Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para3 {
text-align:center;
}
.para4 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i
Transports realitzada el dia 4 de desembre de 2007.
Comença la
reunió a les 10 hores i 44 minuts.
Presideix el diputat senyor
Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 4.

Proposició no de llei sobre la
modificació, la retirada o l'exclusió del port de
Xàbia del Decret 176/1999 i del 36/2002, presentada pel Grup
Parlamentari d'Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 1.
897, BOC número 13)

El senyor president:

Anem a donar començament a la Comissió
d'Obres Públiques i Transports convocada per al dia de hui.

En primer lloc, el senyor secretari passarà
llista per tal de comprovar si n'hi ha quòrum.

Senyor secretari.

(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar
l'existència de quòrum)

Gràcies, senyor secretari.

Passem, doncs, al primer punt de l'ordre del dia:
lectura i aprovació, si pertoca, de l'acta de la
reunió anterior.

Les seues senyories tenen les carpetes.
.
.
,
l'acta de la reunió.
Si n'hi ha alguna observació
a fet i, si no, la donen aprovada per unanimitat.

Moltes gràcies, senyories, aprovada per
unanimitat.

Segon punt de l'ordre del dia: presa en
consideració de la proposició no de llei sobre la
modificació, la retirada o l'exclusió del port de
Xàbia del Decret 176/1999 i del 36/2002, presentat pel Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana:
Compromís.

Sobre este tema s'ha presentat a la taula una
esmena transaccional, que anem a donar-ne lectura, procedirem a la
votació i després s'obrirà un torn
d'explicació de vot.

Senyor secretari, si és tan amable.

El senyor secretari:

Sí, senyor president.

Los tres grupos están de acuerdo en aceptar y
tramitar esta enmienda como transaccional: «Obrir un període
de contactes amb l'Ajuntament de Xàbia i les altres
administracions implicades, amb l'objectiu de buscar el major consens
possible respecte a les actuacions de caràcter portuari que afecten
el municipi.
Les Corts insten el Consell».
.
.

Era el començ i a continuació venia la
proposta d'esmena.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor secretari.

Passem, doncs, a votació l'esmena
transaccional.
Vots a favor?
Per unanimitat, queda aprovada

Passem, doncs, a explicació de vot.
Per a
explicació de vot, té la paraula pel grup del
Compromís, el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Mosatros hem votat afirmativament perquè
entenem que cal un consens ací, a les Corts Valencianes, i per a
dir-li a l'Ajuntament de Xàbia i als xabiers i a les xabieres
que cal major reflexió, major contacte, major diàleg per a
decidir el model urbanístic de Xàbia.

En estos moments, Xàbia té
l'amenaça d'unes decisions del passat que,
d'alguna forma, han creat una opinió negativa i
contrària a l'ampliació del seu port, expressada en una
manifestació este estiu de més de tres mil veïns i
veïnes, manifestacions que se solen reiterar durant molts anys durant
tots els estius, i entenem que cal retornar als veïns i les
veïnes la decisió sobre la planificació
urbanística al seu municipi.

Nosaltres, i el grup municipal que ostenta
l'alcaldia, l'alcalde Eduardo Monfort, i la unanimitat dels
grups municipals, estan d'acord en obrir un període de
contactes, de consultes, de reflexions, per a decidir el model
urbanístic, sobre la base d'un model que propicie un
creiximent intel·ligent i no un creiximent desbaratat, un creiximent
embogit, un creiximent que hipoteque les possibilitats d'un futur per
a la ciutat, no només en el turisme de qualitat, sinó en
altres àmbits de la vida de Xàbia.

En eixe sentit, ens congratulem.
Demanaríem que
estos contactes entre l'Ajuntament de Xàbia i les
administracions implicades suposaren que no es podrà prendre
unilateralment cap decisió sense comptar amb l'Ajuntament de
Xàbia; que de les reflexions, els contactes, els acords que se
puguen plantejar, doncs, ixca una decisió compartida per la majoria
dels ciutadans i institucions, i que projecten este bell municipi de la
Marina Alta cap a majors quotes de benestar per a tots els veïns i
veïnes.

L'urbanisme que defensa el Bloc i que defensa el
grup municipal de Bloc-Centristes que ostenta l'alcaldia, és
un model d'urbanisme de qualitat, que prima l'interés de
la col·lectivitat, de tot el conjunt, que intenta propiciar un
urbanisme raonable, positiu, fet sobre la base de les reflexions de tots
els veïns, pel procés de l'Agenda local 21, i que no
hipoteque el futur per decisions unilaterals i sense meditar.

En eixe sentit, ens congratulem de la decisió
que ha pres hui les Corts Valencianes i l'entenem com una via per a
solucionar els problemes que té plantejats l'Ajuntament de
Xàbia, el municipi, i que puga ser element positiu per a altres
municipis de la Marina Alta, on de vegades veiem com l'urbanisme se
projecta des de despatxos ocults sense tindre en compte la majoria
d'interessos de cada municipi i ciutat.

Per tant, ens congratulem d'esta decisió.
Ens agradaria anar propiciant més consensos en altres àmbits,
però crec que és una resolució útil no
només per a l'Ajuntament de Xàbia sinó per al
conjunt de la ciutat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula
el senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Sí, muchas gracias.

Muy brevemente, también para, bueno, expresar
la satisfacción del Grupo Socialista por el acuerdo que hemos
alcanzado todos los grupos de estas Cortes Valencianas en torno al puerto
de Xàbia, y que no es otra cosa que propiciar el diálogo, la
reflexión interinstitucional, el intercambio, por supuesto, de
pareceres y, en cualquier caso, el no tomar las decisiones de manera
precipitada.

El puerto de Xàbia lleva una larga andadura
desde los orígenes de la promoción de las nuevas obras hasta
nuestros días.
Yo recuerdo a sus señorías que arranca
aproximadamente desde hace ya cuatro o cinco años y que a lo largo
de estos años, pues, tanto el ministerio, a través de la
Dirección General de Costas, como la propia conselleria, han realizado
múltiples intervenciones en la dirección siempre de que se
efectuara el cumplimiento de la ley y de proteger los intereses en juego
que las leyes protegen y, fundamentalmente, los intereses de los ciudadanos
y los intereses ambientales.

También conocemos todos que desde hace unos
meses la propia promotora, pues, ha planteado un nuevo proyecto y eso,
pues, evidentemente, arranca también la necesidad de realizar nuevos
contactos, nuevas reflexiones y tomar las decisiones oportunas.

Saben que por parte del Grupo Socialista
habíamos planteado inicialmente una propuesta en el sentido de que
se suspendiera cualquier decisión por parte de la Generalitat
valenciana, que es la que ahora mismo tiene la pelota en el tejado, porque
la decisión de llevar a cabo las obras objeto del proyecto, en estos
momentos ya compete exclusivamente a la Generalitat valenciana, de
conformidad con la Ley 22/1988, de 28 de junio, de costas.

Nosotros consideramos muy positivo este acuerdo,
porque creemos que abre un nuevo espacio, que es un espacio en el que las
diversas instituciones pueden dialogar y pueden tomar, al final, lo que
sea, la decisión que pueda ser la más favorable para
Xàbia y que tenga en cuenta los intereses fundamentales de los
ciudadanos, que se han manifestado reiteradamente, que han recogido miles
de firmas, que tenga en cuenta también las peticiones del propio
ayuntamiento y que, al mismo tiempo, pues, tenga en cuenta la totalidad de
la ley y que aplique esa ley.

Desde nuestro punto de vista, los diálogos y
los encuentros no deberían demorarse en el tiempo, tendrían
que comenzar lo antes posible, el diálogo interinstitucional, y el
Consell, pues, debería dar cuenta a estas Cortes Valencianas,
también en un plazo razonable de dos, tres meses, del cumplimiento
de esta transaccional, pese a que el escrito explícitamente no lo
diga, al menos que nos comunique, y, si no, se lo preguntaremos y le
haremos decírnoslo, que nos comunique de manera oficial que ha
iniciado el diálogo, que ha iniciado las negociaciones y que nos
informe del camino que van tomando.

Yo creo que es importante el acuerdo de hoy, porque
significa también una voluntad de consenso entre los diferentes
grupos por encima de cualquier interés particular y que prevalece el
interés general, el interés de los ciudadanos y el
interés de todos de que las instituciones tengan puntos de
encuentro, puntos de diálogo y se pueda llegar en temas de este
calado a decisiones que nos afectan a todos lo más consensuadas
posible.
Sabemos, desde luego, que el proyecto ya no es el mismo que
había, que los impactos ambientales, evidentemente, tampoco
serán los mismos, pero tiene poco tiempo, y es necesario reflexionar
y, al final, tener muy en cuenta en temas de puertos deportivos, siempre,
tener muy en cuenta lo que son las decisiones de los ciudadanos que viven
allí y de los ayuntamientos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el
senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Amb la vènia de la presidència.

Senyories, des del Grup Parlamentari Popular tenim de
manifestar la satisfacció que l'esmena de modificació
que havíem plantejat de manera unilateral s'haigga assumit per
tots els grups i haigga segut la posició unànime
d'estes Corts i, en estes cas, de la comissió pertinent, en
una matèria d'una sensibilitat social tan important com
s'ha manifestat al llarg dels últims anys en el municipi de
Xàbia al voltant de quin serà el futur de la seua
infraestructura portuària.

No és un gran debat de model urbanístic,
però sí que crec que és una cosa important.
És
una actuació puntual en una matèria com són en estos
casos els nostres ports, a on ens posem d'acord jo crec que tots els
grups parlamentaris.
Per tant, la voluntat de consens, la voluntat
d'acord, la voluntat de diàleg en la mateixa direcció
que hem tengut el grups parlamentaris, hui instem que totes les
institucions treballen en la mateixa direcció que hem fet mosatros.

Tenim experiències al llarg dels últims
anys a on eixa col·laboració i eixe diàleg
institucional de caràcter transversal ha tengut molts bons
resultats.
No fa falta més que vore exemples d'actuacions com
han segut en el port de Vinaròs, a on hem aconseguit que socialment
hi haigga un ampli consens en l'àmbit municipal o local,
però totes les administracions, i, en este cas, les que tenen les
competències en la matèria, han mostrat un nivell de
sensibilitat, han mostrat un nivell d'entesa altíssim.

Jo crec que eixa és de les
característiques que l'administració del Partit Popular
en la Comunitat Valenciana ha segut capaç de desenrotllar al llarg
dels últims anys, i estic convençut que el gran acord que hui
prenen els tres grups parlamentaris al voltant del diàleg, de
l'acord, del consens, d'instar una vegada més que totes
les administracions se posen d'acord, és positiu, és bo
i és un gran exemple que tornem a donar en una matèria com
esta.

Estes instal·lacions de caràcter
deportiu i també de caràcter comercial com són els
ports, afecten d'una manera jo crec que evident i directa els
municipis, a on lògicament tenen el seu creiximent i la seua
modificació.
És evident que en el municipi de Xàbia,
en la comarca de la Marina Alta, al voltant dels últims anys hi han
hagut moltíssimes opinions, hi han hagut mobilitzacions socials
importants, i estes Corts i els seus grups parlamentaris tenen de ser
sensibles a totes eixes manifestacions de la voluntat popular.

Per tant, el que hui fem és donar un exemple de
compromís, el que hui fem des del  Grup Parlamentari Popular
és possibilitar, una vegada més, que tots treballem en una
mateixa direcció per a buscar una solució que ens agrade a la
majoria, a la gran majoria social, que deuen disfrutar d'este tipus
d'instal·lacions i conviure en elles.

Cal pensar que la nostra costa, la nostra realitat
marítima és una realitat portuària, hem de viure en
ella i hem d'aprofitar el millor que ens puga donar.
Hui en dia no
podem entendre un model social i turístic donant-li l'esquena
ni a la mar ni als ports, ni podem utilitzar ni fer banderes
demagògiques al voltant del creixement d'estos.
Front
això hem de ser radicals, evitant l'ús i
l'abús que en alguns casos també s'ha fet
d'eixes instal·lacions.

Per tant, en el punt d'acord, en el punt de
consens, en el punt de buscar una solució jo crec equànime i
que agrade almenys a l'ampla majoria de la societat que va a estar
convivint i gaudint d'eixes instal·lacions, és el que
ens ha dut al Grup Parlamentari Popular a esmenar i aconseguir que el que
era una esmena d'un grup parlamentari, hui siga la voluntat dels tres
grups de la cambra i, lògicament, la voluntat d'esta
comissió que li manifesta el consens.
I que esperem que en un
termini raonable de temps, en un termini breu, comencen a treballar en eixa
direcció i puguen aconseguir, jo crec, que una solució que a
tots ens faça sentir-mos orgullosos d'estos manaments al
govern, però que al final dóna satisfacció per a
millorar la qualitat de vida dels ciutadans del municipi de Xàbia,
de la Marina Alta i de la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Proposició no de llei sobre la cessió
immediata a La Generalitat de la gestió dels Proposició no de llei sobre la cessió immediata a La
Generalitat de la gestió dels serveis de transport de viatgers per
ferrocarril amb origen i destinació a la Comunitat Valenciana,
presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 2.
164, BOC número 13)

El senyor president:

Passem al tercer punt de l'ordre del dia: presa
en consideració de la Proposició no de llei sobre la
cessió immediata a La Generalitat de la gestió dels serveis
de transport de viatgers per ferrocarril d'origen i destinació
a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor
Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

La proposició no de llei que debat hui esta
comissió parlamentària té com a objectiu aconseguir la
cessió a La Generalitat de la gestió dels serveis de
transports de viatgers per ferrocarril amb origen i destinació a la
Comunitat Valenciana.

Entenem que, després d'haver sigut els
primers en aprovar un estatut d'autonomia, mos hem quedat molt
endarrerits, a diferència d'altres comunitats que han ampliat
les seues competències, en el sentit d'aconseguir més
nivell de competències i desenvolupament del nostre estatut.
I estem
parlant d'una qüestió essencial, una qüestió
essencial que és la millora del transport de ferrocarrils i la
corresponsabilitat de gestionar-lo des de la nostra autonomia.

Esta competència s'emmarca en
l'article 49.
1, apartat 15, de la reforma de l'Estatut
d'autonomia, i per tant està plenament justificada.

Per altra banda, hem de dir que el govern central, en
declaracions dels seus responsables, incloent el president del govern,
senyor Zapatero, ha dit que inclourà la gestió de la xarxa de
rodalies a les comunitats que així ho inclouen en els seus estatuts,
i per tant creem que ha arribat el moment perquè esta
competència tan important, la gestió de la nostra xarxa
ferroviària, passe ja a ser una competència de la nostra
comunitat autònoma.
No de qualsevol manera, perquè entenem
que, per desgràcia, els pressupostos del govern central no fan una
inversió suficient en el que és un element essencial del
nostre benestar, com és tindre uns trens en condicions, sinó,
i ho diguem en la proposta de resolució, amb la dotació
econòmica suficient per a fer front al dèficit
d'inversions acumulat i també a les necessitats futures de la
xarxa de rodalies i regionals.
És a dir, fer una bona
negociació per a comptar amb una dotació econòmica
important i suficient per a no haver d'incrementar l'enorme
dèficit que patix ja la nostra Generalitat.
Que se faça una
bona negociació per aconseguir els diners que ens capacitaran per
aconseguir millorar el servei ferroviari.

I quan parlem de servei ferroviari, des del nostre
punt de vista, des del Bloc, entenem que no ha de ser únicament per
a consolidar el que ja tenim.
I tenim una xarxa important, com són
les sis línies de rodalies que hi ha a la ciutat de València,
la que va de la capital de València a Moixent, la que va a Alcoi, la
C-2, la que va a Utiel, la C-3, la que va a Quart de Poblet, la C-4, la que
va a Caudiel i la connexió amb Terol, la C-5, la que va a
Castelló i la que va a Gandia.
No només mantenir estes
línies i millorar-les, sinó, per què no?
, una
acció de La Generalitat, del govern valencià, hauria de ser
ampliar la xarxa de rodalies i connectar un element estratègic
necessari, com seria l'ampliació de la línia
ferroviària entre Gandia, Bellreguard, Oliva i Dénia.
I, per
què no?
, millorar la xarxa de rodalies entre Castelló,
Vinaròs i tota la seua xarxa ferroviària.
I invertir, fer una
inversió decidida, en un dels eixos més importants que tenim,
com és la connexió entre Alacant i Elx.
I, per què
no?
, plantejar-nos, perquè està el terreny fet, tenim un
domini públic entre el que és Alacant i Alcoi.

És a dir, pensant en el canvi climàtic i
la progressiva substitució del transport privat per carretera i
ampliar-ho a la xarxa ferroviària, una Generalitat que comptara amb
tota la capacitat de decidir el futur sobre la seua xarxa de trens de
rodalies seria un element importantíssim per a millorar la nostra
vertebració autonòmica.

No pot ser que des d'Oliva, per posar un cas, no
se puga viatjar en tren a la capital del país o a Alacant.
Això no pot ser!
I, per tant, tindre eixes competències, que
les atorga l'Estatut, és fonamental per assegurar el benestar
dels nostres ciutadans.

Ens agradaria que hi haguera consens també en
este punt, com hi ha hagut en el punt de Xàbia.
I ens agradaria que
esta proposta de resolució fóra aprovada per tots els grups
parlamentaris, i aixina tindríem més força per a
negociar una cosa que altres comunitats autònomes ja estan
reclamant.

Hem de recordar que ja hi ha previstos traspassos de
competències a Catalunya i que, sense anar més lluny, la
Comunitat de Madrid ha reclamat ja el traspàs per part del govern
central de la seua xarxa de rodalies.

No mos quedem enrere.
Hem perdut ja molt de temps.
No
mos situem en la cua del vagó, de la locomotora per a impulsar el
nostre autogovern, que és on estem, per desgràcia, en estos
moments.
Pose-mos davant.
Demanem des de les Corts Valencianes una cosa que
està contemplada en l'Estatut i que és molt
necessària.

Qüestions econòmiques?
Reclamem
allò que és just, allò que ens pertoca.
Reclamem una
bona inversió, una bona dotació o, per què no?
, encara
millor, reclamem les quantitats econòmiques al govern central, siga
qui siga, perquè açò és una
pel·lícula que dura molt de temps; siga qui siga, ja siga
Rajoy o siga Zapatero.
Demanem el que pertoca per a millorar la xarxa,
perquè ens l'atorguen en condicions i, per què no?
, per
ampliar-la i millorar-la.

De fet, jo no entendria que no hi haguera una
posició consensuada per tots els grups, perquè tots els grups
estem demanant el mateix, i altres comunitats autònomes estan
plantejant el que hui plantegem ací mosatros.

Per tant, la proposició no de llei
s'explica per ella mateixa.
Crec que és una proposició
meditada, realista i que pot suposar per al govern de La Generalitat una
palanca molt bona per anar a negociar al govern central.
I, per tant,
entenem que és una posició sensata, realista i que nosaltres
voldríem que hi haguera un consens per aconseguir un element
fonamental, important, contemplat en l'Estatut i que assegura un
progrés autonòmic important.

Acabe.
També instem, també proposem que
Les Corts insten el govern central a negociar amb La Generalitat la
cessió del servei de transport de viatgers per ferrocarril amb
origen i destinació a la Comunitat Valenciana i a fer les previsions
econòmiques necessàries per al bon funcionament
d'aquest.
Plantegem un temps ràpid perquè esta proposta
culmine en un termini màxim, realista, dels mesos que figuren.

Per tant, crec que és una proposta sensata,
realista, i donaríem un bon missatge al poble valencià si
fóra aprovada per unanimitat en estes Corts Valencianes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per a fixar posició, té la paraula, pel
Grup Parlamentari Socialista, el senyor Godoy.
(Remors)

El senyor Godoy García:

Hemos presentado una
enmienda, señor presidente.

El senyor president:

Para la defensa de su enmienda, tiene la palabra,
señor Godoy.

El senyor Godoy García:

Gracias, señor president.

Bien, el Grupo Parlamentario Socialista ha presentado
una enmienda a la propuesta de Compromís.
Es una enmienda que
entendemos que la puede completar y a partir de ella se puede llegar a ese
acuerdo que el señor Morera también reclamaba en esta
cámara.

La enmienda es la siguiente: «Las Cortes
Valencianas instan al Consell, en primer lugar, a suscribir con el
Ministerio de Fomento un acuerdo sobre el ferrocarril convencional, tanto
cercanías como no cercanías, regionales, etcétera, de
la Comunidad Valenciana, en el que se contemplen, entre otros aspectos, la
distribución entre el gobierno central y el Consell de las
inversiones necesarias para la continuación de las mejoras de los
servicios de cercanías, la modernización de la línea
Alcoy-Xàtiva, la conexión ferroviaria Gandía-Denia, la
duplicación de la vía en el tramo Cullera-Xeraco de la
línea C-1, las mejoras de las líneas C-5 y C-3, la mejora de
seguridad e integración del ferrocarril en los entornos urbanos y la
supresión de pasos a nivel.

»Y, en segundo lugar, le insta, instamos al
Consell, igualmente, a negociar la transferencia a La Generalitat de los
servicios de cercanías del transporte de viajeros por ferrocarril y
de los regionales con origen y destino en la Comunidad Valenciana, en el
marco establecido en el artículo 49.
1.
15 del Estatut de
autonomía de la comunitat y en el artículo 149.
20 y 21 de la
Constitución española.

»Añadimos que en la negociación se
tendrán en cuenta los intereses primordiales de los usuarios y del
servicio público y la conveniencia de alcanzar el mayor consenso
social.

»La fecha de realización de la
transferencia deberá ser compatible -añadimos
también- con el mantenimiento de la seguridad y calidad del
servicio en el período de obras en que se encuentra el ferrocarril
valenciano.
»

Bien, señorías, de sobra es conocido que
el Grupo Parlamentario Socialista no es ahora cuando solicita las
transferencias de cercanías a La Generalitat, sino que las lleva
solicitando muchos años.

La razón por la que presentamos esta enmienda
es porque estamos convencidos de que aporta elementos complementarios muy
importantes y trata de situar la negociación y la transferencia de
los servicios de cercanías, no en un universo sin tiempo y sin
espacio, sino en el lugar y en el espacio temporal real en el que ahora nos
encontramos en la Comunidad Valenciana, que no es ni el mismo que hace diez
años, ni es el mismo que va a ser dentro de tres o cuatro
años.

En estas palabras, en otras palabras, lo que tratamos
es de situar las decisiones dentro de las circunstancias concretas actuales
del ferrocarril valenciano, pues no pueden ser, de ninguna manera,
independientes las decisiones que se adopten de estas circunstancias
espaciales y temporales.

Por eso, quisiera realizar, ante sus
señorías, una reflexión previa.
Si hoy estamos
hablando de transferencias, señorías, no es porque poseamos
ahora estas competencias gracias al nuevo Estatut.
El nuevo Estatut es muy
encomiable, pero el nuevo Estatut no innova absolutamente nada con respecto
a las transferencias de cercanías.
No tiene nada que ver, como
ustedes saben, el nuevo Estatut.
Nuestro Estatut ha sido modificado, como
todos conocemos en esta cámara, por Ley orgánica 1/2006, de
10 de abril, de reforma de la Ley orgánica 5/1982, de 1 de julio.
Pero convendrán conmigo que el nuevo artículo 49.
1.
15, que
regula las competencias de La Generalitat sobre ferrocarriles, se ha
mantenido redactado en los mismos e idénticos términos que el
primitivo texto de nuestro Estatut de 1982, y dice: «La Generalitat
tiene competencia exclusiva sobre los ferrocarriles, sin perjuicio
-como no puede ser de otra manera- de lo que disponen los
números 20 y 21 del apartado 1, del artículo 149 de la
Constitución Española.
»

Por consiguiente, en el ámbito de la
atribución de competencias, nada nuevo bajo el sol que no estuviera
ya en el anterior Estatut.

Bien, tenemos una disposición adicional segunda
-esa sí es nueva-, pero lo único que aporta, bajo
mi punto de vista, que someto a cualquiera mejor fundado en derecho, es la
obligación de que las instituciones de autogobierno promuevan las
correspondientes iniciativas de actualización de nuestro Estatut
ante cualquier ampliación de las competencias de las comunidades
autónomas que no estén asumidas en nuestro Estatut, o
atribuidas, transferidas o delegadas a la comunidad con anterioridad.

Bien, convendrán sus señorías,
que para que nuestras instituciones de autogobierno puedan promover
iniciativas para actualizar el Estatut, antes de este nuevo Estatut bastaba
con su voluntad, ahora, después de la reforma, además,
están obligadas.
Al menos entiendo que hay una obligación
moral, el Estatut les da una obligación moral.
¿Antes
tenían la facultad de hacerlo?
La tenían,
señorías.
Ahora tienen esa misma facultad y, además,
se han autoimpuesto un deber, cuyo cumplimiento sólo ellas van a
controlar, las instituciones de autogobierno, y cuyo incumplimiento, como
ustedes saben, carece de sanción jurídica en nuestro Estatut.

Antes, en conclusión, señorías,
tenían una facultad; ahora tienen una facultad a la que está
unida una obligación sin sanción.
Consecuencias,
señorías, en el Estatuto anterior ya era posible obtener la
transferencia de los servicios de cercanías, y lo es posible ahora,
porque el título competencial es exactamente el mismo.
Sin el
PSPV.
.
.
, por eso lo planteó repetidas veces, lo pedimos repetidas
veces en esta cámara.
No encontramos eco en aquellos momentos, en el
Partido Popular.

Sin necesidad de ir más lejos, el Diario de Sesiones de noviembre,
del año 2002, es testigo de que el conseller titular -en esas fechas de Infraestructuras y
Transporte- explicó que el ejecutivo autonómico
pretendía participar en la gestión de los ferrocarriles, pero
que su traspaso era una cuestión -entre comillas-
secundaria, ya que -entre comillas- más importante de
conseguir las competencias con urgencia -entre comillas-, es
conseguir la mejora y la calidad del servicio.
Al usuario
-decía- no le preocupa si es competencia del estado o de
La Generalitat, lo que quiere es un servicio eficaz.
Yo coincido en parte,
yo creo que, en efecto, el usuario lo que quiere es un servicio eficaz,
pero con esta filosofía, señorías, no había que
haber hecho ningunas competencias y ningunas transferencias en la
autonomía -reconocerán ustedes que va mucho más
allá de lo que sería la premisa-.
El usuario quiere un
servicio eficaz y, concluía el conseller, «por tanto, no son necesarias las
transferencia.
» No, el usuario quiere un servicio eficaz, por tanto,
hagamos las transferencias de manera eficaz, que es lo que yo les quiero, y
les quiero decir a sus señorías aquí.

Por consiguiente, señorías, lo que ha
impulsado este proceso de transferencias de las cercanías, lo ha
impulsado.
.
.
, no ha sido el que se nos haya ocurrido aquí de pronto,
a nosotros, no; ha sido, como bien reconoce la proposición del Grupo
de Compromís, el anuncio, precisamente, del gobierno central, un
anuncio de su disposición a transferir las competencias de
cercanías a las comunidades autónomas -lo dijo
Rodríguez Zapatero-, y ha sido la profundización en la
línea de descentralización política-administrativa que
emana de los nuevos estatutos de autonomía aprobados en la actual
legislatura, las Cortes españolas.

Hemos de recordar que tras Madrid y Cataluña
nuestra comunitat es
la que cuenta con el servicio de cercanías más importante de
España, muy cercano a las otras, muy cerca.

Estamos de acuerdo, igualmente,
señorías, en que la transferencia del servicio de
cercanías a la comunitat debe de estar acompañado de financiación,
y tiene que estar acompañado de inversiones.
Y para la
realización de inversiones, precisamente, el Consell lleva
años de negociación, no nuevo, de un protocolo con el
Ministerio de Fomento, cuyo borrador contempla -y ustedes lo
conocen- una distribución de las inversiones necesarias en las
líneas de cercanías de la Comunidad Valenciana.
Y entre esas
inversiones están contempladas: la modernización de la
línea Alcoi-Xàtiva o la conexión Dénia-Gandia,
por poner tan solo un par de ejemplos.

Por eso, nuestra enmienda a la totalidad recoge la
necesidad de que el Consell y el Ministerio de Fomento -por
supuesto- cierren ese protocolo, que lo firmen, pues estamos
convencidos de que a través de ese instrumento pueden invertirse en
nuestra comunidad más de 1.
000 millones de euros en
modernización y mejora de nuestro ferrocarril convencional.
Y, eso,
a nosotros, nos parece muy importante.

Estamos convencidos de que siempre será
preferible recibir una transferencia en las mejores condiciones de
modernización posible; y, por eso, presentamos nuestra enmienda a la
totalidad de la proposición no de ley del Grupo de Compromís.

Quiero dejar claro que en absoluto consideramos
contradictorias las propuestas, sino que las consideramos complementarias.
La enmienda presentada por el Grupo Socialista ya la conocen ustedes.
Pensamos que el punto primero puede ser un lugar de encuentro de los tres
grupos parlamentarios representados en estas Cortes.
¿Quién
no va a querer el protocolo, la firma de ese protocolo, la
modernización de la línea Alcoi-Xàtiva o la
conexión Gandia-Denia?

Yo creo que puede ser un impulso importante a la firma
de ese protocolo y a que tengamos inversiones en nuestra comunidad.
Cuando
digo inversiones no me refiero sólo al estado, es que el Consell, en
un documento que se llama PIE -Plan de infraestructuras
estratégicas-, él solo se compromete a hacer
inversiones de más de 300 millones de euros en las cercanías
valenciana, ¡él!
, y no ha hecho ninguna, no ha puesto ni un
euro.
Este documento, el protocolo, haría que el Consell invirtiera
y que el estado tuviera un marco de inversión que diera seguridad.

Y el segundo punto, de nuestra enmienda, pretende
conseguir la transferencia del servicio, pero pretende conseguir la
transferencia en un servicio mejorado y lo más modernizado posible,
sin que la precipitación nos conduzca a perjudicar a los usuarios,
instalarnos en situaciones de bloqueo o llegar a enfrentamientos sociales
inconvenientes e innecesarios.

Señoría, llevamos 25 años
disfrutando de nuestro Estatut de autonomía, 25 con las mismas
competencias sobre ferrocarriles, ni se ha añadido ni se ha quitado
una coma a nuestro Estatut, en lo que a ferrocarriles se refiere.

Por consiguiente, si ahora se puede hacer la
transferencia, desde el punto de vista normativo, se podía hacer y
no se hizo también antes.
Pero hoy más que nunca, en la
materia objeto de esta enmienda, conviene hacer los análisis y los
diagnósticos bien hechos si no queremos equivocarnos en las recetas.
Nos encontramos delante de una transferencia novedosa y compleja.
Han de
ser delimitadas con precisión las concretas competencias
transferibles y deben articularse las fórmulas de gestión
para asegurar, por encima de todo, la seguridad y la calidad del servicio.
No hay precedentes, todavía, de dichas transferencias.
No hay
precedentes que nos permitan contrastar las diferencias ni adelantar los
resultados.
Sin embargo, estamos convencidos de que las transferencias de
cercanías puede contribuir a la integración plena y
coordinada de este servicio, en la política de movilidad, en las
áreas urbanas y metropolitanas, y por eso la defendemos.
Para ello
necesitamos que el Consell no sólo tenga, sino que ejercite sus
responsabilidades en la planificación de esta movilidad y que
impulse los planes de movilidad sostenible que no está impulsando en
estos momentos, y que estamos por contribuir a que se impulsen en todas las
áreas metropolitanas.

Nos encontramos, igualmente, con un hecho, y es la
presencia de un operador en esta red, que es Renfe, que es una empresa
pública.
Nos encontramos con un marco legal, delimitado por la Ley
del ferrocarril.
Nos encontramos con un entramado formado por
Renfe-operadora y Adif, encargada de las infraestructuras, está
funcionando, la transferencia debe producirse sin que deje de funcionar.

Y nos encontramos con una situación compleja de
penetración del AVE, en estos momentos ya, a Valencia y a Alicante,
que va a afectar con obras muy fuertes a las líneas, desde lo que es
el túnel pasante de Valencia, que no sólo es para el AVE
-les recuerdo, señorías-, que también es
para cercanías, como va a ser la penetración del AVE en la
propia ciudad de Valencia.
Son unos momentos, realmente de obras, intensos
como no ha tenido nuestra comunidad.

Por tanto, las obras que se van a realizar en los
próximos meses, que son decisivas para nuestro futuro, nos van a
conectar, por medio de ese túnel de Valencia, además, las
cercanías del norte con las cercanías del sur de la Comunidad
Valenciana; van a potenciar -como saben sus
señorías- la capacidad de nuestras líneas de
cercanías, porque van a liberar circulaciones y van a potenciar la
intermodalidad de los modos de transporte significativa.

¿Las transferencias del servicio deben
realizarse?
Yo creo que sí, señorías, y por eso
apostamos nuestro grupo, y así lo decimos en nuestra enmienda.
Deben
realizarse con seguridad, deben realizarse con calidad de servicio y si es
posible, incluso, mejorando en todo momento esa calidad y esa seguridad,
nunca empeorándolo ni creando situaciones difíciles.
Por
estas razones hemos introducido, simplemente, algunos matices a la
propuesta de Compromís.
No son unos matices de rechazo, queremos que
se vean como unos matices complementarios, y a lo largo de este debate lo
descubriremos.

Para el Grupo Parlamentario Socialista
-termino- carece de sentido la precipitación, pero
también queremos decir con la misma contundencia, y dejar claro,
nuestra posición favorable a la transferencia de cercanías y
al pronto inicio de las negociaciones con el estado.

Por eso, pido a los grupos parlamentarios
representados en esta cámara que apoyen nuestra enmienda a la
totalidad.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Per acceptació o no de l'esmena
presentada pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor
Morera.

(Remors) Sí, sí, sí.
Vosté té la
paraula per a acceptar o no l'esmena.

El senyor Morera Català:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Jo entenc que és una aportació
complementària, no substitutiva.
Jo mantinc la meua esmena.
Jo
mantinc la meua proposició no de llei.
(Remors) Si s'entén com a complementària, doncs
jo l'acceptaria, entre altres coses perquè, anem a vore,
l'acord.
.
.
(remors) de modificació, no.
.
.

El senyor president:

Per favor, deixe a la presidència i no
faça.
.
.

El senyor Morera Català:

.
.
.
No, bé, és que com en el transcurs
del debat s'ha plantejat que era com una proposta
complementària i tal; jo el que plantege és que és
molt més clara la nostra posició, que per altra banda
és el que està defensant el seu grup en altres àmbits,
en altres comunitats autònomes.
No entenc que no se puga estar
d'acord.
Ho ha dit el senyor Godoy, que està d'acord amb
el que nosaltres plantegem, doncs que és, en definitiva, aconseguir
la cessió i la gestió dels serveis, ben dotats
econòmicament.
És simplement això.
Això
és el que estan demanant totes les comunitats autònomes que
tenen la possibilitat en els seus estatuts de plantejar esta possibilitat.
Tota la resta és ralentitzar la decisió, fer-la més
inviable, esperar a no sé quina cosa, perquè si ja n'hi
ha un acord entre el ministeri i el Consell a través del PIE, doncs,
escolte, doncs que se vaja executant això.

El que demanem, en esta proposta que és molt
més clara, és la transferència del ferrocarril a la
nostra comunitat i la gestió dels seus serveis; i no demanem-lo de
qualsevol manera, sinó amb la inversió necessària.
És més clar, més senzill, més transparent i,
bé, a mi m'agradaria que en successives iniciatives se poguera
complementar esta decisió.

És, torne a repetir, el que estan fent els
socialistes en Catalunya, el mateix.
I és el que estan plantejant en
altres comunitats autònomes, tant el PP com el PSOE.

No entenc per què a una cosa que és
senzilla se li vol buscar una complementarietat que el que va a fer
és dificultar una qüestió que, des del nostre punt de
vista, és estratègica, és bàsica, és
necessària i és urgent.
A partir d'eixa
transferència podem millorar tot el que s'haja de millorar.
Però nosaltres entenem que si se poguera haver negociat en
més temps.
.
.
; jo acabe de conéixer esta esmena de
modificació, ara, i no tinc temps per a estudiar-la en el seu
detall, però entenc que n'hi han aspectes que se podrien
complementar.

Però jo, torne a reiterar que mantinc la meua
proposta de resolució perquè l'entenc que és
molt més clara i més adaptada a la realitat que tenim en
estos moments.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Entenem, doncs, que no accepta vosté
l'esmena.

Sí, per a rèplica, té la paraula
el senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Sí, bueno.
En primer lugar, sí que le
quiero decir al señor Morera, es que él acaba de ver la
enmienda, pero que la enmienda, si yo no recuerdo mal, ya se
presentó en la anterior sesión de esta comisión, y
que, por tanto, es una cuestión que, bueno, pues que está ya
un mes, hace un mes que está presentada.

En segundo lugar, ciertamente, yo le veo.
.
.
, no la veo
como una enmienda de confrontación, pero realmente es una enmienda
de modificación, o sea, no es disponible el hacer una enmienda
adicional, se puede hacer una enmienda transaccional, pero nunca se puede
hacer una enmienda adicional.

En tercer lugar, señor Morera, yo creo que hay
elementos importantes en nuestra enmienda y mucho más
clarificadores.
Usted habla de una cesión inmediata.
.
.
Una
cesión inmediata, ¿qué es?
, ¿mañana?
,
¿pasado mañana?
, ¿antes de la penetración del
AVE en Valencia?
, ¿después?
, ¿cuándo es una
cesión inmediata?
, ¿antes de llegar a Alicante?
, ¿con
las obras llegando a Alicante, afectando a cercanías y al AVE?
,
¿con las obras en Valencia, en la ciudad de Valencia, afectando al
túnel pasante, a cercanías y al AVE?
¿Es eso la
cesión inmediata o es un poco después o es dentro de dos
años o es dentro de tres años?

Nosotros sí que pedimos que se abra el proceso
de negociación, ahora, que se abra ya ese proceso de
negociación con el ministerio, que se abra con el gobierno, porque
creemos en las transferencias, pero no en la transferencia por la
transferencia, es que creemos en la necesidad de que se articule en nuestra
comunidad un sistema de movilidad sostenible en los entornos
metropolitanos, intermodal, en el que se combinen todos los modos de
transporte que están en escena, autobuses, metro, tranvía,
cercanías.
.
.
Y vamos a trabajar mucho por ello a lo largo de esta
legislatura.

Esperamos que el Consell también trabaje en
ello y que podamos converger en algunos de estos asuntos.
Pero hay dos
cosas que para nosotros son irrenunciables.
En primer lugar, la firma del
protocolo, y queremos apretar a todo el que haya que apretar para que se
firme este protocolo, porque ese protocolo sabe usted que supone
inversiones importantísimas para la Comunidad Valenciana.
¡Se
ha firmado en Cataluña!
, lo tienen firmado ya desde hace mucho
tiempo.
¡Pero se ha firmado en otras comunidades autónomas, no
es solamente Cataluña!
, se ha firmado en muchas comunidades
autónomas.

Pero nosotros, el Consell, está hablando de la
firma de ese protocolo desde antes de comenzar el gobierno de
Rodríguez Zapatero, ya con el gobierno anterior del Partido Popular.
Se ha dilatado mucho y entendemos que ya ha llegado la hora y que hay que
firmar este protocolo por dos razones: para que el Consell invierta, para
que invierta el gobierno, en el marco.
.
.
, en un marco claro y seguro de
futuro.

Nosotros vemos, en segundo lugar, que el momento en el
que va a entrar la Comunidad Valenciana es un momento de obra muy intenso.
Yo quisiera tener informes técnicos que nos dijeran si en un momento
de obras tan intenso es el momento de la realización de las
transferencias o, simplemente, de ir negociando las transferencias del
servicio.
Eso estaría bien que lo tuviéramos, unos informes
técnicos y que después decidiéramos si tiene que ser
de inmediato o ¡si tiene que ser dentro de dos años o de tres
años!
¡Ha esperado usted veinticinco años sin decir
nada!

No se lo digo a modo de polémica, ¡yo
también!
, ¡ustedes también!
No, nosotros lo hemos dicho
alguna vez, por cierto.
Pero, bien, hemos esperado veinticinco años,
igual hay que esperar un año, hay que esperar dos años.
Pero
tampoco se lo planteo diciendo, no, es que nos oponemos a que sea de
inmediato.
Yo creo que la seguridad está por encima de todo, que hay
que hacerlo de una manera segura, creo que tenemos que disponer de los
informes técnicos necesarios y creo que la calidad es el segundo
elemento, seguridad y calidad.
A partir de ahí, el ejercicio de
nuestras competencias en el marco de la Constitución y el Estatuto
de autonomía.

Ojalá pudiéramos llegar a un acuerdo,
pero tendría que ser un acuerdo transaccional, con ustedes, con el
Partido Popular, que últimamente también se ha escuchado, de
un tiempo a esta parte, que también están pidiendo esas
transferencias.
Y ojalá lo redactáramos de la mejora manera
posible.
Yo he hecho un esfuerzo por redactarlo de la mejor manera posible,
no me cabe duda de que usted también lo ha hecho, pero yo lo he
hecho después de ver el suyo.
Por tanto, he tratado de poner algo
más, que amplia, de dejar lo suyo, también, y de quedarnos un
poco pendientes de lo que pueden ser los elementos que se echen encima de
la mesa en el transcurso de la negociación, para ver si tiene que
ser de inmediato mañana, el mes que viene, el año que viene o
dentro de dos, tres años o una vez terminado el túnel
pasante, la estación de Valencia.
.
.

El senyor president:

Vaya concluyendo, señor Godoy.

El senyor Godoy García:

.
.
.
y la estación de (ininte­l·ligible)
.
.
.

Nada más, muchas gracias, señor
presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Anem a vore.
.
.
És que està molt clar: si
vosté està d'acord amb la meua proposta, si és o
no de llei, i el Partit Popular espere que també, voten-la i, en una
altra, fora d'este àmbit, mos posem d'acord de com
s'ha de produir la transferència, en quines negociacions,
quins acords i tal.

Perquè, ¿sap què passa, senyor
Godoy?
, que jo no he governat mai a Madrid, govern central, vostés
sí, i el problema és que tenim una xarxa ferroviària
de rodalies insuficient i mal dotada.
Mos faltava la decisió
unilateral del seu govern, el govern del senyor Zapatero,
d'invertir-ho pràcticament tot en l'AVE.
I estic
d'acord amb l'AVE, però no han invertit
pràcticament res en la xarxa de rodalies.
No m'impute
vosté a mi una deficiència que jo no he tingut possibilitat
de realitzar.
Vostés han governat en Madrid, han governat ací
i, mire, s'han firmat centenars de convenis, però la
línia fèrria entre Gandia, Oliva i Dénia està
sense fer.

Res.
El que jo plantege és posar les coses amb
molta claredat: aprovem esta proposició no de llei i en una
proposició no de llei posterior posem-mos d'acord en tots els
convenis, acords, com s'ha de produir la transferència, de
quina manera, però demanem, a través de la proposició
que plantege, exigir al Consell que negocie la transferència
d'eixa competència.
¡Més clar, aigua!
Tota la
resta és embolicar la cosa per a evitar el que vostés estan
fent en altres comunitats autònomes.

Llavors, la meua proposta és: votem a favor
d'esta proposició no de llei, que és positiva per a
tots els valencians, i a partir d'ahí, elaborem-ne una altra,
a vore com s'ha de fer això.

Jo també vullc un transport ferroviari segur,
sostenible i el que faça falta.
Posem-mos d'acord en una
proposició no de llei posterior.
Perquè, escolte, planteja
vosté que ja està l'AVE a punt d'arribar a
València i a Alacant.
D'acord.
¿Per què no fem
un consorci entre Generalitat valenciana, (veus) ajuntaments i govern central per a evitar que mos passe
el que ha passat en Barcelona?
Jo, ahí, li assegure que no tinc
ninguna responsabilitat en el que ha passat en Barcelona; no sé si
vostés, a través del govern central, hi tenen alguna
responsabilitat, no ho sé, o la Generalitat de Catalunya.
Llavors,
no adjudique responsabilitat a uns altres que no han tingut eixes
responsabilitats.

Crec que és molt més clar que aprovem
esta proposta de resolució, (remors) que explicita una voluntat política per part
d'estes Corts de voler aconseguir les transferències en
matèria de transport ferroviari ¡de manera immediata!
,
perquè estem farts els valencians que mos passen amb raons i amb
cançons, estem farts que se facen convenis, acords de
cooperació entre govern central-govern autònom, i
després no se fa res.
I ho hem vist en infinitat d'ocasions i
en infinitat d'àmbits.

Per tant, exigim el que és nostre, el que estan
exigint altres governs, altres comunitats autònomes, i, a partir
d'ahí, la meua proposta és que mos posem d'acord
estes Corts, si és possible, de la forma en què s'ha
d'elaborar i de transferir eixa transferència.
¡Més clar, aigua!

És que la resta és.
.
.
¿Sap
què li passa?
, que jo tinc la sensació que vostés
estan més en el cap en salvar el soldado Zapatero, i uns altres estan prestant servicios al soldado Rajoy i,
mentrestant, els interessos estratègics dels valencians (veus) estan en terra.
(Veus) ¿Eh?
Llavors,
¿què vol que li diga?
És molt trist que una cosa tan
senzilla, que està contemplada en el nostre Estatut, que,
efectivament, n'hi ha una clàusula molt important que
passarà als annals del constitucionalisme europeu i mundial, que
és la clàusula Camps, i vosté assenyala que és
una obligació moral.

Eixa clàusula s'ha d'executar,
s'ha de tirar endavant, perquè, diguem-ne que marca una certa
obligació.
Altres comunitats autònomes ho estan demanant.
.
.
Vol que.
.
.
Després tindrem temps de debatre en altre àmbit,
però esta proposició no de llei, senyors del Partit Popular,
és la mateixa que planteja el Partit Popular en la Comunitat de
Madrid.
.
.
¡la mateixa!
, ¡la mateixa!

Llavors, no me vinguen ara a embolicar la troca com
s'està embolicant de l'altra banda.
És molt clara:
¿les Corts Valencianes i esta comissió parlamentària
van a demanar al Consell que demane la transferència de rodalies:
sí o no?
Jo dic sí, i dic que estic d'acord amb les
proposicions complementàries que pugam fer, transversals,
d'acord.
.
.

El senyor president:

Sí, sí, senyor Morera, un segon
només.

Vosté està ara debatent.
.
.

El senyor Morera Català:

Debatent amb el senyor Godoy, ja sé,
però.
.
.

El senyor president:

Sí vosté vol debatre amb el Partit
Popular, tindrà el seu moment quan.
.
.

El senyor Morera Català:

Ara després.
.
.

El senyor president:

.
.
.
el Partit Popular expose la seua opinió.

El senyor Morera Català:

Bé, simplement és això, jo crec
que és claret.
Les coses, crec que els parlaments i esta cambra,
esta comissió parlamentària, el que ha de fer és
aclarir les coses, (veus) hem d'explicitar la voluntat, si volem la
transferència o no.
I jo li dic, senyor Godoy, que no tindré
cap inconvenient a posar-me d'acord amb vosté per a aconseguir
que la condició de la transferència siga positiva, siga
correcta, siga sostenible, siga segura, siga el millor del món.
.
.
Estarem amb vosté per a propiciar una segona proposició no de
llei per a millorar el que és.
.
.

Però, ara, estes Corts han d'explicitar
una voluntat política a través d'una proposta de
resolució que espere, com vosté ha dit, que estigam tots
d'acord.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Està clar, doncs, que no admet vosté
l'esmena.
Per tant, passem a fixació de posició.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la
paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Bé, gràcies, senyor president.

Bé, los dos grups que m'han precedit,
parlem ja de la proposta, en este moment parlarem de la proposta feta per
Compromís, que és la que es manté viva per a la seua
resolució avui.

Tots estem d'acord que tenim de vore el marc
legal que en este moment mos empara.
Per tant, tots hem segut ja, des del
principi.
.
.
, hem indicat que l'article 49.
1.
15 de la reforma de
l'Estatut mos potesta perquè nosaltres puguéssem fer esta
transferència de ferrocarrils de transport terrestre dins del que
és la nostra comunitat, per a la transferència a la que
és la conselleria corresponent, reservant l'article 149 de la
Constitució al que són ferrocarrils de transport terrestre,
que transcorren en territori de més d'una comunitat, que eixa
competència l'assumix l'estat.

Per tant, vosté també fa
referència en la seua proposta de resolució que la
clàusula.
.
.
, la disposició addicional segona, la
clàusula Camps de què parlava fa uns moments, la qual
nosaltres no diem que esta siga l'exclusiva, sinó que
és complementària a l'anterior i, per tant,
reforça el que és la potestat que té la comunitat
d'assumir estes transferències.

Des d'un principi, el Consell de La Generalitat,
i al moment d'assumir-lo en l'Estatut i, per resolució
seua, i en diferents ocasions, ha mantingut que estem en disposició
d'assumir les transferències de l'estat quant als trens
de rodalies i trens que circulen per l'interior de la nostra
comunitat.
El govern, com bé dia també anteriorment, ha
manifestat la seua disposició a procedir a aquestes
transferències de gestió dels trens de rodalia en aquelles
comunitats autònomes que així ho reculla i que ho permetera
el seu estatut d'autonomia.
Per tant, estem en una línia de
sintonia les dos administracions que aixina siga una realitat.

Ara, en la data que mos trobem, tenim de recordar, en
primer lloc, i vosté ho ha dit, senyor Morera, en la seua
intervenció, la situació en què mos trobem la
línia, la precarietat que tenim en les línies de les nostres
rodalies, les quals se trobem a falta d'una inversió per part
del govern, d'una infraestructura que, indubtablement, si en este
moment recollírem, tindríem d'escometre, doncs, moltes
obres de millora, que tots sabem, com altres transferències
s'han fet a la comunitat autònoma i que després li ha
costat molt a esta conselleria, a esta Generalitat, el poder aconseguir
mantindre els nivells de qualitat indispensables.

Per tant, la negociació no és una
negociació simple, és una negociació que porta una
sèrie de condicionants i, per la qual cosa, al final arribaré
a les conclusions de què és el que volia dir, (ininte­l·ligible) .
.
.
,
al final, després d'esta explicació.

Pense que La Generalitat, durant tot este temps ha
plantejat en reiterades ocasions al ministeri la firma d'un protocol
de col·laboració en la modernització d'esta ret
ferroviària convencional que tenim en la Comunitat Valenciana,
incloent-hi actuacions en la línia C-1, que estem dient, la
línia Gandia-Dénia, en esta línia C-1, que és
de la que parlava vosté fa uns moments, com en la línia C-3,
la C-4 i la C-5, que són línies en les quals requerix una
modernització i una ampliació inclús d'algunes
d'elles mateixes.

Però, també, no s'ha
d'oblidar un aspecte que vosté també ha enunciat quan
ha parlat al principi defensant la seua proposta, que és que des de
molts punts de la nostra comunitat, concretament, la línia
Alacant-Villena, la Gandia-Benaguasil, després, en Castelló,
a vore.
.
.
, l'Alacant-Sant Vicent.
.
.
, l'Alacant-Villena, que ja
he dit anteriorment, però també la línia nord de la
província de Castelló, de rodalies, han segut motius de
propostes inclús de resolució d'estes Corts favorables
de sol·licitar instar al govern central, fa un parell d'anys,
si no recordo malament, que vam firmar tots los grups, que se ficaren en
marxa eixos trens de rodalies en eixes zones, que, fins al moment, encara
estan per actuar en totes elles mateixes i que, indubtablement, fan una
necessitat imperiosa que eixos trens de rodalies puguen arribar fins als
extrems de la nostra comunitat i donar un servei com cal, no tindre de
dependre de regionals que, damunt, eixos regionals que van entre dos
comunitats, han tingut molts de problemes, inclús de quantitat de
trens que s'han anat eliminant en benefici d'altres trens, com
és l'Arco o com altres trens i, per tant.
.
.
, o d'altres
trens que estan circulant, l'Euromed o Arco, i això ha
propiciat, indubtablement, una pitjora de la qualitat del servei de molts
dels viatgers, que necessiten imperiosament un tren com és el tren
de rodalies.

Per tant, de tot això que he assenyalat, la
situació d'una altra línia important, que és la
Xàtiva-Alcoi, que s'ha parlat aquí en reiterades
ocasiones, sempre ha estat, i ha instat esta Generalitat, que es poguera
establir un protocol entre La Generalitat i el govern central
d'actuació d'eixa línia, per a
modernització i per a tindre una línia com cal, en eixa
línia que és de titularitat estatal, però que
està disposada la Generalitat a participar en ella des d'un
principi, cosa que en l'altre sentit de rodalies pensem que cal
tindre altres valoracions i altres aspectes.
Però en eixa,
d'alguna forma i per la conclusió l'he tret a relluir en
este moment.

Dir-los que eixes negociacions en el govern central
estan treballant-se i l'última reunió que van tindre
-i me consta i vull fer constància aquí-
és la reunió que van tindre el 14 de novembre.
És una
reunió molt recent, que va tindre el conseller i el secretari
d'estat d'Infraestructures en Madrid per parlar precisament
d'este tema, del tema de la transferència dels trens de
rodalies.
I en ella mateixa, el secretari d'estat va manifestar que
calia estudiar el model i un calendari sobre la transferència, un
calendari sobre la transferència.
.
.
jo indicant també una
mica, en el que parlava abans el senyor Godoy sobre el tema de les dates,
que no pot ser d'alguna forma immediata esta transferència,
perquè considerem que el traspàs immediat pot produir que
deixàssem en l'aire moltes de les coses que han
d'entrellaçar-se entre unes coses i unes altres.
Cal marcar
molt bé quin és eixe calendari de transferències que
s'ha de fer.

El conseller va proposar al ministeri mantindre una
sèrie de reunions conjuntes per estudiar eixa transferència,
per a treballar en eixa transferència i les condicions en què
se portarà a terme esta.
De forma que les dos administracions
coneguen els respectius plantejaments des del primer moment.
Que tinguen
coneiximent, des del primer moment, dels plantejaments del ministeri i de
la conselleria.
I, per tant, eixa proposta està en l'aire,
pensant una contestació de part del secretari d'estat en el
qual mantinga ja i diga quines són les reunions a mantindre.

Sense perjudici de tot això, la posició
de La Generalitat és que se'ns transferisca la gestió
de les línies de rodalies però acompanyades, com no pot ser
d'una altra forma, de les inversions que s'han de fer per a la
seua modernització o un pressupost addicional perquè la
Generalitat puga escometre l'esmentada modificació.

I, per altra part, de la reunió també va
surtir un principi d'acord pel qual la conselleria redactarà
d'immediat un protocol circumscrit a la línia
Xàtiva-Alcoi, a la línia Xàtiva-Alcoi en una, que les
dos administracions executaran obres abans que se produïsca la
transferència efectiva de la resta de les transferències.
Per
tant, anticipà en eixe protocol el que és la línia
Xàtiva-Alcoi.

Jo abans del que ha segut esta reunió,
vosté m'ha preguntat sobre el tema.
Nosaltres aquí
proposàvem que poguera hi haure alguna transaccional, algun tipus
d'això, sobretot per un aspecte important de la seua proposta,
senyor.
.
.
Morera, senyor Morera.
La proposta anava dirigida, anava dirigida
a.
.
.
pràcticament, molt poca modificació respecte a la seua,
en la qual l'única cosa que diferia era sobre eixe
traspàs immediat; que la seua diu: «Que les Corts insten el
Consell a negociar la cessió immediata a la Generalitat del servei
de transport de viatgers per ferrocarril.
»

Nosaltres diem: «Que les Corts insten el Consell
a assolir la transferència  de la titularitat de la
gestió del servei de transport de viatgers per ferrocarril en origen
i finalització en la Comunitat Valenciana, tal com s'establix
a l'article 49.
15.
» Que és el que vosté
també exposava, i és la disposició adicional segona de
l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana,
«Incloent les dotacions econòmiques necessàries per a
l'explotació del servei, així com
 l'execució de les obres necessàries per a
resoldre les insuficiències actuals de la xarxa de rodalies i
regionals.
»

I segon, respecte a la línia
Xàtiva-Alcoi, «atenent la seua especial situació,
aconseguir les transferències i la titularitat de les seues
infraestructures a la Generalitat, així com la firma, en el
més breu termini possible, d'un protocol per a
l'execució conjunta estat-Generalitat de les obres de
modernització necessàries.
»

Per tant, introduiríem sols la variant de la
Xàtiva-Alcoi perquè pensem que és una necessitat i
d'alguna forma estan avançades eixes gestions i negociacions.
I al mateix temps parlàvem de la voluntat d'aconseguir eixes
transferències que s'estudien en profunditat, que no
s'accelere en una firma d'una transferència sense
conéixer tots els detalls que establí eixe calendari, per
descomptat, per part de la comissió conjunta Generalitat i estat.

I que, en definitiva, si vosté manté la
seua proposta -com ha dit que mantindria la seua proposta-
nosaltres la votarem en contra, l'única cosa pel concepte que
vosté està manifestant ara mateixa: eixa immediatesa en
aconseguir eixa gestió, quan en realitat nosaltres el que volem
és que es faça, que es continuen i que se materialitze en un
protocol, en una sèrie -perdó- de calendari i en
una sèrie de conseqüències, que després no mos
poguéssem penedir, en un moment determinat, de poder avançar
i córrer més del previst.

Per tant, si vosté manté la seua
proposta, tal com està en la seua proposta, senyor Morera, nosaltres
la votarem en contra.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Sí, senyor Morera.

Per a rèplica.
.
.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore.
No puc entendre que per un adjectiu
«d'immediat», i és un adjectiu que ha de vore en
la seua posició respecte a la rapidesa en la tramitació, de
forma immediata, d'un estatut d'autonomia, d'una reforma
de l'estatut d'autonomia sense consultar amb el poble
valencià, i va ser una reforma molt ràpida, molt immediata i
molt exprés; les conseqüències ahí estan.

Jo el que plantege és que si tenim tots clara
la necessitat d'aconseguir eixes transferències, doncs, per
què no ho explicitem en esta comissió parlamentària.
Perquè després ja sabem com anirà tot
açò: n'hi haurà una negociació entre
govern central i govern autònom per aconseguir la gestió
d'eixes competències en les millors condicions.
I sabem que
això no va de hui per a demà.
Però si vosté me
parla, que és cert, que hi ha hagut una reunió entre el
secretari d'estat i el responsable de la conselleria, i ja s'ha
parlat d'una sèrie de coses, doncs, és lògic que
nosaltres mos plantegem una decisió immediata, perquè altres
comunitats autònomes van a aconseguir eixes transferència
 ja.

Aleshores, no puc entendre com el Grup Popular defensa
en Madrid el mateix que estic defensant jo ací i el Grup Popular de
la Comunitat Valenciana en estes Corts voten en contra.
És que no ho
puc entendre.
Perquè li llig la proposició no de llei que han
plantejat el seus homòlegs en Madrid, i és textual al que hem
plantejat mosatros: «La Asamblea de Madrid insta al gobierno regional
a que se dirija al gobierno de la nación, instándole a que
transfiera a la Comunidad Autónoma de Madrid la competencia en la
gestión del servicio ferroviario de cercanías de Renfe, con
el fin de dar cumplimiento a lo contenido en el Estatuto de
autonomía de Madrid, a las mociones aprobadas por el Senado,
así como los compromisos adquiridos con el gobierno a la Comunidad
de Madrid.
» Ací ho tinc.

És que no es pot entendre, com mosatros que
plantegem ací, el nostre grup parlamentari Bloc-Compromís,
que hi haja una declaració política que ajude al govern de La
Generalitat, al govern del senyor Camps, del seu president, el president de
tots els valencians, perquè negocie la gestió d'estes
competències de manera positiva per a un interés
estratègic de la nostra autonomia; i posem una condició:
«Amb dotació econòmica suficient.
» És a
dir, que no mos les entreguen de qualsevol manera: «De dotació
econòmica suficient per a fer front al dèficit.
»

No puc entendre com esta proposició no de llei
que, sens dubte, seria un reforç a l'actuació del
govern valencià, el seu grup la pensa votar en contra.

Perquè ací ha de vore molt el concepte
d'autonomia del que partim.
El concepte d'autonomia que
defensem mosatros, és que mosatros ho farem de forma més
eficaç per a l'usuari, més segur, millor i tal.
Perquè si no, quin sentit té esta autonomia?
Si des de Madrid
ho van a fer millor, per a què hem de gestionar mosatros la nostra
educació o la nostra sanitat?
La proximitat fa que el resultat siga
més eficaç.
Perquè sap què passa?
Que mentres
governen a Madrid els socialistes i vostés ací, o governen
els populars a Madrid i els socialistes ací, o governen populars i
populars a Madrid i ací, o socialistes i socialistes ací i
allà, mentrestant, els nostres interessos estratègics com a
poble valencià, per terra, per terra!
Sí, sí, per
favor, senyor Godoy, li puc mostrar la inversió que ha fet el govern
senyor Zapatero en xarxa de rodalies.
Podíem mirar números.

Aleshores, jo el que plantege és, aconseguim
les competències econòmiques, la dotació
econòmica i des de la nostra autonomia gestionem la nostra xarxa de
ferrocarrils.
Aixina serà innecessari una cosa fonamental,
serà innecessari que hàgem de fer convenis amb el govern
central.
Sap quants convenis s'ha fet de la línia
fèrria entre Gandia-Oliva-Dénia?
Vol que li diga els convenis
que s'han fet entre les administracions?
S'han fet més
de 15.
I això és un futurible.
En canvi si tinguérem
eixa competència mosatros ací, amb la dotació
econòmica suficient, podríem invertir en un element
estratègic per a la nostra competitivitat, per al nostre benestar,
per a l'eficàcia entre els nostres transports.
Però si
esperem que siga Madrid, doncs, malament.

Quina és la novetat?
Que tenim una reforma de
l'estatut, que el govern central del senyor Zapatero ha anunciat que
està en disposició de fer les transferències, que
altres comunitats ho estan demanant, estan anant més que els
valencians i el que hem de demanar és no quedar-mos en el pelotó dels torpes.
Demane-m'ho ja!
Explicitem una voluntat política.
Per una parauleta
«immediata», perquè és que hem perdut massa temps
i, per això, necessitem de forma «immediata» tornar a
situar-mos en el vagó primer, no en el de cua, com si no
s'aprova esta proposta-resolució, mos situarem.

Sigam líders.
.
.

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
demanant una cosa que ens atorga l'Estatut i
que és una competència nostra.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la
paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, senyor Morera, jo crec que vosté
mateixa ha descobert -dic jo- en el fons del que estem parlant
en este moment.
I ho he descobert quan vosté ha llegit la proposta
de Madrid.
La proposta de la Comunitat de Madrid, en les seues paraules jo
l'he escoltada aquí i no he vist que, en cap moment, demane la
firma d'una transferència immediata en el govern central.

Demane les transferències que li corresponen en
el govern central.
Mai he pronunciat la paraula «immediata».
I
no he pronunciat la paraula «immediata» perquè és
el que nosaltres, diu que per una parauleta, estem diferint la postura, i
és per una parauleta el que estem diferint la postura i té la
seua importància -jo crec que- en eixe sentit, tal com
abans també dia el senyor Godoy.

Jo pense que la nostra proposta que li hem donat de
transaccionar recull perfectament que nosaltres volem les
transferències.
I volem les transferències però amb un
estudi seriós del que són les transferències a
aconseguir, de les ampliacions de competències que volem tindre.
La
Comunitat de Madrid també és molt menuda, indubtablement no
tindrà els problemes que mos presenten a nosaltres eixos trens
d'arribar a rodalies i trens de rodalies a llocs extrems de la nostra
comunitat, com tenim en este moment reclamant-los que fa molt de temps, i
aprovats i reclamats per estes mateixes Corts -com deia
anteriorment- i que no s'han concedit.

I, en definitiva, la nostra proposta centra que
nosaltres volem les transferències, volem aconseguir que eixa
negociació, que ja s'ha començat i s'està
treballant, marque calendari i marque terminis; volem que tinga millor
qualitat, i perquè indubtablement tots -i tots coincidim i ho
hem dit tots aquí en els plantejaments- pensem que des de La
Generalitat, en la descentralització de les competències,
podem aconseguir una millor eficàcia i un millor servei en els trens
de rodalies i en els trens que circulen en la nostra comunitat.

Per tant, nosaltres serem més directes en eixe
tractament, podem aconseguir una millora però, indubtablement,
ahí n'hi han moltes variables que intervenen, que hem
d'aconseguir ficar-los en eixe calendari.

I, per tant, jo crec que en este moment el que
vosté.
.
.
el desmarcar-se sol per una parauleta que dia anteriorment,
la immediatesa de la firma d'eixe contracte, tracte que la voluntat
que tots aquí.
.
.
-ha manifestat- no siga la que tots
estem dient, que volem eixa transferència dels trens de rodalies i
els de recorregut dins de la nostra comunitat, i que se fixen, com no,
eixes compensacions d'acord amb les necessitats.
Estem d'acord
que s'ha invertit molt poc en rodalies i necessitem en este moment
molts dels servicis que estiguen d'acord en les necessitats actuals i
evitar que després siga això una sagnia per a la Generalitat
valenciana.

Per tant, nosaltres, com manté la seua
proposta, anem a votar-la negativament.
Entenem que eixe vot negatiu no
puga ser utilitzat com un vot en contra de les rodalies, al contrari,
és un vot a favor de les mateixes, però no de la forma i en
les condicions que vostés manifesten en la seua proposta.
Que
són totalment diferents a les que en un principi mos exposava en
altres comunitats, que no ho són de la forma que vosté ha
llegit en este moment aquí, en el parlament.
Eixa proposta, al
llegir-la vosté, jo crec que mos dóna totalment la raó
als nostres plantejaments.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Mundo.

Acabat el debat, passem a votació la proposta
de resolució del Grup Parlamentari del Compromís.

Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
4.
Per 8 vots en contra, 1 a favor i 4 abstencions queda rebutjada la
proposició no de llei.

Senyories, anem a suspendre per dos minuts la
sessió i demane als portaveus s'acosten a la taula, per favor.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la signatura
d'un acord per part del Ministeri de Foment i l'empresa Aumar,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 2.
326, BOC número 17)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la comissió en el
punt número 4: presa en consideració de la Proposició
no de llei sobre la signatura d'un acord per part del Ministeri de
Foment i l'empresa Aumar, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Sobre esta proposta ha arribat a la mesa una esmena
transaccional, que anem a procedir a la seua lectura i després els
grups explicaran el vot.

Senyor secretari, procedisca.

El senyor secretari:

Sí, senyor president.

La transaccional quedaria de la següent forma:
«Les Corts insten el Consell a reclamar al Ministeri de Foment la
signatura d'un acord amb l'empresa Aumar, com a societat
concessionària de l'autopista València-Alacant i
València-Tarragona, AP-7, que permetrà utilitzar de manera
gratuïta els seus enllaços Oliva-Ondara i Oliva-Xeresa en els
dos sentits, com a mínim fins que estiga operativa la variant sud de
la Safor, finançant-se com legalment procedisca.
»

El senyor president:

L'esmena ve signada, com és natural, pels
tres grups parlamentaris.
Llavors, passem a la seua votació.
Vots a
favor de l'esmena transaccional?
Per unanimitat queda aprovada.

Per a explicació de vot, té la paraula,
en primer lloc, el senyor Morera pel Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, vull donar la benvinguda a esta
comissió parlamentària als representants de la plataforma
cívica «Circumval·lació ja» i a la seua
presidenta, Virgínia, que ha sigut peça clau en esta proposta
que hui presentem ací.

Crec que açò és un bon exemple
d'aproximació de les Corts Valencianes a la realitat dels
nostres pobles.
I a un poble, que és el meu, Oliva, un poble
emblemàtic, cuna d'ibers, de romans.
Me'n recorde quan anava al
col·legi parroquial Sant Josep de la Muntanya, que ahí
teníem una inscripció romana.
Persones emblemàtiques
com Gregori Maians, que tenim una estàtua al centre del poble; el
seu autor és Leonardo Borrás.
En definitiva, una gran ciutat,
que, com diria una persona molt admirada d'Oliva, com Pepa Chesa,
Oliva ho té tot.

Però també té un problema greu,
que és una carretera nacional que passa per la meitat del poble, de
la part vella i la part nova, i que crea uns greus problemes a la
ciutadania.
Problemes de sonoritat, de fums, de malestars,
d'accidents.
.
.
I que no fa justícia al nostre bell poble.

I en eixe sentit, esta proposta que hui ha aprovat Les
Corts ve a demanar un cosa, i és que volem de forma immediata,
immediata, que es faça la circumval·lació, que en
estos moments està en fase d'estudi.
Esperem que no
s'allargue tant com altres coses, com la línia de ferrocarril
entre Dénia, Oliva i Gandia.

Però mentres que està variant sud
està en marxa, el que demanem, i hem vingut a demanar, és que
se puga circular sense peatge entre el nord i el sud del nostre poble.
Tenim una bona connexió amb l'autopista AP-7.
I, per tant,
creem que este alliberament i estes gestions que va a fer el Consell amb el
ministeri i amb la concessionària, podrien alliberar un poc el
tràfic que té la ciutat d'Oliva.
També altres
ciutats, per què no dir-ho?
, Bellreguard, l'Alqueria.
.
.
Però, sobretot, se concentra en el nostre poble, a Oliva.

I això per què?
Perquè hem estat
víctimes d'un tràfic abusiu, s'ha crescut molt en
el que és el tràfic rodat; haguérem de lamentar la
mort d'alguns ciutadans nostres ara fa molt poc.
I des de fa ja
més d'un any, la plataforma cívica
«Circumval·lació ja» està fent un treball
cívic important, digne, de tallar el tràfic de forma
pacífica els últims divendres de cada mes.

Lamentablement encara no s'han aconseguit uns
efectes substantius, però jo crec que la plataforma sap en estos
moments que les Corts Valencianes presten suport a la magnífica
labor que estan fent.
I crec que poden eixir hui d'ací amb el
confort de vore que les Corts Valencianes han escoltat la seua
petició, que la seua petició és la nostra i que
voldríem unes gestions ràpides per evitar el calvari que
patim els ciutadans d'Oliva.

Res més.
Dir que estem molt satisfets.
Ens
acompanya hui en esta sessió el cap de llista i regidor a
l'Ajuntament d'Oliva del Bloc, David González.
Els he de
dir que esta proposició, esta moció va estar aprovada per
tots els grups municipals a Oliva i que, correlativament, estes Corts, i
per això em congratule, han votat també favorablement el seu
posicionament.

I, per tant, crec que hui eixim d'ací
confortats, amb l'esperança que un calvari que hem
petit.
.
.
-ja recorde des de xicotet, perquè jo vivia en el
carrer Alejandro Cardona, que és el carrer que està
ahí en la carretera- doncs un calvari que hem patit des de
tants anys, ara comencem a vore, i així ho espere i ho desitge, el
final del túnel, comencem a vore la llum.
I gràcies al
treball que està fent esta plataforma cívica, que vullc
agrair públicament la seua presència ací i tot el
treball que està fent.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula
el senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor president.

Para expresar también nuestra
satisfacción por el acuerdo alcanzado por los tres grupos -el
Grupo Socialista, el Grupo Compromís i el Grupo Popular- en
torno a una propuesta de consenso que estimamos que satisfará las
demandas de los ciudadanos de Oliva en lo que a estas Cortes Valencianas
respecta.

No es la primera vez que en estas Cortes se realizan
planteamientos de liberación total o parcial de peajes.
Sí
que es la primera vez que se realizan para una sola ciudad, para una sola
ciudad.
Pero en estas Cortes prácticamente todos los años
varias veces venimos realizando planteamientos de liberación del
peaje total o parcial en la AP-7 para la comarca de la Safor, en la que
está incluida Oliva, para la Marina Alta, para los tramos
Castellón-Benicàssim de la nacional 340 y para el tramo
Peñíscola-Benicarló-Vinaròs.

Y les tengo que decir que este mismo grupo, el
representante del cual les habla, el Grupo Socialista ha presentado un
conjunto de enmiendas a los presupuestos de la Generalitat valenciana de
este año, como lo hizo el año anterior, pidiendo esa
liberación del peaje en todas estas comarcas.
Y no solamente eso,
sino previendo la aportación de una partida de los presupuestos de 2
millones de euros para poder empezar a trabajar en aquellos meses en que
más se necesita, que son los meses estivales, para que el Consell
tenga un dinero con el que pueda colaborar con otras instituciones.
Miren,
en Castellón colabora la diputación, por ejemplo.
Yo creo que
algunos ayuntamientos incluso también.

Al final, estas cuestiones, para que no se conviertan
en un brindis al sol, es necesario financiarlas, es necesario prever la
financiación.
Así lo hemos hecho desde el Grupo Parlamentario
Socialista, con una ampliación de 2 millones, que si en el
transcurso del debate, si el Partido Popular nos lo apoya, lo tendremos.
E
incluso si demanda algo más también lo tendremos.

Pero yo creo que en este tema serán necesarias
también otras aportaciones.
O sea, que no se va a poder realizar si
al final no se llega a un convenio y en ese convenio no se alcanzan unos
acuerdos.
Por eso, bueno es que trabajemos, desde hoy en adelante, tanto en
esta línea, e intentemos conseguir lo máximo, como
también en la línea del protocolo que tenemos firmado y que
lo tiene firmado la Generalitat valenciana con el Gobierno de
España.
Y es un protocolo que a la postre va a convertir en una
autovía gratuita, en una carretera duplicada en dos carriles, toda
la Nacional 332 en la provincia de Valencia, como bien saben.
Y que
actualmente ya se ha puesto en marcha y están a punto de terminarse
las obras, la primera fase de Sueca, de la circunvalación de Sueca;
se han licitado las de la segunda fase entre Cullera y Favara, e incluso se
han licitado ya obras hasta Gandia.

Y es verdad que queda todavía la variante de la
Safor por realizar, que contribuirá -yo creo que de una manera
determinante- ya por fin a dar una solución estable, que es la
solución a la que nos hemos comprometido, a la que se ha
comprometido tanto el gobierno de la Generalitat valenciana como el
gobierno de España.
Por eso, nosotros habíamos pensado y
habíamos pedido también una parte del cumplimiento de este
protocolo.

Decirles que estamos satisfechos, estamos satisfechos
por Oliva, pero presentaremos en el futuro una proposición no de ley
para tener en cuenta la Marina Alta, Castellón-Benicàssim y
Peñíscola-Benicarló-Vinaròs también,
hasta tanto no se realicen sus obras.

Pero hoy, en efecto, era el día de hacerse eco
de la problemática, del interés y de las necesidades de los
ciudadanos de Oliva, y así lo hemos hecho.
Y esperamos, y auguramos
y deseamos, deseamos el mejor futuro para el acuerdo que aquí hemos
adoptado.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la
palabra el señor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

También quiero manifestar mi
satisfacción precisamente por haber llegado a un acuerdo, pero no
tanto que sí es por los vecinos de Oliva, sino porque se nos puede
escapar que son muchísimas más personas los usuarios de esos
tramos en donde sufren también las retenciones de decenas de miles
de vehículos diarios.
Y, por tanto, eso es cierto.
No solamente
debemos pensar en los vecinos, sino también en los usuarios que
discurren a través de todo lo que es este trazado.

El pasado día 24 de octubre tuvimos la
oportunidad de escuchar, a través de una pregunta de
Compromís, las explicaciones que daba el gobierno valenciano, el
Consell, en concreto el conseller de Infraestructuras, de la realidad de la
problemática existente.
Y también la confirmación,
como se confirma hoy en la propuesta, y por eso la hemos asumido, de
reclamar al titular, al titular de la autopista, que es el Ministerio de
Fomento, para que llegue a los acuerdos pertinentes en resolver la
liberación de ese peaje temporal, parcial o como se pueda conseguir,
dentro de las negociaciones que el propio Consell establezca con ellos
mismos.

Todos sabemos que el protocolo firmado por el estado
en abril de 2005 determinaba que era precisamente el estado el que tiene
que ejecutar todos los desdoblamientos de las variantes, tanto en la 340 a
su paso por Castellón como la 332, desde Silla hasta Alicante por la
costa.

También sabemos la problemática
existente en todas las carreteras que pasan por municipios
turísticos, municipios costeros, en donde la concentración
del tráfico es importante.
Y no se trata de decir que es bestial la
cantidad de vehículos que hay, se trata de decir qué
soluciones ponemos la gente que tenga responsabilidad de la misma, las
personas que tengan responsabilidad de la misma para poder hacerlo.

Pero lo que sí que queremos es que se dé
vía libre a todos los acuerdos del Congreso de los Diputados
aprobados en el 2005, con los votos a favor de Izquierda Unida, PSOE y PP
también, en una resolución que insta al gobierno central a
impulsar con diligencia las actuaciones previstas en el protocolo firmado
en abril.
Y eso es importante que se tenga muy en cuenta también.

También es cierto, también es cierto que
en la 332 figura, entre otros, la duplicación de los tramos
Favara-Xeresa, Xeresa-Gandia, variante de Gandia, Oliva-El Verger, la
variante de Xeraco, la variante de la Safor, Gandia-Rafelcofer y Oliva sur
y el acceso sur al puerto de Gandia.
Todo eso hay que hacerlo, hay que
hacerlo porque está en un protocolo desarrollado.

Y precisamente, en cuanto a la variante de la Safor,
que nos ocupa precisamente en este momento, Oliva sur inicio variante de
Gandia, en agosto de 2006, el ministerio adjudicó la
redacción del estudio informativo, con un plazo de redacción
de doce meses.
Todavía no ha terminado este informe y ha pasado
más de año y medio.

Por tanto, es preocupante el que lleve este importante
retraso estas obras.
Nosotros no entramos, no entramos en discutir,
más arriba de lo que hemos dicho o más allá de lo que
hemos dicho,  quién tiene que hacer las cosas.
Sabemos todos
que es el Ministerio de Fomento, sabemos que es una responsabilidad del
Ministerio de Fomento.
Y no es malo, no es malo que desde las Cortes
Valencianas instemos precisamente al Consell para que se acelere y se
llegue a los acuerdos pertinentes para liberar, por un lado, la
problemática existente en la zona de Oliva y toda esa variante y,
por supuesto, que se terminen también el resto de las obras, al hilo
de lo que decía algún otro compañero diputado de esta
cámara.

Precisamente son muchas las obras que se tienen que
hacer, y por eso precisamente también, el mismo gobierno, el mismo
Consell, dentro de ese protocolo, se pone en marcha, se proyecta establecer
un corredor alternativo a la AP-7.
O sea, no es por casualidad que todas
las obras que se comprometieron en ese protocolo se tengan que desarrollar.
Lo que sí es cierto es que no se puede estar perdiendo mucho tiempo,
porque con esa lentitud la gente se desespera, pasa lo que ocurre, se
cabrea todo el personal y, al final, lo único que tenemos es
retraso, perjuicios y demás.

Yo reitero el voto afirmativo por el que hemos dado
precisamente, porque estamos para buscar soluciones a todos los ciudadanos.
Y desde aquí hemos entendido que en esa primera parte, en ese punto
que se ha aprobado en esa enmienda transaccional, ha sido la adecuada para
poder dar esa respuesta, como digo, a todos los ciudadanos.

Muchísimas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Hernández Mateo.

Proposició no de llei sobre
l'elaboració del tercer Pla de carreteres de la Comunitat
Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número
2.
332, BOC número 17)

El senyor president:

Pasamos, pues, al siguiente punto del orden del
día: presa en consideració de la Proposició no de llei
sobre l'elaboració del tercer Pla de carreteres de la
Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor presidente.

La proposición no de ley que vamos a defender
pretende instar al Consell para que el Consell elabore y presente en estas
Cortes el tercer plan de carreteras de la Comunidad Valenciana y dé
cumplimiento, de esta manera, a lo dispuesto en los artículos 16 y
17 de la vigente Ley de carreteras de la Comunidad Valenciana.

Miren, señorías, yo creo que todos
coincidiremos en que, más que nadie, el Consell está sometido
al principio de legalidad, al principio de cumplimiento de la ley y que no
puede el Consell excepcionar el cumplimiento de la ley a ningún conseller, ni puede excepcionarse
a sí mismo y, por ello, es por lo que debe elaborar y debe aprobar
este nuevo plan de carreteras.

Lo que pedimos en nuestra proposición no de ley
no es otra cosa que el cumplimiento de la Ley de carreteras valencianas por
parte del Consell y votar en contra de esta proposición no de ley,
desde luego, será lanzar el mensaje a la sociedad de que no pasa
nada si los poderes públicos no cumplen sus propias leyes y dar,
desde luego, un mal ejemplo de incumplimiento de las leyes al resto de los
ciudadanos.

Yo les voy a citar literalmente los artículos
de la Ley 6/1991 de carreteras de la Comunidad Valenciana, que el Consell
está dejando de cumplir.

El artículo 16 no lo cumplen.
Dice ese
artículo: «La ordenación del sistema viario se
realizará mediante el plan de carreteras de la Comunidad Valenciana,
en el que se recojan los objetivos a alcanzar dentro del plazo de vigencia
del plan, en relación con las comunicaciones y con la
política territorial de la Generalitat.
» Y añade para
que nos quepa ninguna duda: «El plan de carreteras tendrá la
naturaleza de plan de acción territorial de carácter
sectorial de los previstos en el artículo 13 de la Ley de
ordenación del territorio de la Comunidad Valenciana.
» Saben
ustedes que esta ley está actualmente derogada, pero ha sido
substituida por una nueva Ley de ordenación del territorio, cuyos
artículos 43 al 60 tratan de estos planes y realizan las mismas
previsiones para su aprobación.

Y en el artículo 17 de la misma ley de
carreteras, explícitamente, se dice que el plan de carreteras se
aprobará por decreto del Consell de La Generalitat a propuesta de la
Conselleria de Obras Públicas, Urbanismo y Transportes, la cual,
previamente, habrá puesto a disposición de las entidades
locales, restantes consellerias y aquellos organismos que se determinen un avance del
citado plan con el fin de que se formulen las observaciones o sugerencias
que consideren convenientes y la aprobación del plan de carreteras
llevará aparejada la declaración de utilidad pública.

Señorías, hay que hacer constar que,
según la nueva Ley de ordenación del territorio y del
paisaje, en el artículo 58 de esta ley, los planes de acción
territorial -y éste sería uno, un plan de acción
territorial- dice: «Imperativamente constarán como
mínimo de documentos de información, de objetivos y
estrategias, de análisis y de estudio para la evaluación
ambiental estratégica y este último se elaborará y
tramitará conforme a su legislación específica,
mientras que los objetivos y las estrategias se elaborarán de
acuerdo con los artículos 49 y 52 de la nueva Ley de
ordenación del territorio.
»

En cualquier caso, señorías, los planes
sectoriales deben contar con el preceptivo informe de la conselleria competente en materia
de ordenación del territorio y urbanismo, informe este que
deberá evacuarse con carácter previo a la apertura del
período de información pública de dos meses y de
audiencia a los agentes sociales más representativos y sectores
económicos interesados.

Y también deberá recabarse dictamen de
los municipios, cuyo planeamiento urbanístico pudiera verse afectado
por las determinaciones del plan de acción territorial sectorial,
dando un plazo de dos meses.

Y esto es lo que debe hacerse en la Comunidad
Valenciana y no se está haciendo.
Y denunciamos que no se
está haciendo, no por casualidad, porque después de cuatro
años, después de haber terminado el período de
vigencia del segundo plan, ha habido tiempo más que suficiente para
elaborar el tercer plan y si no se ha elaborado, no puede achacarse a que
es que estamos todavía en tiempo oportuno, a que es que no ha pasado
suficiente tiempo.
.
.
No hay excusas.
Si no se ha elaborado es porque no
se ha querido elaborar y esa responsabilidad la tiene el Consell, porque es
el responsable, según la ley, de elaborar el plan de acción
territorial de carreteras y no lo está haciendo, sencillamente,
porque no quiere.

Saben ustedes también, señorías,
que la aprobación provisional corresponde a la conselleria competente por
razón de la materia y la aprobación definitiva corresponde al
Consell.
Por tanto, no se libra de responsabilidad el Consell en este caso.

Los planes de acción territorial sectoriales
-como conocen sus señorías- son instrumentos
dotados de mayor rigor y precisión y más exigentes en los
presupuestos de elaboración que ese instrumento que llamamos plan de
infraestructuras estratégicas, el PIE.
Pues miren, ustedes han
preferido hacer el plan de infraestructuras estratégicas, pero han
eludido y han querido eludir una obligación legal haciendo un plan
que después no ha aprobado absolutamente nadie y sin exigir
técnicamente los requisitos que tiene un tercer plan de carreteras,
que tiene naturaleza de plan sectorial.

Miren, señorías, el último
gobierno socialista de la Comunidad Valenciana, presidido por don Joan
Lerma, cumplió la ley y aprobó el segundo plan de carreteras.
En gran parte, ustedes lo han ejecutado y en otra parte, no lo han
ejecutado, pero les ha servido de instrumento para la ejecución de
la política del Consell durante bastantes años.
Pero claro,
ese plan se aprobó para un horizonte de ocho años.
Se
aprobó en 1995.
Por tanto, en 2003 había cumplido su
horizonte.
La mayor parte de las actuaciones que están realizando
ustedes en este momento, ya no son actuaciones de este plan; son otro tipo
de actuaciones y, de esa manera, yo creo que no vamos a ningún sitio
y el territorio de nuestra comunidad y los ciudadanos de nuestra comunidad
sufrirán las consecuencias.

Miren, ¿cómo se planifica en estos
momentos?
Pues se planifica, o bien, sencillamente, por el procedimiento de
las promesas o por el procedimiento de ir diciendo que se van a firmar
protocolos.
Le voy a dar dos ejemplos.
En lugar del plan, el Consell o el conseller, el 7 de septiembre de
2007, sin consulta ni plan alguno, nos anuncia que va a firmar un protocolo
con la Comunidad de Murcia y, en ese protocolo, se incluye una
autovía -de Yecla a la A-7-, autovía Abanilla a
A-7, carretera La Algueña-autovía, etcétera; un
conjunto de carreteras.
Yo le he pedido copia del protocolo.
Me ha
contestado que es que todavía no la han firmado, pero que
están en ello.

Pero, ¿no habría estado bien tener una
información pública de lo que se pretende realizar, unos
estudios de impacto ambiental de lo que se pretende realizar -y no
solamente para ese espacio, sino para toda la comunidad- y una
ordenación del territorio que contara con esas arterias que son las
carreteras, que tienen que vertebrar nuestro territorio, pero lo tienen que
hacer de manera racional, razonada y contando con los agentes con los que
hay que contar, que son los municipios, que son también las
diputaciones y que son las organizaciones ciudadanas?

Ustedes no piden opinión, absolutamente, a
nadie, ni se están sometiendo a la ley.

Por tanto, la petición, espero que la atiendan
y si no la atienden ustedes, la volveremos a realizar y reiterar porque es
necesario que el Consell dé ejemplo y que el Consell cumpla la ley.
Y la ley les obliga a elaborar y a aprobar, por decreto, el tercer plan de
carreteras de la Comunidad Valenciana.

No me voy a extender más.
La proposición
no de ley que estoy defendiendo cada día que pasa tiene más
sentido y tiene más urgencia.
Hay que invertir en carreteras, por
supuesto, y hay que hacerlo de manera razonable.
Por supuesto, hay que
hacerlo de manera ordenada y su gran asignatura pendiente es la
ordenación del territorio, es coordinar las diversas
políticas que inciden sobre la ordenación del territorio y es
cumplir esta ley de carreteras y efectuar, aprobar y elaborar el tercer
plan de carreteras, que nos está haciendo muchísima falta en
la Comunidad Valenciana.

Nada más, señorías, y muchas
gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Para fijar posición, tiene la palabra, en
primer lugar, el grupo Compromís.

Señor Morera.
.
.

El senyor Morera Català:

Amb la vènia, senyor president.

Bé, el nostre grup parlamentari considera que
esta proposició no de llei és una proposició mesurada,
correcta i, per tant, votarem favorablement a la proposició no de
llei del Grup Socialista.

Entenem que els plans són un bon instrument per
a planificar, per a demostrar públicament què és el
que se pretén fer i més en este cas en què estem
parlant, que s'ha esgotat ja el segon pla de carreteres, doncs seria
bo que el Consell explicara quina és la seua estratègia en
comunicacions viàries per carretera i que publicara les seues
previsions per a que siguen conegudes per tots i que puguem participar de
la millora del document.

Perquè de la mateixa manera que es demana als
ciutadans que complisquen les seues obligacions i a l'empresari que
es passa un dia en el pagament de l'IVA o de l'impost de
societats se li posa un recàrrec important,
l'administració -i, en este cas, el govern
valencià- també ha de complir amb les seues previsions.

És lògic que s'estiga demanant en
esta proposició no de llei que complisca la llei i que el govern ens
indique quina és la seua estratègia en el pla de carreteres.
És una previsió contemplada en la llei i, per tant, no
entenem com el govern valencià, que es dóna molta celeritat
en segons quines coses, -en evidenciar davant l'opinió
pública, davant d'estes Corts, davant els ajuntaments, que
estan esperant saber quina és l'estratègia del govern
valencià en matèria de comunicació
viària- no ha presentat ja este pla de carreteres.
Perquè l'altre és un poc anar a salto de mata, sense saber massa
bé per on anem i què es pretén i quina
estratègia hi ha darrere de tot això.

Per tant, demanem al govern valencià que
complisca amb la seua obligació de presentar el tercer Pla de
carreteres i la millor forma és que estes Corts, de forma
unànime, poguérem també plantejar esta
resolució que, en definitiva, ve a senyalar un dèficit al
govern valencià i crec que és just i correcte que mos
pronunciàrem tots en esta línea i, per tant, nosaltres
votarem a favor d'esta proposició no de llei i donarem el vot
favorable.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el
senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, de nou ens encontrem davant una
proposició no de llei que, com ja ve sent molt habitual per part de
l'oposició, reitera proposicions o iniciatives
parlamentàries formulades en la passada legislatura o inclús
es remunten més enllà de la passada legislatura.
Però
este és un bon exemple d'una d'eixes proposicions no de
llei realment calcada, realment idèntica a una iniciativa que,
precisament, el senyor Godoy va plantejar.
Hauríem de remuntar-mos a
febrer de 2005, quan va plantejar una pregunta sobre el mateix tema i,
posteriorment, una proposició no de llei -reitere-
idèntica, calcada, amb el mateix tenor literal que la que hui es
presenta ací i on ja se li va donar complida resposta i
explicació al senyor Godoy quina era la posició del govern
valencià al respecte.

M'agradaria, abans d'entrar en
matèria, clarificar una qüestió, perquè en la
resta, bàsicament, el que podríem fer és donar per
reiterades les intervencions.
Ha repetit el senyor Godoy amb
caràcter, pràcticament, de literalitat les argumentacions que
va aportar en aquella proposició no de llei hui ací, en esta
que -insistisc- és la mateixa i podríem donar per
reiterades tant unes qüestions com les altres.

Però sí m'agradaria, en primer
lloc, clarificar que el segon Pla de carreteres està vigent, entre
altres coses, perquè quan es va aprovar el segon Pla de carreteres
no hi havia un termini de vigència d'eixe segon Pla de
carreteres; no hi havia un termini de vigència i això ja li
ho va dir el senyor conseller a vosté en aquell maig de 2006.
No hi
havia un termini, hi havia una recomanació, una recomanació
temporal, però no un termini fix.

I, de fet, el que contemplava eixe segon Pla de
carreteres, moltes de les obres que es contemplaven en eixe pla de
carreteres, en la pràctica no s'han executat.
Ara bé,
vosté i el seu grup s'obstinen que s'elabore un nou pla
de carreteres.
Bé, és part de la seua llibertat com a grup
plantejar eixa necessitat al seu criteri d'un nou pla de carreteres.

Però he de dir-li que sí que hi ha un
marc de planificació de les xarxes viàries de la Comunitat
Valenciana.
I hi ha eixe marc de xarxes viàries en dos sentits: des
del punt de vista del contingut normatiu, seguix vigent el Pla de
carreteres, el segon Pla de carreteres, com jo li deia; i en un segon eix,
des del punt de vista de les actuacions, el marc de planificació el
constituïx, com molt bé sap sa senyoria, el PIE, el Pla
d'inversions en infraestructures de 2004 a 2010, un document conegut
públicament, debatut en diverses ocasions en Les Corts; de fet,
l'última el passat mes d'octubre i a instàncies
del mateix senyor Godoy.

Així mateix, el protocol de 2005,
Generalitat-estat, és un marc conjunt d'actuacions en
matèria de carreteres que obliga les dos parts, l'estat i la
mateixa Generalitat.
Mentres el segon Pla de carreteres recollia, pel que
es referix a la xarxa viària de l'estat en la Comunitat
Valenciana, una planificació merament indicativa, ja que la
Generalitat és evident que no pot vincular a l'estat, el
protocol de 2005 obliga a l'estat a executar una sèrie
d'actuacions concretes en la seua xarxa viària al pas per la
Comunitat Valenciana.
El problema és que el ministeri va molt
retardat en el compliment dels seus propis compromisos.
Eixe és el
problema.

A més, és un marc planificador que es
concreta en actuacions que tenen el seu reflex en els pressupostos de La
Generalitat de cada any, pressupostos que també són un
document públic i que es discutix i debat amplament en Les Corts.
Els esmentats pressupostos contemplen no tant sols les actuacions a
realitzar directament per la mateixa Generalitat, contemplades en el
capítol VI, d'inversions, sinó també aquelles
que són objecte de conveni amb altres administracions, siguen les
diputacions, siguen els ajuntaments del capítol VII.

La no existència, conseqüentment,
d'un nou pla de carreteres no significa que no haja una
programació d'actuacions viàries per part de La
Generalitat o que haja descendit el volum d'inversions
autonòmic en la xarxa de carreteres.
Tot el contrari, juntament a
tot l'anterior es pot, és obvi que tots i cadascun dels
projectes específics de carreteres de La Generalitat passen un
període d'informació pública -i faig
especial menció d'això perquè en l'altra
ocasió ja el senyor Godoy va incidir en esta qüestió,
menys en esta nova proposició o formulació de proposicions no
de llei-, passen una informació pública, una cosa
indiscutible, passen una consulta dels ajuntaments afectats, i quan es
precís, com no, passen també la pertinent declaració
d'impacte ambiental.

Per tant, no hi ha dubte que els projectes de
carreteres que s'executen tots ells tenen una evidentíssima
participació ciutadana, participació de les administracions
implicades i pronunciament de la conselleria competent en matèria
d'impacte ambiental.

En definitiva, l'actuació de la
Conselleria d'Infraestructures i Transport en matèria de
carreteres s'està desenrotllant dins d'un marc de
planificació perfectament clar, perfectament definit, conegut i
debatut en esta cambra en un horitzó que va fins el 2010, com indica
el propi Pla d'infraestructures estratègiques.

Conseqüentment, una vegada més li reiterem
la nostra posició negativa a la proposició no de llei que
vosté planteja, que és idèntica a la que va plantejar
el 2006.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Giner.

Per a torn de rèplica, senyor Godoy, té
la paraula.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias,
señor presidente.

Bueno, señor Giner, evidentemente esta
proposición no de ley no es la primera vez que esta propuesta se
presenta en estas Cortes ni va a ser la última mientras que el
Consell continúe incumpliendo cada año que pasa la Ley de
carreteras, porque esto ya es un incumplimiento material de la Ley de
carreteras total, por mucho que usted en su intervención trate de
ocultarlo.
No se puede incumplir la Ley de carreteras en cuanto a
planificación más de lo que se está incumpliendo por
parte del Consell.

Y mire, se lo voy a decir, además se lo voy a
decir con mucha moderación.
El segundo Plan de carreteras se
aprobó a través de un decreto, el Decreto 23/1995, de 6 de
febrero.
Y eso usted lo sabe muy bien, lo sabe usted y lo conoce
perfectamente el gobierno valenciano.
Y se aprobó al mismo tiempo el
catálogo de carreteras del sistema viario de la Comunidad
Valenciana, también lo sabe usted.
Y el gobierno valenciano en ese
decreto textualmente encomendó a la Conselleria de Obras
Públicas, Urbanismo y Transportes que trabajara en un escenario de 8
años, de 8 años, de cara a la ejecución del plan.
Mire, no dijo 12, no dijo 15, no dijo 3, dijo 8 años.
Algún
valor le atribuye usted a esa cifra o ningún valor.

Pero es que sucede otra cosa que yo creo que usted,
como persona inteligente, sí que tendrá que reconocer.
Es que
un instrumento -en este caso jurídico, cosa que el PIE no lo
es, pero el segundo Plan de carreteras del gobierno Lerma es un instrumento
jurídico, el PIE no lo es-, un instrumento jurídico que
contiene un catálogo de actuaciones, si se agota el catálogo,
se agota el documento.
¿Estamos de acuerdo?
Yo creo que sí.
¿Y qué es lo que sucede?
Que si se agota el catálogo
al 80%, al 70%, y si ustedes las carreteras que están haciendo en
estos momentos son en más de un 50, más de un 60%, más
de un 70%, actuaciones que no estaban previstas en el anterior documento
jurídico, ¿cómo usted puede alegarnos aquí que
es que como todavía está vigente el segundo plan, por eso no
hacen el tercer plan?

¿No se da usted cuenta de la
contradicción tan flagrante?
Porque las obras que ustedes
están realizando no son obras que están en el segundo plan, y
entonces ustedes están actuando sin planificación territorial
y sin un plan de naturaleza sectorial al que están obligados.

Mire usted, con todos mis respetos, yo le tengo a
usted mucho respeto.
Pues con ese respeto le tengo que decir también
que lo que pasa es otra cosa y que tienen ustedes que hacerse su propio
diagnóstico.
Lo que pasa es que ustedes no quieren abordar la figura
jurídica de un plan territorial de naturaleza sectorial de
carreteras.
He llegado a esa conclusión después de ver cuatro
o cinco años que pasan y en los anteriores que ni siquiera lo
prepararon.
Porque las cosas se preparan con tiempo.
Y no la quieren
abordar ¿por qué?
Porque no quieren consultarlo y someterlo a
información pública de forma conjunta, de forma conjunta.
Eso
faltaba, que no sometieran a información pública cada uno de
los proyectos.
Hasta ahí podíamos llegar.
Porque no quieren
ustedes que se elabore un estudio de impacto ambiental de naturaleza
estratégica.
Porque ahora los planes están sometidos a
evaluación estratégica, pero no solamente por las leyes del
estado, por la propia Ley de ordenación del territorio que hemos
aprobado.

En la pasada legislatura me cabía la duda si es
que el conseller de
Obras Públicas, de Fomento, no quería que el conseller de Territorio le
informara sus planes.
Ahora no tengo por qué tener esa duda.
Pero
ustedes deben someterlo a información pública, deben
someterlo a evaluación ambiental estratégica, pero
además deben dotar a esta comunidad de un plan que va a regular como
mínimo el 70% de las obras que se están haciendo; admitiendo
que el segundo plan de carreteras esté regulando el otro 30%, que
fíjese usted como lo habrían cumplido, si está
todavía regulando el 30% después de más de 12
años que lleva, cuando sólo era vigente para 8 años.
El horizonte, el horizonte.
Si nos entendemos.
Nos entendemos
perfectamente, señor Giner.

Por eso les planteo esto, se lo volveré a
plantear, porque no puedo admitir los argumentos tan oscuros que ustedes
están dando para librarse del cumplimiento de la ley, y son un mal
ejemplo para los ciudadanos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Godoy.

Señor Giner, tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

Començaré.
.
.
Quasi em fa parlar en
castellà, que ja és difícil.
(Rialles) Però el cert
és que -senyor president, amb la vènia-
començaré pel final.

Que vosté concloga en una hipotètica
obscuritat en els plantejaments perquè mosatros mantinguem una
posició que és meridianament clara, el que a mi em denota i
al final em fa concloure és l'obscuritat,
l'obscurantisme està en la gènesi de la seua
pròpia cabuderia en mantindre una proposició no de llei, un
plantejament que no té trellat, que ja li l'han explicat
reiteradament el mateix  conseller en 2006, basant-se en una
proposició com esta; i en el 2005 basant-se en una pregunta de
vosté.
Vosté reitera el seu plantejament, i és molt
legítim, i mosatros li acceptem que vosté persistisca en eixe
mateix error, al nostre juí.

Perquè vosté gratuïtament ve
ací i ara intervé i planteja obertament que incomplim la
llei.
Perdone, quina llei incomplim?
Vosté en la seua primera
intervenció ha fet referència als articles 16 i 17 com que
els incomplíem de la Llei 6/1991.
Però quan intentava raonar
eixe hipotètic incompliment no es desprenia del seu raonament en cap
moment que s'estiguera incomplint ni molt menys ningun dels dos
articles, ni el 16 ni el 17.
En el 16 ha fet vosté especial
menció a l'únic agarrador que tenia, que era dir que
s'havia de fer dins dels plans de vigència.
No ha fet eixa
referència vosté clarament.
Bé, torne a reiterar-li el
mateix, exactament el mateix.
Eixe pla de vigència que per a
vosté té caràcter de veritat absoluta de 8 anys, no
és un pla de vigència de 8 anys, era una recomanació
de 8 anys, no un termini imperatiu de 8 anys.
I ho sap vosté
exactament igual que jo.
No era un termini imperatiu, (remors) era una
recomanació.

Perquè el segon Pla de carreteres no marcava un
pla de vigència.
I, de fet, en eixe segon Pla de carreteres hi havia
obres previstes, que ja s'han fet, altres que ni s'han fet ni
es faran mai, entre altres coses perquè han comptat amb
l'oposició de molts municipis, i altres obres que no estaven
previstes en eixe segon Pla de carreteres després en la
pràctica sí que s'han fet i s'han portat a
vènit.

El PIE contempla perfectament actuacions de futur,
actuacions que no estaven previstes en eixe pla, evidentment, actuacions de
futur que mos porten a l'horitzó de 2010, li ho he dit
anteriorment.
I, conseqüentment, cau pel seu propi pes
l'argumentació que vosté feia.

Ara, vosté vol encabotar-se que eren 8 anys i
que, per tant, hauria d'acometre's un altre.
.
.
Bé.
I a
partir d'ahí si vosté vol vore raons
d'obscurantisme en el motiu del manteniment d'un segon pla que
no està esgotat, i per això es manté, d'un segon
Pla de carreteres, doncs allà vosté.
Però la realitat,
la realitat és que de 2006 a 2007 vosté ja ha canviat, en la
seua recerca del per què, les raons.
En el 2006 pensava que era
perquè no volia un conseller sotmetre -són les
pròpies manifestacions seues- a impacte ambiental a una altra
conselleria el Pla de carreteres.
Ara ja ha desestimat això,
dóna per fet que això no és.
Ara busca una altra
raó de l'obscurantisme.
Però l'obscurantisme
està en la seua pròpia posició i en la seua negativa a
vore clarament que senzillament hi ha un pla que no tenia un termini de
vigència, que per tant és perfectament legal i normal que es
mantinga en tant s'esgote allò previst en eixe segon pla.
I li
reitere una qüestió que no és menys important: no
és admissible el seu raonament quan afirma que no hi ha una
planificació de les xarxes viàries.
Sí que hi ha una
planificació de les xarxes viàries de la comunitat, des del
punt de vista normatiu -torne a dir-li-ho-, el segon Pla de
carreteres, i des del punt de vista de les actuacions, el PIE 2004-2010.
Eixe és el marc de planificació en el qual cal afegir un
aspecte també important: el protocol del 2005, Generalitat-estat,
que a mosatros mos agradaria que s'agilitzara un poquet més,
que per part de l'estat moltes d'eixes obres previstes en el
protocol estan sofrint un retard.

No, res més, i moltes gràcies, senyor
president.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor Giner.

I conclòs el debat, anem a passar a
votació de la proposició no de llei.
(Veus)

No, el debate concluye con la intervención del
señor Giner.

Passem, doncs, a votació.

¿Vots a favor de la proposició no de
llei?
5.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 5 a favor, queda
desestimada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre la
presentació en Les Corts d'un projecte de llei de ports de la
Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 2.
333, BOC número 17)

El senyor president:

Passem al punt número 6 de l'ordre del
dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre
la presentació en Les Corts d'un projecte de llei de ports de
la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
.
.

El senyor Godoy García:

Señor presidente, pedimos dos minutos para que
podamos hablar los grupos previamente y podamos hacer avanzar,
probablemente, este debate.

El senyor president:

Esta presidencia no va a poner ningún reparo a
ello.
(Rialles)

Se suspende por dos minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Inoïble) .
.
.
Les Corts d'un projecte de llei de ports de
la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Ha arribat a esta taula una esmena transaccional,
signada pels tres grups parlamentaris, que li demane al senyor secretari
procedisca a la seua lectura.

El senyor secretari:

Molt bé, senyor president.

L'esmena quedaria de la següent forma:
«Les Corts Valencianes insten el Consell a presentar a estes Corts en
l'any 2008 un projecte de llei de ports de la Comunitat Valenciana.

»Segon punt.
Del grau de compliment de la
present resolució es donarà compte al Ple de les Corts
Valencianes en el primer semestre de l'any 2008.
»

El senyor president:

Passem, doncs, a votació l'esmena
transaccional.

¿Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovada.

Passem, doncs, a explicar el vot.

Però, en primer lloc, pel Grup Parlamentari
d'Esquerra Unida: el Compromís, senyor Morera, té la
paraula.

El senyor Morera Català:

Bé, simplement, no és una
proposició nostra, però en tot cas entenem que hi ha una
necessitat, i és articular tot el que és els ports i costes
al nostre litoral, i en eixe sentit esta proposició no de llei pot
ajudar que el Consell, doncs, redacte este projecte de llei que, per altra
banda, ens consta que està redactant-se.

Creiem que és una activitat molt important per
al turisme, per a la nostra economia, per al nostre benestar.

I ressaltar que seria convenient que este projecte de
llei també tinguera un consens dels ajuntaments implicats, entre
ells, per exemple, l'Ajuntament de Xàbia, del qual hem
presentat hui i hem aprovat una proposició no de llei que ha de vore
en un port esportiu.

Res més, i endavant.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Godoy, per part del Grup Parlamentari
Socialista.

El senyor Godoy García:

Bien, pues por parte de nuestro grupo, sí,
expresar la satisfacción de este acuerdo que nos proporciona un
texto único que todos los grupos hemos votado a favor y que insta al
Consell a presentar este Proyecto de ley de puertos de la Comunidad
Valenciana en el año 2008, y a darnos cuenta en el primer semestre
de 2008 del estado de ejecución de este mandato, por lo que
entendemos que, ya, en ese primer semestre vamos a conocer cuál es
su disposición completa sobre esta ley de puertos.

Porque les tengo que decir, señorías,
que desde hace muchos años estamos esperando que entren en estas
Cortes un proyecto de ley de puertos, y que desde hace dos años
-en el año 2005, el 1 de septiembre, justamente- se
convocó un concurso para consultoría y asistencia
técnica para la redacción del anteproyecto de ley de puertos
por una cantidad importante de dinero, 77.
950 euros.
Y, claro, va pasando
el tiempo y todavía no sabemos nada.
Por lo cual, yo espero que haya
funcionado, tiene que haber funcionado.

Y tenemos que tener ya esa ley de puertos redactada o
a punto de redactarse, porque dos años para redactar una ley, que no
es tan complicada, pues, señorías, son muchos años;
máxime cuando usted sabe perfectamente -todos los aquí
presentes- que todas las comunidades autónomas del
Mediterráneo tienen su propia ley de puertos, que Andalucía
la tiene desde 1988, Murcia desde el 1996 y Cataluña desde el 1998.
Por tanto, siempre nos preguntamos que por qué la tienen ellos desde
hace tanto tiempo y nosotros, en nuestra comunidad, no hemos sido capaces
de tenerla todavía.

Una comunidad que tiene un litoral mayor que el de
nadie, 476 kilómetros de costa, y que tiene 41 puertos en su
litoral, de los cuales, de interés general: Alicante, Gandia,
Valencia, Sagunt y Castellón, pero todo el resto corresponden a la
red de puertos de la Generalitat valenciana, transferidos desde el 1982; ha
pasado mucho tiempo.

Bien, como ustedes saben, una ley de puertos
podía dar respuesta a las necesidades reales que piden los
destinatarios del servicio portuario, ya sean usuarios de los puertos
gestionados por la propia administración o lo sean de puertos que
gestionan los concesionarios, titulares de concesiones administrativas; nos
podría permitir crear una entidad de puertos de La Generalitat, de
la que venimos hablando desde hace bastante tiempo, y que tienen las otras
comunidades autónomas ya; con respecto a los puertos de
promoción privada y destinados de forma singular a las embarcaciones
deportivas y de recreo, la ley podría regular no solamente la obra
pública, sino también la prestación del servicio al
que la obra sirve de soporte; podría regular la coordinación
entre las diferentes administraciones públicas con competencias
concurrentes; podría regular los mecanismos que garanticen la
viabilidad de la construcción y explotación de la obra, los
usos permitidos en las zonas de servicios portuarios.
En fin, yo creo que
es una ley importante.

Lamentar que, en estos momentos, todavía no la
tengamos y la estemos ya disfrutando en toda la Comunidad Valenciana,
porque además tendrá también un carácter
ordenador.
Considero que puede ser una magnífica base para que ya se
decidan de una vez, también, en el Consell a hacer un plan
territorial de naturaleza sectorial de puertos, que le vamos a pedir en
otra proposición.
¿Por qué?
Porque las cosas hay que
ordenarlas; los amarres, hay que ordenarlos; los servicios, hay que
ordenarlos; la costa; hay que ordenarlos.
.
.
Y tenemos nuestras leyes y
tenemos nuestros planes territoriales sectoriales.
Y hay que hacerlo con
evaluación ambiental estratégica, con información
pública, y con participación de aquellos que son los
gobernados y, también, de las instituciones locales, las
diputaciones -señor Giner- y los ayuntamientos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

El senyor Giner Giner:

Per al·lusions.
(Veus)

En realitat.
.
.

El senyor president:

Perdó, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Ara li ho explique.
(Veus)

El senyor president:

Però dins del debat no n'hi ha
al·lusió personal que puga tipificar el reglament.
Moltes
gràcies per la seua comprensió.
(Veus)

Señora Amor, en nombre del Grupo Parlamentario
Popular, para explicación de voto.

Además, señor Giner, perdón, no
cabe un turno de.
.
.
ni de réplica, en una explicación de
voto.
Muchas gracias.

Señora Amor, tiene la palabra.
(Algú parla sense micròfon)

La senyora Amor Pérez:

Gràcies, president.

Sí, senyor Godoy.

Señorías.

La verdad que, en primer lugar, pues agradezco la
rectificación por parte del Grupo Parlamentario Socialista, ya que
estábamos tratando una propuesta de resolución que ya de
entrada era imposible de materializar por los plazos que figuran en la
misma.
Por tanto, estábamos avanzando ya el incumplimiento de la
misma.
.
.
, si lo hubiéramos aprobado, de la propia propuesta de
resolución.
Por tanto, agradezco que se haya rectificado y que se
hayan marcado unos plazos posibles de materializar, ya que todos conocemos
los tiempos que se manejan en los periodos de sesiones.

Entrando en el contenido de la proposición no
de ley, ya que usted plantea una serie de dudas en torno a lo que es la
elaboración, la redacción, la adjudicación de ese
proyecto a una asistencia técnica; yo le informo que la Conselleria
de Infraestructuras y Transportes ha estado trabajando en la
redacción de ese Anteproyecto de ley de puertos de la Comunidad
Valenciana, ha estado trabajando y ha encargado a una asistencia
técnica.
.
.
-como usted muy bien se refería-, que
concluyó los trabajos de redacción y que entregó, a
finales del 2006, el documento.
Y, por tanto, ese documento, entregado a la
conselleria,
requiere, pues el estudio, también, pormenorizado de todos y cada
uno de los preceptos legales, y, al darse lugar a finales del 2006, pues
era prácticamente imposible, también, que pudiera entrar en
esta cámara, dado que las Cortes se habían disuelto para
convocar las elecciones.

Al mismo tiempo decirle que el documento en el que
está trabajando la conselleria en estos momentos, pues tiene ya prácticamente
ultimado y tiene previsto que durante el 2008 el Consell apruebe el
proyecto de ley para su remisión a las Cortes.
En ese sentido,
también decir, al mismo tiempo, que ese documento, ese Anteproyecto
de ley de puertos de la Comunidad Valenciana, a lo que aspira es a
expresar, conforme ya viene recogido en «La estrategia valenciana
para la gestión integrada de la costa», aspira a conciliar la
promoción de las instalaciones portuarias de nuestra comunidad con
la cohesión social, con el equilibrio territorial y, al mismo, como
podía ser de otra forma, con la conservación medioambiental
de todo el litoral para seguir avanzando en el desarrollo sostenible de
nuestra costa, de nuestro litoral.

Por tanto, señor Godoy, señorías,
señor Morera, el que se haya consensuado una propuesta, una
proposición no de ley, en este caso, viable, posible, pues realmente
alegra a este grupo parlamentario que represento.
Y, como no podía
ser de otra forma, esa ley que ya prácticamente está en
proyecto de ley, ese borrador de anteproyecto de ley que tiene ya preparada
la Conselleria de Infraestructura, como digo, y según la
provisión de la propia Conselleria de Infraestructuras, está
previsto iniciar en breve la tramitación del anteproyecto de manera
que el Consell pueda tenerlo aprobado, durante el año 2008, y dar
cuenta a las Cortes para su remisión.

Al mismo, indicar que ese proyecto de ley, pues
propone entre sus principales objetivos la creación de un ente
encargado de la gestión de los puertos de La Generalitat que permita
una gestión ágil y que facilite, al mismo tiempo, la
reinversión de los recursos financieros que generan los mismos.

Nada más, y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Amor.

Señorías, concluidos los proyectos no de
ley previstos durante el día, y de acuerdo con los grupos
parlamentarios, procederemos a levantar la sesión.

Quiero agradecerles su colaboración para que
hayamos podido terminar en tiempo y forma este debate (remors) y, sin nada más,
señorías, se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i
27 minuts)