Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 21 d'abril de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix l'Excel·lent Senyora Rosa María Barrieras Mombrú.
Sessió plenària número 47.
Segona i darrera reunió.**

 

 

***Compareixença del president del Consell, senyor Francisco Camps Ortiz, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories, reprenem el Ple en el punt número 10 del ordre del dia, compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.

En primer lloc, té la paraula l'il·lustre síndic del Grup Parlamentari Popular, el senyor Serafín Castellano.
Senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyora vicepresidenta.

Molt honorable president de la Generalitat.

Senyories.

El govern socialista del senyor Zapatero estrenà la seua gestió donant-li un revés important a la Comunitat Valenciana derogant el transvasament de les aigües de l'Ebre, una solució que era bona no sols per als valencians sinó solidària amb tot l'estat, i a més, ho féu sense importar-li les conseqüències mediambientals i sense sentir informes propis del seu govern en què diu que, per exemple, el tema de les dessaladores va ser més perjudicial per la medi ambient mitjà termini, o inclús també quan ells feren una proposta que triplicava el cabdal de l'aigua del transvasament al que actualment aprovà el govern del Partit Popular.

I amb eixa carta de presentació, és a dir, en una cosa tan vital per als valencians i valencianes com era la derogació del transvasament de l'Ebre, se complix el primer any de govern socialista.
I ara mos diu el senyor Zapatero que vol vindre a la nostra comunitat a commemorar este primer aniversari.
Precisament vol vindre a la nostra comunitat, a la qual ha discriminat, i esta és la trista realitat, senyories.
*(Remors.
La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)* Mosatros, els valencians, no tenim absolutament res a celebrar del govern del senyor Zapatero.
Al contrari hem segut perjudicats.
Per tant, què hem de celebrar, senyors socialistes, en este primer any?
Que mos han llevat l'aigua?
Que mos han llevat la llengua?
Què hem de celebrar mosatros del govern socialista?
*(Remors.
La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyories.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Jo sé, senyories, que la veritat sempre fa mal, però s'ha d'escoltar democràticament i amb tranquil·litat.
*(Remors)*

El senyor Zapatero ha negat també allò que ha segut la llengua als valencians, l'ha ignorat en la Unió Europea, l'equipara al català en les escoles oficials d'idiomes.
I no sabem si ho fa, mosatros creem que sí, per la influència del tripartit català, perquè no pot un govern estar hipotecat en el dia a dia a canvi d'una estabilitat parlamentària o a canvi de seguir governant, no pot estar hipotecat per nacionalismes radicals com en este cas ho està fent, que inclús també atempten o han intentat atemptar contra la nostra identitat territorial amb propostes molt pelegrines d'eurorregions i coses similars.

I a més, què hem de celebrar mosatros del primer any de govern ací en la Comunitat Valenciana del senyor Zapatero?
Què passa amb els retards de l'Ave, senyors socialistes?
Què passa amb els titubejos del finançament i recolzament per a la Copa d'Amèrica?
Què passa amb el finançament dels desplaçats i immigrants?
Què passa amb eixos augments de policies per a la seguretat ciutadana de la Comunitat Valenciana, que tant dia el senyor Zapatero?
Què passa amb eixos llibres de textos gratis que prometé el senyor Zapatero i que tampoc ha pagat?
O què passa també amb l'augment pressupostari de justícia, que també brilla per la seua absència?
I podríem fer una nòmina i una llista molt gran dels incompliments *(inintel·ligible)* ho ha dit.

Per tant, senyories, la Comunitat Valenciana és patent, és clar, és objectiu que no està en les prioritats del govern socialista ni del senyor Zapatero.
Per això, a estes altures, els valencians en este any de govern tenim molt poca confiança en les seues promeses i tenim molt poca confiança en el seu comportament.
Que no pretenga ara enganyar el senyor Zapatero enviant-mos ministres a València o elegint la Comunitat Valenciana per a commemorar el seu primer any de govern.
De poc servixen eixes declaracions grandiloqüents i eixos titulars de premsa reconeguent que Espanya té un deute històric amb la Comunitat Valenciana quan després la realitat i la veritat és que se vol llevar l'aigua, se vol llevar la llengua, és que se volen retardar les grans infraestructures i és que no hi ha un recolzament decidit i no és prioritat la Comunitat Valenciana per al govern socialista, en detriment d'altres territoris d'Espanya.

Per tant, allò que volem.
.
.
*(Pausa)* Les seues senyories estan hui un poquet alterades.
*(Remors)* Allò que demanaríem, senyor.
.
.
*(Remors)* Allò que demanaríem al senyor Zapatero, senyories, és que complixca amb fets de govern i apostes per la Comunitat Valenciana, amb responsabilitat i amb serietat.
I no amb declaracions grandiloqüents que després se traduïxen en res, només que en discriminacions per a la nostra terra i per als valencians i per a les valencianes.

Diguí en una de les preguntes de control també la president que Felipe V mos llevà els Furs, els usos i els costums.
El govern socialista mos vol llevar ara la llengua, l'aigua i altres coses.
Per tant, mosatros li demanem al senyor Zapatero que defenga amb interessos els valencians i les valencianes, que defenga des de la solidaritat, des de l'equilibri territorial, la Comunitat Valenciana, com en altres territoris s'està defenent-ho, perquè crec que la Comunitat Valenciana s'ho mereix.

Per això li fem la pregunta al molt honorable president de la Generalitat *(Se sent: "aaaaaah!
")* de quina és la valoració d'eixe primer any del govern socialista.
Vostés havien de ser els primers de ficar-se al costat dels valencians i de recolzar allò que realment fa falta a esta terra i li fa falta a la comunitat.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Té la paraula el molt honorable president de la Generalitat, senyor Camps.

**El senyor president del Consell:**

 

Buenos días, señora presidenta.

Señorías.

Querido portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

El año, en relación a la Comunidad Valenciana, creo que lo ha explicado muy bien el portavoz del Grupo Parlamentario Popular, cuestiones que se han tomado en su decisión, todas ellas graves y desorientadas para nuestro territorio.
Pero además, la Comunidad Valenciana, inmersa en España, un país que durante estos últimos años ha tenido proyectos claros de crecimiento, de generación de empleo y de prosperidad, se ha encontrado con el gobierno socialista en un año en el que difícilmente nadie puede trasladar una opinión siquiera cercana a cuál es el modelo o el proyecto para algunos temas que el gobierno socialista está intentando liderar.

Hay algunas cuestiones que el gobierno socialista no ha abordado con seriedad, con cercanía y, sobre todo, con lealtad hacia las comunidades autónomas.
Por ejemplo, la cuestión de la inmigración, un tema que cada mañana nos despierta con una nueva improvisación cuando se trata de una de las cuestiones más importantes no solo de la Comunidad Valenciana sino de toda España, y que necesitaríamos saber con urgencia cuál es el modelo que se pretende para una política tan importante como es la de la inmigración, posiblemente una de las cuestiones más importantes del presente y del futuro de todo nuestro país.

Hay otra cuestión que tampoco el gobierno socialista ha hecho todavía propuesta alguna y que nos parece que es fundamental también para el futuro de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana y de toda España, como son las propuestas del mantenimiento de la sociedad del bienestar.
Estamos ahora, como ustedes saben, hablando del modelo de financiación de la sanidad, que es, en el caso de la Generalitat Valenciana, el 40% del presupuesto; que todas las comunidades autónomas estamos valorando esta cuestión como una cuestión principal, y un año después todavía no sabemos cuál es la propuesta del gobierno socialista sobre una cuestión tan fundamental, esencial, pilar básico del funcionamiento de nuestras sociedades como es el mantenimiento de la sociedad del bienestar.

Seguimos creando empleo en la Comunidad Valenciana y también en España.
Pero lo seguimos haciendo porque durante ocho años se pusieron en marcha reformas económicas, laborales y fiscales que han hecho de nuestro país un país que ha podido generar mucho más empleo que la media europea, y eso nos ha permitido, entre otras muchas cosas, ir hacia niveles de convergencia con las sociedades más avanzadas de toda Europa.
Pasar de un 24% de tasa de paro a un 9% lo es, entre otras muchísimas cosas, por la aplicación de reformas valientes, serias, coherentes en todos los aspectos a lo largo de estos años.
Y todavía un año después no sabemos exactamente cuáles son las propuestas de reformas económicas, laborales o fiscales que permitan que España pueda seguir planteando situaciones de crecimiento y, sobre todo, de generación de empleo en los próximos años.

Urge que se sepa por toda la sociedad española cuanto antes, y más de una comunidad autónoma como la nuestra, tan dinámica y tan generadora de expectativas y de creación de empleo, que sepa cuál es el modelo económico, fiscal y laboral que pretende el gobierno de España para los próximos años.

Hay otra cuestión que tampoco el gobierno de España nos ha dicho hasta el momento, y es de qué manera pretende negociar los fondos europeos para nuestro país.
Esta también es una cuestión principal, para toda España y para nuestra comunidad.
Las noticias que nos llegan no son nada halagüeñas.
Se pretende un recorte importante para la Comunidad Valenciana, entre otros motivos porque dejamos de ser objetivo 1, y vamos a perder unos fondos europeos fundamentales para el futuro de nuestra comunidad y de nuestro país.
Todavía el gobierno de España no nos ha dicho ni lo que pretende ni cómo pretende defender fondos europeos fundamentales para el futuro de la Comunidad Valenciana.

Yo en estos cuatro grandes apartados fijaría la atención sobre la falta de liderazgo de un gobierno que tiene la obligación de explicarle a la sociedad española, un año después, qué quiere hacer y de qué manera con la inmigración; cómo pretende plantear sistemas de mantenimiento de la financiación de la sociedad del bienestar, fundamentalmente hablando de la sanidad y de lo sociosanitario; de qué manera va a afrontar las reformas económicas fiscales y laborales necesarias para seguir manteniendo niveles de crecimiento de empleo, fundamentales para nuestro país, y cómo va a plantear la negociación de los fondos europeos para toda España y fundamentalmente para la Comunidad Valenciana.

En nuestro caso, además, hay una cuestión que sigue latente y que también ha apuntado el portavoz del Grupo Parlamentario Popular.
Se nos dejó sin trasvase del agua del Ebro, y un año después no hay alternativa, como ya dijimos en su momento, porque no hay alternativa al trasvase del agua del Ebro.
En la Comunidad Valenciana creo que podemos perfectamente reflejar la falta de liderazgo, de proyecto y de alternativa del Partido Socialista, del gobierno de Rodríguez Zapatero, precisamente en una decisión unilateral como fue la paralización del trasvase del agua del Ebro, y un año después no sabemos dónde está esa agua más rápida, más barata y de más calidad.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Anem a passar a la següent pregunta, que formula l'il·lustre síndic del Grup Parlamentari Socialista, senyor Joan Ignasi Pla.
Quan vosté vullga, senyor Pla.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Molt bé.
Sí, senyora presidenta.

Senyories.

El que acabem d'escoltar és la millor demostració del fet que cal fer-li cas al senyor Zaplana quan demana a Madrid que el grup que recolza el Govern no formule preguntes de control, perquè tergiversen i pervertixen en realitat el debat parlamentari.
*(Aplaudiments)* Caldria fer-li cas.

Senyor Camps, mire, les Trobades d'Escoles en Valencià, en primer lloc i per damunt de tot, són un moviment cívic, un moviment social, molt plural, no partidista, un moviment democràtic, format fonamentalment per pares i mares, per professors, per alumnes vinculats a les línies d'ensenyament en valencià i on cap tota persona que s'estime el valencià i vullga que la llengua tinga futur, perquè el valencià tinga més presència al carrer, a la justícia, a l'oci i al temps lliure, als mitjans de comunicació, al comerç, a la sanitat, a l'ensenyament; en definitiva, viure de veritat en valencià.

Són una festa a favor de l'ensenyament en valencià i de l'ús social de la llengua.
Són també, jo crec, sense cap lloc de dubtes, el moviment social més potent i més estructurat i amb més continuïtat al nostre país.
Li recorde que estan presents des del nord al sud de la comunitat, i mobilitzen cada any al voltant de 200.
000 persones.

És, a més, un moviment que jo crec que ha demostrat moltes vegades la voluntat d'ajudar al Govern Valencià, de col·laborar amb el Govern Valencià en la promoció del valencià, en la renovació del sistema educatiu i, evidentment, en la vertebració i en la integració i la diversitat lingüística i cultural de la societat valenciana.

I per això, senyor president, hui ací li pregunte quines raons impedixen al seu govern, al Govern Valencià, recolzar i subvencionar les Trobades d'Escoles en Valencià.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

Té la paraula l'honorable president, senyor Camps.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Pla.
Vindre ací a formular una pregunta la premissa de la qual no és veritat, té el seu mèrit, perquè les associacions, que són les que fan possible estes trobades, tots els anys reben subvenció de la Generalitat Valenciana.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Té la paraula l'il·lustre síndic, senyor Pla.

 

**El senyor Pla i Durá:**

 

Anem a vore, senyor president.
Jo he volgut intentar centrar el debat en la qüestió principal.
Vosté ha fet una afirmació que ­evidentment- no respon a la veritat.
No respon a la veritat, perquè jo estic cansat d'ajuntar-me amb Escola Valenciana, amb la Coordinadora de Claustres de Professors d'Ensenyament en Valencià, que són els que organitzen ­en definitiva- les trobades, estic cansat de parlar amb ells i només he escoltat dos coses: una, que des de que governa el PP en esta comunitat no han tingut cap subvenció per a fer possible que les trobades siguen un èxit, mentre que ha hagut ajuntaments governats pel PP que han col·laborat, és cert: l'Ajuntament de Castelló, l'Ajuntament de Vila-real, l'Ajuntament de Xàtiva.
.
.
És dir, hi ha gent del PP que col·labora, però el Govern Valencià ha donat l'esquena sistemàticament a les organitzacions que són les impulsores d'este gran moviment ciutadà.

I és evident que jo li vaig dir ací, en el debat d'investidura, recordarà vosté que li vaig dir que el seu valencianisme polític havia de demostrar-se, a més de amb paraules grandiloqüents, en fets.
I una de les coses que li vaig dir és: "Senyor Camps, ¿estarà vosté disposat a donar suport, a ajudar a este gran moviment social a que continue en eixa tasca tan important que està fent?
" Esperava resposta.
Esperava resposta llavors; vaig esperar resposta en el debat de política general, on li vaig dir el mateix.
I és que, les trobades d'escoles en valencià, des de que governa el Partit Popular no han rebut ajudes per a fer possible la organització d'este gran esdeveniment que ajunta ­com dic- a 200.
000 persones d'arreu de tot el país.

Mire, no ajuden vostés a organitzar, i el que fan es *ningunejar*, menysprear a les organitzacions.
Vosté ha tingut dos consellers; vaig a remetre'm només al seu govern.
Ha tingut dos consellers: un conseller i un altre conseller.
Encara no han rebut a la Federació Escola Valenciana.
Aquell conseller, segurament perquè tenia molta faena "desmuntant l'entramat" *(rialles)* segons les seues pròpies paraules.
Però este conseller, nou, que a més mostra vocació de ser un home dialogant, amb seny, doncs a mi m'hauria agradat que haguera rebut ja a la Federació Escola Valenciana, que hagueren posat en comú els objectius per a fer possible l'únic objectiu que persegueix Federació Escola Valenciana, la Coordinadora de Centres i de Claustres de Professors, que no és una altra, senyor Camps, que fer possible que el valencià siga.
.
.
que és la nostra llengua.
Que a més, gràcies a la Llei d'Ús i Ensenyament s'ha fet possible que milers de xiquets, amb tota normalitat, aprenguen en valencià i visquen en valencià, doncs, com deia, que complesquen eixe objectiu d'incrementar, de fer possible, que el valencià siga una llengua viva.

I a mi hui.
.
.
i li he fet esta pregunta per a que vosté, públicament, davant de tots, diga si està disposat, o no, a rebre a Escola Valenciana.
Si està disposat, o no, a posar en comú un pla d'ajudes per a fer possible que la seua tasca cívica, social, que no té res a veure amb el partidisme, siga una realitat en el dia a dia, per a que més milers de xiquets, de pares, de mares, senten com a propi el seu govern.
I li demane que conteste a això; no se'n vaja per les rames, senyor Camps.
No se'n vaja per les rames; diga vosté si és veritat o no que vostés han donat l'esquena a Escola Valenciana i a les trobades, i m'agradaria, i li ho dic.
.
.
El diumenge hi ha una trobada a València.
51 centres d'esta ciutat ­per cert, la major part d'ells públics­ estan involucrats.
Pares, mares, xiquets, xiquetes.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Pla, per favor.

 

**El senyor Pla i Durá:**

 

Senyora presidenta, acabe.

M'agradaria que vosté no sols hui es comprometera públicament a donar suport al valencià i a Escola Valenciana, sinó que també estiguera present per eixes trobades, per a demostrar que est és un govern de tots els valencians, i no és un govern d'una part dels valencians.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

Té la paraula l'honorable president, senyor Camps.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

He d'intentar, quan baixe de la trona, preguntar exactament en valencià com es diu *hacer un papelón*, que és el que vosté acaba de fer.
*Un papelón*.
Deu ser "fer un paperot", possiblement.
Perquè vosté ha fet *un papelón*.
Impressionant.

Quan em deien a mi abans que està bé passar per alguna administració en alguna responsabilitat política, per a saber exactament què es té entre les mans, hui m'he donat compte una altra vegada.
Haver sigut regidor de l'Ajuntament de València, que li dóna experiència política, no està mal.
I diputat.
I algunes coses més.
Però, a més, haver sigut Conseller de Cultura i Educació, per a contestar en tota tranquil·litat que, en el tema del valencià, als militants del PP ningú no ens guanya a la Comunitat Valenciana.
*(Remors.
Rialles.
La presidenta colpeja amb la maceta)*

Mire, les associacions.
.
.
Sí, moltes rialles, però, jo crec que, al final, estem parlant del valencià, i estic intentant portar hui el debat en tota la tranquil·litat i la serietat, perquè parlem d'un element essencial, i volgut, i fonamental dels valencians.

Per cert, que podria vosté haver defensat el valencià en Europa de la mateixa manera que està qüestió hui ací.
*(Aplaudiments)*

Però, en qualsevol circumstància, he de dir-li: les associacions que fan les trobades tenen subvencions tots els anys.
Tots els anys.
I a més hi ha una ordre de subvenció, i es dóna en tota normalitat i tota tranquil·litat.
Tots els anys.
Quan jo era conseller de cultura, i ara els consellers de cultura, també.

Però, ja que estem parlant del valencià, i ja que estem parlant de la responsabilitat respecte d'una qüestió, com deia abans, tan fonamental, he de dir hui ací, si em permeten, solemnement, que la dècada del PP del 95 al 2005 es pot dir que és la dècada del valencià, de la recuperació del valencià, de l'ensenyança del valencià, de la divulgació del valencià i de la projecció del valencià.
I me'n vaig a les dades: de l'any 95 a l'any 2005, s'ha passat de 74.
000 alumnes a 155.
000 alumnes d'ensenyança en valencià; s'ha passat de 685 a 1.
000 centres en línia en valencià, el 161%, a més, en secundària; s'ha passat de 500 línies en valencià a 2.
200 línies en valencià; han passat mig milió de persones en 10 anys, per la Junta Qualificadora; s'han fet cursos per a persones adultes, i han passat més de 100.
000 persones; i el que és més important, en eixe estudi sociològic que es fa tots els anys ­que diu el que diu, que vosté sap tan bé com jo el que diu, des del punt de vista polític­ he de dir, a més, que a la pregunta de la utilització del valencià en normalitat junt al castellà, en 10 anys, la dècada del valencià a la Comunitat Valenciana ha augmentat huit punts la utilització del valencià i del castellà indistintament.

Per tant, senyor Pla, demagògia es pot fer de moltes coses; jo li demane, com a president de la Generalitat, que intente no fer-la respecte d'una qüestió tan important com és el valencià.
I que tota esta energia, i este *papelón* que ha fet este matí hui ací, a la trona de les Corts Valencianes, en el seu ple, la utilitze també per a fer el *papelón* en la defensa, dins del seu partit, a Espanya i en altres llocs, d'una qüestió tan important, tan essencial com es la nostra senya d'identitat; el valencià.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a passar a la tercera pregunta, que formula l'il·lustre síndic del Grup Parlamentari Esquerra Unida: l'Entesa, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Doncs, sí.
Este matí han dit que Felip V ens va robar els Furs.
Hi van haver d'altres que ens van robar coses.
Franco ens va robar molts papers.

El 26 d'abril del 38 un ministre de Franco, Serrano Suñer, creava la Delegación del Estado para la Recuperación de Documentos, encarregada de requisar tota la documentació d'organismes republicans, partits, sindicats, "desafectos al Movimiento nacional y que sean susceptibles de suministrar al Estado información referente a la actuación de sus enemigos.
"

El nostre país va patir aquest espoli en institucions, organitzacions i particulars.
Avui, 65 anys després, els papers valencians, papers tacats de sang per servir per a condemnar a mort a moltes persones, a milers de persones, continuen en Salamanca, lluny dels seus legítims propietaris.

El 17 de maig del 2004 aquestes Corts aproven, per unanimitat, en una comissió, amb els vots del seu grup, del Partit Popular, que sol·licite la devolució dels papers valencians requisats en Salamanca.

Senyor Camps, per què el seu govern ha fet cas omís a una demanda unànime d'aquestes Corts?

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable president, senyor Camps.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Ribó, ja que estava parlant de fites històriques, podria haver continuat.
Podria haver continuat.

Comissió d'experts proposats pel president Rodríguez Zapatero respecte de l'arxiu de Salamanca: No als papers que no siguen estrictament els de la Generalitat de Catalunya, en la seua devolució.

Ministra de Cultura del govern de Rodríguez Zapatero: No als papers que no siguen de la Generalitat de Catalunya.

Per tant, ja ficats en el que són les fites històriques, acabe vosté d'arredonir el que ha passat a Espanya, també, els últims mesos.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor Camps.

Mire, jo tinc ací la guia de tota la documentació valenciana en els arxius de Salamanca; està en algun lloc, també, en algun despatx del seu govern.
Li vaig a citar alguns documents.
Mire vosté: l'expedient 209 és de l'Hospital Provincial de Castelló; l'expedient 288 és del Govern Civil de València; l'expedient 327 és de l'Audiència Provincial de Castelló ­tot en *castellano*, per suposat­ l'expedient 439 és del Ayuntamiento de Alicante.
.
.

Podríem seguir: l'expedient 779 és de la Diputación Provincial de Castellón; el 831 és de la Diputación Provincial de Alicante; el 1.
571 és d'una organització tan perillosa com el Colegio Oficial de Médicos de Alicante; etcètera.

Mire vosté, jo li he preguntat per què ha fet cas omís d'açò.
I sap vosté que hi ha un article en el Reglament de les Corts que parla de quan no es compleixen unes proposicions no de llei.
Ho sap perfectament.
Eixe no és el problema.
El problema dels documents expropiats no és un problema d'unitat d'arxius, com vostés estan dient, com el conseller ens va contar una vegada; no és un problema d'unitat d'arxius.
L'arxivística internacional, el primer que diu és que els arxius han d'estar en el lloc de procedència.
En el lloc de procedència.
I l'Ajuntament de València, la Diputació de Castelló.
.
.
té sistemes d'arxiu perfectes, perfectament desenvolupats.
L'arxivística internacional diu que ha d'estar custodiat per l'organització que la va generar, i d'acord amb la utilitat en que es va a generar.
Vostés no han fet absolutament res per a retornar estos papers.
I li vull dir amb claredat: no és una qüestió d'arxius; és una qüestió de dignitat.
Però sembla que aquesta dignitat, que algun moment vam somiar que en tenien, que s'havien oblidat dels seus plantejaments del vencedors, d'eixa línia que els uneix políticament amb els vencedors, que eren capaços de pensar d'una altra manera, que havien pensat que el patrimoni valencià ­per exemple, el patrimoni de don Vicente Blasco Ibáñez, de la seua editorial Prometeu, que està en els arxius de Salamanca­ era important per este país.

Nosaltres no estem d'acord amb les decisions que ha fet el Partit Popular.
Ens sembla un pas, però anem a continuar demanant estos papers; anem a continuar demanant estos papers.
I els hem de dir al Grup Socialista que també tinguen en compte la dignitat d'esta terra.
Que pensen que hi ha documents, i podríem traure'ls dels arxius, que parlen d'organitzacions seues, de la UGT, del Partit Socialista.
Que és una qüestió de dignitat.
I els demane que també treballen per la dignitat.

Mire vosté, València va ser capital de la República.
València del 32 al 39, el nostre país, va estar en una forma de govern legítima, que va ser usurpada mitjançant un cop d'Estat, mitjançant unes tropes i, després, brutalment reprimida.
Els demane que treballen també per la dignitat, per d'alguna manera reconstruir aquest patrimoni històric.
Ens han furtat uns papers que són nostres.
I no donen excuses d'arxius com va donar el seu conseller.
Els demane que tota l'enteresa que sembla imposar en el tema del valencià, sobretot quan es de fora, en el tema del Pla hidrològic, pensen també que estos papers són dels valencians, són nostres, i que tenim el mateix dret que els catalans i que els bascos, tenim el mateix dret.
El que no tenim és la mateixa voluntat de defensar la dignitat de la nostra terra.

A nosaltres ens agradaria, senyor president, que per una vegada deixara de pensar només en eixe fil que els uneix als vencedors d'aquella guerra de fa molts anys, que pensaren que.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria.
.
.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
entre els que van perdre també hi ha gent que, fins i tot, té plantejaments pareguts als seus, que són patrimoni de tots.
Ens agradaria que pensaren alguna vegada per damunt del que els manen a Salamanca i a Madrid, que pensen en València,.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Ribó, per favor.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
que pensen en els valencians.

Nosaltres anem a continuar demanant-ho.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.
El temps se li ha acabat.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Anem a continuar demanant reconstruir la memòria històrica d'este país.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Gràcies, gràcies, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

I ens agradaria comptar*.
.
.
(inintel·ligible)* i també amb vostés.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Ribó, moltes gràcies.

Té la paraula, el molt honorable president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Ribó, li ho dic una altra vegada: més clar, aigua.
Les fites històriques que vosté ha dit respecte de l'arxiu s'ha parat just en el consell aquest d'experts, proposat pel president socialista del govern socialista que diu el que ha dit, i, aleshores, jo no sé si este consell d'experts forma part del fil conductor.
No tinc ni idea.
Perquè, haurà d'explicar-nos a mosatros això del fil conductor.
No sé si és una classe d'electrònica o exactament de què estem parlant del fil conductor.
De metafísica.
Aleshores, metafísicament el fil conductor en estos moments està en el consell d'experts i en la ministra de Cultura, que són els que en estos moments han dit clarament: "No als papers que no siguen per a la Generalitat de Catalunya".
*(Remors)*

El fil conductor on realment acaba, on realment acaba és en Esquerra Republicana de Catalunya.
*(Remors.
La vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* I el fil conductor, de vegades, tira, tira del govern feble de Madrid i fa el que vol Esquerra Republicana de Catalunya.
Aleshores, com tenen les claus i el fil, cada vegada que s'alça pel matí amb una nova idea lluminosa, lluminosa, el dirigent este d'Esquerra Republicana de Catalunya.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Ribó, per favor.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
tira del fil, tira del fil i fa que el president del Govern faça coses que moltes vegades no tenen sentit.

Però, en qualsevol cas, les fites històriques en estos moments tenen una parada que jo crec que cal recordar, que és el consell d'experts, que és la ministra de Cultura, que és el president Rodríguez Zapatero i, per tant, mentre vosté desenfoque, desenfoque ­com fan moltes vegades­ la qüestió política respecte a esta qüestió, és molt difícil que tinguem la possibilitat que al final el discurs siga coherent, perquè el que ha fet ací també és una demostració d'in-co-he-rèn-cia, incoherència història, política i, sobretot, sobretot, de discursos que tinguen sentit en estos moments a la nostra comunitat, a la Comunitat Valenciana i a tot Espanya.

Jo crec que eixe fil que a vosté, que a vosté el té ficat en el passat, cada vegada que pregunta ací es demostra més: vosté està en el passat, nosaltres estem en el futur.
I ací continuarem: nosaltres en el camí del futur i vostés en el camí *(la vicepresidenta-primera colpeja amb la maceta)* del passat, *(remors),* del passat, més demagògic.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor president, perdone un moment.

Senyories, jo crec que el debat ha transcorregut amb una tranquil·litat que crec que és com es mereix esta cambra; per favor, deixem acabar al president.
Hem atés, jo crec, a tots els oradors.
Per tant, acabem, acabem en la correcta manera de comportar-nos en esta cambra.

Senyor Ribó, vosté sap que se li ha acabat el torn, ha tingut el temps que li correspon, segons el Reglament, per tant, li pregue que deixe acabar al molt honorable president.

Moltíssimes gràcies, els ho agraïsc de veritat.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Mire, senyor Ribó, amb tot el respecte i per acabar la meua intervenció, fa un esforç, fa un esforç, quan fa les preguntes, de ficar dos línies mitjanament coherents.
Però, desgraciadament, després, en el seu raonament, no hi ha ningú que entenga exactament el que vosté està demanant.
És un drama, és un drama.
Vivim en directe un drama polític i ideològic de primera magnitud, la caiguda d'una ideologia i d'una posició personal davant la política que res té a vore amb la realitat econòmica i social de la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, president.

Anem a suspendre el ple que es reprendrà al voltant de les onze i quart.

Gràcies.

 

*(Se suspén la sessió a les 10 hores i 44 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 30 minuts)*

***Compareixença del conseller de Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, per a explicar el projecte informàtic LliureX, sol·licitada a petició pròpia (RE número 12.
082).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
per a explicar el projecte informàtic Lliurex, sol·licitada a petició pròpia.
Té la paraula l'honorable senyor conseller Font de Mora.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades, senyors diputats.

La societat actual està immersa en una revolució tecnològica.
Vivim en la societat de la comunicació i de la informació, que exigix nous repte, als quals el govern valencià, del Partit Popular, fa front per mitjà de la seua aposta d'una manera decidida i prioritària per la tecnologia i per l'impuls del procés tecnològic en la nostra societat.

En els successius programes del Partit Popular s'arreplega la voluntat d'incorporar les noves tecnologies al món de l'educació, i hui eixa declaració programàtica s'ha transformat en una acció de govern que, a través de les seues actuacions, facilita la implantació, l'accés i la utilització de les noves tecnologies en el sistema educatiu de la Comunitat Valenciana.

L'esperança dels nostres estudiants de gaudir de la tecnologia que exigix la societat de la informació en què estem immersos i que ens permeta afrontar amb preparació i optimisme reptes tecnològics que es presenten en el futur, es produïx amb l'arribada al govern de la Comunitat Valenciana del Partit Popular, que va posar en marxa les actuacions imprescindibles en estes àrees, en esta matèria.
Fent una imatge descriptiva, que no agressiva, permeteu-me esta expressió, el que es va produir és un transvasament d'aigua tecnològica al desert informàtic del nostre sistema educatiu que existia després de l'etapa de govern del Partit Socialista.

Un dels reptes més importants del govern del president Camps, que es va arreplegar en el seu dia en el programa electoral, dins del projecte d'impuls de les noves tecnologies a la Comunitat Valenciana, va ser l'aposta per a la implantació del programari lliure, el software lliure, en el sistema educatiu valencià, que estiga d'acord amb la nostra identitat, i la creació d'un sistema operatiu propi de la Comunitat Valenciana, que baix el nom de Lliurex és ja molt conegut.

Estos són els elements claus per aconseguir un sistema educatiu basat en les noves tecnologies.
Este projecte, Lliurex, suposa la migració des del programari de propietari, del software amb propietari, al programari lliure, que facilitarà als nostres estudiants l'aprenentatge i el coneixement amb les millors condicions de les noves tecnologies de la informació i comunicació, amb garanties per al futur professional i sense renunciar a la nostra identitat.

La Direcció General d'Arxius i Innovació Tecnològica de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, per a complir amb l'objectiu de distribuir Lliurex en el nostre sistema educatiu, posa en marxa el procés d'implantació del programari lliure en el nostre sistema educatiu.
Creà en el seu moment un equip de treball, format en un 80% per docents i tècnics de Linux, que inicià la seua actuació a finals de 2003, fins que el 28 de setembre de 2004, és a dir al començament del present curs, comença a funcionar en els nostres centres educatius en un programa pilot, que va començar en tres centres, de cada província, en l'actualitat està instal·lat ja com a programa pilot en 10 centres, i continuarem amb les actuacions necessàries per a la progressiva i ràpida instal·lació en tots els centres educatius públics de la Comunitat Valenciana.

La distribució de Lliurex en els nostres centres educatius públics suposa, en primer lloc, la instal·lació del programari lliure en el nostre sistema educatiu, que contribuïx a l'eliminació de la bretxa tecnològica en permetre l'accés a les noves tecnologies i els seus beneficis amb tota classe d'alumnat, amb independència del seu poder adquisitiu, que es formaran, a partir del moment d'eixa disponibilitat, en igualtat de condicions, evitant-se qualsevol tipus de marginació.

En segon lloc, que l'alumnat de la Comunitat Valenciana gaudisca d'un programari adequat a les seues necessitats i a les necessitats del nostre sistema educatiu.

A partir del moment que Lliurex estiga present en tots els centres de la nostra comunitat, tot el nostre alumnat tindrà un programari actualitzat i d'última generació, que permetrà, com dic, la seua formació en igualtat de condicions.

En tercer lloc, que l'alumnat valencià conega i deprenga les noves tecnologies en valencià.
I açò és un tema que ha estat objecte de discussió este matí.
I és un avanç important, perquè Lliurex es crea ajustant-se i respectant la identitat, la realitat lingüística i la legalitat dels valencians.
I és per això que Lliurex es distribuïx d'una manera totalment bilingüe, en les dos llengües cooficials a la nostra comunitat, el valencià i el castellà.

La creació de programari autòcton permet, no sols l'aprenentatge en valencià, sinó també ser un instrument de discussió de les nostres senyes d'identitat, donant-li un innegable rendiment educatiu i cultural.

Esta primera versió Lliurex en valencià ha suposat un important esforç, amb la traducció en valencià de més de cent programes i aplicacions, tractaments de textos, full de càlcul, etcètera, etcètera.

En quart lloc, així mateix, la implantació del programari lliure en el sistema educatiu suposarà alliberar recursos que actualment es destinen a l'adquisició de llicències de programari de marca, de propietat.
Totes estes accions que es deriven de la implantació de Lliurex en el nostre sistema educatiu, per a ser totalment eficients necessiten suport tècnic, i per això s'estan creant els centres d'assistència tècnica, els CAT, que estaran repartits per tota la comunitat amb la missió d'oferir suport tècnic als centres educatius i motivar i incentivar l'ús de les noves tecnologies als agents educatius.

Cal destacar que la importància i l'aposta per la migració cap a este programari lliure ha motivat la celebració el passat any de la primera edició del Congrés del programari lliure Comunitat Valenciana, al qual van assistir els experts més rellevants en matèria de *software* lliure, per a crear un fòrum de discussió respecte a noves tecnologies i educació, i de les conclusions del qual va nàixer les basses per a crear Lliurex.

Els pròxims dies 5 i 6 de maig se celebrarà a l'Auditori i Palau de Congressos de Castelló la segona edició d'este Congrés de programari lliure Comunitat Valenciana, al qual, novament, assistiran reconeguts experts en l'àmbit de programari lliure, amb l'objectiu de presentar iniciatives i projectes d'integració d'este programari lliure en la nostra societat i, especialment, en el camp de l'educació.
En este congrés es procedirà a entregar els assistents la primera versió de Lliurex en un format de *live CD*.
Un CD que estarà disponible per a ser descarregat des d'internet.
De manera que es podrà treballar carregant eixe CD a l'ordinador sense que hi hagen problemes.
Açò és més important del que pareix, perquè moltes vegades els pares, per exemple, no deixen accedir a l'ordinador als fills per a treballar en estes qüestions, i si tenen eixe format de *live CD* és més fàcil que els permeten accedir sense que puguen alterar cap dels contiguts que figuren a l'ordinador.

El projecte Lliurex està emmarcat en el projecte del govern presidit per Francisco Camps, d'impulsar en la nostra comunitat educativa les noves tecnologies i que continua amb la línia iniciada l'any 1995 amb l'arribada del Partit Popular al govern valencià.

No és, per tant, la distribució Lliurex una acció aïllada, sinó que està encardinada en el marc d'una sèrie d'actuacions de desenrotllament tecnològic, orientades a mantindre els nostres centres educatius en una primera línia de desenrotllament tecnològic.

En este marc vull destacar tres actuacions que reflectixen amb claredat i objectivitat l'aposta del govern valencià pel desenrotllament tecnològic: la importància de l'assignatura d'informàtica, la dotació d'ordinadors als centres docents i l'accés a internet dels centres docents públics.
En l'àmbit educatiu valencià el nostre objectiu és que educació i tecnologia siguen un tot a la nostra comunitat, i que la informàtica estiga present en els nostres centres educatius.

Per això, el govern valencià del Partit Popular va a impulsar l'assignatura optativa d'informàtica des de la posada en marxa del projecte Infocole, una assignatura optativa, informàtica.
.
.
optativa d'oferta obligatòria, en un impuls que, com ja vaig tindre ocasió de manifestar en una anterior intervenció davant d'esta cambra, hem reforçat amb l'Ordre de 31 de maig de 2004, establint això, que tots els centres d'educació secundària han d'oferir de manera obligatòria l'assignatura optativa d'informàtica.

És, per tant, la Comunitat Valenciana la primera comunitat a adoptar esta iniciativa.
I mostra inequívoca del compromís del govern valencià amb la implantació de les noves tecnologies en el nostre sistema educatiu i establir les bases per a un futur millor en este camp.

Esta actitud positiva del govern valencià, d'acord amb l'era de la informació i la comunicació, contrasta, en canvi, amb l'actitud de l'actual govern socialista d'Espanya, que en el Projecte de llei orgànica d'educació unix la informàtica a la tecnologia, en una discussió.
.
.
en un tema molt discutit pels professionals de l'ensenyament en este camp, unir la informàtica a la tecnologia; i ni tant sols apareix la informàtica com a matèria optativa d'oferta obligatòria en educació secundària; ni s'assegura tampoc la seua impartició en tots els cursos de l'Eso.
I respecte a la tecnologia, únicament la deixa amb caràcter obligatori en un sol curs de l'Eso, i que l'altre curs seria optativa.

La qualitat educativa exigix que els centres docents disposen dels instruments de treball necessaris i adequats per al desenrotllament de la seua activitat.
Per això és notable l'esforç d'este govern perquè els centres educatius públics es queden dotats d'equipament informàtic.

Per aconseguir l'objectiu que els centres educatius de la Comunitat Valenciana disposen d'una dotació tecnològica adequada, en l'àmbit de la col·laboració entre institucions, el passat 3 d'octubre de 2003, i dins del programa marc Internet en l'Escola, es va subscriure un conveni entre la Generalitat Valenciana, a través d'esta Conselleria de Cultura, Educació i Esport, i l'entitat pública empresarial Red.
es, adscrita al Ministeri d'Indústria, Turisme i Comerç, a llavors baix la responsabilitat del Partit Popular, a través de la Secretaria d'Estat de Telecomunicacions i per a la Societat de la Informació.

Per mitjà de l'execució d'aquell conveni entre els dos governs, el valencià i el central, com dic i repetisc, en aquells moments del Partit Popular, s'invertixen 25 milions d'euros per ampliar el nostre parc informàtic en 25.
000 nous equips informàtics, que, afegits als 40.
000 ordinadors que ja hi ha en el nostre sistema educatiu, suposarà que a finals d'enguany els centres públics de la nostra comunitat disposen d'un dotació tecnològica de més de 65.
000 ordinadors.
Estos 65.
000 ordinadors vindran a millorar la ratio ordinador/alumne, la qual cosa suposarà baixar la ratio actual que està al voltant del 13,8 al 10,5 alumnes per ordinador.
Esta ratio de 10,5 està per davall de la ratio mitjana espanyola, que en estos moments és que 15 alumnes per ordinador i la ratio mitjana europea, que és d'11 alumnes per ordinador.

Actualment, la Direcció General d'Arxius i Innovació Tecnològica ha manifestat al Ministeri d'Indústria la seua disposició a realitzar un segon conveni per al període 2006-2007, amb l'objectiu de continuar millorant les infraestructures informàtiques i d'augmentar el desenrotllament i difusió en tots els centres docents de continguts educatius.

I acabe, senyories, en relació a l'accés a internet dels centres públics, que era la tercera qüestió, de la Comunitat Valenciana.
Destacar que des del període 1997/1998 es proporciona accés a internet a tots els centres.
Actualment totes les aules estan dotades de banda ampla Adsl.
Únicament hi ha 130 centres educatius que manquen de banda ampla, pel fet que l'operadora telefònica no té cobertura en els municipis corresponents.
No obstant això, s'estan realitzant les actuacions adients per a dotar-los de connexió per mitjà de satèl·lit.
A més, cal assenyalar que tots els centres educatius públics de la Comunitat Valenciana, depenents de la Conselleria de Cultura, Educació i Esport, disposen de correu electrònic.

En fi, senyories, el govern del Partit Popular aposta per fer front a este repte tecnològic, que exigix la societat competitiva actual, establint al nostre sistema educatiu les ferramentes necessàries que permeten a l'alumnat accedir i obtindre, en condicions d'igualtat, els coneixement necessaris per afrontar amb esperança les expectatives de futur.

A la Comunitat Valenciana el govern del Partit Popular invertix en educació.
Perquè invertir en educació és invertir en progrés i, en definitiva, com tots vostés saben i defenen, és invertir també en futur.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa, l'il·lustre diputat senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyor conseller, realment el veig un poc apagat.
No sé si donar-li ànims o.
.
.
Perquè vosté té una tasca molt difícil, té una tasca molt difícil.
Però a la millor és que s'està donant compte dels greus problemes que estan apareixent en la seua conselleria, i que de vegades els esforços que fan no pareix que servisquen per a res, senyor conseller.
Tanta nova tecnologia, tanta nova tecnologia no els ha servit per a traduir l'exposició que baix han posat de les Corts Valencianes al valencià.
Està tota en castellà, ¡tota en castellà!
El Salt, el Salt que vostés amb tant d'ànim han fet, en estes Corts no s'utilitza.
I eixe bilingüisme en què vostés ens volen fer caure ara, eixe bilingüisme que vosté diu que este programa Lliurex va a portar tant.
El bilingüisme, al final, acaba sent una trampa on al final el que menys es parla, el que menys s'instal·la, el que menys es veuen en els ordinadors, el que menys es veuen en les exposicions públiques és el valencià.

Jo crec que a vosté estes coses, senyor conseller, li deurien afectar.
Inclús les que no són de la seua competència.
Almenys els seus instruments deurien ser utilitzats d'una manera raonable.

Després, senyor conseller, vosté ve aquí a informar-nos del Lliurex, a petició pròpia, no li ho hem demanat nosaltres, sinó que ha sigut vosté.
Jo haguera esperat una.
.
.
simplement, a la millor més concreció i més claredat.

Mire, senyor conseller, des que han demanat vostés mateixos la compareixença, hi ha hagut un congrés de programari lliure.
Es va fer la primera presentació de Lliurex.
La gent d'informàtica, la gent d'este tipus de coses, sol ser bastant àgil.
Només es va presentar Lliurex van anar a buscar-lo.
Conclusió: no el van trobar.
Però no va passar res perquè després en l'estiu, en el Campus Party, vostés van tornar a fer una altra presentació del programa Lliurex, i en el Campus Party, la gent, com tenia allí els ordinadors, van anar a buscar-lo.
Què va passar?
No el van trobar.

Ací tinc una persona que m'envia un missatge sobre si algú sap alguna cosa del programa Lliurex.
I al final fa: "Quan podrem tindre'l en les mans per poder-lo provar?
" Diu: "Doncs sembla ser que fins Nadal no podrem tindre la primera versió de proves públiques".
Diu: "De tota manera, esperem amb ànsia que el destí ens premie amb una còpia, de la fins ara volàtil distribució de la Generalitat Valenciana abans de Nadal".
Això ho diu una internauta en agost de 2004.
Però en Nadal no va poder tindre accés tampoc al programa Lliurex perquè no estava disponible.
Vostés, el 20 de febrer, ara fa uns dies, van a tornar a fer una tercera presentació del programa Lliurex.
Els informàtics tenen la mania de tornar a repetir i de tornar a insistir, i el dia 27 de febrer tornem a tindre una altra informació i diu: "¿Alguien ha visto a este ratón escurridizo?
".
Hem de saber que Lliurex té una rateta com a logotip, diguérem.
Diu: "Toda la información oficial de que se tiene conocimiento se encuentra casi intacta y sin modificaciones desde el congreso ­el passat, el de l'any passat­ en su página web lliurex.
org.
Intentaremos hacer el seguimiento exhaustivo de su andadura".
Açò era, senyor conseller, el 27 de febrer.

Per tant, per tercera vegada estava inexistent.
Però és que vostés, el 19 d'abril, és a dir, fa dos dies, van tornar a fer una roda de premsa, on van tornar a anunciar la distribució del programa Lliurex, però no per a hui, ni per a demà, sinó per al 5 de maig, coincident amb el segon congrés de programari lliure.
És a dir, han tingut un any on s'han fet una, dos, tres, quatre presentacions, encara no tenim accés al programari lliure, ni inclús a les llistes on els diversos programadors, els diversos desenvolupadors d'este tipus de programes poden fer les seues aportacions.

Senyor conseller, ara en este moment sembla ser que el programari este està instal·lat en deu col·legis, el 29 de març n'eren set.
I nosaltres hem llegit alguna referència d'algun alt càrrec de la seua conselleria, que deia que estaria totalment disponible en setembre de 2004.
Igual era una errata i era en setembre de 2005.

Senyor conseller, no ha anat conforme tocava.
Això no és el que ens van dir que passaria i que farien.
I, és clar, l'eficàcia de la seua conselleria queda absolutament en evidència amb esta actuació.
El que vostés repartiran tampoc serà una aplicació que es puga realment baixar, sinó un altre tipus de qüestió.

A tot açò, senyor conseller, jo tinc ací un Cd-Rom de Lynex, repartit per la Junta d'Extremadura, en els diaris d'Extremadura; tinc ací el programari en català de lliure distribució, repartit també en un diari per part.
.
.
per l'*Avui* va ser concretament fa uns dies.
És a dir, que les coses van avançant d'una altra manera en uns altres lloc.
Però ací, els xiquets valencians, de 10 a 14 anys, estan huit punts per davall de la mitjana en l'ús d'internet, i quatre punts per davall de la mitjana en ús habitual de l'ordinador.
Eixa és la realitat que hi ha.
I això que vosté ens ha intentat contar, però el que jo li expressat és el que realment.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant, per favor.

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
està passant en la nostra terra.

Una campanya de propaganda i d'obsessions, que és el que vostés estan tenint ara en este moment, propaganda i obsessions, que no ens permeten realment estar treballant per al bé del País Valencià.
Vostés al final només pensen, fins i tot quan parlen de tecnologia i d'això, parlar del transvasament de l'aigua, quan la tecnologia, l'electricitat i l'aigua realment es porten molt mal, senyor conseller.
Tant de bo treballaren una miqueta i tant de bo vosté tinguera una miqueta més d'ànims per a millorar allò del País Valencià.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada senyora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

Yo me alegro mucho, señor conseller, de que el PP y su gobierno consideren importantes la informática y las nuevas tecnologías, porque gracias a las nuevas tecnologías vamos a poder mejorar, desde luego, la enseñanza en las escuelas.
Pero lo que sería imperdonable es que, efectivamente, la escuela no se pusiera las pilas y no avanzara en lo que ya es una realidad social y un avance social.
Lo mínimo que podemos pedir es que la escuela al menos esté, como está ya casi cualquier hogar valenciano, dotado en informática.
El conocimiento que nuestros jóvenes tienen de informática y que tienen del uso de los ordenadores, señor conseller, no lo están aprendiendo en la escuela.
No lo aprenden en la escuela en estos momentos.
Es decir, aún queda mucho para estar satisfechos y pensar que la escuela va por delante.
Lamentablemente, nuestra escuela valenciana aún no está preparada para esto.

Pero mire, con el *software* libre y con su sistema de informática, la verdad es que, como decía anteriormente Ramón Cardona, le ha servido a usted mucho para hacer una buena explotación mediática: no sé si tres o cuatro ruedas de prensa, varios actos oficiales, congresos, otro congreso que ya nos ha vuelto a anunciar.

Pero la pregunta real, la pregunta que usted debe contestar es: ¿esto cómo se aplica en estos momentos en la escuela y cuándo va a ser una realidad su puesta en marcha?
Porque el *software* libre del que usted está hablando tiene una serie de requisitos.
Por ejemplo, estructura de departamentos de informática en los centros, asistencia técnica, formación de profesorado y la herramienta principal: los ordenadores.

Usted se acuerda, que lo ha mencionado, ese primer congreso que tuvieron en mayo de 2004.
Pues le voy a recordar algunas de las cosas que comprometieron y no han prometido.
Por ejemplo, lo primero: el anuncio de la creación del departamento de informática en todos los institutos de la Comunidad Valenciana.
La situación actual, según una respuesta parlamentaria que ustedes me dieron, es que la creación del departamento se encuentra en Hacienda pendiente de asignación presupuestaria.
Bueno, como casi todo.
Lo cierto es que ustedes han creado además un vacío legal, porque en estos momentos ni existe la figura de jefe de departamento, ni existe el departamento, pese a que está regulado y legislado.

Segundo compromiso de mayo del 2004: todos los institutos ofertarán de forma obligatoria la asignatura optativa de informática.
Es más, lo crearon formalmente en una orden que se publicó en el Boletín Oficial.
Pero eso no es real.
En estos momentos, todo alumno que quiera ir a un instituto de secundaria y decir quiero dar informática, no puede.
Porque no hay profesores, porque no están preparados, porque no tienen ordenadores, porque no se puede ofertar en todos los niveles y los centros.
Hay centros que sí, hay muchos centros que no.

Tercer incumplimiento: el proyecto Lliurex, el de *software* libre, se implantará en todos los centros educativos en septiembre del 2004.
Usted acaba de decir ahora mismo que en una decena en estos momentos.

Cuarto compromiso incumplido del mismo congreso del 2004: estas medidas irán acompañadas de 25.
000 ordenadores.
Se hizo una rueda de prensa para anunciarlo.
En febrero del 2005 usted volvió a hacer la misma rueda de prensa, para decir "tendremos 25.
000 ordenadores".
¿Cómo que tendremos?
¿No los teníamos ya?
Por cierto, de un convenio que se firma con el ministerio como bien usted decía.
El ministerio sí que ha puesto quince millones de euros, que es con lo que ustedes están comprando los ordenadores.
Mi pregunta es, ¿la conselleria ha puesto los diez millones de euros?
¿Los ha puesto ya?
¿Se están comprando los ordenadores?
¿Volverá usted a hacer el anuncio en el siguiente congreso de los 25.
000 ordenadores?
Porque lo interesante sería que nos dijera dónde está esa aportación y dónde están los equipos asignados.

Otras promesas incumplidas.
No se han creado los centros de asistencia técnica, que también dijeron en mayo del 2004.
No se han definido los planes de formación para los profesores.
Bueno, no hablemos de los recursos actuales de muchos de los centros, que están absolutamente obsoletos y desfasados en tecnología, aparte de esa lista innumerable que usted tiene en la conselleria, de centros que demandan los ordenadores viejos que hay que retirar de esta casa.
Y desde luego, menos aún se sabe de las aulas de informática de los centros de primaria.

Pero mire, hay un refrán que dice que el hombre es el único animal que tropieza dos veces en la misma piedra, y yo le añadiría que Francisco Camps también.
Porque desde luego no tuvo bastante con el anuncio del Infocole cuando era conseller de Educación y Cultura, que desde luego poco ha quedado de aquello y además ha sido o fue un gran fracaso en su momento, sino que en estos momentos quieren ustedes agotar toda su legislatura con el mismo compromiso que establecieron en mayo del 2004 y que ahora harán en mayor del 2005.

Pero le voy a decir una cosa, no me conteste a mí, contéstele a la asociación de profesores de informática de la Comunidad Valenciana, que en estos momentos están haciendo, vía Internet, una campaña de recogida de firmas a todos los compañeros profesores de los centros de secundaria, para entregársela en el próximo congreso, debido a los enormes incumplimientos que ustedes tienen, y al descontento que los propios profesores de informática en estos momentos sienten.
Es decir, algo no funciona bien, señor conseller, cuando una recogida de firmas de protesta está de forma organizada funcionando en estos momentos en contra de su conselleria.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Noguera.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Martínez.

**La senyora Martínez Zaragoza:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor conseller de Educación.

En primer lugar darle las gracias, desde el Grupo Parlamentario Popular, por su ilustrada comparecencia en contenido y en la forma, que a petición propia ha querido una vez más su señoría explicar a la cámara el proyecto, en este caso, informático-educativo Lliurex que está llevando a cabo el Gobierno Valenciano.
Una vez más refleja claramente, la voluntad y el desarrollo de una realidad clara y presente en su actividad diaria.
Que el Partido Popular apuesta claramente por una educación de calidad, adecuada a los días que vivimos y una vez más cumpliendo el programa electoral con el que nos presentamos a las elecciones pasadas.

La implantación del *software* libre en el sistema educativo actual, como usted nos ha dicho, supone además una gestión eficaz y eficiente, tanto en el desarrollo de la calidad educativa, por lo que él supone, como en la obtención y optimización de recursos económicos para poder destinarlos a más y mejor educación.

Supone como usted ha dicho también, señor conseller, un proyecto destinado a todos, no sólo a los escolares de todos los centros, 1.
500 centros de la Comunidad Valenciana, sino también un programa destinado a todos los ciudadanos, que no tienen más que acceder a la dirección de correo Lliurex.
net, que ustedes ya han publicitado, para descargarse el programa y poderlo utilizar en los domicilios con sus ordenadores.
Y de manera gratuita, permitiéndonos acceder a las nuevas tecnologías sin que las condiciones económicas a muchas de las personas sean obstáculo.

Es un programa informático bilingüe, como usted ha significado, siendo así la primera distribución del mundo en valenciano.
Por tanto, de nuevo, el gobierno del Partido Popular usa, fomenta y apuesta firmemente por nuestra lengua valenciana.
El Partido Popular, como conclusión en este caso y una vez más, está haciendo una gestión eficaz que redunda en ampliar con más recursos educativos, lo que implica una buena gestión por parte del Partido Popular, una educación de calidad donde se hace una vez más accesible el progreso para todos.

Nada más y muchísimas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Font de Mora.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Muchas gracias, en primer lugar, a la diputada Estefanía Martínez, interviniente por parte del Grupo Popular en este debate, por la comprensión que ha mostrado hacia todos los mensajes que en esta mi primera intervención hemos lanzado, que son mensajes que responden a realidades evidentes y que, además, se inscriben dentro, como no podía ser de otra manera, de la voluntad de introducir elementos de calidad en el sistema educativo.

Decía, señora Martínez, el señor representante de L'Entesa, que me veía hoy apagado.
No sé por qué, no sé por qué.
Les gustaría, a lo mejor, que también en temas como los temas de la implantación de las nuevas tecnologías montáramos, como les suele a ellos gustar, las broncas, estos asuntos de movida parlamentaria que, en fin, de cuando en cuando a lo mejor cuando los temas se exacerban conviene hacer, pero en temas como este en el que podemos estar todos bastante de acuerdo, yo creo que, en fin, es absurdo intentar, como ha hecho él hábilmente, ponerle banderillas negras al conseller con el fin de que esto suba de nivel.

Yo creo que si el señor Cardona quiere buscar confrontación y quiere buscar lío, pues simplemente que ponga algún canal de esos de televisión donde se ofrecen esos programas de discusión tan agria para ver estas cosas.

Nosotros venimos aquí a exponer unos temas que son unos temas que todo el mundo coincide en ellos, toda Europa, todo el mundo está de acuerdo en la implantación en el sistema educativo de este sistema de nuevas tecnologías.
Lo lamentable es que siempre se hacen interpretaciones sesgadas.

A mí a veces hasta me da miedo anunciar nuevas cosas porque, miren ustedes, señores Cardona y Noguera, a veces uno anuncia que va a haber más ratones en la escuela y lo llaman introductor de una plaga.
Pero va a haber más ratones de los que se usan para manejar ordenadores.
Pero todo lo que se dice desde esta tribuna y por parte del Grupo del Partido Popular siempre se interpreta mal.
Si digo: "Va a haber más ratones", se me echan encima.
Y no hace falta tener actitudes tan agrias cuando se están discutiendo estas cuestiones.

Mire, aquí se dice que se va a llegar a final de año a 65.
000 ordenadores, que ya hay 40.
000; se dice que tenemos una de las ratios, o vamos a tener, en este curso presente, una de las ratios mejores del continente europeo, desde luego una de las ratios mejores en el contexto de España y, bueno, se dice que no se están aplicando los conocimientos en materia de informática.
¡Pues no sé lo que se estará haciendo en las aulas!
Lo que ocurre es que como hay una cerrazón absoluta a cualquier mejora que introduzcan gobiernos del Partido Popular, cuando se está visitando, por mi parte, montones y montones de centros donde todos ellos están dotados de aulas con ordenadores y muchos de ellos no solo con un aula sino en dependencia de su tamaño, con dos, con tres aulas de informática con sus correspondientes profesores y, naturalmente, eso pues no se reconoce.

Se dice que, por ejemplo, no se va a aplicar el bilingüismo con lealtad.
El bilingüismo se aplica con lealtad, con lealtad.
Lo que no se puede, señor Cardona, el que no es pot, senyor Cardona ­i ja li ho he dit jo moltes vegades­ és fer cap tipus d'imposició, cap tipus d'imposició.
Vosté me demana que vaja a les Corts?
Demane-li-ho a qui vosté tinga.
.
.
siga convenient.
Jo li puc respondre pel que és la matèria de la meua responsabilitat.
Més responsabilitat té el seu portaveu, que s'asseu davant de vosté, que passen estes coses que no jo, perquè ell sí que ha pogut fer deixament de funcions reclamant al si de la Mesa de les Corts que estes coses estiguen com hagen d'estar.
O siga, no vaig jo a anar a cobrir responsabilitats que poden ser d'un altre.
.
.
Sí, sí, se pot demanar en la Mesa de les Corts el que passa dins de les Corts, el que passa dins d'este òrgan que és absolutament ­diguem­ autònom, *(remors)* absolutament.
Diga-m'ho vosté en valencià, diga-m'ho en valencià.
No me diga "*t'has pasao*" que pareix que siga vosté de Chamberí.
*(Veus)* Ja m'han encés, clar!
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Si és que el problema.
.
.
¡Ve u apagat i comencen a dir-li coses i s'encén!
Després se queixen.

Com pot dir vosté, anem a vore, senyor Cardona, que n'hi ha un deixament de la defensa del bilingüisme quan li he dit jo que s'ha fet un esforç fora del comú per traduir més de 100 programes o aplicacions al valencià i perquè, efectivament, eixe bilingüisme estiga present?
Que no s'ha fet res?
Enguany s'ha dut a terme un programa pilot.
És que totes estes coses ­i vosté ho sap perfectament­ que es referixen a matèria de tecnologia no se poden implantar de sobte, han de tindre una fase d'adaptació.
I enllace amb alguna afirmació també que a la lleugera ha fet la senyora Noguera, que diu: "Escolte, és que vostés han posat el que és una optativa d'oferta obligatòria i encara no està".
Naturalment que no està.
Els centres han de tindre un període d'adaptació.
No es pot dir hui que es fa una assignatura optativa obligatòria i exigir-la demà.
S'ha de donar, com s'ha donat, el termini d'un any perquè els centres s'adapten d'una manera no traumàtica i demanen els seus requeriments perquè el curs que ve siga possible que tots els alumnes tinguen eixa disponibilitat als centres de secundària.

Per tant, quan se fan certes afirmacions, el que hi ha baix d'eixes afirmacions és molta desinformació.
I vosté, a més, dóna per suposades coses que no passaran.
Em recorda vosté molt una diputada del seu grup parlamentari, que ja no està ací perquè va deixar de ser diputada en la rotació que vostés fan de tant en tant, i que me dia, va traure un paper que dia: "Esto, señores.
.
.
­en castellà m'ho dia, eh?
, era del seu grup­, esto, señores, es el folleto del proyecto cultural de Castellón".
Algun diputat n'hi ha encara que se'n recorda d'ella.
"Esto, esto es puro papel, señorías.
Esto, no harán ustedes nada".
Doncs vaja vosté a vore si s'ha complit o no s'ha complert el programa de construccions d'infraestructures culturals a Castelló.

Vostés tenen molt fàcil la crítica perquè és una crítica instantània.
Però, afortunadament, la història se va creant, la història va apareixent, i les coses i les realitzacions no se poden ignorar, i vostés treballen en contra de la realitat, perquè dir que no hi ha ordinadors a les escoles o a les aules és una absoluta falsedat en este moment.

Quan se tindrà i quan se podrà descarregar d'Internet eixe programa?
Ho hem anunciat repetidament, ho hem anunciat repetidament.
A partir del congrés del 5 i 6 de maig estarà a disposició de tot el món, tant en internet com en el *Live CD* que es facilitarà a tot el que vullga, i que vostés tindran i que podran emprar i utilitzar com vullguen i com estimen convenient.

Quant a l'ús d'ordinadors he de dir-li que segons les dades que figuren en la Direcció General de Noves Tecnologies només en un any, només en un any, en el sistema públic d'ensenyament ha augmentat en els nostres xiquets i xiquetes un 30% l'ús d'ordinadors.
De manera que quan vostés plantegen estes qüestions sàpiguen que estem en el camí perfecte de corregir les dificultats que fins ara han estat presents perquè podríem parlar molt de la bretxa tecnològica i com estàvem fa 10 anys.
Però jo no vull insistir en estos temes perquè després me diuen que parle dels dinosaures, i tampoc seria qüestió.

En definitiva, senyories, s'ha vingut ací voluntàriament per a donar-los a vostés coneixement d'estes iniciatives del govern del Partit Popular que pretenen, una vegada més, ­repetisc­ introduir elements de modernitat en el sistema educatiu.

Per part de la senyora Noguera ­i amb açò acabe­ se m'ha dit que, bé, n'hi havia moltes falsedats, molts incompliments, i demanava la creació de departaments.
La incertesa, si la crea algú, si alguien crea incerteza, señora Noguera, es el gobierno del señor Zapatero, por lo que yo le acababa de decir.

Hable usted, hable usted con los profesores de enseñanzas medias, hable usted con ellos.
Primero vaya a verlos y así verá los ordenadores.
Verá dos cosas: los profesores y los ordenadores.
Porque si usted no va, no los verá.
Pero si va usted y habla con ellos, como yo hago, yo procuro ir y hablar, me dicen, efectivamente, me dicen que hay que instaurar los departamentos y nosotros sabemos que esa es una promesa electoral del presidente Camps y estamos trabajando para conseguirla.
Estamos, no hemos llegado, en la mitad de una legislatura; faltan todavía unas semanas.
Pero pregúnteles usted qué opinan de que en la ley que su gobierno Zapatero está intentando introducir, pregúnteles qué opinan del mix ese que han hecho entre tecnología e informática.
Pregúnteles qué opinan.
Y luego tome actitudes, tome actitudes.

Me gustaría, por ejemplo, apoyaría ­y yo estoy convencido que mi grupo también­ que ustedes vinieran aquí con una propuesta del Grupo Socialista y dijera: "Queremos que en la Ley orgánica de la educación, esa que antes era de calidad y ahora ya no es, haya una separación y una dedicación específica a lo que es la informática".
Me gustaría muchísimo que el Grupo Socialista, si puede ser incluso por iniciativa suya, viniera y hiciera esta propuesta en esta cámara, y la hiciera.
Seguro que el Grupo Popular la aprobaba, seguro; pero no lo va a hacer, no lo va a hacer.
Porque tanto presumir de independencia, etcétera, etcétera, y luego resulta que ustedes lo primero que hacen es acabar con el trasvase de aguas del Ebro, entre otras cosas.
*(Remors)*

Pero, además me gustaría que presentando esa iniciativa añadiera que dentro de ese texto tampoco se contempla la existencia de esa asignatura como optativa obligatoria.
Me gustaría, por tanto, que usted añadiera también a una iniciativa esta pretensión, porque, claro, cuando se viene a criticar a un gobierno por hacer algo y resulta que el gobierno de las propias ideas, de las ideas socialistas está a años luz por debajo de lo que se está haciendo en la Comunidad Valenciana, su crítica, señoría, queda claramente falsa y vacía de sentido.

Pero como ha dicho muy bien su portavoz y su líder parlamentario, hoy el señor Pla, este conseller es un conseller de diálogo, de calma y de tranquilidad, por eso.
.
.
, salvo.
.
.
*(remors)*, sí, no, San Segundo eran ustedes; en todo caso, yo sería "San Primero".
.
.
*(veus)* Claro, claro, porque viendo lo que hace uno, lo que plantea uno y lo que defiende el otro, no me va usted a decir "Segundo".
Segundo es el que coge una cosa que ya está bien hecha y lo pone un momento por detrás.
Yo sería "Primero" porque defendería la ley de calidad, que es lo primero.
La calidad es lo primero, y lo que hace San Segundo es lo segundo.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Jo pense, senyor conseller, que el primer de tot és l'educació, i el que volem tots nosaltres és una educació per a tots, pública i que ajude a la igualtat i a l'equitat.

Mire, senyor conseller, vosté és del Partit Popular.
Vosté no pot dir-me que les actuacions que fa un membre senyalat del seu partit respecte al tema del valencià són qüestions que a vosté no li afecten.
Segons vosté, vostés són els primers defensors del valencià.
Per tant, nosaltres no deixarem de fer notar en cada una de les ocasions que es produïsquen, les discriminacions que el valencià està patint.
Més encara, intentar dir que està en una posició d'igualtat el valencià i el castellà és ignorar, ignorar que el valencià és una llengua minoritzada, és ignorar que el valencià durant molts de segles ha estat prohibit i és oblidar molts d'aspectes de la història recent en què vostés també tenen la seua responsabilitat.
Per una altra part, senyor conseller, a nosaltres ja ens agradaria estar en la Mesa de les Corts i poder dir les nostres opinions, però no estem en la Mesa de les Corts.

I, finalment, senyor conseller, tot el món sap que jo són el paradigma del diputat que ofén personalment els altres diputats i els consellers i que m'*enbronque* i que no aporte argumentacions.
Sóc el paradigma fonamental en esta cambra.

Mire, senyor conseller, jo em referisc a allò que vostés han fet i allò que no han fet.
El que vostés han fet ha sigut no deixar d'anunciar que el Lliurex ja estava ací.
Jo tinc clar que des de l'última roda de premsa que vostés van fer el 19 ­fa dos dies­ fins que realment el Lliurex estiga disponible, no van a parar d'anunciar-lo totes les setmanes, jo estic convençut d'això.
És que ja ve, i com ja ve, ja no van a parar d'anunciar-lo.
Però, jo li dic, senyor conseller, que vostés han fet quatre presentacions sense haver dit mai la data en la que estava present.
Inclús, jo li puc dir que en la presentació que van fer en febrer vostés no van dir en quina data estaria disponible, van donar sempre a entendre que la distribució de Lliurex era absolutament immediata.
Això és el que han fet.
El que no han fet, senyor conseller, és donar informació clara.
La pròpia gent que ha entrat a buscar-lo s'ha queixat precisament d'això.
El que vostés no han fet, senyor conseller, és agarrar, aprofitar les noves tecnologies, agarrar la pàgina de Lliurex i transformar-la realment en un mecanisme d'informació als usuaris i de comunicació entre els usuaris i l'Administració.
Això no ho han fet.
Han deixat una pàgina absolutament obsoleta, que s'ha quedat estancada en el temps, justet quan el I Congrés del programa de Lliurex.
Ahí és on se'ls ha quedat estancada eixa pàgina, sense que vostés utilitzen realment les noves tecnologies.
Però, una altra qüestió, senyor conseller.
És un desert entrar en les pàgines web de les conselleries i de la Generalitat.
La informació que donen és absolutament insuficient, ridícula, desfasada, de cap manera actualitzada i que no hi ha manera d'enterar-se de res en les pàgines web de les conselleries.
Quan n'hi ha alguna que aporta informació i a voltes utilitzem ací alguna dada ­perquè vostés no fan públiques les dades, i és raonable que les dades siguen públiques­, utilitzem alguna dada d'alguna pàgina web seua, al cap de dos dies quan anem a buscar-la ja ha desaparegut.
Cada pàgina que realment aporta informació acaba caient-se de la informació de conselleria.

Vosté sap que en este moment tota la xarxa tecnològica, tots els centres educatius d'Extremadura i tota l'administració d'Extremadura té accés i instal·lat el programa Lliurex?
I que poden utilitzar-lo de manera normal i raonable?
Per què ací estem encara utilitzant la tecnologia d'esta manera que està utilitzant, senyor conseller?
És que, inclús, no utilitzen ni els mitjans que tenen, no els utilitzen.
Les pàgines web de les conselleries.
.
.
.
, i un dia li faré una mostra de l'escassísima informació que donen i dels pocs programes que apareixen allí i de les poques indicacions que n'hi ha.
Ara, vosté em diu que tenen dades en la conselleria.
Però, clar, jo vaig a dades que dóna l'Institut Nacional d'Estadística ­que no són unes dades que m'invente, i, a més, són durant l'any 2004, no estan fetes a la millor ni pels propis socialistes­ i ací em diu que els usuaris habituals d'internet al País Valencià són el 53%.
Li diré, per exemple: a Astúries, el 71%; a Balears, el 72%; a Catalunya, el 75%; a Madrid, el 71%; al País Basc, el 70%.
Això és la realitat que sí que vosté hauria de tindre en compte.
És en l'any 2004, senyor conseller.
Fa molts anys que vostés estan ací a la comunitat manant.
Com és que no aconsegueixen que les xifres reals d'ús normal, les persones de 10 a 14 anys, responga a les dades que vosté ens diu?
Com és possible que continue estem tant per sota de la mitjana nacional?
Això, senyor conseller, és degut que vostés no estan actuant realment d'una manera eficaç, que les seues accions es perden, no estan guiades per un fil real i planificat.
Són simplement accions soltes que a vegades se li ocorren a u, a vegades se li ocorren a un altre, quan entra un altre responsable no sap exactament de què va, no té tanta afició, la cosa va desapareixent, una cosa té més ànims, una altra cosa té menys.

Per tant, senyor conseller, nosaltres no podem estar d'acord de cap manera amb la manera que estan comportant-se en tot este aspecte.
I si vosté diu que açò pot estalviar 5 milions d'euros a l'any en despesa, jo li diria el següent: cada any que tarden estem gastant-nos.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
5 milions d'euros d'una manera absolutament inútil.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Socialista, la il.
lustre diputada senyora Noguera.

 

**La senyora Noguera Montagud:**

 

Mire, señor conseller, aquí no se viene a criticarle por hacer algo, sino, más bien, por no hacerlo, más bien por hacer la demagogia de estar prometiendo continuamente cosas y creando expectativas que, luego, lo único que generan son frustraciones.
El problema es que ustedes están prometiendo y reprometiendo continuamente y no piensan cumplirlo.

Yo no sé, quizás porque no lo conozco suficiente, si la serenidad que usted tiene hoy, que contrasta, desde luego, con la virulencia de ayer y el tono un tanto faltón que utilizó ayer por la tarde, yo no sé si es interés o desinterés.
A mí me da más que es el desinterés de saber que está arrastrando un tema que hoy viene a presentar aquí, que no lo pidió usted, sino lo pidió el anterior conseller de Educación, y que viene a decir lo mismo que hubiera dicho usted hace un año, sin aportar ninguna novedad.
Y, claro, cuando no hay novedades en las manos que aportar eso genera cierto desinterés, se haga con o sin serenidad, señor conseller.

Yo sé que ustedes piensan que hacen mucho en educación.
Ya lo sé.
Sé que cada vez que abren un colegio nuevo ­que falta hace­ o cada vez que hacen un instituto ­que falta hace­ hacen mucho en educación, pero el asunto no es si hacen en educación, sino si hacen suficiente con la demanda social que se espera.
Y la gente tiene la impresión de que no es la educación su primera prioridad, y no lo es porque se sabe que se gastan dineros en otras cosas que, desde luego, no es educación.
Si hay dinero, por ejemplo, para despilfarros, para sobrecostes, para obras faraónicas o para fiestas del conseller de Economía, donde, desde luego, seguro que los invitados a la fiesta del conseller de Economía gastaron mucho más que los 16 euros por inmigrante en su escolarización, seguro que sí.

Y me dice que visite centros.
Yo, si quiere, visito más centros.
¿Quiere que visite más, porque me tiene todas las semanas visitando centros?
Estoy convencida de que cuando usted y yo acabemos este mandato yo habré visitado más centros de los que usted en sus maratonianas jornadas de inauguración hace, yo conoceré más.
Pero, yo visito los nuevos y también visito los barracones, los antiguos, los que se tienen que remodelar, en los que hay problemas, a los que usted no va, porque también hay que visitar donde hay problemas, no está solo en ir justamente a ver los únicos nuevos que se puedan hacer.

Por tanto, yo le invito, si quiere, a que hagamos también jornadas de visitas de aulas prefabricadas o de centros que no tienen aulas de informática, o de centros que no tienen ordenadores, o de los centros que no tienen departamento, o de los centros que no tienen profesores de informática para impartir la asignatura.
Si quiere, lo visitamos.

Y haciendo usted oposición permanente del gobierno central no va a purgar usted sus pecados, señor conseller.
Usted tiene que responsabilizarse de su gestión, del uso de su dinero público, de las competencias que usted tiene y de cómo usted compromete y promete cosas que luego no cumple, de cómo saca órdenes que, luego, no lleva adelante.
Y le voy a decir otra cosa en ese sentido.
Mire, usted no quiere que se genere confusión.
Me dice a mí lo que yo le tengo que decir al gobierno central.
Usted se lo puede decir también que para eso es conseller, pero yo sí le recomendaría.
.
.
, ya sé que ustedes son un partido plural y me parece que ayer por la tarde, además, por la noche lo demostraron, que es un partido bien plural y de debate intenso entre sus filas, pues, yo le recomendaría que le dijera al director territorial de Alicante que también diga un discurso coherente al que usted dice.
Porque, claro, las últimas declaraciones que dice el director territorial de Alicante es: "De ordenadores, nada de nada.
Aquí no hay dinero para ordenadores, porque si se ponen ordenadores no hay dinero para hacer centros nuevos".
Y esto salió publicado, y lo dice él en una conferencia que hablaba justamente de la modernización y la financiación de la educación pública.
Y dice: "No, no, de eso ni hablar.
¿Cómo se puede pretender tener ordenadores en todos los colegios, en todas las aulas y llegar a una media de dos o tres alumnos por ordenador?
­que hay comunidades en este país que ya lo tienen, hay comunidades que ya tienen dos alumnos por ordenador­".
Y dijo: "No.
Poner ordenadores en estos momentos en todos los centros significa no tener dinero para otras cosas que también son necesarias".

Entonces, yo, lo que le recomendaría también es que baje hacia Alicante, vaya al sur, que parece que lo que se dice en Valencia no cala en Alicante, y visite los centros que no tienen y hable con su director territorial de educación y le diga si la voluntad del gobierno es o no es poner ordenadores e informática en los centros.

Pero, mire, lo que usted va a tener que contestar en el siguiente congreso de mayo es lo siguiente: ¿Dónde y cuándo se han creado los CAT?
¿Para cuándo va a estar el departamento de informática?
Tiene que decir si los 40.
000 ordenadores de los que usted habla son los antiguos que van a tener que renovarlos.
Y, ¿cómo es posible que, según una respuesta parlamentaria que usted ha dado a mi grupo, en concreto a la diputada Lola Gay, la única consignación presupuestaria que ustedes han puesto para dotar del sistema informático de los ordenadores a los centros sea algo menos de 1 millón de euros, de los 10 que tendrían que tener comprometidos?
En estos momentos, y en la actualidad, algo menos de 1 millón de euros.

Eso es lo que esperan los profesores de informática, la asociación de profesores de informática, que yo le decía que en estos momentos están protestando por incumplimientos, por su demagogia, no por su gestión; si usted hubiera hecho una buena gestión no estarían protestando, y lo que esperan oír en el congreso de mayo.
No vaya ­y se lo recomiendo­ al congreso de mayo con el mismo discurso que hizo su antecesor en el congreso de 2004 porque, probablemente, no sólo no guste sino que cree mucha más frustración de la que existe.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Noguera.
*(Aplaudiments)*

Té la paraula, l'honorable conseller senyor Font de Mora.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Cardona, en primer lloc, dir-li que, efectivament, jo no he dit en absolut que vosté siga un diputat que ofenga mai i que utilitze un to o un altre.
Al contrari, jo crec que és un diputat ­i li done la meua opinió­ que fa el seu treball amb seriositat i documentant-se.
El que passa és que de vegades sí que és veritat que a la millor els agradaria més que qui puja a esta trona per part del Partit Popular adoptara una altra actitud.

Jo he volgut conscientment adoptar esta en una tema que pensava que des del punt de vista de la discussió de les ferramentes tecnològiques, doncs, podríem arribar a algun tipus de reflexió conjunta, però pareix que el seu concepte ­respectable- de la tasca d'oposició siga sempre la negació sistemàtica i radical de qualsevol avanç.
És a dir, jo no he sentit però gens ni miqueta que vosté diga que s'ha fet alguna cosa.
Per a vosté no s'ha fet res absolutament en els últims anys en matèria de tecnologia, i vosté ho ha dit d'una manera palmària: "no s'ha fet absolutament res".
La qual cosa, malgrat el seu to i malgrat la seua preparació, que jo li reconec, doncs, no deixa de ser una objectiva falsedat, perquè no és així, no és així.
S'han fet moltes coses.

Insistisc que el govern ha de ser absolutament ­este i qualsevol altre­ absolutament respectuós amb les cambres parlamentàries, qualsevol, en qualsevol comunitat autònoma, i que jo crec que si en un moment donat el govern prenguera una iniciativa d'interferència en el que es fa en una cambra autonòmica vostés serien els primers i tindrien, a més, raó en criticar-ho.
Jo no li ho he dit, i, si ho he dit, m'he equivocat, que tingueren representants en la mesa de les Corts, sí la tenen en la Junta de portaveus, on poden fer les manifestacions que vostés vulguen i hi ha altres grups que faran les seues.

Jo el que puc fer és dir-li, que, bo, invitar-lo, en primer lloc, a eixe congrés, si no ho ha fet ja el meu departament, invitar-lo que acudisca i que, efectivament, comprove com a partir d'eixe moment disposarà vosté dels mateixos instruments que és veritat que estan en alguns llocs, és veritat, i jo sé perfectament que a Extremadura estan treballant perfectament en un programa paregut al programa Lliurex, tenint en compte també que no és el mateix Extremadura en els seus requeriments educatius, en el seu nombre d'estudiants, en el seu nombre de centres educatius, etcètera, etcètera, hi ha una major facilitat en una comunitat com eixa, que és més xicoteta, i no en la nostra que té una xarxa educativa pública absolutament impressionant, afortunadament absolutament impressionant, i més impressionant en nombre des que governa el Partit Popular perquè, com ha reconegut en un lapsus freudià la senyora Noguera, jo faig "maratonianas jornadas de inauguraciones".
*Ergo*, si alguien hace maratonianas jornadas de inauguraciones, señora Noguera, es porque hay cosas que inaugurar, y si hay cosas que inaugurar es porque hay cosas que se han construido.

Y ahí se le ha ido la dialéctica parlamentaria y le van a poner una faltita en su partido, ahí, en esas reuniones que son también ­digamos­ un prodigio de unidad, porque creo que usted pertenece a una fracción que se llama Izquierda Socialista, que creo que es algo parecido a lo que en conjunto es el Pspv, que a su vez tiene un guión que es el Psoe y que etcétera, todas estas cosas de las que ustedes son un ejemplo claro, palmario y evidente, porque es sabido que ustedes tienen el mismo discurso en todas partes.
Está claro que habla lo mismo el señor Maragall respecto al trasvase, que el señor Pla, ¿ve?
, en eso sí que hablan lo mismo, en eso sí que se ponen de acuerdo, en perjudicar a la Comunidad Valenciana.

Yo, señora Noguera, no falto a nadie.
Una cosa es el énfasis parlamentario, una cosa es la vehemencia retórica, y el señor Perelló le puede dar fe de que eso son armas perfectamente legítimas, utilizables en foro parlamentario y en foros planetarios, en muchos sitios es posible hablar con énfasis, es posible hablar con pasión, es posible hablar con el corazón en la garganta, pero sin necesidad de faltar a nadie.
Que yo sepa, poca gente podrá decir ­¡ninguna!
­ que yo le haya faltado al respeto o le haya insultado, ni muchísimo menos.

Por tanto, la serenidad es perfectamente compatible con el énfasis parlamentario.
Y este énfasis parlamentario es el que permite a mí decir que cuidado señoría, cuidado con las implicaciones cuando usted dice que no cumplimos las promesas electorales: yo recuerdo que su presidente del Gobierno dijo que iba a posibilitar y a poner que hubiera un ordenador por cada dos alumnos.
Eso, lo dijo, y eso, está escrito con letras de molde, y eso es lo que usted tiene que tener cuidado, en vigilar como nosotros vigilaremos.

Hoy mismo había un teletipo que dice: "Industria y Educación firman un convenio para que en cuatro años haya un ordenador con banda ancha por cada dos alumnos".
Claro, y qué bonito, a lo mejor es que es para el ámbito MEC, que son Ceuta y Melilla, dice.
.
.
¿Eh?
Ahora estaremos y yo iré a la ministra y le pediré cuentas de cómo va a implementar esto para la Comunidad Valenciana y veremos qué fracción de la tierra prometida viene a parar aquí, no vaya a ser que la transferencia tecnológica se quede como la transferencia hídrica, ¡en cero zapatero!

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Bé, donat que ha aplegat a esta Mesa un escrit tramés pel vicepresident del Consell en què excusa l'assistència el conseller de Territori i Habitatge, els comunique a les senyories que la Comissió de Governació i Administració Local, que estava convocada a les 14.
00 hores de hui, es celebrarà ara a continuació.

I també voldria recordar-los que junt amb totes les comissions ja convocades, també la Comissió de Medi Ambient es celebrarà el pròxim dia 28 d'abril a les deu i mitja del matí.

Moltes gràcies, senyories, s'alça la sessió.
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)*

 

*(S'alça la sessió a les 12 hores i 33 minuts)*