Agricultura%750490.11.19%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 19 de novembre de 2014.
Comença la reunió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix el diputat senyor Eduardo Ovejero Adelantado.
Reunió número 28.

El senyor vicepresident:

Buenos días, señorías.

Va a dar comienzo la comisión de agricultura, empezamos por el primer punto, como corresponde, que es la…, bueno, primero, el señor secretario, por favor, pase lista para ver si hay quórum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Pues, señorías, damos comienzo ya, ahora, a la sesión, con el primer punto que es la lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
Como en otras ocasiones, saben que ustedes disponen del acta en la carpeta, y si no hay ninguna objeción a ella, pasamos directamente ya al segundo punto, ¿de acuerdo?
, por aprobación unánime queda aprobada.

Proposició no de llei sobre l'elaboració de plans i normatives específiques per a la reducció del volum de pesticides emprats en l'agricultura, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 93.
443, BOC número 283)

El senyor vicepresident:

Punto número 2: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración de planes y normativas específicas para la reducción del volumen de pesticidas empleados en agricultura, presentada por el Grupo Parlamentario de Izquierda Unida.

Por lo tanto, tiene para su defensa la señora López la palabra.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Desde Esquerra Unida hemos presentado una proposición no de ley que entendemos que es bastante amplia, que aborda muchísimos ámbitos de actuación tanto desde el Consell como desde otras instituciones superiores y, por tanto, entenderíamos que se nos planteara cualquier tipo de enmienda que a lo mejor intentara concretar el ámbito de actuación.
Por eso, bueno, nada más comenzar mi intervención propongo a sus señorías que si en algún momento eso ha sido motivo de problema pues estamos dispuestos, por supuesto, a poder consensuarlo.

Nosotros lo hemos presentado porque entendemos que es urgente que abordemos la elaboración de planes y normativas específicas para la reducción del volumen de pesticidas empleados en la agricultura, creemos que es importante porque el estado español es uno de los países europeos con mayor consumo de pesticidas y eso -como sus señorías saben- es debido a la dependencia de la agricultura de estos insumos tóxicos producidos a lo largo de décadas de agricultura intensiva.

Entendemos, además, que la necesidad de reducir el volumen del uso de pesticidas y de acabar con esta dependencia no está en discusión porque ya en el párrafo veintitrés del plan de aplicación acordado por las naciones durante la cima de desarrollo sostenible de Johannesburgo, la Cumbre de Desarrollo Sostenible de Johannesburgo de 2002, se establecía que para el año 2020 la comunidad internacional tendría que conseguir la meta de una correcta gestión del problema de los productos químicos, problema que tiene uno de sus capítulos más destacados en los pesticidas.

Entidades, también, como la FAO, en sus directrices, que suministra a los gobiernos, en su código de conducta sobre el tema, así como la propia Unión Europea, en la Directiva 2009/128, sobre el uso sostenible de pesticidas, ya establecen como un objetivo prioritario acabar con la dependencia de los pesticidas en la agricultura.

Quiero situarme en los problemas que en el País Valenciano hemos podido vivir y sufrir por culpa de una falta de control acerca del uso de los pesticidas, como es lo que se vivió en el campo del Xúquer.
Es necesaria más atención y un seguimiento más continuo de la calidad y composición de las aguas porque -como decíamos- un estudio de campo sobre el Xúquer, de las diez principales especies fluviales dio como resultado que en todas ellas había, en mayor o menor medida, presencia de pesticidas, muchos de ellos, incluso, ya prohibidos en la Unión Europea desde hace años pero que se siguen utilizando pese a sus demostrados efectos cancerígenos y que actúan como disruptores endocrinos que afectan al metabolismo y comportamiento de peces y animales, también personas, incluidas su capacidad de reproducción y crecimiento.

Quiero señalar, también, que es la anguila una especia en peligro crítico de extinción, y en la que La Generalitat invierte dinero público en su crianza en piscifactoría, la que recogía los mayores índices de pesticidas.

Como decía, la prohibición ya no es suficiente y no es -digamos- el centro de nuestras medidas, sino que entendemos que el problema químico ya está situado en nuestro territorio.
No hay que añadir más pero han de expandirse, por ejemplo, y tenemos que impulsarlo, los bosques de ribera y que actúen como filtro para reducir la cantidades de pesticidas liberados en el medio ambiente.

Como decía, está nuestro futuro en juego, la química pone en peligro el modelo según el cual campesinos y campesinas en el mundo producen alimentos para la mayoría de la población de manera sana y respetuosa.
El máximo relator de Naciones Unidas para proteger este derecho a una alimentación sana ya afirmó que «la agroecología es un modo de desarrollo agrícola que ha demostrado que da resultados para avanzar rápidamente hacia la concreción de ese derecho humano, este modelo agroecológico es incompatible con herbicidas y transgénicos».

Desde Esquerra Unida, por tanto, establecemos una serie de medidas, las que repercuten al Consell, a su competencia, sería la de la elaboración de planes y normativas específicas para la reducción del volumen de los pesticidas empleados en agricultura con objetivos cuantificados y calendarizados a través de etapas razonablemente cortas que sean presentadas para su aprobación en estas Cortes.

También, esa normativa tendría que concretar medidas como conseguir que en el año 2020 el uso del volumen de pesticidas se haya reducido, al menos, un 30% del actual estableciendo sistemas de seguimiento y control; dar apoyo al producto libre de química para que se favorezca la extensión de la superficie cultivada bajo los criterios de la agricultura ecológica hasta un 15% del total al acabar la siguiente legislatura, por ejemplo; dar apoyo a sistemas que reduzcan el uso de pesticidas en la lucha contra las plagas con un apoyo presupuestario al IVIA para la investigación en métodos no químicos de control de plagas como la lucha biológica, así como el soporte económico y formativo para las explotaciones que hagan uso de ellos; establecer los sistemas bajo la llamada «gestión integrada de plagas» que prioricen el recurso de sistemas no químicos de gestión de plagas; habilitar un impuesto ecológico finalista para los fabricantes, comerciantes y usuarios de pesticidas; habilitar un sistema de medidas para objetivos cuantificables que bajo el mismo principio de fiscalidad ambiental penalice el uso de pesticidas en las ayudas agrarias e incentive las producciones más libres de química, todo ello impulsaría, además, la agricultura ecológica y, por tanto, también, la agricultura de cercanía y de proximidad.

Instar ya a las administraciones superiores sería el segundo paquete de medidas con competencias legislativas en la materia y establecer normativamente criterios toxicológicos más estrictos.
Esas normas tendrían que contemplar los principios de precaución, de no externalización de los costes y basarse en las políticas de prevención concretando medidas efectivas de cara a la protección de la salud de las personas y los ecosistemas.

Ya tienen ustedes en su poder, todas sus señorías, el resto de medidas, creo que no es necesario que las abordemos en su totalidad.
He de decirles que, de hecho, en la última intervención que tuvo en sede parlamentaria pues algún compañero de ustedes, del Partido Popular, se dijo que esperaban de la oposición medidas concretas, planes concretos, y yo creo que esta es una extensa labor de oposición que hemos realizado en torno a reducir el volumen del uso de pesticidas, que espero que nos lleve a un debate, al menos, prolífico, en el que podamos llegar a algún tipo de acuerdo o consenso en base a un trabajo que se ha realizado de forma muy rigurosa por parte de mi grupo parlamentario.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo de Compromís tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, voldria felicitar la senyora López i el Grup d'Esquerra Unida per l'elaboració de la proposta que han presentat molt ben estructurada i que baixa a nivells de limitació molt interessants.

En principi, nosaltres hem de coincidir en la línia que ells presenten totalment en el sentit que nosaltres considerem que cal fer camí en l'eliminació, precisament, dels pesticides i plaguicides, sobretot aquells que ja, bé, no és més una continuació de la política que s'ha iniciat tant a nivell internacional, a nivell mundial, com a nivell de la Unió Europea, en la qual n'hi ha una limitació progressiva de la utilització d'estos productes.
No obstant això, estos productes continuen encara creant-nos problemes; en este moment tenim en les poblacions de la Ribera Baixa, sobretot, uns nivells de contaminació que en algunes d'elles s'ha dit que les anàlisis de les aigües potables porten pesticides de manera que superen els límits legals, la qual cosa obliga a prendre mesures de tractament d'estes aigües; recentment, en esta última campanya hem vist que l'aplicació del Mesurol 50 WP, que és un producte autoritzat, ha produït la mortalitat de milers d'abelles per una utilització incorrecta i que ha causat unes baixes econòmiques importants al sector.

Dit això -i com dic, coincidim en eixa línia general des de Compromís-, sí que és veritat que de l'aplicació incontrolada, automàtica -vullc dir-, de les mesures que se proposen, també n'hi haurien conseqüències que no són desitjables no per a l'agricultura en si sinó per als nostres agricultors per la qüestió, ¿per què?
, doncs n'hi ha unes problemàtiques derivades que cal previndre com, per exemple, normalment estos productes són molt més efectius en la lluita contra les plagues, amb la qual cosa es pot esperar -i aixina moltes vegades les organitzacions professionals agràries ho han denunciat- que cal prendre les mesures determinades perquè, si no, tindrem una menor rendibilitat per eixa part, i per l'altra part cal previndre la competència deslleial que es promou moltes vegades, no només de països externs a la Unió Europea sinó des de la mateixa Unió Europea quan es fan acords amb països tercers que no comporten en estos termes de seguretat alimentària les mateixes condicions per a comercialitzar el seu producte dins de la Unió Europea que els nostres, amb la qual cosa això -com he dit- es convertix en una competència deslleial que cal evitar.

Per tant, ens trobem en una -diguem- posició favorable a les propostes i que coincidisc -com he dit- en línies generales en la postura que Compromís té respecte què cal fer en el camp valencià, i per l'altra som també conscients de la problemàtica que es deriva d'una aplicació generalitzada i simultània d'estes propostes tal com estan previstes, amb la qual cosa dir que nosaltres aplicaríem calendaris i, sobretot, instruccions que haurien d'estar no només coordinades amb el que es fa dins de l'estat espanyol sinó amb aquelles propostes que vénen des de la Unió Europea i, a més, aclarir el tema del que és eixa falsa seguretat alimentària que s'està introduint des de la Unió Europea, i dic «falsa seguretat alimentària» perquè quan s'aplica només als productes que es produïxen dins de la Unió Europea i no s'aplica a aquells productes que procedixen des de fora de la Unió Europea, que queden exempts pels tractes preferencials amb països tercers, doncs resulta que l'element o és innocu, tant si s'aplica ací dins de l'estat, o dins de la Unió Europea, o fora de la Unió Europea, o no és innocu, o és perjudicial per a la salut, amb la qual cosa el que demanem és que també això es tinga en compte.
Per tant, este programa, que es parla a nivell d'estat, indubtablement, cal llançar-lo a nivell d'Unió Europea i coordinar tot.

No obstant això, a l'hora d'efectuar el nostre vot no volguérem que quede el més mínim dubte que des de Compromís s'impulsen també estes mesures i amb les excepcions que -crec-, a més, açò és una proposició no de llei que, per desgràcia -crec-, no va a aprovar-se, ¿no?
, perquè, si no, si s'aprovara podríem parlar d'estes matisacions en ella, però si lògicament nosaltres, amb l'excepció que estem dient, encara que el nostre vot -com dia, o si no ho havia dit, ho dic- va a ser favorable, efectuem estes excepcions en l'aplicació d'estes mesures que caldria prèviament tindre en compte.

Però com en el fons de la qüestió estem totalment d'acord i reconeixem el treball que s'ha fet per a elaborar-la, anem a donar-li -com he dit- el nostre vot favorable.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición el Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, bon dia.

Senyora López, el Grup Socialista recolzarà la seua proposició no de llei.

Efectivament, senyoria, hem de frenar eixe efecte de bola de neu amb el que és la utilització de pesticides perquè les conseqüències les estem patint tota la societat; ¿quantes malalties inexplicables s'hauran produït?
, no ho sabem perquè, a hores d'ara, no n'hi ha cap estudi que relacione els pesticides amb la ingesta de productes tractats amb pesticides, però de segur que moltes.

Quant al medi, sí que és més fàcil valorar -i, de fet, ho sabem- els danys que estan causant.
Sense anar més lluny, doncs el tema dels nitrats i pesticides que fa que, per exemple, 300.
000 persones de la Ribera no puguen veure aigua de l'aixeta, però el mal no s'acaba ahí.

I, per últim, una altra víctima dels pesticides és l'agricultor, que es veu obligat a fer ús, cada vegada més, si vol tindre un control sobre les plagues que ataquen els seus cultius.

I, clar, ací el negoci és per a dos o tres multinacionals, però el productor s'ha de rascar la butxaca si vol mínimament collir la renda.

Alguna cosa no funciona aleshores en esta bàscula, perquè, per una part, cada dia tenim una normativa més estricta, però no està aportant alternatives, i que es limita a restriccions.
I, sincerament, estes restriccions de segur no estan pensades per a no danyar la salut de cap consumidor i tampoc el medi, però són un mal de cap per a gran part dels professionals del camp, que.
.
.
, i ho vull deixar clar, la utilització que es veuen obligats a fer de pesticides no els agrada, però no troben alternativa per a defensar la seua renda, que depén d'eixa collita, que sí o sí han de polvoritzar si no volen que es faja malbé.

Perquè, com vosté sap, senyora López, la normativa posada sobre el paper, negre sobre blanc, en estos moments, és més utopia que altra cosa, i ho lamentem des del Grup Socialista.
Perquè el que toca, i vosté ho està demanant en les seues propostes, és una gestió integrada de plagues, el que vol dir assolir una correcta gestió dels productes químics que utilitza l'agricultor, sent els més habituals els pesticides.

Miren, senyories, si es poguera fer realitat el Decret 1.
311/2012, on es contempla un pla nacional de gestió integrada de plagues, seria fabulós.
Però portem anys fem cimeres, convencions, jornades i, encara hui, estem en estes Corts reclamant el que hauria de ser ja una pràctica habitual, que l'agricultor faja un ús sostenible de pesticides.
Per a això falta investigació, però sobretot que les administracions posen diners per a oferir una alternativa viable al control de plagues que patix el sector agrícola.

I la veritat, no estan massa per la labor, tal vegada perquè encara no s'han adonat dels beneficis econòmics, sanitaris i ecològics que tindria poder.
.
.
, a tots els ciutadans, els consumidors, però també els productors.

De moment, és bo que parlem d'eixa reducció de pesticides, però em sembla insuficient.
Perquè vosté i jo tenim bona voluntat perquè les coses es fagen bé, però les administracions es limiten a traure normatives restrictives, sense cap control en camp, ni en cooperatives, perquè saben que es trobarien així.
.
.
, saben en què es trobarien.

Així que, clar que anem a votar a favor de les seues propostes, sobretot perquè són una esperança perquè les coses canvien.
No són la solució, perquè, tal com el meu company ha dit abans, el senyor Pañella, nosaltres plantejaríem també altres alternatives, però sí que són un primer pas molt important perquè les coses canvien i es fagen millor que en estos moments estan fent-se.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por parte del Grupo Popular, para fijar posición, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Buenos días, señor presidente.

Buenos días, señores diputados.

Miren, hay una PNL que por primera vez he visto yo que el grupo de Izquierda Unida, como bien ha dicho, ha hecho los deberes, no sé si ellos o el negro que trabaja para ellos en estos aspectos, pero tengo que decir que técnicamente esta PNL es buena.

Y esta PNL es una PNL que le pasa como al que se va a examinar del carné de conducir.
Cuando llega, hay una parte que es teórica y una parte que es práctica.
La teoría la han aprobado, pero la práctica la han suspendido.
Y ahora les explicaré por qué.

Miren, empezar una PNL, echándonos ya…, diciendo literalmente «España es uno de los países europeos con un mayor consumo de pesticidas», una vez más estamos echándonos tierra en nuestros propios ojos.
Una vez más, ustedes vuelven a poner a los agricultores bajo la sospecha, bajo el dedo acusador de que aquí estamos haciendo las cosas mal.

Pues lejos de hacer las cosas mal y de todas las propuestas que ustedes vienen a presentar en su PNL -PNL estrella por supuesto, y vuelvo a repetir, creo que posiblemente sea de las mejores que hayan presentado a lo largo legislatura y de la anterior, de la cual yo he sido partícipe en esta comisión y en estas Cortes-, todas, absolutamente todas están tratadas por el plan de acción nacional contra la producción…, de producción integrada, que ahora mismo está en vigor desde diciembre de 2012, y que tuvo a bien el gobierno central y esta comunidad autonómica, como no puede ser de otra forma, de acogerse.

Es una PNL extensa, densa, técnicamente -vuelvo a repetir, no me cansaré- bien elaborada, se ha trabajado bien; no sé La Unió, si ha sido Izquierda Unida, no sé quién ha sido, pero esta PNL no está mal.

Pero miren, es que deberían de darse cuenta de que casi todo lo que ustedes piden está normativizado y está puesto en valor por parte de nuestra conselleria.
O sea, esta PNL es de la que nos vienen a dar la razón de que cuando las cosas se hacen serias, están ustedes dándonos la razón de que tanto el gobierno central, en este caso el gobierno de Mariano Rajoy, el gobierno popular, como la conselleria de agricultura, o sea, el gobierno de la Generalitat valenciana, están haciendo las cosas bien.
¿Que son mejorables?
Por supuesto.
Todo en la vida es mejorable, pero que se están haciendo las cosas bien.

Y eso nos da una determinada tranquilidad, sobre todo a los diputados que tenemos, como en este caso, que poner en valor qué es lo que nos quieren decir o qué aportan en este tipo de situaciones o qué quieren aportar, en este caso, el grupo Izquierda Unida.

Miren, yo, esa culpa enraizada de que los agricultores españoles son los que más…, de esto, y luego insisten a lo largo de su exposición de motivos, y dicen, «no, tal…, y los valencianos, los que más, que más», mire, yo no estoy de acuerdo.
Puede ser que la agricultura española sea una de las grandes consumidoras de pesticidas, pero también les voy a decir a ustedes una cosa, es que la agricultura española es una de las bases más importantes de la economía agraria de la comunidad económica europea.
Y, por supuesto, si tenemos…, por poner un ejemplo, hay 1.
100 OPFH del sector agrícola en la comunidad europea, de las cuales hay seiscientas y pico en España, pues evidentemente es que nosotros tenemos mucho más territorio y mucho más de esto.

Miren, yo les podría relatar, porque si extensa ha sido la PNL, también me ha sorprendido el argumentario que tengo delante mío que tiene hasta 14 folios.
O sea, podría contarles aquí 14 folios, y yo creo que esto sería motivo de comisiones como esta, pero de muchos más días y mucho más trabajadas.

De hecho, creo que al principio se lo comentaba a la portavoz de Izquierda Unida, y le decía que esto era motivo posiblemente, por lo que afecta a las políticas transversales, que son muchas en este caso, y gobiernos de diferentes escalafones, desde la administración autonómica, el gobierno central, pasando por (inintel·ligible) … de la comunidad económica europea.
Pero quiero algo que se le quede a usted muy claro, señores de Izquierda Unida, porque de verdad hubiese mejorado esta PNL, y es lo que nos da a nosotros al final el paso a decir y…, bueno, dejar sin aprobar esta PNL por nuestra parte.

Mire, los agricultores, los españoles, los valencianos, los agricultores europeos son los ecologistas más importantes y más serios que hay en este territorio.
Y, ¿sabe por qué lo son?
Porque de ellos depende que esa cosecha que ellos están sacando al frente para poderla vender, puedan o no subsistir económicamente ellos y sus familias.

Y, ¿sabe por qué son los mejores ecologistas que hay?
Porque ellos, como nadie, saben a qué atenerse.
Y, ¿saben por qué?
Porque todas las medidas que se han puesto, todas las medidas que ahora mismo, tanto a nivel europeo y tal, tienen que comprometerse a cumplirlas, por una sencilla razón, porque si no sus cosechas no valdrán un duro.

Decía usted que en Dinamarca.
Mire, Dinamarca tiene una reglamentación diferente al resto de los países.
Pero en Dinamarca, al igual que en los países de la comunidad económica europea, hay análisis de pesticidas residuales que, a la mínima, hacen devolver ese producto hacia España, si salen de aquí.
Eso, ¿qué decir?
Pues que por esa cadena, al final, los agricultores son los que se quedan con su producto.
Si han tratado…, sus productos se los han tratado sin la (inintel·ligible) … de acogerse a la ley y de mirar cuáles son los productos que pueden usar y cuáles no pueden usar, se pueden quedar sin el pan y sin el perro.

Y, mire usted, eso, los agricultores lo saben hacer desde hace muchísimo tiempo, y las administraciones, y le vuelvo a repetir, como autonómica, como nacional, han puesto delante muchísimos planes, muchísimos desarrollos, muchísimas medidas, sobre todo para llevar a cabo todos y cada uno de los puntos que ustedes piden.

Mire, y para finalizar ya, solamente decirle…

El senyor vicepresident:

Sí, sí, vaya finalizando, porque…

El senyor Ballester Costa:

…que hasta el último… que hasta el último…, perdóneme, señor presidente, pero es importante, porque son tantos y tantos los agricultores…

El senyor vicepresident:

No, ya sabe que el tiempo… es más el que ponemos, pero…

El senyor Ballester Costa:

…y es tanta y tanta la incidencia de la economía de esta comunidad el sector agrícola…

Dice: «Realizar campañas… -ese es su último punto- campañas para promover un incremento del consumo de productos ecológicos dentro del territorio autonómico valenciano.
»

Pues mire, se lo voy a decir, porque seguramente usted no lo sabe, la Comunidad Valenciana es la primera productora en productos ecológicos, en la agricultura ecológica y en tal.
Y es la que más se está desarrollando en los últimos tiempos.

El senyor vicepresident:

Señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente, (inoïble) …

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ballester.

Para la réplica tiene…, por parte del grupo de Izquierda Unida, la señora López tiene la palabra.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Primero, dejarle claro al señor Ballester, por si no lo ha visto, que no soy «señores de Izquierda Unida», soy señora de Esquerra Unida y, así, empezamos a utilizar un lenguaje inclusivo, porque ante la falta de hombres en esta sala que hayan hablado en mi nombre, pues creo que merezco ese respeto.

La segunda petición de respeto se la pido a la hora de cómo usted identifica a quien ha redactado esta proposición no de ley.
Le pediría que retirara esas palabras, absolutamente peyorativas, que ha utilizado en torno a la figura de un supuesto negro y que, por tanto, creo que no caben en una comisión en la que yo creo que el tono empleado por esta portavoz, cuando hemos defendido la iniciativa, ha sido absolutamente de consenso.

Por tanto, pasando ya de estas afirmaciones, le diré, no he hablado de Dinamarca.
Usted ha dicho: «Como ha hablado de Dinamarca.
» No sé a usted qué compañero o compañera de su grupo le habrá escrito esa intervención, pero con todo el respeto le digo que, si me escuchara y hubiera oído que no he dicho en ningún momento nada de Dinamarca, por lo menos usted no diga: «Usted ha hablado de Dinamarca y yo le respondo.
»

Ya, en cuanto a la concreción del contenido, evidentemente que estamos hablando de un objetivo que la Unión Europea ya ha marcado en sus normativas.
Y, por tanto, por eso nosotros hoy aquí no estamos pidiendo una cosa absolutamente descabellada, ni muchísimo menos.
Estamos elaborando un plan integral en el que lo que intentamos es que se cumplan esos objetivos.

Porque usted sabrá que, por mucho que en la Unión Europea puedan normativizar un objetivo y una línea a seguir por el resto de gobiernos que forman parte de ella, si después no se implementan esos planes y no se concretan, pues no se pueden llevar a cabo.
Y eso es lo que estamos haciendo hoy aquí.

Y usted deje de utilizar ese argumento absolutamente manido y absolutamente difamatorio, en el que usted cree que, cuando hablamos de que España es uno de los países de la Unión Europea en el que más se utilizan pesticidas, estamos culpabilizando y criminalizando a los agricultores y agricultoras.

Mire, señor Ballester, es que eso, de verdad, es un argumento absolutamente ilícito.
¿Por qué?
Porque evidentemente hablamos de datos, datos estadísticos.

Y, ¿qué ocurre?
Que vivimos, como usted bien sabe, en un sistema en el que, lamentablemente, la agricultura intensiva es cada vez más dependiente de la química.
Y eso no es culpa de los agricultores, más quisieran no tener que estar dependiendo constantemente de esas empresas a las que tienen que abonar cantidades ingentes para poder tener su cultivo y su cosecha sana.

Por tanto, lo que estamos aquí hablando es de planes que lo que hagan sea complementar e impulsar la agricultura ecológica, más si cabe y, por otra parte, reducir el volumen de pesticidas, que es lo que nos piden las directivas europeas.

Y simplemente hemos hecho un plan a través del cual empezamos a realizar esa labor, que no se ha comenzado, señor Ballester.
Porque si no, en la Ribera no hubiéramos tenido el problema que tuvimos.
Porque si no, en la Ribera, aquí al ladito de nuestra casa, resulta que podrían haber abierto el grifo y beber, y no pudieron, porque se encontraron…, y usted ya lo sabe, en esas inspecciones del agua se encontraron restos de pesticidas, etcétera, que evidentemente es algo contra lo que tenemos que luchar y, por lo tanto, tenemos que empezar a poner en práctica, siguiendo, le digo, no las directrices de Esquerra Unida: las directrices que marca la Unión Europea, señor Ballester.

Por tanto, estas cosas que le pedimos no están implementadas ni están desarrolladas, señor Ballester.
Lo que le pedimos, que es competencia del Consell, no está implementado ni desarrollado, ni se ha creado ningún plan para empezar a abordarlo.
Por eso lo comenzamos nosotros hoy aquí.

Y le he planteado antes, le abría la mano y le decía: si ustedes necesitan una enmienda, porque es demasiado amplia la proposición no de ley, pues evidentemente hacemos un receso y lo hablamos.
Con lo cual, usted no aborde absolutamente nada que vaya en contra del tono que esta portavoz de Esquerra Unida -y le repito, señora portavoz de Esquerra Unida- ha tenido en su intervención y que espero que ahora usted también acoja.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Para terminar el debate de este punto tiene la palabra, por el Grupo Popular, el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Puede ser, porque la verdad es que siempre suelo decir señoras y señores, pero, vamos, yo no tengo ninguna duda de que usted es una señora de Izquierda Unida.
Lo tengo totalmente claro.

Mire usted, no me acuse de lo que usted ha hecho.
Cójase usted su PNL, se va a la página número 55.
896 y en el último párrafo habla usted de Dinamarca.
Otra cosa es que como el negro ese que yo digo, no en el sentido peyorativo que usted le quiere dar a la figura del negro, el negro es el que ha hecho, el que ha escrito, que eso no tiene nada que ver con el sentido peyorativo que usted le quiere dar y maledicente, eso tiene en su PNL, para que usted lo sepa, porque posiblemente ni se la haya leído, posiblemente ni se la haya leído.

Pero, vamos, dicho esto y como el tono parece que es un tono creo que conciliador, yo no voy a llevar esto a una situación más o menos dura, que lo podría llevar.

Mire usted, vuelvo a repetir, ustedes ponen el dedo acusador ante los agricultores.
Lo han hecho siempre, lo han dicho cuando los criticaban por el exceso de consumo de agua, cuando no les han apoyado cuando las reivindicaciones de los trasvases, etcétera, etcétera, etcétera, etcétera.
Y puedo estar aquí (inintel·ligible) .
.
.
Y ustedes en el desarrollo de su PNL así lo dicen, porque yo no lo invento.
«En España, y en concreto en el territorio valenciano, se actúa como si no estuviera en discusión que el recurso al empleo de los pesticidas sea la acción prioritaria o, incluso, la única.
»

Mire, esa frase no la he hecho yo, la habrá hecho, o usted, «señora», o usted, señora de Izquierda Unida, o el que ha escrito esto; si no, léase su PNL.

Y porque como dice que no están implementadas, pues mire, sí están implementadas.
Solamente voy a leerle una parte de esa implementación.

Actuaciones que se han realizado en el último 2013 que se puedan destacar: mejorar la formación e información sobre uso sostenible y seguro de productos fitosanitarios; campaña de información y sensibilización sobre el uso sostenible de productos fitosanitarios; de ellos destacan 454 números de puntos de venta acreditados con el carnet de usuario; crear y mantener el registro oficial de productores y operadores de medio de defensa fitosanitaria.
¿Sabe usted lo que es eso?
El ROPO.
¿Sabe lo que es exactamente?
Me gustaría que ahora públicamente, si el señor presidente lo permite, dijera exactamente qué es el ROPO.
Pues mire, pues eso ya está implementado aquí.

Sistemas de formación para asesores, usuarios, profesionales y vendedores; cursos de obtención del carnet de usuario profesional de productos fitosanitarios; cursos de producción integrada; cursos técnicos de peritación, como los que hace el IVIA, que no me voy a poner a relatar todos lo que ha hecho; elaborar encuestas sobre la comercialización y utilización de productos sanitarios; fomentar la investigación, innovación y la transferencia tecnológica a la gestión integrada de plagas y en el uso sostenible de productos fitosanitarios; centro de agroingeniería en el cual se han desarrollado multitud de programas, como producción vegetal, protección vegetal y biotecnológica, tecnología animal, fomentar la gestión integrada de plagas para conseguir el uso racional de los productos fitosanitarios -literalmente lo expresa usted en su PNL-; guía de gestión integrada de plagas; redes de vigilancia fitosanitarias para facilitar la toma de decisiones en la aplicación de la guía; reestablecer sistemas de información y ayuda a la aplicación de gestión integrada de plagas.

Mire usted, si quiero puedo estar siguiendo aquí y contarle siete u ocho páginas más, señora de Izquierda Unida.

Yo he empezado diciéndole que posiblemente en ocho años que llevo yo como diputado, van a hacer ocho años como diputado en estas Cortes Valencianas, sea la proposición no de ley que técnicamente mejor he visto resuelta sobre un papel.
Pero es que da la casualidad de que esta proposición no de ley se le ha hecho a usted vieja, esa proposición no de ley no solamente se ha quedado en solamente aprobar el teórico del carné de conducir, como le he dicho al principio, sino que ahora viene la práctica, hay que aprobar la práctica, y la práctica la está poniendo en vigor el Partido Popular.

Y vuelvo a repetir.
Nuestros agricultores, nuestros ganaderos, nuestros pescadores, todos y cada uno de los valencianos y todos y cada uno de los españoles para los que nosotros trabajamos directamente, y merecen todo el resto de este grupo, y lo van a merecer siempre.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señorías, terminado el debate de este punto, vamos a pasar a la votación.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre l'impuls de les polítiques de reutilització i modernització de regadius, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 93.
499, BOC número 283)

El senyor vicepresident:

Señorías, vamos a pasar al punto número 3, que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre el impulso de las políticas de reutilización y modernización de regadíos, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Por lo tanto, para su defensa, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, històricament el Regne de València ha sigut sempre exemple d'un poble amb una clara cultura de l'aigua.
Som un poble, senyories, que sap valorar la importància de l'aigua i del seu bon ús.

Per això l'ús eficient d'este apreciat bé, que en si mateix és vida, ha representat un signe de la nostra identitat com a poble, no ara, sinó des de sempre, històricament.

El meu grup parlamentari i el govern que sustenta, conscients sempre d'eixa realitat, ha portat a cap polítiques encaminades a la racionalitat en el tractament de l'aigua.
I ahí estan com a resultat les polítiques de depuració, de reutilització de les aigües residuals i el gran esforç portat a cap en la modernització dels regadius.

Bé, senyories, una vegada més el tema de l'aigua el porta el meu grup conscient de la seua transcendència.
I per això, una vegada aprovats els plans hidrològics de les demarcacions en què està integrat el nostre territori, el nostre regne, que, per cert, havia d'haver-se aprovat en 2009, però que estiguérem bloquejats per la incapacitat de l'anterior govern socialista, era promoure els acords necessaris.

Ara, una vegada aprovat, resulta per tant urgent, al nostre juí, continuar el treball en eixa línia, potenciant la col·laboració amb l'administració de l'estat i amb les administracions locals.

En el termini del temps s'ha anat generant un ric patrimoni hidràulic i una cultura de l'aigua, fins a tal punt que podríem inclús, senyories, afirmar que l'aigua i la cultura de l'aigua forma part del nostre codi genètic.
I açò, per lo manco, des de les experiències hispanoàrabs d'eixa cultura de l'aigua i de les formes d'entendre el cicle hidràulic.

Senyories, cal reivindicar l'aigua com a patrimoni de tots, com a patrimoni mundial, sí, de la humanitat, i com un dret humà fonamental.

Per tant, l'aigua, al nostre juí, és un patrimoni que devem protegir, defendre i tractar com a tal.
I el nostre poble ho ha sabut fer, ho ha sabut fer al llarg de segles.
Ahí està l'exemple d'eixe consell d'hòmens bons, que és el Tribunal de les Aigües, com una de les manifestacions d'eixa cultura.
Ahí està l'originalitat de la ret de distribució de cabals, les condicions d'aprofitament dels sobrants de reg, el que es coneix com «aigües vives o mortes», que caracteritzen l'horta d'Oriola o Vega Baixa.

En definitiva, senyories, estem parlant d'un aspecte vinculat directament a la manera d'entendre la vida en el nostre poble al llarg dels segles.
Per eixe motiu i donades totes estes circumstàncies, a mi m'agradaria recalcar, perquè és important, eixe esforç al qual em referia, que ha fet el govern en els últims anys, que, per exemple, des de l'EPSAR que va començar a funcionar en 1993, La Generalitat ha invertit 1.
170 milions d'euros en infraestructures de sanejament i també de depuració d'aigües residuals, i ha destinat quasi 2.
400 milions d'euros per al seu funcionament i manteniment.

A més, la Comunitat Valenciana tenia 188 depuradores en 1995, 188 depuradores.
I ara en tenim 463 en funcionament, dada que posa de manifest l'esforç i l'aposta decidida per eixa depuració i reutilització d'aigües.

Actualment les depuradores donen servici a més del 99% de la població.
El rendiment mitjà de les depuradores, és a dir, en demanda biològica d'oxigen, era del 79% en 1994 i actualment és del 97%.
Açò vull recordar-los que la directiva europea exigix un 70%.
I mosatros no és que estem en el 70, és que el superem fins al 97%.

En 1995 es van extraure de les aigües residuals 199 tones de matèria sòlida contaminades, és a dir, el que ve denominant-se els fangs de depuració, lodos de depuración.
En 2013 se'n eliminaren 357.
000.
És a dir, senyories, quasi el doble.

La nostra comunitat disposa de 40 sistemes de depuració en el tractament avançant terciari, amb una capacitat per 329 hectòmetres cúbics a l'any.

En 2013 es reutilitzaren 269,7 hectòmetres cúbics.
És a dir, el 61% de les aigües depurades en la Comunitat Valenciana.

En definitiva, senyories, la Comunitat Valenciana és la més avançada d'Espanya en reutilització.
I això no és més que la conseqüència d'eixa aposta decidida del govern per una cosa tan important com és el bon ús de l'aigua i la seua reutilització.

Insistisc, senyories, la més avançada de tota Espanya.
Perquè no càpia ningun dubte, segons les últimes dades publicades per l'LZB 4239, la Comunitat Valenciana reutilitzava més del 50% de tota l'aigua reutilitzada en Espanya.
És a dir, de tota Espanya l'aigua reutilitzada, la meitat, el 50%, la reutilitzàvem mosatros ací, en la nostra comunitat.
La seguien, però ja de llarg, Andalusia amb un 19% i Múrcia amb un 11%.

Senyories, en les dos últimes legislatures, de 2007 a 2014, La Generalitat ha invertit més de 162 milions d'euros en infraestructures hídriques, això tan sols en la província de Castelló.
El 60% d'eixa inversió, al voltant d'un 98 milions d'euros, s'han destinat a millorar i a completar les instal·lacions de sanejament, depuració i reutilització.

En les últimes dos dècades, en les quals de les comunitats de regants i de La Generalitat, que crec que a vostés no se'ls escaparà l'esforç que s'ha fet des de La Generalitat, també l'han fet les comunitats de regants, fins a pràcticament cobrir la totalitat del nostre territori, ha permés que amb el suport de l'estat, cal dir-ho també, invertir més de 1.
500 milions d'euros en la modernització del regadiu en la Comunitat Valenciana.
I això ha permés que es modernitzaren 261.
000 hectàrees.
És a dir, més del 70% de tota la superfície de regadiu, mentre la mitjana en Espanya de reg per degoteig està en un 34%.
Home!
alguna cosa haurà fet el govern, alguna cosa s'haurà fet des del Consell, alguna cosa s'haurà apostat des de les administracions públiques a la nostra comunitat quan hem aconseguit eixa res desdenyable xifra del 70% de tota la superfície de regadiu en reg per degoteig.

I això, senyories, des de 2007 fins a hui ha suposat que s'invertiren 282 milions d'euros en modernització de regadius en la Comunitat Valenciana.
I això ha significat que es beneficiara directament més de 300.
000 llauradors del nostre territori.
Això, evidentment, ha tingut com a conseqüència un procés de modernització, que el consum de l'aigua per a reg es reduïra com a conseqüència de l'aplicació del sistema de degoteig.
I tan sols les actuacions que s'han portat a cap conjuntament per l'estat i La Generalitat en els regadius tradicionals de la Ribera del Xúquer, tan sols en la Ribera del Xúquer, ha generat un alforro estimat pròxim -es diu «alforro», sap?
, com em mira amb cara estranyada!
- pròxim a 200 hectòmetres cúbics a l'any.

Per tant, són dades que jo he volgut ficar damunt la taula per a evitar que entrem en la dinàmica política de desprestigiar una iniciativa que al final és el que plantegem en la proposta de resolució el meu grup.
Que ve a dir que estes Corts Valencianes insten el Consell a continuar impulsant amb tots els recursos disponibles les polítiques de reutilització de les aigües depurades i de modernització de regadius com a instrument essencial per a l'aprofitament eficient i solidari de l'aigua a la Comunitat Valenciana, promovent tots els acords amb l'administració de l'estat i les entitats locals perquè contribuïsca a coordinar i recolzar els efectes de les seues respectives actuacions.

Senyories, crec que esta proposta mereix el recolzament de tots els grups.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Para fijar posición, por parte del Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore.
El primer que li demanaríem al Partit Popular és una miqueta més d'imaginació.
A l'hora de plantejar propostes d'autolloança, estaria bé…, podrien tindre un poquet d'imaginació -no sé-, tractant de dur ací alguna cosa de les que pensa fer el Consell d'ací no res i plantejar-les.
I a partir d'ahí, tractar de posar-se els llorers, però no s'esforcen ni en això.

Vull dir, senzillament vénen ací, mos conten un cuento chino, que a més té tres paràgrafets i diuen: «El Consell ho fa tot de categoria.
» I ja està.
Punt.
«Facen el favor de vindre ací a votar a favor que el Consell ho fa tot de categoria.
» Això és el que vénen a dir-mos ací.

Mire, damunt de tot això, és que és fals, fals, des de la a fins la zeta, pràcticament.
El primer que tenim de tindre en compte quan vosté mos solta ací tota esta retafila que ha fet vosté de números i tot això, és la qualitat que té la informació estadística del Consell.
Després parlarem d'una proposició no de llei precisament sobre això, sobre com compta el Consell les coses i després ja parlarem.

Ací només li pose un exemple.
Vosté ací ha vingut a fardar que el Consell ha invertit en els últims anys 207 milions d'euros en la província de Castelló en el tema de depuració d'aigües, sense dir que precisament han segut invertits en els últims anys perquè el retard que es duu en la província de Castelló en el tema de depuració d'aigües és brutal.
¿Val?

I això és el que vosté ve ací que recolzem, que vostés han estat sense invertir en depuració d'aigües en la província de Castelló durant molt de temps, que se n'han recordat ara fa quatre dies, perquè, clar, tenen d'anar complint els estàndards que estan marcant-los des d'Europa, i volen que vinguem ací que això ho aplaudim.

Diuen moltes coses que no hi ha per on agafar-les.
Però no hi ha per on agafar-les des de cap de les maneres.
Primer, el tema de la depuració, els comptes que fan.
Segona, la qüestió de la qualitat de les aigües, que normalment se la passen per el arco del triunfo.

Clar, vosté ho ha dit molt bé.
Sols 40 depuradores, sols 30 depuradores tenen depuració terciària.
Faça vosté el compte de les 463.
¿Quantes tenen depuració terciària?
Perquè sols la depuració terciària, sols la depuració terciària dóna garanties per a una reutilització eficient de l'aigua.
La resta, jo no sé com compten vostés la reutilització, ¿eh?
, no sé com ho compten.
¿Val?

Perquè, clar, tenim una qualitat de l'aigua depurada que és vergonyosa.
Només cal posar-li un exemple, i és la depuradora de Pinedo, la més gran de tot el País Valencià, la que teòricament deuria salvar l'Albufera de l'estat lamentable en què es troba.
I és una depuradora que com no depura adequadament, entre altres coses, per exemple, no elimina els excessos de fòsfor en l'aigua, resulta que el que es fa en l'Albufera és que en compte d'ajudar-la, està matant-la, perquè està ofegant-la en el procés de llevar-li l'oxigen a l'aigua.

I tenim ara els problemes, ara ho hem vist.
Vénen les èpoques de…, s'alça la veda de la caça, s'omplin els vedats de caça i l'Albufera es queda sense aigua.
Eixe és el resultat de la seua fantàstica política d'aigua.
(Veus)

Clar, no parlen de la qualitat de l'aigua en els termes en què tocaria fer-ho, perquè estem molt lluny del que vostés pretenen dir que estan fent.

El segon element és el tema de la modernització dels regadius, que sobre això caldria parlar molt.
En primer lloc, perquè vostés parlen de modernització de regadius, i en la modernització de regadius claven el que són regadius que s'han modernitzat, és a dir, regadius que regaven a manta i ara reguen per degoteig.
I posen ahí també terrenys de secà que no eren regadiu i que s'han convertit en regadius, la qual cosa no sé això…, a mi em consta entendre això com es pot clavar dins d'un programa d'estalvi d'aigua, perquè és un aigua que fins ara no s'emprava.
I en això…, moltes d'eixes 270 i escaig mil hectàrees no són regadius modernitzats, sinó són nous regadius que no eren regadius.

Però després hi ha un altre problema, i és que vostés quan parlen de l'estalvi, de l'aigua que es fa en regadius, s'obliden que eixe estalvi de l'aigua que es fa en regadius, que després el compten com a una aigua que ja existix, com no saben o no tenen ni idea, o no volen tindre-la, del que suposa el cicle de l'aigua, després eixa aigua resulta que no existix.

Perquè, ¿què passa?
Quan un rega a manta, efectivament, es consumix molta aigua, molta més de la que necessiten probablement els conreus, però una part molt important d'eixa aigua no s'evapora, sinó que es filtra al subsòl i va a parar als aqüífers.
L'Albufera, entre altres coses, viu, o ha viscut, ha viscut fins ara en gran mesura del retorn d'això.
Quan li llevem l'aigua eixa, l'Albufera s'asseca.
Però, en canvi, vostés continuen comptant eixa aigua com si realment existira, quan ja no existix, perquè ja no està i la utilitzen per a una altra cosa.

Per tant, estan, en definitiva…, perquè és que açò és, és….
, té delicte, eh?
, la proposició no de llei esta.
Vénen ací a tractar de fer vore que són uns campions en la gestió de l'aigua, quan estan conduint este país -que vosté tan parlava de la gestió històrica i de no sé què i no sé quants- a la ruïna absoluta en matèria d'aigua.
El que estan fent vostés és tan mal que costarà dècades tornar a una gestió de l'aigua suficientment racional com perquè en este país l'agricultura i la gent puga viure amb l'aigua de què disposa, que sempre ha segut suficient.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra, para fijar posición, el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyor Giner, efectivament, estem acostumats a vore com el Partit Popular, per a defendre qualsevol proposta que presenta en relació a l'agricultura, té de fer un exercici…, tot un procés de treball d'enginyeria tècnica per a poder bastir l'argument que no demostra que realment han abandonat l'agricultura i no estan fent absolutament res pel sector agrari.

Però allò sorprenent és que avui no ha sigut prou l'enginyeria tècnica, sinó que ha fet ja un procés d'enginyeria genètica.
Ja ens ha arribat al gen dels valencians, el gen de l'aigua l'han trobat els valencians.
Jo l'única pregunta és dir, mire, ja que estem en enginyeria genètica, si el segment de l'ARN missatger el tenim, si el segment de l'ARN de transferència ens ha arribat a tots els valencians o s'ha quedat només en aquells que tenen un carnet del PP, perquè dóna la impressió que ací els únics que defenen l'aigua són vostés, quan les dades diuen tot el contrari.

Li ho dic ben clarament: ¿com pot vosté dir això, quan este any precisament les transferències i la inversió que hi ha en la gestió d'infraestructures hidràuliques, que suma entre tot -ja li done l'avantatge de sumar no només la inversió directa, sinó les transferències que es puguen fer a altres llocs- 35 milions d'euros?
, quan -i això ja ho digué en el debat inicial de pressupostos en l'inici de legislatura-, en el primer pressupost d'esta legislatura vostés tenien 65 milions.
I això ja havia disminuït.
Vostés tenen en este moment poc més del 50%.
Eixe gen me pareix que és…, ha eixit molt, molt tocat, i hem tingut algun problema ahí, perquè me pareix que ahí…, això no tenim res.

M'ha parlat de Castelló.
Sí.
¿Vol que parlem de com està tot el nord de Castelló?
Parle.
Vinaròs, Benicarló, Peníscola, Alcalà, Alcossebre, fins a Torreblanca, el meu poble, on precisament en la meua…, durant l'etapa que vaig ser alcalde, se va fer una depuradora, a més amb tractament terciari, fins ahí no n'hi ha ni una, ni una.
Comencem per ahí.

S'han tingut de posar les piles per a començar la de Peníscola, ficar-la… I la d'Alcalà, que fa més d'un any que la tenen allí paralitzada, sense posar en funcionament, i que ja fa riure cada vegada que parlen d'estes depuradores.
Cap d'elles, a més, només tenen de passar per la carretera i vore-ho, cap està… (Veus) Ara, ara.
I quants anys ha estat parada?
(Veus) ¿Quants anys ha estat parada, senyor Castejón?
¿Quants any l'han tingut parada?
¿Quantes preguntes ha fet este diputat ací en esta conselleria per a saber per què estava aturada la seua construcció?
¡Home!
Ni una d'elles té reutilització de l'aigua, ni una.
Ni tan sols la de Torreblanca, que té el tractament terciari i que l'ajuntament fa anys ja el va sol·licitar.
Vostés no tenen vergonya a l'hora d'afirmar el que siga per tal de tirar endavant.

Mire, vostés…, de reutilització no tenim absolutament res.
I a més, mire, vaig a dir-ho ben clar.
Esta proposta, amb els números que vostés tenen en pressupost, és un exercici de cinisme inaguantable.
Vostés estan no fent absolutament res, trauen l'aigua cada vegada que arriben les eleccions, perquè veuen vostés una basa electoral merament per ahí.
I ara se'ls descobrix… «Ara tornarem al debat de l'aigua.
» Doncs no.

Mire, en este moment ningú va a creure's el que vostés… ¿Per què?
Perquè després de vint anys que governen este país, no hi ha reutilització de l'aigua, no hi ha reutilització…, no tenim depuradores.
Hem incomplit els programes…, els plans europeus en tots… Sí senyor, no se pot riure.
Hem incomplit tots els plans europeus en el que és la cronologia de les instal·lacions i se'ns ha cridat l'atenció reiterades vegades per això.
I, per tant, no me vinga ara presumint.

I segona.
Hi ha una gran contradicció en la seua, en la seua…, que vostés porten.
¿Per què porten una proposició no de llei que diu que insten el Consell a continuar impulsant…?
Si ja ho estarà fent, ¿per a què cal instar-lo?
És que és ridícul, és ridícul.
¿Per què s'ha d'instar el Consell…?
Faça una proposta i diga: felicitem el Consell…, les Corts Valencianes feliciten el Consell per la tasca que està fent.
Però no que continue impulsant.
Això és una contradicció.
Per a continuar impulsant, no cal instar ningú, que van a soletes.
I això mos ho diuen vostés moltes vegades.
No volem…

Escolte, vostés han presentat en este moment una proposició no de llei contradictòria, inútil i, sobretot, que consistix en un exemple insuperable de cinisme davant de tot el poble valencià.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, para fijar posición, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Mire, jo quasi estava disposta a celebrar la proposta que hui portava el Partit Popular a estes Corts, però, clar, és tot una fal·làcia.

Per molt que el senyor Giner ara mos ha fet un relat històric i li ha posat molt de sentiment, però la veritat és que, una vegada més, l'únic interés que vosté tenia i l'única finalitat era criticar un govern socialista i no aportar solucions al sector agrari valencià, que està patint uns dèficits hídrics com mai en l'any 2014.
I els demostraré que porte raó en el que dic.

Ara estem en fase d'aprovar el que serà el pressupost per al 2015.
I si realment fóra el desig del PP fer polítiques de reutilització de les aigües depurades i de modernització de regadius, com diuen els castellans, «otro gallo cantaría», que traduït al pressupost vol dir posar els diners necessaris perquè així siga.

I ¿què tenim, senyories?
Doncs un pressupost on apareixen les mateixes actuacions que l'any passat i amb els mateixos imports.
És a dir, que a l'any 2014, vostés no han fet absolutament res.
Seré justa, alguna que altra coseta.
La basa de la Cuesta, per exemple, per al postransvasament Xúquer-Vinalopó i que el senyor Fabra es poguera fer una foto amb el senyor Andrés Martínez i poc més.
Res de res.
Perquè en subvencions a les comunitats de regants, seguixen apareguent els sis milions i escaig i són encara pagaments pendents.
Si apareix un milionet per ahí per a obres noves, amb tan pocs diners la veritat que ho van a tindre molt difícil per a complir el que volen, com són polítiques de reutilització de les aigües depurades i de modernització de regadius.

Ara, una cosa que va i se'ls oblida és acontentar els amics.
Ahí café per a ells sí que n'hi ha i possibilitats que alguns del color blau intens puguen firmar convenis particulars amb La Generalitat.
Això és fer política per a uns pocs, això és discriminar a la resta, que tal vegada pensen acontentar amb la nova mesura del nou PDR, que ací encara no sabem quan naixerà, però hi ha una quantitat de 4 milions i escaig perquè l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària pague les futures obres allà a l'any… no sabem.
Perquè per molt que s'afanyen i presenten esta PNL, tal com està, no van a poder fer res, si primer no aproven el PDR 2014-2020.
I en cas d'aprovar-lo, en la data on estem, significaria que ben entrat el 2015 podrien començar a executar eixa quantitat de diners.

Miren, ara la Unió Europea ha aprovat l'N+3, però al ritme que van, senyors del PP, vostés necessiten «l'N infinita», perquè del contrari, els diners que es donen des d'Europa per a fer inversions en regadiu i en infraestructures hídriques, la veritat és que ací no arribaran mai per la seua irresponsabilitat i ineficiència.

Diners, però també literatura ens en sobra, i també sobre esta PNL.
Perquè miren, senyors del PP, sense anar més lluny, la setmana passada un diari publicava: «Les depuradores valencianes aboquen al mar 195.
800 milions de litres a l'any.
» I que jo sàpiga, la responsabilitat és de La Generalitat, no de l'estat.
I ¿què fan vostés per a reutilitzar eixa aigua?
Res de res, com sempre.

Ara sí, pudor, cap.
L'aigua s'aboca al mar i vostés parlant de plans hidrològics que s'havien d'aprovar.
Que, per cert, menudas chapuzas els plans que vostés han aprovat on els valencians hem eixit molt perjudicats pel que va firmar el senyor Ciscar.
Menys auia per a la Comunitat Valenciana, menys aigua per al sud, però també per a València.
L'Albufera tots sabem en quin estat es troba.

Miren, a vostés mai els ha ocupat demanar aigua per als regants.
Nosaltres presentàrem una esmena en el debat de la comunitat sobre regadius -això fa escassos dos mesos- i votaren «no».
I a Madrid l'altre dia també votaren «no» a una esmena que demanava 25 milions per al regadiu de Xúquer.

Així que la PNL que hui vosté ha portat ací, de la qual mos ha fet un míting de tot l'historial d'aigua que el PP haja pogut fer o deixar de fer, és una burla per a les comunitats de regants.
Així no podem, de cap de les maneres…, perquè mosatros en estos moments el que el sector vol, el que el sector demana és veure reflectits els diners en els pressupostos per a l'any que ve perquè eixes actuacions que vosté demana siguen una autèntica realitat i no fum de canyot, com és la seua PNL propagandística.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para réplica, por parte del Grupo Popular, el señor Giner tiene la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, bé, independentment del denominador comú que s'ha evidenciat ací este matí en les distintes intervencions dels representants dels grups de l'oposició…, denominador comú que podríem en síntesi dir que no és altre que vostés neguen l'evidència, neguen la realitat, neguen les dades, neguen els fets, fins i tot neguen que depuradores que estan en marxa estiguen en marxa.
Si és que…, això és el que fan vostés.
No tenen la capacitat mínima de respondre davant les qüestions objectives i reals amb la mateixa objectivitat.

Dia el senyor Lluís Torró en la seua intervenció que mosatros hem vingut ací a contar cuentos chinos.
A vosté li pareixeran cuentos chinos, però el que jo he ficat ací damunt la taula de cuentos chinos no té res.
Són dades objectives, constatables.

Fals és que vosté negue la realitat, això sí que és fals, d'unes inversions i d'una transformació que s'ha experimentat en l'agricultura en la nostra comunitat.
Això sí que és fals.
No complim els estàndards, sinó que els superem amplament.
I vosté, que sap que els superem àmpliament, ve ací i diu que no els complim.
¡Home!
, però si és que això són dades que estan ahí, que tot el món coneix, que són objectives.

Vosté, en definitiva, en eixe denominador comú el que ha fet és negar una realitat.
Vosté ha negat, per exemple, la realitat que hi ha hagut una transformació del sistema de reg, reg per degoteig, però es contradia perquè al mateix temps que la negava, venia a dir que això era mal també, perquè ara resulta que era millor regar a fila i que filtrava l'aigua.
¡Home, per l'amor de Déu, per l'amor de Déu!

Vosté utilitza, com sempre, un discurs derrotista, agorero i catastrofista.
Ni més ni menys.
Llavors, en eixe raonament que fea el senyor Torró, ¿què faran vostés si algun dia governaren?
Li pareix mal el reg per degoteig?
Llavors, ¿què farà, acabarà amb eixe reg per degoteig, acabarà vosté amb el reg per degoteig?
¿Li pareix mal que s'haja fet això?

I el senyor Pañella, que és, com a bon membre del seu grup, un expert manipulador, ha volgut traure ací el gen valencià… ¡Home…!
Però, mire, el gen valencià (veus), quan jo he fet una referència que formava part de la genètica del nostre poble la cultura de l'aigua, ¡home!
, jo entenc que a vosté això li costa, perquè és que com vostés tenen una mutació del gen valencià i són una altra cosa distinta, perquè vostés se senten més pròxims de la comunitat veïna del nord i se senten més partícips d'una…, d'eixa cosa que és supranacional, que diuen vostés, d'uns països catalans o no sé quina història, per això a vosté li costa d'entendre.
Però tindrà d'entendre-ho, ¿sap?
, tindrà d'entendre-ho.
Vostés són incapaços d'acceptar allò fet.

I damunt tenen la gosadia de parlar de cinisme, vostés.
¡Home!
, però si és que escoltant la seua intervenció, vosté li tenia de donar vergonya, li tenia de caure la cara de vergonya de dir el que ha dit ací, però és el discurs que toca d'oposar-se per oposar-se, de negar-ho absolutament tot.
Es diga el que es diga, ací ha de (inintel·ligible) … a piñón fijo, a piñón fijo.
Vostés encara que siga una realitat el que es planteja, vostés a negar-ho.

I acabe, senyor president, amb la senyora Crespo.
Al govern socialista jo tan sols li he fet una xiqueta i tímida, entre cometes, crítica d'una cosa que és tan palmària…, que vostés van ser incapaços de negociar i tancar el tema de les demarcacions.
Fins al 2009 no es va poder fer.
Bé, això està ahí.
Si vosté no vol admetre-ho, no ho admeta.

Però que li assente mal eixa crítica, ho lamente, però que vosté negue que el PDR està ahí, que efectivament no està aprovat, perquè s'ha d'aprovar.
I mos llança també a mosatros, que la culpa que no s'haja aprovat la tenim mosatros.
Perquè això és Europa -acabe, senyor president-, si això és Europa qui ho té d'aprovar, senyora Crespo.

La remet, perquè no tinc més temps, als pressupostos i al PDR, que vorà les inversions que n'hi han previstes també en este camp.

I acabe, senyor president, dient-li que per a literatura, senyora Crespo, sobretot la de vostés -últimament porten un carrerón-, literatura de ciència-ficció i de terror.
Per a perjudicats, que dia vosté en la seua intervenció, la Comunitat Valenciana, perjudicada per vostés, no pel govern de La Generalitat.
Per vostés…

El senyor vicepresident:

Señor…

El senyor Giner Giner:

…que van negar el pla hidrològic nacional, per vostés que van negar…

El senyor vicepresident:

Señor Giner…

El senyor Giner Giner:

…l'aigua de l'Ebre a la nostra comunitat.
Per vostés.
I vosté, a pesar d'eixa realitat que tot el món coneix, tanca els ulls a això…

El senyor vicepresident:

Señor Giner…

El senyor Giner Giner:

…ve ací i s'atrevix a criticar el Grup Popular i el govern de La Generalitat.
S'ho faça mirar, senyora Crespo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Para réplica, por parte del Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé.
Anem a vore.
Davant de l'evident dèficit de comprensió que demostra el senyor Giner a les coses que diem ací, no m'estranya, no m'estranya que vostés es creguen les mentides estadístiques que posa la Generalitat valenciana damunt la taula un dia i un altre, perquè estadísticament no hi ha confiança en cap de les coses que vostés diuen ací, ni una, perquè compten que els dóna la gana.

La primera, vosté parla… Jo li he qüestionat la qualitat de les aigües , i li ho torne a qüestionar.
40 depuradores, 40, de 463, només 40 tenen depuració terciària.
¿Sí o no?
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) ¿Sí o no?
Evidentment, això no és complir amb els estàndards de qualitat que toquen.

La depuradora de Pinedo està matant l'Albufera.
¿Sí o no?
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) Perquè no complix, perquè no complix -la sequera-, perquè no complix els estàndards de qualitat que toquen.

I després el tema que vosté s'ha centrat molt, que és el tema del reg per degoteig.
Insistisc, té un gravíssim dèficit de comprensió, si no és que el que vullga és estar manipulant les meues paraules.
I com entenc que això no és el que voldrà estar fent, la conclusió és que no entén el que jo vull dir-li, o no vol entendre-ho.
I si no ho entén (el senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat), i si no ho entén, escolte'm altra volta, a vore si aixina ho entén.

Primer, el que jo li he dit en el tema del reg per degoteig és que una, d'eixes 270.
000 hectàrees, una part molt important d'elles no és modernització de regadius, perquè agafar un terme que es de secà posant-li una bassa en la part més alta del terme i omplir tot el terme de canonades i de reg, això no és modernitzar el regadiu.
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) ¿Jo estic dient-li que siga igual…?
Perdone, perdone…

El senyor vicepresident:

Señoría, ya ha tenido usted su oportunidad.

El senyor Torró Gil:

…perdone.
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) Jo no estic dient-li que siga mal.
Jo dic que això no és modernitzar el regadiu.
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) No.

El senyor vicepresident:

Señor Torró, por favor, cíñase usted a responder… Señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Té raó, senyor president.
Disculpe.

El senyor Torró Gil:

Jo estic…

El senyor vicepresident:

No.
Para que usted siga a su marcha y no entablen conversación.

El senyor Torró Gil:

El que estic dient jo és que això no és modernitzar regadius, això és estendre regadius i no modernitzar-los.
Modernitzar regadius és el que es fa en la Ribera.
Jo no estic dient-li que això siga roín.
Això s'ho inventa vosté.
El que estic dient-li és que el problema que té això és que quan vostés comptabilitzen l'aigua, incorren en errors gravíssim, i no són errors innocents, sinó errors buscats.

Perquè, clar, quan vostés comptabilitzen l'aigua, diuen: «Bé, com ara ja no reguem, perquè el reg a manta suposa un percentatge, una quantitat d'aigua molt més gran que el reg per degoteig, eixa és una aigua que ens estalviem i que la podem dedicar a una altra cosa.
»

Però el principal problema és que el reg a manta genera altres funcions de l'aigua que el reg per degoteig no genera.
I, per tant, eixa suma o eixa qüestió estadística que vostés fan és mentida, perquè estan donant per suposat que l'Albufera, en este cas, tindrà unes aportacions d'aigua que li la lleven per la modernització dels regadius.
I això és el que estic dient.

I no estic dient, per tant, que no estiga bé modernitzar regadius; el que estic dient-li és que a l'hora de comptar, o comptem bé i comprenem bé el cicle de l'aigua, o el que fem és carregar-se el país, carregar-se'l.
El que vostés van a fer en l'Albufera va a ser irreparable.
I el pla de demarcació del Xúquer és un assassinat de l'Albufera i un assassinat de la Ribera, de l'agricultura de la Ribera i del futur d'eixa comarca.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

Sí.
Para la réplica del Grup Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Jo, en la meua intervenció, he qualificat que la proposta de resolució que presenten en esta proposició no de llei és, per una part, contradictòria, en el que està fent, i sobretot en la sol·licitud, per allò de dir: «Demanem que continuen…» Bé.
Ja ho he explicat abans, me pareix irrisori (veus) que se demane que continue quan si no hi ha…, no se veu canvi.

Per tant, en funció d'això, ho he vist inútil i cínica, perquè si comparem amb les xifres que vostés posen en el pressupost per a treballar precisament allò que estan demanant, és totalment contrari a allò que van fer.

Senyor Giner, jo, de la seua contestació, el que desprenc és que realment tenia tota la raó en les qualificacions, perquè… ¿Què m'ha dit vosté?
Mire, jo ja he dit que no hi han diners per a fer les actuacions.
I vosté m'ha contestat: « I tu catalanista.
» Que les depuradores no estan (El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat), que les depuradores no estan en marxa.
«I tu catalanista.
» Que -sí, sí-, que no hi ha res que s'ha fet.
«I tu catalanista.
»

Mire, senyor Giner, jo no sé al final si ací serem responsables (El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) de les propostes -sí, veu com sí-, serem responsables de les propostes que presentem, de raonaments que exposem i de les votacions que fem.
A partir d'ahí, vosté diga'm el que vullga, però jo li he dit xifres de pressupostos, a les quals no se contesten.
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) No, no, perquè és fals.

Jo li he dit que les depuradores…, i no he dit, no he dit, no he dit -no vullga tergiversar-, no li he dit que una depuradora que no està en funcionament, sinó que eixa depuradora d'Alcalà ha estat set anys, set anys, set anys per a posar-se en marxa.
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) Eixes són les…, la forma…, el gran interés, el gran interés, el gran interés que vostés tenen.
I que Vinaròs, Benicarló, Peníscola tenen un dèficit en este moment en els tractaments que estem dient.
Que no hi ha reutilització d'aigua.
¿Què més vol que li diga?

Si passem de Torreblanca cap a avall, on ja he dit que sí que hi ha tractament terciari, però no hi ha reutilització d'aigua, seguirem exactament, exactament igual.
I vostés mos presumixen de depuració, mos presumixen de reutilització… (El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) I jo els dic…, com ha parlat de Castelló, jo dic anem a…, si vol vosté, parlem una a una de totes les poblacions de Castelló en quina situació estan.
Primera, si hi ha depuradora o no hi ha depuradora, que moltes no en tenen, que moltes no en tenen; quan se fa un tractament primari o arribem al tractament terciari; si se fa…, si hi ha una reutilització de les aigües, no hi ha reutilització de l'aigua.
Inclús jo li diria més, i si…, distints municipis s'han dirigit al Consell demanant, demanant i exigint ja les col·laboracions oportunes perquè això arribe a tindre una depuració total i una reutilització de l'aigua.

Vostés diuen una cosa: «Continuar impulsant…» Jo, en açò, perdone, ja només des del punt de vista de les poblacions de Castelló, eixe «continuar» no el puc posar perquè ha segut un autèntic (El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat), un autèntic desastre.

I, per tant, senyoria, diga'm catalanista una altra vegada més, però és igual.
.
.
.
(El senyor Giner Giner parla amb el micròfon desconnectat) Diga-m'ho una altra vegada, però jo ja li dic que al cap i a la fi serem responsables del que conste en el Diari de Sessions, tant a nivell de propostes, a nivell de raonaments i a nivell de votació.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Y para terminar el debate de este punto, tiene la palabra, por el Grupo Socialista, la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Miren, senyors del PP, el seu treball en temes d'auia mai ha estat demanar aigua per als regants.
Esmena en el debat de la comunitat -ho torne a repetir-: impuls de la reutilització i posada a disposició dels productors de les aigües residuals degudament tractades, etcètera, etcètera.
Votaren no.

El seu discurs és un discurs demagògic, senyor Giner, com la PNL que hui també porta ací, perquè jo crec que vosté continua amb eixa filosofia d'enfrontar al sector.
Eixa és la veritat.
Perquè cada vegada que obrin la boca per a criticar el que vostés quan manen no fan, és provocar i insinuar un enfrontament entre diferents regions de la Comunitat Valenciana.

Així que menys reclamar, de manera interessada, aigua i sí posar els diners suficients perquè els regants puguen beneficiar-se d'eixes aigües depurades en condicions.
Perquè, clar, ací també jo vull recalcar eixa xifra que vosté ha dit, quaranta depuradores, sols quaranta depuradores de les quatre-centes no sé quantes, i escaig, que puguen donar garanties perquè eixa aigua siga reutilitzada per a reg i que els productes que reguen tinguen les condicions adequades per al consum humà.

Jo no sé a qui pretenen enganyar amb esta PNL perquè, clar, això de continuar treballant és molt bonic.
Però, ho torne a recalcar, estem en la fase d'aprovar uns pressupostos, uns pressupostos que, si els mirem amb detall: trenta-sis milions l'EPSAR -perquè també l'ha nomenat- per a construir depuradores, perquè la llei els obliga.
Allí on no hi ha encara depuradores, la llei els obliga vostés a construir-les.
Simplement per això es reflectix eixa quantitat que, després, no sé si ajudaran a acabar les obres que n'hi ha pendents o no o si vorem alguna inversió nova.
Perquè el pressupost que mos apareix en un primer moment a la liquidació final, doncs, són abismals les diferències que hi han allí -després ho podem constatar.

I també una altra cosa.
Vostés, el seu interés per este tema és fusionar el programa 512.
10, gestió i infraestructures de recursos hidràulics i sanejament i depuració d'aigües, que l'any passat reflectia una quantitat ínfima, no arribava als dos-cents mil euros.
Això és vergonyós.

I, després que fan això, porten ací una PNL que -ho torne a dir- per al Grup Socialista és fum de canyot perquè sabem, perfectament, que no van a fer absolutament res per a millorar les deficiències que patix el sector, ni enguany, que tenim un any amb un dèficit hídric molt greu, ni de cara a l'any que ve, perquè les inversions que vostés plasmen en el pressupost no donen per a fer absolutament res.

I el PDR, 4,1 milions perquè eixa mesura, que ja vorem què passa l'any que ve perquè jo no em crec que l'any que ve siguen capaços de posar en marxa la mesura que marca el PDR per a infraestructures de regadiu, i que els obliga, per llei també, a posar-la i a portar-la a l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, perquè si no ho quantifiquen no van a rebre la part corresponent que Europa ens regala.
Simplement per això.

Poc realistes, la veritat.
Una PNL demagògica que mosatros, de nou, li repetisc, anem a votar «no».

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señorías, vamos a pasar a la votación de este punto.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
7.
Por lo tanto, queda aprobada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la variació efectiva de la metodologia emprada en l'aforament cítric, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 97.
015, BOC número 283)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos al punto número 4, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la variación efectiva de la metodología utilizada en el aforamiento cítrico, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Para su defensa, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Hui, per desgràcia, em toca parlar d'un altre cas de gestió calamitosa per part de l'administració valenciana, concretament de la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua.

I la història ens situa a l'any 2008, quan un virus entrà en la conselleria: la mala praxis en què havia estat, fins eixos moments, l'elaboració i publicació de l'aforament de cítrics valencians que, des de l'any 1994 fins el 2007, havia emprat una metodologia de càlcul rigorosa i real, admirada, estudiada o, directament, copiada per la resta de regions productores del món, des d'Israel, Brasil, Estats Units o Sudàfrica.

Senyories, per desgràcia del sector, hui en dia l'informe sobre aforaments de cítrics és un document buit, sense cap pes i amb un descrèdit que ha anat en augment, malgrat la reacció -un poc tardana- del nou conseller, el senyor Ciscar, que ha començat a corregir molts dels errors de l'etapa anterior i que enguany sí que publicà la CAPAA, el 19 de setembre, un quadre raquític, quadre estadístic de la campanya 2014-2015.

Senyories, no hem d'oblidar que és la informació més rellevant de la temporada per a la primera regió productora del primer cultiu hortofructícola en exportació de la Comunitat Valenciana i d'Espanya.

Una informació que enguany tingué un impacte escàs, després de tants anys de descrèdit, i que, com era d'esperar, els grans operadors citrícoles ja no valoren perquè s'han vist obligats, des que la conselleria, a l'any 2008, va començar a falsejar les dades de l'aforament de cítrics, a treballar amb xifres pròpies.

Senyories, portem anys amb una penosa pràctica.
I no cal estar massa espavilat per a adonar-se que la metodologia de càlcul de l'aforament, introduïda per la conselleria a l'any 2008, no és conforme a la realitat.
Hi ha una bretxa existent entre la producció citrícola i els successius aforaments presentats oficialment des de la temporada 2008-2009.

Senyories, la diferència acumulada, com ara s'ha demostrat, no és baladí.
Estem parlant d'1,3 milions de tones més d'allò que reflectix l'informe d'aforaments de cítrics.
I així està publicat per a la campanya 2011-2012, en les xifres donades per la mateixa conselleria.
O, el que és el mateix, que jo, des del Grup Socialista, qualificaré amb bona voluntat com possible error estadístic.
Però, la veritat siga, que ací, jo crec, algú hauria de donar explicacions del perquè d'eixe 23,48% més acumulat en la producció i que no apareix per cap lloc en l'informe oficial.
Alguna cosa s'ha fet malament i de segur que hi ha responsables de tan incongruents números.

Però tots mut, inclòs el Magrama.
I aquí l'administració autonòmica té l'obligació de remetre l'informe i de comprovar si és acord a la realitat.
Doncs, senyories, quan vaig consultar les xifres de previsions nacionals, constate que el ministeri s'ha limitat a agregar, sense cap comprovació, els respectius aforaments que li ha remés la conselleria valenciana.

A més, senyories, també ha desaparegut tot el rigor estadístic i analític del qual podíem presumir els valencians quan, en octubre de 2008, es publicà una simple nota de premsa amb quadres tan esbiaixats i simplificats, on tan sols es reflectia una previsió per espècies, obviant la informació per varietats i províncies.
I la comparativa era sobre l'aforament anterior, obviant també que ja era un informe falsejat i que el resultat anava a incórrer, un any més, en un vici metodològic que deixava de comparar l'aforament de la campanya que arrancava amb el balanç final de l'anterior.

Senyories, és molt important esta comparativa, perquè és l'única que permet corregir els error propis de la primera estimació, però, sobretot, la que dóna credibilitat a la metodologia emprada.

Doncs, què tenim?
Res d'això.
Al contrari, cada temporada els desviaments respecte al tonatge de producció real creixen any rere any, fins configurar un aforament en la temporada 2013-2014, al qual podem adjudicar el tòpic de qualsevol paregut amb la realitat es deurà a una pura coincidència.

¡Quin desastre, senyories!
Quina falta de responsabilitat del polític de torn, que no va posar fi a estes pràctiques fraudulentes que no fan gens de bé al renom de la Comunitat Valenciana, perquè som coneguts per tot arreu per fer les coses mal a consciència i coneixement del polític de torn que ho ha permés.

No és que jo vullga alabar la política agrària del PP, perquè ha estat invisible en estos vint anys.
Però, senyories, he de dir que en el tema de l'aforament de cítrics veníem d'una època marcada pel compromís de bons professionals que feien bé les coses.
I, aleshores, no s'entén eixe canvi de criteris, si no és per interessos purament externs al bon funcionament d'una administració.
¿Per què desvirtuar una cosa que ens donava prestigi?
Sincerament, els valencians ens mereixem una explicació.

¿Per què la conselleria, en el seu dia, paralitzà la publicació de l'aforament de cítrics?
Tampoc s'entén què pretenia la conselleria en eixe moment, al·legant que havíem de contrastar amb el sector l'estadística oficial que havien realitzat grans professionals.
¿Amb quina part del sector?
Una altra pregunta que mai ha tingut resposta.
Tal vegada, hui contesten honradament, senyors del Grup Popular.
Perquè el que no seria creïble, de cap de les maneres, és que fóra amb els operadors o els sindicats agraris, perquè sempre s'han oblidat d'ells.

La veritat és que no li trobem justificació, des del Grup Socialista, perquè la conselleria qüestione i falsege, desvirtuant així un instrument estadístic d'enorme utilitat i prestigi que, des de l'any 2008, el PP no ha parat de manipular.

Han externalitzat tots els treballs en el servei d'estadística, desplaçant tècnics i altres menesters i els alfarrassadors que, junt amb els inspectors, informaven amb el seu ull clínic de les superfícies i rendiments de cultius.
Una autèntica pena.
Però, sobretot, una política erràtica perquè no ha donat més que mals exemples, ja que des d'eixe any, 2008, les dades dels aforaments de cítrics han arribat tard i mal; tard perquè la campanya havia arrancat, i mal perquè eren xifres manipulades, doncs, no servien per a res.

Senyories, qui va ordenar eixa pràctica de falsejar a la baixa l'aforament citrícola valencià, sincerament, demostrava una falta de rigor inexplicable; una falta d'independència en les seues decisions, que han afavorit els interessos d'uns pocs en detriment dels interessos de la majoria; però, sobretot, han tacat el renom i prestigi que tenia la nostra comunitat, quant a estadística en aforaments de cítrics, fins a tal punt que una organització agrària que no és sospitosa d'estar a l'esquerra, com és Asaja, en la revista Tierra y Vida, de novembre de 2012, publicava i advertia: «En el sector citrícola portem diverses campanyes en què s'oferixen xifres molt alegrement i, en moltes ocasions, no han estat suficientment contrastades.
Al mateix temps, notem a faltar la publicació d'un balanç posterior de campanya que pose de manifest el percentatge d'encerts o d'errors dels aforaments i que ajude a clarificar les xifres d'un sector fonamental per a la Comunitat Valenciana.
»

Senyories, hem d'acabar amb les males praxis.
Hem de denunciar, per responsabilitat política, tot allò de què ens assabentem que no està fent-se bé.
És el que pretén fer el Grup Socialista presentant esta PNL que acabe de defensar, perquè no sabem si hi havia bona o mala intenció del polític que ordenà esta ortodòxia estadística.
Però el que sí tenim, des del Grup Socialista, és una verdadera intenció que les coses es facen bé.
I això vol dir, quantificar correctament l'aforament de cítric al començament de cada campanya.

Volem descobrir i quantificar quina ha estat la desviació real en la producció de cítrics.
En primera instància, perquè així podrem corregir un procés manipulat.
Però, també, perquè al Grup Socialista ens importa molt el renom de la Comunitat Valenciana i tornar a ser un referent a nivell nacional i internacional, com ho fórem entre 1994 i 2007, on tothom confiava i donava com a bones i exemplars les xifres dels aforaments de cítrics oficials.

Desitge que tots pugam aprovar esta PNL, perquè seria obrir un nou camí per a fer bé les coses, amb rigor i serietat.

De moment, res més.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Por parte del Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra, para fijar posición, el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore, anunciem ja que anem a votar favorablement a la proposició no de llei.

I la veritat és que estes qüestions, quan un les analitza, se n'adona realment de com funcionen les coses en la conselleria d'agricultura, en este cas, però en Generalitat, en la mateixa Generalitat i en el mateix Consell, no?

Jo vaig a donar-los, de moment, només dos noms, per si vostés volen apuntar-se'ls i els aprofita per a alguna cosa:

Rafael Quilis Moreno, que té un blog que poden trobar a l'adreça chil.
org, que supose que és el que.
.
.
Jo l'he llegit molt atentament i fa un extensíssim reportatge sobre d'on ve esta problemàtica i quines són les claus que té.
El reportatge es diu: «Cómo falsear un aforo», i dóna tota una sèrie d'informacions molt contrastades.

I un altre nom, que és Enrique Bellés.
Eixe m'imagine que ja els hauria de sonar una miqueta més perquè va ser director general de Producció Agrària i d'Indústria Agroalimentària en la mateixa conselleria d'agricultura, entre l'any 1997 i 2003.
Per tant, no és una persona que siga sospitosa de ser un radical de la Unió de Llauradors o alguna cosa d'estes, val?

La base, pel que fa al senyor Quilis, a banda d'explicar un poc quina és la història de com es produïx tot el fenomen este, després, reproduir l'anàlisi que fa el senyor Bellés.
És una persona acadèmicament reconeguda, i a més en un contacte en el sector.
Inclús ha segut president d'Intercitrus durant prou anys, i explicar que el que es fa és un autèntic despropòsit, que no hi ha per on agafar-ho.
I per què és així?
Perquè incomplixen una sèrie de regles estadístiques que són bàsiques.
La primera és la font de la informació.
Sembla que fins a una data, ací s'apunta, en el mateix text s'apunta el 2008.
.
.
Jo, després de repassar algunes qüestions i vore algunes notes de la Unió de Llauradors, em pregunte si esta pràctica no arranca inclús d'abans.
Perquè en 2006 la Unió de Llauradors ja es queixava de les estimacions que estaven fent-se per part de la conselleria, contrastant-les evidentment en altres qüestions, és a dir, no casaven les estimacions de la conselleria amb estimacions que al mateix temps estaven fent-se des d'altres instàncies.
Però, el que és clar és que a partir de 2008 hi ha tot una sèrie de problemes claríssims.

Primer, el primer problema és la informació, la base de la informació.
L'estadística ha de partir sempre d'una base de la recollida d'informació, que siga una informació veraç, i eixa informació veraç des de 2008, com a mínim, no se sap quina és la metodologia que s'empra per a recollir la informació.
Fins aquella data sembla que la base era les estimacions que feien -com ha dit la senyora Crespo- dels alfarrassadors, i a partir d'ahí no es fa.
De fet, a partir d'eixe moment ni tan sols són els mateixos serveis estadístics de la conselleria els que elaboren unes dades.

Segon element, segona regla bàsica de l'estadística: cal fer estimacions i després tindre elements de contrast d'eixes estimacions.
Perquè no val només fer unes estimacions que després no tinguen ningun punt de suport.
I sempre que es puga, sobretot quan es tracta de fer -insistixc- estimacions en les quals un no està treballant directament sobre la realitat, sinó sobre una estimació d'eixa realitat, cal buscar de quina manera es pot contrastar això per a millorar.
I la lògica indica que, en este cas, que són estimacions sobre la collita que ha de vindre, allò lògic és per anar corregint els defectes que vagen produint-se, és que quan la collita s'acaba, és, «mira, jo vaig preveure que en clemenules anaven a recollir-se tants milions de quilos, i al final han segut tants altres milions».
Eixa diferència, anar -diguem- ajustant.

Hi han moltes maneres de fer-ho, açò.
El senyor Bellés explica en el seu treball, que és un treball prou extens, de quines maneres es poden fer de forma raonable, contrastant -diguérem- el que realment és ven, o siga, el que es calcula, amb el que després es ven, i el que s'exporta, i ja no seria d'elements claríssimament fidedignes que permeten, com sempre, perquè al final inclús, les estadístiques finals acaben sent només estimacions, però que les estimacions siguen el més ajustades a la realitat possible.
I això la conselleria d'agricultura s'ho ha passat per l'arco del triunfo.
No sabem amb quins motius.
Perquè l'única motivació d'anar oferint estimacions a la baixa, que podia ser la d'ajudar -diguérem- els llauradors amb preus més elevats, perd absolutament ningun sentit quan esta pràctica es reproduïx al segon o al tercer any.
Perquè directament ningú del sector li fa cas a eixa estadística, i es dediquen senzillament a buscar o a fer les seues pròpies estimacions, que sempre acaben sent més encertades que això.

Per tant, no aprofita absolutament per a res, sinó senzillament per a amagar la informació.
Però, clar, el que els demana la proposició del Partit Socialista és absolutament lògic.
Entenc que haurien de recolzar-ho, i el que entenc és que haurien de pensar quines són les xifres que a vostés mateixos els passen quan vénen ací a fer intervencions per part de la conselleria, i pensar que probablement els estiguen prenent el pèl a vostés.
Si els prenen el pèl a vostés i ens prenen el pèl a nosaltres, estan prenent el pèl als valencians i les valencianes.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

Para fijar posición del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

En principi, volem deixar constància del nostre vot favorable per coincidència també amb les manifestacions que s'han fet respecte d'això.
I voldríem que al llarg del debat se'ns aclarira, si és possible, si açò és conseqüència de la voluntat o és simple i mera incompetència el que està passant en l'aforament de cítrics.
Ja fa anys que s'està denunciant per totes les organitzacions professionals agràries l'opacitat i la falta de transparència.
En molts anys ha vingut determinada per la no-publicació, o millor dit, la no-publicació en el moment oportú, la tardança en la publicació de les dades de la previsió de la collita de cítrics.
Durant anys s'ha anat publicant ja quan ja en realitat no era necessari que es publicara, perquè si hem de fer una previsió i la previsió, quan ja la campanya està en la fase més alta d'ella, o de cara al final, no servix per a res.
Per això, d'alguna manera la importància -s'ha de dir- que hauria de tindre l'aforament.
Un aforament ben fet hauria de ser un instrument útil per a ordenar la campanya, com se demana des de les organitzacions professionals agràries.
Que això hauria d'utilitzar-se per a fer els enviaments escalonats al mercat i per vendre la collita d'acord amb les dades existents en cada varietat i territori.

A vegades per la falta de notícies, i altres vegades, com estem parlant, per l'aforament erroni o falsificat, ja que he parlat, no sé si és de voluntat o incompetència, segons siga una cosa o altra, seria erroni, o seria falsificat, doncs bé, ha portat a la protesta contínuament, i les organitzacions professionals l'han considerat molt negatiu per a l'agricultor, perquè no els permetia saber les tendències de producció de les distintes varietats.
I ells mateixos han assenyalat la falta de conseqüència que des de la conselleria se tinga per una part una reconversió varietal, i per l'altra part s'amague la situació real sobre el que és la quantitat de cítrics per varietats que hi han en este moment en producció.
Això, com he dit, hauria de servir per una orientació de la campanya, i també després per una orientació, reorientació del que és la reconversió.

Jo vull aprofitar també perquè seria reinsistir, ja han parlat tots sobre que la falta de correspondència entre les xifres que hi han en l'aforament i les xifres que s'estimen reals i per tant la falta d'utilitat, la inutilitat de les que s'han publicat, però aprofitant que estem parlant de cítrics també, voldria introduir un altre element, que representa la falta de voluntat, o l'excés d'incompetència de la mateixa administració valenciana, del Consell, en relació a la citricultura, i és la falta d'actuacions respecte al que està passant en este moment en els supermercats i les grans cadenes de distribució que estan en este moment enfonsant el preu de manera voluntària, i sense cap intervenció per part de ningú.

Ja la Unió de Llauradors ha denunciat fa uns dies en este mes, fa deu dies, estem parlant, que la cadena Lidl està oferint taronges i mandarines per baix del preu de cost.
Està fent una baixada entre un dia i un altre de més del 40% en estos productes, la qual cosa està enfonsant realment la campanya.
Estan utilitzant-ho, i això recordem que hi ha normativa que ho prohibix, com a reclam venent-los per baix de cost, cosa que està prohibida, i que ja estan demanant moltes vegades -jo personalment ho he demanat moltes vegades- una llei de comerç específica per als productes peribles, precisament per aquestes circumstàncies, que tinguen també una normativa ací mateix, en el País Valencià.
Això mateix ha passat ja després que en el Lidl, en Alcampo, i una altra tècnica, utilitzada en Mercadona, que és baixar els preus al final del dia, com un reclam més d'última hora.

Senyories, jo ja sé que no és el tema, m'ho poden dir, però no vull desaprofitar també l'ocasió per a poder treure sobre la taula precisament este tema.
Com he dit, l'única relació que té és o la incompetència o la falta de voluntat del Consell en millorar la situació de la citricultura valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, mire, en primer lugar ya le anticipo nuestro rechazo a su proposición no de ley, pero no cabe duda de que tiene una justificación clara que comenzaré diciéndole a usted.

Mire, no es cierto que la Conselleria de Presidencia y Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua maquille los datos de aforo de cítricos, ni desde el año 2008, ni en ningún otro momento.
La conselleria presta al sector agrícola un servicio informativo específico, dada su importancia para la agricultura valenciana, realizando cada año un aforo o previsión de cosecha de cítricos y publicando todos ellos, esos resultados, para su conocimiento general.
Ese aforo se realiza siguiendo una metodología muy depurada y científicamente rigurosa.

La obtención de los datos se lleva a cabo mediante un trabajo de campo realizado por aforadores especializados que visitan una muestra de las parcelas suficientemente representativa del conjunto de la producción citrícola de cada provincia y de sus principales variedades, y realizan in situ una estimación de la producción prevista.
La superficies y parcelas que se visitan se seleccionan a partir de una técnica de denominada marco de área que es la metodología empleada desde el año 1990 hasta este momento, y en las encuestas de superficie y rendimientos (inintel·ligible) … que llevan conjuntamente todos los años a la conselleria y el Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente a publicarlas.
Y, para más información técnica sobre esta metodología y ese marco de área, pueden ustedes conectarse al Magrama, donde el ministerio les da todas las indicaciones oportunas.

En la Comunidad Valenciana, el trabajo de campo para el aforo se realiza visitando cada año más de 5.
000 parcelas de cítricos y se dispone además de una información sobre las superficies de cultivos por variedades que se obtiene también cada año a través de la mencionada encuesta de superficies en la que examinan además 20.
000 parcelas de estos cítricos.
Los datos obtenidos a partir del trabajo de campo es objeto del oportuno tratamiento estadístico en el que se analizan los resultados y se depuran posibles errores.
Antes de publicar los resultados de esta conselleria, se intenta controlarlos con otras fuentes de información, incluyendo las organizaciones agrarias, previsiones publicadas por otras comunidades autónomas de producción citrícola significativa y estimaciones de sector, etcétera.

La metodología seguida por la conselleria no debe ser tan incorrecta cuando la propia consejera de agricultura de la Junta de Andalucía, en este caso la consejera Elena Víboras, anunció el año pasado que había decidido empezar a utilizar la misma metodología que tiene nuestra comunidad.
Por lo tanto, también habría que ver esa cuestión.
Con una salvedad: que las muestras son sobre 1.
500 parcelas solamente y además se tienen seis provincias productoras de cítricos, y que en la Comunidad Valenciana son 5.
000 sobre tres.
De manera que hay una importante variación en ese dato.
Indudablemente también esa información se puede determinar dentro de la página de la Junta de Andalucía.

La conselleria publica el aforo al principio de cada campaña citrícola en el mes de septiembre u octubre.
Por tanto, se trata de una estimación realizada antes de que se ponga en marcha la recolección, por lo que lógicamente los resultados finales de cada campaña pueden diferir de la previsión inicial en función de los numerosos factores, principalmente climatológicos, que inciden en el desarrollo de los cultivos a lo largo de los meses de campaña.
Posibilidad que lógicamente es mayor en el caso de las variedades más tardías, como no puede ser de otra manera.
Que además se cosechan entre seis y nueve meses después del primer trabajo de campo.

Mire usted, con esta información, que además es adicional, y otros datos, los técnicos de la conselleria hacen un balance de la campaña, cuyo resultado puede ser igual o superior, o en su caso inferior, al aforo inicial, sin que eso signifique ninguna manipulación ni maquillaje de los datos a los que ustedes aluden.
En todo caso, ese balance solo se puede hacer evidentemente cuando la campaña ha finalizado, porque las posibles diferencias entre la previsión inicial y el balance difícilmente pueden influir en ninguna manera sobre los precios alcanzados por la fruta a lo largo de esa campaña.

La proposición no de ley se contradice cuando se afirma que esa supuesta ocultación de la cifra real de producción de cítricos ha distorsionado las decisiones de los operadores que toman en función del mercado, porque si esas decisiones se toman en función del mercado no se toman en función de una estadística, que es la que ustedes critican.
O, si se toman en función de la estadística, es que no se toman en función del mercado.
Vamos a ver si nos aclaramos.
El grupo proponente tendría que aclararse en este sentido.

En cuanto a que los precios en origen hayan ido a la baja por las previsiones que ha publicado estos años la conselleria, es una afirmación sin sentido, porque ha habido años en que los precios han ido a la baja y otros en los que no.
Por lo tanto, no es una referencia en la que puede ser ajustada.
El grupo proponente debería ser capaz de demostrar cuándo, cómo y en qué medida se ha producido esa vasta manipulación del mercado en origen de los cítricos, tanto a nivel nacional, como a nivel local.
Indudablemente, no cabe ninguna duda de que se han hecho manifestaciones gratuitas, y lo que es en sí nuestro argumentario respecto a su propuesta, no hay que cambiar ninguna metodología.
La conselleria trabaja sobre la metodología agroalimentaria estadística técnica sólida, con muchos años de experiencia, la misma que se utiliza en las estadísticas (inintel·ligible) … conjuntamente con la conselleria y el ministerio, y que, además, sirven de modelo a otras comunidades autónomas.

Todos los aforos que se han publicado por parte de la conselleria han sido aforos reales.
Sin duda, se puede trabajar para mejorar su calidad, pero no cabe duda de que estos han sido reales.
Y también es cierto que la conselleria no tiene nada que estudiar porque no ha habido ningún maquillaje.
Son los diputados, los que presentan la proposición no de ley, los que deben de haber realizado esos estudios sobre las consecuencias del supuesto maquillaje, y podrían exponer aquí los datos que utilizan en esa justificación.

Y, en primer lugar, es falso lo que se dice en la proposición no de ley porque, aunque fuera cierto, no se entiende por qué esa supuesta práctica sería contraria a la libre competencia, cuando se trata de datos de la conselleria que ha hecho públicos y que han podido ser conocidos por todos los agricultores y por todos los operadores al mismo tiempo.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Lorenzo.

Para réplica, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que açò no sé ni per on agarrar-ho (veus), normal no, ¿m'acusa a mi de falsejar les dades, senyor diputat?
, perquè ha dit «els diputats», jo crec que forme part d'ells, no ho sé, espere que em conteste.

Mire, jo quan presente una PNL en nom del Grup Socialista sóc rigorosa i, a més, comprove totes les dades, i ací tenim una persona de renom, el senyor Enrique Bellés, que ha fet un estudi seriós, rigorós, científic, en el qual no posa en qüestió la metodologia, naturalment, la metodologia és excel·lent, posa en qüestió l'ús que vostés han fet d'eixa metodologia, que han pillat el que els agradava i han deixat de costat el que no els agradava.

I n'hi ha unes desviacions, els agrade o no, sobre un estudi que partix de dades oficials, eixes desviacions sobre la producció són d'un 23% més de producció del que vostés han publicat en l'aforament de cítrics en eixe informe oficial; eixe informe oficial és un informe falsejat, els agrade o no (veus), això en xifres és 1,33 milions de tones…

El senyor vicepresident:

Señorías, por favor.

La senyora Crespo Domínguez:

…de cítrics no comptabilitzats, vostés sabran el perquè, a qui han volgut afavorir o el maquillatge d'eixes xifres què ha representat per al sector, i jo li ho dic de seguida: un afonament en els preus escandalós, ¿eh?
, estem patint conseqüències d'una decisió política, i no n'hi ha dret que el sector estiga en estos moments patint eixos preus ridículs per eixes decisions i per eixes dades obtingudes de forma manipulada.

És molt fàcil saber si vostés manipulen o no; pillem les dades reals de campanya, a partir de les dades oficials conegudes, i mirem les dades que també es publiquen d'exportació a la Unió Europea, a països tercers, el consum nacional, més li sumem la transformació en suc i gallons i aixina obtindrem el balanç final, que eixe balanç final vostés mai, des de l'any 2008, s'han preocupat en fer eixa comprovació, ni en publicar-ho, ni en remetre tampoc al ministeri, i no clave al ministeri perquè el ministeri també tindrà part de culpa per no haver comprovat les dades que vostés li han remés i que les ha donades per bones i les ha publicades en la seua pàgina web perquè a ell, també, si li impliquen, doncs també tindrà conseqüències.

Durant cinc collites vostés han maquillat les estadístiques a la baixa, per part de la conselleria eixe treball és el que ha estat fent, i això partix des de l'any 2008 on no sé per què varen decidir que ja no es publicava l'aforament citrícola, ¿eh?
, per fer un arranjament, un arranjament per al sector, ¡no!
, un arranjament per a desterrar a gent molt capacitada d'eixos serveis d'estudi propi de la conselleria que estaven fent un excel·lent treball de forma rigorosa i que vostés se'ls volien carregar, i arribem a un informe buit i fals, hui en dia, que jo crec que el senyor Ciscar, que no és tonto i se n'ha adonat, i ja està intentant reconduir este escàndol perquè, la veritat, és vergonyós tindre en estos moments eixes manipulacions que, any rere any, de xifres del que és l'aforament de cítrics s'han publicat, quan vostés, ja bé avançada la campanya, publiquen l'informe d'aforaments de cítrics.
És vergonyós, ho torne a dir.

Sincerament, jo pensava que anaven a recapacitar perquè és un tema per a recapacitar, però ja que no és així doncs, des del Grup Socialista, nosaltres també continuarem investigant i farem les gestions oportunes perquè açò s'acabe.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Y para finalizar el debate de este punto tiene la palabra, como réplica, el señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Mire usted, yo pienso que ustedes -y tomando las palabras de mi compañero anteriormente-, ese denominador común que tienen les hacen o les inducen al error y que ustedes, además, le dan soporte sin comprobar nada a algunas manifestaciones porque, claro, aquí se ha hablado mucho de una persona que -parece ser- hizo el día 1 de octubre, o expuso unos estudios que practicó en su momento, sí, pero no dicen toda la verdad y, por cierto, ni el Partido Popular, ni el gobierno, ni manipula ni falsea, ustedes no lo sé, pero también se le pueden hacer ver.

Mire, el contenido de la proposición de no ley, y aunque no lo menciona expresamente, habla, precisamente -o así lo interpretamos nosotros-, sobre esa posibilidad que se da en esa publicación del señor Enrique Bellés -que aquí se ha dicho-, que fue director además de la conselleria de agricultura entre el año 1997 y el 2003, sobre la previsión de cosecha de cítricos en España, situación actual y oportunidad de mejora, presentado en septiembre del año 2013.

Mire, el trabajo de fin de máster mencionado hace análisis a los datos de cítricos a nivel nacional y no autonómico; en cualquier caso, lo que no se puede desprender es que estos datos en ninguna de sus conclusiones -que vienen siendo muy habituales- afecten al nivel de la Comunidad Valenciana.

Si el Grupo Socialista, en este caso, hubiera leído ese trabajo seriamente y de forma consciente, en el que su autor hace una serie de matizaciones sobre algunas limitaciones de las estadísticas de cítricos en España y, también, hace hincapié, en varias ocasiones, en que el aforo no influye en los precios de la campaña citrícola ni tampoco en esa función y, de hecho, el entrecomillado -que es como lo manifiesta en la página 42-, «hoy en día, los mercados citrícolas no se mueven a golpe de previsiones de cosecha, ni en el mercado mayorista ni el campo» -le vuelvo a repetir, la página 42-, y también viene a decir, «la extraordinaria concentración de la demanda que tiene enfrente una oferta muy fragmentada es quien fija el precio final del destino», en la página 43 (veus), no, sí, sí, pero le vuelvo a repetir que esto lo viene estableciendo a nivel nacional.

Indudablemente, por tanto, existe una evidencia clara y precisa (veus), los datos ofrecidos por el aforo no tienen incidencia en los precios de mercado…

El senyor vicepresident:

Señorías, por favor.

Tiene la palabra el señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Le vuelvo a repetir, los datos ofrecidos por el aforo no tienen incidencia en los precios de mercado y es evidente que los precios de los cítricos varían de un año a otro, pero ello no es debido al aforo, precisamente, ni a otros muchos factores que día a día hacen ineficiente la cadena de valor.

Indudablemente, también es cierto que hace usted una exclamación respecto a la baja pero, precisamente, esa situación de los cítricos a la baja lo que haría es subir los precios, no ir contra la propuesta que usted ha manifestado de ir contra los intereses, en este caso, de los agricultores.

Y, mire, yo, para finalizar, creo que hay que tener en cuenta que cuando alguien lanza algo al aire pues es muy probable que le pueda caer encima y, por lo tanto, hay manifestaciones que deben de ser, al menos, más serias porque respecto a esa consideración que yo le tengo como parlamentaria, indudablemente, no cabe duda que esta PNL debería de haberla retirado porque está basada -ya digo- en un complot de situaciones que ustedes se montan, como viene siendo habitual, respecto al «alfarrazo», que es como nosotros denominamos en el argot agrícola, al menos en mi zona, pues siempre ha sido la metodología más eficaz, y no cabe duda que lo sigue siendo.

Y creo que se han tenido en cuenta varios conceptos que son básicos para determinar, precisamente, estas mediciones y estos cálculos que, luego, se traducen en estadísticas que se publican.

Y, por lo tanto, desde el Grupo Popular, en este caso, del Consell y la conselleria concreta que defiende estos temas, no cabe ninguna duda que ni se ha manipulado ni se ha falseado ningún dato.

Y, por tanto, también le tengo que decir que se puede en esto utilizar un símil que es muy práctico y que podrían ustedes atender al mismo, y es aquel dicho en el que un polvaristero se cruza por una calle con un amigo y le pregunta, «¿oye, amigo, qué tal vas?
», y éste le contesta, «mal no vamos pero tenemos una fábrica de cohetes y vamos tirando».
Esto es lo que le pasa a ustedes.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Señorías, terminado el debate de este punto, vamos a pasar a la votación.
¿Votos a favor?
, 7.
¿Votos en contra?
, 8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición.

Informe sobre el compliment de la Resolució 201/VIII, aprovada per la comissió en la reunió del 5 de desembre de 2013 (RE número 92.
166)

El senyor vicepresident:

Señorías, referente al punto quinto, les indico que la resolución aprobada en la comisión del 5 de diciembre sobre creación de una comisión de seguimiento para controlar la población de fauna salvaje, ésta -les informo- se constituyó el pasado 27 de mayo.

Y habiendo sustanciado todos los puntos del orden del día, se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 27 minuts)