Agricultura%932234.04.29%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 29 d'abril de 2013.
Comença la reunió a les 11 hores i 3 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 15.

La senyora presidenta:

Buenos días, señorías y público asistente.

Pasamos al punto número 1 del orden del día, que sería la lectura, si procede, y aprobación del acta de la reunión anterior.
Pero antes vamos a ver si hay quórum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

Hay quórum.

La senyora presidenta:

Gracias, señor secretario.

El punto número 1, repetimos, sería la lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
Si ningún diputado ni ninguna diputada tienen nada que decir, la damos por aprobada por unanimidad.

Elecció de secretari o secretària de la comissió

La senyora presidenta:

Y pasamos al punto número 2, que sería la elección del secretario o secretaria de la comisión, dada la dimisión de unos los diputados del Grupo Parlamentario Popular.

Por tanto, el señor secretario pasaría a la lectura y llamamiento de los diputados y diputadas para que venga a la urna y depositen su voto.

(El secretari crida les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

Una vez votadas todas sus señorías, pasamos al escrutinio.

(La presidenta fa l'escrutini)

El resultado ha sido 5 votos en blanco y 8 votos para su señoría el señor Miguel Zaragozá, que pasaría a tomar asiento como secretario de la Mesa de la Comisión de Agricultura, y al que le damos la bienvenida el resto de integrantes.
(Pausa)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Señorías, vamos a dar la entrada al secretario autonómico para que conteste las preguntas.
(Pausa)

Señorías, antes de continuar, simplemente matizar que antes la votación ha sido de 8 votos a nombre del señor Zaragozá y 7 votos en blanco.
Se había dicho 5, pero ha habido una pequeña confusión.
Por lo tanto, 8 a favor y 7 en blanco.

Preguntes

El senyor vicepresident:

Y, bueno, y pasamos ya al punto número 3, que son las preguntas realizadas por los diputados, en este caso, al secretario autonómico de agricultura.
Bienvenido, señor secretario.

Y vamos a empezar con la pregunta número 597, formulada por el diputado José Benlloch Fernández del Grupo Parlamentario Socialista al conseller de presidencia y agricultura, en este caso, el secretario, sobre la denuncia de los convenios singularizados con los ayuntamientos.

Señor secretario, sabe usted que tiene usted cinco minutos para las dos intervenciones en el momento que se la haga la pregunta, lo mismo que la persona, el diputado que la va a realizar.

Por lo tanto, señor Benlloch, cuando usted quiera.

El senyor Benlloch Fernández:

Muchas gracias, señor presidente.

La pregunta, señor secretario autonómico, es: ¿cuáles son los motivos que han llevado a la conselleria a denunciar los convenios singularizados que mantiene con los ayuntamientos suscritos al amparo de lo establecido en el acuerdo marco para la cooperación en la prestación de servicios de interés general agrario entre La Generalitat, el ministerio y la Federación Valenciana de Municipios y Provincias del año 1989?

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.
Un momentito.

Cuando quiera, señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor Benlloch, como sabe, en noviembre de 2011 y en septiembre de 2012, la conselleria notificó a los ayuntamientos afectados la denuncia de una serie de convenios singularizados que se habían firmado al amparo de un acuerdo marco de mayo de 1989 sobre cooperación en la prestación de servicios de interés general agrario entre La Generalitat, el ministerio de agricultura y la Federación Valenciana de Municipios y Provincias.

Concretamente, se denunciaron en esos dos meses 49 convenios, que eran los últimos que estaban aún en vigor entre los 369 que se habían firmado hace más de veinte años, al amparo del acuerdo marco al que antes he hecho referencia.

Los motivos de esas denuncias se indicaron en las comunicaciones dirigidas…, que la conselleria dirigió a cada ayuntamiento.
Y específicamente, en esas comunicaciones se señalaba la de especiales circunstancias financieras que soportaba la hacienda de La Generalitat en el marco de la profunda crisis económica vigente, así como las obligaciones y compromisos que para la misma se derivaron de la normativa estatal en materia de estabilidad presupuestaria, que había generado graves problemas de tesorería que habían afectado muy especialmente a ambos ejercicios y que repercutían, por tanto, en el cumplimiento de lo convenido.

Y como le he indicado, ese fue el motivo de la denuncia de los convenios y que figuraba en las comunicaciones dirigidas a cada uno de los ayuntamientos.

Nada más por mi parte.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor secretario.

Vamos a ver.
Un momentito.
Cuando quiera, señor diputado.

El senyor Benlloch Fernández:

Moltes gràcies, senyor president.

Al que és la crisi del sector agrari, senyor secretari autonòmic, que vosté ja coneix i que no fa falta ací reproduir -un augment dels costos, una disminució de les ajudes, una falta de preus justos i uns impagaments-, se suma el que ha segut un debat social de les últimes setmanes: el tema de la inseguretat en el camp.

La inseguretat en què després d'hores de treball dels nostres llauradors, d'inversió importantíssima, és clar, inclús moltes vegades el cost familiar, tindre de vore com un dia determinat s'alcen de matí i el fruit de la seua suor i del seu treball ha desaparegut, perquè el camp d'alguna manera tots sabem que no té portes, però, és clar, si tampoc li fiquem vigilants, encara és més fàcil.

L'agricultura d'esta comunitat amb bones infraestructures, heretades amb l'esforç dels nostres avantpassats, ha fet que en estos moments moltíssima gent estiga tornant als camps, cosa per la quals ens tindríem d'alegrar.
I el que no és possible és que acabem amb la moral de qui en estos moments està fent un tremend esforç per tornar al camp, i els esforços que açò suposa, per la falta d'una sensibilitat per part del govern valencià en intentar protegir allò que tant d'esforç costa.

No s'ha desenrotllat l'Estatut d'autonomia, senyor secretari autonòmic, i l'article 52 de l'Estatut d'autonomia preveu la creació de la policia autonòmica, no la creació, el desenvolupament del cos, un cos que podria ser útil per a intentar vigilar i donar resposta a un problema com el que hem esmentat.

Les plantilles de la policia nacional s'han reduït, la Guàrdia Civil sabem tots quanta gent n'hi havia en els quarters i quanta gent queda en estos moments.
I el que cal tindre en compte -i molt important la reflexió, que no sé si vostés l'han feta a l'hora de denunciar estos 49 convenis- és l'especificitat del món del camp.
Una especificitat que li duu a un tema d'argot, utilització de paraules per part dels agricultors o de zones per a identificar llocs concrets que no és eficient moltes vegades, ni la policia nacional ni la Guàrdia Civil en alguns casos.

I que el que sí que és eficaç, i aixina s'ha demostrat, són els mateixos ajuntaments, que són la institució més pròxima al ciutadà i, per tant, la policia local, eixe element de proximitat que duu a una confiança per part dels llauradors a l'hora d'adreçar-se a la institució més pròxima.

Li parle en concret que els convenis que vostés van denunciar també incloïen el pagament de part dels salaris de policies locals que estaven adscrits a les tasques de vigilància en el camp.
I li parle no només com a diputat autonòmic, sinó com a alcalde d'una ciutat de 52.
000 habitants, com és Vila-real, en què quan vam arribar a governar, n'hi havien sis agents de la policia local adscrits a les tasques del camp.
Sis agents que només feen torns de dilluns a divendres, i en el que nosaltres, amb un tremend esforç, i malgrat que vostés no mos pagaven des de la Generalitat valenciana les subvencions des de fea tres anys…, perquè vostés resolen estos convenis en novembre, però ja duen dos anys d'impagaments dels convenis que han resolt en estos moments.

En concret, per exemple, per a la ciutat de Vila-real suposen 270.
000 euros de deute de La Generalitat amb l'ajuntament, que l'opció o la solució que hagueren pogut trobar, i que han trobat alguns ajuntaments, haguera segut la d'acomiadar a interins i, per tant, la de reduir les plantilles.
Una cosa que no vam fer i que esta setmana passada se va demostrar que va ser una bona decisió.
Una bona decisió perquè quan vosté mira els mitjans de comunicació, es troba com, per exemple, «en Nàquera, agentes de la policía local recuperan 500 quilos de naranjas.
Picaña, la colaboración entre Guardia Civil y policía local hace detener a un hombre que robaba naranjas.
Vila-real, detenidos al intentar sustraer casi mil quilos de naranjas en Vila-real».

És a dir, el que és evident és que l'eficàcia està en la proximitat i que el llaurador, i això li ho dic per experiència personal, és capaç inclús a la policia local de Vila-real, a la policia rural, de deixar-li les claus de la seua alqueria, o de la cadena que tanca la seua finca, o etcètera, etcètera.
Nosaltres tenim en estos moments inclús un quadre amb una sèrie d'identificacions, amb claus de molts…, de les explotacions agràries, que la nostra policia local sí que té i que, per exemple, la policia nacional o la Guàrdia Civil els costa de donar.

Per tant, a mi m'agradaria, senyor secretari autonòmic, que feren una reflexió sobre això.
És a dir, resoldre estos convenis significa restar en eficàcia en la protecció del camp.
Hui, en estos moments, que està tant en crisi la funció dels ajuntaments per esta reforma local, crec que hui és un cas claríssim del que no s'haguera hagut de fer.

Li demane que reflexionen sobre això, li demane que mantinguen estos convenis, perquè, evidentment, serà una clara mostra que estan preocupats pel camp, i ara que està tornant la gent al camp la importància, és clar, serà de protegir-los i no desmoralitzar-los més.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Benlloch.

Vamos a ver.
Señor secretario, un momentito, por favor.
Para que seamos justos… Cuando quiera.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Senyor Benlloch, jo vaig a centrar-me en concret en el que era el motiu de la pregunta, que era la finalització d'estos convenis.
Estem parlant de convenis que es van subscriure en base a l'acord mars de l'any 1989.

Per tant, la finalitat que tenien eixos convenis era anar integrant les plantilles dels ajuntaments, el personal contractat per les cambres agràries locals, per a fer unes funcions que aleshores eren i són, en base a la llei de bases de règim local, de competència municipal, entre altres, des de guarderia rural, o conservació de camins rurals.
.
.

Encara que eixes competències eren funcions pròpies dels ajuntaments, no obstant, la conselleria, La Generalitat va anar sufragant durant tots estos anys, va anar sufragant, i va mantinguent eixa.
.
.
, van anar mantinguent eixe línia de col·laboració, en molts casos eixos treballadors de les antigues cambres agràries locals es van incorporar, inclús alguns com a funcionaris, dins de les plantilles de caràcter municipal.
Després d'eixos vint anys, estos treballadors estan totalment integrats en eixes plantilles, formen part de la plantilla del personal dels ajuntaments a tots els efectes i no tenen cap tipus de vinculació ni laboral ni contractual ni de ningun altre tipus amb l'administració autonòmica.
En tant en quant ha segut possible anar mantinguent eixos convenis, doncs, La Generalitat ho ha fet des de l'any 1989 fins a setembre i desembre i novembre de l'any passat, però les restriccions pressupostàries, màxim quan hi ha hagut de prendre decisions de caràcter important dins de l'àmbit del sector públic autonòmic, obligaven a eixa rescissió.
Es va fer la denúncia, tal i conforme estava previst en cada un d'eixos convenis, es va fer ús d'eixa denúncia.
.
.
, no.
.
.
, els ajuntaments podien haver interposat enfront de la denúncia, lògicament, el recurs corresponent, d'eixos 369, dels 49 últims que quedava, sols em consta la denúncia, o millor dit l'anunci de la interposició d'un recurs contenciós administratiu exclusivament en un cas.

I per la meua part, res més en este punt.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor secretario.

Sí, señorías, vamos a pasar a la siguiente pregunta.
No obstante, les rogaría que entraran.
.
.
, nos han solicitado estar presentes unos señores, (inintel·ligible) .
.
.
recogido todo lo que se reúne en el reglamento para poder estar presentes en la comisión, y como es una pregunta que les afecta, estarán presentes.
(Sorolls)

Bueno, pues, bien, vamos a ver.
.
.
Pasamos a la pregunta número 700, formulada por la diputada Esther López Barceló, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida, al conseller de Presidencia y Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua sobre la deuda con la Sociedad Protectora de Animales de Ibi.

Por lo tanto, señora López, tiene usted la palabra.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

La Sociedad Protectora de Animales de Ibi está gestionando actualmente el problema del abandono de animales de tres poblaciones, Ibi, Onil y Tibi y posiblemente muy pronto también Cocentaina, una tarea que según sus responsables se ha hecho más necesaria a raíz de la crisis, pues con esta el abandono de mascotas ha tomado unas dimensiones intolerables, y también más difícil, ya que no cuentan con el compromiso de las administraciones.

¿Cuándo piensa la conselleria abonar los pagos que tiene pendientes con la Sociedad Protectora de Animales de Ibi?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Cuando quiera, señor secretario.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Señor presidente.

Senyores i senyors diputats.

Bueno, efectivamente, señora López, como usted expone en su pregunta, La Generalitat adeuda en estos momentos 17.
791,16 euros a la Sociedad Protectora de Animales de Ibi por ayudas correspondientes a los ejercicios 2010, 2011 y 2012.
Le he de decir que el principal objetivo del Consell en estos momentos es poder hacer frente a todos los compromisos de pagos asumidos, incluyendo, por descontado, el caso de la Sociedad Protectora de Animales de Ibi, como el de todos los otros ciudadanos, empresas o entidades que se encuentran en una situación similar.

Puede estar segura de que estamos haciendo y continuaremos haciendo todo lo que sea necesario para ir solucionando este problema en la medida que lo vaya permitiendo la situación de la tesorería de La Generalitat.

Nada más.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor secretario.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Sí.
.
.
Cuando quiera, cuando quiera, puede continuar.

La senyora López Barceló:

Sí, gracias, señor presidente.

Señor secretario autonómico, la verdad es que me parece bastante lamentable que la tesorería de La Generalitat no pueda afrontar ni 7.
200 euros de 2010 ni 7.
200 de 2011 ni 3.
000 euros de 2012.
Me parece bastante grave y alarmante.
Y sobre todo me parece también muy alarmante que es que ustedes ni siquiera dan esta contestación al Síndic de Greuges.
El Síndic de Greuges ha tenido que volver a pedirles la información acerca de todo lo que se le adeuda a la sociedad protectora de animales.

El 17 de abril de 2013 se dirigen a la protectora de animales desde el síndic para decirle que «en relación con la queja que tiene planteada en esta institución, y ante la tardanza a recibir el informe solicitado a la administración, en esta misma fecha -el 17 de abril- hemos tenido que volver a pedir que se nos remita con urgencia».
O sea, que espero que también atiendan ustedes las peticiones que se le hacen desde el Síndic de Greuges, que son problemas que afectan la ciudadanía y no solamente a la ciudadanía, es que la situación de los animales abandonados no es una cuestión baladí o no debería de serlo para la administración, porque es una cuestión muy caótica.

Cada municipio actúa de forma distinta y no siempre se puede conseguir el cumplimiento de la Ley 4/1994, del 8 de julio, de la Generalitat valenciana, sobre protección de animales de compañía.
De hecho, solo en algunos casos se da realmente un tratamiento correcto a este problema.
Sin el compromiso y los medios de la administración, las sociedades protectoras no pueden luchar contra el abandono y el maltrato de los animales.

En 2010 se recogió en la Fundación Affinity un total de 109.
074 datos de perros abandonados y casi treinta y seis mil de gatos, una media de 400 perros y gatos cada día, y esto es una cuestión que se debe atajar también por seguridad ciudadana y, evidentemente, por otras cuestiones de salud, de higiene y ya por un derecho, el derecho de los animales a tener una atención digna.
Y en esa investigación, los datos apuntan a que el 27% de estos abandonos se deben a factores económicos, y el País Valenciano, como usted sabe, no es ajeno a esta realidad.

Dadas las alarmantes cifras del fenómeno que las entidades ponen encima de la mesa, hay que realizar un diagnóstico de la situación en el territorio del País Valencià, se debería de realizar de forma responsable, y eso fue lo que solicitó, además, Esquerra Unida a la Mesa de Les Corts, pedimos la creación de una comisión no permanente de estudio para que se pudiera diagnosticar la situación actual de los animales y, por otra parte, para el diseño de políticas públicas que den una respuesta adecuada al abandono, al maltrato, al tráfico y a la compraventa ilegal de los animales de compañía.

En la Mesa de las Cortes ha sido vetada su tramitación, ha sido vetada por la mayoría parlamentaria del Partido Popular.
.
.
, el que se pueda debatir en una cámara parlamentaria, en donde se supone que reside la soberanía del pueblo, que podamos debatir acerca de si es necesario o no una comisión de estudio para abordar ese tema.
Aparte de que me parece algo irresponsable, me parece alarmante que estemos sufriendo constantemente en la Mesa de las Cortes el veto por parte de su partido político de todo lo que.
.
.
, de todo lo que ustedes creen que es pertinente o no o que les parece interesante o no que sea llevado a debate a esta cámara.

Nosotros, además, proponíamos, entre otras medidas, que se estableciera un calendario para liquidar los pagos, que se iniciara también una ronda de contactos con los agentes implicados en la protección de animales de compañía para medir el estado de la cuestión y diseñar conjuntamente políticas públicas.
.
.
Bueno, todo esto todavía lo tendremos que debatir, forma parte de una proposición no de ley, pero lo que yo no puedo comprender es esa desidia por parte de la conselleria a la hora no solamente de abonar esta cifra irrisoria dentro de lo que supone el presupuesto de La Generalitat, como es decir que es que no han pagado ni lo que se les adeuda del año 2012, que son 3.
300 euros.
.
.
No se les ha remitido ninguna información, no se han puesto en contacto con ellos y ni siquiera han sido ustedes capaces de remitir al Síndic de Greuges, figura que le recuerdo que es una figura defensora de los derecho sociales de la sociedad valenciana, que ustedes le hayan remitido lo que les piden, que es simplemente lo que me está usted contestando hoy aquí.

Ustedes no tramitan ni siquiera esa información, según el síndic, y por otra parte es que ni siquiera ustedes permiten que debatamos en esta cámara acerca de cuál sería el mejor diseño de políticas públicas para abordar este tema.
Parece ser que a ustedes es un tema que les parece.
.
.
, pues, que no les parece suficientemente importante o que no merecen el respeto.
.
.
Y estas sociedades protectoras de animales están realizando la labor que deben de realizar y que deberían de realizar, y acabo, señor presidente, con toda la ayuda de la administración, pero lo están realizando de forma voluntaria, apenas sin dinero, y al final se convierte en una cuestión caótica la de cómo pueden gestionar estas personas con vocación algo que debería de interesarnos a todos y a todas como es el derecho de los animales.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted.

Señor Vañó, cuando quiera.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Señora Barceló, bueno, en primer lugar, no me consta que no se haya dado esa contestación al Síndic de Greuges, usted lo ha mostrado ahí, le garantizo que no hay ningún, ningún problema en contestar ni mucho menos, es además nuestra obligación contestar al Síndic de Greuges, porque como usted misma ha dicho, se trata de trasladar la misma información que he trasladado yo esta mañana aquí.
Por lo tanto, revisaré ese caso concreto y atenderé que sea respondida, como siempre, las peticiones del Síndic de Greuges.

Segunda cuestión.
Mire, le garantizo que para nosotros no es ni una cuestión baladí ni de desidia, toda la preocupación por lo que afecta al bienestar animal, tanto en los animales de explotaciones ganaderas como, en este caso, animales de compañía, y por eso estamos impulsando de manera efectiva la colaboración con las entidades que se dedican a protegerlos.

Prueba de eso es que el pasado mes de marzo de convocó una reunión del Consejo Asesor y Consultivo en Materia de Protección Animal, que se creó por la Ley 12 del año 2009, que se constituyó en el año 2010.
En ese consejo asesor.
.
.
, es una vía de contacto permanente no solo con las asociaciones protectoras, sino también con representantes de veterinarios, de ayuntamientos y de instituciones científicas donde se debaten y se plantean soluciones a los temas relacionados, en este caso, con los animales de compañía.
Se han celebrado ya dos reuniones.
En la reunión del día 11 de marzo se abordó de forma específica el problema financiero y la necesidad que tienen las entidades de cobrar las ayudas pendientes, y desde la conselleria se les trasladó a los representantes de las organizaciones que nuestro objetivo es, como se ha dicho reiteradamente, pagar todas las cantidades pendientes a lo largo de este año, y estamos trabajando para que ese compromiso sea una realidad y esperamos, en breve, poder hacer frente ya a todo lo que se adeuda del ejercicio 2010.

Como usted ha dicho, nosotros somos plenamente conscientes de que la situación socioeconómica de carácter general está llegando a problemas específicos en cuanto a los animales de compañía o mascotas, por el tema de los abandonos o incluso por las dificultades que tienen algunas familias para el mantenimiento tanto desde el punto de vista alimentario como de carácter sanitario.
Y estamos potenciando un trabajo que es muy necesario, que es el que realizan las asociaciones protectoras.

Como he dicho hubo una reunión el día 11 de marzo, hubo una posterior el día 19 de abril, donde uno de los temas que se alcanzó.
.
.
, consideramos que el marco jurídico existente es válido, hay una ley y una normativa de desarrollo, y lo que se acordó con las entidades que forman parte de este consejo asesor es esa labora de coordinación con unos ayuntamientos.
De hecho, se va a remitir una encuesta a los diferentes ayuntamientos para tener un mapa real de cuáles son los sistemas que se utilizan de recogida de animales.
.
.
, de animales abandonados que se utiliza en las distintas corporaciones, se va a actualizar el protocolo o las guías de actuación para facilitar el trabajo de la.
.
.
, sobre todo de la policía local y, además, como se le he dicho, bueno, se estaban, se plantearon alguna cuestiones en materia de sensibilización social orientadas al ámbito educativo.

Y por mi parte nada más.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Vañó.

Pues, señorías, vamos a pasar a la pregunta número 762, formulada por el diputado Miguel Ángel Guillén Galindo, del Grupo Parlamentario Socialista, al conseller de Presidencia y Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua sobre las subvenciones a los armadores de Castellón por paralización de buques pesqueros.

Señor Guillén, cuando quiera.

El senyor Guillén Galindo:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Vañó, ya le felicité en privado, y aprovecho, puesto que es la primera vez que coincidimos en comisión, para desearle éxito en su gestión, que, en definitiva, redundará en beneficio de la agricultura, la ganadería y la pesca de esta comunidad.

Y dicho esto, paso a formular directamente la pregunta: ¿cuándo tiene previsto la conselleria hacer efectivas las subvenciones concedidas a los armadores de la provincia de Castellón mediante las correspondientes resoluciones de aprobación de ayudas económicas por la paralización definitiva de buques pesqueros aprobadas durante el ejercicio 2011?

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Guillén.

Señor secretario, cuando quiera.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Señor Guillén, en primer lugar, muchísimas gracias por su felicitación.

Dando respuesta en concreto a la pregunta, en el ejercicio 2011 la conselleria resolvió cerca de.
.
.
, bueno, resolvió, en concreto, 401 expedientes de ayudas para el conjunto del sector pesquero de la provincia de Castellón, con un importe global de unos 7,2 millones de euros, y se llevaron todos los trámites necesarios desde el punto de vista administrativo y de contabilización para la formalización del pago de las ayudas.

Sin embargo, por las razones presupuestarias que ustedes conocen y, como ya comenté en mi comparecencia en esta misma comisión el pasado día 9, a fecha de hoy no ha sido posible pagar todas las ayudas que se reconocieron en su momento.
No obstante, estamos haciendo el esfuerzo.
.
.
, todo el esfuerzo posible por abonarlas cuanto antes, y entendemos que una de las prioridades debe ser el pago a las ayudas por paralización definitiva de buques por las que usted se interesa.
Concretamente, de los diez expedientes que se.
.
.
, de este tipo de ayudas que se aprobaron en 2012 para pescadores de la provincia de Castellón ya se han abonado prácticamente del 20 al 25%.
Y en cuanto al resto de las ayudas de paradas definitivas correspondientes al ejercicio de 2012 de Castellón, al igual que las ayudas correspondientes a pescadores de Alicante y Valencia, tenemos el compromiso de abonarlas todas antes de este verano y estamos trabajando para cumplir ese compromiso.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Cuando quiera, señor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Gracias, señor presidente.

Bien, señor Vañó, sabe perfectamente que estas ayudas los fondos provienen de tres administraciones, la europea, la estatal y la autonómica.
Por eso el marco jurídico que resulta de aplicación son reglamentos europeos, al menos dos de ellos, uno de 2006 y otro de 2008, el real decreto estatal y luego las dos órdenes que desarrollan aquí en la conselleria que son las que, digamos, lo trasladan al ámbito autonómico, la de noviembre de 2007 y la de febrero de 2009.

Pues, bien, empezando por el reglamento de 2006, que es el relativo al fondo europeo de la pesca, ese contempla los planes nacionales de desmantelamiento, como usted bien sabe, es la reestructuración de las flotas pesqueras comunitarias para adaptarlas a los recursos disponibles y potenciar su competitividad.
Estamos dentro, que está acabando ahora, del programa operativo de enero de 2007 a diciembre de 2013.
Una de las ayudas contempladas en este plan es, precisamente, lo que estamos.
.
.
, lo que nos ocupa, que es la paralización definitiva, que no es ni más que consisten en el desguace del buque pesquero.

A este respecto se refiere también el reglamento de 2008.
Dice que responde a la situación inmediata de dificultad económica y social, -hoy todavía digamos más agravada- pretende resolver el exceso de capacidad general, reducir la capacidad de la flota.
Luego es muy importante el éxito de este tipo de ayudas para que tenga, digamos, su efecto llamada en el sector; asegurar un sector pesquero viable a largo plazo y, por tanto, la conclusión que establece es reducir la capacidad pesquera de la flota en al menos un 30%.
Ese es el objetivo final, que parece que no se está consiguiendo.

Y llamo la atención sobre el reglamento europeo también el 1.
198/2006, concretamente en su artículo 80, es muy importante y tome nota señor Vañó, se refiere a la integridad de los pagos a los beneficiarios.
Dice así: «Los estados miembros se cerciorarán de que los organismos responsables de los pagos -y esto es muy importante- garantizarán la recepción por parte de los beneficiarios del importe total de la contribución pública con la mayor celeridad posible y en su totalidad.
No se deducirán, ni (inintel·ligible) .
.
.
importe alguno, ni se impondrá ninguna carga específica o defecto equivalente susceptible de reducir los importes destinados a los beneficiarios.
»

Y sigue diciendo, en otros lugares, dice: «Los estados miembros deberán garantizar el cumplimiento del principio de buena gestión financiera.
» ¿Qué significa?
Que busca garantizar la liquidez del sistema y establece que los retrasos en la ejecución financiera darán lugar a reembolso del anticipo y liberaciones a autonómicas.
Luego estamos poniendo con estos retrasos en peligro la dotación de los fondos europeos.

Y vayamos a la normativa autonómica.
Las órdenes reguladoras de las ayudas que establecen que las resoluciones concretarán la fecha límite de la ejecución de la acción y a partir de ese momento se dispondrá de un mes para justificar su cumplimiento que, en este caso, es haber causado baja el buque.

El conseller, en su comparecencia de 13 de febrero de este año, para informar de las líneas generales de la política de la conselleria durante esta legislatura, destacó la importancia del sector pesquero en nuestra comunidad, nos habló del plan director de pesca que ha desarrollado la conselleria, precisamente para orientar el desarrollo del sector y su competitividad.
Pero también nos manifestó que el volumen de actuaciones realizadas y ayudas concedidas implicaba un cumplimiento del 97% de los objetivos del plan.
Debe ser que uno de los objetivos que tenía en este caso era el de no pagar; si no es imposible que se haya cumplido con el 97.

Bueno, concretando, la situación actual que existe en las cofradías, sobre todo en Castellón, en Vinaroz, Benicarló, Peñíscola, Castellón y Burriana son del año 2011, me ha parecido escuchar de 2012.
Estamos hablando de ayudas de 2011.
Y el problema también sería general de toda la Comunidad Valenciana.

La justificación de las ayudas se presentó en todos los casos antes del 15 de octubre de 2011, como establecía la orden.
Algunos han cobrado, es verdad, usted habla de un 20 o un 25%, no alcanza una cuarta parte.
Pero después de año y medio todavía siguen sin cobrar muchos de ellos, cuando antes lo normal era cobrar en tres meses.

Estos retrasos, señor Vañó, ha de saber que han ocasionado graves perjuicios y quebrantos financieros a algunos armadores, pues han tenido que recurrir a los bancos para poder pagar deudas pendientes y atender otro tipo de obligaciones económicas, lo que les ha supuesto una carga financiera añadida, en gastos de intereses y de fianzas, que incluso la propia normativa europea podríamos decir que no permite.

También esta situación, usted ha aludido a ello, no existe más tiempo, pero sucedería lo mismo, estaríamos en el caso de los paros biológicos, lo que usted ha comentado que se comprometerán a atender antes del verano.
La del cerco de diciembre de 2011, enero de 2012, sigue sin pagarse; la de arrastre de julio y agosto de 2012, también sigue sin pagarse; las ayudas retributivas directas a los armadores, pues también siguen sin pagarse.

Mire, señor Vañó, le voy a decir a una cosa…

El senyor vicepresident:

Señoría…

El senyor Guillén Galindo:

.
.
.
-acabo ya, señor presidente- dejen ya de buscar las llaves en el fondo del mar y dedíquense a buscar los fondos con que pagar a los profesionales del mar.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Guillén.

Cuando quiera, señor secretario, para terminar esta pregunta y su comparecencia hoy aquí en esta comisión.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Bueno, si he dicho 2012 ha sido un lapsus, porque estaba refiriéndome en la contestación exclusivamente al ejercicio 2011.

En segundo lugar, efectivamente, en cuanto al tema de la procedencia de los fondos, le tranquilizo, no hay ningún peligro en este caso, en el caso de paradas definitivas de pérdidas de fondos, porque en estos casos se abonan y después se recuperan esos fondos cuando se justifican al fondo europeo de pesca.

He estado haciendo referencia al carácter global de las ayudas que se conceden en el ámbito de la pesca, son más de cuatrocientas una ayudas que se concedieron en el ejercicio de 2011 por un importe superior a los siete millones de euros.
Y, en concreto, la deuda más importante está en los dos tipos de paradas que usted ha comentado, la parada definitiva del ejercicio 2011 que, como le he dicho, el compromiso que se ha asumido y además se ha hablado con las federaciones de cofradías de pescadores de las tres provincias, el compromiso es hacer frente a las cantidades pendientes de paradas definitivas, finalizar todo el pago antes del verano y continuar con los pagos de paradas temporales o de vedados de carácter biológico.

En este caso, como en el resto, por supuesto que está haciendo La Generalitat un esfuerzo enorme para poder hacer frente a esta situación.
Y tanto el compromiso que en su día manifestó el president como el propio vicepresidente es que durante todo el ejercicio 2013 La Generalitat, y en concreto la Conselleria de Presidencia, Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua, va a hacer frente al pago de toda la deuda que tiene contraída con pescadores, con agricultores y con ganaderos en el caso de la Comunidad Valenciana.

Le repito que ha habido, ante la preocupación evidente que han tenido los pescadores de las diferentes cofradías, reuniones con las diferentes cofradías para explicar la situación, se están atendiendo pagos y estoy seguro que antes del verano podremos hacer pago a todas las paradas definitivas que hay pendientes del ejercicio 2011.

Por mi parte nada más.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor secretario.

Señorías, suspendemos por veinte segundos la comisión.

(Se suspén la comissió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Señorías, ya han pasado los veinte segundos.

Proposició no de llei sobre el suport als avantprojectes de llei de la cadena alimentària i de concentració de cooperatives que impulsa el Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 47.
039, BOC número 144)

El senyor vicepresident:

Continuamos con la comisión y vamos a tratar el punto número cuatro que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el apoyo a los anteproyectos de ley de la cadena alimentaria y de concentración de cooperativas que impulsa el Ministerio de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Para su defensa tiene la palabra la señora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, president.

Bon dia a tots, senyores i senyors diputats.

Donat el caràcter estratègic del sector agrari, del sector primari productor en la nostra comunitat i amb la intenció de voler garantir el seu futur, la de tot el sector, però fonamentalment garantir la part productora als mateixos llauradors, presentem esta proposició no de llei.

El Govern d'Espanya està debatent dos avantprojectes de llei que volen transformar, dos avantprojectes que poden tindre la capacitat de transformar vertaderament l'actual radiografia del sector agrari espanyol i, per tant, del sector agrari en la nostra comunitat.

Parlar del caràcter estratègic d'este sector, jo crec que és ben conegut per totes les seues senyories, per tots els que hui estem en esta comissió.
Però crec que això no deu obviar el fer algunes referències a este.
És el sector que pot assegurar la provisió d'aliments en dos aspectes fonamentals.
Des del punt de vista de la seguretat, quant a quantitat, quant a assegurar l'alimentació per a la nostra societat, però també en qualitat dels mateixos aliments.
Per tant, estem parlant d'evitar la dependència d'altres països, d'altres possibles expenedors d'aliments, però també estem parlant de la protecció dels consumidors.

És un sector que pot enfrontar o pot fer ferma una resposta als desafiaments de caràcter ambiental, perquè veritablement és el sector que pot influir en una protecció real dels recursos hídrics dels hàbitats i que pot treballar per la biodiversitat.
Però fonamentalment i també és el sector que més treballa per la conservació i la restauració dels nostres paisatges.
I en estos moments, en els que la lluita contra el canvi climàtic és un assumpte també estratègic per a tota la nostra societat i per a tots els governs, podíem ficar com exemple la capacitat que té tota la nostra producció citrícola, tot el nostre paisatge de cítrics que tenen una capacitat de fixar 900.
000 tones de CO2 a l'any.
Per tant, estem parlant de clars beneficis de caràcter mediambiental.

Però en este moment, en un context de crisi generalitzada més aguda que mai, també més que mai se veu que és un sector que és l'únic que ha sigut capaç de mostrar-se com un dic de contenció enfront de la destrucció d'ocupació.
I el que també és molt important, un dic de contenció enfront de la destrucció d'actius, d'actius perquè és una activitat que ha sigut capaç de mantindre de forma sostinguda al llarg de tota la crisi l'activitat productiva, però també l'activitat de caràcter comercial.
I quan parlem d'activitat de caràcter comercial, especialment aquella dirigida als mercats exteriors.

Estem parlant d'un sector que mobilitza i és suport i és la base per a tot un sector d'activitat agroindustrial d'un dinamisme, d'una eficiència i d'una competitivitat jo crec que fóra de tot dubte.
Des de l'exercici 2009 és el sector que més aporta a la balança comercial, sense dubte, en esta comunitat.
És el primer sector que té increments, és el primer sector en el capítol d'exportació, però a més amb increments continuats i sostinguts al llarg de tots els anys de la crisi.
Aporta el 15% a les exportacions nacionals, però a més és com a mitjana el 23% de totes les exportacions de la Comunitat Valenciana.
I en estos dos primers mesos d'este exercici arriba al 28% de totes les exportacions de la Comunitat Valenciana.

Com he dit abans, és el que menys ocupació destrueix, el que menys actius perd.
Se gestiona des del món agrari el 30% del territori i l'eficiència se demostra quan parlem que suposa tot el sector agroindustrial una facturació del 16% amb un 13% d'ocupats i amb un 11% de les empreses.
Per tant, les dades macroeconòmiques i des del punt de vista de l'eficiència i de la competitivitat no hi ha dubte que és un sector de futur.
Però eixa eficiència i eixa competitivitat no se mostra de la mateixa manera quan estem parlant únicament del sector primari, dels llauradors.
I si fiquem en risc el sector productor al mateix llaurador, fiquem en risc tot eixe futur, que jo crec que és clar i dinàmic per al sector com a tal.

Canviar esta situació, canviar la situació en què tenim una cadena de valor vertaderament eficient i vertaderament competitiva i amb molt de dinamisme i amb moltes capacitats de futur, canviar l'equilibri o mantindre un equilibri en eixa cadena de valor, és l'objectiu fonamental d'estos dos avantprojectes de llei que, com deia abans, per primera volta suposen abordar, transformar una situació, canviar una radiografia.
I que únicament se pot fer des del punt de vista de la legislació nacional, perquè s'ha de treballar, mantenint la unitat de mercat i, per descomptat, pels temes de la comissió nacional de competència.

Són dos avantprojectes.
.
.
Són dos aspectes demanats àmpliament pels sectors.
Són dos avantprojectes informats positivament pel sector.
Són dos avantprojectes complementaris, que estan integrant i que, de forma conjunta, verdaderament, poden suposar eixa reforma de caràcter estructural -com deia abans- tan anhelada, tan demandada per tots els sectors i, naturalment també, per totes les comunitats autònomes en els últims anys.

Aborden temes fonamentals, com és la diferència de preus des d'origen al destí, que és el que més impacta en eixe desequilibri de la cadena de valor i el que fa que el sector productor, que està al principi d'eixa cadena de valor, siga clarament el perjudicat d'esta.
Però també aborda la vertebració del sector, a través del redimensionament de les seues estructures; i això va unit, indefectiblement, a la modernització, a la competitivitat i a la capacitat d'internacionalització, no sols d'exportació, sinó a la capacitat d'estar de forma permanent en els mercats exteriors.
I, sens dubte, aborda el funcionament i l'equilibri de la cadena de valor.

La primera d'elles, la llei de mesures per a millorar el funcionament de la cadena alimentària, naix en la necessitat que acabem de comentar.
Però té aspectes que m'agradaria destacar, com és la regulació, la capacitat de regular, l'obligatorietat de regular eixa cadena, aspectes d'autoregulació i de règim de control, i algunes millores també demanades pel sector.

Són coneguts els desequilibris d'esta cadena -ja els hem comentat- i que se produïxen, bàsicament, quan tenim en tota Espanya prop del milió de productors i, aproximadament, cent vint mil en la Comunitat Valenciana; indústries, quasi trenta mil en Espanya, quatre-centes huitanta en Espanya; i, en canvi, el sector de la distribució, el 40% de la capacitat de compra s'aglutina sols en cinc empreses que ni tan sols.
.
.
, per descomptat, no estan en la Comunitat Valenciana, ni tan sols són nacionals.
Per tant, estem enfrontant cinc decisions de compra amb quasi un milió de decisions de venda.
Això fa absolutament clar el desequilibri.

Regular el règim de contractació i evitar les pràctiques comercials abusives és l'objectiu fonamental i que, per primera volta, s'aborda en una llei, en este cas de caràcter nacional, quant a l'autoregulació, el codi de bones pràctiques i, sens dubte, un sistema d'infraccions i penalitzacions molt clar i molt estricte.

L'obligació de formalitzar contractes per escrit i incorporar tots els elements que decidixen que eixe contracte puga dur-se a bon terme, sobretot regulant les subhastes electròniques, fent obligatori el manteniment dels documents.
.
.
Però, el més important de tot, se prohibixen modificacions unilaterals dels contractes i, molt important, els pagaments addicionals als preus pactats que, a través de campanyes publicitàries, venien siguent habituals en les campanyes de promoció o de publicitat.

Les infraccions estan sempre de part del primer esclavó.
I, per exemple, quan no n'hi ha un contracte formalitzat, sens dubte, la infracció és per al gran d'eixa part de la cadena que no ha formalitzat el contracte.

Quant al projecte de llei d'integració de cooperatives i altres entitats associatives, bé, jo crec que parlar del sector cooperativisme és dir que tenim un sector que està estés en tot el territori de la comunitat, que impacta en cada un dels nostres pobles, de nord a sud i d'est a oest.
Però hem d'aprofitar, en este moment, les oportunitats que dóna la integració per a afavorir un redimensionament d'estes estructures, en el mateix objectiu que estàvem parlant.
No hi poden haver poques decisions de compra i multitud de decisions de venda.
Però també és molt important, definitivament, establir un sistema d'incentius que permeta incentivar i promocionar este sistema d'integració.

Si prenem com a exemple les cinc cooperatives més importants de la Unió Europea, facturen entre sis mil milions i nou mil cinc-cents milions en els Països Baixos, Alemanya i Dinamarca.

Les nostres cinc més importants, que tenen caràcter nacional, facturen de dos-cents sixanta-sis a nou-cents sixanta-sis milions.
I podríem ficar, per exemple, un exemple com és Anecoop, que és una institució de la nostra comunitat -té implantació nacional, però és de la nostra comunitat-, i està facturant quatre-cents dotze milions a l'any.

Per tant, fer que puguen anar integrant-se les diferents cooperatives i arribar a les dimensions de les europees és absolutament fonamental.

Fomentar eixa fusió i eixa integració, afavorir l'agrupació i millorar la capacitació en l'objectiu fonamental, que això se transforme en renda per als llauradors, és absolutament necessari.
Per això un pla estatal d'integració cooperativa que va a tindre.
.
.
I per això una llei nacional que va partir de la base de les cooperatives supraautonòmiques.
Si no pensem que puguen agrupar-se i puga estar afavorida eixa integració en cooperatives o en entitats associatives, superior a les autonòmiques,.
.
.

El senyor vicepresident:

Señoría, cuando.
.
.

La senyora Hernández Miñana:

.
.
.
no seria possible pensar en un redimensionament.

Per això, els demanaria el suport a esta proposició no de llei, perquè són projectes valents, són projectes que aborden per primera volta problemes de caràcter estructural i són projectes demanats i informats positivament pels sectors.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Señoría, muchas gracias.

(Inoïble) …

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, desde Esquerra Unida, y en los términos en los que está planteada esta proposición no de ley, que no entendemos muy bien su pertinencia aquí en la comisión de agricultura de las Cortes Valencianas, porque no es más que una proposición no de ley de aplauso y de autobombo a unos anteproyectos de ley que ni siquiera han sido todavía debatidos en profundidad y que todavía no se han llevado ni siquiera a votación… Por tanto, creo que son anteproyectos de ley que, en base a la responsabilidad que deberíamos de tener todos ante un proceso que se está dando en las Cortes Generales de debate, de sometimiento a enmiendas por parte de todos los grupos parlamentarios, creo que es ahí donde tiene que estar el debate y que nosotros, aquí, no tiene ningún sentido, más que el de la falta de propuestas concretas de competencia autonómica, por parte del grupo parlamentario que sustenta el gobierno.
Aquí ha sido ésa…, es la única excusa o justificación que veo a que presenten de nuevo una proposición no de ley de autobombo sobre algo en lo que todavía nosotros ni tenemos los textos ni somos conocedores ni esta proposición no de ley hace que seamos conocedores de, realmente, los puntos concretos y estratégicos.

Porque aquí lo que hacen es un diagnóstico en el que estamos absolutamente todos y todas de acuerdo.
Si es que, luego, cuando no estamos de acuerdo es en la propuesta de soluciones.
Porque ustedes, por mucho que digan que saben y son conscientes… Y esto es más grave todavía, que sean conscientes de que el principal drama del agricultor productor es que no tiene una renta mínima garantizada para poder subsistir, que ustedes estén dejando ver que es que en esta comunidad autónoma, aquí, en el País Valenciano, que los agricultores productores están sufriendo una situación de crisis constante y de crisis de un sector que ustedes no están potenciando… Porque les recuerdo que donde se ve bien si se prioriza en un sector estratégico es, por ejemplo, en los presupuestos de La Generalitat.
En el marco del debate de presupuestos es donde se ve realmente si un gobierno apuesta o no por un sector estratégico y si lo considera como tal o solamente le sirve para escribir proposiciones no de ley de autobombo.
Porque en los presupuestos, les recuerdo, que es una de las consellerias que menos invierte constante y paulatinamente, y año tras año, en los presupuestos de La Generalitat.

Por tanto, cuando hablan de que es un sector estratégico, háganselo mirar y de verdad créanselo o dejen de hacer proposiciones no de ley para que aplaudamos.
Dos anteproyectos que ni siquiera han llegado a ser debatidos en su totalidad en las Cortes Generales, que es en el marco en el que lo deben de hacer.

En el diagnóstico, ya le digo que estamos completamente de acuerdo.
Pero, por supuesto, me parece bastante extraño que, a raíz de ese diagnóstico tan acertado, ustedes, luego, sin embargo, si en esas soluciones vamos a estar todos de acuerdo, ¿cómo es que ustedes en comisión parlamentaria de agricultura no hayan aprobado ni una sola vez iniciativas de la oposición -ya no sólo de Esquerra Unida- que vayan a revertir a que intervengamos la capacidad de poder establecer una renta mínima garantizada a los agricultores productores?

¿Por qué cada vez que decimos que tiene que intervenirse para garantizar una renta mínima -porque ustedes mismos reconocen que no cubren ni siquiera los costes de producción-, ustedes nos digan que es que intervenir en el mercado no se puede y el mercado tiene que seguir en su libre albedrío?
Por tanto, no podemos establecer ni siquiera mecanismos de intervención y mecanismos de discriminación o mecanismos que hagan y fomenten que se cumpla, en algunos casos, incluso la ley.
Porque cuando usted ha hablado por ejemplo del hecho de la obligatoriedad de establecer los contratos entre la cadena agroalimentaria y el agricultor productor, cuando aquí en esta cámara hemos pedido en proposición no de ley, en diversas iniciativas, que se establezcan los mecanismos que hagan que se le pueda poner una infracción o que, de alguna forma, no se cuente con la empresa que no cumpla con ese tipo de mecanismos, ustedes han dicho que eso no se puede hacer.
Con lo cual, ni intervenir en el mercado ni establecer mecanismos a través de los cuales se obligue y se empuje a que se cumpla la legalidad que establece que se tienen que hacer contratos con los agricultores productores que establezca una mínima garantía de un salario.

Por otra parte, cuando ustedes dicen que hay que tomar medidas para mejorar el funcionamiento de la cadena alimentaria, no entiendo, entonces, porque su grupo también constantemente vota en contra de iniciativas en las que, desde Esquerra Unida, a lo que siempre les llamamos es a mejorar el etiquetado, atender a la trazabilidad de los productos, el etiquetado del producto fresco de proximidad y el impulso de los mercados locales y municipales… Todo eso no es que sólo lo voten en contra aquí, es que luego lo votan en contra también en Europa.
Porque en la reforma de la PAC, cuando hemos establecido este tipo de enmiendas, ustedes las votaron en contra.
Y, después, también nos vinieron aquí a Cortes con una proposición no de ley de autobombo para que también aplaudiéramos la contrarreforma de la política agraria comunitaria.

¡Vamos!
, que desde Esquerra Unida no vamos a apoyar esta proposición no de ley.
Y a lo que les abogamos es a que realmente establezcan mecanismos que, de verdad, vayan a ir determinados a que la renta mínima se garantice a los agricultores productores; y, por otra parte, que si de verdad hablan de un sector estratégico, que se lo hagan ver aquí también en el Consell y que, de verdad, lo traten como tal y no como lo están tratando hasta ahora.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyora Hernández, què poques propostes tenen vostés per al camp valencià i per als agricultors valencians quan per a presentar una proposta a la comissió han d'anar a fer l'ona, a aplaudir unes iniciatives que s'han de debatre en Madrid!
I mos demanen que li donem un recolzament avui, abans precisament que se puguen debatre, presentar les esmenes i millorar.

Lògicament no ho anem a fer, no ho anem a fer perquè.
.
.
, no ho anem a fer.
Estaria justificat, estaria justificat si fos al revés, que en relació a estes mateixes lleis nosaltres demanem que se facen les modificacions perquè se tingueren en compte.
Això sí que ho entendria, que les Corts Valencianes se pronuncien en favor de que s'introduïsquen certes millores en estes lleis que ens beneficiarien a nosaltres.
Això s'entendria.
Però simplement dir, «aplaudim que s'hagen presentat», me pareix que és, com a mínim, una pèrdua de temps i una falta d'idees respecte del que fa falta al País Valencià.

Però jo sí que entraré a més en la llei.
Perquè, clar, vosté ha fet una anàlisi.
.
.
Ha fet igual que la llei.
Fa una anàlisi en la qual estem d'acord, però les mesures no tenen res a vore amb l'anàlisi moltes vegades, perquè vostés.
.
.
Efectivament, la llei fa el mateix, defén el caràcter estratègic del sector agroalimentari, fa l'anàlisi de la vulnerabilitat de molts dels apartats de la cadena alimentària; però les solucions que se proposen s'hauran de modificar molt, s'hauran de modificar molt -i això és el que trobe a faltar ací-, s'hauran de modificar molt perquè siguen oportunes.

Lògicament la llei seguix, sense apartar-se ni un mil·límetre, al que és la política ultraliberalitzadora que se fa des de la Unió Europea, que mos porta a desaparéixer al màxim mecanismes d'intervenció pública dins del mercat.
És una realitat.
I això serà difícil també d'actuar, quan actuem en estos principis bàsic.

Per tant, este mateix projecte de llei que vosté acaba de defendre, doncs, relega la capacitat reguladora des de l'àmbit públic en el sector alimentari, en un moment en què, precisament, tot el sector productor el que està demanant és que creem un marc regulador amb unes regles clares que, que.
.
.
-clar, perquè deia, «sí que el fem, sí, sí, però.
.
.
»-, que garantisca la seguretat dels preus perquè el productor puga viure.
Això és una de les coses que haurem de modificar perquè no ho fa, no ho fa perquè, a més, establixen un codi de bones pràctiques que, com sempre, és voluntari; no és un instrument obligatori.
Per tant, tornem a estar en la voluntarietat.
I tots sabem que en la qüestió de diners, en la qüestió de negoci, de voluntarietat no en tenim cap.

No evite que.
.
.
Encara no hi ha res que obligue o vigile, fins a impedir-ho, que se paguen preus per baix dels costos de producció, per exemple; no hi han garanties perquè tot el sector productor tinga un respatller legal que li assegure una percepció d'ingressos que cobrisca, com a mínim, els costos.
Seguim indefensos davant les situacions abusives.
És una llei que simplement el que introduïx.
.
.
, o el primer que introduïx -lleve el «simplement», hi ha més mesures- és una visió centralitzadora i uniformadora.
I, per tant, caldrà definir, per exemple, qüestions.
.
.
Per tant, ja dic que, a més, li aporte i li faig aportacions.

Per què no li vaig a donar recolzament?
Que, a la millor, si tot açò se modifica, possiblement Compromís estiga al costat.
Però caldrà modificar moltes coses; per exemple, definir la posició de domini.
Ni menciona quan un establiment.
.
.
, quina quota de mercat de la distribució i del comerç minoriste ha de ser considerat com una posició de domini en el mercat de referència.

Per tant, per exemple, per posar exemples, ¿què vol dir això?
Lògicament -vosté ho entén-, però la Comissió Nacional de Competència parla diverses vegades, ja indica que les quotes de mercat dels principals grups de distribució alimentària, en els últims anys, com són, per exemple, les tres principals, Carrefour, Mercadona i Eroski, entre les tres tenen més del 52% del mercat.

Per tant, si no menciona quines quotes de mercat se consideraran el que són una posició de domini, que no ho fa la llei, doncs caldrà fer-ho, caldrà millorar-ho.
Per tant, si això és un punt que no s'inclou, jo no li donaré recolzament, ¿eh?
Però, tampoc, perquè lògicament això té una repercussió per a, després, poder sancionar, perquè si la posició de domini no està clarament, no té la línia clarament marcada, no va a poder actuar com s'actua en altres.

També en els contractes de depòsit s'oblida dels abusos i competències deslleials que generen els contractes de depòsits, d'estos suposats contractes de depòsit, estos s'imposen a molts agricultors avui sense el consentiment, la llei no contempla res d'açò, i, a més, a l'extrem, a l'extrem que el comprador, després, se posa moltes vegades desgravacions fiscals per a ell que l'interessarien al productor, que l'interessarien no, que legalment li corresponen al productor, i se'ls posa ahí pel repartiment que fa del producte a associacions benèfiques i més.

Per tant, això s'ha d'esmenar també, estem parlant, realment, estic parlant respecte al que és la llei de la cadena alimentària.
Se m'acaba el temps i, per tant, no li puc dir més.
Alguna observació li faria també a la llei de cooperatives, ¿eh?
, que també cal modificar.

I, per tant, en principi, bé, està bé que hagen pres una iniciativa, però aplaudirem o no la iniciativa en funció de les modificacions que se facen perquè esta siga realment un instrument útil per a allò que diu la seua introducció que, de moment, no ho és.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyors del Partit Popular, me n'alegre doblement, hui, en veure que reconeixen el que des del Grup Socialista venim denunciat des de fa anys, i és el desequilibri que n'hi ha en la cadena del valor alimentari entre un sector distribuïdor molt fort i concentrat i una oferta excessivament atomitzada.

I voldria recalcar de la seua argumentació el que diuen d'una oferta, és a dir, uns productors, sense capacitat, en la majoria dels casos, per a negociar preus adequats.
I tant que és així, senyors del Partit Popular -i ho és-, perquè vostés porten molts anys esperant que vinguen de Madrid, que el ministeri els aporte solucions que, des del primer dia, amb un poquet de ganes i voluntat -que és el que sempre els falta-, vostés hagueren pogut posar en marxa una llei valenciana de millora de la cadena alimentària i, també, una altra, de concentració de cooperatives.
Tenen les competències plenes, però porten díhuit anys engronsant-se.

S'entén perfectament que, ara, manifesten el seu suport als projectes de llei de Madrid, que no són nous, vénen de l'anterior legislatura, del senyor Zapatero, sí, senyor Giner, i, ara, el senyor Arias Cañete arreplega una demanda de fa molts anys.
Haurien de fer-li un monument al senyor Arias Cañete perquè, la veritat, ell és el que està traguent-los les faves de l'olla i el sector ho sap, qui parla amb ells, qui fa esmenes arreplegant les diferents sensibilitats per a intentar millorar les dues lleis al Congrés dels Diputats, perquè és ahí on s'ha de treballar.

I, hui, vostés, en lloc de tant de brindis al sol el que haurien d'haver fet és una PNL amb mesures concretes analitzades i consensuades amb tot el sector, i, després, remetre-les a Madrid, però, mut, el silenci en les propostes.
Això és el que tenim, no un treball seriós per a ajudar a tots eixos productors que no han cobrat la seua renda ni la cobraran perquè no existeix el contracte agrari i no poden reclamar de forma legal en cap lloc.

Però, senyories, el sector està assabentat que el Partit Popular a València no s'ha preocupat en absolut en fer una llei de la cadena alimentària que millore el funcionament del sector agroalimentari, que augmente la seua eficàcia i la seua competitivitat però, sobretot, que aconseguisca un major equilibri en les relacions entre productors i operadors comerciants establint un marc jurídic adequat que puga acabar amb les nombroses pràctiques abusives tan perjudicials per als agricultors i ramaders.

En estos moments de greu crisi és primordial que el sector tinga les dues lleis perquè els productors ramaders puguen fer front a la pressió de la gran distribució, perquè el sector agroalimentari genera, efectivament, senyora Maritina, molts llocs de treball i hauria de ser el primer esclavó per a eixir de la crisi.

Per eixe motiu, des del Grup Socialista vegem la iniciativa del ministre com una bona oportunitat per al sector i valorem positivament el que s'aproven les dues lleis.

Però també els anuncie, senyors del Partit Popular, que el Grup Socialista no donarà suport a la PNL que vostés han portat a la comissió per la senzilla raó que vostés poden fer el que hui el ministre està fent i, a data d'avui, queda clar que no han tingut voluntat política mai de fer res per a un sector que representa el 5% de l'ocupació total a esta comunitat i que és el primer sector exportador de l'economia valenciana -com vosté també ha dit- amb un 23%, 4.
400 milions en 2012, i va a més la indústria agroalimentària.

Miren, en la mateixa línia els diré, senyors del Partit Popular, que tampoc tenen cap voluntat de fer front al foment de la integració i fusió de cooperatives i altres entitats associatives.
Sols hem de mirar el pressupost, programa 714.
40, concentració de l'oferta i del cooperativisme, un 32,5% menys.

Per tant, una PNL que és una falta de seriositat i que, davant l'evidència que el ministre, el senyor Arias Cañete, sí està fent els deures, vostés es veuen amb l'obligació d'agrair-li el favor tan gran que els ha fet aprovant, el passat 8 de febrer, l'avantprojecte de llei de mesures per a millorar el funcionament de la cadena alimentària i el foment i integració de cooperativa i altres entitats associatives de caràcter agroalimentari que permetrà, sense cap dubte, afavorir l'estructuració de l'oferta i millorar la capacitat dels esclavons més dèbils de la cadena i el repartiment equitatiu del valor afegit.

Des del Grup Socialista ens alegra positivament el veure nàixer dues lleis però també esperem, perquè del contrari ens quedaríem en una declaració de bones intencions, que es doten del pressupost suficient per a poder desenvolupar-les, el proper pressupost ens ho aclarirà.

Així que, benvingudes quan s'aproven les dues lleis del govern, la de millora de la cadena alimentària i la fusió i integració de les cooperatives.
Crec que seran transcendentals per al sector agrari valencià i ajudaran perquè falta els fa als llauradors i ramaders a equilibrar els costos i els beneficis, podent obtindre una renda digna que molts d'ells no saben el que és des de fa anys però, sobretot, haurien de garantir el futur del camp valencià que perilla en estos moments.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señora Crespo.

Para réplica, por el Grupo Popular, tiene la palabra la senyora Hernández.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyors i senyors diputats.

És sorprenent que des dels grups de l'oposició estiguen convençuts que és necessari resoldre açò, que n'hi ha per primera volta dos lleis que aborden esta problemàtica i que, pel que siga el govern -se suposa- del Partit Popular, no estiguen disposats a recolzar-les.

Però, bé, mosatros creem que és la nostra obligació en uns moments com estos no fer un exercici d'aplaudiment -com s'ha dit ací-, sinó de responsabilitat i recolzar dos lleis que únicament des del punt de vista nacional poden tindre una eficiència i poden vertaderament transformar eixa radiografia que hem fet o eixe diagnòstic que hem fet en el principi.

Per tant, mosatros ho fem amb la convicció que són projectes valents, que són projectes demanats pel sector i que són els projectes que ha demanat el sector.

És sorprenent que des del Grup Socialista mos diguen que açò és una llei heretada del govern de Zapatero.
La vertadera realitat és que, no en esta legislatura, sinó en l'anterior, en el programa nacional del Partit Socialista se dia que s'anava a abordar esta problemàtica i que no va ser fins a finals de 2010 quan presentaren (La senyora Crespo Domínguez diu: «Però ho férem.
») una llei que digueren «de calidad alimentaria» i que no entrava ni a mecanismes de control, únicament parlava de servicis d'inspecció, de laboratoris, de coordinació entre administracions autonòmiques i l'administració central i «de política de calidad diferenciada», i quan parlava «de política de calidad diferenciada» ni tan sols entrava a l'agricultura ecològica.

Per tant, un text que no va ser informat positivament per ningun dels sectors productors d'Espanya i, sens dubte, per ninguna comunitat autònoma, ni tan sols les que recolzaven el govern del senyor Zapatero.

Per primera volta tenim dos avantprojectes de llei que aborden problemes com la diferència de preus en origen i destí -que li recorde que aquell avantprojecte ni tan sols parlava d'això-, que parla de l'actual inseguretat del llaurador en la primera venda del que eixe avantprojecte tampoc parlava, i el que és molt important -i vostés han demanat-, mosatros no estem d'acord en la intervenció de mercat, com ací s'ha suggerit i per això hem votat en contra de les seues posicions, que intervinga i que obliguen a la renda mínima garantitzada.
És que això no podria ser per la normativa europea.

Per tant, és un tema que no se pot abordar des d'eixe punt de vista, però sí que se pot abordar des de la regulació de la cadena i des de l'obligatorietat del contracte, però no un contracte tipus com el que fins ara teníem, sinó un contracte que va més enllà, que obliga a ficar el preu, el termini, les condicions i les qualitats i que obliga -i el senyor Pañella no s'ho haurà mirat bé- i que evita eixes condicions que els grans podien imposar fins ara, com era pagaments addicionals per noves campanyes publicitàries o pagaments addicionals per altres elements.

Per tant, és un contracte que per primera volta va a regular eixes relacions i que va a donar seguretat jurídica, fonamentalment, al xicotet.
I, també, crec que no ho ha llegit bé quan parla de la posició de domini, quan està definint clarament que, sempre que siguen productors individuals o siguen pimes, la infracció.
.
.
, o siga, quan el contracte siga entre un gran i estes característiques d'empreses, la infracció estarà de part del gran.

Per tant, jo crec que està definint claríssimament eixa posició de domini, però és la primera volta que se fiquen esta sèrie d'infraccions amb caràcter greu, sempre que afecten els contractes i -com dia abans- els terminis i els pagaments addicionals i que eixa càrrega estarà en les empreses grans, perfectament definit en la llei.
I és la primera volta que en les dos lleis s'aborda el problema del redimensionament de les empreses, que això, vertaderament, suposa una reforma estructural.
Però, també és la primera volta que unes lleis de caràcter nacional -i això per a este sector és absolutament fonamental- se treballa amb la Comissió Nacional de Competència, perquè tots sabem que la capacitat que ha tingut, fins ara, la Comissió Nacional de Competència de promoure ningun avanç en este sentit, ha evitat que se pogueren fer negociacions de caràcter sectorial i habilità, sens dubte, que se pogueren fer negociacions amb les comunitats autònomes i els seus sectors respectius.
Però, a més, per primera volta se permetrà un sistema d'incentius que va a propiciar eixe foment de la col·laboració i la integració.

Per tant, anem a un nou model que mos va a permetre canviar el diagnòstic que en este moment fem del sector.

Jo crec que si vostés no volen recolzar estes solucions, que són solucions reals, vertaderament és perquè estan fent una política sectària i una política d'esquenes al sector.
En estos moments, el sector -i aixina ho han manifestat públicament totes les associacions i tots els subsectors d'activitats relacionades amb el sector agroalimentari-, han demanat, no des d'ara, sinó des de les anteriors legislatures, estos avantprojectes de llei, i, efectivament, el senyor Cañete -com vosté molt bé ha reconegut, senyora Crespo- ha sigut l'únic que ha fet front a esta situació i aporta solucions reals que, vertaderament, transformaran l'actual situació del sector.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Hernández.

Señorías, como no hay petición de ninguna réplica, vamos a pasar a votación esta proposición no de ley.
Por lo tanto, ¿votos a favor?
8, ¿votos en contra?
6.
Por lo tanto, sí que queda aprobada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la posada en marxa de mesures per a evitar robatoris en la comarca de la Ribera Alta, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 47.
229, BOC número 144), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida sobre la implantació urgent de les mesures necessàries que eviten els robatoris als camps (RE número 48.
540, BOC número 144)

El senyor vicepresident:

Señorías, vamos a pasar al punto número cinco, que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la puesta en marcha de medidas para evitar robos en la comarca de la Ribera Alta, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
Les anuncio que ha sido acumulada a otra proposición no de ley sobre la implantación urgente de las medidas necesarias que eviten los robos en los campos, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida que, a su vez, tiene dos autoenmiendas.
Por lo tanto, se consideran incorporadas al texto, por parte del propio Grupo Izquierda Unida.

Así que, vamos a empezar por.
.
.
sepan señorías que, luego, las enmiendas, aunque se debatan en conjunto, se votarán, como es natural, de forma separada.

Por lo tanto, para la presentación y defensa tiene la palabra, por parte del Grupo Compromís, el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

El motiu de la presentació d'esta proposició no de llei és doble.
Per una part, la circumstància dels freqüents robatoris a tot el País Valencià però, si en esta se fa, realment, una referència a la població, a la localitat de Carlet i les riberes, o Ribera Alta, en este cas, és per la concentració que hi va haver en el moment que la vam presentar de robatoris a aquell terme municipal i a eixa comarca.
Això ha fet que li donem una especial consideració al que és dirigir-la en eixe sentit.

Però, tot, la veritat és que tot el que diem respecte ací té validesa per a tot el País Valencià i, de fet, els acords que se demanen són també de manera genèrica per a tot.

En Carlet, el que va passar, com hem dit.
.
.
, especialment en esta població, hi va haver una concentració de robatoris en un moment determinat que va alterar molt el que és la relació de les (inintel·ligible) .
.
.
en el camp.
Ahí, perquè no és només els robatoris, el valor del que se robava, sinó tot allò que es va trencar, ja que molts d'ells han anat dirigits al que són pous de reg i, per tant, tots sabem el mal que se fa quan se roba el bobinatge d'un pou i que la relació del mal que se fa per al propietari no és directa amb el benefici que pot traure també la persona que fa el robatori o el furt en este cas.

Això va portar moltes denúncies, però les denúncies no tenen el seu procediment i, moltes vegades, moltíssimes vegades, no arriben a cap lloc, i quan arriben a algun lloc, tampoc per la tipificació que té de furt totes estes actuacions.

Se va reunir també el col·lectiu amb l'alcaldessa de Carlet i no han tingut.
.
.
, van considerar que la resposta que van tindre tampoc era satisfactòria.
I és, per tant, el que ens fa que portem específicament esta proposta ací a Les Corts i demanem que s'inste a la Subdelegació de Govern valencià ampliar la vigilància i la posada en marxa de mesures dissuasives per a evitar robatoris en la comarca de la Ribera Alta.
Ja dic, en esta, dirigim a la Ribera Alta.
.
.
, altres que hem presentat han segut més genèriques de tot el país i, indubtablement, també en tot el país.
I s'inste també al Govern d'Espanya a canviar el Codi penal en el sentit que es done solució al problema que origina el fet que els delictes del sector agrari es consideren quasi sempre una falta de furt, ja que el valor no supera els 400 euros i, també, en el sentit que se tinga en compte la reincidència del robatori en el camp perquè no deixe totalment indefenses a les persones que són productores agràries i ramaderes.

No és prou això, hi ha havut molt més, vull dir, i encara que he començat explicant que es dirigia a Carlet, la demanda de tot el sector agrari és unànime.
El 12 d'abril, en les Alqueries, hi ha una reunió d'agricultors d'Artana, Betxí, Vila-real, Nules, Vilavella, Borriana i Alqueries, que comptava amb presència també de membres de l'ajuntament de Betxí, Vila-real, Alqueries i Nules.
Tota esta gent es reunixen i fan un manifest, un manifest que comença recordant-nos que el govern i els partits polítics som els garants que hem d'administrar correctament la protecció de persones i béns, i que el resultat no és positiu, que els robatoris, les agressions, els danys són continus i que la llei actual no és capaç de posar fre a -dic literalment- la impunitat que tenen les persones que fan estos robatoris.

És el govern qui té la capacitat.
.
.
, perdó, no és el govern -ells diuen el govern, és un error-, en realitat és el parlament qui té la capacitat de fer les modificacions oportunes i el govern, també, la d'impulsar-les.

Però, ¿què ens demana esta gent?
Perquè vegem.
.
.
, encara que no estiga inclòs, ja ens demanen indubtablement la reforma del Codi penal.
Reiterades vegades ho hem parlat ací.
No fa molt, en l'última comissió parlàrem també del tema, ¿eh?
, en l'última comissió parlàrem també del tema, però he de recordar que també ho parlàrem quan anava a discutir-se la modificació del Codi penal en Madrid, també en esta comissió tractàrem el tema.
I demanen això.

Demanen que, a més, s'agilitzen i simplifiquen els tràmits de les denúncies a fi d'evitar els torns d'espera, facilitant el procés de formulació d'estes.

Demanen el mateix que hem dit ací, que s'elimine la quantia del que s'ha sostret perquè desaparega la consideració del robat com a falta i se catalogue com a delicte i no com a un furt.

Demanen que s'aplique la Llei 42/2007, de 13 de desembre, sobre patrimoni natural i la biodiversitat, i prohibisca la recol·lecció també en altres aspectes, però que també alteren (inintel·ligible) .
.
.
dels caragols en els termes municipals, no pels caragols, sinó pel mal que fa moltíssima gent, que va i desfà totes les infraestructures, com ribes, reguers, etcètera que poden haver-hi i el cost que.
.
.
, que es contemple com agreujant la reincidència en estos, que al ser una falta no està contemplant-se; demanen una major contundència; demanen més competència, augment de pressupost en les regidories d'agricultura; demanen que s'augmente també els agents.

Però, clar, que augmenten els agents, si tenim en compte que la mateixa AVA fa constar que han augmentat un 20% últimament els robatoris i que poden arribar a tindre un valor de 20 milions a l'any, quan demanem que hi haja una presència policial més abundant, clar, doncs no podem assumir allò que el conseller Castellano va dir, que portarien 60 nous agents autonòmics transferits des de la policia nacional per a patrullar els camps.
Home, jo, 60, senyories, he de recordar que si el repartiment se fa proporcional a la població, en tot el nord.
.
.
, a Castelló ens correspondrien, per exemple, sis agents.
Sis agents, ja me diran vostés quina és la vigilància que poden fer en el camp.

Més encara, més encara, quan si la mitjana espanyola és de 5,3 agents per cada mil habitants, he de recordar-los que ací al País Valencià la ràtio és de tres, de tres per mil.
No només es diferencien abans, ara també, ara també estem diferenciats i sempre diferenciats a la baixa els valencians i valencianes en el que són els nostres drets i les inversions i els serveis que mos toca tindre.

Repetisc, mitjana espanyola, 5,3 guàrdies civils per cada mil habitants.
Mitjana valenciana, tres guàrdies civils per cada mil habitants.
Per tant, això és difícil que el camp se puga vigilar en eixes circumstàncies.

Per tant, nosaltres el que fem és insistir en demanar, primera, la vigilància, que ha dit (inintel·ligible) .
.
.
saben que ho hem demanat reiterades mitjançant.
.
.
, i ja entrem en un aspecte més especial, que fa necessari ja que se desenvolupe la policia autonòmica, de manera que tinga un sector dedicat al que és la vigilància del camp, que va desaparéixer amb la desaparició dels cambres agràries, la desaparició de la guarderia rural que estava adscrita en estes.
.
.
, -adscrita, no- que formava part d'estes cambres agràries i que van passar en el seu moment als ajuntaments, però com a personal a extingir i, per tant, ahí han creat un buit de manera que en este moment no hi ha possibilitats de vigilar-lo.
No tenim en les circumstàncies actuals possibilitat de vigilar-lo.
Per tant, demanem també que se tinga en compte tot això.

Nosaltres els plantegem el mateix que demana la gent del camp.
Primera, és impossible en les circumstàncies actuals vigilar-lo, que s'augmenten les dotacions, però no només l'augment de les dotacions, perquè si augmenten les dotacions i resulta que estan.
.
.

El senyor vicepresident:

Sí, sí, perdone, siga, siga.
.
.
(El president parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor Pañella Alcàcer:

No, no, no.
.
.
no fa referència a mi.
.
.

El senyor vicepresident:

Era simplemente una cuestión.
.
.
Siga, perdone.

El senyor Pañella Alcàcer:

No sabia, disculpe.

Estava dient que no només en les dotacions, perquè si no se canvia el Codi penal, per molt que les dotacions augmentaren i se pogueren trobar les persones que han causat el mal, realment la llei impediria un càstig real.

Per tant, és el que nosaltres demanem, modificació del Codi penal i atenció immediata mitjançant el que és l'augment dels efectius per tot el país i, particularment, esta moció.
.
.
, perdó, està proposició no de llei se dirigix a Carlet i a la Ribera Alta.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Ahora, para la presentación y defensa, tiene la palabra la señora López.
.
.
Un momento.
Señor Giner, ellos son los que están presentando y usted es la réplica o fijar posición.
Por lo tanto, lo de usted será cinco minutos.
Sabe que esta presidencia siempre es laxa, pero son diez minutos para la presentación y cinco minutos para fijar posición.

Por lo tanto, señora López, cuando usted quiera, tiene su turno.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Desde Esquerra Unida, antes de que se produjera el debate de la anterior iniciativa que se debatió sobre robos en el campo en la anterior sesión de la comisión parlamentaria de agricultura, ya habíamos registrado una iniciativa que de lo que trataba era de establecer una serie de mecanismos, a través de los cuales.
.
.
, ayudar y cooperar a que los agricultores productores valencianos y ganaderos no se encontraran desvalidos ante la situación no solamente de robos, sino también del abandono de las explotaciones por la escasa rentabilidad que les supone el trabajar su huerta o trabajar su granja o trabajar su explotación.

Desde Esquerra Unida, lo decíamos por esas dos vertientes, no solamente por la situación de inseguridad alarmante que ha ido continuamente poniendo en la agenda parlamentaria este tema tanto en las Cortes, en el ámbito legislativo, como también en el ámbito ejecutivo, con esas cumbres que han tenido lugar entre subdelegación de gobierno, el Consell valenciano y algunas organizaciones agrarias.

Nosotros lo que queremos dejar claro desde nuestra iniciativa es que los robos son solamente un problema más del total abandono que sufre el campo valenciano.

Creemos que desde.
.
.
(tus) perdón, creemos desde Esquerra Unida que la dejadez de la conselleria reclama de medidas transversales para atajar los graves problemas que sufre el agricultor productor y el ganadero.

Cuando hablamos de acumulación de dificultades en el sector agrario y de la pequeña ganadería, de lo que hablamos es de que se abandonan las explotaciones por la escasa rentabilidad.
Un diagnóstico que ustedes han reconocido en la anterior proposición no de ley, en especial, las pymes, los autónomos.
Ello tiene repercusiones muy negativas de carácter económico y social, desde aspectos medioambientales y de equilibrio territorial hasta, también, para la soberanía alimentaria o la carencia de ella.

Nuestro grupo parlamentario defiende el carácter estratégico del sector agroalimentario y que, como tal, merece una atención por las administraciones que va más allá de su aportación al producto interior bruto.

Nosotros entendemos que, además, no es la primera vez que se trata este tema en Les Corts, como ya he dicho, sino que también lo tratamos en anteriores sesiones acerca de las demandas de los agricultores y ganaderos del Vinalopó, y ahora parece que la alarma nos ha venido sobre todo desde la zona de la Ribera, y las denuncias allí son constantes -de los robos.

Nosotros ya hemos recabado información y, ya en 2010, hemos de recordar que la conselleria aseguró a los agricultores de la Ribera, el 14 de octubre de 2010, según la hemeroteca, haber pedido al gobierno central que tomara las medidas necesarias para evitar los robos en los campos.
Y reconocía, además, la conselleria que esa inseguridad generaba desánimo en los agricultores que veían desaparecer de la noche a la mañana sus inversiones y el fruto de su trabajo, y admitía explícitamente la conselleria -entonces también del Partido Popular- que es necesario intensificar la vigilancia ante un incremento de robos que está provocando grandes pérdidas en los agricultores y que son perpetrados por bandas organizadas y destinados a la venta ilegal en el mercado negro.

Y ahí es donde, desde Esquerra Unida, creemos que hay que incidir en esas medidas transversales que no van solamente a modificar el Código penal, sino que se tiene que ampliar muchísimo más.
Porque cuando hablamos de los robos en el campo, no hablamos de dos naranjas por parte de alguien que esté sufriendo una situación de emergencia social, que también, sino que hablamos de que el grave problema viene no solamente de quien roba, sino de quien le hace robar, es decir, no solamente está el que roba gallinas, sino la banda organizada que pide que robe gallinas ese señor para que después ellos lo puedan vender en un almacén, muchas veces clandestino u otras veces que ha aparecido de repente sin saber muy bien ni cómo ni cuándo, y que es quien está realizando realmente el grave delito, que es el de estar vendiendo y el de estar lucrándose a costa de algo que no ha pagado de forma digna y de forma correcta y legal al productor, al agricultor.

Ahí es donde nosotros creemos que también se debe de incidir y son esas medidas que faltaban en la proposición no de ley que se aprobó en esta comisión parlamentaria y que Esquerra Unida se abstuvo, precisamente, por creer que no se trataba el tema en toda su globalidad y se iba solamente a una concreción que encima no estaba ni concretada en el texto.

Pero bien, nosotros entendemos que hay que sumar a esto mecanismos.
.
.
, hay que sumar a todo lo que veníamos exigiendo mecanismos para implementar, con urgencia, los medios para mejorar e incrementar el control e inspección sobre los almacenes comercializadores de productos agrarios, en especial los de cítricos, para la inspección del origen y legalidad de sus transacciones, así como sobre su confiabilidad financiera, porque no es posible, como decía, la proliferación de nuevos almacenes de comercialización que, sin trayectoria previa, están apareciendo constantemente en nuestro territorio y cuya fiabilidad profesional y solvencia financiera es bastante dudosa.

Nosotros creemos que también otra medida transversal urgente es la de mejorar el etiquetado y la trazabilidad -algo que al parecer, por lo que se decía antes, también estaba de acuerdo el Partido Popular, veremos ahora-, divulgando entre las y los consumidores su importancia y significado, ampliar los requisitos documentales sobre el origen de los productos agrarios en todas las etapas de su comercialización y transporte.

Y las autoenmiendas que ha hecho este grupo parlamentario han sido el fruto de numerosas reuniones y grupos de trabajo con personas que están viviendo de cerca la situación del campo valenciano, sobre todo en la zona de la Ribera.
Y estas enmiendas son muy importantes y vienen demandadas por estas personas que están allí viviendo día a día la inseguridad y los problemas derivados de la falta de inversión y de la falta de potenciación que desde la conselleria se hace, no solamente de las explotaciones agrícolas y de las pequeñas explotaciones, sino también del desarrollo rural.

Creemos que es necesario la aplicación obligatoria a todo nuestro territorio de guías de vida y compra, es decir, guías que tendrían que probar la procedencia legal del producto durante toda su cadena de venta desde el campo hasta el consumidor, formación de una unidad exclusiva de la policía autonómica que se dedique también a estas funciones y que garantice el cumplimiento de esa normativa.

Y, por otra parte, la otra enmienda sería: habilitar las líneas de subvención necesarias para la contratación de parados de los distintos municipios encaminados a servicios de vigilancia rural, así como promover e incentivar la mancomunidad entre diversos municipios de este servicio para que se pueda aumentar la vigilancia en todas las zonas afectadas.

Como ya ha indicado el portavoz del Grupo Parlamentario Compromís, que me ha precedido en la palabra, lo que se ha dicho desde la conselleria de ampliar a 60 unidades o 60 personas que van a vigilar el campo nos parece evidentemente una burla cuando eso no va a poder realmente ocuparse de todo el territorio que lo necesita.

Por eso nosotros tenemos una propuesta que además viene garantizada por la experiencia, por la experiencia de que ya se está realizando así, por ejemplo donde gobierna Esquerra Unida, en Polinyà del Xúquer, donde contribuyen con un euro por hanegada los propietarios de los campos y el ayuntamiento cobra a través del IVIE el servicio de vigilancia que desde principios de 2011 organiza este consistorio durante la campaña de la naranja, destinan a cinco personas a la vigilancia del término, que cierran diferentes caminos rurales para restringir el tráfico por el término municipal.
Éste sería uno de los ejemplos.

Pero es que la situación y por lo que lo pedimos, la necesidad urgente de pedir esta medida, es que la Ley de bases de régimen local establece que los municipios de menos de cinco mil habitantes no tienen competencia en materia de guardería rural, y recordamos que en esta situación se encuentran prácticamente el 80% de los pueblos de la Ribera.

Esta situación necesita de una mancomunidad, es decir, de una organización más allá de esos pequeños ayuntamientos que no tienen esa competencia, y que necesitan realizar, necesitan dar esa seguridad a sus conciudadanos y a los dueños de las explotaciones, a los pequeños propietarios.
Y, por tanto, son medidas que con una mínima cantidad presupuestaria y una mínima porción de voluntad política se podrían aplicar, serían fáciles y además dotaría de una mayor garantía de éxito porque estamos hablando de que son los ayuntamientos la institución más cercana a la ciudadanía las que recibían los mecanismos a través de los cuales se establecería esa protección y esa guardería.

Por tanto, desde Esquerra Unida incidir en que nos parece fundamental, además de lo que establece la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Compromís, nos parece fundamental abordar el tema desde medidas transversales como las que les he comentado, entre las que la fundamental es la de que no podemos centrarnos solamente en quién roba la gallina, sino en quién le hace robar la gallina, y tenemos que ir a abordar el tema para de verdad poder incidir en esas bandas organizadas para que dejen de estar lucrándose a costa de los agricultores productores, de los ganaderos, a costa de los pequeños explotadores que también sufren, no solamente el robo de sus productos, sino también de aquello que forma parte de las estructuras de sus instalaciones, como es el robo del cobre, etcétera.

Por tanto, creemos que no solamente la trazabilidad hay que buscarla en aquellos comercios o en aquellos almacenes comercializadores, sino también en aquellos almacenes de chatarrería, etcétera, en donde podamos encontrar también cobre que pueda haber sido sustraído de las explotaciones.
Que a veces es muy poco lo que saca esa banda organizada en relación a lo mucho que le perjudica al productor, y en un momento, en una situación de abandono de los campos constante y en donde no se está invirtiendo por parte de la administración en poder hacer que se impulse a la pequeña agricultura y a la ganadería, creemos que es fundamental que los mecanismos de inspección de trazabilidad, de información, de difusión del producto de origen ayuden a crear también esa concienciación social de que no se puede permitir que se esté lucrando a bandas organizadas a costa del trabajo de quien trabaja la tierra, que le cuesta mucho, y ustedes también, desde el Partido Popular, han dejado constatar que no tienen una renta mínima garantizada y, por tanto, una calidad de vida digna y acorde con lo que deberíamos promover desde las instituciones.

Gracias, señor presidente, y corto porque le estaba viendo ya que me…

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Ahora para fijar posición, por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Senyor president, li anuncie que contestaré tant al senyor Pañella com a la senyora López.

El senyor vicepresident:

Muy bien, tiene usted cinco minutos o lo que necesite.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.
Senyor Pañella.
Senyora López.

Efectivament, els agricultors i ramaders valencians porten molts anys aguantant robatoris de tot tipus, ja siga taronges, coure, comptadors, animals, ferramentes i tot el que els ve en gana a les quadrilles organitzades de lladres que sí que patrullen el camp valencià, de nord a sud de la Comunitat Valenciana.
I les greus conseqüències les estan patint els homes i dones del camp valencià.

Per aquest motiu, i des de la preocupació que tenim els socialistes, ja presentàrem una PNL el passat 9 d'abril a esta comissió perquè es tractara el tema de robatoris al camp i per poder donar solucions als agricultors i ramaders.
Una PNL que anava en la mateixa línia de les dues que vostés hui estan defensant i a les quals, des del Grup Socialista, donarem suport.

En estos moments hem aconseguit que almenys alguna cosa es moga.
El Partit Popular s'ha mobilitzat ací, a la Comunitat Valenciana, i el passat 18 d'abril tinguérem la visita del número dos d'Interior.
Però la veritat és que des del Grup Socialista lamentem profundament que haja hagut de passar una desgràcia, l'assassinat d'una persona, perquè el número dos del Ministeri de Justícia es desplaçara a la nostra comunitat per abordar una problemàtica que en totes les comarques s'arrossega des de fa anys.
Tal vegada allí on hi ha un producte com el caqui, que es comercialitza a bon preu, com és la Ribera, senyor Pañella, i més concretament Carlet, doncs augmente la inseguretat.
Però la problemàtica la patim de nord a sud.

Per què passa açò?
Senyories, crec que tots els grups estarem d'acord que les raons són diverses.
Una d'elles, per a nosaltres la més significativa, és la falta de patrulles de la benemèrita pels camins rurals.
Estan desbordats acudint a desenvolupar altres tasques i no poden realitzar eixa labor de dissuasió amb la seua presència.

Miren, senyories, si Federico García Lorca escriguera hui en dia El romancero gitano, la seua figura de la Guàrdia Civil caminera hauria de mutar en Guàrdia Civil sedentària, per cobrar realisme.

Tant sols tres agents en la província de València per cada mil habitants, dos punts per davall de la mitjana estatal.
En València, senyories, falten 500 agents, guàrdies civils, així que quan vaig veure l'anunci del senyor Castellano, que anava a destinar 600 agents a la vigilància del camp, pocs són, però un primer pas per poder posar en marxa una reivindicació del Grup Socialista, que és un pla especial de seguretat al camp, com el que férem els socialistes en l'última legislatura.

Veig que tant el senyor Pañella com la senyora López també estan hui reclamant, també insten el Consell a fer les modificacions legals, és a dir, una modificació del Codi penal actual, sobretot en l'apartat de les penes.
Urgix, efectivament, una modificació de la quantia establerta de 400 euros perquè el furt estiga catalogat com un delicte.
També castigar la reincidència.

Vosté, senyora López, parla de millorar l'etiquetatge i la traçabilitat, hauria de ser una pràctica habitual de les cooperatives, proveïdors, comerços.
És una normativa vigent.
Però veiem que no és així.
El Consell en estos moments per falta d'agents no està fent els controls a les empreses pirates que compren fruita, camps o un llarg etcètera.
I no els demanen demostrar sobretot la seua procedència, i, clar, ja no parle del control sanitari de tots eixos aliments que després trobem en el mercat.

Per això és fonamental l'existència d'un contracte de compravenda amb els productors, ja siguen llauradors o ramaders.

I acabe, senyor Pañella i senyora López, reiterant el suport del meu grup, el Grup Socialista, a les dues PNL que vostés han presentat hui ací, perquè estic convençuda que van en el mateix sentit de la que vaig presentar i defensar el passat 9 d'abril, i no és altre que demanar a qui li correspon la responsabilitat en estos moments, és a dir, al Govern d'Espanya, al senyor Castellano, a la senyora Sánchez de León que actue i defense els interessos dels nostres agricultors i ramaders, víctimes d'una onada de robatoris que en estos dos últims anys ha experimentat un augment extremadament preocupant per les repercussions socials i econòmiques que l'acompanyen.
Desitge mínimament que hi haja unanimitat en el que és l'aprovació d'esta PNL, tal com passà el passat dia 9 d'abril, i que el Consell ajude a acabar amb esta xacra que estan patint molts llauradors i ramaders de la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, el primer que vull fer és refrescar la memòria de la il·lustre senyora diputada, perquè el passat 8 d'abril no hi va haver unanimitat.
Això és el que hi havia d'haver hagut el passat 8 d'abril, unanimitat en la seua proposta, que mosatros com a grup vam esmenar i que estàvem convençuts que mereixia eixa unanimitat.
Però mire per on no es va produir la unanimitat.
No es va produir la unanimitat per una raó molt senzilla.

Senyories, s'havia d'haver produït, però no es va produir perquè senzillament mos trobem davant d'un fet en el qual no han volgut, no han sabut o no han pogut digerir ni en el Grup Parlamentari Compromís, ni el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, una cosa substancial, que eixa proposta que es va aprovar el 8 d'abril es va convertir en la Resolució 220/VIII, eixa proposta arreplegava substancialment, per no dir en la totalitat, el que eren les exigències del sector i el que era el sentiment i les demandes de tots els grups parlamentaris.
Però, no obstant, no va poder haver-hi unanimitat.

El Grup Parlamentari Popular sí que va votar a favor.
El PSOE també va votar a favor.
I junts vam traure avant una proposició, que ara mos volen reiterar amagant-la en qüestions singulars, puntuals, anecdòtiques, però inclús afegint algunes qüestions per a voler demostrar que hi ha alguna novetat.

No hi ha ninguna novetat.
Vostés no van voler, ningun dels dos grups, recolzar eixa proposició, ni Compromís ni Esquerra Unida, condicionats els dos pel seu sectarisme habitual, el seu sectarisme al qual mos tenen acostumats.
No van voler recolzar una proposta.
I, miren, com la realitat és que vostés van quedar com Cagancho en Almagro, vostés van quedar igual que Cagancho en Almagro, ara volen clavar el clau per la cabota i vestir al sant d'una altra manera.
Però, escolte, és que fa falta tindre poqueta memòria, perquè ací estem parlant de l'última reunió d'esta comissió, de l'última, del 8 d'abril.
(Remors) Sí, sí, lo ha dicho usted.
Sí, sí, yo ahora se lo reitero a usted.
 De l'última reunió.
I mantenen unes proposicions no de llei que, home, en coherència amb el que és habitual en la marxa parlamentària és que vostés l'hagueren retirat, però com també tenen eixe amor propi, han volgut clavar, insistisc, el clau com la cabota.

Ací, evidentment, en este moment caldria donar per reproduït els arguments que vam aportar en el debat del passat 9 d'abril, i que consta en el Diari de Sessions.
La remet a les argumentacions que vam debatre, i ho faig perquè eixes són plenament vàlides en este moment.

El senyor Pañella parla en la seua proposició, i així ho ha expressat, de localismes, i ho fa com una cosa substancial.
Ha fet referència a un acord d'una sèrie de pobles, eh, que es va prendre; no obstant, ha obviat un acord, eixe sí substancial, que no es referix a uns quants pobles, sinó que es referix a tota la Comunitat Valenciana, a tot el Regne de València, eh, i eixe l'ha obviat vosté, i estic referint-me, evidentment, a eixe acord transcendent del 18 d'abril en què estava el govern central, el secretari d'estat, estava la delegada del govern, estava La Generalitat, estava la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, estaven tots els representants de tots els sectors.
Escolte, a vosté eixe acord li té completament igual, i li té completament igual tot el que es va aprovar.
És més, tenen la falta de sensibilitat d'adduir algunes qüestions col·lateralment que amb més profunditat van ser aprovades, van ser plantejades en tot el sector en eixe acord, i ometen eixos acords.
No sé, la veritat, és que no ho sé si és, senyor president, si ho fan de mala fe o per desconeixement, i al final fan una manipulació de dades a la qual, per altra part, ja mos tenen acostumats, i ha ocorregut exactament el mateix en la senyora López.
«No es la primera vez», clar que no és la primera vez que vostés plantejaven això.
Si és que vostés per a mantindre el tipus han fet una PNL, se l'han esmentat per addició una vegada, com no estaven conformes se l'han tornat a esmenar per addició una altra vegada, i diu que en eixes esmenes hi ha «aspectos que no contemplaba la Resolución 220».
 Home!
sí que és veritat.
Han introduït vostés allò del contrato de parados, i diu, «viene garantizada por la experiencia», eixa proposta que fan vostés, i mos diu que eixe aval de l'experiència és el que Esquerra Unida fa en Polinyà del Xúquer.
Vaja experiència i vaja aval, exportar-les, tal volta exportar-les a tota la comunitat.

Mire, en eixe sentit, li tinc de dir molt clarament que no és gens encertada la seua proposta perquè la lluita contra els delictes i la inseguretat pública deu portar-se a cap pels òrgans competents i amb els mitjans legals.
Eixa mesura que vostés proposen, que encomanen funcions d'este tipus a persones sense formació i sense mitjans adequats, no contribuïx de cap manera a garantitzar la seguretat, sinó que pel contrari, pot tindre efectes no desitjats.

I li podria dir moltíssimes més qüestions que en la rèplica tindré l'ocasió d'afegir de la seua falta de coherència i d'allò de «Cagancho en Almagro», que és al final el que vostés porten…

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

El senyor Giner Giner:

…en esta mantenella y no enmendalla.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Por parte del Grupo Compromís, para la réplica, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

El senyor Giner ha parlat de tantes coses…, però no ha parlat al final de… (Veus) Sí, sí.
Ha parlat de moltes coses, però no ha parlat, efectivament, del problema.
Vosté ha parlat de la situació… Mire, la senyora Crespo no s'ha enganyat.
En la proposta que va presentar el PSOE, no sé si tenia unanimitat perquè no sé el que vosté no…, però nosaltres sí que la recolzàvem.
El que no vam recolzar és l'esmena que vostés van presentar, eixa que… I aixina vam dir, l'esmena…, perquè estem en el mateix, en el capítol de la publicitat equivalent al primer punt que hem debatut avui en esta comissió, exactament el mateix.

Vostés mos porten a dir: «Aplaudamos al PP en lo que está haciendo.
» I jo li vaig dir: «No aplaudo al PP, perquè vosté ho ha fet molt malament.
» Vosté mos porten a dir sempre…, ara mateix, en un punt i en un altre, és que…, perquè ací parlen també de les forces de seguretat.
No.
És que Rajoy és un fenomen.
Perdone.
Rajoy és el desastre més gran…, que mos pensàvem que després de Zapatero no en trobaríem un altre de pitjor.
I l'ha fet bo, l'ha fet bo.
(Veus) Per tant, no… Sí, l'ha fet bo.
Està portant-mos a uns límits insostenibles a tot l'estat, i en particular al País Valencià.
Entre ell i vostés, entre ell i Fabra, i vostés donant-li recolzament a un i altre, ens deixen arreglats.

Vosté ha parlat del que ha vullgut.
Però, mire, ací el problema està que seguixen robant, i seguixen sense tindre sancions, i seguixen sense controlar què venen, on ho venen i seguixen sense fer absolutament res.
I l'única cosa en clar que hem tret és que portaran 60 números de la Guàrdia Civil, que, per cert, se passaran de la Guàrdia Civil a la policia autonòmica, que no vol dir que vinguen de més, sinó que va dir que passarien a la policia autonòmica, serien transferits a la policia autonòmica.

O siga, anem a vore, anem a vore quines són les mesures que vostés proposen.
Clar que elegim el que reclama la gent del camp, clar que elegim que estan preocupadíssims, clar que tenen d'estar preocupadíssims perquè han tingut inclús de suportar un assassinat.
I tot el que mos diu és… Si tot el que té de dir a eixa situació és el que vosté ha dit, val, ja entenem per què les coses estan en la línia en què estan, senyor Giner.

Pense que açò requerix més seriositat que la que hi ha en el seu discurs, un discurs totalment demagògic i d'enfrontament polític.
No.
Mire, l'altre dia li ho vam explicar, no anem a aplaudir, no anem a aplaudir el que estan fent perquè ho estan fent malament i no se mereixen l'aplaudiment.
Primera, primera.
I ho vaig dir l'altre dia, i no s'ho mereixen.
I quan s'ho meresquen, els aplaudirem, però no s'ho mereixen.
I si no, vagen i parlen amb els llauradors a peu de camp, vagen i parlen amb els llauradors a peu de camp, als qui han deixant abandonats.

I segona, encara no m'ha contestat per què nosaltres tenim 2,5 persones de la policia o Guàrdia Civil en conjunt menys, per cada mil habitants, que la mitjana de l'estat, encara no ens ho ha explicat.
(Veus) Sí.
Explique-ho, explique-ho.
Però, de totes formes, explique-ho i donen solució, explique-ho i donen solució, que és el que vol la gent del camp.

I, per tant, tant a nivell del que és vigilància fa falta, i tant el que és no només a nivell de vigilància, sinó a nivell de control de les vendes, que també la senyora López ho ha dit.
I pense que los dos proposicions no de llei se complementen perfectament per a donar un canvi total al que és la vigilància i el control dels productes del camp.
És com si diguera… La gent està cansada que els diguem…, la gent el que vol vore és alguna cosa.
I els correspon a vostés, ¿eh?
, i els correspon a vostés fer-ho, tant a nivell de País Valencià com a nivell d'estat.
Facen el favor, facen el favor de no perdre més en aplaudiments i en això, que després, sí, vostés munten una exposició i se munten vostés també l'exposició interna, se munten vostés l'exposició interna, perquè no n'hi ha qui ho aclarisca… Mos dien sempre que estàvem dividits (inintel·ligible) …, però vostés…

I segona, el descontrol que tenen, que ni s'adonen, ni s'adonen del que van a exposar, com no s'adonen del que està passant al camp, perquè no es volen adonar.
No es volen adonar, senyor Giner.
I vostés… És la diferencia que n'hi ha entre… Jo me puc enganyar avui, però és que vosté no se pot enganyar, que vosté té la responsabilitat d'actuar.
I vosté si s'enganya, té de rectificar immediatament.

I mire, eixe és…, en este moment són els diferents nivells en els quals parlem.
I des d'ací el que ix una exigència, no meua, sinó de la gent del camp.
Ja estan farts, estan farts d'arribar i que tinguen la caseta oberta, que se'ls hagen emportat el bobinat del motor, que els hagen furtat les taronges, les carxofes…, tot el que tenen al camp i que ací no estiga ningú fent absolutament res.
Eixa és l'única realitat.
Perquè la situació cada vegada és més greu i no se pot defendre.
El mínim que hauria de tindre és poquet d'humilitat i de reconéixer que no ho estan… Diu: «Anem a buscar solucions perquè ho estem fent molt malament», perquè ho estan fent molt malament, remalament, remalament.
I no me perdré jo en disputes ací de si he afegit o no he afegit.
Li vaig dir l'altre dia: no anem a aplaudir el que se fa malament, i no ho aplaudirem el que se fa malament, no ho aplaudirem el que se fa malament.

I ara -anem a vore- vostés voten el que vullguen, però el que demana la gent del camp és això, els dos tipus de mesures, les de control dins el camp i les de control dels productes…, de procedència i venda de productes.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para la réplica, el Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien.
Agradecer a la portavoz del Partido Socialista el apoyo a nuestra iniciativa.
Recordar, como ya había recordado anteriormente, que en la anterior sesión este grupo parlamentaria habría votado a favor de la iniciativa completa del Partido Socialista que presentada y que, desgraciadamente, se vio sesgada por culpa de una enmienda del Partido Popular, que fue a lo que votó en contra este grupo parlamentario.

Recordar también que a pesar de que se ha hecho una cumbre, como se llamó, una cumbre para abordar este tema, tan solo una medida, y que ya hemos recalcado que es totalmente pobre y que no va a resolver el problema, como es el de esa policía autonómica de 60 personas.
Creemos que no es que sea incoherente, es que es más urgente que nunca no permitir que ustedes acaben con esa foto, acaben con esa foto, con el debate y con la organización de propuestas, de hablar con todas las organizaciones agrarias y de seguir hablando, para por fin poder acabar con la inseguridad en el campo.

Ustedes con esa foto querían desarticular ya el debate, hacer que no pudiéramos hablar hoy aquí.
Y con esos términos tan…, de tanta altura, con los que el señor Giner se ha referido a cómo quedaron estos grupos parlamentarios, pues creo que no cabe decir absolutamente nada más en ese sentido.

Decir que, evidentemente, como refleja, también como se ha fijado el señor portavoz del Partido Popular, esta iniciativa estaba registrada el 12 de febrero, con lo cual no ha sido hecha a remolque de ningún tipo de titular.

Decir que cuando se hacen autoenmiendas es totalmente lícito y legal, se hacen, y lo he…, no tenía por qué, pero he justificado por qué se hace y de quién vienen esas demandas.
Vienen de las personas que están viviendo de cerca en la zona de la Ribera esas necesidades y cómo se pueden atajar, y viene de un debate y de un trabajo serio de propuesta, no como el que ustedes han venido a hacer aquí hoy también, de una proposición no de ley.
En vez de hablar de propuestas concretas en las que tengamos competencia autonómica, han venido aquí a pedir autobombo, como se hizo el otro día con esa enmienda en la que se decía que a seguir trabajando también, cuando le he demostrado en hemeroteca como el que era en ese momento conseller, el señor Cotino, que, por cierto, el señor Cotino esperaba hoy al llegar aquí que ya hubiera dejado de ser presidente de las Cortes, después de la lamentable imagen que se dio ayer de estas Cortes…

El senyor vicepresident:

¡Señorías…!

La senyora López Barceló:

Sigo hablando.
Después de que el señor Cotino, en 2010, después de que el señor Cotino dijera que iba a arreglar y a solucionar el tema de la inseguridad en el campo, resulta que venimos a 2013, tenemos graves situaciones de inseguridad en el campo.
Y ustedes me dicen que como se han hecho una foto y van a aumentar en 60 personas de policía autonómica, que esa es la resolución de esa gran cumbre que se hizo en la que se debatió y en la que se llegó a esa conclusión, ¿nosotros ya no tenemos capacidad como oposición para venir aquí y seguir aportando ideas?
¿Me está usted diciendo eso?
Pues yo lo lamento, pero así como está el juego democrático hecho, a pesar de que ustedes con su rodillo siempre acaben con él, y a pesar de que ustedes veten, veten iniciativas en la Mesa de las Cortes, a pesar de que ustedes se niegan a votar absolutamente nada a favor de lo que tramita esta oposición -están ustedes en su legítimo derecho.

Pero, por tanto, nosotros estamos en nuestra obligación de seguir demandando medidas necesarias y transversales que no pasan por la foto, por la foto de un día concreto, para ponerse la medallita ante situaciones graves, como es la del abandono de los campos, por una parte, y por otra parte, la de los robos y la de cómo se están las bandas organizadas, se están beneficiando de esa falta de inspección y de esa falta de.
.
, esa falta de…, pues eso, de voluntad por su parte, de seguir inspeccionando y multando a todas aquellas bandas que siguen lucrándose en los almacenes y en esos comercios de todo aquello que han robado a los agricultores y a los ganaderos.

Creemos que es fundamental que sin medidas para aportar mayor seguridad y garantía de trazabilidad, sin medidas que vayan a inspeccionar, sin medidas que vayan a difundir lo importante que es el etiquetado, lo importante que es saber el origen de nuestros productos cuando se va a comprar, la mancomunidad de una policía rural para tener una guardería rural que permita, que permita que esas localidades de menos de cinco mil habitantes, como dice la ley de régimen de bases locales, puedan atender la necesidad de seguridad que no les compete, pero para que la puedan atender.

Y, por otra parte, cuando le digo que, evidentemente, hay una experiencia que es garantía de éxito, pues es la de Polinyà del Xúquer, yo lo lamento, pero en Polinyà del Xúquer resulta que, por mayoría absoluta, Esquerra Unida ha seguido, ha seguido siendo…, ese es el argumento que ustedes utilizan para absolutamente todo.
Por tanto, espero que a usted le valga para que pueda ser una garantía de éxito cómo se ha abordado desde ese ayuntamiento, y de forma responsable, algo que era la seguridad y, por otra parte, la de dar empleabilidad, por supuesto con la formación y con la acreditación consecuente de los cuerpos de seguridad del estado, porque no estamos hablando de un trabajo baladí que pueda hacer cualquiera.

Por eso tenemos que impedir que sean los agricultores los que se tengan que estar conformando en patrullas para seguir aportándose seguridad propia, algo que seguirá ocurriendo si la administración no cumple con todas las medidas de forma transversal que hemos venido hoy aquí a defender.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Y ya para réplica, el Grupo Popular.
Señor Giner, tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

En primer lloc, dir-li al senyor Pañella que estem ja una miqueta farts de la seua manipulació, perquè vosté quan ha fet la seua rèplica, ha vullgut fer creure… Home!
, si mosatros no haguérem estat ací, si mosatros fórem borderlines, encara…

Però, escolte!
, mos nega la mínima capacitat, la mínima capacitat.
Vosté no és que no estiguera d'acord, és que vosté va votar…, es va abstindre en eixa votació, no va voler recolzar eixa proposta, igual que va fer Esquerra Unida.
I no la van voler recolzar, i això consta en el Diari de Sessions.
I per molt que vostés vullguen dir, eixa va ser la seua posició, encara que ara ací vullguen vestir… I vostés, que no van ser capaços que es produïra un acord unànime ací, en una proposició no de llei recolzada pel PSOE i pel Partit Popular, ara vénen ací -no sé amb quin dret s'arroguen- a demanar que es produïsca eixa unanimitat en torn al bodrio de PNL que han plantejat vostés, perquè és reiterativa i perquè, a més, aporta qüestions que no vénen al cas, que no vénen al cas, en absolut.

I per eixe motiu, li tinc de dir, senyor Pañella, que vosté ha seguit mentint i diguent que no n'hi havien acords.
I mentix quan diu això, no sé -torne a reiterar-li- si per desconeixement o per mala fe, perquè ara li diré els acords que es van produir en el camp que es tenien de produir, en l'àmbit que es tenien de produir.
Jo crec que vosté sí que no s'adona, vosté sí que no s'adona, o no vol adonar-se.
I ara li ho explicaré en les proposicions i en les propostes que en concret es van aprovar, perquè no siga tot una mera discussió sense aportar fonaments en les coses.

Però, mire, senyora López, eso que ha dicho usted, la mira de alturas, refiriéndose… Es que a usted seguramente -li parlaré en valencià-…, a vosté segurament li sonarà…, allò de Cagancho li sonarà mal, però és que Cagancho era un gran torero, que vosté desconeix això.
Comprén?
I aleshores, a vosté li ha paregut que jo li havia dit una paraulota.
No, era un gran torero.
I li aconselle que s'adone de qui era i del que va passar a Almagro.
No és ninguna frase de mala educació, sinó que és una frase molt coneguda -abans molt utilitzada, ara tal volta menys-, però que no té ninguna connotació, como vosté, des de la seua ignorància, havia interpretat.

I dit això, estem…, dia que estàvem d'acord en com…, no estaven vostés d'acord en com estava plantejada la proposició no de llei que es va aprovar ací.
Sap per què no estaven d'acord?
Perquè resulta que el Partit Popular va presentar una esmena, la senyora Crespo, en nom del PSOE, la va acceptar, vam arribar a una solució de consens, i vostés no volen mai estar al costat de ninguna posició en què el Grup Parlamentari Popular defensa una cosa que a vostés no els ve bé que defense, perquè vostés volen patrimonialitzar-ho tot.

I, no, senyora López, s'equivoca, s'equivoca, i torna a reiterar amb eixa gran experiència de Polinyà del Xúquer extrapolable i exportable fins a Cuba si fa falta, però jo sí que li he explicat, en eixe sentit, què és el que és raonable i què és el que és normal i què és el que cal fer per a garantir les mesures de seguretat.

I dia que mosatros no tinguem capacitat.
.
.
, jo.
.
.
, que mosatros no tinguem capacitat per a.
.
.
Si mosatros no vullguem tallar-li la seua capacitat, vostés són.
.
.
, tenen tota la capacitat del món de fer el ridícul (veus) com han fet amb la seua.
.
.
, amb el manteniment d'eixa proposició no de llei, que, per descomptat, mosatros, per reiterativa i per totes eixes raons, votarem en contra.

I, mire, en la reunió de l'altre dia, del 18 d'abril, entre altres mesures es van acordar: el portar a cap.
.
.
-i li ho diré molt succintament, perquè no tinc temps d'esplaiar-me en l'explicació de les mesures-, en portar a cap un mapa de cultius de la Comunitat Valenciana, per raons òbvies, per a saber a on cal actuar; en la celebració de reunions periòdiques entre els responsables dels llocs de la Guàrdia Civil i la policia local; en plans municipals de lluita contra la delinqüència; en controls i inspeccions sobre la venda ambulant, establiments hortofructícoles; un pla de xoc que verifique la legalitat de tots els productes, això de la guia, que, per cert, ja li he dit que existia; un pla nacional contra el robatori del cobre intensificant els controls, controls en el port de València, i el que és més important de tot, la creació del SAR, la seguretat en l'àmbit rural, com una unitat adscrita a La Generalitat, cosa que demostra quina és la sensibilitat.

I sobre la Guàrdia Civil.
M'alegre el que no està escrit, és que desbordava d'alegria i de satisfacció al comprovar el suport que tant Compromís com el grup d'Esquerra Unida i la valoració que té de la Guàrdia Civil.
M'ompli d'orgull i de satisfacció.
I si tinguem dos.
.
.
, i si mos falten dos i mig per a la mitjana, el Grup Popular, el Partit Popular, governa en Espanya des de fa poc més d'un any i mig, eixe fet no s'ha produït en eixe any, un poquet abans, durant huit anys almenys va governar un altre partit, que és el responsable que eixa siga la situació real del nombre d'agents ací, en este territori, que s'està pal·liant el problema ara que governa el Partit Popular.
S'ho apunten i a vore si ho poden comprendre.

Moltes gràcies, senyor (inoïble) .
.
.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Bueno, señorías, vamos a pasar a la votación separada de las dos proposiciones no de ley, y les anuncio que una vez pasemos.
.
.
, hagamos la votación, suspenderemos la comisión por diez minutos, porque vamos bien de tiempo, y luego nos reincorporaremos a ver el punto sexto.
(Veus)

Vamos a votar la proposición no de ley sobre la puesta en marcha de medidas para evitar robos en la comarca de la Ribera Alta, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto.
.
.
Sí, (veus) queda.
.
.
Gracias, señor Giner.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición.

Pasamos ahora a votar la proposición no de ley sobre la implantación urgente de las medidas necesarias que eviten los robos en los campos, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Queda desestimada esta proposición no de ley.

Señorías, les digo, diez minutos justos para completar el tiempo.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

(Veus) Señorías, seguimos con la comisión.

Proposició no de llei sobre la rectificació pel Comité d'Agricultura Ecològica de la Comunitat Valenciana (CAECV) de l'augment de la quota base de manteniment de la certificació ecològica pública, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 48.
914, BOC número 144), a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista sobre l'exigència de rectificació de la mesura difosa pel CAECV sobre augments de la quota i les taxes de manteniment de certificació ecològica (RE número 49.
868, BOC número 145)

El senyor vicepresident:

Vamos a tratar ahora el punto número 6, que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre la rectificación por el Comité de Agricultura Ecológica de la Comunitat Valenciana del aumento de la cuota base de mantenimiento de la certificación ecológica pública, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida; a la cual se acumula la toma en consideración de la proposición no de ley sobre la exigencia de rectificación de la medida difundida por la CAECV sobre aumentos de la cuota y las tasas de mantenimiento de certificación ecológica, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

El debate se realizará como la anterior acumulación.
Por lo tanto, para empezar el debate de este punto y su presentación y defensa, tiene la palabra por parte del grupo de Izquierda Unida la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Pues, bien, esta proposición no de ley es muy clara.
A lo que instamos es a la conselleria de agricultura a que rectifique ese aumento de la cuota base del mantenimiento de la certificación ecológica pública.
El aumento de las tasas del Comité de Agricultura Ecológica de la Comunidad Valenciana establece a través de la orden que la cuota base de mantenimiento de la certificación se eleve este año un 173%, una.
.
.
, pues, una grave subida experimentada en las cuotas del comité de agricultura ecológica para este año, circunstancia que pone en peligro la viabilidad de numerosos productores y el futuro de esta producción en auge.

La cuota base de mantenimiento de la certificación ecológica ha pasado de 53,54 euros por explotación, a 145,74.
Es decir, un aumento del 173%, además de que la cuota por superficie inscrita ha aumentado el IPC del año pasado estimado en un 2,9%.
También se han sufrido incrementos importantes en la cuota de inscripción para certificaciones nuevas.
La cuota de ampliación de cultivo o la cuota para el cambio de titularidad.
Por tanto, exigimos ante esta noticia, una respuesta rápida, una llamada de atención sobre la subida de tasas a los productores ecológicos, a los que incluso se les había comunicado esta subida simplemente a través de.
.
.
, a través de una.
.
.
, a través de una carta de la que ellos no tenían además ni noticia de que se iba a subir de esta forma.
La subían, la cuota de mantenimiento de la certificación, las de nueva alta, las de superficie registrada, las de ampliación de las mismas o el cambio de nombre inscrito, etcétera.
Estas subidas son desproporcionadas e injustas, y trabajan en el sentido más opuesto a la (inintel·ligible) .
.
.
de las explotaciones ecológicas y su valorización por el consumidor, que debiera estar haciendo con decisión la conselleria, tal y como hemos reclamado constantemente.

No entendemos.
.
.
, si estas subidas son la forma que tiene la conselleria de retribuir los beneficios ambientales, sociales y económicos que aportan y externalizan sobre la sociedad los productores ecológicos.
La conselleria debería rectificar, como hizo con la.
.
.
, como esperemos que hará con las ayudas compensatorias a la agricultura más difícil.
En el último pleno le pedíamos al Consell un cambio estratégico en la agricultura de la Ribera, queríamos que se incentivaran las producciones con abonos orgánicos y tratamientos de plagas biológicos, a fin de recuperar el buen estado de las aguas subterráneas.
También en otras ocasiones hemos insistido en la importancia estratégica de impulsar los mercados de proximidad y certificaciones de productos locales frescos o de producción ecológico y de eximirlos de tasas, y también lo hemos hecho con el objetivo de fijar la población en las comarcas del interior, de incentivar la recuperación de los cultivos de secano y de darles un valor añadido con la certificación ambiental.
En resumidas cuentas, le hemos pedido a Medio Ambiente que retribuya a la población de las áreas rurales forestales, a sus municipios, con una parte de las externalidades positivas y que pueden evaluarse en términos dinerarios.

Es decir, desde Esquerra Unida a lo que queremos es a que realmente se contribuya a que se impulse y se incentive la agricultura ecológica, y con este tipo de imposiciones, con este tipo de aumentos de cuotas lo único a lo que vamos a abocar al agricultor es a que deje de utilizar la.
.
.
, deje de realizar en su explotación agricultura ecológica y la haga de la forma más fácil, más sencilla y más barata que pueda, porque es muy difícil para él poder sacarle una rentabilidad notable si no se impulsa desde la administración el consumo y la información acerca de la producción ecológica.
Y si además a esta le aumentamos la subida de tasas, por tanto estamos haciendo una discriminación negativa para con aquellos agricultores productores que lo que quieren es hacer una agricultura que debería de suponer un motor estratégico y deberían de tener un impulso estratégico, como es la agricultura ecológica, tal y como en otros países está ocurriendo, que está siendo uno de los motores fundamentales de dinamización de la economía.

Por tanto, entendemos que ante esta situación, los productores deben de estar bastante indignados.
Somos conscientes de que lo están y es una carga más que les perjudica, pero que en especial perjudica a los más pequeños y necesitados de ayudas, que están agraviados ya por unas tasas lineales, que perjudican siempre a las de menor extensión, es decir, a la mayoría.

Además de todo eso, creemos que estarán aún más indignados, si cabe, porque cuando sube tanto la cuota, eso tiene mucho que ver con la asfixia financiera en que mantiene la conselleria con sus impagos al consejo regulador.
Si la conselleria pagara sus deudas, el consejo regulador podría sufragar sus gastos de funcionamiento para la certificación de las producciones agroecológicas, pero como no lo hace la conselleria, pues, es el consejo quien tiene que recabarlo de unos productores que se sitúan al borde de la supervivencia de sus modestas explotaciones.

Entonces, hay una serie de preguntas que están en el aire acerca de la toma de decisión de ese aumento de la cuota, que es: ¿por qué no paga la conselleria?
, ¿por qué no se retira la subida y no sacamos.
.
.
, pues, dejamos de sangrar a quienes más lo necesitan, como son los pequeños agricultores?
¿Por qué no se aplica el plan de impulso a la alimentación ecológica que tiene paralizado el Consell desde hace un año?
¿Por qué se retiró la incentivación a la producción ecológica mediante la subvención adicional de un 10% para los inscritos en el CAE?
¿Por qué un comité de agricultura ecológica creado para fomentar esta alimentación sana y saludable llega a tomar medidas antagónicas con sus fines?
¿Por qué?

Los porqués son desgraciadamente evidentes.
La conselleria solo ve en los alimentos una mercancía más.
En el medio rural ve un polígono de servicios y en los mercados el altar del sacrificio.
Quizás porque tenemos una conselleria de agricultura que parece pensar ¿por qué preocuparse por la producción de alimentos sanos mientras estén los supermercados para ocuparse de llenar sus lineales?

Por tanto, desde Esquerra Unida exigimos una reversión en esta política tan nefasta para contribuir a un desarrollo sostenible y a contribuir a un aumento y un impulso de la producción ecológica y, por supuesto, a contribuir a que realmente la agricultura sea un sector estratégico.
Todo eso se resume en una propuesta de resolución muy clara, como ya he dicho al comienzo de mi intervención, que es el que instemos a la conselleria a que rectifique.
.
.
, a pedir y promover en el comité que se rectifique el aumento de la cuota, y por tanto con ello queremos decir a que pague sus deudas también, para que el comité de agricultura ecológica pueda bajar también la tasa, y contribuyamos entre todos a que la agricultura ecológica sea realmente algo positivo y un impulso de futuro, y no una merma y no algo asfixiante para los agricultores como está haciendo la administración que sea.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Para la presentación y defensa de su proposición no de ley, por el Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, el Comité d'Agricultura Ecològica de la Comunitat Valenciana (CAECV), és una corporació de dret públic de les regulades mitjançant Decret 22/2007, del 9 de novembre, del Consell, i pel Decret 46/2010, de 12 de març, del Consell.
L'Ordre 30/2010, de 3 d'agost, de la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, per la qual s'aprova el text del reglament sobre producció i etiquetat dels productes ecològics i del CAE en el seu article 30 disposa que s'opta pel sistema de control previst en l'article 11, apartat 2, subapartat 2.
2, del Decret 46/2010.
El control i certificació dels productes ecològics certificats pel CAE s'efectuarà per un òrgan de control integrat en el CAE amb la missió d'aplicar a la comunitat autònoma el sistema de control establert en el reglament comunitari, així com realitzar la seua promoció.

L'article 28 d'esta Ordre 30/2010, de 3 d'agost, disposa que amb el finançament de les obligacions del CAE s'efectuarà, entre altres, amb les quotes de caràcter obligatori establides pel CAE, d'acord amb la normativa vigent sobre producció i etiquetat dels productes ecològics a tots els operadors de pagament de serveis en matèria de control i certificació.
La quantificació de les referides quotes seran fixades en les tarifes del CAE mitjançant acord de ple d'este organisme i, en el seu cas, revisades anualment per acord del referit ple.
La quota base de manteniment de la certificació ecològica ha passat de 53,54 euros per l'explotació a 145,74 euros, que representa un 173% d'augment.
A més, la taxa per superfície inscrita ha pujat l'IPC del passat any, estimat en un 2,9%.

Així mateix, han patit pujades importants les quotes d'inscripció per certificacions noves, d'ampliació de correu o per canvi de titularitat.
Els operadors del centre d'agricultura ecològica de la Comunitat Valenciana s'han assabentat d'estes pujades a través d'una simple carta o s'especifiquen les noves quanties a pagar, però no apareix ningun tipus d'explicació ni motiu al respecte.
Senyories, este increment va a provocar que el menut productor ecològic tinga dificultats per a mantindre la seua explotació, tenint en compte el minifundisme existent en la Comunidad Valenciana, suposarà un greu retrocés per al futur d'este tipus de conreu que no utilitza l'ús de productes químics.

Per tant, este increment va a provocar que el menut productor ecològic tinga dificultats per a mantindre la seua explotació, ja que l'objectiu de la producció ecològica és bàsicament produir aliments amb tècniques respectuoses amb el medi ambient.
Els agricultors i ramaders que es dediquen a la producció ecològica tenen un paper vital en la cura de la biodiversitat agrària, aposten per unes tècniques amb adobs orgànics, estalvi d'auia, control biotècnic de les plagues.
.
.
En definitiva, residus zero en els seus productes.
És a dir, mètodes que demanen una inversió major per part del productor i que, sense l'ajuda de l'administració, topa amb dificultats per a poder traure al mercat un producte d'alta qualitat a un preu raonable.
Un producte que té un cost de producció molt més elevat i que trobem en els mercats de proximitat, eixos punts escassos encara, però que a poc a poc els consumidors valoren i no mostren massa reticències a l'hora de pagar un poquet més per uns productes de gran qualitat.

En la Comunitat Valenciana estem en una fase d'aposta per l'agricultura i la ramaderia ecològiques.
En estos moments, les xifres són significatives, malgrat que el camí està començant.
Més de vint-i-huit mil productors agraris i uns cinc mil productors ramaders.
La veritat és que la Comunitat Valenciana progressa positivament i la seguretat oferida als consumidors és un plus afegit al producte.
La superfície agrícola ecològica està molt llunt encara del que és Andalusia, però som els quints dins de l'estat espanyol, per davant de Catalunya.
Això tal vegada siga perquè els llauradors i ramaders del nostre medi rural s'han cregut esta forma de producció ecològica que els dóna la possibilitat de rebre uns guanys més elevats pels seus productes d'alta qualitat.
Al mateix temps, aconseguixen i contribuïxen a mantindre un paisatge, un medi, una població.
En definitiva, ajuden a la vertebració de tot un territori.

Per això, senyories, l'administració ha de ser sensible a l'esforç que fan els productors ecològics i apostar per una certificació ecològica gratuïta, facilitant així el manteniment dels productors que hi ha, però també donant la possibilitat a d'altres d'encetar este tipus de producció que cuida la biodiversitat, la salut i no contamina.
A més, senyories, en estos moments de negociacions intenses de la política agrària comuna, una de les apostes clares de la nova PAC és un sector primari més verd, és a dir, una política agrària més respectuosa amb el medi ambient.
Ahí tenim el famós greening, que condicionarà el 30% de les ajudes als productors.

Per a la Unió Europea, els agricultors i ramaders que opten per eixe equilibri mediambiental i social tenen premi.
I els productors ecològics de la Comunitat Valenciana crec que també es mereixen un premi per fer bé les coses.
Per això, jo demanaria que tots els grups es sumaren a les propostes de resolució que plantege des del Grup Socialista.
Una, que s'instara el Consell a presentar davant del CAE de la Comunitat Valenciana i Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua un escrit per exigir la rectificació de la mesura difosa pel CAE sobre augments de la quota i taxes de manteniment de certificació ecològica.
I l'altra, que la conselleria d'agricultura, pesca i alimentació faja els tràmits necessaris davant del CAE en el sentit d'exigir l'excepció de taxes pel manteniment d'una agricultura ecològica, ja que això deuria de vore's com una contribució al medi ambient, al manteniment de la biodiversitat i a la salut de les persones.

Senyories, des del Grup Socialista pensem que pel seu major arrelament en la Comunitat Valenciana, l'agricultura és l'estructura principal de subsistència d'una gran part de les famílies valencianes.
L'agricultura ecològica, doncs, juga, a més, en estos moments un paper fonamental en l'equilibri mediambiental, econòmic i social, i potenciar esta.
.
.
, és a dir, este tipus de cultiu, és una forma de millorar la qualitat de vida de les persones.

Les pujades anunciades pel Comité d'Agricultura Ecològica de la Comunitat Valenciana tindran, sens dubte, un impacte negatiu immediat sobre l'agricultura i els agricultors, però també sobre la ramaderia i els ramaders, posant en greu o irreversible risc la seua viabilitat i el futur de la seua producció.
No permetem que això passe, i com diu el refranyer, que és molt savi, rectifiquem.
I hui toca rectificar pel bé del sector primari valencià, que ja patix prou agonies per la falta de rendibilitat de l'activitat que exerceix, d'una activitat que porta anys (inintel·ligible) .
.
.
i que difícilment podrà assumir unes taxes més elevades de les que ja hui en dia té moltes dificultats per a pagar els productors i ramaders que fan este tipus de cultiu ecològic o de producció d'animals en granges respectuoses amb el medi ambient.

I també, senyora López, doncs, dir-li que donarem suport a la seua PNL, des del Grup Socialista, perquè pensem que complementa la nostra i que el que busquem és no aclaparar més estos hòmens i dones que han decidit optar per una alternativa que per a ells significa molt, no sols la possibilitat de tindre un guany, la possibilitat de guanyar un poquet més pels productes que produïxen, sinó també eixe respecte mediambiental, eixe respecte social en tot el territori, allí on viuen i treballen.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Compromís tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, president.

Tant a la senyora López, tant a la senyora Crespo, vaja per endavant que anem a donar el recolzament a les propostes que han presentat, indubtablement, perquè és treballar en positiu i no fer la política del Consell.
El Consell és coherent, la veritat és coherent, està seguint el seu model de política.
I ho dic que és coherent perquè després de sentir el conseller Buch la contestació que ens digué en el passat plenari, quan estàvem parlant que arribàvem a set-cents mil aturats, que el País Valencià estàvem en un índex que superàvem el 29% de l'atur, i ens contesta ell que és el millor dels darrers cinc anys -crec que va dir, no?
- i que això demostra que estan complint objectius.
.
.
Per tant l'objectiu és superar-se en la creació d'atur.
I, per tant, lògicament, estava content amb eixes dades.

No, no.
No és descabellat pensar que s'intenta, d'alguna manera, en les mesures -perquè, si no, no s'entén- que estan prenent, que hi haja cada vegada més atur.
Possiblement l'objectiu siga que amplien l'oferta de mà d'obra i, per tant, entre la llei de l'oferta i la demanda, quan hi ha una gran oferta, el cost d'eixa mà d'obra disminuïx radicalment.

Ho dic perquè estic aplicant-ho ací, perquè estem augmentant en este moment que hauríem de tindre una preocupació específica pel que és especial i principal, pel que és afavorir tots els sectors productius, resulta que ací estem apujant els costos d'un dels sectors productius; i, damunt, dins del sector primari, estem pujant els costos d'aquell sector que està lluitant per fer productes, per una banda, menys agressius mediambientalment i, a més, que incorporen, precisament per eixes característiques, un valor afegit major.

Quan estem a això diu: «A per eixos, eixos, a per ells», i els augmentem.
.
.
És que no és la quota base.
La quota base s'augmenta -com han dit avui- el 173%, la quota base de manteniment, que passa de 53 a 145 euros.
Però també augmenta la quota per superfície inscrita, augmenta la quota per inscripció i per certificacions noves, augmenta la quota per implantació del cultiu i augmenta la quota de canvi de titularitat.

No és prou això.
És que això se suma al descens de les subvencions en les assegurances agràries, que ha marcat Enesa en este moment, que porta a un encariment de les pòlisses també i que, precisament, estem dient que afecta específicament l'agricultura ecològica perquè és aquells que haurien de tindre una major ajuda, precisament pel que és la utilització de marques de qualitat i on s'estendria i estaria enquadrat ahí el que és el comité d'agricultura ecològica.
.
.

Aleshores, senyories, què estem fent?
Se plantegen què estem fent?
Si en el moment que necessitem donar ajudes als sectors productius resulta que els estem estrangulant nosaltres, augmentant-los els costos, precisament per a no se sap bé què.
.
.
Perquè, si és per a evitar el dèficit, he de dir que este any han tingut el rècord del dèficit, el rècord, tant a nivell de comunitat com a nivell d'estat.
Aleshores, senyories, la pregunta és què estem fent?
, què estem fent?
Els retallem les ajudes, els augmentem els costos quan, damunt, no tenim un control i això està disminuint, un marge comercial que, de fet, en tot el sector primari ja és mínim, ja és mínim quan existix i no tenim marges comercials negatius, com passa moltes vegades en certs productors de citricultura i d'altres productes.
Aleshores, ja dic, encara els anem pujant els preus dels costos, del que representen les taxes que imposa la mateixa conselleria.

Escolte, si a mi m'han d'ajudar aixina, per favor, no m'ajuden més, no m'ajuden més.
Ja me buscaré uns altres que m'ajuden de veritat, perquè és que m'acabaran d'enfonsar.

Per tant, en este plantejament, que crec que és senzill i comprensible per a tot el món, ratifique el meu recolzament, tant a una com a l'altra proposició no de llei.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, ha llegado el día de que sepan ustedes de qué va esto.
Porque me da la impresión que del comité de agricultura ecológica ustedes lo único que saben es la nota que saca el sindicato de La Unió, la copian, por un lado, la señora… (Veus) ¿AVA también?
Bueno, pues AVA también.
Pues, la nota de esto.
Porque yo el otro día, garbeando, dando una vuelta, un garbeo -que se dice en la Vega-, me voy a internet y veo… ¡Oye!
, y es calcada, calcada; ¡qué buen negro se han buscado ustedes a la hora de preparar PNL!
Y es calcada la nota.

Miren, no tienen ni idea de qué va esto.
Ustedes no saben lo que es el comité, no saben ni para lo que sirve, no han usado nunca ni saben lo que es un etiquetado ni nada de nada de nada.
Porque la prueba del nueve, pues, la dan ustedes con frases como éstas, por ejemplo, la última -empezando por los últimos, que ya dijo el Señor que serían los primeros-, señor Pañella, dice usted: «Las tasas que impone la propia conselleria.
Las tasas que impone la propia conselleria.
».
La conselleria no impone nada.
La conselleria no impone nada.

Miren, en la conselleria lo que hemos hecho es justo lo contrario de eso de lo que les gusta a ustedes, que les gusta cuando mandan, que es aquello de que todo esté intervenido por papá estado o por mamá administración.
A ustedes les va el mangoneo, el intervencionismo, los gulag -se acuerdan ustedes de aquello, ¿verdad?
-.
Bueno, pues, esto es justo lo contrario.

El comité de agricultura ecológica -que como bien ha dado todos los datos, todos los artículos, todas las órdenes la señora Crespo- se regula al final por una orden, que es la 30/2010 del 3 de agosto de 2010, en donde se dice claramente -y eso también…, ¡fíjese!
, se lo tengo que decir; es que lo leen y, por lo visto, no se enteran; lo ha leído literalmente-: «El comité de agricultura ecológica es una corporación de derecho público con personalidad jurídica propia y plena capacidad de obrar, y que tiene sujeta su actividad al derecho privado.
» ¿Qué quiere esto decir?
Pues, es bien sencillo.
Lo que quiere decir es que tiene autonomía, que la conselleria -y ahora lo veremos en la composición- se ha dejado fuera.
En el artículo 18, por ejemplo, de esta orden se establecen las funciones de cómo esta entidad debe de llevar su gestión a cabo.
Y, respecto a la finalidad, que es el control, la certificación, la representación y la defensa de los productos ecológicos, así como la investigación y la promoción respecto a los mismos, así como cumplir o hacer cumplir el presente reglamento, proponiendo al efecto las disposiciones que sean necesarias.
En este artículo 18, en el apartado h, se establece que una de sus funciones es el establecimiento, no de tasas -que eso es otra cosa, ése es otro concepto-, sino el cobro de cuotas.
Y en el propio artículo 28, que regula los recursos para la financiación de obligaciones y funciones…, tal, incluye que entre esos recursos las cuotas de carácter obligatorio estarán establecidas por el CAECV para todos los operadores, en pago a los servicios en materia de certificación y control.

Es verdad -y han dicho los tres una verdad, cosa que me congratula, ya llevaba tiempo sin oír que coincidieran los tres grupos de la oposición en una misma verdad-, es verdad que se han subido las cuotas, es verdad.
Pero ustedes no hacen mención a qué servicios se están dando.
Y no hacen mención, por ejemplo, a que las etiquetas -cosa que ustedes desconocen porque, les vuelvo a repetir, es que lo tienen que desconocer, es que posiblemente nadie en mi grupo, a excepción de la consellera porque ha estado tratando eso o porque…, esto, si no se está trabajando en la agricultura ecológica, lo tienen que conocer-, por ejemplo, las etiquetas antes se cobraban; ahora no se cobran.
¿Usted sabe lo que vale el coste de una etiqueta?
Ni idea, ¿verdad?
Pues…, bueno.
Pues, esa es la cuestión.

Miren, venir aquí, disparar…, es muy sencillo, ¿no?
Yo creo que llegar aquí con la…, «¡Oiga!
, que la conselleria baje, que ha cobrado… Que cobra más… Que les cobre menos por… Los agricultores ecológicos, miren, que es una labor extraordinaria, que tal, que se mantiene la biodiversidad, que ecológicamente hablando es magnífico, que somos unos cracks, que tal…» Todo eso está muy bien, pero eso lo sabemos decir cualquiera.
Ahora, otra cosa, eso es predicar; ¿y, ahora?
Predicar está, como todos sabemos, magnífico; pero la realidad es otra.
La realidad es que hace falta hacer auditorías, hacen falta los servicios en el campo, los controles en campo.
Y eso se viene realizando, y eso tiene unos costes.

Y resulta que hay una corporación pública en la cual la conselleria…, lo ha dejado, porque si lo hubiera tenido la conselleria habrían puesto ustedes el grito en el cielo, «Ustedes, señores del gobierno, que están oprimiendo a los pobres trabajadores…» ¡Oiga!
, ¿dónde estaban ustedes, dónde estaban ustedes apoyando a los agricultores, los ecológicos, a los ganaderos ecológicos y no ecológicos, a los convencionales y a los acuicultores… -que, por cierto, esto también afecta a la acuicultura; por lo visto, se les ha olvidado a alguno?
¡Oiga!
, ¿dónde estaban ustedes cuando aquella famosa firma del real decreto para que desapareciera el trasvase del Ebro, de la señora María Teresa Fernández de la Vega?
¿Dónde pusieron ustedes el grito en el cielo?
¿Qué dijeron entonces?
Se lo voy a decir yo.
Ustedes dijeron el doble de hoy, nada de nada; eso es lo que hicieron, nada de nada…

El senyor vicepresident:

Señoría, cuando pueda vaya acabando.

El senyor Ballester Costa:

…Es que…

El senyor vicepresident:

No, que cuando pueda que vaya acabando.
Ya se le ha pasado el tiempo, pero hoy estábamos siendo laxos esta presidencia.

El senyor Ballester Costa:

Perdón.

Bueno, pues tenía muchas más cosas para…

El senyor vicepresident:

Bueno, pues, tiene usted luego otros cinco minutos de réplica.

El senyor Ballester Costa:

Bueno, pues, nada, señor presidente.

Dejémoslo ahí, que yo creo que con esto…, se lo van reposando y, a lo mejor, consiguen…

El senyor vicepresident:

Vale.
Se lo agradezco.

Muy bien.

Por parte de Izquierda Unida, tiene la palabra la señora López, para réplica.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Pues sí.
Lo que es sencillo es venir aquí a soltar improperios e intentar provocar a la oposición con un tono y un lenguaje que no va a repercutir en mi réplica, por supuesto.

Simplemente voy a decirle al portavoz del Partido Popular que se vuelva a leer la propuesta de resolución porque, a lo mejor, al parecer, ha tenido algún negro que se la ha leído y no se la ha sabido trasladar, porque dice: «Las Cortes instan a la conselleria a promover en el comité de agricultura que rectifique el aumento de la cuota base.
» Como dice «promover», como no dice que lo haga la conselleria directamente, y ésa ha sido la base de la argumentación pobre y llena de argumentarios totalmente…, pues, prácticamente venidos de la guerra fría, yo no voy a entrar a hablar de nada de lo que ocurriera ayer ni de la falta de vergüenza, por parte de algunos representantes de las Cortes, que hoy, ahora mismo, pues, deberían de estar tomando alguna decisión que llevara otra vez la dignidad a este parlamento.

No voy a entrar en eso, como no voy a entrar en que haya hablado de gulag, etcétera, etcétera.
Porque eso es lo que hace que rebaje el nivel de esta comisión parlamentaria en la que nos hemos atenido, las proponentes y el Grupo Parlamentario Compromís, a hablar sobre la concreción de la propuesta.

Me parece muy lícito lo que ha comentado usted.
Le parece lícito que se hayan aumentado las tasas.
Y en esa argumentación es en la que entraré.

No me parece lícito que se hayan aumentado las tasas en un contexto en el que la conselleria adeuda muchísimo dinero a este comité.
No nos parece lícito porque no es justo que sea a los productores a quienes les vaya a repercutir la falta de responsabilidad por parte del gobierno valenciano.
No estoy de acuerdo, evidentemente, en que este comité de agricultura tenga que hacer recabar encima de la espalda de los pequeños agricultores -como siempre- la dejadez y la falta de responsabilidad -como he dicho anteriormente- de la administración, que es lo que realmente hace al final que aumenten las tasas de certificación ecológica, porque no lo hace el complejo y la globalidad de todos los servicios que realiza el comité, porque eso ya lo realizaba el año pasado.

Por tanto, si ha aumentado, es debido a esa falta de responsabilidad y esa falta de entrada de dinero y de patrimonio, por parte de la conselleria, tan necesario para hacer cumplir todas las obligaciones del comité.

Por tanto, y como en la propuesta de resolución dice -en la de Esquerra Unida- que las Cortes instarán a la conselleria a promover que se rectifique el aumento en el comité de agricultura ecológica, no ha lugar a que replique absolutamente nada más porque está totalmente contestado en base a una única argumentación, que ha sido la de decir que no sabíamos que el comité no estaba dirigido por la conselleria.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Mire, senyor Ballester, autonomia.
Efectivament, i jo li ho reconec que la té tota.
De fet, en les meues propostes de resolució jo també dic «presentar al·legació»; i en la segon dic: «Realitzar els tràmits necessaris davant del CAECV.
» Li reconec al ple del CAECV eixa autonomia que vosté reivindica ací.

Però això no deixa que el tema que hui tractem és el de pujar les quotes de manteniment de la certificació ecològica.
Jo m'alegre que vosté faça menció a que les etiquetes, efectivament, són molt cares; abans es cobraven i, ara, no.
Ja tenim una cosa positiva en estos moments i no ens oblidem de la greu crisi econòmica.
Les últimes dades d'atur -jo no sé si vosté les recorda-, però són terribles, i són terribles també per al sector agrari i per a tots els agricultors, ramaders i pescadors d'esta comunitat.

Per tant, no anem en el sentit de donar més força a este comité d'agricultura ecològica que ha augmentat eixes cotes de manteniment de certificació passant-les de 53,50 euros per explotació a 145,74 euros, és un 173% d'augment.
I la veritat és que açò, doncs, no convé, no convé fer-ho.
Si estem cansats de sentir el senyor Fabra -i, ara, també, el nou conseller- que el sector primari ha de ser un sector estratègic i que van a fer tots els esforços perquè així siga, doncs malament anem si prenem mesures i damunt donem suport a este tipus de mesures.
I la conselleria, que sí que té potestat d'al·legar, sí que té potestat de realitzar tràmits davant d'este comité d'agricultura ecològica, no vol plantejar-se eixa tramitació d'exigir el que és l'exempció de les taxes pel manteniment d'una agricultura ecològica, doncs, la veritat és que és molt decebedor.
No són vostés congruents amb el que diuen i, després, amb el que fan.

Així que, senyor Ballester, jo no puc més que dir-li que una mesura com esta, si hui no voten la proposició que jo porte a estes Corts, doncs és enfonsar un poquet més uns productors que han arriscat encetant una activitat que per a ells sí que representa una alternativa econòmica en estos moments de greu crisi.

Jo voldria que recapacitaren, voldria que no pensen que els agricultors i ramaders són tontilis, bobilis, ¿eh?
, i que ací pagaren pobres por pecadores, per a dir-li-ho també en castellà, i que, vostés, si permeten eixe augment dels 173% de la quota base de manteniment del que és la certificació ecològica per cada.
.
.
¿com es diu això?
, per cada.
.
.
productor, ¿eh?
, doncs la veritat és el que van a donar a entendre, i això és lamentable.

Si jo crec que podem arribar ací a un consens, podem plantejar que a la millor, efectivament, sí que s'ha d'augmentar perquè tot puja en la vida però que un 73% de quota base, doncs la veritat és que és ofegar -i molt- i per part de l'administració és abandonar este tipus d'hòmens i dones que fan una elecció per a ells la millor, sens dubte.

Així que, per acabar, perquè ja no tinc temps, doncs dir-li i reiterar-li que lamente profundament que per al que volen doncs que sí que tenen diners, i dir-li que jo no voré bé esta discriminació si vostés, hui, no se sumen a presentar al·legacions davant del CAE en el sentit que este organisme faça una rectificació en el que és l'augment de quotes, i tampoc voré bé que es neguen a realitzar els tràmits necessàries, davant del comité d'agricultura ecològica, en el sentit d'exigir l'exempció de taxes per al manteniment d'una agricultura ecològica a esta comunitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para réplica, por parte del Grupo Popular, señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias.

No termino de entender muy bien, con todo el respeto del mundo, bueno, lo de la señora López, esto del lenguaje, el tono, ahora (inintel·ligible) .
.
.
debe desayunarse que yo hablo así, de esto.
.
.
, pues no sé, los improperios, pues usted misma.
Lo de la guerra fría, pues también para usted.
Y de si es lícito y no es lícito, pues yo creo que estoy en el mismo derecho que usted y, sobre todo, de explicar cosas que me parecen, realmente, que no deberíamos de estar explicando aquí, estas son del manual, del abecé, de los primeros días.

Mire, hay una cosa que está muy clara, a ustedes se les ocurrirá algún día, o se les va a ocurrir, cualquier día de estos se les va a ocurrir traer aquí una PNL para fijar los precios de los abonos, pues del Elche Club de Fútbol, del Hércules, del Valencia o del Orihuela Deportivo, por decir cuatro clubes importantes de esta comunidad, y lo harán así y se lo crearán porque irán en beneficio de los aficionados, del deporte, del no sé qué, y montarán ustedes su película, pero es que eso ¡no es así!

Es que miren ustedes, artículo 21 del reglamento, del CAE: «El CAE está compuesto por los representantes de los sectores que forman parte del comité, tanto el sector productor, cinco vocales en representación de los titulares de explotaciones agropecuarias, como el sector elaborador, cuatro vocales en representación de las empresas de elaboración, manipulación, envasado y exportación y un vocal en representación de las empresas importadoras.
En ese sentido, hay que destacar que el sistema electoral en el seno del CAE se rige por principios de representación democrática y representatividad de todos los intereses económicos de los diferentes sectores que integran los productos ecológicos, representación paritaria de todos los sectores y autonomía de gestión y organización de los procesos electorales de elección de los órganos rectores.
También forman parte del pleno dos representantes de La Generalitat, aunque solo en calidad de miembros, con voz pero sin voto.
»

Por tanto, la administración autonómica no tiene competencias para participar en los acuerdos adoptados en el pleno.

¿Por qué se empeñan ustedes en mangonear?
Vuelvo a repetir, ¿por qué quieren meter la manita?
, si lo que todo el mundo está diciendo es que cada vez el estado sea más pequeñito, que cada vez la administración subvencione menos, si estamos hablando todo el mundo de que lo que queremos es que los agricultores, sin que los moleste nadie, ya viven, sobreviven y salen.
Y se lo digo de verdad, todo lo que podemos hacer es aportarles ayuda desde la administración y me parece bueno porque, ¡fíjese, quién les va hablar!
, uno que es, pero lo que no se puede hacer es intentar, allá donde se deja un resquicio para que manden, intentar desde aquí meter la mano, la mano en el sentido de querer estar ahí, querer tener voz, de votar, de ¡oye!
, que, en vez de que se den dos representantes.
.
.
¿O les cuento a ustedes qué se hace en Extremadura?
¿O les cuento a ustedes qué se hace en Castilla-La Mancha o se hacía en Castilla-La Mancha?
¿O les cuento a ustedes.
.
.
?
Porque, ahora, ahora, me van a decir, «¡oiga!
, no me venga usted con eso de que aquí siempre están hablando ustedes de Andalucía y de no sé qué».

Pues, miren, aquí se ha tenido la decencia política, la decencia de dejarles a los agricultores, a los ganaderos, a los acuicultores -se lo vuelvo a decir, señor Pañella-, acuicultores, ¿eh?
, que elijan, que elijan, que debatan, que fijen sus precios como hay que dejarle al Hércules, al Valencia, al Elche y al Orihuela Deportivo que ponga el precio de los abonados porque ustedes, entre otras cosas -vuelvo a repetirles-, no saben cuál es trabajo que están haciendo.

El trabajo que se está haciendo desde ese comité de agricultura ecológica es im-por-tan-tí-si-mo, de promoción, de seguimiento, de control, pero muy importante, pero, claro, para eso se necesita dinero, para pagarlo, señora Crespo.
Y, claro, es necesario, pero yo no sé las cuentas de ese.
.
.
ni creo que usted tampoco.

A mí me encantaría que aquí todo fuera gratis total, ¿se acuerdan de aquel señor cuando se fue a veranear, que fue ministro del Partido Socialista, que montaba a toda la familia en el barco y se iba a Mallorca gratis total?
Aquello me lo aprendí yo, que había posibilidades en esta vida que eran diferentes a las que yo promulgaba, que la gente podía ir gratis total a veranear, y gratis total.
Bueno, pues, ¡no!
¡Ojalá, ojalá, esto fuera gratis total!
En Cuba hay pocos comités de agricultura ecológica, ¿verdad que tienen en esto.
.
.
?
Pues en Cuba hay pocos, pocos, lo digo por lo del ocular, que antes alguien me ha dicho que si el ocular y tal.

Y para terminar, decirles que ustedes pueden interpretar lo que quieran, pueden hacer lo que les dé la gana, adoptar las poses que entiendan y que piensen que son las mejores para su política, y, bueno, y aportar aquí o traer ríos de papel hechos por el sindicato o por el negro o por el que sea, ¡me da igual!
, pero, ustedes, la deuda que tienen con los agricultores, los agricultores de agricultura ecológica y los agricultores de la agricultura ordinaria, los ganaderos y los acuicultores, esa no la van a poder pagar en su vida porque ustedes son los que le negaron (veus), los que le negaron en su día algo que sí que es insustituible y algo que no tiene precio, que es el agua.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señorías, hemos acabado el debate de este punto, por lo tanto, vamos a pasar a la votación de forma separada, tal como habíamos indicado.

Votamos, en primer lugar, la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la rectificación por el Comité de Agricultura Ecológica de la Comunitat Valenciana del aumento de la cuota base de mantenimiento de la certificación ecológica pública, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.
¿Votos a favor?
4, ¿votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Pasamos, ahora, a votar la proposición no de ley, que es la toma en la consideración sobre la exigencia de rectificación de la medida difundida por el CAECV sobre aumentos de la cuota y las tasas de mantenimiento de certificación ecológica, presentada, en este caso, por el Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor?
4, ¿votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada.

Señorías, levantamos la sesión.

(S'alça la reunió a les 14 hores)