els models de combustible, els factor meteorològics individuals i l'evolució de cada incendi.
Fou tota la temàtica tractada en este subgrup.

Començaré per les recomanacions de l'àmbit d'este grup:

El comité conclou que els factors topogràfics han sigut determinants en el desenrotllament i l'evolució dels incendis estudiats.
I, aixina, destaca la importància del disseny o estudi i pràctica de tècniques i models integrats de prevenció i extinció en escenaris topogràficament complexes i concrets.
I també se recomana impulsar el coneixement de les pautes de propagació dels grans incendis, en base a incendis històrics i les experiències d'altres territoris.

En este sentit, estos aspectes ja se contemplen en el disseny dels nous cursos de seguretat en incendis, previst en la pròxima programació de l'Ivaspe.
I ja s'ha implantat una fitxa descriptiva de tots els incendis superiors a cent hectàrees i aquells altres de major complexitat o rellevància, sent la metodologia emprada en el comité d'experts.
Per això, esta és una qüestió que ja estem duent endavant.

Açò permetrà disposar d'una documentació bàsica per a posteriors accions formatives, a més de permetre la seua difusió de manera immediata a totes les agències implicades, millorant, per tant, el coneixement del comportament dels grans incendis forestals.

El comité també recomana impulsar totes aquelles accions formatives i de divulgació destinades a conscienciar a la població en general, i de manera especial a la resident en l'entorn forestal, que viu en un territori en un risc alt de grans incendis forestals.

A part de les accions divulgatives ja ficades en marxa en anys anteriors, com l'edició del manual de bones pràctiques de prevenció d'incendis, el Twitter de 112 Comunitat Valenciana, campanyes publicitàries o la difusió a través de la web, tant de la Conselleria de Governació i Justícia com del 112, la unitat Eprif, dependent del Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient i baix la direcció tècnica del servici de prevenció i extinció, té entre els seus objectius principals d'actuació en la interfície urbanoforestal.

Sense dubte, coincidim tant en la conclusió com en la recomanació, tal com hem dit en reiterades ocasions, en relació en la importància que la població que residisca en zones confrontants en masses forestals siga conscients del risc d'incendis i adopte les mesures preventives corresponents, tant per a evitar que se produïsquen incendis com l'autoprotecció davant d'estos.

Respecte a les recomanacions del grup de causes i normatives, per la seua part, este grup ha analitzat el coneixement de les causes dels incendis, la causalitat en la Comunitat Valenciana, l'anàlisi de les mesures de prevenció per a cada causa, l'anàlisi legislatiu de la Comunitat Valenciana i la revisió comparativa de la legislació d'altres comunitats autònomes -era el contingut d'este grup.

En primer lloc, se recomana desenrotllar i potenciar totes les accions de prevenció i autoprotecció en la interfície urbanoforestal, sent bàsica la seua inclusió dins dels futurs programes de finançament europeu.

Com ja he assenyalat i poden comprovar, la interfície urbanoforestal és un dels temes que més se repetix al llarg de l'informe.
En este sentit, estem desenrotllant una guia que facilite l'elaboració de plans d'autoprotecció d'urbanitzacions confrontants en superfície forestals, als quals ja obliga el pla especial enfront d'incendis forestals, complint també esta recomanació del comité d'experts.

A més, des de la conselleria s'ha proposat, per al seu finançament dins del fons Feder per al pròxim període, un apartat específic per al finançament d'estes accions.

L'informe fa diverses recomanacions orientades a potenciar tots els aspectes de comunicació i conscienciació de la població local, el tractament dels incendis forestals en els mitjans de comunicació, l'ús de les xarxes socials, aixina com la formació en prevenció d'incendis.
Recomanacions totes elles orientades, com és obvi, a tractar de reduir el nombre d'incendis forestals ocasionats per negligències.

En este sentit, com ja he explicat en l'apartat anterior, des de la conselleria se realitzen nombroses activitats formatives i divulgatives.
I, a més, s'està finalitzant una unitat didàctica per a professors i alumnes de primària, que se presentarà en breu i serà un instrument de gran utilitat per a implicar alumnes i professors en la prevenció d'incendis i que ja tenim programada, junt a la conselleria d'educació.

L'última de les recomanacions del grup de llits dels rius i normativa és que se considera convenient una simplificació i actualització legislativa en prevenció i en extinció.

Com les seues senyories saben, des del conjunt de La Generalitat s'està realitzant un important esforç per a la simplificació normativa.
En el cas de la prevenció i extinció d'incendis forestals, com punt de partida s'està revisant tota la normativa vigent a nivell nacional, no sols amb l'objectiu de simplificar sinó també de millorar-la en la mesura que siga possible.

Respecte a les recomanacions del grup d'ordenació i gestió del territori, este grup s'ocupà d'allò relatiu a canvi d'usos del territori, a la superfície repoblada, a la superfície urbanitzada, a altres superfícies, a la recurrència d'incendis, als espais protegits, a la gestió forestal, a la planificació i infraestructures de prevenció i la interfície urbana, eren els continguts d'este grup.

Les recomanacions formulades per este grup estan també relacionades, fonamentalment, amb l'abandonament de cultius, en els plans de reforestació i els processos d'urbanització que han propiciat l'increment de la superfície forestal, a més d'un increment de la superfície de la interfície urbanoforestal, això unit a una gestió forestal dificultada per la falta de rendibilitat i a la influència dels llits i riberes en els incendis forestals.

Per això, les primeres recomanacions estan dirigides a la necessitat de potenciar activitats agropecuàries en zones més vulnerables als incendis, que la prevenció d'incendis transcendisca l'àmbit forestal i integre també espais agrícoles i urbans i a desenrotllar directrius de planificació i gestió forestal, així com que en tots els instruments de planificació i gestió que se desenrotllen en l'àmbit forestal s'ha d'integrar la prevenció d'incendis.

En este sentit, també recomanen potenciar sinergies en aprofitaments com la biomassa i buscar altres formes de gestió del combustible com les cremes o la recuperació de terrenys agrícoles abandonats.

Respecte a estes recomanacions, cal assenyalar que la conselleria d'infraestructures aprovà fa uns mesos el Pla d'acció territorial forestal de la Comunitat Valenciana, el conegut com a «Patfor», que ja s'encontra en desenrotllament i en el qual s'aborden les mencionades recomanacions.
El comité destaca la importància de la planificació en prevenció i extinció d'incendis i fa especial referència a eixa planificació en l'àmbit municipal.

En este sentit, cal destacar que pel que fa als plans de prevenció de demarcació ja se n'han aprovat tres, que altres tres estaran aprovats durant este primer trimestre i quatre s'encontren en fase d'informació pública.

Aixina mateixa, la conselleria oferix als municipis col·laboració i assessorament en la redacció dels plans locals de prevenció per a la qual cosa hem elaborat una guia metodològica per a facilitar eixa redacció conforme establia el comité d'experts.

Pel que fa als plans d'actuació municipal enfront dels incendis, cal recordar que des de la conselleria es fa especial insistència en la importància de la redacció i aprovació d'estos per part dels municipis; de fet, des de l'any 2008 és la mateixa conselleria la que redacta els plans territorials municipals als municipis de més de cinc mil habitants que tenen menys recursos i que ja ha elaborat 161 plans territorials municipals.

Quant a infraestructures de prevenció, l'informe efectua recomanacions pel que respecta a les àrees tallafocs i els punts d'aigua.
En este sentit, pel que fa a àrees tallafocs, s'assenyala que estes han de potenciar l'operativitat dels mitjans d'extinció permetent de forma ràpida, mitjançant cremes o altres tècniques, per a limitar l'obertura dels flancs de l'incendi i es recomana que, donat l'elevat cost d'execució i manteniment d'estes, es realitze una priorització de les zones incloent-hi criteris de valor ambiental, recurrència d'incendis i oportunitats per a l'extinció.
En estes recomanacions cal assenyalar que totes les actuacions en àrees tallafocs s'estan realitzant amb estos criteris actualment, potenciant l'operativitat d'estes i, a més, els nous projectes de silvicultura preventiva se realitzaran basant-se en punts crítics, aixina com en l'estudi dels grans incendis ocorreguts i les seues pautes de propagació, tal i com recomana el comité.

En relació a les bases, per una part se recomana establir el sistema d'actualització de la informació i estat dels punts d'aigua, per a la qual cosa ja s'han introduït una sèrie de millores com la integració de les brigades d'emergència en la revisió dels punts -que és una de les qüestions que també establia el comité d'experts- assignant a les brigades punts d'aigua específics a cada una d'elles i dotant-les de fitxes per a la presa de les dades oportunes; s'ha establert un cicle de revisió de tots els depòsits i se remet informació de caràcter mensual; igualment, s'ha incorporat a la cartografia la localització de bases proporcionada en l'Institut Cartogràfic Valencià.

També relacionades amb els punts d'aigua es realitzen recomanacions en relació al manteniment dels depòsits existents, aixina com l'ampliació de la xarxa.
En este sentit, cal assenyalar que en estos moments estan en marxa projectes de manteniment de depòsits en les tres províncies per un import de més de 264.
000 euros, i a través dels plans de demarcació s'estan determinant nous punts d'aigua per a ampliar els 690 actuals punts d'aigua.

Per a finalitzar amb les recomanacions relatives a ordenació i gestió del territori se realitzen recomanacions relacionades amb la gestió de llits i riberes per a controlar els canyars, la necessitat que en els fons europeus s'incloguen de forma prioritària actuacions relatives a gestió forestal ficant l'accent en la prevenció d'incendis i la potenciació d'actuacions de silvicultura preventiva perimetral en zones d'interfície urbanoforestal.
Sobre estes qüestions cal ressaltar que s'està treballant amb la Confederació Hidrogràfica del Xúquer per a abordar la problemàtica dels canyars; a més, s'ha creat un grup de treball sobre esta qüestió en el Parc Natural del Túria i s'està col·laborant amb primeres actuacions en Bellús.

En relació als fons europeus, s'han proposat actuacions en prevenció d'incendis tant en el programa Feader con el Feder; de fet, este any s'estan realitzant ja accions en prevenció a través dels fons de Feader.

Quant a la interfície urbanoforestal -com ja s'ha explicat-, s'està elaborant una guia per a l'elaboració de plans d'autoprotecció i, a més, pel que respecta a actuacions de silvicultura preventiva perimetral s'estan realitzant ja treballs en zones prioritàries per part de les brigades d'emergència i que jo estes últimes setmanes he pogut comprovar i visitar alguns dels treballs que les brigades estan realitzant en este tipus de zones.

Respecte al grup de recursos humans i materials, les conclusions són les següents:

Se realitzen una sèrie de recomanacions orientades a millorar l'actuació en escenaris de grans incendis.
Aixina doncs, tal i com ha ocorregut en altres grups de treball, entre les principals recomanacions figura la necessitat d'elaborar una legislació que obligue els entorns habitats a mantindre unes condicions mínimes de seguretat que permeten el confinament de la població en zones lliures de risc.
En este sentit, dir que en el Pla especial d'incendis d'este any ja consta eixa obligació del que han de ser el plans d'autoprotecció en este tipus de zones.

I, en eixe sentit, també, cal assenyalar que, a part del pla especial enfront dels incendis forestals, com també en el Patfor, s'incidix -com dia- en eixa obligació al que cal afegir, també, eixa guia metodològica que va en eixa mateixa línia.

Altres apartats en els que s'insistix especialment és en la gestió dels mitjans aeris i de les bases, sobretot tenint en compte la gran quantitat de mitjans aeris que participaren en l'extinció d'incendis, recomanacions totes elles que la conselleria no sols està tenint en compte sinó està estudiant també, i, a més, s'han iniciat algunes millores com, per exemple, el disseny d'un sistema de gestió intel·ligent de mitjans aeris -que ja tenim els primers prototips del programa- o la formació d'un equip humà més especialitzat per al control de les bases aèries.
Igualment, per a reforçar la coordinació aèria, conforme també demanava el comité d'experts, ja s'ha contractat un helicòpter més de coordinació complint amb eixes recomanacions del comité.

Altres qüestions, com la possibilitat de crear helisuperfícies eventuals o un estudi amb profunditat de l'operatiu aeri actual de La Generalitat, s'estan valorant tenint en compte les possibilitats que permet la legislació vigent en matèria aeronàutica.
Cal tindre en compte que l'agència estatal que porta el tema de l'aviació civil és la que ha de donar els requisits i ha de donar les autoritzacions preceptives per a poder fer este tipus d'helisuperfícies.

Entre les recomanacions també se fa referència a abundar en la formació i en l'entrenament de les diferents escales d'intervenció en matèria d'incendis forestals, seguretat i treballs en la interfície urbanoforestal.
En esta línia, cal destacar la important oferta formativa dirigida al personal d'emergències que l'Ivaspe, en el seu pla de formació 2013-2014, contempla trenta-cinc cursos distribuïts en huitanta edicions per al voltant de mil huit-cents alumnes d'este personal.
Entre les novetats, cal dir -fent també compliment a este tipus de recomanacions- el curs avançat en seguretat d'incendis forestals i, també, fent un curs bàsic d'incendis forestals dirigits a bombers i no sols a brigades d'emergències com estava actualment.

En relació amb la gestió de la informació, el comité recomana l'ús d'un únic sistema de comandament i control que permeta la visualització georeferencial dels recursos intervinents en temps real i que, a més, integren les comunicacions de manera que queden gravades per a posteriors anàlisis.
El compliment d'esta recomanació és possible doncs disposem del sistema de gestió integral d'emergències CoordCom G5 i de la xarxa Comdes, a més de tota la inversió en noves tecnologies realitzada en els últims anys disponibles en els vehicles de post de comandament avançat de La Generalitat, una tecnologia que permet la més avançada prestació com la connexió satèl·lit punt a punt; la recepció d'imatges de vídeo en temps real transmeses des d'una aeronau; la cambra motoritzada en infrarojos; el software de cartografia i gestió de recursos; el software de gestió de perimetracions, i el sistema de vídeo conferència o software de gestió meteorològica que, en estos moments, està tota en funcionament.

Quant a les brigades de la Diputació de València sobre les que es recomana la revisió del Pla especial d'incendis forestal per a assignar les tasques d'extinció, cal indicar que esta modificació del pla ja es realitzà en l'última comissió de protecció civil de la comunitat, tal com es demanava pel comité d'experts i tal, també, com es demanava pel Consorci Provincial de Bombers de València.

Per últim, assenyalar altres recomanacions relacionades amb la logística i amb la gestió de recursos, com poden ser els relleus de les brigades, minimitzar temps de trasllat, o l'avituallament, o problemàtiques -al nostre entendre- ocasionades per la quantitat de recursos empleats en l'extinció d'estos incendis i que, sens dubte, anem a abordar per a millorar estes qüestions també logístiques; de fet, s'està estudiant i valorant la possibilitat d'introduir dispositius mòbils en recolzament a la planificació.

Per tant, senyories, la lluita contra els incendis forestals ha sigut, és i va a continuar sent una absoluta prioritat per al Consell -com demostra esta compareixença-, he exposat les línies de treball i actuacions de la conselleria que està treballant intensament per a donar compliment i seguiment a les recomanacions de l'informe del comité d'experts, un informe que per a mi no és un punt d'arribada sinó un punt de partida i d'impuls, de nou impuls a la política dels incendis forestals.

No volguera acabar la intervenció sense dirigir el meu record, una vegada més, i rendir un sentit homenatge, una vegada més, a les tres persones, els tres professionals que pergueren la vida en els incendis de l'estiu del 2012, al pilot José Agustín Nieva González; a l'agent mediambiental, Ernesto Aparicio Esteve; i al brigadista Emilio Albargues Bataller.
A tots ells el reconeixement per la seua impagable labor.

Finalment, els expresse, una vegada més, el meu compromís de diàleg i enteniment amb els grups parlamentaris en un àmbit de gestió vital per als interessos dels valencians i en el qual anem a redoblar els esforços que estem realitzant.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Ara, en representació d'un dels dos grups que plantejava la petició de compareixença, en el cas del Grup Parlamentari Compromís té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Buenas tardes, señor conseller.

Bien, bueno, empezar sumándome al homenaje que acaba de rendir a los tres fallecidos del año 2012 y, bueno, al respecto saldrá durante la comparecencia de hoy estas personas porque, bueno, se supone que también este comité debió estudiar qué pasó en aquellos momentos y quizás sacar alguna conclusión para intentar evitar que esto se pudiera volver a repetir.

Bien, usted ha estado explicando un poco lo que era el informe que nos dieron en su momento, no ha sido exhaustivo en la lectura, lógicamente, no era cuestión de volver a contarnos lo que ya nos contaron en su momento; sí que ha hecho referencia a una serie de recomendaciones que estaban en vías de implementación, ahí tampoco ha sido exhaustivo, ¿eh?
, y sí que es verdad que alguna de las recomendaciones que, bueno, parecían importantes de este comité pues no han sido mencionadas por usted.
Por tanto, de alguna forma entiendo que están desestimadas o tienen una prioridad secundaria para ustedes, ¿no?

Yo quería recordarle que en su última comparecencia, después del verano pasado, yo creo que la única conclusión que pudo sacarse era que habían bajado considerablemente el número de incendios provocados por negligencias y, bueno, mi interpretación, y yo creo que coincidíamos todos, era que este descenso en el número de negligencias era el resultado de un aumento en la concienciación ciudadana respecto a la problemática de los incendios y, obviamente, esto no era consecuencia de las campañas de difusión de la propia administración, sino de las desgracias del año 2012.

Lo digo porque, bueno, usted ha hablado…, sí, se hacen campañas y tal, pero no sé dónde está la diferencia, y me gustaría que fuera tomando nota de las preguntas que, bueno, que nos quedan en el aire, que sería interesante que usted respondiera.
En qué han cambiado las campañas de concienciación ciudadana de antes de 2012 a después de 2012, un poco en la línea de las recomendaciones que hacía este comité que usted creó.

Porque hablaba a todos los niveles: conocimiento de las pautas de propagación de los grandes incendios, formación…, la totalidad de las agencias y personal implicado en la extinción y prevención de incendios.

Bien, usted siempre habla de diez mil u once mil personas volcadas en la lucha contra el fuego todos los veranos.
Nunca conseguimos saber el desglose de esas personas a qué obedece.
Suponemos que más de la mitad, y yo creo que muchos más, son voluntarios.
Y luego pues contará pues con todas las policías locales, todas las agrupaciones de protección civil, aparte de todos los medios dedicados exclusivamente a prevención y a extinción de incendios.

Entonces, ya que la recomendación de los expertos era ahondar en la formación de todos los colectivos implicados en prevención y extinción, me gustaría que nos relatara en qué medida se está aumentando la formación de estos colectivos.
Eso es para mí fundamental.

Un segundo aspecto, también muy importante respecto a lo que es la concienciación, hacía referencia el informe sobre todo a la población residente en el entorno de espacios forestales.
Sin embargo hemos estado viendo, tanto en 2012 como en los dos incendios que hemos visto este año, que no es un problema solamente aplicable a residentes, sino realmente la mayor parte de los problemas de los conatos y de los incendios los genera gente que no vive en contacto con el monte, pero sí las segundas residencias, gente que esporádicamente está junto al monte, pero no es habitual, me refiero a agricultores ocasionales y me refiero a visitantes, tanto de áreas recreativas, zonas de acampada, espacios naturales en general, senderistas, cazadores.
Entonces, también me gustaría saber en qué medida cómo ha cambiado la política de la conselleria respecto a concienciar a todos los sectores implicados en los montes en general.

También hay alguna previsión en otros de los aspectos en los que incide el informe, que es en la regulación del uso del fuego en quemas agrícolas.

Bien, se habla mucho de interfaz urbano-forestal.
Ya hace dos años usted hablaba de que se estaba haciendo una guía para que las urbanizaciones y los municipios que estuvieran rodeados de espacio forestal tuvieran una guía metodológica para poder realizar sus planes de prevención y de actuación en caso de incendio.
Sin embargo, hoy vuelve a decir que están elaborando esa guía.
La pregunta obvia es para cuándo estará terminada, pero la pregunta importante es para cuándo se va a poder implementar y se va a poder dotar a urbanizaciones y municipios forestales de estas guías de autoprotección.
Porque, claro, si después de… han pasado ya casi dos años del fatídico verano de 2012, seguimos elaborando una guía metodológica, pues no sabemos para cuándo pueda estar eso en marcha, cuando los municipios van a poder tener sus planes implementados.

Porque sí que ha comentado que había ciento y pico municipios que tenían un plan, no sé exactamente de qué, ¿eh?
, pero ciento y pico municipios con los que había colaborado su conselleria.
Sin embargo, planes de actuación a nivel municipal, el propio informe hablaba que eran cinco los municipios en la Comunidad Valenciana que lo tenían elaborado.

Entonces, bueno, supongo que hablará de otro plan de emergencias en sentido más amplio, pero no concretamente el relacionado con la prevención y extinción de incendios forestales.

Hay dos aspectos que para nosotros son fundamentales, que también están en las recomendaciones, respecto a las nuevas experiencias de gestión, que son el tema de la custodia del territorio y el pago por servicios ambientales.

Lo consideramos fundamental porque son dos formas de implicar a la población no vinculada con el medio forestal, vincularla al medio forestal y vincularla a la conservación, a la prevención y extinción de incendios, bueno, vincular a toda la población valenciana en lo que es la problemática ésta.
Y lo consideramos fundamental porque hemos de ser conscientes todos los valencianos y valencianas que los montes nos están dando mucho, ¿eh?
, que por mucho que nos cueste la prevención y la extinción nos dan siempre mucho más de lo que nos cuesta, y por tanto esto son formas de implicación de alguna forma entre la población directamente vinculada al medio forestal con el resto de la población.
No las ha mencionado y sí me gustaría, si tiene alguna idea al respecto o alguna previsión, pues que lo comentara.

Bien, uno de los aspectos clave también que destaca el informe era, digamos, el overbooking en las bases de recarga de medios aéreos, que se iba a hacer, bueno, pues había que ver de qué forma se creaban unas bases digamos provisionales, como sincronizar las descargas y la carga en estas bases para nuevas descargas.
Y, al respecto, pues creo que no ha mencionado prácticamente nada y lo consideramos fundamental.
Por tanto, si nos puede ilustrar en este sentido pues mucho mejor.

Hay algo que es muy, muy preocupante porque hablaban, una de las cuestiones fundamentales, y creo que la decía la primera o segunda página de este resumen del informe, era las condiciones excepcionalmente adversas a nivel climático; sí, la escasa lluvia que había habido ese año, el año 2012, que era una de las causas por las que los fuegos estaban fuera de la capacidad de extinción.
Sin embargo, pues, como saben, este invierno prácticamente no ha llovido, no se prevé una primavera especialmente lluviosa y, claro, este verano próximo nos encontraremos con una situación muy, muy similar.
Entonces, claro, este comité de alguna forma pues debería de haberse adelantado a, bueno, no sé, a hacer propuestas para que estas condiciones adversas, que lo son, y que cada vez van a ser con más frecuencia, incluso con mayor intensidad, pues, bueno, de qué forma se puede abordar todo esto.

Para nosotros es fundamental lo que es la prevención, por eso he hecho mucho hincapié en la formación de todos los colectivos implicados y sobre todo en la población en general.
Porque, como vemos, los incendios normalmente son de causas humanas, ¿eh?
, muchas negligencias y también bastantes intencionados.

Y luego un aspecto por el que siempre le pregunto y nunca sabe contestarme.
Ya sé que, bueno, el tema es un poco complicado, es la relación que hay con los tendidos eléctricos.
Siempre hay conatos de incendios bajo de tendidos eléctricos.
Hay una normativa que dice qué tipo de tratamiento debe de haber bajo de los tendidos.
Había otra normativa que estipulaba qué medidas de protección habían de tener los tendidos en espacios naturales.
Los nuevos tendidos eléctricos en espacios naturales me consta que se están poniendo con seguridad reforzada.
Eso es fundamental porque en el caso de rotura de un cable o de caída de un árbol pues no se generara un incendio.

Bueno, pues, no sé si se ha tomado alguna medida, si está en estudio, pero, bueno, sería muy…

El senyor president:

Senyor Ponce, li pregue que vaja acabant.

El senyor Ponce Guardiola:

…-acabo enseguida, sí-, sería muy interesante que si hubiera algún dato al respecto pues nos lo comentara.

Y, por último, también relacionado con lo que estaba comentando antes, el tema de los simulacros a todos los niveles en las poblaciones forestales, en urbanizaciones cercanas, si hay alguna previsión de realizar al respecto.

Y, bueno, una reivindicación que era que pensamos que los medios de vigilancia deberían de estar todo el año y las brigadas de refuerzo deberían de ser en mayor número, como eran hace pocos años, y si hay alguna previsión al respecto.

En la réplica aún le haré alguna otra pregunta.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

A continuació, en representació de l'altre grup que havia formalitzat la petició de compareixença, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor conseller, sabe perfectamente que en su día aplaudimos la iniciativa de constituir este comité de expertos para que analizara los grandes incendios de Cortes de Pallás y Andilla.
Sentimos que a día de hoy todavía no hayamos podido, todavía no haya podido tratarse el punto en esta comisión, si se va a permitir o no que los expertos acudan a la Comisión de Gobernación para poder hacerle preguntas al respecto.

No, no lo digo porque sea una cuestión suya.
Lo planteamos en el período de sesiones anterior, decayó, lo hemos vuelto a plantear, estaba hoy en el punto del orden del día, pero por determinadas circunstancias no lo hemos visto.

Espero que esa comisión finalmente apruebe con, evidentemente, el Partido Popular, apruebe que los expertos vengan a la comisión.
¿Por qué?
Pues mire, porque es muy complejo y sobre todo para quien no somos técnicos que unos expertos que nos explican cuál es su informe y sus conclusiones en una reunión en el centro de emergencias de La Eliana, que agradecemos que usted nos convocará, pero, como comprenderá, con un Power Point que se presentó allí, aunque luego no lo entregaron, sin un informe detallado, es muy complejo determinar si el dictamen de los expertos, inclusive las conclusiones, pues son, como dicen, o no, o inclusive para poder hacer aquellas preguntas y resolver algunas dudas y algunas cuestiones que son interesantes a la hora luego de plantear o planificar.

Mire, de todas maneras, nosotros el informe que nos presentaron pues consideramos que arroja luz sobre algunos aspectos que tienen que ver con el territorio, la climatología, el urbanismo.
Pero, en definitiva, y por lo que respecta al Grupo Socialista, lo que importa son los aspectos que afectaban a los recursos humanos de quienes se enfrentan a los incendios, también los recursos humanos que se destinan a la prevención y los problemas que tiene la prevención, los medios materiales y, sobre todo, las inversiones y la coordinación en lo que es la extinción de incendios.

Por tanto, ese informe lo valoramos positivamente.
Y sí que es cierto que en las recomendaciones que hace pone de manifiesto las debilidades que tiene ahora mismo el sistema.
Y eso no quiere decir nada, simplemente que hay debilidades y esas debilidades el comité de expertos las viene a resolver mediante una serie de recomendaciones de mejora en la prevención y en la extinción.

Tal vez por eso llama poderosamente la atención, señor conseller, de ahí la solicitud a la comparecencia, de que todas esas recomendaciones que en su día hizo el comité no las hubiéramos visto reflejadas en el propio presupuesto del año 2014, y así lo manifestamos cuando se elaboró el mismo.
Porque, bueno, hay algunas, que usted ha mencionado y que se han puesto a trabajar, pero otras que quedan muy cortas dentro de las respuestas que hay que dar a, bueno, a unas debilidades que tenemos y que es importante atajar en el menor tiempo posible, porque si no va a ser muy complejo si dan las mismas circunstancias, como las del año 2012, poder atajar bien este tipo de incendios.

Usted ha mencionado las recomendaciones como algunas de las medidas que ha empezado a adoptar o a estudiar, porque tampoco ha concretado mucho.
Yo tengo algunas dudas sobre algunas de ellas, que le voy a hacer algunas preguntas, evidentemente para eso está usted hoy aquí, para si puede resolverlas.
Entre otras, usted decía que a veces se está viendo también el estudio y diseño de técnicas y modelos integrados de prevención y extinción en escenarios topográficamente complejos y concretos, que era lo que pedía y lo que recomendaba el comité de expertos, ha dicho que está estudiando.
Yo le quiero recordar la necesidad de este diseño y este estudio porque tenemos otros ejemplos, se produjeron otros incendios en el 2012, aparte de Cortes de Pallás y Andilla, y uno de los incendios que produjo víctimas también fue el de Torremanzanas.
Y precisamente el de Torremanzanas también una de las cosas que he planteado, de las dificultades que planteaba la extinción de ese incendio, era también el escenario, que era complejo topográficamente.

Usted habla de que también han incluido dentro de la formación del personal implicado en la extinción y prevención de incendios pautas, y que esa formación la ha incorporado en el Ivaspe y en los cursos de formación.
Yo espero que esos cursos de formación lleguen a toda la cadena que interviene en los servicios de extinción de incendios.
Porque cuando no llega a toda la cadena y además el puesto de mando avanzado no está bien organizado, tenemos algunos problemas y serias dificultades, que ahora un poco les voy a concretar.

Luego hablábamos también de las acciones formativas destinadas a concienciar a la población que vive en un territorio con grandes riesgos de padecer un incendio.
Esa es una recomendación de expertos.
Usted dice que va a poner en marcha en algunas escuelas a través de educación algunas tareas.
.
.
, algunas.
.
.
, me imagino que será en algunas conferencias formativas, pero yo le quiero decir que es necesario y tiene que haber un empeño especial por parte de la conselleria, que no hemos visto hasta ahora, ¡no hemos visto hasta ahora!
, en la necesidad de dar cursos, de formar y de hacer campañas que vayan dirigidas directamente a esa población que vive en el interfaz.
Quiero referirme al incendio producido en la Safor, en el 2013, donde la causa del incendio fue el fuego de unos niños con unos petardos que vivían en una urbanización y que, por tanto, el fuego se propagó muy rápidamente.

Señor conseller, los cursos, la formación, las campañas, no pueden ser unos meses, tienen que permanecer a lo largo del tiempo y hay que invertir, hay que invertir en esas campañas y en esa formación de los ciudadanos, para concienciarles de que viven en un entorno que tiene un alto riesgo de que se pueda producir un incendio y que tienen que saber cómo tiene que actuar.

Mire, señor conseller, también le quería (inoïble per raons tècniques) .
.
.
decir una cosa, en prevención estamos muy por debajo de lo que sería aceptable en cuanto a los municipios que cuentan con un plan de prevención de incendios.
Usted mismo ha dado un dato, ha dicho «a fecha de hoy tenemos 161 municipios que cuentan con un plan de prevención de incendios».
.
.
Yo le he escuchado 161, lo he anotado, ¿vale?
Tal vez es un error, yo he anotado 161.
Me llama poderosamente la atención, porque es que en el año 2012 yo le pregunté a usted, por escrito, le hice una pregunta sobre cuántos municipios tenían planes locales, y usted me contestó que 151.
Es decir, que en dos años solamente diez municipios.
.
.
Yo le estoy contestando a lo que usted me dijo, 2012, la pregunta, contestada, 151 municipios.
Y usted contesta ahora 161 municipios.
.
.
Usted es el que da las cifras, nosotros las anotamos, y, por tanto, eso consta por escrito.

Yo lo que le digo es que está muy por debajo de lo que sería aceptable.
Y unos planes que, además, usted sabe que deben de contar con la ayuda de la conselleria mediante subvenciones, porque, si no, los ayuntamientos pequeños no pueden elaborar esos planes, porque no tienen técnicos en los ayuntamientos que los puedan elaborar.
Y sabe perfectamente, y no solamente lo decimos nosotros, es que lo dice hasta la comisión que hizo el primer estudio sobre los incendios, que, además, es un estudio que encargó la Conselleria de Medio Ambiente, la necesidad de que se apoye, por parte de la administración autonómica, para que los ayuntamientos elaboren esos planes.

Y yo le pregunto, señor conseller, es muy bajo todavía el nivel que tenemos de ayuntamientos con planes: ¿cómo tiene previsto la conselleria que los ayuntamientos cuenten con un plan?
Porque en los presupuestos tampoco podemos decir que se vayan a elaborar muchos planes, por el importe que ustedes han consignado.
Y, además, le voy a decir.
.
.
, los expertos dicen que los municipios afectados en los incendios de Cortes de Pallás y Andilla ¡solo!
el 20% contaban con un plan local de prevención.
¡Solo el 20%!
, cuando todos los municipios que estaban dentro de esos grandes incendios eran municipios que obligatoriamente la conselleria tenía que haber obligado a que contaran con.
.
.
, a que tuvieran un plan, porque están en una zona de alto riesgo.
Luego, ¿qué medidas van a adoptar para que los municipios redacten las mismas?

En cuanto a prevención, es necesario poder contar con puntos de agua, y aunque sabemos que el presupuesto es corto, que nosotros hemos pedido también vía presupuestos que se aumente el número, no solamente hay que actualizarlo en el inventario e incluirlos en el SIGIF, sino que, además, quienes intervienen en la extinción de incendios deben tener un conocimiento extraordinario de dónde se encuentran, porque luego recibimos ayudas externas, de otras comunidades o del estado, y nos encontramos como nos hemos encontrado algunas brigadas perdidas por el monte, la Guardia Civil con un plano de turismo preguntando dónde se va y por qué camino se va hasta este punto, dónde están las balsas.

Por tanto, señoría, creo que merece una especial atención por parte de la conselleria, que solucione este tema, cómo va a ampliar la red y si va a incorporarlos a la red del SIGIF.

En materia de extinción yo quería.
.
.
, tengo muy poco tiempo, casi me lo voy a dejar para repregunta, porque para la.
.
.
, porque me gustaría que nos centráramos mucho en el puesto de mando avanzado y, sobre todo, me gustaría también que me dijera cómo van a resolver el problema del papel de los voluntarios, cómo va a resolver el problema de protección civil a la vista que la directora de emergencias impidió que un grupo de protección civil interviniera en el incendio de Gilet el pasado 6 de febrero; cómo va a incorporar la maquinaria pesada, a resulta de, como dicen los expertos, que es útil y eficaz; o cómo va a resolver los problemas, cuando existen dos puestos de mando avanzado que afectan a provincias distintas.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Pel grup d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Vaig a vore si sóc capaç d'anar com més al gra siga possible, perquè tinc menys temps.

Bé, la seua intervenció la veritat és que no puc dir que haja segut decebedora, perquè està en la línia que vosté ve ací a tractar d'omplir molt d'espai de temps per a tractar de marejar la perdiu i dir poques coses, ¿val?

En eixe sentit, mos ha parlat fins en quatre ocasions de la interfície urbanoforestal com és el punt més gros per a dir sempre exactament el mateix, que ja està obligat i que estan elaborant una guia.
Doncs, ja em dirà vosté, això.
.
, sí que està costant-los elaborar la guia, ¿eh?

I dir.
.
.
, i ha estat tractant de clavar coses que no tenen res a vore unes amb les altres.
Per exemple, parlar d'accions formatives i divulgatives i parlar del Twitter i del 112 quan no està pensat només per a l'extinció d'incendis, sinó per a tot en conjunt, doncs, simplement és dir, doncs, vaig a omplir.
.
.
O parlar del tema del Patfor com a una.
.
.
, com a un resultat de l'estudi este del comité d'experts, això, senzillament, conseller, és prendre-mos per babaus, ¿val?
, perquè el Patfor està d'abans que això, ¿val?
 Per tant, ja m'explicarà això (inintel·ligible) .
.
.
conta.

M'agradaria que ens explicara com pensen potenciar les activitats agroforestals, perquè d'això no ha dit res.
.
.
Ha dit que sí, que era una conclusió, però ací es parla de la qüestió del territori, es parla de pagaments de serveis ambientals.
.
.
D'això no ha dit absolutament res.

Ha parlat de simplificar i actualitzar la legislació normativa vigent, ¿però en quin sentit pensen fer eixa actualització, val?
De les àrees de tallafocs ha procurat passar de puntelletes per ell, ¿no?
, perquè, com sempre, en el mateix informe o el que tenim nosaltres de l'informe, es deduïx que els mateixos tècnics no es van posar molt d'acord amb això, perquè uns està clar que estaven a favor i els altres, absolutament en contra.
I, al final, arriben a una espècie de.
.
.
, no sé, d'arreglo, ¿eh?
, per a dir que, bé, que sí, que sí, però que no, ¿val?

Per tant, ens agradaria saber (inintel·ligible) .
.
.
fer això i què entén vosté per silvicultura preventiva quan parla de la interfície urbanoforestal.
És, altra volta, la guia preventiva eixa.

Respecte als punts d'aigua, no ens n'ha dit absolutament res.
Que n'hi han projectes de manteniment per 264.
000 euros.
.
.
Només faltaria que no n'hi hagueren diners per a mantindre els punts d'aigua, ja seria el súmmum.
I que n'hi han 690.
Val, ¿i quants fan a fer-ne nous?
.
.
.
¿N'hi ha previst algun?
.
.
.

Un tema importantíssim, que en el famós estudi insistixen una barbaritat i que, quan vosté ve ací, que és una de les qüestions en què més podrien haver avançat, i no han fet ¡res!
: la coordinació dels mitjans aeris i les seues insuficiències, ¿val?
Diu que hi ha un helicòpter més, però després parla de les superfícies eventuals, de l'estudi de l'operatiu aeri i diu que estan valorant-ho, perquè això depén d'aviació civil.
.
.
¡Home!
, les helisuperfícies, sí, però l'estudi de l'operatiu aeri supose que és compte de la conselleria, per tant, això, ¿què hi té a vore aviació civil?
, ¿com poden posar eixa excusa?
Que ja han tingut mesos per a estudiar l'operatiu aeri, ja estem tenint incendis importants i no estan fent res, més que incrementar en un helicòpter.
.
.

El tema dels cursos, 38 cursos, 1.
800 alumnes, però després només en cita dos concrets.
¿Quins cursos?
¿Quants cursos realment, a part d'eixos dos, estan donant-se en matèria d'extinció i prevenció d'incendis?
, ¿i a quins col·lectius estan adreçats?
.
.
.
, a part d'eixos dos que ha dit.
I ahí ha parlat dels estudis, dels estudis, però ha parlat dels estudis i els cursos, però, els estudis, ¿quins estudis han fet?
¿Han fet estudis sobre els incendis, com és la recomanació dels.
.
.
, això?
O simplement parla dels cursos i diu que en els cursos parlarà d'eixos incendis, però això no és estudiar els incendis, això és clavar el que ja saben dins dels cursos, ¿eh?
, són dos coses ben diferents.

Diu que tenien ja tecnologia que permet gravar tot el que passava en els incendis, i la meua pregunta és: si la tenien, ¿per què no estaven fent-ho?
, ¿per què ha tingut de vindre un comité d'experts a dir una cosa que, en principi, és tan òbvia com això?
Perquè no estaven fent-ho, perquè això ho diuen els experts, que això no es feia.

El tema de minimitzar trasllats, relleus i avituallament.
És l'element, de tots els que parla l'estudi este, que, evidentment, va tindre la consigna que no es podia parlar de les retallades per a res, on es manifesten claríssimament a on estan els problemes de falta d'efectius, ¿val?

Vosté diu: estem estudiant dispositius mòbils en recolzament de l'extinció.
¿Quins són eixos dispositius mòbils?
¿Això què és?
, dispositius mòbils en recolzament de l'extinció, ¿això què vol dir?
I el problema dels trasllats i els relleus, bàsicament, és que no hi ha suficient gent.
.
.
, ¡no hi ha suficient gent!
, n'hi ha més gent que la que estava en 2010, i això és el principal problema que vostés tenen en estos moments davant.

Ha parlat del tema de les brigades i Diputació de València, i diu que ja està realitzada la modificació.
Explique'ns què és això de la modificació, què vol dir i quines competències poden fer en estos moments les brigades de la Diputació de València que ja estan actuant en incendis.
.
.
, ¿val?
, quan es pot vore en la descripció que està vigent hui en dia en la mateixa pàgina d'Imelsa que no està entre les seues funcions actuar en primera línia d'incendis.

I acabe, senyor president, dos preguntes que li ha fet la senyora Barceló i que em semblen fonamentals: ¿què passa amb els voluntaris de protecció civil?
, ¿com és possible que no haja dit res d'això, quan sap els problemes que hi han ahí?
I el tema de la maquinària pesant per a intervindre en els incendis, ¿d'això tampoc pensen fer res?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, decir que para el Grupo Parlamentario Popular es una gran satisfacción que el anunció que realizó el conseller de gobernación en un pleno en las Cortes en verano de 2012 con la propuesta de la creación de un comité de expertos para análisis de los grandes incendios forestales ocurridos durante el año 2012 en la comunitat, se convirtiera en una realidad como la que es, a los pocos meses, con la constitución de este comité, un comité de personas preparadas, profesionales y que, además, han vivido in situ estos grandes incendios, calificados como fuera de capacidad de extinción y, desde luego, personas formadas, expertas y que, desde luego, no atienden a ninguna consigna, como se ha dejado caer aquí por algún grupo parlamentario.

El Grupo Popular valora enormemente el trabajo realizado por este comité y el hecho de que, además, el gobierno valenciano inmediatamente haya estudiado y puesto en marcha muchas de las recomendaciones del informe del comité.
Hablaba el conseller, si no he anotado mal, de 72 de las recomendaciones, que, además, las tenemos aquí, porque se nos proporcionó a todos los grupos parlamentarios y se nos citó en el 112 a todos los grupos parlamentarios y pudimos conocer el informe de conclusiones de la mano de los expertos y pudimos hacerles preguntas, cosa que han obviado también el resto de mis compañeros de aquí, de las Cortes Valencianas, que se nos dio toda la documentación y, además, se nos atendió a todas las preguntas.
.
.
(Veus) No es ninguna mentira, señor Torró, porque es que.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Senyor Torró, no està vosté en l'ús de la paraula.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
lo tengo.
.
.
, lo tengo aquí.
Y, desde luego, el señor Torró estaba sentado a mi izquierda el día 1 de octubre del año 2013, (veus) cuando tuvimos la oportunidad de escuchar a estos expertos y preguntarles.
Eso es así, señorías, y si ya quieren ustedes hasta negar esto, desde luego, sí que pierden ustedes toda la credibilidad del mundo.

Entendemos que de estas 72 recomendaciones, el conseller, si no he anotado mal, nos ha dado cuenta de 42 realizadas.
Esto supone que si eran 72, casi un 60% de las recomendaciones realizadas por los expertos ya se han realizado.
16 de ellas ha dicho el conseller que no eran competencia de la Comunidad Valenciana.
Por lo tanto, un 22% no son competencia.
Por lo tanto, estaríamos en 15 que quedan, que además están en este momento en proceso de valoración.

Ha de quedar muy claro, si se echa un vistazo a toda la documentación que se nos da a los grupos parlamentarios, porque parece ser que, cuando se nos da la documentación, no la leemos, y si no se nos da, lo criticamos; si se hecha un vistazo a las recomendaciones, se ve que en el informe no se pone en tela de juicio, ni mucho menos, el sistema, que ha dado, desde luego, muestras de eficacia a lo largo de los últimos años.

Este informe hace propuestas de mejora ante los incendios de 2012, desde luego, para mejorar nuestra respuesta ante incendios que puedan volver a producirse.
Se trata de recomendaciones que, como ha dicho el conseller, la conselleria ha valorado y ha tomado muy en serio todas ellas y cada una y, como se ha explicado aquí, un gran número de ellas ya se han realizado.

Miren, señoras y señores diputados, la prevención y la extinción de incendios es absolutamente prioritaria para este gobierno, absolutamente prioritaria para el Grupo Parlamentario Popular y, desde luego, así lo dicen los datos, y nuestra comunidad es de las comunidades autónomas con una mayor inversión en prevención y extinción de incendios.

Una inversión, desde luego, que ha ido en aumento año tras año, de manera espectacular, desde el año 1995 que tenemos responsabilidad de gobierno.
Informes que se publican periódicamente, entidades como Asemfo, así lo acreditan año tras año.
De hecho, hoy se destina a prevención y extinción de incendios tres veces más de lo que se hacía en el año 1994.

Por lo tanto, el Grupo Parlamentario Popular valora que este ámbito siga siendo una prioridad para el Consell.
Y, sobre todo, valoramos que se escuchen y se tengan en cuenta las recomendaciones y las valoraciones de gente preparada, de gente que vive in situ estos grandes incendios y que, desde luego, como decía al principio de mi intervención, no atienden, desde luego, a ninguna consigna y a nadie se le ocurre darles ninguna consigna a estas personas.

Por lo tanto, señorías, agradecer, desde el Grupo Parlamentario Popular, que se nos haya dado toda la documentación, que se nos haya citado en el 112, que hayamos podido de primera mano conocer y valorar ese informe de los expertos y que, además, hayamos podido preguntarle.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marcos.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyor Ponce, he pres nota.
Si alguna qüestió me l'he deixada, en el segon torn podré.
.
.

Preguntava vosté en què havien canviat les campanyes de conscienciació des dels últims incendis de l'any 2012.

Bé, dir-li, doncs, que hi ha molta més intensitat en les mateixes; que s'estan aplicant i potenciant molt les xarxes socials i el Twitter, més que a alguns no els agrade, però que són molt importants per a mosatros; que s'ha creat una unitat didàctica per a alumnes i professors que ficarem en marxa en els nostres centres docents; que s'ha augmentat en el que són els cursos de l'Ivaspe en dos nous cursos, en ampla oferta formativa.
I, per tant.
.
.
, a part de les campanyes, lògicament, de publicitat.
Per tant, en eixe sentit n'hi ha un esforç important des d'eixe punt de vista.

Preguntava vosté també en quina mesura havíem canviat això de la interfície urbanoforestal i dels monts en general, no?
, ho deia quant a la conscienciació o quant a les qüestions relacionades en ell.

Bé, dir-los que la qüestió de la interfície urbanoforestal ja està obligatòria en el pla especial d'incendis de la Comunitat Valenciana.
Està també en el Patfor, concretament en el seu article 32, que disposa que la zona de discontinuïtat entre els terrenys urbans i les formacions de vegetació forestal ha de tindre una amplària corresponent a un àrea de tallafocs d'ordre dos, segons el pla de silvicultura preventiva de la comunitat.
Eixa amplària mínima serà de vint-i-cinc metres, més un vial de cinc metres d'amplària, segons marca l'article 25-bis del Decret 67/2006, de 19 de maig, del Consell.
Dita distància s'ampliarà en funció del pendent del terreny, arribant, com a mínim, als cinquanta metres quan el pendent siga superior al 30%.
En cas dels establiments industrials de risc mig i alt situats en llocs de vent fort, la discontinuïtat serà de cinquanta metres al costat dels vents més desfavorables.
I, després, va parlant de les vivendes aïllades, etcètera, etcètera.

És a dir, n'hi ha una concreció que no estava i està.
Està dins del pla especial d'incendis, que no estava i està.
I, a més, els treballs d'autoprotecció.
Jo estiguí fa unes setmanes en Alcalà de Xivert, precisament en algunes de les qüestions que estan fent les brigades d'emergència, que estan també treballant en este respecte i estan actuant en esta línia ja en molts treballs.

Jo he dit que des de l'any 2008, des de l'any 2008, mosatros venim col·laborant, sobretot en aquells ajuntaments que tenen menys recursos per al que és el compliment de la seua planificació perquè, evidentment, tenen menys recursos econòmics, tenen menys recursos tècnics i, per tant, necessiten d'eixa col·laboració.
En l'any 2008 ja se féu un conveni tipus per part de La Generalitat.
I, des d'eixe conveni tipus, que en els plans en què mosatros hem col·laborat en els ajuntaments de menys de cinc mil habitants són seixanta-un plans que hem redactat, col·laborant en eixos.
.
.
I això no vol dir el nombre de la planificació que tinga, perquè la llei d'emergències i protecció (inintel·ligible) .
.
.
diu que té plans d'emergència municipal, plans específics -aquells que hagen de tindre'l, segons les característiques que estan marcades en el marc legislatiu- d'inundació, de prevenció, de risc sísmic, etcètera, etcètera, que són també els plans sectorials que han de tindre.
En tot cas, competència municipal, i que en este cas La Generalitat entén que ha de col·laborar, donant una prioritat a aquells que tenen menys recursos, com són els de menys de cinc mil habitants.

Respecte a la custòdia del territori -a què vosté feia referència-, hem estat parlant de l'abandonament dels cultius que és un tema.
.
.
, sempre hem dit que els millors tallafocs que n'hi han són els camps que estan cuidats i treballats per part dels llauradors, i que, per tant, eixa és una qüestió preocupant.

I també la rendibilitat, des del punt de vista forestal, que abans n'hi havia; ara pràcticament no n'hi ha eixa rendibilitat.
Cal tindre en compte que un percentatge molt important del territori de massa forestal de la Comunitat Valenciana no és públic, sinó és de propietaris a nivell privat.
I també d'alternatives que s'estan treballant (inoïble per raons tècniques) .
.
.
, per al que és generació d'energia, que se pot aprofitar també per a donar-li eixa rendibilitat entre altres tipus de qüestions.
I en eixa és el que s'està treballant i duguent a cap.

Respecte a mitjans aeris, una cosa és el que són les bases, el que és la planificació que estava en el Plise -en el Pla d'infraestructures de seguretat i emergències-, i una altra qüestió és un input que trauen els experts, com són helisuperfícies eventuals prop del lloc on està tinguent l'incendi.
I, per això, ni esta comunitat autònoma ni ninguna altra comunitat autònoma pot ficar res en funcionament si no està l'autorització d'aviació civil.
I això és una qüestió lògica i no és ninguna excusa de res.
I, per tant, les seues senyories podran dir el que vullguen, però és que eixa és la realitat.

També, senyor Ponce, vosté deia que (inoïble) .
.
.
en un any molt sec.
A part de sec, segons els meteoròlegs, quant a l'any pluviomètric, (inoïble per raons tècniques) .
.
.
el més sec des de fa cent cinquanta anys, segons els últims informes que han fet els de meteorologia.
Però, sobretot, n'hi ha també alguna cosa més afegida, que són els vents de ponent, que vosté sap que estem en vents de ponent durant molts mesos al llarg de l'estiu; que pràcticament des del mes d'agost en una gran part de tot el territori de la Comunitat Valenciana no ha caigut una gota d'aigua, i esperem, doncs, que esta primavera pugam tindre pluges.

De totes maneres, davant eixa situació de climatologia, conforme especificaven en una part important de l'estudi i de les conclusions els experts, està treballant també ja la direcció general a eixe respecte.

Fea també menció -que diu que no li conteste mai- respecte al tema de les empreses elèctriques.
El tema de les empreses elèctriques, primera -ja li ho diguí en altres contestacions, li ho referisc-, mosatros pràcticament en totes les companyies o empreses elèctriques tenim firmats convenis per al que són la col·laboració i tots els xicotets tallafocs, anem a dir, que estan baix de totes les línies d'alta o mitja tensió, que són obligatoris que se tinguen.
N'hi han diversos convenis que mosatros hem firmat en Iberdrola, en Unesa, etcètera.
I també, a petició del fiscal de medi ambient -que també li ho referit en diverses ocasions-, a través de l'helicòpter Jaume I, fent una revisió constant i permanent del compliment perquè les copes, les rames, no estiguen en contacte amb els cables d'alta tensió.
Per tant, se fa un treball important des d'eixe punt de vista.

Senyora Barceló, vosté trau que si n'hi ha una PNL per a dir no sé què.
Bé, el meu grup parlamentari, amb el seu bon criteri, doncs, ja prendrà la decisió a eixe respecte que crega.

Se féu una reunió l'1 d'octubre en el centre de coordinació d'emergències, a petició d'este conseller, perquè els tècnics, cada un dels responsables de cada un dels subgrups que jo he analitzat en esta compareixença, pogueren explicar i que vostés feren les preguntes que cregueren convenients.
Per tant, no n'hi ha ningun problema en eixe tipus de qüestions.
Una altra cosa és que vosté, doncs, vullga fer-lo estirar i vullga el tema mediàtic i vullga que vinguen els tècnics i després que vinguen els uixers i després que vinguen els bidells.
Doncs, molt bé, no n'hi ha ningun problema per la nostra part.

Vosté diu que moltes de les qüestions no estan reflectides.
Home!
, l'informe s'aprovà -si no crec recordar mal- en juny, juliol de 2013, crec recordar.
Han passat pràcticament huit mesos.
De 72, 42 recomanacions, a més que algunes d'elles molt importants quant a estudi i quant a treball que han hagut de fer els funcionaris i els tècnics de la conselleria i del centre de coordinació d'emergències, estan en funcionament en tan sols huit mesos, en tan sols huit mesos.
I en altres tantes, en setze més, estan treballant ja i estudiant.
Per tant, en eixe sentit, senyoria, crec que el treball està ahí; i aprofite per felicitar els funcionaris i els tècnics de la direcció general d'emergència, com no pot ser d'altra manera.

Deia vosté també que els incendis, que hi han hagut més incendis.
.
.
Per suposat, vosté sap.
.
.
, si s'haguera llegit el decret de creació d'eixa comissió sabria que són per als incendis que se denominen grans incendis, que són els de més de cinc-centes hectàrees i que no sols estaven els de Cortes de Pallàs o els d'Andilla, sinó que a més estaven tots els que en eixe any havien superat eixes cinc-centes hectàrees, concretament, a part de Cortes de Pallás i Andilla, estava Chulilla, estava Llocnou de Sant Jeroni, estava Chelva, estava la Torre de les Maçanes o estava Cocentaina.
Per tant.
.
.
A més, això és una cosa que queda reflectida en la mateixa creació del decret.
Però, bé, si no ho lligen, doncs, jo sí que ho llisc i els ho dic.

Parlava vosté dels posts de comandament avançats.
Espere amb molta atenció i, a més, amb molta il·lusió el que obliga a dir dels posts de comandament avançats.
Mire vosté, mosatros tenim en esta comunitat la sort que els directors dels posts de comandament avançats porten moltíssim temps sent les mateixes persones que estant al front d'eixa direcció, amb la qual cosa, tenen una gran experiència acumulada en tot tipus d'incendis i una acreditada experiència i professionalitat al capdavant d'estos.

Preguntava pel tema de la línia formativa.
Sí, hem obert una línia formativa -ho he dit anteriorment- a la conselleria d'educació referent als centres docents, en una unitat temàtica per a prevenció i extinció d'incendis, per a alumnes i per a docents, que, a més, està ja perfectament preparada, estan acabant-se de fer eixes unitats didàctiques per a poder-les presentar conjuntament en la conselleria d'educació i portar-les als centres docents de la nostra comunitat.
I no sols.
.
.
I, a part, sense entrar en el tema de la publicitat o les campanyes o de les fires del 112 -que l'altre dia les férem en Aldaia- o en tot tipus d'actuacions, de tallers, etcètera.
A part d'això, sense entrar en això, també en tota la planificació té un apartat molt important, que són les recomanacions a la població en qualsevol tipus d'emergència, en totes les planificacions que tenim en estos moments i que estan en la pàgina web, també, d'una manera pública i notòria, per a tots els ciutadans.

Vosté deia que sí, 151, 61.
.
.
No, no, no.
Jo he dit que, dels plans territorials d'emergències -i ho torne a dir perquè s'ho apunte bé i perquè no se faça un embolic, que no s'ha de fer embolic perquè està molt clar-, des de l'any 2008.
.
.
Li ho explique, li ho explique, li ho explique les vegades que faça falta.
Des de l'any 2008 se féu un conveni tipus.
Per què?
Perquè els plans territorials municipals, que són competència de l'administració local.
.
.
L'administració general de l'estat ha de tindre una planificació a què l'obliga la llei.
Les administracions autonòmiques han de fer una competència a què les obliga la llei.
I les administracions locals han de fer unes competències a què les obliga la llei.
I cada administració, en el seu estadi, ha de complir en este cas les lleis corresponents.

I, en eixe sentit, entenent que els menors de cinc mil habitants poden tindre problemes pressupostaris, poden tindre problemes de tècnics, poden tindre problemes.
.
.
, en eixe sentit el que féu La Generalitat és ajudar, col·laborar i pràcticament, a la seua petició, els redactem, els donem eixa col·laboració, els donem eixa redacció -és un conveni que ells simplement han de tindre un local i una persona perquè puga anar per tot el terme municipal en els tècnics que nosaltres enviem-, el redactem, ells l'aproven en el ple i l'envien per a l'homologació en la comissió de protecció civil.

I eixos plans territorials municipals són 161 els que s'han fet, que no vol dir que siguen 161 els que s'han fet perquè estem parlant de pobles de menys de cinc mil habitants i molts d'ells ja els tenen fets, són aquells en què mosatros hem col·laborat.
Per tant, no n'hi ha ninguna confusió ni n'hi ha ningun embolic.
I, si no ho entén, li ho tornaré a explicar en castellà, per si sóc més clar en castellà que en valencià.

Dir-li també que.
.
.
Bé, per tant, benvinguda la col·laboració municipal respecte a la planificació, perquè per a mosatros és realment molt important.

Vosté deia també, senyora Barceló, que vosté no veu reflectit res en els pressupostos.
Bé, en els pressupostos d'este any, emergències, protecció civil i el que és concretament prevenció i extinció d'incendis té un augment d'un 5,9%, és de més de 3.
678.
000 euros més respecte l'any anterior.
Per tant, el reflex està absolutament molt clar en els pressupostos, que n'hi ha un augment pressupostari, a més concretament en estes partides de prevenció i extinció d'incendis.

Parlava vosté també que ací, doncs, vénen.
.
.
, quan vénen brigades a col·laborar, perquè mosatros sap que tenim un conveni amb totes les comunitats autònomes confrontants que, a més, funciona jo crec que d'una manera molt positiva, que a més se coordina sempre en València tots els anys, des de fa molt de temps, perquè la seua senyoria també tinga eixa informació, i que funciona perfectament.
I vosté diu que pràcticament ací vénen les brigades i se perden, i van buscant-les i tal.
Bé, doncs mire vosté, n'hi ha una cartografia de l'Institut Valencià Cartogràfic, que ja volgueren tindre altres comunitats autònomes amb el nivell tan exhaustiu com la tenim.
Tenim tota la cartografia també, abans que utilitzaven, de l'exèrcit, que l'ha actualitzat, perquè també juguem amb totes les cartografies, i tot això sempre està en el post de comandament avançat.
Per tant, les vies turístiques són per a anar a fer turisme, i no per a una cosa tan seriosa com són els incendis forestals.
Podem fer broma de tot el que vosté vullga, me pareix molt bé.
Hui fem broma ja de tot, i no passa res.

El tema dels voluntaris.
Mire, no cal resoldre res en el tema dels voluntaris.
Tot el que calia fer en el tema voluntaris està fet.
I no s'espante, que li ho explique, senyor Torró.
Mire vosté: en el tema voluntaris, mentre el conseller que els parla siga el que és, i mentre el govern siga el que és, no van a participar activament dins de la lluita contra el foc.
Per una qüestió de seguretat, per una qüestió d'operativitat i per una qüestió de recomanació de tots els experts en eixa matèria.
I, per tant, col·laboren en altres temes, però no a l'hora de combatre el foc i no per a arriscar el que són vides humanes.
Perquè, per descomptat mosatros no ho anem a fer.
Per tant, en eixe sentit, n'hi han moltes maneres de col·laborar, però evidentment no atacant el foc, perquè per descomptat no és ni la nostra política, ni anem a canviar -ja li ho dic d'una manera clara- eixa política.

Senyor Torró, mire vosté, encara que li haguera dit que de 72 n'hi han 71 complides, en faltaria una i a vosté li donaria exactament igual.
No passa res.
Jo crec que, de 72, en menys de huit mesos 42 recomanacions és un esforç més que considerable, més que considerable.
No obstant això, mosatros anem a seguir treballant en eixa línia, perquè crec que és la responsable, la seriosa i la que hem de fer.
Mire, en el tema d'àrees de tallafocs, jo no sé si els experts diuen o no diuen.
Ja sé que vostés tenen una política contrària a les àrees de tallafocs, i mosatros tenim una política totalment a favor dels tallafocs, i que per descomptat este govern no va a canviar.
I entre altres coses, perquè almenys en els experts i almenys en el grup, almenys en el comité que n'hi han, majoritàriament s'aposta d'una manera clara i notòria pel tema dels tallafocs, per moltíssimes qüestions i per moltíssims arguments.
I segon, també perquè des del que són les ajudes dels fons europeus -i m'imagine que també tota Europa estarà equivocada, clar que sí-, també una de les prioritats quant a les inversions d'infraestructures de prevenció són a les àrees tallafocs.
Però, bé, jo sóc respectuós i sent també tot tipus de les que n'hi hasquen.
I és més, el que fa una crítica, el comité d'experts, respecte de les àrees tallafocs és que diu que n'hi havien executades sobre un 40% en eixes zones dels incendis que n'hi havia.
O siga, el que critica durament el comité d'experts és que ha d'haver una inversió.
I encara diu que «como el coste de la inversión es muy elevado», el que sí que recomanem és que se prioritze.
Del que vosté diu al que fiquen va una bona tirada, que no té absolutament res a vore.

Vosté diu que jo, de la formació en l'Ivaspe, no he dit res.
Que simplement he dit el pressupost i que simplement he dit el nombre de cursos.
Bé, doncs, si això no és dir res i dir-li que estem actuant en este sentit en el programa de formació de l'Ivaspe, que s'ha augmentat en 268.
000 euros el programa precisament, entre altres (inintel·ligible) .
.
.
per atendre estes recomanacions, que contempla 35 cursos per a un voltant de mil huit-cents alumnes en 80 edicions.
I diu: «És que me n'ha nomenat dos a soles.
» És que tots els cursos de formació s'aproven en el que és la comissió on estan representats els sindicats, estan representades totes i cada una de les parts.
I s'aprova eixe curs de formació, i està especificat, és públic, és notori i és a més conegut per tot el món (inoïble per raons tècniques) .
.
.
i el que li he dit, senyor Torró, és que la novetat (inoïble per raons tècniques).
.
.
extinció d'incendis dirigit a bombers professionals també que ja s'estava realitzant.
Perquè, clar, si vosté no vol llegir, no vol treballar, i vol que li lligca jo, doncs jo no tinc tampoc ningun problema.

Mire, n'hi han cursos avançats en incendis forestals de 21 hores, plans d'emergència en la Comunitat Valenciana, 30 hores, curs bàsic d'extinció d'incendis forestals de 30 hores, en què ja s'incorporen com a unitat els bombers, manteniment i conducció segura de 4x4 i d'autobombes forestals, tècniques de maneig i manteniment de motoserres, seguretat en extinció d'incendis, avanços sobre seguretat i comportament en extinció d'incendis forestals de 20 hores, curs de foc tècnic de 20 hores, etcètera, etcètera, etcètera.
Puc estar llegint-li tota la tirallonga, no tinc ningun problema en llegir-ho.
Però de totes maneres, ni fem res, ni se forma res.
No n'hi ha ningun problema, que ho tinc absolutament clar.

Temes de les brigades de diputació.
Amb tota l'estima, senyor Torró, a vostés els fa exactament igual el que diguen, perquè cada vegada diuen una cosa, i a més se contradiuen.
I li ho vaig a demostrar.
Sí, li ho vaig a demostrar, no faja cares estranyes, que jo li ho demostre clarament.
En juliol de l'any 2013 vosté presentà una pregunta, per a donar-li dades, que si no me diu que no li done dades, 28.
376.
Preguntava: «¿Por qué no se vuelven a integrar las brigadas de diputación en el dispositivo de ataque directo al fuego para compensar los recortes de brigadas de emergencia?
» Eixa és la pregunta que vosté fa en juliol del 2013.
I este conseller li contesta el 12 de novembre a eixa pregunta, i li dia: «Les brigades de diputació ja estaven integrades en el dispositiu d'extinció d'incendis forestals, encara que només realitzaven faenes de repartiment de perímetre, i no de lluita directa en l'extinció de l'incendi.
Açò ha segut modificat pel ple de la Comissió de Protecció Civil, celebrat el 18 de juliol de l'any 2013, en què la consellera de Governació i Justícia va presentar una proposta de modificació de l'annex sèptim un, normes per a la mobilització de les brigades de la Diputació de València, en el pla especial enfront del risc d'incendis, perquè les brigades puguen actuar com a servici complementari d'intervenció i que, entre les seues funcions, estiga la de col·laborar en les tasques d'extinció», que és el que vosté demanava en eixa pregunta, que és el que el comité d'experts també demanava, i que és el que el consorci provincial de bombers demanava.

I per tant, el que se féu és això, el que se féu és complir una recomanació del comité d'experts.
Mosatros no fem res, això per descomptat, això ja li ho deixe, ho tinc clar, i precisament ho férem.
Però és que vosté, el passat dia 12 de febrer, fa res, fa uns dies, diu: «Este mismo diputado, pregunta oral 1.
790, en la que pide la comparecencia del conseller para explicar la utilización de las brigadas de diputación para la extinción de incendios forestales como brigadas de primera intervención, teniendo en cuenta que son de segunda intervención, en lo que a su juicio evidencia la falta de personal de primera intervención».
És a dir, primer me diu que per què les brigades de la diputació no estan atacant el foc.
Quan fiquem a atacar el foc, ara me diu que per què les brigades de diputació han d'atacar el foc.
Primer, ho demana, i després diu que no.
Per tant, mire vosté: seriedad llaman, seriedad llaman.

Han fet també referència.
.
.
No sé si ha sigut vosté, senyor Torró, o el senyor Ponce, crec que també ha fet referència al tema de la maquinària pesant.
La maquinària pesant, no n'hi ha ningun problema d'actuació.
De fet, en tots, pràcticament la totalitat d'incendis dels últims anys, en els importants s'ha actuat amb maquinària pesant, sense ningun tipus de problema, i s'ha dut tota la maquinària pesant que fea falta i que requeria per part del lloc de comandament avançat, bé en col·laboració també pròpia de l'exèrcit, o de la unitat militar d'emergència, que en té, o bé en altres tipus i fórmules de contractació.

Per tant, tota la maquinària pesant que fa falta sempre en qualsevol incendi està ficada a disposició de manera immediata, quan ho diu el post de comandament avançat (inoïble per raons tècniques) .
.
.
per tant, senyories, crec que (inoïble per raons tècniques) .
.
.
les recomanacions i que s'està treballant perquè mos pareix un treball seriós, mos pareix un treball que canvia algunes qüestions que mos pareixen importants, que mos reclama evidentment, perquè les coses sempre s'han de millorar, i se deuen millorar, i estem atenent lògicament eixos requeriments que està fent el comité d'experts.
I crec que en huit mesos s'ha fet un treball molt important i un esforç molt important, no a soles en este cas per la conselleria, sinó fonamentalment pels tècnics i pels funcionaris que han estat treballant i portant -com dia- quasi un 60% en huit mesos, i per tant crec que és una cosa poc habitual i, per tant, destacada.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Ha dado muchos datos, pero se ha dejado un montón de cosas en el tintero.
Vamos a ver, una de las cuestiones era: ¿en qué medida se había aumentado las campañas de concienciación?
No, se ha aumentado el número, se ha aumentado la publicidad, está el Twitter.
Denos datos, denos datos, porque si no, son vaguedades.
¿Ha aumentado un 2%?
¿Ha aumentado un 50%?
¿En qué medida?
¿Hay más folletos, hay más anuncios en prensa, en radio, en tal?
No ha dicho nada.
Ha aumentado.
Pero, ¿de qué manera?
Concrete.
Porque si no, pues la verdad es que luego se tiene que oír que no nos da datos concretos.
Y también lo de la unidad didáctica.
Muy bien, fantástico.
Pero la unidad didáctica con un grupito de experto se elabora en no res.
¿Y dónde está la unidad didáctica?
No sé si se va a empezar a dar ya, si es una unidad transversal, que a lo mejor está prevista para esta primavera.
Igual es así.
No lo sé.
Pero, díganos en qué medida, cómo se va a implementar esto.
El número de cursos.
Ha hablado de 1.
800 alumnos, pero lo que no ha dicho es cuántos se han formado en prevención y extinción de incendios forestales, porque usted ha hablado de cursos del Ivaspe.
1.
800 alumnos en cursos del Ivaspe.
Y nos ha dado una relación de quince cursos distintos.
¿Cuántos de cada uno se han hecho?
¿Cuántas personas se han formado en todo esto?
No es para reírse, porque estamos preguntando y preguntando, y repreguntando, y usted no contesta.
Bueno.

Que es obligatorio el tema de mantener limpia la interfaz urbana forestal desde el año 1997, que está el plan de prevención de incendios aprobado.
Lo ha comentado usted.
Y que luego el Patfor también hace hincapié en lo mismo.
Pero, sin embargo, ¿qué urbanización, qué municipio que está en contacto con el monte cumple lo que dice eso?
No lo sabemos, pero pensamos que la inmensa mayoría, no.
Entonces, denos datos para que pensemos lo contrario y que se está trabajando en la línea correcta.
Pero, de momento, lo que usted dice es poco o nada, y entonces hemos de pensar que no se hace nada al respecto.
Porque la guía esta que tienen que implementar los municipios y las urbanizaciones está en elaboración desde hace dos años.
Si está la guía en elaboración, supongo que las medidas que tenga que contemplar esa guía no estarán implementadas.
Respecto al tema de los medios aéreos, una de las recomendaciones -se decía- estudio en profundidad tanto de la flota de aeronaves de que se dispone en la actualidad, como de la capacidad de las bases aéreas, desde las que esta opera, con la finalidad de evaluar la idoneidad del operativo actual de que dispone La Generalitat.

¿Se ha hecho ese estudio en profundidad?
Porque es una de las recomendaciones.
Y no creo que sea algo demasiado costoso, ni en tiempo, ni en dinero.
Más cosas que dice: medios aéreos.
Mantener una reunión previa a la campaña, con las tripulaciones de las aeronaves, de la UME y el 43 grupo, para recoger sus inquietudes, necesidades y establecer procedimientos de trabajo consensuados.
Esto, que tampoco requiere dinero, más que coordinación entre los distintos medios de extinción, ¿se ha hecho?
¿Se va a hacer?
Por favor, conteste.
Lo mismo que el tema de simulacros, que ya le he preguntado antes y no ha comentado nada.
Desde luego, no podemos saber la cantidad de medios de extinción que hay, esos diez u once mil personas de los que usted habla siempre, no sabemos cuál es la distribución.
Yo se lo vuelvo a preguntar, aunque supongo que no me va a contestar.

Otra cuestión: gestión de la información.
Recomendaciones: que haya un único sistema de mando y control, e integrar las comunicaciones de radio, de manera que queden grabadas.
También es algo que parece que técnicamente no es demasiado complicado, y creo que se ha mencionado (inoïble per raons tècniques) .
.
.
¿Se va a hacer o no se va a hacer?
¿Se están grabando ya?
 Si (inoïble per raons tècniques) .
.
.
de diputación.
Claro, han de asignar tareas de extinción, porque las brigadas que hacían esa extinción, ustedes se las cargaron hace tres o cuatro años.
Entonces, claro, ahora hay carencia de esos medios, ahora se tarda mucho más a llegar a los fuegos desde los municipios donde están las brigadas (inintel·ligible) .
.
.
y esa es la situación.

¿Hay ya un canal privado de la red Petra entre aeronave de coordinación y director de medios aéreos?
Era otra de las recomendaciones.
De las últimas páginas, que antes no he llegado ahí, porque no me ha dado tiempo.
Dice, otra recomendación: «Es necesario que todos los recursos que entren en el incendio tengan un enlace de radio normalizado».
Por tanto, parece ser (inoïble per raons tècniques) .
.
.
¿Existe ya?
¿Va a existir el 1 de marzo, que es cuando se supone empezarán a estar los medios de prevención y extinción en marcha?
Luego, ya hemos hablado de las superficies eventuales (inoïble per raons tècniques) .
.
.
para evaluar las capacidades de las bases.
No sé si eso lo tienen estudiado o no, si lo van a estudiar.
Pero, si lo están estudiando o lo van a hacer, dígalo, por favor.

Y lo mismo que el tema de relevos de brigadas, avituallamiento.
El señor Torró ha dado en el clavo.
Es obvio que cuantos menos dispositivos de extinción hay, más turnos tienen que hacer, más lejos están las brigadas y los tiempos que se pierden en desplazamientos y tal son mayores.
Y de voluntariado.
.
.
Además, creo que es la última página, la penúltima página del informe, que no es un informe completo, ni es toda la información.
Esto es un Power Point para explicar a la gente qué es lo que ha hecho este comité de expertos, pero esto no es toda la información.
Y la hemos pedido, y no nos ha llegado.
¿Vale?

Bien, la última recomendación.
Voluntariado: el personal voluntario que participe en las labores de ataque (inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

.
.
.
debe -acabo ya, en diez segundos- estar organizado, formado y bajo control del puesto de mando avanzado, que debe ser el encargado de autorizar su entrada en el incendio, según lo que determine el plan especial.
Claro que trabajan voluntarios.
De hecho, ha habido incendios donde han trabajado más bomberos voluntarios que bomberos profesionales, ¿eh?
Y de lo que se trata es de que este voluntariado se generalice, ¡ojalá!
hubiera en cada municipio un grupo de voluntarios, bomberos formados, equipados, que se pudieran poner a disposición del puesto de mando, y eso es algo que ustedes han despreciado siempre, ¿eh?
, y que nosotros insistimos en que es fundamental, y estoy hablando del voluntariado de extinción; de la misma forma que hay bomberos voluntarios que están trabajando en algunos sitios pero esto no se potencia desde la administración y es fundamental.

Y, por último, el voluntariado de prevención de incendios, que ¡ese sí que es básico!
porque es el que está haciendo labor de vigilancia y de concienciación ciudadana, y a ese, también ustedes lo tienen…

El senyor president:

Senyor Ponce,…

El senyor Ponce Guardiola:

…abandonado, sabe que todavía se les deben subvenciones de hace dos y tres años a muchos grupos de voluntarios.

Termino, señor presidente, pero entienda que el tema es muy denso.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ponce.

Era más densa su intervención que el tema a la vista de…

Senyora Barceló té la paraula.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Bueno, aclarar, en primer lugar, que hubiera sido irresponsable por parte de los portavoces de los grupos que asistimos al Centro de Emergencia del 112, con el Power Point que se nos expuso allí, ¿eh?
, que pudiéramos profundizar en el informe del comité de expertos sin tener el informe que hemos solicitado; yo, al menos, he solicitado por escrito a la conselleria de gobernación para que nos entreguen el informe completo.
Eso hubiera sido una irresponsabilidad.

De lo demás, ¡no nos hemos quejado!
Nos parece muy bien que ustedes nos invitaran a ir al 112, pero donde se dan las explicaciones, ¿vale?
, es en las Cortes Valencianas, y lo que ha pedido el Grupo Socialista es que el comité de expertos pueda comparecer -no todo, un portavoz- en esta comisión y pueda atender las aclaraciones que puedan pedir los distintos grupos o puedan hacer algunas preguntas relativas a cosas que no quedan claras en un Power Point que, bueno, pues tiene sus limitaciones porque no se puede explicar todo.
Entonces, no estamos pidiendo nada, en fin, que no sea lo lógico y lo normal de alguien o de los portavoces que lo que queremos es conocer realmente el contenido íntegro del informe.

Por lo tanto, aclarado eso, decirle, mire, señor conseller, usted no ha hecho mención al puesto de mando avanzado, y yo lo que le decía es que, efectivamente, el puesto de mando avanzado es uno de los -por decirlo de alguna manera-, bueno, uno de los dispositivos de una de las estructuras organizativas que hay que estudiar y hay que volver a releer, ¿por qué?
, porque, mire, no solamente es que termina… dentro de las recomendaciones dice el comité de expertos que es necesario mejorar el control de acceso al puesto avanzado, sino que, además, dice que en aquellos casos en que existan dos puestos de mando avanzado la dirección del PEI debería definir la estructura de organización del PMA unificándolo.

Es que, además, usted sabe que en los incendios de Cortes de Pallás y Andilla tuvimos muchos problemas con los puestos de mando avanzado, que sabe que le incidimos en que había puestos de mando avanzado en la zona de Castellón que estaban dirigidos por un diputado provincial de Castellón cuando no le corresponde, y hasta que no llegó él muchas cosas no se resolvieron, que no se dejó acceso a algunos alcaldes, que la comunicación no fue la correcta.
Es decir, no estamos nada más que diciendo que: si cuando se produce un gran incendio se nos está revelando que hay cosas que no funcionan, pues simplemente lo que pedimos es que se revisen porque, ¡oiga!
, es que también en el incendio de Torremanzanas lo que dijeron los brigadistas, los bomberos y los sindicatos es que cuestionaron la actuación del mando avanzado.
Y nosotros pensamos que no hay que llegar al extremo de cuestionarlo, lo que hay que hacer es revisar todo el puesto del mando avanzado desde todo el que participa hasta cómo se dirigen las órdenes y valorar si realmente hay efectividad o no hay efectividad.
Eso es lo que le pedimos, no le pedimos nada más.

Y un informe y una revisión sobre las funciones del puesto del mando avanzado no es una cuestión económica, mire, es de voluntad política de querer entrar en ese tema.
Estamos hablando del puesto de mando avanzado que cuenta con veintidós personas dentro del puesto avanzado, ¡veintidós personas!
¡Es que hemos tenido mucho descontrol!
Sabe usted que había pueblos que se les pidió que evacuaran, que los ciudadanos no sabían dónde tenían que hacer la evacuación, no sabían a qué pueblo tenían que ir, se quedaron muchos municipios con polideportivos llenos de camas para poder acogerlos y tuvieron que volver a sus cosas porque no sabían que ese polideportivo estaba dispuesto.

¡Venga!
¡Por favor!
, señor conseller, no puede negar lo que es obvio y lo que se puso de relieve con los incendios de Cortes de Pallás y Andilla.
Y si usted lo quiere considerar como una censura a su labor, ¡considérelo!
, pero aquí lo que estamos diciendo por interés general, por el interés general, que hay cosas que entendemos que se tienen que revisar.
Todo no es perfecto, pero todo es mejorable.
Por tanto, lo único que le pedimos es eso.

Igual que usted dice, «no, lo de maquinaria pesada.
.
.
» ¡Si se lo están diciendo!
Si hay maquinaria pesada que se le tuvo que pedir a alcaldes los municipios que estaban inmersos en esos incendios y tuvieron… Nosotros lo que decimos es: ¿usted va estudiar, va a ver la posibilidad de contar con maquinaria pesada ya que se ha puesto de manifiesto por los expertos que esa maquinaria pesada en un momento determinado, porque haya conciertos con empresas, como quiera, que puedan intervenir para atajar más rápidamente el fuego?
Le estamos preguntado cosas que son normales y lógicas.

Y otra cosa, mire, a mí me ha preocupado mucho lo que usted ha dicho, ha dicho, «mientras yo sea conseller de gobernación en este gobierno no van a participar activamente en las tareas de extinción de incendios los voluntarios», me ha preocupado porque me gustaría dos cuestiones: una,…

El senyor president:

Finalice, por favor, señora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

…-sí-, una, ¿a qué voluntarios se refiere?
, es muy importante, ¿se refiere a los bomberos voluntarios?
, ¿se refiere a Protección Civil?
, ¿se refiere a voluntarios…?
, ¿a qué voluntarios se refiere usted?
Por favor, ¡clarifíquelo!

Y nada más.

El senyor president:

¿Y la segunda?
¿Nada más?

Pues, muy bien.
Muchas gracias.

Señor Torró, cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Bé, moltes gràcies.

No n'hi ha cap contradicció, absolutament cap, entre la primera pregunta que li he formulat sobre les brigades de la diputació i la segona, i quan toque la pregunta oral ho clarificarem i si n'hi ha algun dèficit de comprensió lectora no es preocupe que jo li ho aclariré amb molt de gust, ¿eh?

Bé, el que no pot fer és vindre ací -com fa sempre, com fa sempre- a tirar cortines de fum i a entrar en contradiccions flagrants en allò que vosté teòricament diu que ve a fer ací, ¿val?
, i a no concretar absolutament res del que ha de concretar.
Diu, parla de custòdia del territori, i parla de la biomassa, i «s'està treballant», s'està treballant ¿com?
, ¿com s'està treballant?
, ¿eh?
, perquè vindre ací i dir que s'està treballant i no dir res és el mateix, ¿com s'està treballant?

El tema dels mitjans aeris, n'hi ha qüestions -algunes li les ha apuntades el senyor Ponce- que no depenen d'aviació civil.
¿L'avaluació de la idoneïtat dels mitjans depèn d'aviació civil?
, ¿l'equip humà especialitzat que haja d'atendre les necessitats de les aeronaus -que diu les recomanacions- depén d'aviació civil?
, ¿la coordinació amb l'UME depén d'aviació civil?
¡No!
, ¡no!
, però és que vosté d'això no diu res, no diu res, i eixa excusa que les àrees depenen d'aviació civil per a no fer res en eixe camp, ¿no?

El tema dels plans territorials d'emergències, és que, de deveres, no mos pregunta per tontos, senyor conseller, ¡que no ho som!
Vullc dir, una cosa és un pla territorial d'emergències; una altra cosa és un pla local de prevenció d'incendis; una altra cosa és un pla actuació contra incendis forestals; i una altra cosa són els plans de previsió de demarcació d'incendis, ¡són coses diferents!
Vosté no mos parle d'una cosa que no té una relació directa amb els incendis que, efectivament, contemplarà el tema dels incendis però no està pensat només per als incendis forestals, i parle-mos dels temes dels incendis forestals, que estem ací per a parlar d'això.

Per tant, ¿quants plans de prevenció de demarcació, que estan previstos al Patfor, n'hi ha redactats en estos moments?
, ¿quants plans locals de prevenció d'incendis n'hi ha redactats i aprovats en estos moments?
, i ¿quants plans locals d'actuació contra incendis forestals n'hi ha redactats i aprovats en estos moments?
Conteste'ns a això, perquè això són les debilitats que analitzen els experts -que vosté va cridar- i que fan com a recomanacions i inclouen ací en este tema.

El tema dels voluntaris, anem a vore, és que no estem parlant dels voluntaris de, mira, n'hi ha un incendi, me'n puge a la serra a vore què puc fer, ¿val?
; d'eixos voluntaris ni ací, ni ací, ningú està parlant d'això, ¿eh?
, estem parlant dels voluntaris de Protecció Civil que estan perfectament qualificats per a poder enfrontar els incendis forestals, que estan tan qualificats alguns d'ells com els bombers voluntaris que a Castelló la diputació volia donar-los… cobrir les funcions que estan fent els bombers professionals, ¿val?
, i si estan preparats per a això, per a açò no estan preparats -vullc dir-.
I, per tant, eixos són els voluntaris que vosté ha d'explicar ací per què d'això no parla quan és una recomanació que li fan els seus experts, i diuen, «n'hi ha un problema aquí», i vosté en això no atén per a res en eixa qüestió.

El tema de la maquinària pesant, però, a vore, senyor conseller, ¡que ho diu l'informe!
, ¡que no s'ho inventem nosaltres!
, ¡no és una qüestió que mos haja dit un boig ecologista de no sé quin lloc!
, ¿val?
, ho diu l'informe dels seus experts que n'hi ha un problema en l'ús de la maquinària pesant, ho diu ací, ho diu ací, ara no ho recorde exactament, té molts fulls, però ho diu i vosté ho sap perfectament, ¿eh?
, ho diu, i, aleshores, el vosté hauria de dir és explicar-nos el perquè, el perquè ara vosté pensa que en la maquinària pesant va tot de cine i resulta que ací li diuen que no, perquè com això n'hi ha moltes altres coses.

I li torne a insistir en el mateix, en el tema de la manca d'efectius, el tema de la manca d'efectius i el tema de relleus i de les brigades.
Incendis d'Andilla i de Cortes de Pallás es declaren en el moment en què encara no estan operatius tots els efectius que tocaven per a l'estiu perquè només entraven a partir de l'1 de juliol, quan dos anys enrere ja haveren estat operatius tots eixos efectius.
I aquí n'hi ha un problema, i eixe problema, almenys en allò que vostés ens van passar, perquè no és cert que ens donaren la documentació, ¡no és cert que ens donaren la documentació en eixa reunió!
, en eixa reunió vam anar allí com a borrecs, a seure'ns allí i que mos passaren uns power points, i quan es va acabar la reunió, perquè jo em vaig descarar i vaig anar a una persona de la conselleria, vaig vore les fotocòpies i vaig dir, «podem endur-se'n una fotocòpia d'açò», ¿val?
, no es riga, ¿eh?
, perquè va ser aixina, ¿eh?
, pot riure's el que vullga però va ser exactament aixina, ¿val?
, i la xica es va quedar aixina, va preguntar i van dir, «¡val!
, una fotocòpia d'açò es poden endur».

Açò és la presentació del document final del comité d'experts, açò no és l'estudi del comité d'experts, una presentació d'eixe document final.
I si vosté no sap distingir entre una cosa i l'altra, doncs a la millor (veus) hauria d'anar-se'n a un altre lloc perquè com diu el senyor conseller que sempre està allí…

El senyor president:

Senyor Torró, senyor Torró,…

El senyor Torró Gil:

…perquè està sempre bonegant-mos que si fem bé la nostra feina o no, a la millor els que no fan bé la seua feina són vostés.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.
(El senyor Torró Gil intervé amb el micròfon desconnectat)

Senyor Torró, per favor.

Senyora Marcos, senyora Marcos, per favor.

A continuació, té la paraula el senyor conseller per cinc minuts.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Mire, la unitat didàctica -ja he dit- es presentarà en breu i se donarà tot tipus d'explicacions per al que va destinada.

Cursos de l'Ivaspe.
Li dic que s'han augmentat 268.
000 euros este any, que se n'han fet trenta-cinc cursos d'emergències -no he dit de l'Ivaspe, he dit d'emergències, no estic ficant el de seguretat, però és igual, tornaran a dir que no done informació, m'és igual- distribuïts en huitanta edicions per a 1.
800 alumnes i per a dos mil hores de formació, i li he especificat alguns dels quinze o vint cursos, dels trenta-cinc cursos que s'han fet però que és tan senzill com llegir-ho perquè és públic i aprovat per tot el món, però a vostés els dóna exactament igual.
¡Molt bé!
És per contestar-li, concretament, a tot el que estava dient.

M'estava dient en el que s'està treballant de la interfície urbanoforestal; si ficar articles en el Patfor, si ficar-ho com a obligatori en el (inintel·ligible) .
.
.
; han de fer-ho els propietaris, no ho ha de fer La Generalitat, i, tanmateix, La Generalitat està fent-ho, està fiscalitzant-ho i està ajudant a través de les brigades d'emergència a fer-los i amb molts projectes que estan ara, en estos moments, en marxa.
(Veus)

El PMS, si està gravant-se?
doncs se grava sempre.
La gravació d'un incendi se fa…

El senyor president:

Senyor Ponce, senyor Torró,…

El senyor conseller de Governació i Justícia:

(inintel·ligible) .
.
.
és que se milloren eixes qüestions… (El senyor Torró intervé amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Senyor Torró, està en l'ús de la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Si em deixen parlar.
¡Val!

Ja existix un canal entre les aeronaus i els tècnics de terra i aire i això ja existix.

El tema del PMA.
Ja li he dit, senyora Barceló, que en el tema del PMA si n'hi ha alguna qüestió que, evidentment, crec que té al front uns grans tècnics… -i li ho he dit al senyor (inintel·ligible) .
.
.
del post de comandament avançat-, entre altres coses per la dilatada experiència que tenen perquè el que s'ha fet és que pràcticament tots els directors, tècnics del PMA vénen sent-ho des de fa catorze, quinze, vint anys, la gran majoria d'ells i, per tant, tenen una experiència absolutament dilatada en eixa qüestió.

Diu accessos a alcaldes, no em dirà vosté cap alcalde que no tinga accés al post de comandament avançat, ¡cap!
, i que no es facen reunions permanentment, i que no es facen rodes de premsa permanentment, perquè això és negar l'evidència i és mentir a posta.
No em podrà dir absolutament cap, ni del seu partit, ni del meu, ni de cap, perquè serà faltar a la veritat!
No m'ho podrà dir en ningun.
Inclús, inclús, a protestes de la mateixa direcció del post de comandament avançat, que evidentment volen treballar, perquè en emergència està per a treballar, i se fan informacions i se fan reunions per a fer-ho.
Per tant, no mentisquen i, damunt, sabent que mentixen.

En tercer lloc, dia vosté que en la maquinària pesant cal fer-ho.
El que diu ací l'informe, concretament sobre el tema de la maquinària pesant, que diu que la maquinària pesant és molt efectiva.
.
.
, mire, li ho vaig a llegir, «maquinaria pesada, -és que vosté no ho havia llegit- el trabajo de la maquinaria pesada resulta una herramienta muy eficaz en los grandes incendios», amb la qual cosa no sols és que coincidim tots, sinó que s'estan utilitzant tots.
No n'hi ha ningun tipus de petició de maquinària pesada que s'haja fet que no s'haja fet.

El que mosatros no anem a fer és comprar maquinària pesant per a utilitzar-la tres vegades a l'any perquè costa un dineral mantindre-la per a tindre que fer.
.
.
, sinó que estem fent-ho a través.
.
.
, aquí, i si n'hi ha en els pobles on està, per descomptat que la demanem en els pobles, perquè és el més adequat, és el que se deu fer i és el més just que s'ha de fer.

I se tenen concerts també amb la Unitat Militar d'Emergències que fica tota la maquinària pesant, que ells sí que tenen lògicament per qüestió de ser forces armades.
Per tant, és una qüestió que, evidentment, és una ferramenta útil, que evidentment hem de tindre en compte.
I el que vol el comité d'experts és que això estiga absolutament garantit, i eixa és la nostra obligació que això estiga absolutament garantit.

Mire, senyor Torró, vosté diu que jo vinc ací a donar cortines de fum i no sé què.
Jo crec que he fet una intervenció en el que m'han demanat, m'he centrat en el tema en un to molt (inintel·ligible) .
.
.
Jo no vaig, evidentment, a voler barallar-me amb vosté, a l'insult, a la desqualificació, perquè evidentment no puc guanyar-lo mai en la vida.
Això ho tinc absolutament clar.
Ni pretenc, ni vullc.

Mire, som una de les comunitats autònomes amb majors mitjans aeris en prevenció i extinció d'incendis.
No perquè ho diem mosatros, perquè ho diu el ministeri de medi ambient, perquè mosatros sempre mentim i mosatros sempre diguem el que no és.
I, evidentment, ja no vaig a dir ni el que diem mosatros, el que diuen des de fora.

Diu vosté: «No mos prenga per ximples.
» Jo tinc sempre molt de respecte a totes les persones, a estos diputats i a totes les persones, ¿eh?
I, per tant, no me torne a repetir això, perquè jo, per descomptat, en ma casa, d'educació i de respecte, me n'ensenyaren molt, gràcies a Déu i els ho agraïsc als meus pares.

Per tant, vosté ha vingut a dir el que jo li he explicat.
Li he dit que n'hi han plans territorials d'emergència i que he donat una xifra, i que, després, d'acord amb legislació, n'hi han uns plans especials, no sols d'inundacions, d'incendis, de tal i qual, i això és una competència que han de fer els ajuntaments i és una competència municipal.
I que, no obstant això, mosatros estem col·laborant amb ells, que és la nostra obligació com a govern autonòmic.

Dien dels plans de prevenció de les nostres demarcacions en prevenció.
Saben que hem presentat i hem aprovat el d'Altea, el de Polinyà del Xúquer, el de Chelva, que en este trimestre se van a aprovar tres més i que quatre estaran en informació pública.
He donat també la informació concreta.

Vosté diu que gràcies a vosté els donàrem la fotocòpia esta del Power Point, que no val per a res, però bé, és la fotocòpia de l'estudi de conclusions, (remors) que està ahí, i que donàrem gràcies a vosté.
Doncs que li ho agraïsquen tots, gràcies a vosté.
.
.
, les fotocòpies estaven preparades per al final de la reunió donar les fotocòpies.
Però vosté se sent més feliç i més realitzat que és.
.
.
, per què li ho hem donat, doncs, perfecte.
Enhorabona, senyor Torró.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, finalitzada la sessió, l'alcem.

Moltes gràcies, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 55 minuts)