Agricultura%734882.02.29%20macro.html





Comissió d’Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 29 de febrer de 2012.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 5.

La senyora presidenta:

Buenos días.

Antes de comenzar la sesión de la comisión de agricultura, explicarles que el ujier, cuando buenamente pueda, pasará a entregarles a quienes no lo tengan aún, a todos los miembros de la comisión, la memoria del IVIA que los compañeros y compañeras investigadores del colectivo han tenido a bien enviarme a mí como presidenta de la comisión para que yo se la reparta a todos ustedes y puedan conocer todas las investigaciones que están llevando a cabo en el colectivo.

Después de este punto, también comentar que ha acompañado a la señora consellera una componente, la jefa de gabinete, y simplemente decir que la mesa va a tener a bien permitirle entrar, pero queremos que conste en acta que se va a realizar esta vez, no se va a permitir en las sucesivas sesiones precisamente porque ayer ocurrió que a un miembro de la oposición no se le dejó pasar a una comisión, a la Comisión de Medio Ambiente, porque no había cumplido los trámites oportunos.

Por tanto, que quede constancia de que esta mesa sí que va a permitir esta excepcionalidad pero que, por favor, todos y todas nos atengamos al reglamento que, para que lo sepan sus señorías, es de cuarenta y ocho horas antes de que tenga lugar la sesión de la comisión, deberá de mandarse un fax con.
.
.
–creo que es ¿con el DNI?
–, con el DNI de la persona que va a asistir como visitante.
¿De acuerdo?

Así que la jefa de gabinete puede pasar cuando quiera.

¿Dígame?

El senyor Ballester Costa:

Una cuestión de orden.
.
.
El presidente de la comisión de ayer fui yo el que no lo dejó pasar porque se daba la circunstancia, como bien ha expresado la señora presidenta, de que había otra persona que sí que había cumplido el reglamento y, bueno, me pareció una discriminación que uno sí y uno no.

Le agradezco a la señora presidenta, de verdad, el detalle que ha tenido.
Yo ayer entendí que como había una situación de agravio uno sí y uno no, preferí que no fuera así.
De todas formas, quiero que conste que por parte de este presidente de la comisión de territorio, medio ambiente y vivienda, que fui yo ayer quien tomó esa decisión.
Le agradezco su decisión hoy.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.

Pues, entonces, creo que ya podemos proceder a pasar lista para ver si hay quórum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Bien.
Le paso la palabra al vicepresidente, porque esta pregunta la realiza Esquerra Unida, y yo paso al otro lado.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Sí, gracias, señora presidenta.

Señorías, vamos a empezar por el primer punto, que es la lectura y aprobación, en su caso, –ustedes la tienen en su carpeta–, si están de acuerdo, ¿la aprobamos por unanimidad el acta de la sesión anterior?
¿De acuerdo?
Pues se aprueba por unanimidad.

Preguntes

El senyor vicepresident:

Y pasamos al segundo punto, que es la pregunta número 150, a la consellera de Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua sobre el gasoil agrícola, formulada por la diputada Esther López Barceló, que tiene la palabra para formularla.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

¿Qué medidas piensa tomar la conselleria para evitar el cobro irregular del nuevo céntimo sanitario sobre el gasóleo agrícola por parte de las compañías petrolíferas y gasolineras?

El senyor vicepresident:

Sí, señora consellera, cuando quiera.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Gràcies, vicepresident.

Senyores i senyors diputats, d’acord amb el que establix la llei del sector d’hidrocarburs, els preus dels productes derivats del petroli són lliures.
En tot cas, si n’hi ha algun subministrador de gasoil d’ús agrícola que estiguera fent una aplicació indeguda de l’impost sobre les vendes detallistes de determinats hidrocarburs, es tractaria d’una infracció de caràcter tributari.
I si algú té coneixement que s’està produint este frau en l’aplicació de l’impost, com estaven diguent, té el deure de denunciar-ho davant de l’administració tributària.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Sí, gracias, señora consellera.

Señora diputada.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señora consellera.

Bien, desde Esquerra Unida nos estamos haciendo eco de las denuncias por parte de los agricultores que están sufriendo, derivado del aprovechamiento que supuestamente determinadas compañías petrolíferas y gasolineras han comenzado a aplicar debido a ese céntimo sanitario que realmente son 4,8 centímetros por litro con que la Generalitat valenciana ha agravado a la gasolina y al gasóleo de automoción para subir así mismo el gasóleo agrícola, cuando el decreto de ley del Consell sobre medidas urgentes para la reducción del déficit es muy claro al respecto en cuanto al impuesto de las ventas minoristas de determinados hidrocarburos, al observar que el tipo de gravamen autonómico para las gasolinas y gasóleo de uso general será de 48 euros por 1.
000 litros desde el 10 de enero y hasta el 31 de diciembre de 2012, mientras que el gasóleo de usos especiales, es decir, el agrario, que es el que nos compete aquí, y de calefacción, será de 0 euros por 1.
000 litros, es decir, que queda exento de la aplicación de ese céntimo sanitario.

Sin embargo, como le decía, según las denuncias de los agricultores lo que está ocurriendo es que se están aprovechando de esa subida del céntimo sanitario para subir así mismo la del gasóleo agrícola.
¿Y qué pasa?
Que esto es muy difícil, evidentemente, de denunciar, como ha dicho la consellera, que es una infracción de carácter tributario, y es muy difícil de denunciar y ustedes lo saben porque de qué manera puede, de alguna forma, el agricultor que va a una gasolinera puede demostrar que se le está realizando ese perjuicio.
Pues bien, en algunos casos, lo que hicieron los agricultores para demostrar esto era acercarse a Cuenca, que es lo que algunos agricultores tenían más cercano, sobre todo de la comarca de Requena-Utiel, se acercaron a Cuenca y, efectivamente, en Cuenca el gasóleo agrícola era muchísimo más barato.

Pues bien, ahora mismo, lo que está ocurriendo es que el llamado gasóleo A está inmerso en una espiral alcista desde hace años.
Esto no es solamente de ahora.
Lo que pasa es que han aprovechado este céntimo sanitario para subirlo así mismo.

Los precios de los productos agrarios, como bien sabemos todos, no han experimentado esas subidas semejantes, por lo que esto es otro de los elementos que nos puede llevar a la pérdida de rentabilidad de las explotaciones todavía más grande, con lo cual es un elemento muy peligroso a la hora de que los agricultores puedan acometer, por ejemplo, las tareas de regadío que deben acometer y, por supuesto, también, otro elemento muy importante en esta situación que concierne al gasóleo, es el que, como todos y todas sabemos, se produce este gravamen a través de una devolución después.
Evidentemente, si nos encontramos con la situación de que el gasóleo todavía sube más y de que el descuento no se produce instantáneamente sino que es después debido a una devolución, nos estamos encontrando en una situación en la que los agricultores, los que ya sabemos que se encuentran en una situación muy precaria, tienen encima que abonar, en ese momento, tales subidas de dinero, ¿no?

La devolución, como decían los agricultores y ganaderos, del impuesto especial de hidrocarburos que grava el gasóleo, apenas amortigua, por tanto, una mínima parte del impacto de la subida.
Por tanto, además de esta pregunta en la que intentamos incidir en que se realice algún tipo de inspección o algún tipo de medida para poder contrarrestar este aumento que se puede demostrar si vamos viendo año tras año cómo ha ido subiendo, pues evidentemente también nos gustaría que se reflexionara por parte de la conselleria para ver cómo se puede amortiguar de una forma equilibrada este aumento.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señora consellera, por cuatro minutos y medio, tiene tiempo usted para contestar.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Gràcies, vicepresident.

Senyora López, efectivament, estic totalment d’acord amb vosté que els costos de producció s’estan incrementant d’una forma molt important en el sector agrari, i un dels costos que està incrementant-se, sense dubte, és el cost dels hidrocarburs.
I que això repercutix negativament o té un impacte negatiu en la rendibilitat de la mateixa activitat agrària.

Però, sent això una realitat, quan parlem de la pregunta a què vosté ha fet referència, o de l’aplicació del cèntim sanitari al gasoil d’ús agrícola, els gasoils especials, entre ells l’agrícola i d’aplicació, com vosté molt bé ha dit, el decret deixa exempt d’eixa aplicació del cèntim a este gasoil d’estos usos especials.
I, per una altra part, com vosté molt bé coneix, la llei, com he començat diguent, diu que el preu del gasoil és lliure, per la qual cosa els productors i els distribuïdors poden perfectament elevar o abaixar, podrien abaixar també el preu d’acord amb les regles del mercat o amb els criteris que ells se fixen.
I això no té cap relació amb l’aplicació o no del cèntim.
.
.
, del conegut com a cèntim sanitari d’este impost.

Per tant, ja que els preus són lliures, La Generalitat no té competències per a regular o per a intervindre en com s’apliquen o com apugen o abaixen, si fóra el cas, l’aplicació d’eixos preus.
Si no té competències per a regular-ho, evidentment tampoc té competències per a sancionar-ho.
Per tant, no és el cas.

I si algú tinguera coneixement –vosté ho ha dit– és molt difícil relacionar-ho directament, però si algú tinguera coneixement que s’està cometent este frau en l’aplicació d’un impost, deu, per descomptat, denunciar-ho a l’agència tributària.

Vosté me permetrà que discrepe amb vosté quan diu que el mètode pel qual han arribat a la conclusió.
.
.
perquè quan parla de denúncies realment no són denúncies tal, sinó més bé són verbals o són comentaris o són notes de premsa o són.
.
.
, val, però denúncies, realment, no se n’han produït.

Jo crec que el mètode que vostés han aplicat per arribar a la conclusió que sí que s’aplica el cèntim sanitari, no acaba de ser molt científic.
Crec que més bé és que s’està produint una apujada dels hidrocarburs en totes les seues modalitats.
Com dia, si n’hi haguera algun cas en concret se deuria de denunciar, però si consultem el geoportal d’hidrocarburs del Ministeri d’Indústria, Energia i Turisme que es troba a l’abast de tots, en la pàgina web, i consultant el del dia 27 d’este mes i agarrant 282 estacions de servici, estan aplicant més de 80 preus diferents per al gasoil i que mos interessa en este moment, en un rang d’aplicació de preus que va de 0,87 euros per litre a 1,127 euros per litre.
I en la província limítrof a què vosté fea referència en Conca, eixe mateix dia els preus van de 0,88 a 1,10.
En un rang més inferior però, per descomptat, el mínim i el màxim estan en esta comunitat.
També el mínim.

Per tant, pot donar-se la casualitat que eixa gasolinera a què vosté fa referència en aquell dia estiguera aixina però si vosté se’n va a un rang més ampli de gasolineres se donen totes les circumstàncies.
En la nostra mateixa comunitat, 80 preus diferents en eixe dia.
Però si anem a un exemple publicat en este mateix geoportal i fent una comparació concreta del dia 24, en Bugarra, el preu del gasoil que mos afecta era de 0,87 euros per litre; en Requena, de 0,93 i, en Huete, en Conca, d’1,10 euros per litre.

Per tant, jo crec que eixe no és un mètode que vullga dir que, efectivament n’hi ha una incorrecta aplicació del cèntim sanitari.

En qualsevol cas, com li dia, estic completament d’acord amb vosté que la pujada de preus de gasoil impacta molt negativament en els costos de producció impactant, per tant, en la rendibilitat dels llauradors, però no és competència d’esta administració ni controlar ni regular ni sancionar este aspecte.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, a usted, señora consellera.

Señorías, continuamos con el orden del día y les tengo que hacer un comentario, que de acuerdo con el grupo proponente y con el conocimiento del resto de portavoces, el punto número 3 se pospone para el orden del día de la próxima comisión.

El senyor vicepresident:

Por lo tanto, pasamos directamente al número 4, que es la comparecencia de la consellera de Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua para explicar las actuaciones que está llevando a cabo la conselleria para solucionar i/o paliar la grave crisis que padece el sector citrícola valenciano, solicitada por el Grup Parlamentario Socialista.
(Remors)

Sí, diga, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Està la consellera, estic jo, supose que haurà segut algun imprevist que faça que esta compareixença no puga substanciar-se.
Però, en qualsevol cas, el que li pregue al president és que en la pròxima comissió que siga el primer punt, és a dir, que no es pose al final.
.
.

El senyor vicepresident:

Correcto.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
i que, després, no puga arribar a vore’s.

El senyor vicepresident:

Señor Signes, es lo que habíamos quedado con la portavoz de su grupo cuando comentamos la posibilidad de posponer el punto y así lo adoptamos.
Muchas gracias.

Compareixença de la consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, senyora Maritina Hernández Miñana, per a explicar les actuacions que està duent a terme la conselleria per a solucionar i/o pal·liar la greu crisi que pateix el sector del cítric valencià, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
849)

El senyor vicepresident:

Entonces, pasamos a debatirâ¦, bueno, la comparecencia que se refiere el punto número 4.
Tiene la palabra, ¿el señor Signes o la señora Crespo?
La señora Crespo, por parte del Grupo Socialista.
(Remors)

Ah, bueno, de acuerdo.
Perdón.
Señora consellera, tiene usted todo el tiempo que desee para su comparecencia.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Molt bé, moltes gràcies, president.

Senyora Crespo.

Senyores i senyors diputats.

Bé, el motiu d’esta compareixença, com acaba de dir el president de la comissió, és donar resposta, a petició del Grup Parlamentari Socialista, de les actuacions que esta conselleria està duent a terme en relació amb la crisi que patix el sector citrícola valencià.

Com ja hem vingut assenyalant en moltes ocasions ací en Les Corts i en altres fòrums que es tracten estos temes, la citricultura és un sector fonamental per a la Comunitat Valenciana des del punt de vista social i des del punt de vista econòmic, però també des del punt de vista territorial i medi ambiental.

Per això, des d’esta conselleria, permanentment s’està treballant en el propi sector desenrotllant polítiques i estudiant possibles noves línies d’actuació per a consolidar esta situació de.
.
.
prioritari, de sector prioritari, de sector fonamental per a resoldre els problemes als quals s’enfronta, campanya darrere campanya, el sector citrícola i obrir noves perspectives per al mateix.

Eixe treball no és conseqüència d’un moment conjuntural determinat, sinó que respon a una convicció clara de, junt al sector citrícola, treballar com un factor de futur per a la nostra comunitat.

Les polítiques que ve desenrotllant esta conselleria tenen un caràcter integral, com ja hem apuntat en altres ocasions, i tracten d’actuar sobre tota la cadena de valor, des de la producció i la comercialització fins al consum dels productes.
(So per interferència d’un mòbil)

I des d’eixa visió global i integral, estem desenrotllant una sèrie d’estratègies orientades a tres qüestions bàsiques: a la competitivitat del sector, i ahí parlem, com parlem sempre, d’investigació, desenrotllament i innovació; parlem d’assegurances agràries; parlem d’ajudes directes, tant de la PAC, com d’altre tipus d’ajudes, i parlem de regadius, tots ells com a factors de competitivitat de tot el sector agrari, per descomptat, també, del citrícola.

Parlem de comercialització, com altre factor crític, i de l’accés i permanència en els mercats, tant interiors, com exteriors, i per descomptat, amb la sensibilitat en la nostra societat del que suposa consumir esta producció tan important per a mosatros.

Començant per les estratègies de millora de la competitivitat, que, com dia, ja he apuntat a quins conceptes fan referència, dir que estos criteris, este conjunt d’ajudes que s’engloben en el concepte competitivitat són les que van directament a recolzar a la producció, als llauradors, diríem, a eixa part de la cadena de valor més dèbil de tota la nostra cadena de valor.

En eixe sentit, tenim, per un costat, i quan parlem d’ajudes –vaig a començar per les ajudes–, tot el que fa referència a l’aplicació de la PAC, de la política agrícola comú.

I pel que fa referència única i exclusivament a l’aplicació en el sector agrícola.
.
.
, en el sector citrícola –perdó–, dir-los que des de l’any 2008, que és quan s’incorpora el pagament únic.
.
.
, s’inicia el període transitori per al pagament únic en cítrics, s’han beneficiat 111.
800 citricultors, amb un valor de 213,6 milions d’euros d’ajudes directes i afecten aproximadament 235.
000 hectàrees.

També dins de la PAC, de la política agrària comú, estan les ajudes agroambientals que incorporen tot allò relacionat en la producció integrada i en l’agricultura ecològica.
I, des de 2008, s’ha gestionat un valor de les ajudes per un import de 33,2 milions d’euros, afectant 6.
234 productors i arribant a 53.
000 hectàrees.

I, en tercer lloc, i també en el marc de la PAC, incloem totes les ajudes relacionades en les OPFH, en les organitzacions de productors de fruites i hortalisses, 135 organitzacions d’este tipus que han rebut en este període de temps un total de 151,4 milions d’euros.

Com dia, estan les ajudes directament relacionades amb la política agrària comuna que se complementen en altre tipus d’ajudes, de les quals vaig a destacar en citricultura les més rellevants.

La reconversió varietal, que en este període ha afectat 4.
533 plans, arriba a 3.
550 hectàrees i ha suposat 16 milions d’euros, 15,9 concretament.

En un altre aspecte, dia, estan les ajudes, les directes i les de fons propis, les directes de la PAC: assegurances agràries.
Altre dels pilars fonamentals per a la competitivitat del sector, com saben les seues senyories, perquè en esta seu parlamentària ha segut un tema amplament tractat.

En relació a la citricultura, 35.
000 pòlisses que afecten quasi 150.
000 hectàrees i que suposen, en estos últims anys de verdaderes restriccions pressupostàries, una partida entorn als 22 milions d’euros.
Però que tenen un retorn molt important, i per això parlàvem de renda de llaurador, que era un conjunt de mesures que afectaven la renda de la producció del llaurador.

I per ficar un exemple, en l’exercici passat, que tinguérem una gelada molt important, a principis d’any, tinguérem un retorn per a totes les pòlisses que he assenyalat i per a totes les hectàrees de 73,4 milions d’euros.

En este moment que acabem de patir una gelada, com tots vostés saben, que ha afectat diverses comarques, encara s’està avaluant perquè som conscients que els danys de les gelades van eixint de forma gradual, ja n’hi ha una valoració de 50 milions de retorn en la inversió que fem, tant per part de la conselleria, com per part de tots els llauradors que asseguren estes pòlisses.
Per tant, és un retorn que impacta d’alguna manera també en la renda agrària.

Quant a un altre aspecte quan parlem de competitivitat, estaríem parlant de la millora de les estructures productives, fonamentalment aquelles mesures que van dirigides a optimitzar l’ús dels recursos, reduir els costos i millorar la productivitat.

Ací les mesures que estem duent endavant és tot allò relacionat en el cultiu en comú, que afecta 219 SAT, i ajudes a estructures individuals de producció, com és tot allò relacionat en la modernització de les explotacions citrícoles.
Les ajudes han afectat 369 llauradors, amb 13,5 milions d’euros –sempre m’estic referint al mateix període.

I en relació als jóvens, a la millora de les instal·lacions.
.
.
, de les explotacions citrícoles en jóvens, 106 llauradors jóvens, amb una aportació econòmica de 5,2 milions d’euros i que afecta 1.
120 hectàrees de cultiu.

Per una altra part, els dia que un altre factor de competitivitat, junt als que acabe d’anomenar, és tot allò relacionat amb les inversions en regadius per a modernitzar el reg, per estalviar aigua i per a optimitzar els costos de producció, aixina com la qualitat de vida dels llauradors.

En l’actualitat, més de 260.
000 hectàrees de regadiu ja estan transformades i en el cas dels cítrics, concretament, prop del 85% de la superfície de reg està modernitzada.
En els últims quatre anys s’han aplicat 200 milions d’euros.

I l’altre aspecte essencial de la competitivitat que havia anomenat, junt a les assegurances agràries, a la política del regadiu i, per descomptat, a les ajudes tant de la PAC, com de les altres, és la investigació.

I me permetran que em detinga un moment en parlar de quins són els aspectes que se treballen d’una forma més intensa des del l’Institut Valencià d’Investigacions Agràries, que, com vostés saben, és, diríem, el buque insígnia del món investigador en relació a tota l’activitat agrària, però molt especialment en relació a la citricultura.

En este cas, per a tractar de resoldre l’oferta de producte citrícola, l’oferta de les diferents varietats, per a tractar d’ampliar eixes varietats i tractar de desestacionalitzar o de trencar l’estacionalitat que en este moment tenim o l’excés d’oferta que tenim en alguns mesos, n’hi ha un pla d’obtenció i avaluació de varietats i patrons de cítrics, que és fonamental, que és un pla, com hem dit sempre, a mig i llarg termini.
No és fàcil traure noves varietats, però s’està aconseguint, s’està avançant de forma gradual i a través de l’obtenció d’híbrids diploides, del creuament i la irradiació de varietats tradicionals i de l’obtenció de patrons i la participació en tots els projectes de genoma dels cítrics.

Un altre aspecte fonamental quan estem parlant d’investigacions és tot allò relacionat en la sanitat vegetal, desenrotllant estratègies de lluita biològica, de detecció i prevenció de malalties.

I parlant de costos de producció o de maneig de cultiu i mecanització, tot allò relacionat, com dia abans, amb la irrigació, en la utilització òptima de l’auia, la fertilització i la mecanització o automatització de tots els processos postcollita, totes les línies centrades en la conservació, tant quan parlem de frigorització, de desverdització i d’alteracions que se produïxen en estos processos.
I, per descomptat, en matèria de qualitat, tot allò relacionat en els envasos, en els recobriments i desenvolupament de productes de quarta gamma.

Tenim també un programa concret d’experimentació citrícola, que el que tracta és de, una volta els resultats d’investigació estan establits, dur-los al camp d’experimentació per a comprovar quin és el comportament agronòmic, si és que parlem de varietats o parlem de patrons, o quina és la resposta de les diferents tècniques que s’apliquen a diferents situacions de sòls, de climatologies, de terrenys, de comarques, etcètera.
Són plans d’experimentació propis o que fem en col·laboració fonamentalment amb el món cooperatiu, en la xarxa de cooperatives.

I l’últim pilar o aspecte relacionat amb la innovació o amb la possibilitat d’incorporar innovació al sector és tot allò relacionat amb la formació.

Però deixe’m també que dedique unes paraules a tot allò relacionat amb el control sanitari, partint de la consideració que realment assegurar la sanitat i la qualitat sanitària de tots els nostres productes treballa en benefici de la seua diferenciació i assegura les seues possibilitats en tots els mercats.

Per això, eixe control se traduïx en una sèrie de programes; un d’ells, importantíssim, és la monitorització de totes les malalties de cítrics.
Com vostés saben, se van incorporant noves malalties, anem important noves plagues que produïxen impactes molt negatius sobre la citricultura, i per tant.
.
.
, un pla de vigilància fitosanitària i de noves plagues per a detectar de forma immediata i el més prompte possible possibles organismes nocius per a la citricultura.

Però també l’acompanyem d’un pla de control d’importacions de fruita, en este cas de fruita procedent de països tercers, tant en inspeccions en punts de venda, com, per descomptat, en els magatzems on se puga estar tractant esta fruita importada.

Per una altra part, està el programa d’assessorament per a realitzar tractaments contra les malalties que ja estan detectades i estan d’alguna forma implantades.
I eixe programa té un pilar o un aspecte, que és la difusió dels protocols d’actuació, a través d’un bolletí d’avisos de la conselleria, que té 11.
000 exemplars, i de l’agrupació de tractaments integrats en l’agricultura, els tradicionals Atrias, que treballen des de les cooperatives, aplicant els protocols que des de l’IVIA s’establixen com els més adequats per al tractament de cada malaltia o de cada plaga.

D’entre elles, destacar, perquè tant els recursos personals, com econòmics, són dels més elevats: (so d’un telèfon mòbil) el control i la lluita contra la mosca del mediterrani, que ascendix cada exercici a 8,8 milions d’euros, o el programa de certificació de material vegetal de cítrics, que és fonamental com a passaports de garantia sanitària dels nostres productes.

Una altra línia fonamental és tot allò relacionat amb els productes fitosanitaris i ahí el programa Zero, no me vaig a estendre perquè l’hem tractat en algunes ocasions.

I també incidisc, com dia abans, en la possibilitat de diversificar producte, garantint que els nostres productes arriben als mercats sense cap de residu en la pell de les fruites.

El programa de seguretat alimentària i control de qualitat dels productes comercialitzats amb un programa d’inspeccions prou important.
Per ficar un exemple, en l’exercici 2011, s’han realitzat 25 tractaments.
.
.
–estic parlant d’inspeccions– en tractaments postcollita en magatzem, 560 sobre els quaderns d’explotació –estem parlant de tot allò relacionat en la traçabilitat que mos pareix fonamental–, 72 sobre material vegetal i 425 inspeccions en controls de residus.
Per tant, estem parlant d’una activitat per al control que garantisca la seguretat alimentària prou important.

I, per acabar, assenyalar el programa d’eradicació de la tristesa, que en este últim període ha afectat 265 beneficiaris en 527 hectàrees i 1,5 milions d’euros.

Per tant, dins de l’aspecte de competitivitat que parlàvem, també garantir la qualitat des d’este punt de vista de la nostra producció.

I, com dia, parlàvem de la competitivitat i parlem també de comercialització, que és l’altre aspecte sobre el qual estem treballant o duguent endavant polítiques que puguen impactar sobre el propi sector.

I ahí, l’aspecte fonamental en el que tots estem treballant és la concentració de l’oferta, la integració de tota la cadena de valor que beneficie l’eficiència en els diferents processos, per descomptat, des de la collita fins a la manipulació, el preparat, la transformació i la industrialització dels nostres productes.

Per una altra banda, tenim accions relacionades amb el control de la qualitat, relacionades específicament amb comercialització.
Abans parlàvem d’inspeccions en producció, ara estem parlant en comercialització, on afecten tant la qualitat en origen, ahí fonamentalment se valora la maduració en camp.
.
.
, com hi ha programes de vigilància quan se produïxen incidències climatològiques.

I ara mateixa que hem patit una incidència climatològica molt important, que ha segut una gelada, i davant del que passà en la gelada de l’any passat, que va eixir molt de producte als mercats exteriors i això va complicar molt la campanya, hem traslladat ja al sector.
.
.
i estem fent-ho d’acord amb el sector, perquè la majoria del sector està totalment d’acord que no podem traure productes d’eixa qualitat als mercats.
I el passat 13 de febrer ja hem ficat en marxa un nou protocol d’inspeccions en magatzems de cítrics de tota la comunitat per a tractar d’identificar tota la fruita que no estiga en condicions, que estiga afectada per esta onada de fred.

Tenim 14 equips d’inspecció treballant en camp i en magatzems i s’ha començat el treball per aquells municipis més afectats per les baixes temperatures.

I després tenim.
.
.
, –perdó, 14 equips sols en camp i 18 equips visitant magatzems–.
I ahí atenem.
.
.
, per descomptat, n’hi ha un pla d’inspecció, però també estem atenent –i aixina ho hem traslladat a tot el sector– totes les denúncies que, per part de les organitzacions agràries o per part de totes les entitats amb les quals estem planificant estes inspeccions, mos fagen arribar.

En l’àmbit de la comercialització, mesures de caràcter habitual que estem duguent.
.
.
, esta que acabe de comentar és davant d’inclemències meteorològiques, però és tot allò relacionat en conéixer bé quina és la nostra oferta a través de l’aforament dels cítrics, a través de l’observatori, a través de la relació amb la llotja de València, i ficar mesures que puguen conduir que eixa oferta isca en condicions.
.
.
de rendibilitat per al llaurador al mercat.
Per això coneixen vostés que hem tractat d’implantar un contracte, que no ha pogut ser obligatori, perquè la Comissió Nacional de la Competència mos va impedir ficar-lo en marxa, però que creguem que és el futur i que anem a continuar treballant perquè açò puga ser una realitat.

En eixe mateix camí, però que no pot haver-hi obligatorietat amb l’actual legislació, hem establit –i ho vam firmar farà un parell de setmanes– un codi de bones pràctiques comercials en tot el sector, en el qual he de dir que per primera volta s’ha integrat tota la cadena des de la producció fins al punt de venda, tot el punt de venda, tots els canals de comercialització, des de les grans superfícies comercials fins al comerç minorista.
.
.
el xicotet comerç, el punt de venda tradicional i també tots els mercats.
És un codi que, per descomptat, té caràcter voluntari, però que mosatros creguem que va suposant escalons que mos permeten anar treballant en la integració d’eixa cadena.

I, per descomptat, quan parlem de comercialització, un aspecte fonamental és tot el recolzament a la concentració de l’oferta, que se treballa bàsicament a través del món cooperatiu, i que en este període ha suposat una aportació econòmica de 48,3 milions d’euros, fonamentalment, per a la millora de totes les estructures de comercialització del món cooperatiu.

I parlant de comercialització, no podem deixar de banda tot el que suposa la internalització dels productes, organitzant pavellons de la mateixa conselleria en aquelles fires més importants, per descomptat, tot allò relacionat amb les presències en els mercats europeus, on va destinada gran part de la nostra producció, i ahí l’esdeveniment més important, Fruit Logística, que se celebra en Berlín.
Però també tot el que supose participar en tots els fòrums de comercialització internacional.

I en relació directa al món del consum, el programa de fruita en les escoles o el programa que duguem directament amb Anecoop per a arribar a noves franges de consumidors.

Bé, totes estes mesures se duen endavant en un marc de diàleg permanent entre la conselleria i els representants del sector citrícola.
Contínuament estem treballant amb ells per a anar reorientant les mesures, per a anar impulsant noves mesures i per a treballar en allò que mos permeta tindre un impacte més efectiu sobre les campanyes.

No obstant això, tots estos treballs que estem diguent, i com bé dia la senyora Crespo, en esta campanya s’han produït alguns elements que han fet que la campanya siga francament difícil i una campanya molt complexa.

D’una banda, estem vivint una crisi econòmica importantíssima que està esdevenint en una crisi de consum que si inicialment en els primers moments de la crisi no va afectar el consum agroalimentari, en estos moments, la crisi econòmica està afectant també el consum agroalimentari, per tant, n’hi ha una disminució de la demanda, no sols en Espanya, sinó en tots els nostres principals destins.
Per tant, eixa disminució de la demanda crea una pressió important sobre l’oferta que mosatros tenim.

Però, per una altra part, una campanya com esta, que se va iniciar d’una forma raonable, amb una qualitat de fruita extraordinària, se va vore sotmesa en la segona quinzena del mes de novembre a unes pluges continuades que varen paralitzar per complet la recol·lecció, (so per interferència d’un mòbil) que varen afectar de forma molt important a la qualitat de la fruita perquè ja estava en una fase molt avançada de maduració, i això va fer que moltes cadenes comercials, especialment les alemanyes, que són les que estan marcant d’una forma més important la marxa de la campanya, van fer un exercici de pressió molt fort sobre els preus.

Preus que, primer, varen ser en destí i que, després, han tingut.
.
.
, i que immediatament tingueren repercussió en els preus en camp, afectant molts dels nostres llauradors, especialment els productors de mandarines.

Puc dir-los que, des d’eixe moment, que se comença a produir esta situació climatològica tan adversa i de baixa de qualitat o d’arribada de fruita de no qualitat als mercats, s’inicia un treball, junt amb el sector, que ja ha suposat que hem estat treballant amb més de 20 reunions de caràcter formal, i acordem, junt al sector, crear quatre grups de treball per a treballar a curt, però, sobretot, a mig i llarg termini, perquè estem en una situació que estes conjuntures se van traslladant o se van fent de caràcter estructural.

Creem eixe grup.
.
.
, un altre grup per a analitzar i definir propostes legislatives que mos permeten canviar verdaderament la situació.
I ahí, recordar la reivindicació d’esta conselleria, sempre, en una llei que afecte la cadena alimentària que permeta verdaderament impactar en els marges de cada un dels eslabons.
Bé, mosatros des d’ací estem preparant ja què deuria incorporar eixa possible futura llei.

Un altre grup dedicat no soles analitzar la reforma de la PAC, sinó a preparar les esmenes que deu contindre eixa nova PAC perquè quan arribe un moment com l’actual n’hi hagen mecanismes que permeten les retirades.
En este moment estem sense mecanismes d’intervenció en el mercat.

I un altre grup que permeta treballar sobre la modernització de l’agricultura.
I ahí, com hem dit en altres ocasions, hauríem d’estar treballant sobre tot el que supose una nova estructura productiva, una estructura productiva que responga més a l’oferta que necessiten els mercats exteriors.

Per tant, estem parlant d’una anàlisi de tot el model citrícola i d’una anàlisi que mos permetrà afrontar eixa reforma de la PAC, coneguent bé que és el que necessita el nostre sector.

Són propostes que arreplegarem en breu espai de temps i que mos permetran tindre una posició sòlida, basada en un treball seriós i rigorós, davant del ministeri, però també davant de Brussel·les.

Per això, quan este treball de caràcter tècnic i, a la volta, estratègic estiga acabat, em compromet a portar-lo ací a Les Corts en forma de propostes per a promoure un debat polític del qual espere que isca el millor consens o el consens més ampli per part de totes les forces polítiques per a recolzar allò que el sector està diguent, o està treballant en estos moments, que necessita ficar en marxa en les pròximes campanyes.

Quant al grup de treball sobre el model citrícola, també estem aconseguint, crec, avanços significatius.
En concret i fruit d’estes reunions i d’estos debats, s’ha ficat en marxa l’operatiu especial de control de qualitat, que acabe d’anomenar, en relació.
.
.
, i és una decisió important que ha pres tot el sector, inspeccionar de forma important quina és la fruita o quina és la que no deu eixir al mercat, després d’una gelada o de qualsevol inclemència meteorològica tan important.

I, verdaderament, mosatros el que estem és avançant contínuament en.
.
.
, o el que se tracta és d’avançar contínuament en el coneiximent d’eixa oferta i adequar-la a la demanda real dels mercats, establir criteris concrets i mesures que puguen intervindre en el cas que se produïsca una crisi, que en este moment no hi ha cap mesura que permeta regular els mercats, i, per descomptat, continuar treballant en la promoció dels mercats.

Però, com els dia, en este moment de disminució del consum i de pressió de preus en Europa, la mesura més important que podem prendre tots és enviar fruita en condicions adequades i de la qualitat que els mercats estan dispostos a assumir.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora consellera.

Para fijar posición, formular preguntas o hacer las observaciones que considere oportunas, tiene la palabra la señora Crespo, por parte del Grupo Socialista.

La senyora Crespo Domínguez:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora consellera, atenent la petició, com no pot ser d’una altra manera, de la meua compareixença, jo també vaig a parlar del sector citrícola, de cítrics.

Segons dades seues, la previsió de collita de cítrics en esta comunitat per a la campanya 2011-2012 suposava un descens de quasi el 10% respecte a la campanya anterior.

Una xifra que m’imagine, a hores d’ara, com vosté bé ha dit, ja serà inferior, degut a les fortes gelades que ha patit un any més este sector, i que, com és lògic, provoca també un descens important en la collita, és a dir, provoca una pèrdua de renda per a l’agricultor-productor.

Però també, sens dubte, eixa falta de rendibilitat tindrà com a conseqüència per a un grapat d’ells l’abandó dels seus camps, amb les repercussions que comporta a nivell mediambiental.

I també, per què no dir-ho, un factor que ha contribuït que abaixe la producció de taronges i mandarines ha estat l’especulació immobiliària d’esta comunitat que hem patit de forma brutal i que ha minvat la superfície dedicada al cultiu de cítrics.

Per què faig eixa introducció?
Doncs, amb lògica, a menys producció, millor preu.
Però la lògica en el sector agrícola està demostrat que no té sentit.
I a l’hora de collir les taronges i mandarines, a l’hora de la veritat, els cítrics no tenen preu.
No els volen ni regalats.

És el que està passant, senyora consellera.
Per això em permetrà que li diga que eixa novel·la, el discurs que vosté hui ens acaba de fer, amb el convenciment que les actuacions que porten a terme, des de la conselleria, vosté i tot el seu equip estan pensades per donar solució al sector citrícola, ja me l’he llegida altres anys en la valuosa hemeroteca que tenim en estes Corts, en els Diaris de Sessions.
I mire, estem en febrer del 2012, i a estes altures crec que vostés haurien d’haver canviat el sistema de fer les coses, perquè esta campanya torna a ser desastrosa.
I això són també les seues paraules.

I no ho dic jo, també ho diuen les organitzacions agràries.
Totes, senyora consellera, s’han mobilitzat.
Han hagut d’eixir al carrer, davant la passivitat de la conselleria, que ja fa massa anys que les passen raons, sense donar resposta a les seues propostes de millora de la cadena agroalimentària.

Com s’entén que ens trobem en els supermercats alemanys principalment cítrics valencians, taronges i mandarines, a preus inferiors als que hi ha als comerços ací?
Això vosté no ho pot permetre, perquè l’única cosa que aconseguix és rebentar la campanya.
Rebenten els preus en origen, preus que en desembre baixaven un 50% respecte a l’inici de la campanya.

Resulta que quan és l’hora de vendre les taronges i clementines a bon preu, el productor patix un enfonsament catastròfic d’este.
I quatre operadors sense escrúpols estan fent la pasqua a costa dels productors de cítrics valencians que es veuen obligats a collir el fruit amb preus per davall del cost de producció.

Recapitulem un poquet sobre quina ha estat l’evolució de les cotitzacions de la campanya actual.
Algunes varietats de mandarines com les clemenules patixen un descens del 50% respecte al mes d’octubre, segons la Llotja Nacional de Cítrics, als dos mesos de començar la campanya.

A mi m’agrada parlar més amb diners que amb percentatge perquè crec que ací tots tindrem més clar del que estic parlant, doncs, el cost de producció de la clemenules és de 0,24 cèntims quilo i s’ha arribat a vendre entre 0,9 i 0,11 cèntims quilo en algun distribuïdor alemany que no diré per no fer-li propaganda.
Un abús que vostés no poden permetre.
Prou de baixos preus, que són la ruïna per a milers d’agricultors que de continuar així van a perdre –i el que vaig a dir és greu– el seu mitjà de vida que no és altre que el de produir taronges i mandarines d’excel·lent qualitat com les que tenim ací a la Comunitat Valenciana.
És com si a qualsevol treballador li demanàrem que pagara diners per anar a treballar.
Això està passant al camp valencià, això vénen patint-ho els agricultors valencians des de fa anys sense veure una eixida a la greu crisi motivada pels baixos preus.

Ara, la norma ja no és parlar de beneficis per la seua collita sinó veure la forma d’assumir les pèrdues, senyora consellera.
Les clemenvilles també preus desoladors, senyora consellera, una davallada del 35%, a 0,3 cèntims quilo i estava en 0,19 quan començà la campanya.
No és que siga molt, però quasi cobria el cost de producció estimat en 0,20 cèntims quilo.
Dades de l’IVIA.

Mire, les províncies, un periòdic del que crec no sospitaran, titulava: «Un litre de gasolina, una arrova de taronges».
Titular del dia 16 de gener, no fa tant.
Quin retrat més fidel del que està passant!
Per això sentir-la hui ací amb la mateixa cançoneta de propostes, doncs, mire, no, gràcies.
El sector davant de tantes expectatives incomplides, ja no es fia de ningú de vostés.
Vostés estan governant des de l’any 1995, són molts anys durant els quals, amb una planificació seriosa, amb una política agrària pensada per als productors valencians, estic convençuda que la situació no seria la mateixa.

Què ha passat amb el pla de reconversió varietal, pla quadriennal que se suposa que acaba l’any 2013?
Però l’única notícia que tinc és que deuen als agricultors, que han arrancat, empeltat o modernitzat eixos camps, les ajudes de 2010 i de 2011.
Eixa pla és una proposta seua, senyora consellera, contemplava una inversió de 102 milions d’euros.
Mos ha dit que hi ha ja una inversió feta de 16 milions d’euros, celebre que així siga.
Però aquell sector que realment porta anys reclamant que hi haja un equilibri entre la demanda i l’oferta, però sobretot que reclama la necessitat de tindre una oferta de qualitat que s’ajuste a la demanda nacional i internacional, no està funcionant.

Volen evitar el que passa en estos moments i és que en tres mesos s’ha de traure, per exemple, un milió de tones de clemenules al mercat.
Doncs, eixe pla ni és eficient, ni s’espera que ho siga.
A la fi, el mateix que el pla Millorar de 1.
700 milions que del senyor Cotino anuncià, el qual incloïa un pla estratègic dirigit al sector citrícola i res de res.

Si una cosa queda clara és que no s’ha sabut o potser no s’ha volgut planificar ni resoldre el problema d’excés de producció de cada campanya, un dels factors que enfonsa els preus i enguany tampoc hem pogut eludir eixe descens dels preus en origen.
Per tant, no enganyem més amb falses expectatives que no veuen la llum.
Perquè vosté sap, igual que jo, que les mesures en agricultura no són de hui per a demà, si volem que siguen efectives i donen solució als problemes i a les enormes dificultats per les que està passant el camp valencià.

Hui parlem de cítrics, però es pot aplicar a qualsevol altre sector el mateix discurs.
El que passa és que el sector dels cítrics que representa el 50% del valor total de l’agricultura valenciana, per tant, cultiu dominant en les nostres comarques, sempre ha representant una font d’ingressos bàsics per a tota esta gent.
No fa tant jo he sentit dir que amb 30 fanecades de taronges eren rics; ara, amb mil ni poden viure, se’n necessiten moltes més.

També ha estat un sector generador d’una economia valenciana forta, junt amb eixa importància social que vosté ha dit.
I no ens oblidem que la citricultura valenciana està associada sentimentalment als nostres avantpassats.

En el sector es sent una estima especial per les terres heretades que fa que vullguen continuar treballant-les, perquè la taronja és una icona de la nostra valencianitat.
Així que, senyora consellera, enguany, de nou, la campanya citrícola patix una situació extrema, crec que alguna cosa no funciona.
I vosté, com a màxima responsable, alguna cosa més haurà de fer del que ha fet fins ara si realment vol salvar el que queda de campanya, perquè anem pel camí del desastre més absolut si no hi ha un canvi en les polítiques que vosté està portant a terme.
No estic parlant-li de les que està aplicant a esta campanya sinó de les que ja ha experimentat i han sigut nul·les.
No han servit de res, perquè any darrere d’any els preus continuen sent ruïnosos i no compensen les despeses que s’han d’assumir pels llauradors.
Conclusió: el sector s’enfonsa i està patint una de les pitjors crisis conegudes en esta comunitat.

Oblide’s d’utopies que potser sobre el paper resulten boniques, però que s’ha demostrat que no donen solució als problemes dels citricultors valencians, com han estat el Pla estratègic citrícola valencià de 2005 amb 340 milions o el seu Pla de reconversió varietal a quatre anys, que tampoc ha solucionat res, perquè continua havent-hi un excés de producció concentrada en una part de la campanya i no se sap què fer amb ella, o sí.
Una via podria ser desviar l’excés a l’alimentació animal; segur que els donaven les gràcies alguns ramaders.

Senyora consellera, està fent-se alguna cosa per a retirar producte del mercat i amb el poquet que queda poder salvar alguna cosa de la campanya?
O es va fer alguna cosa en eixe sentit quan es produïren les mobilitzacions a mitja campanya?
És una forma que vosté té en les seues mans per a reorientar la campanya.
Si poguera contestar-me li ho agrairia, perquè l’esperança mai es perd i un cèntim més en el preu, benvingut siga.

En definitiva, on m’agradaria haver arribat és que tots hui ací siguem conscients de les enormes dificultats per les quals està passant un any més el sector de cítrics i que es reconeguera que s’ha de canviar la manera de fer les coses, perquè no estan donant cap resultat.
Tot el que s’ha fet fins ara no ha servit de res per a pal·liar els baixos preus que afecten el sector des de fa molts anys i tampoc han servit per a salvar la campanya d’enguany que va pel camí del desastre total.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por parte de Izquierda Unida tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señora consellera.

Yo voy a ser muy breve porque, evidentemente, tras mi predecesora en la palabra, la señora Crespo, creo que ha quedado suficientemente expuesta cuál es la situación de la agricultura valenciana y, sobre todo, de los citricultores.

Evidentemente, esta situación se resume muy fácilmente y es que los datos reflejan la actual situación del sector citrícola valenciano; es decir, la parte comercializadora gana cada vez más dinero con los cítricos, porque se exporta más, y la parte productora sigue teniendo problemas para vivir de la citricultura, porque los precios en el campo siguen siendo muy bajos, poniendo de manifiesto que el que está en crisis es el citricultor y no el conjunto de la citricultura.
Ganan más dinero, no usan el contrato y pagan la cosecha cada vez más barata sin que nadie ponga límites a ello.

Así, las organizaciones, entre ellas la Unió de Llauradors, ya conoce usted todas las organizaciones que salieron a la calle para pedir al gobierno de La Generalitat que aplique nuevas políticas que mejoren la renta de la parte más débil de la citricultura valenciana, es decir, del primer eslabón de la cadena agroalimentaria que son los agricultores y que no se benefician al final, prácticamente, nada de ella.

Usted misma reconoció que la situación era desastrosa, que no había valido prácticamente para nada todo lo que se había estado realizando.
Y por eso, muestra de ello, es que ahora mismo, como usted también ha dicho en su intervención, se están reuniendo grupos de trabajo para hablar sobre qué medidas tomar en el campo de la citricultura.
Un trabajo en mesas de negociación que nos parece muy positivo que se esté hablando con todas las organizaciones agrarias; ahora lo que falta es ver cómo eso se va a poder llevar a cabo.

Ahora mismo, en esas mesas de negociación se está hablando de una planificación de la producción, se está hablando de una calendarización de la producción, se está hablando de organizar bien la distribución, porque aquí tenemos un problema fundamental y todos somos conscientes de ello.
Pero el problema fundamental es que aquí podemos estar hablando en el País Valencià de 500 operadores comerciales, es decir, 500 teléfonos que están llamando a cinco, prácticamente, personas.
Y con personas, evidentemente, no me refiero a personas con nombre propio sino a grandes cadenas de distribución como puede ser –y lo voy a decir porque como no nos está viendo prácticamente televisión española ni nada, pues no voy a hacer mucha publicidad– pero por ejemplo sería Carrefour, Auchan, Aldy.
Me refiero a decir estos nombre para que veamos la magnitud que tienen, naturalmente, estos grupos comerciales contra esos 500 operadores comerciales que prácticamente tienen que verse comidos o de alguna forma se ven marcados por la tendencia que marcan esos cinco enormes y grandes distribuidores.

Por tanto, aquí nos encontramos con ese problema fundamental.
También nos encontramos con otro problema fundamental y es que no podemos permitir que nos salga otra ni una fruta helada al exterior.
Para ello, además, y ya lo ha dicho la señora consellera, comercio pasó las materias de inspección a agricultura y ahora se debe de trabajar muy profundamente en ello.
Porque el año pasado hablamos de que salieron prácticamente 400.
000 toneladas heladas al comercio y hasta ahora lo único que conocemos son, según la nota de prensa de la conselleria, nueve expedientes, hasta ahora creo que no son todos los que se han resuelto, pero los que se han resueltos hablan de multas de hasta 5.
200 euros.
Evidentemente, multas de 5.
200 euros no me parece una sanción suficiente que vaya a paralizar el que se vaya a permitir otra vez que suceda esto.
Porque esto es como las multas, a lo mejor, que se puede poner a un gran almacén comercial cuando abre un domingo que no debería de abrir y que, evidentemente, las ganancias que ha tenido durante ese día son muy superiores a la sanción que se le ha puesto.

Evidentemente, hay que profundizar muchísimo también más en eso.
Pero, al final de todo esto, lo que queda claro es que la situación sigue siendo la de tener en una precarísima situación al agricultor, al citricultor sobre todo; que el campo valenciano se vaya abandonando, porque evidentemente no pueden, no pueden llegar a realizar la actividad, es evidentemente algo factible el que nuestra citricultura es uno de nuestros valores insignia.
Y, evidentemente, usted me va a contestar, como ha contestado durante otras cuestiones y como normalmente me dice, que no tenemos competencia para intervenir en los precios del mercado.
Pero, evidentemente, habrá que buscar unos mecanismos que sean los que ya se han sucedido que, como usted dijo, no nos han llevado a una situación positiva, tienen que ser otros mecanismos los que se pongan en situación para poder resolver este gran y gran problema, que es que a fin de cuentas es hablar de que se puede acabar prácticamente con la agricultura citrícola en el País Valencià si no ponemos remedio real.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Por parte del Grupo Compromís tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Consellera, gràcies per la seua compareixença, però he de dir que estic totalment decebut del que ha sigut la seua exposició, entre altres coses perquè hem tornat a una exposició teòrica del que són tots i cadascun dels programes que té la conselleria, però que no hi ha hagut una intervenció clara a partir del que és la problemàtica específica que tenim en este moment en tot el que és la campanya citrícola, cosa que he trobat a faltar i, per tant, li pose de manifest.

Perquè, clar, me pot parlar ara ací davant de la problemàtica actual del que són els problemes estructurals del camp valencià i parlar-me del cultiu en comú i de la modernització, dels (inintel·ligible) .
.
.
de regadius i jo li preguntaré: en quin pressupost?
Li recorde que en els últims dotze anys el pressupost de la conselleria el que es la influència que té dins el pressupost global d’ací s’ha reduït en un 50%; ha passat d’un 5% a no arribar al 3%.
Per tant, això ja és un dels factors importants que hem de tindre en compte.
Perquè, clar, per a dur endavant programes, els programes se duen amb diners, si no, no es poden dur sense diners.

I, clar, li faig la referència temporal dels últims dotze anys per a eixir-nos del que és el temps de la crisi, que si no la crisi seria la que s’emporta això.
I la crisi té, indubtablement, una responsabilitat, una baixada determinada, però no des de l’any 2001 a 2012, que la baixada és continuada del que és el percentatge, del que significa el pressupost d’agricultura sobre el pressupost global.

Dit això, a mi m’agradaria, haguera preferit que la seua intervenció haguera sigut una intervenció a peu d’arbre, xafant el que és el camp valencià, i m’haguera parlat, per exemple, del problema que representa en esta campanya la contractació de collidors en les empreses de treball personal, que estan cobrant un preu que se podria parlar d’esclavitud total a través d’ell i que ningú passa, ningú pren mesures de cap tipus.
Perquè vosté me parla d’un codi de bones pràctiques, però no me parla de si se controlen i de qui l’aplica.

Perquè, clar, ha fet referència a les cooperatives, que és el sector lògicament més ordenat ja, perquè realment en el preu ja tenen la participació íntegra després.
Però, ¿què està passant?
Problema amb els collidors, per començar.
Però, clar, el problema de fons, el problema gran no és eixe, eixe és un problema molt concret, però l’hem estat vivint este any i que afecta la qualitat de recol·lecció, lògicament, perquè aleshores amb eixos preu, el que és el recol·lector qualificat se busca un altre lloc.
Per tant, tenim un primer problema ahí.
Però sobretot el problema de la taronja, malgrat que esta temporada no siga bona, no la tenim en el preu final.
Jo crec que el preu final, si hagués una distribució proporcionada en tota la cadena comercial permetria viure dignament a tots els treballadors del sector citrícola.
I este any no és bo.

Per tant, jo crec que la seua intervenció haguera hagut de marcar molt, molt, la situació que estem patint este any.
Ja l’han citat els altres intervinents, però no puc deixar.
.
.
És que el gran problema no el tenim ni en la producció.
.
.
; el gran problema el tenim en la comercialització.
I ahí és on trobe jo a faltar; no en la motivació de la demanda, que la tenim prou suficientment motivada.
Crec que les taronges nostres tenen qualitat, estan esteses; però tenen.
.
.

Què passa?
Hi ha una concentració en uns pocs operadors internacionals que són els que estan manipulant, de manera no corresponent al que és la llei d’oferta i demanda que s’ha estat defenent, sinó demanant (inintel·ligible) .
.
.
una concentració i estan manipulant el preu.
No actuem sobre ahí i cal actuar.
I ja fa temps que hem demanat una llei de comerç específica per a estos productes, precisament per a evitar això.

He de recordar que ací ha hagut una denúncia, precisament, d’una cadena que en ple inici de campanya regalava les clemenules, a l’inici de la campanya de les clemenules, a zero euros.
Regalava la taronja, rebentant totalment els preus perquè sabem que el preu després que cobra el llaurador és el preu mitjà de tota la campanya –que en un inici té un preu superior i que, després, quan està el mercat més saturat, aleshores el preu baixa; però al llaurador el que li arriba, al productor el que li arriba és el preu mitjà.

En este moment, si permetem que es rebenten els inicis de campanya estem permetent que el llaurador perda tots els seus diners.
Per tant, ja no parlem del que són les vendes a baix cost.
Ja estic parlant d’un exemple molt més alt que és este.

Per tant, dins del comerç tenim tres aspectes de què li parle, que són: la concentració de l’oferta –per dir-ho d’alguna manera–, que no s’actua sobre ella i que hauríem d’actuar, decididament, des de la mateixa conselleria, perquè és l’única que té mecanismes per a poder intervindre ahí i no se fa; segona, pel que és la vigilància dels mercats i com s’està produint, tant en les vendes a baix cost com els (inintel·ligible) .
.
.
regals i les ofertes en un moment delicat de la campanya.
Per tant, tot això està ahí.

I quan parlem d’açò jo no puc evitar –encara que no me queda temps– fer una referència.
Quan estem parlant de tots estos programes i ens oblidem que no hem fet la força necessària per a tirar per terra el tractat de la Unió Europea en Marroc, que liberalitza totes les taronges –recorde–, liberalitza l’entrada de taronges i a baixos.
.
.
, en una disminució d’aranzels enorme i augmenta les clementines –ja no vaig a estendre’m més en els detalls–, lògicament hem d’estar molt preocupats.
I és un tema que no he sentit; i és el tema, en este moment, més important.

Per tant, li demane que mos parle de quines mesures podem fer, dins de la comercialització i, sobretot, en la política.
Perquè vosté ha parlat de la política agrària, la PAC, no?
Bé, sí, però a mi, al marge d’eixa el que m’importa ara moltíssim, perquè pot tirar al traste tota la política agrària que poguérem tindre, és el tractat al Marroc també.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora consellera.

Bé, després d’haver escoltat la seua intervenció i la de la resta de grups, a excepció feta de la seua, en particular, de la seua intervenció, ací per als altres, parlant de la crisi del sector citrícola, pareix que no ho ha gelat.
Ací hem viscut un hivern que ha sigut açò el paraíso terrenal; estàvem ací en un lloc supercàlid.
No s’han enterat que hi ha hagut una gelada.
I això, hui per hui, és una cosa fonamental.

Dit això, permeta’m, senyora consellera, que li agraïsca la seua compareixença i també que la felicite per la seua intervenció.
Però no ho dic com una qüestió formal; no és una manera de dir-ho de forma retòrica, no; sinó perquè al fil de la seua intervenció, que ha sigut exhaustiva, que ha sigut molt didàctica –ara, l’èxit en l’esforç didàctic ja no depén de vosté–, ha sigut molt clara i per se, per si mateixa, demostrativa de les variades i potents línies d’actuació que està portant a cap la conselleria per a pal·liar –és que estem parlant d’açò–, per a pal·liar i per a poder solucionar la greu crisi del sector citrícola.

Actuacions, després d’escoltar la senyora consellera, en tots els àmbits, absolutament en tots els àmbits, en tots els sectors, en totes les línies susceptibles de poder fer realitat polítiques que coajuden a superar la greu crisi que estem sofrint.

La seua intervenció, senyora consellera, ha evidenciat que són moltes les polítiques de la conselleria i que actuen en tots els nivells del procés dels valors dels cítrics.

Si d’alguna cosa s’ha d’estar decebut, jo em manifeste decebut per la incapacitat política d’alguns per a ser justos en l’avaluació del que s’està fent des de la conselleria respecte a eixa crisi citrícola.

Mire, ací s’ha dit: «Cal tirar d’hemeroteca per a llegir no sé quines novel·les».
Bé, però està tan pròxim el que ha ocorregut en la PAC que no fa falta tirar d’hemeroteca, tan sols cal tirar un poquet de memòria –és que fa molt poquet de temps–, un poquet de memòria.

Però és clar que alguns s’instal·len en l’amnèsia permanent enfront dels qui tanquen els ulls davant d’eixa realitat.
Sofrixen una espècie d’alzhèimer polític quan els qui per la seua nefasta qüestió –i cal dir-ho, perquè això està en el fons de la crisi citrícola que estem patint–, per la seua nefasta qüestió han encés i han enfonsat la citricultura per eixa incapacitat per a lluitar contra una PAC que ara, recurrentment, es torna a ficar damunt de la taula, una PAC que mos matxucava, que vosté aporta ací línies de treball de futur per a pal·liar el dany que s’ha produït en eixe sentit, per a reconduir eixa malesa que es va fer per estos senyors que ara sofrixen una greu amnèsia.

Ací, senyora consellera, cal dir allò en què s’estan especialitzant alguns, a la vista de les circumstàncies, els piròmans ara volen aparéixer com a bombers.
I, clar, això no cola; el piròman és piròman, perquè es demostra que és piròman, i després no pot pretendre ser bomber.

Tampoc deguem perdre l’esperança de que determinats grups feren un gest de responsabilitat i deixaren de cridar a mobilitzacions, arrimaren realment el muscle per a resoldre la desfeta, el dany que s’ha produït i en què han sumit el país.

Clar, davant d’eixa realitat, doncs, pareix una broma que després ací es facen intervencions en què s’obvia una exhaustiva exposició de totes les polítiques que està portant a cap la conselleria i es centra en qüestions anecdòtiques –anecdòtiques– en la seua major part.

Mire, vosté ha incidit en tres aspectes fonamentals, en tot el que s’està fent, en totes les línies polítiques que estan portant a cap, en competitivitat, en comercialització i en accés i permanència en els mercats.

Doncs, bé, d’eixos tres grans eixos, han entrat en l’anecdòtic.
Però no han parlat de l’aplicació de la PAC.
No han volgut reconéixer l’important treball que s’està fent ahí: la reconversió varietal; el suport al manteniment de rendes; la millora d’estructures agràries, les ajudes al desenrotllament de cultiu comú o de les estructures, en el seu cas, individuals –que vosté, a tot això, ha fet referència en la seua intervenció–; la modernització de regadius; la investigació; la formació.
.
.
Tot, totes les línies que vosté, en la seua intervenció, ha exposat.
D’això es passa i es fa i es va, com sempre, al discurs facilongo, al discurs demagògic, al discurs crític, sense base i sense voluntat d’arrimar eixe muscle a què jo em referia anteriorment.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Señora consellera, cuando quiera.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies als quatre portaveus que han participat d’esta compareixença.

Vaig a fer una resposta conjunta, en què tractaré, també, de parlar de cada un dels aspectes que vostés han dit.

Però, si me permeten, començar diguent un element amb caràcter general, especialment als tres portaveus inicials.
No he trobat ninguna proposta concreta o ninguna acció que deuríem estar fent i no estem fent.
I m’agradaria reforçar això diguent que no hi ha ni una proposta del sector productor, del sector citrícola, damunt de la taula d’esta conselleria que no s’estiga treballant.
Per tant, estem treballant en tots els àmbits en què és possible.

Que és una campanya difícil?
És cert.
Que és una campanya complexa?
És cert.
Però que és una campanya que és aixina per una sèrie d’aspectes que jo crec que ha reflectit molt bé el portaveu del Partit Popular.

Es començà amb una oferta adequada, amb una oferta en volum i en qualitat.
I el primer inici de la campanya va respondre com van respondre totes les campanyes, totes les produccions agràries a la situació que se vivia en eixe moment.
Acabàvem d’eixir –o estàvem en els coletazos– d’una crisi produïda en Alemanya i en tots els altres països de centre Europa contra els productes espanyols pel problema de la crisi del cogombre.
Per tant, s’havia produït ja una disminució en la compra, o un estar molt pendent de les compres que se feien a les produccions agràries valencianes, en este cas la citrícola.

Però, com dic, a pesar d’eixa situació, s’inicia la campanya d’una forma més o menys lògica.
I patim una climatologia absolutament adversa, de quinze dies de pluges, que fan que se paralitze la recol·lecció –la collita–; i, quan s’inicia, la qualitat de la fruita no és la mateixa que abans d’eixe episodi de pluges.
És una fruita de menor qualitat.

I ara, en este mes, hem patit unes gelades, unes disminucions de temperatura que també han afectat, clarament, no sols el volum de producció, sinó la seua qualitat.

Enfront d’eixa situació concreta que s’ha donat d’una forma molt important en esta campanya, com deia abans, n’hi ha una mesura per la qual si n’hi ha alguna comunitat, algun govern que aposta de forma clara és el govern de la Generalitat valenciana, que és la de les assegurances agràries.
I per això els he donat dades.

L’any passat, que tinguérem una gelada, mosatros apostem en un pressupost de l’entorn de 22 milions d’euros, amb els màxims percentatges que se donen en qualsevol govern de qualsevol regió d’Europa –ja no dic d’Espanya, d’Europa.

Bé, tingueren un retorn l’any passat, per a les gelades, de 74 milions d’euros.
Estem parlant que en el cofinançament que en este cas se dóna, en l’aposta d’este govern i en la subscripció de pòlisses per part dels llauradors se fa front, d’alguna forma, a l’impacte que té una inclemència meteorològica en la renda, a través del retorn de les assegurances.

Però és que, en este any, ja per a les gelades.
.
.
; que hem mantingut eixa aposta –a pesar de les restriccions pressupostàries–, l’aposta en assegurances agràries s’està mantenint any rere any, perquè creguem que és una política, un factor que afecta, que impacta directament en la renda del llaurador que, com tots estem d’acord, és la part més dèbil d’esta cadena de valor.
Ja n’hi ha, en les avaluacions fetes fins ara –que, naturalment, són les inicials; perquè la gelada se va vegent d’una forma gradual i conforme va passant el temps–, ja n’hi ha un impacte, un retorn d’entre 50 i 52 milions d’euros.

Per tant, ahí, en relació a quan la crisi se produïx per una inclemència meteorològica, este govern té un instrument molt valuós; té un instrument que és pilar fonamental de competitivitat; i és un instrument que, d’alguna forma pal·lia la disminució de la renda per la disminució de la qualitat o del volum d’oferta.

Per tant, dir-los, ninguna proposta de la seua part clara; ninguna proposta, per part del sector, que no s’haja resolt o no s’estiga treballant.
I quant a la marxa de la campanya, en relació amb les inclemències meteorològiques, jo crec que se resol; perquè ja cada pressupost –pressupost darrere de pressupost– mosatros seguim apostant per este tema.

I, després, han fet consideracions de caràcter general en què jo, sense dubte, amb algunes estic totalment d’acord, amb altres, no; i que alguna d’elles podria assemblar-se o aproximar-se al que és una proposta, sense ser-ho clarament.

Hem parlat de mesures d’esta conselleria per a intervindre per a mantindre la competitivitat d’un sector.
Un sector que és una activitat econòmica, una activitat productiva; i que, com totes les activitats econòmiques i productives en Espanya, esta vegent-se afectada, molt directament, per la crisi –recorde que tenim més de cinc milions de parats; per tant, estem en una situació de crisi econòmica verdaderament greu i verdaderament aguda.

D’esta situació de crisi econòmica, sense dubte, el sector agroalimentari valencià és el que presenta uns indicadors menys greus, menys dramàtics, en una situació que verdaderament ho és.

I el problema –i en això estic d’acord amb vostés– és que en eixa cadena els beneficis no tenen el mateix equilibri i no se repartixen per igual.

Hem parlat de l’oferta i de com estructurar eixa oferta en funció de la demanda.
I la senyora Crespo m’ha paregut entendre –espere que no haja sigut això el que haja volgut dir, no ho sé; ella m’ho dirà– que ha de disminuir clarament l’oferta, perquè n’hi ha un excés d’oferta; i ha de disminuir clarament l’oferta perquè no podem anar en eixa oferta al mercat.
Jo crec que no ha volgut dir això.
(Remors) No, clar, l’oferta és la producció.
O ha de disminuir la producció, estaríem parlant del mateix.
Vosté ha dit producció, exactament; que ha de disminuir la producció.
Jo crec que no haurà volgut bé dir això.
Perquè disminuir producció vol dir disminuir superfície cultivable.
I ací estem parlant, tot el temps, que volem mantindre la nostra superfície cultivable.
Però, és que és més.
Amb menys superfície cultivable, el lògic és que cada volta tingam més oferta o més producció, perquè les nostres explotacions han de ser cada volta més productives per a ser més competitives.
I, de fet, amb una certa disminució de superfície cultivable en els últims anys, estem incrementant o estem mantenint volum de producció.
Però és que això també parla de renda del productor, i això també ha de ser aixina.
No podem dir que anem a disminuir eixa producció.
El que sí que cal és reordenar eixa producció.
I ahí les mesures, ahí és on jo estaria d’acord, i aixina ho ha plantejat més clarament el senyor Pañella.
Reordenar eixa producció.
No disminuir la producció, que, no cal dir-ho, m’ha espantat quan li ho he sentit dir.
Reordenar-la.

I per això, programes de reconversió varietal i programes d’investigació que permeten trobar noves varietats.
Però un programa d’investigació no troba una varietat ni de hui per a demà, ni és un treball de caràcter immediat.
Si mosatros això voldríem.
Per això estem apostant tant pels programes de recerca de noves varietats i per això, quan les noves varietats ixen, les volem ficar immediatament al servici del sector.
I per això, un programa de reconversió varietat, que com vosté molt bé ha dit, el ficàrem mosatros en marxa en la passada legislatura, que creguem que és un extraordinari programa, en el qual ja s’han invertit 16 milions d’euros i que ha afectat un volum important d’hectàrees, però que ha d’anar al mateix ritme que vagen trobant-se noves varietats que s’incorporen i que permeten realment reordenar eixa oferta, que a més depén, en una gran mesura, com tots els aspectes que estem parlant, del propi sector.
I el sector ha d’anar incorporant en moments de grans dificultats econòmiques, ha d’anar reinvertint.
I jo crec que hem de ser capaços d’entendre que el ritme de reinversió ha d’estar en funció de l’actual situació econòmica.
En altres situacions, el ritme de reinversió probablement seria més alt.
En l’actual situació jo crec que tenim un sector molt viu i molt dinàmic, perquè efectivament està reinvertint junt a les ajudes que se donen per a la reconversió, i està –com dia abans– empeltant o implantant noves varietats al ritme que, no cal dir-ho, la situació econòmica permet.

Concentració de l’oferta: totalment d’acord, senyor Pañella.
I per això necessitem estructures jurídiques que permeten abordar-ho de forma clara.
I equilibri de la cadena alimentària.
Per a això també necessitem estructures jurídiques que permeten abordar eixe problema.
Totalment d’acord amb vostés.
Per això, la senyora Crespo dia: «Canviar les polítiques.
» Ara tenim una gran oportunitat.
Ara és quan se poden canviar les polítiques, perquè ara tenim un govern en Espanya que verdaderament va a legislar en eixa matèria, i verdaderament va a donar instruments jurídics que mos permeten intervindre en estos aspectes.
Des d’ací se fa tot el que el sector està demanant.
Des d’ací s’està treballant amb instruments, –com dia abans– el contracte homologat, –com dia– el codi de bones pràctiques, que m’agradaria contestar-li, senyor Pañella, que efectivament requerix un arbitratge i requerix un control.
Per això, estem treballant ja en el decret de caràcter autonòmic que va a donar força a eixe acord, establint l’arbitratge i establint el control.
Per descomptat que s’està treballant en eixe aspecte, però que no deixen de ser instruments que depén de la voluntat del sector dur-los endavant o ficar en marxa.
Però ací el que requerim són lleis que verdaderament mos permeten intervindre, lleis que han de ser de caràcter nacional o de caràcter europeu.

Respecte al caràcter nacional, ara se poden canviar les polítiques.
Eixa ambició que hem tingut de canviar polítiques, de fer polítiques efectives per al sector, tenim ara la gran oportunitat de fer-ho.
I me va a permetre, senyora Crespo, que li diga, en relació al sector, que el sector efectivament té les seues crítiques i té les seues discrepàncies en solucions que mosatros puguem ficar en marxa, però el sector no ha estat mai tan content com ara amb el nou ministeri d’agricultura, perquè confia i creu que verdaderament té per primera volta una ocasió per a començar a canviar les coses i per a tindre instruments que permeten resoldre el problema.

M’agradaria comentar, perquè ho ha ficat sobre la taula el senyor Pañella i jo no ho havia tret, perquè no afectava esta marxa de la campanya, però que per al futur és molt important –com vosté ha dit, i jo estic totalment d’acord– que són l’aspecte de l’acord de Marroc i de la pròxima PAC.
En l’acord de Marroc, la nostra posició és absolutament clara, contundent, ferma i coherent des del primer dia.
Efectivament, és un acord que perjudica greument els interessos, no sols de la citricultura, sinó fonamentalment de tota la producció agrària valenciana.
Ja a les hortalisses va tindre un impacte molt important des del primer dia, i per a la citricultura el va a tindre quan totes les hectàrees que ells han ficat a treballar estiguen en plena producció.
I per descomptat en quatre o cinc campanyes va a tindre un impacte important.
I s’ha fet eixe acord i se firmà en abril del 2010 per un govern socialista en Espanya, i ací vostés ho saben, que eixe tema l’ham tractat moltes voltes i mosatros hem estat d’acord, i el PSOE sempre s’ha abstingut i no ha recolzat mai la postura en contra de l’acord.
I jo crec que això està en l’hemeroteca, com se dia abans, però també la memòria per a poder ficar-ho sobre la taula, i ni tan sols se negocià mecanismes de compensació, ni tan sols s’han negociat mecanismes de compensació.
Per tant, és un acord que ja està aprovat, que està establit, i que mosatros ahí el que anem a exigir és el compliment de l’acord perquè no siga més costós i perquè no s’entre més producte o a un preu més inferior, que puga trencar-mos més encara els mercats.

I en relació a la PAC, li dic exactament el mateix: ja estan els reglaments publicats.
Mosatros, què és el que estem fent ara –i és un treball molt seriós i molt rigorós que estem fent en el sector?
Esmenes, perquè ja parlar, discutir, dir que l’ecologització, que el concepte de reverdització, que presenten, el concepte de (inintel·ligible) .
.
.
no, esmenes.
On diu el mètode d’ecologització, mosatros dir quin ha de ser l’apropiat per a mosatros o l’adequat.
I després demanar que la gent el vote i que mos el recolze.
Perquè ja està treballat, ja estan els reglaments publicats.
I naturalment el que s’ha publicat en el treball que ha fet un govern socialista en Espanya perjudica molt greument l’agricultura mediterrània, i entre elles, l’agricultura de la Comunitat Valenciana.

Jo, per acabar este primer torn de rèplica, dir-los que hem tingut una campanya que ha estat marcada per la crisi de consum, per la situació econòmica que n’hi ha, per la pressió sobre els preus que se va produir en un moment de la campanya, quan les primeres pluges, i que no s’ha recuperat eixe preu, perquè està afectant –com dia– una climatologia d’unes temperatures altíssimes en Europa que no incentiven el consum –i això ho sabem tots, que el consum de cítrics se produïx verdaderament quan fa fred, i en eixe primer període de pluges n’hi havia una temperatura molt alta, que afectava la qualitat amb una sobremaduració, i no incentivava el consum, perquè el consum se pren amb temperatures gelades.
Per tant, una crisi de consum verdaderament important.
I una qualitat produïda per unes inclemències meteorològiques, contra les quals mosatros lluitem amb una aposta importantíssima, treballant la política d’assegurances agràries.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera.

Turno de réplica.
Señora consellera, ¿contestará usted en global?
Oâ¦ ¿sí?
Pues vale.
Bueno, no, como ustedâ¦ Usted decide.
Vale.

Señora Crespo, por parte del Grupo Socialista.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, mire, ja que vosté ha fet tantes al·lusions al meu partit, jo sí que voldria recordar-li qui ha sigut el pare de l’acord de Marroc, el senyor Arias Cañete, actual ministre que tenim ahí, i que ja ha dit la setmana passada que no va a fer cap avaluació sobre l’impacte nefast que puga tindre este acord tant a nivell dels productes d’Espanya com d’esta Comunitat Valenciana.

Dit, açò, mire, celebre que el seu compromís amb el sector citrícola i sobretot eixa creació de taules que mos ha dit, de cítrics perquè fagen una anàlisi de tot el model citrícola valencià.
Un poc tard.
Però la veritat és que si pot servir perquè tots reflexionem i prengam consciència de la situació que està patint el sector cítric valencià, crec que ja haurà avançat pel camí de replantejar-se que tot el que està fent-se des de fa molts anys, dèsset anys, senyora consellera, que vostés, el Partit Popular, tenen les competències exclusives en matèria d’agricultura, no ha servit de res, perquè el problema continua i s’agreuja cada campanya.

Per tant, alguna cosa està fent-se malament, senyora consellera.
I clar, li ho he de dir a vosté, perquè vosté és la que pot posar solució i remei de forma urgent a estes altures de la campanya.
Perquè l’enfonsament dels preus de cítrics està ahí, i va a més.
I encara ens queden 1.
600.
000 tones de taronges i clementines per collir.
I això, senyora consellera, no es pot permetre que ixquen al mercat a 12 cèntims el quilo.
Per tant, o es canvia el sistema, senyora consellera, i perdone l’expressió, o ací estem fent l’imbècil.
No funciona el que s’ha fet fins ara i el sector està sense futur ni horitzó.
I vosté sap que açò no ha sigut de hui per a demà.
Porta anys patint el nul interés del seu govern, i polítiques que, en lloc d’arreglar les coses, les han desbaratades encara més.

Mire, com jo sí que tinc el temps limitat, en la meua primera intervenció no he pogut parlar d’una altra mesura que vostés estan aplicant des de la conselleria: les inspeccions que estan fent perquè no ixca taronja gelada al mercat.
Si no m’equivoque, vosté ens ha dit que hi ha 14 equips en camp i 18 en magatzems des del dia 13 de febrer.
Són recursos humans i tècnics per a inspeccionar en camp i magatzem, i controlar que no ixca taronja gelada al mercat.
Molt bé.
De segur que eixa mesura a vosté li costa molts diners, i des d’ací jo li dic que no va a servir de res, que serà una inversió inútil, si no fan al mateix temps una campanya, una inspecció lineal.
Perquè clar, inspeccionar en camp i magatzem, per a mi i per a –jo crec– part del sector, es perdre el temps.
Perquè s’ha demostrat una mesura ineficaç.
Dades de l’any passat: 400.
000 tones de taronja gelada en el mercat.
Nombre d’expedients en 2011, resultat d’eixes inspeccions: 9 en total, 5 de les quals encara –segons la meua informació, i vosté em pot corregir– no s’han resolt, i les altres 4 varen tindre una sanció de 5.
200 euros.
És una misèria, però com tots sabem a l’hora de la veritat qui paga eixa sanció, són molts diners.
Per tant, si enguany fa el mateix, jo no vull dir-li que no es preocupa, però sí li dic de la inutilitat de la mesura, quan seria tan fàcil d’inspeccionar directament les taronges que es vénen en Mercadona, en el Lidl o en Carrefour, i automàticament trobaria l’autor del pecat.

El que acabe de contar, senyora consellera, està passant, i vosté ho sap.
Per tant, no perga el temps ni els diners inspeccionant camps i magatzems si vol ajudar el sector de cítrics, perquè el que està fent-se és girar-se d’esquena i no voler veure el que està passant i no voler solucionar la crisi més greu per la qual està passant la citricultura valenciana.

Mire, per acabar, perquè crec que ací hem de vindre amb l’ànim d’ajudar i no sols de criticar, crítica constructiva, per descomptat, li faré una proposta.
I jo crec que vosté té en les seues mans portar-la endavant.
És la de demanar al govern de la nació, ja que vostés compartixen ara govern –el senyor Rajoy jo crec que l’escoltarà–, que faja el que va fer el senyor Rodríguez Zapatero a l’any 2005, i es tractaria d’instar el govern, en este cas del senyor Rajoy, instar el Magrama, perquè recupere el decret de febrer del 2005, del govern socialista, i pose en marxa, davant les enormes dificultats per les quals està passant el camp valencià –concretament el sector dels cítrics– ajudes directes, préstecs bonificats, exempció d’IBI i Seguretat Social.
I tot el que vosté considere, perquè benvingut serà.
Perquè si les coses s’expliquen, estic convençuda que el senyor Arias Cañete en estos moments no dubtarà en fer el mateix que va fer el govern socialista pel bé dels productors de cítrics valencians.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por parte de Izquierda Unida, señora López, tiene la palabra.
Porque la consellera va a contestar a todos en grupo, porque no tenemos otra comparecencia más, si no les importa.

La senyora López Barceló:

Bueno, simplemente que yo le había también comentado el tema de las inspecciones, también queriendo hacer patente que el tema de las inspecciones, al realizarse –como le decía– en el almacén, lo que ocurre es que evidentemente esos 5.
200 euros, por ejemplo, lo que hacen es realmente que luego se vayan a pagar a través de bajar todavía más el precio al agricultor para devolverle ese dinero a quien ha tenido que pagar la sanción, cuando realmente no se acaba con el peligro de que salga al comercio la fruta helada.
Yo ya le había comentado realmente los problemas evidentes que sufre la citricultura valenciana.

Evidentemente yo también estoy en contra del acuerdo en Marruecos.
De hecho, he presentado una proposición no de ley sobre ese tema.
Estoy muy en desacuerdo con la política agraria comunitaria que se está llevando a cabo.
Evidentemente, con todo eso podemos estar de acuerdo.
Con lo que no estoy de acuerdo es con cómo se puede acabar con el problema fundamental, que todos reconocemos, y es el bajo precio y la precarización de la vida del agricultor, en este caso, y que es el futuro de la citricultura valenciana en último término.
Entonces, evidentemente yo no le he traído aquí propuestas concretas, que es lo que usted ha manifestado.
Entiendo que las organizaciones agrarias se están reuniendo en esas mesas de negociación y entiendo, evidentemente, que allí también le plantearán propuestas.
Según cómo acaben esas mesas de negociación, si no han acabado con propuestas que las organizaciones agrarias normalmente con las que Esquerra Unida se reúne, con las que habla, pues, acaben estando de acuerdo con esas medidas, evidentemente traeremos aquí otras propuestas concretas.

Y, simplemente, manifestarle que, evidentemente, después de toda la exposición que usted ha hecho con una cantidad impresionante de datos, etcétera, etcétera, que a eso no le vamos a decir absolutamente nada, sino que simplemente el resultado –y para eso estamos aquí la oposición, para fiscalizar también el resultado y lo que dicen y hacernos eco de muchas organizaciones agrarias a las que tenemos que representar todos y todas–, evidentemente es que –como usted ha manifestado– no ha sido suficiente y a lo que nos ha llevado es a que volvamos a estar en una campaña desastrosa, evidentemente, también, por inclemencias climatológicas, etcétera, etcétera, pero que todo eso se debe de estudiar y se debe de gestionar para que no sea realmente, pues, al final, la realidad diaria o la cotidianidad de lo que viven los agricultores y las agricultoras valencianas.

Por supuesto, evidentemente, seguir insistiendo en que es ese poco equilibrio dentro del mercado, que supone esa precarización absoluta del agricultor y que las industrias agroalimentarias se lleven prácticamente todo el beneficio del pastel, lo que nos parece que es el problema fundamental a partir del cual, si la conselleria sigue diciendo que no tiene mecanismos de intervención, lo que sí que sería una propuesta sería poder instar al gobierno de la nación, o, incluso, a las directrices europeas que, evidentemente, desde las comunidades autónomas que tienen esa competencia en agricultura se pueda intervenir para poder marcar unos precios justos de partida que puedan solventar el mayor de los problemas –que en eso estamos todos de acuerdo– que es el precio de origen, que es absolutamente miserable en relación con lo que se llevan las industrias agroalimentarias que en último término son las responsables, en muchos de los casos, de que, por ejemplo, esté esa fruta –también en mal estado– saliendo al comercio, etcétera, etcétera.

Y por supuesto que esas inspecciones –como ya les decía–, estamos de acuerdo también con la señora Crespo en que se realicen de otra forma porque ya nos hemos dado cuenta de que, después de esos nueve expedientes, si realmente salen 400.
000 toneladas de fruta helada al mercado algo está fallando, también, en esos mecanismos de inspección, y, evidentemente, esas sanciones no creemos que sean acordes y no creemos que, realmente, las paguen quien las debe de pagar y a un precio que creamos que sea suficiente como para que no se puedan permitir el lujo de que se vuelva a permitir esa situación.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señor Pañella, por el Grupo Compromís, tiene su tiempo.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Simplement, dir que he vist que, realment, estem molt prop la consellera de les manifestacions que ha fet en allò que és l’anàlisi del problema que tenim.
Vull dir, hem coincidit moltíssim.
Podríem coincidir també en moltes de les mesures que vosté diu ací; en allò que no coincidim és en el nivell d’efectivitat de les mesures, el nivell de plasmació real d’allò que són els projectes que té la conselleria.
I jo insistisc sempre perquè crec que la base és la impossibilitat de fer-los en les línies pressupostàries i la plantilla pressupostària que té assumida.

I, per tant, això és una responsabilitat totalment seua, i ho dic perquè, després, veiem que sí que estem d’acord en la problemàtica, podíem estar molt d’acord o ho estaríem si analitzàrem moltes de les mesures de les quals vosté ha parlat, que podrien ser efectives, però la realització no es pot (inintel·ligible) .
.
.
perquè, clar, farem el codi de bones pràctiques.
Per això, li havia parlat jo del control.
.
Sí, sí, però un codi de bones pràctiques.
.
.
S’ha negat altres vegades ací però la veritat és que la taronja, en un percentatge molt gran, se continua venent a comercialitzar.
I això vol dir que la implantació del contracte no és real, no és real.

Per tant, hem tornat enrere, si va haver un moment en què hi va haver un repunt però, en este moment, pràcticament la totalitat del que jo conec s’està fent d’esta manera, excepte les cooperatives que per un altre sistema ja.
.
.
Per tant, eixe és un dels problemes greus.

Efectivament, estem d’acord en el problema de la concentració de l’oferta i tal.
.
.
Però, bé, vosté ens ha dit, en general, una cosa que jo sí que vull contestar-li.
Ha dit: «No he sentit propostes.
» Anem a vore, és la compareixença perquè si vosté, en este moment, les nostres propostes vénen en forma de proposició no de llei, que han sigut presentades i rebutjades majoritàriament quan hem parlat de qüestions que han de vore amb el comerç de la taronja.
Personalment he presentat –vostés recordaran, senyors diputats que m’acompanyen en la comissió, supose que també recordaran en la passada legislatura– diverses iniciatives en relació amb allò que són els efectes del comerç i no han sigut acceptades.
No vull dir que siguen les meues, però si no s’accepten les meues, n’hagueren hagut de tindre unes altres, perquè el fet és que no és anecdòtic el que ha dit; el cas que he citat és perquè ha estat denunciat públicament, però també és veritat que els casos de venda per sota del preu de cost són molt freqüents, els casos de creació d’ofertes en les grans superfícies comercials que rebenten això són molt freqüents.
I, per tant, no és prou.

O siga, jo, com a oposició en este moment, estic dient: pose el problema damunt la taula.
Si vosté com a consellera m’assumix que això és un problema i que és real, hem d’exigir de vosté mateix les mesures concretes perquè això no torne a passar, que és el que estem fent ací.
El moment de les propostes arribarà.
.
.
, n’hi ha de presentades i les discutirem, i, segurament, ne rebutjarem moltes, ¿no?
Però, ho farem.

Doncs, és això, estem parlant d’això, estem parlant deâ¦ Bé, no he citat un problema per al camp en general, que també ha fet en l’agricultura, i eixe sí que és totalment imputable seu, que és el nivell d’impagament de les subvencions, de tard que arriben; fa un temps jo vaig xifrar en 20, 21 milions, els que s’estaven.
.
.
Bé, jo, a través de les notícies de les centrals, de les organitzacions professionals agràries, que són les que diuen que en este moment està encabotat en 20, 21, 22 milions d’euros pendents de pagament de les subvencions de la conselleria al camp valencià.
¡Clar!
Estem un moment molt delicat, jo sé que la conselleria també està en un moment.
.
.
, la conselleria, en general, el Consell està en un moment molt delicat, però cal buscar la solució a estos fets, si no, ajudem a enfonsar.
.
.
, entre la mateixa conselleria, entre els problemes que tenim de comercialització, entre els problemes.
.
.
Açò se mos va de les mans.

I en este moment de crisi.
.
.
I vosté ho sap –perquè li ho dit moltes vegades–, però pense que no hem de perdre-ho de punt de vista, que és el sistema de repartiment de la propietat ací a València, en este moment és una gran riquesa, és una gran riquesa per a la gent, perquè pot continuar tenint algun ingrés gent que d’una altra manera no en tindria cap.

Per tant, jo li demane que se prenga molt d’interés en tots estos temes, és l’única cosa que podem fer ací.
I, en tot cas, quan li presenten les propostes, que les analitzen en funció, no des d’un punt de vista partidista, sinó des del punt de vista del que és la possibilitat de solució en estos problemes.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Ahora, sí, señora consellera, cinco minutos para.
.
.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies als portaveus.

Senyores i senyors diputats, vaig a començar per les últimes paraules que ha fet el senyor Pañella.

Efectivament, l’estructura productiva de la nostra comunitat és absolutament fraccionada i absolutament minifundista.
Me pareix rellevant que el senyor Pañella diga que això és avantatge perquè està ajudant en estos moments que moltes persones que han perdut els seus treballs o no tenen altres ingressos econòmics poden, gràcies a eixes parcel·les o a eixa estructura productiva tindre alguns ingressos.
Per tant, estem parlant que l’agricultura, en este cas com a sector primari, està sent un dic de contenció per a la desocupació, per a la greu crisi econòmica.

Per tant, estem parlant d’una crisi econòmica importantíssima i que d’ella una possible taula de salvació –m’ha paregut entendre– que era l’activitat agrària.
Bé, doncs, anem a ficar les coses com són.
L’activitat agrària és un activitat que, en termes generals, és rendible, però que està patint també esta crisi que tenim.

Per a contestar alguns dels temes que han dit, anem a començar per les inspeccions perquè, efectivament, abans no havia fet referència a este tema i me pareix absolutament fonamentalment perquè, a més, és una de les mesures que en esta campanya més importants hem ficat en marxa, conseqüència de les inclemències meteorològiques que han tingut però, sobretot, per a evitar que eixira fruita en condicions roïnes com ací s’ha dit.
N’hi ha catorze equips en camps i dotze equips en magatzems.
L’esforç en personal és extraordinari i l’esforç en recursos econòmics, sens dubte, també ho és.

I jo no crec que siga una inversió inútil, senyora Crespo, perquè vosté la qualificat aixina.
Crec que és una inversió absolutament necessària en estos moments però, a més, és una inversió que fem pactar amb el sector i que és fruit del més absolut consens en tot el sector.
N’estic segura que se pot millorar el pla d’inspeccions i per això estem demanant al sector, inclús als consumidors, que mos ajuden que eixe pla siga absolutament eficaç i que denuncien tota aquella fruita que troben en punt de venda que no estiga en condicions perquè això, a través del sistema de traçabilitat, mos pot permetre arribar al punt d’origen.

Però, jo no crec que vostés mos estiguen demanant o estiguen demanant-li al sector que sols se faça inspecció en punt de venda, perquè això no evita que isca la fruita.
Si la fruita ix del camp o la fruita ix dels magatzems, té molts possibilitats d’arribar al punt de venda encara que se n’inspeccionen moltíssimes.
Per tant, és absolutament necessari fer un control des del punt inicial fins al punt final.
I estic d’acord amb vostés que se pot millorar amb tota seguretat eixe sistema d’inspeccions, però és absolutament necessari fer control en camp i fer control en magatzem.
Quan més s’evite que isca del camp, menys arribarà a punt de venda; i quan més s’evite que isca del magatzem, menys arribarà a punt de venda.
Per tant, és absolutament necessari, i, bé, eixa és la base de qualsevol pla d’inspecció –diríem– fet amb una metodologia com totes les inspeccions que duguem endavant.

Per tant, un esforç extraordinari, no és una inversió inútil, al contrari, n’estic segura que quan pugam presentar els resultats d’esta campanya –i tindrem molt de gust en vindre ací a presentar-los per a donar resultats clars– va a ser una inspecció que haja produït els seus efectes positius i no haurà afectat el cent per cent del que isca al punt de venda, estic totalment d’acord.
Però, tractarem que siga el més impossible.

Parlava la senyora Crespo, i, d’alguna manera també la senyora López, d’intervenció en el mercat.
No hi ha mecanismes que permeten regular –la senyora López ho ha dit en els mateixos termes, la senyora Crespo ho ha dit demanant-mos mecanismes d’intervenció–, no existixen, no es permet la política agrària comuna.
Per tant, no podem intervindre en la regulació de mercat.
¿Què estem mosatros demanant a través de la PAC i què estem demanant ja?
Que en situacions d’estes, de crisi, mos permeten intervindre retirant, però mos han d’autoritzar.
No hi ha en este moment en vigor eixe mecanisme que mos permeta intervindre.

Parlava la senyora Crespo –i la senyora López també ha fet alguna referència a este sentit– que en este moment.
.
.
i, a més, ha dit la senyora Crespo –i li ho agraïsc moltíssim– que celebrava que s’estiguera treballant junt a totes les organitzacions agràries i a totes les entitats per a elaborar eixe model de citricultura que tenim, que no és un treball que partisca de zero ni partisca en un moment determinat ni en una campanya determinada; contínuament s’estan redissenyant i reorientant totes les mesures que se van prenent.
No podria ser d’una altra manera!
Però és que, a més, en moments d’estos de crisi, encara és més necessari fer eixe treball continu.
En este moment, eixe treball que se fa de forma contínua es més intens perquè cal donar una resposta més clara i de més impacte.

I, sens dubte, oferisc a tots els grups parlamentaris que, quan tingam els resultats d’estes taules de negociació –que crec que van a ser molt importants– les durem ací perquè hi haja un ampli consens amb totes les forces polítiques i que, finalment, pugam dur endavant eixe model que afectarà l’estructura productiva, sense cap dubte, que afectarà l’oferta que tenim i com l’hem de presentar, i afectarà les mesures que hem de ficar en marxa.

I, com li dia al senyor Pañella: mesures, el contracte.
.
.
Nosaltres creguem fermament que el contracte és un tema que s’ha de treballar, però necessitem noves normes en competència amb l’actual normativa de competència.
No és possible i per això el codi de noves pràctiques, que també tindré el plaer de vindre a presentar els resultats.
¿Quan?
El decret primer, i, després, els resultats.

Són eixos escalons que.
.
.

El senyor vicepresident:

Señora consellera, vaya.
.
.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

.
.
.
se van treballant des de l’administració, que són necessaris, que són imprescindibles i que fan de l’agricultura i del sector agroalimentari el sector que és hui en dia i que –com vosté mateix ha dit– un sector que està sent dic de contenció per a l’activitat econòmica d’estos moments.

Per tant, jo crec que mereix la pena no sols continuar treballant en matèria d’agricultura, sinó saber que el que estem fent té els resultats, té el seu impacte i evita un deteriorament més gran de la situació econòmica en la nostra comunitat.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera.

Compareixença de consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, senyora Maritina Hernández Miñana, per a explicar la gestió de les subvencions de la Unió Europea per a cofinançar projectes de millora rural en municipis valencians, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 15.
141)

El senyor vicepresident:

Señorías, acabado este punto, vamos a empezar con el punto número cinco, que trata de la comparecencia de la señora consellera de Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua para explicar la gestión de las subvenciones de la Unión Europea para cofinanciar proyectos de mejora rural en municipios valencianos, solicitada por el Grupo Parlamentario d’Esquerra Unida.

Tiene la palabra la consellera para hacer su intervención.
Cuando quiera.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Molt bé.

Moltes gràcies, president.

Senyores i senyors diputats.

Bé, la gestió de les subvencions de la Unió Europea en matèria de millora rural en els municipis valencians se realitza a través del programa europeu Leader, però estem parlant, com dia la pregunta, de subvencions de la Unió Europea.
Evidentment, no és l’únic programa de desenrotllament ni de política rural que se du a terme en la Comunitat Valenciana.
Aleshores, la meua resposta o compareixença se va a referir bàsicament al programa Leader que és el que gestiona els fons europeus.
Però m’agradaria emmarcar-ho en una realitat de desenrotllament rural que, per descomptat, no és la del programa Leader, sinó una estratègia molt més àmplia que ací l’hem denominat estratègia Ruralter i que afecta més territoris i més programes d’actuació que el programa Leader.
I afecta més territoris perquè incorpora territoris d’una ruralitat intermèdia, no tan intensa, i perquè a més afecta un sector, i açò crec que és importantíssim assenyalar-ho, com és el sector agroalimentari al qual els fons Leader no permeten recolzar.

Per tant, se completa l’estratègia del programa Leader amb l’estratègia Ruralter Paisatge que en este període de temps ha suposat fons propis sols de la Generalitat valenciana per import de 55 milions d’euros que, en una concepció molt semblant a la de Leader incorpora, a més, el sector agroalimentari partint de la idea, del concepte que el sector agroalimentari és el que més recursos mobilitza en l’entorn rural i que, per tant, era absolutament necessari complementar el concepte de les ajudes Leader amb ajudes d’estes característiques.

Però vaig a fer tota la meua compareixença, ja, a partir d’ara, en referència a la gestió de fons europeus, programa Leader.

Bé, la ruralitat en el nostre territori vincula pràcticament el 70% amb una població –ja ho hem dit en altres ocasions–.
.
.
el territori més rural, de ruralitat profunda, com definix el mateix programa; afecta el 62% del territori en el qual viuen 334.
975 persones, amb una densitat de població de 23,28 habitants per metre quadrat i amb una població superior als 65 anys de 74.
213 habitants, el que suposa més del 22% de la població.
En este període en què estem del programa Leader, els fons totals cofinançats per la Unió Europea, per la Generalitat valenciana i pel Govern d’Espanya –i ara diré més avant quines són les xifres– afecta 61 milions amb caràcter general.
Afecta 316 municipis amb les característiques que li acabe de dir.

És un programa europeu dissenyat com un dels pilars de la PAC; concretament està immers en el segon pilar de la PAC i està descrit en el reglament de desplegament rural C1698/2005 per al període, en este cas, d’aplicació 2007-2013, i se definix ací, en la nostra comunitat en l’eix 4 del PDR.

El programa Leader se gestiona des de la conselleria i, com dia, és una actuació prioritària per la qual s’ha apostat en este període i per la qual ja estem treballant per al pròxim període 2013-2017 i té en compte, perquè volem que tinga en compte o per això l’hem completat amb altres programes, que en l’àmbit rural, l’agricultura i totes les activitats relacionades amb este sector són les que mobilitzen més recursos i que, al final, són els llauradors, els ramaders, les indústries també agrícoles i agroalimentàries o totes les empreses de caràcter artesanal entorn a este sector les que estan mobilitzant o dinamitzant l’economia.

En el període 2007-2013, el programa Leader, com dia abans, se cofinança per fons europeus en un 36,5%, en un 62,5% per part de la Generalitat valenciana, i només –i açò ja ho explicàrem en seu parlamentària en l’inici de l’anterior legislatura– en un 1% per l’administració general de l’estat.
En total, com ja havia dit fea un moment, 61 milions d’euros, dels quals la Generalitat valenciana n’aporta 38, 38 milions.

La forma operativa de gestionar estos fons és a través de convocatòries públiques d’ordres d’ajuda, el que suposa concurrència competitiva.

Com se desenrotlla o com s’ha dut a cap este programa gestionat per la CAPA a través, com dia, de convocatòries públiques?
En este període que estem fins ara, tres convocatòries públiques, 2008, 2009 i 2010, que se sustenten en el Reial decret de 1852/2009, de 4 de desembre, que establix els criteris per a subvencionar els gastos en el marc de tots els programes de desenrotllament rural cofinançats, com dia abans, per les administracions esmentades, pel reglament comunitari 1698/2005 de la PAC, que establix el partenariat o la forma de relacionar-se o l’obligatorietat de relacionar-se entre el sector públic i el sector privat, que és la forma en què se gestiona i que s’aplica a través dels grups d’acció local, que són els agents que representen estos sectors o que materialitzen eixe partenariat entre el sector públic i el sector privat, diríem la representació de la societat civil en la gestió d’este programa on se tracta de donar representació a tot l’àmbit de la societat rural, llauradors, dones, rurals, jóvens, entitats que formen part de cada una de les comarques, o dels àmbits, o de les zones que aglutina cada grup d’acció local.

Són agrupacions de caràcter privat que tenen el paper de ser promotors dels plans de desenrotllament local.
Són un punt d’encontre, un fòrum d’intercanvi d’experiències però, també, d’iniciatives, de proposar iniciatives que puguen facilitar o resoldre problemes que afecten totes les estratègies dissenyades en cada un dels grups i en les seues comarques.

Com dia, són un punt d’encontre on se dissenyen actuacions conjuntes i col·laboracions amb entitats públiques i entitats privades i potencien la cooperació entre les diferents entitats en el món rural.

I, per una altra part, i podria ser també absolutament rellevant, són l’interlocutor davant de les administracions públiques de tot tipus, locals, regionals, nacionals, traslladant, diríem, eixes iniciatives a les administracions perquè si ho consideren oportú se puguen dur endavant.

L’orde, continuant amb la normativa, que sustenta tota esta gestió, és l’orde de CAPA en este cas ja, una orde de caràcter autonòmic, de 27 de juny de 2008, en què se marca el període per a la selecció de grups d’accions locals i l’orde d’1 d’agost del mateix exercici que regula la selecció dels plans que tenen l’obligació de presentar cada un dels grups d’acció local per al Leader d’este període.

D’acord amb la normativa europea del Feader, la selecció dels grups i els seus plans de desenrotllament que deuen contindre els projectes concrets que se van a realitzar al llarg d’eixe període.
.
.
Segons les bases de la convocatòria tindran com a objectius, estos plans, potenciar, promocionar i fomentar el desenrotllament econòmic i social dels municipis rurals de la Comunitat Valenciana i en cada un d’ells, a més, estaran enquadrats tant l’àmbit participatiu com el de la presa de decisions, els col·lectius, des de mancomunitats, ajuntaments, empresaris, cooperacions i totes les associacions civils que formen part de cada un d’ells.

La missió dels grups d’acció local és responsabilitzar-se, com dia abans d’una altra manera, de dinamitzar la iniciativa pública i privada en la zona en què tenen competència, en la zona geogràfica en què tenen competència, i la de seleccionar –i açò és també rellevant– els projectes de major qualitat que més s’adapten a l’estratègia que s’ha determinat, l’estratègia d’àmbit rural que s’ha determinat.

Són, per tant, els encarregats de desenrotllar l’impuls del programa Leader.
La Conselleria d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, i l’Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, que és la que gestiona els fons europeus en este govern, d’acord amb el que preveuen les bases reguladores del programa Leader, són les responsables de la gestió administrativa dels expedients i de la realització dels pagaments.
La conselleria, com a tal, òrgan administratiu de la gestió administrativa i, l’agència, dels pagaments d’estos.

Per resolució del 10 de desembre de 2008, la conselleria establix.
.
.
selecciona els grups d’acció local, huit en este període, que afecten, que se denominen o se distribuïxen territorialment per zones, zona 1 fins a la zona 8, que al final se concreten en tres grups d’acció local en la província de Castelló, quatre grups d’acció local en la província de.
.
.
(remors) de València i un grup d’acció local en la província d’Alacant –és que me botava ací un número.
Tres, quatre i un.

Estos grups d’acció local, estos huit grups s’aglutinen o se constituïxen també en una federació que denominem Fevader, que és la federació de desenrotllament.
.
.
, la ret de grups d’acció.
Esta xarxa valenciana de desenrotllament local que, com dic, aglutina els huit grups, integra 337 municipis i afecta el 73% de la superfície de la Comunitat Valenciana.
La vinculació de Fevader, de la federació que aglutina tots els grups d’acció local en esta conselleria, és a través d’un conveni anual per a la gestió del programa i, eixe conveni, té una comanda de gestió i, a canvi, la conselleria, uns fons per al manteniment i perquè puga dur endavant eixa comanda, eixa entitat, denominar-la entitat col·laboradora perquè faja, junt als grups d’acció local, el treball que hem vingut diguent fins ara.

En l’orde de 36/2010 de la CAPA per la qual s’aproven les bases d’ajuda, s’establix concretament eixa col·laboració entre la CAPA, els grups d’acció local i és l’annex I el que diu com se fa la tramitació de les ajudes.

Les sol·licituds d’ajuda dels beneficiaris, acompanyades de la documentació necessària, se dirigixen als grups d’acció local, i és l’entitat col·laboradora l’encarregada de verificar administrativament estos expedients i de l’estudi de la subvencionalitat dels gastos.

Per una altra part, Fevader té com obligacions la recepció i el registre de les sol·licituds, la verificació del contingut d’estes per a comprovar la documentació requerida a l’inici de l’expedient i per a emetre l’informe de subvencionalitat perquè possibilite a cada un dels grups d’acció local el procés de valoració i d’aplicació del barem que inicialment s’havia establert, el control administratiu dels expedients una volta aprovats i el seguiment dels controls sobre el terreny.

Convocatòries que s’han realitzat per a gestionar els fons que s’han ficat a l’abast del programa Leader: tres convocatòries, com dia a l’inici, de moment amb un import de 50.
400.
000 euros.
La convocatòria de 2008, amb un import de 15 milions; de 2009, amb un import de 23 milions d’euros i, de 2010, amb un import de 12.
400.
000 euros.
I les mesures que se tracta de promoure o a les quals donen suport estos fons és la mesura 1, ajuda a la creació i desenrotllament de microempreses; ajuda 2, foment d’activitats de caràcter turístic; mesura 3, prestació de servicis bàsics per a l’economia i la població rural i, mesura 4, patrimoni rural i renovació de pobles amb una sèrie de conceptes que afecten cada una de les mesures que crec que no és objecte ara de plantejar però que podem plantejar en les següents intervencions.

Dir-los que, com he començat diguent, totes estes mesures que, com vostés veuen, no afecten en ningun cas el sector agroalimentari, amb la consideració que és un sector que és el que més recursos mobilitza en l’àmbit rural.
Esta conselleria, este govern ha ficat en marxa o ha emmarcat esta estratègia en la de Ruralter, que sí que permet per a estos mateixos territoris i per a uns altres que denominem Paisatge, el suport a totes les empreses, iniciatives de caràcter agroalimentari.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera.

Por el grupo solicitante, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, señora consellera.

Bien, usted ha enumerado realmente cómo funciona lo que podríamos llamar el programa de desarrollo rural a partir de esas subvenciones en las que he enmarcado yo esta petición de comparecencia.
Y lo que le voy a ir planteando son una serie de cuestiones que desde las organizaciones agrarias son una serie de críticas a cómo se ha articulado todo este.
.
.
, lo que es la gestión de estas subvenciones dentro del programa de desarrollo rural.

Bien, como usted bien ha dicho a partir del reglamento europeo y del marco nacional que surge de este reglamento, cada comunidad autónoma creamos nuestro propia PDR, nuestro propio programa de desarrollo rural, con un dotación presupuestaria consignada.

Como usted ha dicho, varios ejes son los que dividen estas.
.
.
, este programa, digamos.
Tendríamos las medidas horizontales, que son primera instalación, planes de mejora.
.
.
Luego unas medidas agroambientales, que serían la agricultura ecológica, la producción integrada.
Y luego otros, el tres y el cuatro, que están más dedicados a lo que es el desarrollo rural.

El PDR 2007-2013 de la Comunidad Valenciana, como usted ha dicho, está cofinanciado de la siguiente manera –si me equivoco, me lo dice–: 50% fondos Feader, que son fondos europeos agrarios de desarrollo rural, un 25% del ministerio y un 25% vendría de la conselleria.

Bien.
En la Comunidad Valenciana el presupuesto ha sido, como usted bien ha dicho, de 61 millones de euros.
Y el problema –aquí es donde vienen, digamos, las críticas de las organizaciones agrarias– es que se configura un nuevo mapa rural a partir de entonces, un mapa rural en donde desaparecen los antiguos Leader y Proder, que era de la forma en la que se habían estado configurando y articulando.

Entonces, ahora se crean solamente ocho grupos Leader: tres en Castellón, cuatro en Valencia y uno para la provincia de Alicante, como usted bien ha dicho.

Bueno.
Aquí las líneas de ayuda a desarrollo rural entonces van a partir de los grupos de acción local, de los GAL, que se crean con la filosofía Leader, pero con un reparto, a nuestro parecer, incoherente del territorio, así como un alto poder de decisión delegado en los presidentes de los GAL –lo siento por el nombre de los GAL, (rient) porque parece que estamos hablando de otro tema–, que casualmente, en este caso, le voy a decir.
.
.
–simplemente no hace falta que le detalle los nombres, que usted ya los conoce–, pero que causalmente, en este caso, hablamos de alcaldes de su partido, del Partido Popular, de municipios relevantes.

Bien.
Esto, de todas formas, no sería un problema si no fuera por el alto poder, ya le decimos, que creemos, en la selección y en la ejecución al final de las subvenciones que se dan, tienen realmente los presidentes.
¿De acuerdo?

Estos fondos son gestionados a través de grupos que también son creados por ellos, con unos parámetros de valoración de proyectos ajustados, creemos, a las medidas de estos presidentes.
Y estas ayudas cubren cuatro líneas, de las cuales dos son única y exclusivamente para ayuntamientos.
Y junto a estas, el porcentaje que se les cubre es entre el 70% y el 100%.

Aquí hay otra de las críticas que nosotros aportamos para la reflexión, siempre desde la crítica constructiva, ya le digo.
Es que si presenta el ayuntamiento una petición, el 100% seguramente le será subvencionado.
Pero si es un particular, que es ahí adonde vamos, evidentemente, a un productor, a un pequeño agricultor, que necesita de algo, es alrededor del 30%.
En algún caso puede incluso el 34%.

Pero, evidentemente, eso dificulta muchísimo necesidades a lo mejor que no van directamente siendo necesidades propias del alcalde de municipios, sino de personas que están trabajando la agricultura en ese lugar y que, ya decimos, también el Feader recordemos son fondos europeos agrarios de desarrollo rural.
No hay que perder de vista que lo que es el elemento agrario es de vital importancia.
(Veus) Vale.
De todas formas, cualquier cuestión, me la plantea después, que yo o rectifico o.
.
.

Bien.
Las ayudas, como decíamos, son la Ruralter-Leader, pero conselleria, con fondos propios, saca las ayudas Ruralter-Paisaje, que son destinadas a aquellos municipios con mayor número de habitantes y menor ruralidad.
Por eso, a estas no nos vamos ahora mismo a referir, precisamente por respetar que nosotros hemos adecuado la comparecencia a una cuestión concreta.

Bien.
¿Qué problema vemos aquí?
Realmente, luego cuando vemos cuáles son, en algunos casos, las decisiones que se toman, vemos ejemplos curiosos de actuaciones en el período 2009-2010.
Y es que vemos, por ejemplo, que hay una serie de cuestiones que no creemos que deberían financiarse con estas subvenciones.
Como, por ejemplo, sería la pavimentación de una calle en un municipio, en el Ayuntamiento de Sant Jordi, que fue de 120.
000 euros prácticamente.
Luego vemos la construcción de un toril, un corro para toros, la adecuación de una rotonda.

Entendemos que esas subvenciones tan importantes y con los problemas de desarticulación del territorio tan acuciantes (veus) que tenemos, por ejemplo, nosotros, evidentemente, creemos que cuestiones tan importantes como, por ejemplo, serían la educación o la sanidad pública, a lo mejor incluso que no sean directamente agrarias –porque aquí no queremos decir con esta crítica que tengan que adecuarse a cuestiones agrarias, sino que el productor, el agricultor, tenga muchísima más capacidad de incidencia en esta toma de decisiones–, que los GAL, que los grupos de acción local tengan muchísima más intervención y capacidad de decisión dentro de ella, de las organizaciones agrarias, y no solamente de los presidentes o no, en mayor medida o en gran medida por parte de esos presidente.

La desarticulación del territorio como consecuencia de esos ocho grupos, que, por ejemplo, yo soy alicantina y tengo aquí que venir un poco a defender que una única demarcación para toda la provincia de Alicante es una.
.
.
–aquí hay muchos alicantinos–, podemos decir que hay muchísimas particularidades dentro de todas las comarcas que componen la provincia de Alicante, que no son así creemos que debidamente atendidas en relación con las demarcaciones que sí que tiene Castellón o, evidentemente, Valencia.

Aparte de eso, ya le digo, nos parece muy sorprendente qué cuestiones son las que al final se llevan a cabo.
Creemos, por lo que decía, que educación pública o sanidad pública sí que serían cuestiones que vertebran realmente la ruralidad.
Con lo cual, me parecería mucho más interesante que en vez de un toril, si ese dinero hubiera ido para arreglar un colegio, etcétera, me parecería.
.
.
, evidentemente no tendría ningún tipo de crítica ni por nuestra parte ni por las organizaciones agrarias.

Y luego ya directamente preguntarle.
.
.
Y simplemente aquí traerle un recorte de prensa, pero que no entienda que viene nuestra pregunta a partir del recorte, sino que utilizo el recorte para basarme en el.
.
.
, de alguna forma, las denuncias.
Ya sabe que no me refiero con ello a denuncias que vayan a la comisaría, sí las denuncias verbales.
¿De acuerdo?
Y es que los planes de desarrollo rural pierden 12 millones por impagos del Consell.

¿Qué ha ocurrido?
Las ayudas para desarrollo rural de la línea Ruralter-Leader se encuentra en el aire como consecuencia de los incumplimientos de pago del Consell.
Por lo que dice también en el artículo –y yo le doy aquí la oportunidad de que me lo explique debidamente– gran parte de esos fondos se acaban destinando a proyectos de rehabilitación y nuevas obras públicas, como le he comentando.
Obras públicas, ya le digo, que no sean.
.
.
, que no vienen a articular las relaciones o el bienestar rural.
¿De acuerdo?
Ocurriendo en los últimos que el 90% de los beneficiarios corresponden también a municipios gobernados por el Partido Popular, que, bueno, entiendo que.
.
.
De todas formas, si estuvieran gobernados (veus), si estuvieran gobernados por el Partido Popular, pero atendiera otras necesidades, no se lo diría.
¿De acuerdo?

Y al margen del atasco de los pagos, las ayudas han protagonizado una fuerte polémica como consecuencia de la escasez de controles y seguimiento de los proyectos que han conseguido el visto bueno de la administración autonómica.

Entiendo que aquí además viene a colación, por ejemplo, aunque se salga un poco de la.
.
.
, a lo mejor del hilo de la comparecencia.
.
.
Hemos podido asistir a que ha tenido que dimitir María José Bayarri, aunque sea por motivos personales, pero entendemos que la cuestión es suficientemente importante, por la que ha salido a colación esta dimisión.
Si es por motivos personales, yo no tengo, evidentemente, nada que preguntarles.
Pero que una vez autorizado el proyecto y sobre una muestra del 2% de los expedientes, se exige una visita de control sobre el terreno.
Ambos son obligatorios, ambos son obligatorios, y así lo exige el cuerpo de funcionarios de la inspección de la Unión Europea.
Pero estos últimos controles, al parecer, no se venían realizando en líneas generales por parte de los funcionarios de la conselleria o de la entidad colaboradora, que, en este caso, es Fevader.

Por tanto, bueno, nuestra pregunta sería que si eso es así, evidentemente, esta señora, María José Bayarri, puede tener también responsabilidad, pero entendemos también que puede haber otras personas que también tengan algo de responsabilidad, si estas cuestiones son reales.
Y entendemos que también puede tenerlo lo que es el presidente de Fevader, que ya que es entidad colaborada.
.
.
Y también entendemos que se le debería pedir alguna explicación a la directora general de desarrollo rural, simplemente por no.
.
.
, de alguna forma, enmascarar esta problemática, que puede ser real o puede no ser real, como dicen aquí las denuncias, las denuncias de la prensa y de algunas organizaciones agrarias, encima de una funcionaria que lo a mejor.
.
.
, bueno, yo creo que la decisión a fin de cuentas es también colegiada y la gestión sí que tiene que ser muy clara debido a que, bueno, es bastante duro el poder decir que al parecer 12 millones se han perdido por impagos del Consell en este caso.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, president.

Enllaçant amb el que dia la senyora López, jo crec que sí que té molt a vore la dimissió de María José Bayarri, la subdirectora general de desenvolupament rural, en això.
Malgrat que oficialment siguen causes personals, les causes no són tan personals i podem passar a explicar-les.

En principi, jo li dic, consellera, que en l’exposició que ha fet ha aprovat.
.
.
, crec que ha aprovat l’examen teòric, però l’examen pràctic el té suspés, pel mal funcionament de l’administració en la justificació dels fons Feder i, en general, de tot el desenvolupament rural que parlem.

Ja li dic, per exemple, mal funcionament administratiu de les unitats gestores.
Fixe’s que per a gestionar 61 milions, necessita una subdirecció, que a més està recolzada pel Fevader, els huit GAL, quan altres, per exemple, indústries agroalimentàries, ell sol maneja 136 milions, es gestiona, o 121, també en un sol servei.
Per tant, ja tenim ahí una disfunció, que a més pense que té relació, i no vaig a insistir, en els canvis organitzatius que des que vosté és consellera ha imposat en els projectes Leader.

Mire, sí que té relació, i tenim d’entrar en la dimissió, pense, perquè és conseqüència, és conseqüència claríssima de la pressió descomunal que s’exercia sobre ella per l’actual subsecretària de la conselleria, Amparo Montoro.
Aixina.
Per què?
Com a directora de l’organisme pagador dels fons Feder, volia pagar amb càrrec a l’exercici 2011 totes les ajudes de desenvolupament rural finançades pel Feder.
I inclús va arribar a habilitar-se per a ells sols que el mes de gener seria hàbil, seria hàbil en la comptabilitat esta, la qual cosa és una irregularitat, perquè els anys acaben en desembre, entenc jo.
I van arribar a fer això.

El pagament dels fons Feder exigix, com ja s’ha explicat, diversos controls.
Els controls administratius, que es denominen control sobre el terreny.
Els administratius se fan al cent per cent, al cent per cent.
Els altres per mostreig.
Bé, ambdós controls són obligatoris.
Estos controls no s’havien realitzat en els pagaments que anaven a realitzar en desenvolupament rural i que són.
.
.
, afecten al voltant de 500 o 600 expedients de l’any 2011.
Tenien d’haver-los executat funcionaris de la conselleria o personal del Fevader, però amb una particularitat, que el personal de Fevader, com no són funcionaris, tenien d’estar validats després i reconeguts per funcionaris de la mateixa conselleria.

Què va passar?
És la meua explicació.
Vosté me dirà.
.
.
Perquè és greu.
Si és aixina, és greu.
La subdirectora va passar al pagament dels expedients, fent constar en el checklist que el control no s’havia pogut fer a càrrec per la inspecció in situ, que no s’havia pogut fer.
I a Amparo Montoro se li van retornar precisament per eixe defecte.
La subdirectora no va voler signar i assumir la responsabilitat de fer uns pagaments que no eren correctes perquè no s’havien exercit els mecanismes de control obligatoris sobre ells.
Amb la qual cosa, com va seguir havent-hi pressió sobre ella, va decidir traure els de pagament, passar a realitzar les inspeccions oportunes i, a partir d’ahí, dimitir i deixar-li la patata calenta a vosté, consellera.
Perquè és un fet que denota el mal funcionament en les justificacions.
Quan més treballadors es té, perquè vosté ha dit no solament els de la conselleria, sinó els que han incrementat a través del que és l’Agència Valenciana de Foment, que ja ho ha reconegut vosté, aleshores és ahí on fallen.

No sé si es van a perdre els diners o no, però, de moment, tenim un incompliment molt seriós, molt seriós, entre altres coses.
.
.
.
Un incompliment molt seriós.
No està justificat i se passaven.
.
.
, s’intentaven passar, sense haver fet els controls oportuns, a foment.
Això, que és purament administratiu, si ho unim amb els canvis que vosté ha posat dins del que és tot el sistema de control dels fons Leader, en els quals, com ja ha dit la senyora López, han posat, i podem donar els noms.
.
.
Simplement han creat un mecanisme, que no és de funcionaris, per a poder posar tots els enxufats que vostés volen del seu mateix govern, alcaldes i altres.
I si vol, tenim noms, podem donar els noms i els familiars.
Perquè, per exemple, bé, seguix treballant María Montoro Blasco, que és germana de l’actual subsecretària i anterior directora general de desenvolupament rural.
Per exemple, la germana d’Angèlica Such també ha treballat ahí.
Fins a gener de 2012, com a gerent, Sagrario Sánchez, exalcaldessa de Xest; el president del Fevader, exalcalde del PP de Lorxa, en Alacant, Guillermo Moratal.
Tot en casa, consellera, tot en casa aixina.
Aixina podem treballar d’una manera que pel que he vist no era la normal, no era la que corresponia.
I, per tant, jo sí que crec que ha de donar explicacions de què ha passat ací, com se gestionen, com es justifiquen i sobretot si esta dimissió és en realitat en la base del que li acabe de dir jo ara.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora consellera, mire, jo crec que hui no hauríem d’estar parlant ací de la gestió que ha fet la conselleria de les subvencions de la Unió Europea per a cofinançar projectes de millora en els municipis rurals valencians.
Perquè si s’hagués complit l’esperit de la Llei 45/2007, de desenvolupament rural sostenible del govern espanyol en esta comunitat de forma transparent i treballant per a que els seus objectius de desenvolupament continuat i sostenible dels territoris rurals es portara a cap, els grups de l’oposició, com el Grup Socialista al qual represente, estaríem ací hui felicitant la conselleria per la labor realitzada amb l’ajuda econòmica europea i estatal en el que és la promoció d’un tipus de desenvolupament econòmic, d’una diversificació econòmica pensant exclusivament en la millora de la qualitat de vida dels habitants dels pobles rurals d’esta comunitat.

Així que lamente que hàgem de parlar no del que tocava fer, de tots eixos projectes que no han vist la llum i que de segur hagueren ajudar a frenar la precarietat en la qual continuen vivint milió i mig de persones, de ciutadans dels pobles rurals.

Mire, senyora consellera, jo ja li vaig dir en la compareixença del mes de setembre, i vaig repetir en el debat de pressupostos, que les ajudes que venien tant d’Europa com de l’estat espanyol s’havien d’utilitzar de forma equitativa; que els beneficiaris, en el cas de les ajudes als municipis rurals, haurien de ser per al manteniment sostenible d’eixes poblacions que estan passant-ho malament, que no veuen com alçar el cap.
I que en cap moment s’havien d’utilitzar els diners per a comprar voluntats d’alcaldes, perquè el repartiment s’ha fet moltes vegades de forma partidista a través dels grups d’acció local.
Mire quina casualitat, conforme han dit els dos antecessors, que tots estos grups estan presidits per alcaldes del Partit Popular.

Però hui el que passa encara és més greu, perquè el món rural és el que haurà de pagar els incompliments del Consell, si vosté hui ací corrobora la notícia de la qual ja hem parlat també, tant el senyor Pañella com la senyora López, que perillen 12 milions d’euros.

Vostés continuen utilitzant els diners del Feader, a través del Fevader, de manera poc transparent.
Si s’haguera de requalificar el repartiment que es fa d’eixes subvencions l’obscurantisme i amiguisme són els més il·lustratius de la forma que han tingut fins ara el president del Fevader a l’hora d’adjudicar subvencions amb diners de fons europeus i estatal i, sobretot, a l’hora de pagar eixos projectes als pobles que no han passat els controls que establix la Unió Europea.

I jo crec que mai des de la conselleria, i m’agradaria que em diguera el contrari, quan han vist el repartiment han cridat a l’ordre a este senyor.
Sols hem de remetre’ns a la resolució de 12 de maig de 2011, el DOCV 6.
530, per a corroborar el que estic dient, llegint les quantitats atorgades a cada municipi segons el color polític que tinga.
La diferència pot multiplicar-se per sis, senyora consellera, si un és del Partit Popular o no.
I, clar, no cal que jo els diga que el 90% d’estes ajudes també van per a municipis del Partit Popular.

Per tant, si ara la gestió, tal com està demostrant-se, és nefasta, injusta i no aplica criteris socials que satisfaguen les demandes dels homes i dones dels municipis rurals, les necessitats reals, part de culpa crec que també la tindrà la conselleria com a responsable i institució que té la competència exclusiva d’acord amb l’estatut, però també com a responsable que firma el conveni per a rebre subvencions de l’estat que a la volta, a través del Ministeri d’Agricultura, transferix eixos fons europeus a la hisenda valenciana.

Tot este procediment, vostés ni cas.
I, aleshores, a principi de febrer, com ve han dit abans ací, com no teníem ja prou disgustos, un més: ens enteràvem per la premsa de la mala gestió per part de la conselleria i que eixa mala gestió posava en perill l’arribada de 12 milions d’euros de projectes que la majoria ja estan executats en part o totalment i que el pagament l’han fet els ajuntaments als quals se’ls ha atorgat la subvenció, fent operacions de crèdit que s’han de tornar.
I, per tant, estan amb l’aigua al coll, perquè ara ens assabentem que no sols La Generalitat no els paga sinó que perilla una subvenció que tenien aprovada per la mala gestió en este cas del Fevader, de la conselleria, i qui diu conselleria diu govern del Partit Popular.

Mire, senyora consellera, si això es corrobora i resulta veritat –pot ser vosté ens ho aclarisca ara d’ací no res–, jo em pregunte què va a passar amb la gent del món rural que necessita que no es desperdicie ni un cèntim per a poder tindre les mateixes oportunitats que qualsevol altre ciutadà de la Comunitat Valenciana, però que està veient com se li nega, com l’abandona La Generalitat.

Rés i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Buenos días, muchas gracias, señor presidente.

Buenos días a todos.

Señora consellera, nuestra agricultura y nuestros agricultores, así como el mundo rural, le pese a quien le pese, encuentran hoy en usted una respuesta clara, limpia y concisa para la mejora de su medio y de sus diferentes sectores.
No podrán decir de usted, ni de la conselleria que usted representa, lo mismo que estamos escuchando estos días de la actuación de anteriores políticos y de que han tenido responsabilidades de gobierno hasta hace poco, hasta hace muy poco.

En el caso concreto de esa responsabilidad con acuerdos que estamos sufriendo y de los que se ha hablado en esta cuestión y que creo que merecerán una explicación mucho más profunda y mucho más amplia, esas palabras que estamos escuchando, esa responsabilidad que no se tuvo y que nos llevará a una situación que ya estudiaremos y que veremos cómo se puede salir, de eso, de usted, ni del gobierno que usted forma parte, nunca lo podrán decir, como de ellos sí hoy ya lo podremos decir, aunque haya alguien aquí que quiera adjudicar la paternidad de algo, que nadie ha entendido excepto la que lo ha dicho, porque entre otras cosas del padre se puede dudar; de la madre, no.
Y la madre tenemos muy claro quién fue y quién lo ha hecho.

Políticas activas de mejora económica del medio rural, generación económica, creación de oportunidades, es su política.
Otros no podrán decir lo mismo, no podrán presentarse con las tareas, esas tareas, esos deberes que suspendemos la práctica y aprobamos la teoría; esas tareas que otros solamente se dedican a pinceladas, a tocar de oído, a poner sobre la mesa medias verdades y alguna maledicencia mezcladas y agitadas para siempre intentar dejar en la misma situación.
Luego, hacia los que de verdad tienen la responsabilidad de valorar, valoran y ya sabe usted cómo valoran y ellos también.

Trabajo, esfuerzo, transparencia, coraje, pasión, entrega, eso podría definir a los habitantes del medio rural, a los agricultores y a los ganaderos.
Esas mismas palabras, señora consellera podrían defender, junto con la del rigor y el trabajo a espuertas, como se dice en mi comarca, a espuertas, sus políticas al frente de la conselleria que usted viene administrando.

Señora consellera, le solicitamos que siga con esa responsabilidad y con esa rigurosidad, siga trabajando y por favor no escuche discursos sin propuestas, vacíos, necios, vacíos de contenido y huecos de razón en donde no hay nada positivo, todo es negro, excepto algunas cosas en las cuales se duda la paternidad –ya veremos quién es el padre– que no contiene ni una sola propuesta en positivo.
Y, sobre todo, señora consellera no copie nunca de los que hoy están en la oposición y que por ello y por sus obras los conoceréis, nos han dejado (remors) nos han dejado la firma de un tratado de comercialización con Marruecos que, como hemos dicho, doloroso y que más que un daño ha producido al sector agrícola valenciano y al mundo rural valenciano.
Eso sí, después del daño que se infringió por parte de esos mismos autores en su día la derogación del transvase, yo creo que iba a ser la segunda puñalada por la espalda que van a tener los agricultores y el mundo rural valenciano.

Usted si quiere escuchar a este humilde portavoz: trabajo, rigor, eficiencia, comunicación y diálogo permanente, que han sido el norte de su conselleria y el norte de su negociación con el sector; es decir, comunicación de la institución, en este caso la conselleria, con los ciudadanos.

Ha vertebrado usted con esas políticas del Leader más del 70% del territorio de los valencianos; claro que no es culpa o posiblemente sí, de que esos valencianos quieran que la gran mayoría de alcaldes sean del Partido Popular.
Qué vamos a hacer, habrá que buscar entre los mejores.
Ya lo elige el pueblo, ¿o es que les parece que no?
Porque es muy curioso, señora consellera, escuchar desde posiciones marxistas algo así como que se defiende lo privado frente a lo público.
A mí se me estremecen las carnes de ver cómo algunos se vienen a veces a nuestro lado, imagino que será por ver, al fin y a la postre, el poco resultado que les está dando electoralmente sus posiciones antiguas y caducas.
Pero, bueno, bienvenidos al club.

Por eso, nada más, señora consellera, muchas gracias como siempre.
Siga trabajando con ese rigor y con esa insistencia, intentado trabajar por y para cada uno de los valencianos y sobre todo para esa gente que más necesita que se le vertebre.
Siga generando políticas activas, como las que viene poniendo en marcha desde su conselleria, que todos los valencianos nos lo agradecerán al partido que usted y yo representamos hoy con los votos en las urnas, a otros les diránâ¦ (inintel·ligible)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señora consellera.
(Remors)

Por favor, señorías, tiene la palabra la señora consellera.

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora López i a tots els portaveus dels diferents grups.

Vaig a tractar d’aglutinar totes les respostes, però d’una forma un poc més extensa a la senyora López, perquè és qui plantejava la compareixença, però a més també qui ha desglossat d’una forma diríem més exacta o amb més detall quina era la seua posició, la seua percepció en relació a les ajudes que gestionem a través de Leader.

Començava vosté dient que el seu plantejament era a partir de les crítiques que les OPE feien a la gestió d’estes subvencions.
I en relació al mapa rural que s’havia establit i a la desaparicióâ¦, que eixe nou mapa suposava la desaparició d’uns grups Proder encara que el manteniment dels grups que gestionaven el Leader, que són els GAL, els grups d’acció local.
Havien desaparegut els de Proder.

Bé.
Jo vaig a començar la meua intervenció des d’eixe punt de vista.
També parlava vosté del repartiment de poder i de com afectava eixe repartiment de poder a la gestió.
I després ha introduït el que jo crec que era el comentari que feia el portaveu del Partit Popular, al qui li agraïxc moltíssim eixe comentari, perquè jo també vull entrar a eixe tema, que vosté ho vinculava més amb el repartiment de poder que als ajuntaments se’ls adjudicava entre el 70 i el 100% dels fons i que als particulars entenc que era eixa la referència.
I, com jo també vull entrar ahí, li agraïxc que ho haja recordar perquè vaig a partir la meua resposta d’estos pressupostos que vosté havia plantejat.

Mosatros per a dur endavant este programa, per descomptat, estem treballant amb tots els grups d’acció local, però també amb les organitzacions agràries que estan totes elles representades d’una forma o altra, o segons el pes que tenen en cadascuna de les zones, amb els grups d’acció local.
I per suposat coneixen molt bé la gestió que estem duent endavant i la treballem amb ells, com no podia ser d’una altra manera.

Per què un nou mapa de desenrotllament rural?
Comença un nou període, i dic la mateixa frase que he dit abans en relació al treball que fem en el sector citrícola.
Jo crec que com a governants tenim sempre l’obligació de replantejar-se cadascuna de les decisions que s’han vingut fent abans o cadascuna de les polítiques que s’han vingut fent o de les línies de treball o de les activitats i redissenyar-les en funció dels temps o de les noves situacions.
Si en aquell moment, al principi de la legislatura, vam prendre la decisió de disminuir els grups d’acció local en funció dels nous paràmetres que per a este període donava la Unió Europea, els criteris de ruralitat i els criteris de desenrotllament local, en este moment no sols me ratifique sinó que crec que la decisió no podia ser més encertada, vista la situació econòmica.
No és normal que tingam, diríem, més estructures per a gestionar menys fons i per a arribar a menys gent.

Per tant, si en aquell moment una decisió que, en alguns casos –com vosté molt bé ha dit– no va ser entesa, disminuïra eixa estructura que des de l’àmbit rural estava treballant, jo crec que en este moment se veu clarament que va ser una decisió absolutament encertada; i que se vam anticipar a la situació actual.
I ja vam adequar l’estructura de sosteniment d’eixe treball a la realitat econòmica que tenim ara.

Però, a més.
.
.
, ahí coincidisc també amb el que deia el senyor Pañella –o crec que ell també estarà d’acord– que deia: «Com tanta gent per a gestionar estos expedients?
» Doncs una mesura en què no fa falta tanta gent era, precisament, reordenar les estructures que estaven a l’abast de la gestió d’estos fons.

Per tant, crec que és una reordenació que en aquell moment pareixia lògica, però que en este moment se veu que, a més de lògica, ha sigut encertada i era molt necessària.

I, efectivament –i ahí també torne un poc a les paraules del portaveu nostre–, és que el repartiment de poder real en la Comunitat Valenciana és el que és.
I, en este moment, després de les últimes eleccions, és que el 66% dels municipis estan governats pel Partit Popular.
Per tant, en l’àmbit rural –que, a més, encara s’incrementa més eixe percentatge si anem.
.
.
, si eixe tal.
.
.
–, és que el lògic és que els representants o els qui ostenten la representació siguen els representants majoritàriament votats pel poble valencià; perquè els grups d’acció local no són ni més ni menys que una representació sociològica de la realitat de la Comunitat Valenciana.
Per tant, no podíem plantejar-ho d’una altra manera.

I quant a les ajudes; ¿per què ajudes a municipis o a entitats públiques i ajudes.
.
.
; o en quina proporcionalitat o en quina intensitat –que crec que els dos temes són absolutament fonamentals– a particulars, a iniciatives empresarials i als ajuntaments?

Mire, li puc dir que la satisfacció que jo he sentit quan he escoltat eixe comentari per part de vosté és absoluta.
Perquè coincidisc, absolutament, en l’objectiu de la part de l’estratègia Ruralter, que no es recolza en fons europeus; i que eixa és una de debilitats que mosatros hem considerat sempre que tenia Leader, i pel qual hem reorientat l’altra estratègia: una, que no –i per això he començat emmarcant les nostres ajudes en eixe tema–, no afecta ni els llauradors ni els ramaders ni les iniciatives empresarials de caràcter agroalimentari.

Per tant, és una debilitat de la concepció del programa Leader, en què jo, conceptualment, no estic d’acord; però que els fons marquen que les ajudes no poden anar per a eixe tipus d’activitats.
Per tant, no podem donar –com vosté sol·licitava– més recolzament als llauradors ni més capacitat de decisió, perquè el programa no ho permet.
El programa no recolza iniciatives d’eixes característiques.

Per a suplir eixa debilitat, mosatros hem ficat en marxa l’estratègia Ruralter, que li deia abans que amb 55 milions –i que també afecta estos territoris Leader– sí que incorpora iniciatives de caràcter empresarial.
Val, eixa una, per què no entren els llauradors a esta iniciativa.

I, després, la intensitat quan se tracta d’iniciatives empresarials.
És que també ve marcat per la normativa.
Quan són ajudes públiques se permet el recolzament entre el 70 i el 100; i quan són ajudes a particulars.
.
.
, tal.

Però sí que és de deveres que hem tractat –i això és una cosa que hem vingut comentant–, però són els grups d’acció local que valoren i seleccionen les propostes que al final se recolzen.
Però sí que és.
.
.
, quan ens hem reunit, jo sempre els he traslladat, i supose que des de la conselleria, però jo, personalment, és un tema que sempre he traslladat, que, per favor, sobre les iniciatives de caràcter privat se faça una dinamització o s’afloren projectes.
.
.
Perquè és absolutament necessari que en l’àmbit rural se recolzen este tipus de projectes.
Que al final els ajuntaments tenen una capacitat de presentar projectes i de sol·licitar projectes és evident.

Ara li diré els percentatges de repartiment de les ajudes.
Però, també, deixe’m que li diga que qui decidix les ajudes, si van a rehabilitació de patrimoni –que és el concepte– o van a altre tipus de servicis, també són els mateixos sol·licitants.
Per tant, mosatros baremem, o els grups d’acció local, en este cas, treballen o avaluen o baremen sobre els projectes rebuts i sol·licitats.
I ahí és el beneficiari qui té la decisió i no altres.
No podríem condicionar-ho d’una altra manera.

Li deia.
.
.
I ací crec que conteste no sols a vosté, sinó als altres comentaris.
.
.
Ah!
, bé, i a una altra persona que deia –i la senyora Crespo també ho ha dit–: «El 90% dels beneficiaris corresponen a ajuntaments del Partit Popular o al PP –no sé bé com ho han dit, però feia esta referència.
» A vore, per exemple en 2010 –després donaré la mitjana, si volen–, en 2010 recolzàrem 335 projectes aprovats –no sol·licitats, aprovats–.
D’ells 73 van a microempreses; 47 a turisme; 96 a servicis; i 118 a renovació de pobles, que era este últim aspecte a què vosté se referia.
Per tant, a temes de rehabilitació el 38%; i quasi el 62% a ajudes que sí que tenen a vore, diríem, amb l’economia real de cada un dels pobles, bé per iniciativa d’empreses o bé per iniciativa de caràcter público-privada, però que ja tenen a vore en activitat de caràcter econòmic.

I quant als ajuntaments, dir-los que pel que fa a les sol·licituds, quant als aprovats, dels 335 el 58,21% és per a ajuntaments del Partit Popular i el 41,49 a altres partits –195 i 139 projectes–; sent que la nostra representació en ajuntaments és superior a eixa.
Per tant, jo crec que, torne a dir el mateix d’abans, representa el que sociològicament té la Comunitat Valenciana.
És que n’hi han més ajuntaments del Partit Popular; per tant, n’hi han més beneficiaris del Partit Popular.

I vaig a donar-los el que crec que va a ser per a vostés una gran notícia, i que espere que la celebren.
No se van a perdre 12 milions d’euros.
És una notícia de premsa que no té més transcendència, més que el patiment que això poguera passar –entenc jo– i la preocupació que això poguera ser una realitat.
No ho és en ningun cas.
El que sí que n’hi ha és un retard en els pagaments; i que, com vostés saben, estem pendents d’un pla de pagaments –que la Generalitat valenciana està elaborant i va a ficar en marxa en breu– que mos permetrà executar eixos pagaments a la major brevetat possible.
Però no hi ha un problema en la resolució ni en l’execució dels projectes.
És més, en la resolució i en l’execució dels projectes, que se valora des de la Unió Europea per a tot el període, som la tercera comunitat que més avançada va en eixa resolució i en eixa execució.

Per tant, els pagaments, que n’hi ha un problema real de pagaments des de la resolució, i que, efectivament, com deia la senyora Crespo, els ajuntaments ho han executat i ho han hagut d’avançar.
.
.
En qualsevol cas ho hagueren hagut d’avançar, perquè les ajudes se paguen contra certificació del projecte executat.
Per tant, en qualsevol cas, els ajuntaments.
.
.
, els ajuntaments i els empresaris, tot el món ha d’executar el projecte, pagar-lo i certificar-lo.
I contra eixa certificació, mosatros paguem.
En eixe pagament sí que anem retardats.
I, naturalment, estem parlant contínuament amb tots els beneficiaris per a traslladar-los que a la major brevetat, i en el pla de pagaments del Consell, se van a fer efectives estes ajudes.

Però eixe retard que tenim en este moment no fica en perill –si és que això era el que volia dir la nota; perquè no l’he llegida i no sé si relacionava les dos coses–, no fica en perill eixos 12 milions d’euros d’ajuda.
I ahí els trasllade, amb tota seguretat i amb tota fermesa, que no estan en perill eixos 12 milions; i que se cobraran, per part de la Unió Europea, perquè la resolució i l’execució del programa és absolutament.
.
.
, no normal, sinó que som els tercers en ritme d’execució de tota Espanya.

A la senyora López dir-li que quan parla de fons europeus agraris, no són fons europeus agraris, sinó per al desenrotllament rural i que no afecten, en ningun cas, el concepte agrari ni beneficiari agricultura.
I que, bé, ja he comentat que els projectes.
.
.
, recolzem els que demanen els ajuntaments.

Quan parlen d’Alacant.
.
.
, sols un grup d’acció local.
Bé, és que Alacant és el territori o la província que menys índex de ruralitat té.
I en l’anterior període ja n’hi havia un grup d’acció local Leader.
O siga, que precisament en Alacant no hi ha hagut reordenació d’eixos grups d’acció local.
.
.
I és una apreciació que jo, des de la sensibilitat de ser d’eixe territori, l’entenc; però des dels números i els indicadors i la ruralitat i l’índex d’envelliment de la població, que és el que marca la Unió Europea, no li puc acceptar el comentari; o no seria coherent amb esta política incrementar eixe número d’acció local.

El que espere és que el grup d’acció local que hi haja treballe suficientment bé; vertebre bé tota la població –que estic d’acord amb vosté que és molt diversa; perquè, clar, aglutina des del nord fins al sud i tot l’interior; i, efectivament, n’hi ha una gran diversitat–; i que eixe grup d’acció local tinga la capacitat de treballar i de dinamitzar i vertebrar bé tota la província.

I m’agradaria fer un comentari no molt extens –perquè crec que no és el cas– sobre la dimissió d’una subdirectora, que és una funcionària, que, a més, és per raons personals.
Si vosté, senyor Pañella, té constància que és per altres motius, no sé eixa constància com de fidedigna puga ser; perquè, sense dubte, la meua, que és absolutament fidedigna, és estrictament per raons de caràcter personal.

Els controls i les inspeccions que obliga la Unió Europea per a gestionar estos programes estan absolutament tots salvaguardats.
I la serietat i el rigor del treball.
.
.
, entenent que n’hi ha una quantitat de treball extraordinària perquè són, en general, expedients que no són com altres expedients d’ajudes.
Són expedients més complexes de gestionar –no dic ni més difícils ni més.
.
.
, però més complexos– perquè requerixen moltíssima més documentació, requerixen d’eixos controls i requerixen de passos molt diversos i molt fraccionats.
I això fa complicada, fa complexa la gestió; que no difícil, la fa complexa; que no incontrolable, la fa complexa.
Requerix de les estructures que, per una altra part, són les que la Unió Europea fica sobre la taula; grups d’acció local, que tenen un paper que dóna la normativa; la xarxa, que té un paper que dóna la normativa; i, per suposat, els funcionaris, que tenen un paper que dóna la normativa i que el complixen al peu de la lletra, amb un rigor i amb una serietat, i que donen garantia de tot el procés.

Per tant, procés absolutament garantit.
Perquè, a més, podem dir que fins ara ninguna auditoria ha tingut ningun resultat negatiu.

Per tant, anem a continuar treballant.
Naturalment, garantim eixos controls; garantim totes les inspeccions sobre expedient i sobre camp que s’hagen de fer –quan dic «sobre camp» me referisc a anar a visitar l’execució de les obres, que estan pavimentats els carrers, que s’ha fet tal iniciativa–, totes les que marque la Unió Europea; i sobre eixes se faran els pagaments, sense ningun dubte.
Ningun pagament que, per suposat, no complisca el seu expedient, tots els requisits que marca la Unió Europea.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora consellera.

Para la réplica, la señora López tiene la palabra.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señora consellera.

Pues, evidentemente, después de todo lo que ha contestado, evidentemente lo que haremos será aportar otro tipo de propuestas en esas críticas que yo he hecho a la articulación del territorio.

Evidentemente, desde la sensibilidad alicantina, simplemente no he querido decirle con ello –y creo que no lo he dicho en la misma frase– que lo que me parecía a mí, como alicantina, era queâ¦; que creo que la ruralidad de Alicante es bastante compleja.
Y lo saben aquí muchos, también, diputados del Partido Popular que, además, son de la Vega Baja, un territorio que se diferencia muchísimo de otros del norte.
Y, bueno, pues simplemente era aportarle esa reflexión.

Después, entender que el señor Ballester –y como ha dicho la señora Hernández–â¦, no he entendido ese comentario nada peyorativo, sino que me parece riguroso, porque, evidentemente, es que tampoco me he explicado yo del todo bien.
Y yo quiero dejar constancia que, evidentemente, desde mi formación política y desde mi ideología, siempre defiendo lo público sobre lo privado.
Y eso es algo totalmente evidente, que no lleva a ningún equivoco.

Lo que quería hacer constatar con estas peticiones es que si nuestra crítica se basa, sobre todo, en que hay una –digamos– sobrerepresentación o como ustedâ¦, esa es nuestra perspectiva, una sobrerepresentación de los alcaldes del Partido Popular, evidentemente las solicitudes que vienen de ayuntamientos, al ser subvencionadas al 100%, lo que hacen es un menoscabo a esas personas que también están dentro de los criterios de la subvención –que es la de la creación de microempresas, etcétera–, que solamente si directamente no van a petición del ayuntamiento, porque no es algo público, no es algo que el ayuntamiento haya solicitado, sino que, a lo mejor, también puede un solicitante particular pedir algo que articule mejor su huerto, etcétera, dentro del territorio, pues con otraâ¦ (Remors) Perdón, huerto no quiero decir.
Disculpe, he puesto un ejemplo que no teníaâ¦ (Veus) Exacto.
Que su petición vaya también a articular el territorio y que vaya a revertir en el bien de todas y todos dentro de la articulación de la sociedad rural, pues evidentemente que se le vaya a él, a subvencionar simplemente el 30%, creo que es un menoscabo dentro de también otras prioridades y otros criterios que se pueden tener diferenciados del criterio del ayuntamiento en este caso.
He querido poner eso por encima de lo otro.
Y además, sabe que en muchos de los criterios que le he comentado, cuando le he puesto ejemplos concretos de subvenciones que se hacían, que me parecen los más llamativos, evidentemente no son todos así.
Tampoco he querido hacer aquí ningún tipo de demagogia barata, ¿vale?
Pero evidentemente, que se hagan barreras para los toros o toriles me parecen cuestiones que, la verdad, que no deberían ser subvencionados con este dinero.

Otras cuestiones sí que me parece que solamente estando a pie del terreno, pues a lo mejor pueden ser mucho más cuestionables, como por ejemplo, en algún caso, la urbanización de alguna calle.
Pues hombre, yo creo que hay otro tipo de subvenciones, hay otro tipo de financiación dedicada a ello, pero creo que a lo mejor puede ser incluso más cercano.
Y luego, por otra parte, que me parece que hay cuestiones que además se están manifestando las gentes en las calles en muchas situaciones, porque la defensa de una mejor educación pública, de una sanidad pública, que yo creo que estas subvenciones sí que a lo mejor podrían ir dirigidas a otro tipo de criterios, que se sean la de los colegios rurales, sabemos en qué situación precaria se encuentran, centros de salud, etcétera.
Es simplementeâ¦ Mi crítica iba, una crítica política, sobre todo, porque evidentemente no vamos a estar de acuerdo en todo, la articulación de ese territorio, de esos Leader nuevos que nos parecen que han cambiado mucho las demarcaciones, que evidentemente hay una sobrerrepresentación –creemos– de los alcaldes del Partido Popular, porque en muchos casos y cuando fueron denominados, a lo mejor no eran la gran mayoría, o eran de unos municipios más pequeños, y a lo mejor creemos que ahí no se ha atendido un poco al reparto equitativo, etcétera.

Y luego, en última instancia –lo que le decía–, atender a esa noticia.
Usted nos dice que ese dinero no corre ningún peligro.
Naturalmente, haremos el seguimiento de forma responsable, como procede.
Y después, si usted dice también que la dimisión se ha debido a temas personales, yo simplemente sí que sobre todo la denuncia de la que se hacen eco los medios de comunicación sobre las inspecciones es lo que más me importa, al margen de esa dimisión, que yo a esta señora no la conozco y me merece todo el respeto.
Al igual que creo que si esta señora en algún caso no hubiera sido por motivos personales, creo que se hace constatar que si estas inspecciones no se han hecho del modo en que se debían de hacer, habían otros responsables también que no creo yo que tan solo hubiera sido en todo caso la funcionaria, que es a lo que los medios de comunicación han hecho mucha más resonancia.

Y, luego, por otra parte, nada, simplemente incidir de nuevo en que creo que la gestión de estas subvenciones se ha de hacer, y yo creo que si hay que poner –y acabo enseguida, presidente– otros mecanismos de inspección también por parte de la conselleria para atender a que estas subvenciones de verdad vayan dirigidas a vertebrar el territorio rural y no se aproveche por parte de quien sea, me da igual, que no se aproveche para hacer otras cuestiones que no puedan financiar en ese momento con sus fondos del ayuntamiento, pues hombre, me parece que también es un menoscabo hacia el desarrollo rural, tan necesario y en una precariedad tan absoluta, porque es evidente, dentro de nuestro territorio.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Tiene la palabra, por el Grupo Compromís, el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyora consellera.
M’ha dit que si crec alguna cosa distinta, que ho diga.
Ja ho he dit.
No solament ho he dit, sinó que ho he descrit.
He descrit i ho mantinc, que les causes han estat les pressions que hi han hagut per a signar ordres de pagament que no eren correctes, perquè no comportaven la inspecció prèvia in situ.
M’ha dit que ho diga, ho he dit, ho repetixc.
I ací vosté mateixa, que hauria d’estar més assabentada que jo, haurà de prendre les mesures oportunes per saber si és això.
Perquè ha sigut realment un problema derivat de pressions entre la directora del gabinet de l’Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària i la directora de Desenvolupament Rural, que ha acabat amb la dimissió per negar-se a signar unes ordres de pagament, que en realitat no eren legals, perquè no complien tots els requisits que se fa, que prèviament havia de.
.
.
I això té relació amb els canvis.
Vosté també té responsabilitat.
Moltíssima ahí.
No només com a consellera, sinó per ser la responsable del canvi d’organització del que són els grups del GAL.

Vosté sap que.
.
.
Em diu: «És que són expedients enormement complexos.
» Sí, tan complexos que abans dels canvis els mateixos grups d’acció local els elaboraven i ho feien tot.
I la conselleria només feia la supervisió del que passava.
El GAL tenia funció de recepció d’expedients, de baremació, de control d’execució de pagament de les ajudes als beneficiaris.
Disposaven d’equips tècnics, en cada un dels GAL, formades per un gerent, un tècnic, personal administratiu.
Podien contractar assistències tècniques per a certificar els expedients.
Participava en la gestió de les ajudes i descarregaven la mateixa conselleria de funcions.
Això és el que havia abans.
I no hi havia hagut problemes.
Això era còmode per una part.
Clar, hi havia un defecte, que és el control.
El control des de la mateixa conselleria de tot, inclús el control dels nomenaments que se feren, lògicament, que es feien els mateixos GAL i no se feien des de la mateixa conselleria, com s’està fent en este moment.

I, per tant, ja he dit abans, he dit noms i tot això, perquè no diguen.
No, no, és que he estat mirant.
.
.
Vosté va a canviar el sistema i va a canviar, eh?
I ha deixat els GAL pràcticament sense funció.
Només té com a funció la recepció dels expedients i la baremació inicial.
Pràcticament res més.
Ahí, què és?
No sé, done’ns vosté les explicacions.
Done explicació al canvi.
I el canvi, recordarà que va ser ací mateixa on discutíem eixos canvis, i ja vam tindre en la comissió un canvi d’opinions.
Vosté representant el govern i nosaltres l’oposició, mostrant la nostra disconformitat, eixa diferència de forma de procedir, en tot el que és el tractament, la gestió dels fons Feder, dels fons que van al desenvolupament rural.

Vosté se va mantindre en el seu lloc i, per tant, ha de mantindre en este moment la responsabilitat del que està passant.
I la responsabilitat és que.
.
.
No, és que no se perdran.
Bé, de fet jo personalment no havia fet cap referència a (inintel·ligible).
.
.
perquè no tenia la notícia que es poguera perdre.
No, diré en tot cas serà responsabilitat seua també que això no ens passe.
Però sí que és veritat que el retard en els pagaments –i ja havia citat en l’anterior– és una constant.
I això és el que està motivant.
I en este moment, les presses, no presses, els motius, caldrà estudiar-los perquè els motius, però eixa és la meua informació, això és el que li dic que ha passat.
Perquè si no, és molt estrany.

I, per tant, mire, vosté va optar per una fórmula de control polític en l’aprovació dels projectes.
S’ha reservat la facultat de contractar a qui vullga per a ajudar a la gestió.
I no són funcionaris?
No ha posat al seu servei funcionaris?
Que a més, moltes d’estes accions han de ser fetes per funcionaris, que ho ha dit.
Per tant, vosté ha posat becaris i personal proper al partit, sense mirar l’equivalència de les persones en el lloc, la idoneïtat de les persones proposades per al lloc on estan treballant.
I això és el que està passant.
Portem retard i eixos retards definitivament són responsabilitat seua, primera, com a responsable major de tot el que passa, però segona, també, per haver pres la iniciativa dels canvis en l’organització dels GAL, i que ens ha portat a esta situació.

No he de dir, entre altres coses, com per exemple el Fevader, que mos ha aparegut d’alta en el RAI, en el fitxer de morositat bancària.
No sé això sí és molt bo també per a tota la gestió que puguem tindre en el fons de desenvolupament rural, però eixes són les circumstàncies.
I clar, ja ho sé que estem en crisi, ja sé que estem mal finançats, ja m’avance jo a tot això, ja ho sé i ho compartixc.
Però és que no estem parlant dels diners –i repetixc– que podrien haver vingut, sinó que estem parlant dels diners que sí que han vingut.
Que és una diferència per a mi fonamental a l’hora d’establir les responsabilitats i les regles del joc.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, gràcies, senyor president.

Senyories, senyora consellera.

Treball, rigor i eficàcia és l’única cosa que hauria de prevaldre quan parlem de les ajudes de desenvolupament rural.
Mire, senyor Ballester, si de vegades resulta un poc complicat saber qui és el pare, i ací ho sabem, el senyor Arias Cañete, doncs cap problema per a saber qui és la mare, el senyor Aznar.
Per tant, deixem el tema eixe i parlem del que hui toca.

Senyora consellera, com vosté bé ha dit, el programa rural Leader és un programa per al territori amb fons europeus, estatals i fons propis.
És a dir, un mecanisme financer per a transferir a la hisenda valenciana fons per a desenvolupar la Llei 45/2007, i cada comunitat crea el seu propi PDR corresponent a esta comunitat una aprovació de 61 milions d’euros.
Fins ací tot correcte.
I jo li demanaria que es prengueren molt seriosament i que recapacitaren sobre eixa forma d’actuar que té el Fevader, baix les ordres –m’imagine– de la conselleria a l’hora de repartir els diners.
Jo li demanaria que s’aplicaren en fer una bona gestió de tots els diners que passen per la conselleria i, per descomptat, que he de celebrar que no siga veritat que l’incompliment del pagament per part de la conselleria represente un risc equivalent a 12 milions, que, de ser aixina, la veritat és que m’alegre.
Però si fóra al contrari, també li demanaria responsabilitat.
I espere i crec que vosté ho farà que es bolque perquè arriben eixos 12 milions.
Perquè mire, amb la que està caiguent, jo no vullc espantar-me però, la veritat, si açò no fóra així, s’hauria de depurar responsabilitats i demanar-li-les a qui les tinga, perquè molts pobles rurals entraran en bancarrota per esta mala gestió d’uns poquets.

Ara, sí que és veritat que jo també li he d’insistir en eixa forma partidista, perquè mire vosté quina casualitat.
Vosté ha anomenat el 2010.
En el 2010 –jo també sóc d’Alacant– hi hagué un repartiment d’estos fons Ruralter-Leader en el que és la muntanya d’Alacant, que conec per ser d’allí, i del repartiment, 17 pobles que foren beneficiaris d’estes ajudes eren del Partit Popular, sobre un total de 19.
Però és que, a més, hem de vore quina proporció en les ajudes es va fer.
Quan governava un alcalde del Partit Popular –i està corroborat, i vosté també ho sap– els donaven estos grups d’acció local a eixe ajuntament sis vegades més diners que si firmava un alcalde socialista.
I la casualitat és que concretament en eixos projectes moltes voltes d’ells eren idèntics, redactats pel mateix tècnic i presentats amb la mateixa valoració.
L’única cosa que el que firmava era un alcalde socialista o un alcalde del Partit Popular.
Estes coses, senyora consellera, jo crec que no s’han de repetir, per això està vosté ahí, perquè els fons europeus, estatals i autonòmics, que siga un finançament equitatiu, un finançament transparent, de tots eixos eixos que marca la Llei 45/2007, de desenvolupament rural sostenible.
I crec que si treballem en eixa línia, tots eixirem guanyant.
Els pobles de l’interior, els primers.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señora consellera, para acabar el debate, tiene usted cincoâ¦ No ha habido, no han considerado (inintel·ligible) â¦ alusión.
(Se sent una veu que diu: «Han nombrado literalmente mi nombre, que yo no he nombradoâ¦») Pero yo creo que no es digno de que ahora haya un debate.
Si usted abre el debate, le contestará.
Bueno, pues, tiene usted un minuto, pero consideraba que no.
(Se sent una veu que diu: «â¦aclarar la paternidad y la maternidad, porque claro, si al final el niño lo ha sacado el potolengo, yo quisiera saberlo.
Lo que está claro, está claro.
Que el niño está ahí.
») Pues queda aclarado, y figurará, si usted hubiera abierto el micrófono, figuraría en el Diario de Sesiones.
(Rialles) Vamos, a pasar.

Señor Ballester, queda reflejado su comentario.

Señora consellera, tiene usted cinco minutos paraâ¦

El senyor Ballester Costa:

No, perdón.
Un segundito.
¡Si no estaba abierto!
No me ha dado usted la palabra.

El senyor vicepresident:

Sí, ha quedadoâ¦ Ya está recogido.

El senyor Ballester Costa:

Nada, felicitaré como madreâ¦

La senyora consellera d’Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyors i senyores diputats.

Me pareix entendre que la senyora López ha plantejat una proposta concreta, que és reequilibrar les ajudes entre iniciatives empresarials i ajuntaments.
Entenem per reequilibrar.
.
.
M’ha paregut entendre, perquè ella anava a contraofertar entre iniciatives empresarials i ajuntaments.
Que quan se valoren o s’avaluen els projectes, se puguen dirigir més fons o se puguera pactar d’alguna manera dirigir més fons a la iniciativa privada que a la iniciativa d’ajuntaments.
Potser eixa podria ser la proposta.
Jo.
.
.
, o m’ha paregut entendre.
No és eixa la proposta.
És que si no, no podem entrar a parlar de recolzar més iniciatives privades o canviar la intensitat de les ajudes a estes.

Jo, si me permeten, un xicotet repàs al concepte d’estes ajudes.
Tenim uns grups d’acció local, que tots hem decidit que és la millor estructura, perquè és la que millor coneix el terreny i és la que treballa des del terreny i la que prepara les iniciatives, que és qui decidix els projectes i com se valoren i com se baremen, i com canalitzen els fons.
Mosatros podem seure amb ells i traslladar-los que per al desenrotllament rural n’hi haurien altres polítiques o altra forma de gestionar eixos fons o d’aprovar eixos projectes que podrien redundar en un major benefici per a l’àmbit rural.
Però, clar, la decisió la tenen els propis grups d’acció local.

I aprofite, quan parle dels grups d’acció local, per a dir-li al senyor Pañella que, bé, que vostés primer demanen els grups d’acció local, i, després, diuen que si hi ha control.
Els grups d’acció local són absolutament autònoms i crec que la decisió adequada de passar de.
.
.
–no recorde bé si eren quinze o setze anteriorment– a passar a huit –perquè abans estaven els Proder més els Leader, i, ara, a soles estan els Leader– crec que va ser adequada perquè havia de disminuir les estructures que estigueren ahí i que eixa tasca, efectivament, ara l’han de fer altres persones, l’han de fer altres equips, i estan fent-la, i estan fent-la amb una garantia, amb un rigor i amb una seriositat.
.
.
cada u la part que li correspon; sens dubte, Fevader en la part que li correspon, els GAL en la part que els correspon –que són les accions que vosté ha dit–, Fevader en la part que li correspon, i, sens dubte, els funcionaris també.
I, torne a dir-li, garantint absolutament totes les inspeccions i totes les auditories que faça falta, i garantint que se complisca tota la normativa europea.

Però, a pesar d’això, del treball que li estan fent tots, n’hi ha un problema en el moment del pagament.
En este moment n’hi ha un ajornament, un retardament en els pagaments.
I això, efectivament, està creant algunes dificultats, però que se van a resoldre en breu en el pla de pagaments de la Generalitat valenciana.
Jo crec que això no afecta ni la seriositat ni el rigor en què estan treballant totes les organitzacions, torne a dir, el GAL, torne a dir, Fevader, i, torne a dir, els grups de funcionaris o l’equip de funcionaris –que a vosté li pot parèixer molt, jo li dic que no ho és perquè la complexitat d’estos expedients és important– que estan treballant en estos expedients.

I a la senyora Crespo dir-li que, efectivament, el Leader està cofinançat –vosté ho ha començat dient– per fons europeus, per fons de la Generalitat valenciana i de l’administració general de l’estat.
Sols apuntar que en este període, d’Europa, el 36,5%; de la Generalitat valenciana, el 62,5%; i, de l’administració general de l’estat, governant el PSOE –i decidint en este període–, un 1% d’eixos 61 milions.
En relació.
.
.
Ho perquè a Andalusia incrementaren moltíssim, no sé si això ha de vore que allí manava el PSOE i que ací manava el PP o no, per les relacions estes de partits, ¿eh?
Ahí és on se veu clarament on estan els equilibris i les relacions de partit.

En este període, per al programa Leader, a la Comunitat Valenciana, l’administració general de l’estat un 1% dels 61 milions d’euros.
A Andalusia, ¿quant li donaren?
Ho incrementaren més d’un 27%.
Bé, doncs, anem a parlar d’aspectes partidistes.
En esta comunitat, en este període, fins on duguem gestionat, projectes del Partit Popular aprovats 706, que suposa un 59% dels projectes, i projectes d’altres partits 484, que suposa un 41%, quan li dia que la correlació de forces és de 66 al 36%.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora consellera, por su comparecencia.

Creo que ha sido una mañana muy interesante por parte de todos los grupos para la agricultura valenciana.

Informe sobre el compliment de la Resolució número 33/VIII, aprovada per la comissió en la reunió del 2 de novembre de 2011

El senyor vicepresident:

Saben ustedes, señorías, que en el punto 6.
.
.
, el informe lo tienen ustedes en sus carpetas.
Por lo tanto, si no hay nada más que tratar, vamos a repartir unos informes que hizo llegar el IVIA y que la señora presidenta ha comunicado que se reparta.

Tenía usted.
.
.
Sí, señora Crespo.
¿Para?

La senyora Crespo Domínguez:

Ja que jo sóc la que vaig demanar que es fera, es redactara i es posara en marxa este projecte integral –era una de les meues propostes–, doncs, jo me n’alegre i celebre que ja siga una realitat, però també m’agradaria que el punt 2 de la resolució, que era a causa del gran valor mediambiental del garrofer, establir incentius perquè l’agricultor no abandone un cultiu ancestral i es garantisca el seu futur, doncs, també que veja la llum en breu, si pot ser, senyora consellera.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:heÂ«

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por lo tanto, con permiso de la señora presidenta, doy por cumplida la sesión.

(S’alça la reunió a les 13 hores i 40 minuts)