Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 29 de març de 2006.
Comença la sessió a les 10 hores i 44 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 77.
Primera reunió.**

 

 

 

***Proposta de creació d'una comissió no permanent d'investigació per a tractar i conéixer la situació comptable i financera de l'empresa pública Construccions i Infraestructures Educatives de la Generalitat SA (CIEGSA), i també les adjudicacions i tots els moviments de contractació de personal realitzats per la dita empresa des de la creació fins el dia 7 de març de 2005, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 26.
510, BOCV número 101) (pàg.
4.
821)***

 

**El senyor president:**

 

S'obri la sessió.

Bon dia.

Il·lustres diputats, il·lustres diputades.

Punto número 1 del orden del día.
.
.

Señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, senyor president.

Jo no sé el que passa este matí, però no tenim la carpeta del ple, els diputats no tenim el que és l'ordre del dia, i, per tant, ens agradaria que ens donaren trasllat de la carpeta del ple d'esta sessió.

 

**El senyor president:**

Señor Such, vamos a ver.
El orden del día es el que ustedes han aprobado en la Junta de Síndics.
.
.
De inmediato lo van a tener ustedes, están haciendo las fotocopias.
Como ustedes quieran, si es necesario esperamos, y, si no, comenzamos y vamos adelantando el trabajo y, de inmediato, van a tenerlo ustedes.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Sí, senyor president, no és la intenció d'este grup intentar ajornar o parar el que és el procediment del ple, però és una advertència que jo crec que el que és normal, com sempre, és que hauríem de tindre l'ordre del dia cada diputat en el seu escó.
Podem continuar, però espere que no torne a passar esta circumstància.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, este presidente pensaba que ustedes lo tenían.

Muchas gracias.

Bien, pues, si les parece bien a ustedes, lo van a tener de inmediato.

Proposta de creació d'una comissió no permanent d'investigació per a tractar i conéixer la situació comptable i financera de l'empresa pública Construccions i Infraestructures Educatives de la Generalitat SA, Ciegsa, i també les adjudicacions i tots els moviments de contractació de personal realitzat per la dita empresa des de la creació fins el dia 7 de març de 2005, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

Tiene la palabra para el turno a favor, el señor ilustre diputado don Andrés Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señor presidente.

Señorías.

Quisiera que mis primeras palabras fueran para manifestar el dolor de nuestro grupo, y supongo que el de toda la cámara, a las familias de los fallecidos en el incendio de la residencia de ancianos de Massamagrell, ocurrido en la tarde-noche de ayer.

Dicho esto, comparezco ante ustedes para defender una propuesta presentada hace hoy 387 días, con sus correspondientes noches, que pretende crear una comisión no permanente de investigación para conocer la situación contable y financiera de la empresa Ciegsa, así como las adjudicaciones y movimientos de contratación de personal desde su creación.

Cualquiera podría decir: «y a estas alturas de la legislatura pregunta usted como diputado, perteneciente a un grupo, y una cosa así no la saben.
.
.
».
Pues, la respuesta sería: no lo sabemos.
Los derechos de los diputados y los grupos en estas Cortes no son considerados como tales, sino que son más bien consideramos una afición, a juzgar por las no respuestas que el gobierno permanentemente otorga y por la falta de consideración y de respeto que se tiene a la función, por parte del gobierno, a la función de los diputados a la hora de reclamar documentación, de solicitar respuestas y de pedir cuanta información necesitan para ejercer su digna función de diputados y por pertenecer a la oposición de control de gobierno.

Cualquiera a estas alturas de la vida que oiga hablar de Ciegsa asociará ese nombre a asuntos, conceptos, hechos y acciones, que no solo desdicen a la democracia misma, sino que son impropios en un gobierno democrático, en una administración democrática de un país avanzado.

Si nos remontamos a la historia de la empresa, en la pasada legislatura, junto a otro vivero de empresa pública y organismos cuyo funcionamiento tampoco conocemos a la perfección por la misma situación de opacidad a la que se han sometido.
.
.
Señor presidente, no tengo el tiempo marcado.
Digo que fue creada esta empresa junto con otros como un instrumento privado que venía a darle eficacia a la burocracia y a la ineficacia de lo público.
Nos encontramos ya con la primera versión de lo privado desafiando a lo público cuando realmente lo que hacía falta en ese momento era voluntad política, confianza en lo público e interés por la escuela pública, algo que en aquel momento ya se veía venir y se veía que el Partido Popular no iba a manifestar y que en aquel momento nuestro diputado Baltasar Ribes ya anunciaba con voz fuerte desde esta tribuna, anunciando que el planteamiento de la empresa que el PP hacía tendía a la opacidad, pretendía escapar a través de eso del control político del parlamento y de la oposición, y, por tanto, colocaría una parte del dinero público de todos los valencianos en la antesala de la corrupción.

No quiero extenderme en recordar cuál fue la repuesta soberbia con la que se respondió a eso, entonces, entonces, hay que pensar que lo tenían todo, que tenían toda la razón porque tenían todo el poder, y el Grupo Popular tiene la tendencia a confundir poder con razón.
Si ahora hay respuestas soberbias, entonces que lo tenían todo, incluso en España, había que pensar cuáles eran.

El mapa escolar de Zaplana preveía 277 colegios en la Comunidad Valenciana para un precio de licitación de 1.
000 millones de euros.
Cuando faltan aproximadamente más de 50 centros que ejecutar, que se sepa, hay una deuda reconocida de 1.
300 millones de euros, a la que si sumamos las aportaciones de capital de los últimos años llegamos a la cifra hecha con prudencia y con rigor de 1.
500 millones de euros.
Si el mapa iba a costar 1.
000 millones y ya presenta 500 millones de euros de sobrecoste, sin haber concluido ni mucho menos, podremos afirmar sin temor a equivocarnos que se podían haber construido alrededor de 140 colegios más de los contemplados en su día por el PP en el mapa escolar.
¿Quién responde de eso ante la oposición y ante los diputados que pedimos explicaciones?
Nadie.
¿Dónde está el dinero?
Es lo que pretendemos saber con esta comisión de investigación.

A finales de octubre de 2003, cuando ya el despilfarro era evidente y los incumplimientos eran absolutamente intapables, empezamos a conocer que aquí en la Comunidad Valenciana los centros escolares de idéntica proporción y envergadura a los de otras comunidades vecinas costaban casi tres veces más, comunidades de mayor y de menor poder adquisitivo.
La Sindicatura de Cuentas, mediante informes, comienza a señalar que se está incumpliendo la Ley de contratos del Estado, que no hay soporte justificativo de los sobrecostes, que se producen adjudicaciones de contratos sin publicidad y sin concurso.
Por esas fechas ya se comprueba, y en fechas sucesivas, que Ciegsa incumple en sus obligaciones tributarias con los municipios y que pierde todos y cada uno de los recursos que plantea para no pagar impuestos.
Y se empieza a conocer que ejerce presión sobre los alcaldes partidarios para que renuncien a su tarea recaudatoria.
Junto a todo ello se conoce que Ciegsa en ese momento acumula ya una plantilla de 90 personas, cuyas nóminas, cuyos pluses, cuyos extras, cuyos blindajes y cuyos mecanismos de provisión son hasta ahora un misterio para estas Cortes, son secretos.
Se excusa permanentemente la empresa ­su propio responsable lo ha dicho­ en que es una empresa privada que no tiene que enseñar papeles ni dar cuentas, porque ninguna lo hace.

Se le olvida al señor director de la empresa que esta es una empresa pública y que por tener todo su dinero emanente del presupuesto público pertenece a la sociedad aunque él la dirija, y que, por tanto, la sociedad a través de sus representantes tiene el derecho de saber qué se hace con su dinero.

El oscurantismo ha sido permanentemente el resultado de utilizar un instrumento mercantil para escapar a control público y la propia sociedad un escudo para valerse de eso.
Pero si la plantilla era infinitamente superior a la que podía haber en la administración pública para hacer lo mismo, mejor hecho y con mayores controles, no era suficiente para asesorar a la empresa, y se abre una gran ubre lustrosa de asesoramiento externo que permite contratar multitud de empresas, algunas de ellas coparticipadas por miembros del Consejo de Administración de Ciegsa.
Los contratos de asesoría externa son millonarios, se multiplican y no se sabe muy bien en muchos casos para qué han servido.

Toda esa carrera de la empresa hacia las tinieblas, que se produjo mientras se desbocaba el despilfarro, mientras crecían los avales bancarios, mientras actuaba un gerente con poderes desmedidos, insólitos en la administración o en una empresa pública, y mientras se seguían haciendo adjudicaciones imposibles de conocer, iba teniendo una respuesta en la propia sociedad, al margen de la opinión pública.
Los tres colegios de Arquitectos de la Comunidad Valenciana, de las tres provincias, dan su queja, encienden su luz roja, elevan su protesta por las irregularidades que desde su campo se observan.
Estamos ante el resultado de una política neoliberal del PP que ha conseguido hacer que nazca desde lo público un instrumento privado que ponga el dinero público en circulación sin controles ni interferencias que le permitan ir a engrosar negocios privados de unos pocos frente al servicio público de unos muchos.
Ciegsa se ha convertido en un negocio para unos y en un lugar de opacidad para la propia administración democrática que tendría que ser controlada desde estas Cortes.

La llegada del señor Camps solo provocó un chorro de ceses y sustituciones que desde nuestro punto de vista no tenía nada que ver con poner freno a una situación desbocada y con plantear controles democráticos, sino que obedecía al principio pequeño burgués, de baja catadura ética que suponía «quita los tuyos para que yo pueda poner los míos».
La llegada del señor Caturla, por tanto, solo supuso, y de los asesores de presidencia y de todos los que luego han llegado, a atrancar más puertas, a pagar más luces, esconder más documentación y plantearse que estas Cortes fueran absolutamente impotentes desde la función de los diputados de poder penetrar en la empresa.

Llegamos a defender la petición de comisión de investigación porque creemos que las Cortes tienen que tomar decisión colectiva frente a la imposibilidad de un grupo parlamentario, o de dos grupos parlamentarios, frente a la imposibilidad de los diputados, desde sus derechos, de ejercer el control de una empresa que administra miles de millones.

Creo que está soportado perfectamente, por la trayectoria que acabo de describir, la petición de esta comisión.
Pero, en cualquier caso, añadiré algún dato más.
Llevamos desde hace dos años intentando comprobar y conseguir algo tan sencillo como qué informe técnico soporta el modificado y el sobrecoste de algunos colegios y quién informa por qué hay que pagar esa cantidad por eso.
Se nos niega reiteradamente.
O no están los informes justificativos, con lo cual se han pagado esos informes, o no son presentables.

Pero, no solo es eso.
¿Qué razón hay para ocultar un contrato, incluso, una vez realizado?
¿Qué mueve a los responsables de una empresa pública y del Consell a esconder facturas que soportan pagos realizados?
¿Qué inconveniente hay en poder leer lo que supuestamente ha de informar un técnico en saber quién es el técnico y qué cargo y qué cualificación profesional le respalda?
¿Por qué un mismo aulario cuesta a la Comunidad Valenciana tres veces más que en cualquiera de las comunidades vecinas?
¿Por qué motivo es imposible conocer el precio total, real, de un centro educativo finalizado?
¿A qué se han debido los ceses del director financiero, gerente y resto de personal producido en los últimos meses?
¿A cuánto asciende el total de los intereses pagados hasta la fecha por Ciegsa?
¿Cuántos son los avales contraídos?
¿Cuál es a día de hoy la totalidad de la deuda contraída?

A estas alturas de legislatura, estos, y nueve interrogantes más que podemos plantear, no pueden estar todavía sin responder, no pueden estar todavía sin contestar ante la opinión pública, ante estas Cortes que la representan y ante sus representantes legítimos que son los diputados.
Estas Cortes tienen que tomar la acción y la palabra.
Y hoy tienen, señoras y señores diputados del PP, una ocasión espléndida para optar entre la opacidad cómplice y la transparencia democrática.
Nosotros les invitamos a venir del lado de la transparencia.

Si no hay nada que temer, si no hay nada que ocultar, si todo está tan bien como dicen, no hay ningún problema en investigar, acabaremos pronto.
Si por el contrario, temen que no es bueno para ustedes que los ciudadanos sepan lo que desde Ciegsa se está haciendo, cómo se está administrando el dinero público, qué están haciendo sus cargos, cuánto están cobrando y por qué gastamos más de lo debido y por qué pagamos por las obras más de lo que deben, evidentemente tendrán ustedes que oponerse a la transparencia y, aunque, incluso, les digo que puede ser comprensible, para nosotros es absolutamente inadmisible.
Sepan que el rechazo de la transparencia y el refugio en la opacidad más absoluta.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Vaya acabando, señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

­Acabo ya, señor presidente­, sepan que el rechazo a la transparencia, el refugio en la opacidad más absoluta es el último recurso de un gobierno que presenta síntomas de irse del poder, y aunque irse del poder para ustedes va a ser inevitable en muy breve plazo de tiempo les recomendamos que salgan por la puerta de la luz, que salgan por la puerta de la transparencia y que no salgan por la puerta de las tinieblas, de la oscuridad, con la cabeza baja, por ser incapaces, después de haber gobernado doce años, de poder mirar cara a cara a los ojos y al resto de los ciudadanos a los cuales no han querido informar ustedes.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Perelló.

Para el turno en contra, tiene la ilustrísima señora diputada, doña Carmina Nácher, del Partido Popular; del Grupo Popular, perdón.
*(Remors)*

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Abans de començar, sumar-se també, des del Grup Parlamentari Popular, a la desgràcia que ha passat la nit passada a Massamagrell, i donar la condolença als familiars de les persones mortes en l'accident.

Bueno, señorías, hoy hemos avanzado un paso más.
Un paso muy importante.
Porque hasta ahora reconocían y decían que Ciegsa no estaba auditada financieramente.
Hoy se ha reconocido aquí que sí que estaba auditada y que hay auditorías externas.
Porque, Ciegsa, como cualquier empresa pública, está sometida a los controles económicos y financieros que exigen las leyes, así como al control parlamentario.

En cuanto al control financiero, presenta las cuentas anuales en que se refleja la situación financiera, la imagen fiel del patrimonio, y los resultados de las sociedades de Ciegsa.
Y los informes de auditoría, que se incorporan a dichas cuentas y se depositan en el registro mercantil.

Si esto fuera poco, además, Ciegsa es auditada por la Intervención General de la Generalitat Valenciana.
Y además es fiscalizada por la Sindicatura de Cuentas, que realiza el control externo de la gestión económico-financiera del sector público valenciano.

El informe anual de la Sindicatura de Cuentas sobre.
.
.
en general de la Generalitat Valenciana, comprende la cuenta anual de las empresas públicas y las remite a estas Cortes.
También, Ciegsa, como bien sabe usted, ha estado sometida a distintas formas de control parlamentario tal como recoge el Reglamento de las Cortes: comparecencias, preguntas orales, contestaciones a preguntas escritas, solicitación de documentación, ajustándose al Reglamento de estas Cortes, y se han atendido más de cien intervenciones parlamentarias.

Y usted lo sabe bien, porque el 23 de febrero realizaron una visita, del 2004, como consecuencia a la contestación de la solicitud de documentación que se puso a disposición todos los expedientes de contratación.
Pero era más fácil montar un *show* que sentarse a ver los expedientes de contratación que habían visto.

El 19 de julio repitieron la operación porque vieron que les salió muy bien.
Tenían una foto mediática de un día y creaban la duda.
Y entonces, también como respuesta, se les puso a disposición la relación de facturas que solicitaron.
Aquí están, señores míos.
Lo que pasa que ustedes era más fácil hacerse una foto que sentarse a ver lo que habían pedido.
Eso es el *show* que les gusta montar.
Pero da lo mismo.
Para nosotros la educación es prioritaria y por eso trabajamos por ella.

En cuanto la empresa Ciegsa, tiene como objetivos claros la organización, contratación y gestión de cuantas actividades requieran la preparación, construcción de obras, instalación, ejecución y puesta en funcionamiento de las infraestructuras educativas necesarias para la adecuada implantación de la Ley orgánica 1/90, del 3 de octubre, de la ordenación general del sistema educativo, y la normativa que la desarrolla dentro del territorio de la Comunidad Valenciana.
El segundo objetivo es la realización de cualquier obra de adecuación de los centros que se construyan, así como los construidos cuya adecuación sea competencia de la Generalitat Valenciana.

Y eso es lo que ha hecho Ciegsa.
Construir en estos momentos más de 450 centros, frente a los 70 que pusieron ustedes en marcha en doce años de gobierno.
Yo lo comprendo.
Yo lo comprendo que a ustedes les dé vergüenza.
Yo, si estuviera en la situación de ustedes, lo entendería perfectamente.
Y tienen que montar el número ante la evidencia de lo malos gestores que fueron y la falta de eficacia que tuvieron.

Porque, mire, aquí hay una comparecencia parlamentaria de 1994 que es muy curiosa.
En la cual le hacen una comparecencia al conseller sobre el tema de cómo va a implantar la Logse.
Y dice ­con mucha visión de futuro que se les ve cada vez que intervienen­ dicen: «la comparación por niveles educativos entre la demanda escolar del curso 93-04 y el curso 1999 y 2000, muestra una disminución de la población escolar»; cosa que no ha sido así.
Se lo recuerdo por si no ha seguido la población demográfica infantil y juvenil.
«Respecto a la situación anual el descenso del número de alumnos de primaria frente al incremento de la etapa secundaria y formación profesional; rasgos comunes que se observan en el conjunto de la Comunidad Valenciana»; cosa que tampoco es así.

Y dice: «y para poner el mapa escolar haremos 103 noves construccions i adequacions».
103, frente a las 450 que ha hecho este gobierno del Partido Popular.
Por lo tanto, es la vergüenza, las visiones de futuro que ustedes tenían, 103 era lo que necesitaba esta comunidad.
Me río yo entonces de las proposiciones no de ley cuando ustedes piden colegios en distintos municipios.
Porque claro, a la vista de esto, me tengo que reír si ustedes sólo pensaban hacer 103 colegios, dicho por el conseller Romero que era en aquel momento.

Con el fin de agilizar los trámites de la administración, se ha procedido en Ciegsa, a realizar al mismo tiempo que los ayuntamientos ceden los terrenos para construir los centros educativos, se empieza a redactar el proyecto básico.
Con lo cual todos sabemos lo que es un proyecto básico.
Es decir, una base para poder actuar.

Y con la licitación usted dice: aumenta.
Mire, aumenta, y ya que usted lee tanto el informe de la Sindicatura de Cuentas, hasta el mismo informe de la Sindicatura de Cuentas dice por qué aumenta.
Dice: «en ocasiones, motivados por peticiones de la conselleria para actualizar el programa del centro», porque sabe que hemos crecido demográficamente.
Eso que ustedes ni vieron, ni lo veía el conseller Romero, ni parece ser que lo ven ustedes; hemos crecido demográficamente.
Para que luego digan, uno de los factores, usted lo sabe, es la inmigración, para que luego digan que no nos ocupamos de ella.
«Para actualizar el programa del centro, por imprevistos aparecidos durante la ejecución de la obra, por decisiones de la dirección facultativa, o por peticiones de Ciegsa no contempladas en su primer momento en el proyecto».

Ellas son, como por ejemplo, el trinquet.
La construcción del trinquet en los centros.
Porque ustedes, tanto que se pegan en el pecho con el deporte, pues lo que menos apoyan es el deporte autóctono.

«Otras veces durante la ejecución de la obra y debido a las necesidades imprevistas, se han generado modificaciones de unidades de obra con repercusión económica, motivadas por incidencias encontradas en el edificio a adecuar, debidas a la orografía del terreno, y por modificación del programa de necesidades o nuevas disposiciones de la conselleria.
La modificación del coste total se intuye en la liquidación de la obra», que ese es el desfase que usted ve.

«Finalizamos el plazo de ejecución real de las obras, observamos retrasos que en algunos casos han sido solicitados por los adjudicatarios por circunstancias climatológicas, y en otras ocasiones se acuerda ejecutar la obra en varias fases para no interrumpir la actividad docente».

No hay ningún misterio, señor Perelló, no hay ningún misterio.
Si está todo claro.
Si lo dice el mismo informe de la Sindicatura de Cuentas.
Y se licita al precio del mercado, porque si no, pregunte a las empresas y verá cómo están licitadas al precio del mercado.

Me llama la atención que usted diga, que encima que usted no sabe para qué aprovecha Ciegsa.
Yo se lo estoy diciendo: para construcción de centros educativos, simple y llanamente.
También le tengo que decir que se ha observado que entre esos 70 centros que solo realizó el PSOE, de los 130 que tenía previstos, frente a los más de 440 centros.
Le tengo que decir que mire por dónde, cómo construían ustedes, cuando varios de estos centros hay que volver a retocarlos, adecuarlos y a mejorarlos porque presentan muchas deficiencias en su infraestructura.

En cuanto al impuesto municipal, pues mire, la Generalitat Valenciana construye centros educativos, que luego los devuelve al ayuntamiento.
Como contraprestación, los consistorios colaboran asumiendo al pago de este impuesto.
Excepto los ayuntamientos del PSOE que no quieren colaborar, no con la Generalitat Valenciana, no con Ciegsa, sino con la escuela pública.
Tenemos que ya hablar claro.
Con la escuela pública es con lo que no quiere colaborar el Partido Socialista.
Por este motivo, en los últimos pliegos de las empresas adjudicatarias, asumen las empresas adjudicatarias asumen este impuesto.
Simple y llanamente.

No hay trasfondo.
El trasfondo lo quieren ver ustedes.
Por eso yo le recuerdo, señor Perelló, lo que dice *(inintel·ligible)* en el último libro, que creo que le va perfectamente a usted: «valiéndose de los valores democráticos, de una mentira quiere hacer una verdad».

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Señor Perelló, tiene.
.
.
Muchas gracias, señora diputada.

Señor Perelló, tiene la palabra para el turno de réplica.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señor presidente.

Señora diputada.

Usted se avergüenza con facilidad cuando oye a los demás, pero para vergüenza la suya porque vaya papelón el que ha hecho usted hoy como diputada.
Más allá que como perteneciente a un grupo político que sustenta al gobierno.
Porque usted, ¿de qué broma me está hablando usted a mí cuando habla de control parlamentario y de visitas a Ciegsa?
¡Si a mí personalmente se me ha negado dos veces la entra físicamente a la empresa!
¿Pero que usted no lee la prensa?
¿Pero usted a quien pretende usted engañar a estas alturas?

¿Pero habrá que tener morrazo para llegar aquí a decir lo que acaba usted de decir de la manera que lo ha dicho?
¿Pero que no tiene usted memoria ni ojos en la cara?
.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Perelló.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

No, el señor Perelló está muy indignado con la señora diputada.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Pero su indignación puede ser manifestada perfectamente con otro tono.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

.
.
.
Hombre, es que una cosa es que engañen a los ciudadanos, otra cosa es que intenten engañar a la prensa.
¡Pero que engañen a un diputado que ha sufrido en su propia carne la obstrucción!
Si usted tendría que estar conmigo defendiendo mi derecho como diputada.
Porque usted, por obstruir al Grupo Socialista con el gobierno y respaldarlo, por obstruir nuestro presente, está faltando al respeto a los ciudadanos y está obstruyendo su futuro como oposición.

Porque, ¿con qué cara va a pedirle usted a un gobierno lo que ahora niega como diputada a los demás diputados?
¿Qué diputada es esa que no se solidariza con los demás diputados y respalda la oscuridad en la administración?

Usted se ha remontado, en una renuncia a su propio pasado, al 1994.
¡Si están once años gobernando!
¡Se le están cayendo ya los colegios que acaban de construir!
¿Cómo usted rememora los colegios del 1994 y del 1993, si están aún en pie los de la II República de ladrillo visto y los suyos se están cayendo ya, que los estoy viendo yo, señora?
¿Pero qué cuento es este?
¿El todo vale?
¿Es que va a negar lo que estamos viendo algunos sobre el terreno?
¿Es que esto es el juego de las palabras huecas y sin sentido?

Señora, Ciegsa está timando a los valencianos.
Y si usted está de acuerdo con todo lo que hace, dígalo aquí.
¿Está de acuerdo con que los colegios cuesten tres veces más?
¿Está de acuerdo con que pidamos cinco informes técnicos?
Señores, cinco informes técnicos.
Dos años, simplemente para ver el sobrecoste de cinco institutos quién lo ha firmado.

Oiga, si está tan claro, ¿por qué no lo enseñan?
¿Está usted de acuerdo que nos enseñen los informes técnicos?
¡Ahora cuando acabemos la intervención, como el señor Caturla está por aquí de espectador, nos cogemos del bracete a él y que nos los enseñe!
¡Y se ha acabado la crítica!
Y se ha acabado la investigación.
¿Está todo bien?
¿Qué inconveniente tienen en que en la mesa de la comisión se ponga la documentación encima?

Es que llega a llenarse esto de palabras huecas sin ningún tipo de contenido.
Si usted está renunciando a su pasado, y les queda poca confianza en el futuro, ¿no ve que por ese camino sólo camina hacia un suicido decente?
¿No ve que no se puede tratar así la política?
Negando la evidencia y la realidad.

Usted puede venir a decirme aquí, que si tal día se dijo tal cosa o cual.
Pero yo le pregunto ¿por qué no podemos ver las facturas que soportan gastos?
Y usted no me dice nada.
Le vuelvo a preguntar ¿por qué se nos niega cinco informes técnicos?
Y usted no me dice nada.
Le vuelvo a preguntar ¿por qué como diputado ­que para eso me han elegido, como a usted, el mismo día a la misma hora y en la misma urna, aunque usted soporta el gobierno y yo lo controle que es otra función­ por qué como diputado no puedo saber el coste total real de un colegio?

Es algo lo que estoy pidiendo y le estoy pidiendo que usted invoque a los espíritus con la *whija*?
¡No!
Le estoy pidiendo lo que en cualquier país democrático es normal, cuando se tiene un concepto de democracia real y no cuando se tiene el concepto de que este parlamento es una casa de muñecas.
Y no cuando se cree que la gente está aquí por afición.

Mire, yo estoy aquí por deseo, eh.
Yo estoy aquí por deseo de hacer política.
Y quiero poder, y quiero poder para poder hacer cosas.
No estoy aquí como una monja ursulina.
Lo confieso así de claro.
Porque quien está en política sin deseo de poder, criticando el protagonismo de los demás, diciendo que la acción política es protagonismo y es circo; solo puede estar en política por dinero.
Porque que un cargo público critique a otro cargo público, con lo que significa la palabra público, por tener protagonismo, por llamar a los medios de comunicación, sólo puede ser porque el que critica está en la política solo por dinero.

Yo estoy por deseo, por ansia de protagonismo.
Sí señora, porque quiero protagonizar acciones que cambien esta vida.
Y lo demás son cinismos en la política, y lo que ha hecho usted aquí es una intervención cínica, porque ha negado realidades evidentes.
¿Quiere venir usted al instituto de mi pueblo y ver el transformador a 1,80, luego, cota cero?
, que se le ha autorizado a Ciegsa porque es una empresa pública, a un privado no se le autoriza a hacer eso.
¿Quiere verlo?
¿Quiere que le respondamos cinco colegios más?
, ¿cinco institutos que hemos llevado al Síndic de Greuges ante la inoperancia de ustedes?
Y a usted le parece bien y le dice que todo está claro, que son anécdotas, que hay control parlamentario.
.
.
¿Control parlamentario?
Hay emplazamientos a visitar la empresa, que luego se nos niega la entrada, hay respuestas absurdas, hay insultos a la diputada que les ha querido controlar.
.
.
Aún están aquí los ecos de cuando se la llamó pirómana, delincuente y no sé cuántas cosas más, ¡solo por ejercer de diputada!
, y hay huidas espectaculares del conseller, como la que ha protagonizado hoy aquí, que no ha venido aquí por miedo esta tarde.
*(Remors)*

Esa es la cuestión, ponga la excusas que ponga, más allá de la falta de voluntad que tienen algunos conselleres de colocar en el primer punto de su obligación esto, que es la primera obligación que tienen y no otras.
Y así es, y yo podía haber sido más comedido, ¡claro que podía haber sido!
, pero sale usted aquí con un desparpajo a decir una cosas que faltan a la inteligencia humana, que insultan a cualquier electo del pueblo, que niega la realidad, y encima se va sin contestarme, no a los nueve interrogantes que no le he planteado, a los nueve que sí que le he planteado: dígame si está de acuerdo con que un diputado no pueda conocer cinco informes técnicos, le ruego que lo diga aquí alto y claro; y dígame si está de acuerdo en que yo no pueda saber lo que cuesta un colegio acabado; y dígame si está de acuerdo en que se nos oculten las facturas que soportan los pagos.
.
.
Y si está en desacuerdo, cójame de la mano, que yo dejo todo lo que estoy haciendo y me voy con usted a Ciegsa ahora mismo.

Y, si no, hágame el favor de no engañarme y reconocer ¡que no tienen más remedio que tapar!
, porque están a punto de salir del gobierno por la puerta de la oscuridad, se lo he dicho antes.
Y es un drama que no solo no quieren corregir, sino que ya no pueden corregir, porque la irregularidad les embarga y les embarga para siempre.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Tiene la palabra, señora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Gracias, señor presidente.

Señor Perelló, mire, yo soy diputada como usted, elegido el mismo día y elegido en la misma urna y tengo un respeto a esta institución, las Cortes, y no es una casa de muñecas, ¡para mí no!
Para mí es la voz de los ciudadanos, para usted es.
.
.
, *(aplaudiments)* no he dicho yo «circo», lo ha dicho usted, porque he mirado bien de no decir «circo».
Usted lo único que quiere es montar el *show*, ¿vale?
Y esto no es una caja de muñecas, y se lo digo como diputada de estas Cortes, ¿eh?
, que usted no tiene respeto a esta institución y a ninguna, nos lo demuestra todos los días, no tiene respeto a esta institución ni a ninguna.

En cuanto que no le dejaron entrar, señor mío, es que hay un reglamento de las Cortes que usted tampoco lo respeta, igual *(aplaudiments)* como no respeta esta institución, no respeta los reglamentos que hay.
¡Para usted no existe la ley, para usted todo vale!
No, perdone, existe un reglamento, ¿vale?
, en el cual.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Perelló, por favor.
.
.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

.
.
.
dice que la solicitud se dirigirá por conducto de presidencia de las Cortes y la administración requerida deberá facilitar la información.
¿Usted fue a la presidencia de las Cortes?
No, usted mandó un fax y dijo, «aquí estoy yo, el más grande» *(veus)*, ¿eh?
, ¡Perelló el Grande!
, el señor Andrés Perelló, el Grande.
Pero las cosas no son así.

Mire, lo que tengo bien claro y lo tiene este grupo parlamentario, lo tiene esta diputada, lo tiene la Conselleria de Educación y Cultura y lo tiene el Gobierno de la Generalitat, es que Ciegsa está construyendo centros educativos, cosas que ustedes no construyeron.
Y, mire, en mil días de gobierno de don Francisco Camps, ha realizado 194 centros; ustedes, en doce años *(protestes)*, 70 centros.
¡La mitad!
*(Aplaudiments)* ¡Justo la mitad!
Fíjese en mil días frente a doce años *(veus)*, fíjese.

¿Y sabe lo que es eso?
.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Such, por favor, ¿qué les ocurre?
, tranquilos.
.
.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Mire, los puestos escolares.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Costa, señor Costa, señor Costa.
.
.
Señor Such.
.
.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Eso significa, traducido, porque a lo mejor, claro, para usted solo es si Ciegsa.
.
.
Esto significa 99.
885 plazas de educación nuevas.
*(Protestes)* Ni más ni menos.

Y, miren, y aunque están haciendo, ya no lo dice tampoco ni el gobierno del Partido Popular ni lo dice la Conselleria de Educación y Cultura ni lo dice el grupo parlamentario, lo dice un periódico en el cual dice: «El gasto educativo por regiones oscila 14 puntos en el años 2006».
Y ¿saben en qué puesto está la Comunidad Valenciana?
En el segundo, ¡en el segundo!
, porque nosotros sí que apostamos por la educación pública, mientras que ustedes son los grandes detractores de la educación pública, ni más ni menos.
Ustedes quieren cargarse la educación pública.
Es hora de que lo sepa la gente.

Y ¿sabe de esta lista quién es la última comunidad?
Lo que ustedes quieren hacer: Extremadura.
*(Veus)* ¡Eh, qué casualidad!
, que aquellas comunidades que apuestan por una escuela pública sean las que menos dinero den a la escuela pública.
Por tanto, aquí hay que quitarse las caretas y no intentar.
.
.

 

**El senyor president:**

Señores diputados, por favor.
.
.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

.
.
.
hacer lobitos, los cinco lobitos no hay que intentarlos hacer, sino ponerse a trabajar y presentar un plan de educación que ustedes no tienen.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Bien, vamos a someter a votación el punto.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 37; votos en contra, 41, y 1 nulo.
Queda rechazada la propuesta de creación de una comisión no permanente de investigación sobre el tema de Ciegsa.

Para explicación de voto, los partidos que no han intervenido en el debate, tiene la palabra por los grupos, el señor Cardona, en representación del Grupo Entesa.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

Bé, en primer lloc, expressar el condol del nostre grup, d'Esquerra Unida-Els Verds-L'Entesa, per la mort de les cinc persones ahir en la residència San Lorenzo de Massamagrell.

Parlant del tema que ens porta aquí, nosaltres hem votat a favor de la constitució d'una comissió d'investigació sobre Ciegsa.
*(el senyor president colpeja amb la maceta)* Evidentment, és perquè nosaltres volem que s'investigue Ciegsa.
.
.

 

**El senyor president:**

Por favor, señor Cardona.

Este presidente, para la agilización del pleno, pensaba anular los momentos de solucionar los problemas de hipoglucemia y pretendía dar continuidad al pleno, pero les veo a ustedes demasiado agitados.
Por favor, dejen de utilizar la palabra mientras habla en la tribuna alguien, porque no se le oye.

Por favor, señores, si quieren hablar, salgan al pasillo, no hay ningún problema.

Continúe, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Nosaltres volem investigar, volem saber què és el que passa en Ciegsa, i ens sembla que una comissió d'investigació seria un instrument adequat per a aconseguir-ho.

A nosaltres ens resulta sorprenent que es diga que una empresa pública va a servir per a unes determinades qüestions, va a servir per a edificar col·leges, ahí es diuen unes determinades xifres, però també se'ns va dir que serviria per a abaratir costos, per a agilitzar els tràmits, etcètera, etcètera.

A nosaltres, la qüestió de l'abaratiment de costos considerem que seria una qüestió perfectament discutible, i com considerem que seria perfectament discutible, creem que no sabem realment en quin grau s'han abaratit els costos, perquè Ciegsa intervinga.
El que sí que sabem és que n'hi ha centres que han arribat a costar tres vegades més que uns centres semblants de comunitats veïnes, el que sí que sabem és que n'hi ha sobrecostos no sempre ben justificats i, per tant, a nosaltres ens agradaria saber a què responen eixos excessos, eixe sobrepassar els pressupostos inicials.

Per una altra part, ens diu que agilitzaria tràmits.
Nosaltres, el que pensem és que el Partit Popular ha demostrat ser molt poc capaç d'utilitzar els instruments públics per a actuar amb agilitat i amb rapidesa.
Més que agilitzar tràmits, el que nosaltres considerem és que s'adequa a l'única manera que sap el Partit Popular de funcionar i d'invertir els diners públics.
Per això considerem que està intentant privatitzar quasi qualsevol acció de govern, perquè no sap funcionar amb controls públics i no sap funcionar d'acord amb el que deuria funcionar una administració pública.

Clar, volen fer una societat anònima, però no volen pagar els impostos municipals.
Anem a vore, o una qüestió o una altra, el que no pot ser són les dos.
És a dir, intentar fer una empresa i al mateix temps que eixa empresa no complixca amb tots els requisits que han de complir les empreses, les societats anònimes.

Nosaltres comprovem que esta empresa té, considerem nosaltres, uns 1.
200 milions d'euros de deute, però esta empresa, quan planteja els pressupostos cada any, no ens diuen en què se'ls van a gastar, no té una planificació de construccions, de manera que la gent que està en els municipis no sap si el seu centre se va a construir o no se va a construir.

Per tant, com nosaltres considerem que n'hi ha una manca de previsió, que n'hi han uns deutes suficientment explicats, com ahí s'estan invertint diners públics, com la contractació d'esta empresa es fa d'una manera absolutament opaca; quan observem que n'hi ha tanta gent *(el senyor president colpeja amb la maceta)* del Partit Popular contractada per esta empresa sense que n'hi haja un real control públic de la contractació; quan observem que n'hi han hagut incendis no del tot explicats que han suposat la pèrdua de documentació; quan comprovem que n'hi han hagut robatoris no suficientment explicats, que almenys s'han produït des de dins, i no n'hi ha hagut una suficient explicació; quan comprovem que, per exemple, a principis de mes van caure dos murs de l'Institut Jérica-Viver d'una manera *(el senyor president colpeja amb la maceta)* absolutament.
.
.
, a vore, no a soles inadequada, era un greu perill per a la gent que estava donant classe, per a la gent que acudia a eixe institut, i no sabem quin tipus de controls de la qualitat de la construcció fa Ciegsa; quan comprovem que tot queda fora de l'escrutini públic i de l'escrutini d'estes Corts; quan observem que esta empresa l'única cosa que fa és el mateix tipus de control, dóna els seus comptes a l'escrutini mercantil, nosaltres considerem que estes Corts deurien tindre el dret a poder comprovar,.
.
.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

.
.
.
a poder observar què és el que passa en Ciegsa, i per això considerem que la comissió d'investigació no és només necessària sinó totalment imprescindible perquè realment les empreses públiques compliren les seues missions i s'ajustaren a tot el que necessita l'educació pública del País Valencià.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Cardona.

Se levanta la sesión y se dan unos minutos de descanso.

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 27 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 12 hores)*

***Proposta de creació d'una comissió no permanent d'investigació per a tractar tot allò relacionat amb els contractes firmats per l'Institut Valencià de l'Exportació (IVEX) amb el cantant Julio Iglesias i els diversos pagaments realitzats, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 39.
138, BOCV número 160) i pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 46.
178, BOCV número 175)*** 

**El senyor president:**

 

.
.
.
relacionado con los contratos firmados por el Instituto Valenciano de la Exportación (Ivex) con el cantante Julio Iglesias, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa y por el Grupo Parlamentario Socialista.

Los turnos a favor y las réplicas serán compartidas por los dos grupos parlamentarios proponentes.

Señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Senyor president, són dos iniciatives totalment diferents i a més amb un precedent de fa poquets mesos, precisament un tema al voltant del qual estem xarrant, tinguérem la intervenció el senyor Such i jo mateix, i van ser deu minuts cadascú.
Que són dos intervencions.
S'han acumulat per lògica, però no sé per què s'ha de reduir en este cas en perjudici de l'oposició.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

Sí, senyor president.
Per ratificar les paraules del senyor Oltra.
És a dir, si s'acumulen és per la temàtica, no es poden reduir a la meitat de les intervencions de cada un dels grups parlamentaris.

 

**El senyor president:**

 

Miren, señores diputados, con todo el respeto, los letrados de esta casa han elaborado el calendario y la interpelación que hacen es que tienen ustedes el derecho de cada uno a la mitad del turno *(protestes)*.

Estoy seguro que al final de este camino, por muchas piedras que encontremos, encontraremos la forma de solucionarlo.
Yo voy a dar siete minutos a cada grupo y voy a ser tolerante.

Señores.
.
.
Señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

Sí, senyor president.

És que no es tracta d'una qüestió voluntariosa o graciosa de la seua presidència.
El que estic explicant-li és que són dos iniciatives que s'han acumulat per la temàtica, però no per això ha d'estar reduït el temps que té dret cada grup parlamentari per a exposar el que vol exposar.
Jo crec que això és una cosa que és evident, i a més això és reglamentari.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Nosaltres el que voldríem és que el criteri quedara clar.
O siga, agraïm el favor ­ entre cometes­ que pareix que el senyor president vol fer-nos, però creem que no cal, o siga, que açò ha d'estar suficientment clar perquè, en este cas i en els altres que pogueren vindre, estiguera el dret dels grups als deu minuts que toca.
I això va ser un dret que nosaltres vam exercir fa escassament tres mesos.
I jo me trobe sorprés de per què en este moment se mos vol reduir a la meitat.

L'acumulació no s'ha fet per gust nostre, és fa per agilitat.
Si deixàrem les sol·licituds de manera independent tindríem deu minuts.
O siga, no pot anar en perjudici nostre.
Jo crec que ha hagut algun error en l'assessorament.
O és segur, hui és l'error o va ser l'altre dia.
Però jo crec que l'error és hui.

Per tant, demanaríem al senyor president eixos dos minuts i que quedara com a criteri per al futur.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.
*(Pausa)*

Para el turno a favor, tiene la palabra el señor Oltra.
Tranquilidad y buenos alimentos.

Perdón, Dolors Pérez.
Cíñase estrictamente al tiempo, por favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyor president.

No serà per temps.
A mi em sembla que fins i tot moltes vegades ens cansem de tractar aquest tema, encara que el Reglament és el Reglament i els compromisos entre el temps són els compromisos.

A mi em sembla que tots sabem ja molt bé què és el que passa en l'Ivex, perquè hem demanat ­en l'Ivex i en el contracte de Julio Iglesias­, perquè de forma reiterada hem demanat la creació d'una comissió per a poder saber, no per a investigar ­ja s'encarregaran els investigadors­, però per a poder saber què és el que passa en un entramat que va començar a finals de 1996, i que va culminar l'any 1997 amb la contractació del senyor Julio Iglesias.

Què va passar en aquell moment?
En aquell moment era imprescindible obrir noves vies, en un món globalitzat, per a la indústria valenciana mitjançant l'Ivex; i es buscava una personalitat, una figura reconeguda en el món mundial perquè poguera ser el clar exponent de València en tot aquell producte industrial que intentàvem exportar a altres països.
Doncs bé, en aquell moment també, no compartint des d'Esquerra Unida el principi de contractació al senyor Julio Iglesias, perquè consideràvem que valencians i amb categoria hi havia molts, pensàvem que la indústria no era un folklore cantat, sinó alguna cosa més, alguna cosa que tinguera molta més categoria i molt més.
.
.
una part cultural de reconeixement al País Valencià.
Havia de ser altra persona, o altres persones o muntar-se d'una altra forma.
Per tant, no compartint aquella voluntat del conseller d'aleshores, senyor Such, sí que compartíem la necessitat de deixar fer per a vore on s'aplegava en esta situació i, d'una forma no compartida, vàrem ser còmplices, perquè no podien fer-ho d'una altra forma, d'una decisió que va fer aquest govern en majoria.

Bé, a partir d'eixe moment, 1997, es fa un contracte i en el propi any 1997 comencem a preguntar per la situació del contracte, quines característiques tenia, quina era la radiografia que en aquells moments es podia realitzar sobre els resultats positius i negatius d'aquella contractació, i fins aleshores hem tingut la callada per resposta.

No obstant, aquest fenomen, en contra dels interessos dels valencians, interessos que es vàren vore que se n'anaven fins i tot a paradisos fiscals, és una cosa que promou tota una campanya mitjançant els mitjans de comunicació, i també per dels diputats que ens encarreguem, a nivell d'indústria, d'aquestos afers.
Mai no s'ha contestat res positiu per part del Partit Popular.

En un debat realitzat sobre esta matèria pel meu company, Joan Antoni Oltra, es dia una cosa molt clara, que jo vullc ací repetir: «Aquesta és la prova del cotó per al Partit Popular.
L'entramat Ivex, Julio Iglesias, senyor Zaplana, és necessari que tinga una resposta necessària i que es realitze sobre esta una investigació».
I jo els dic, que si vostés no permeten esta comissió d'investigació, si no la fem ara, a un any vista de les eleccions, es farà després, es farà després i les conseqüències o els acords que puguen eixir de la mateixa, lògicament, no serien els mateixos.

Es pot entendre, si més no, que aquest senyor, i per contar alguna cosa, tinga la voluntat de cobrar en paradisos fiscals les despeses o la contractació que haja tingut amb aquest govern per a desenvolupar les campanyes industrials valencianes mitjançant l'Ivex.
Es pot entendre, fins i tot, que el senyor Julio Iglesias no vullga pagar impostos, es pot entendre.
Però per a un govern no pot estar compartit, perquè no sols un govern ha de tindre transparència *(el se-nyor president colpeja amb la maceta)* sobre les funcions que realitza, sinó que la transparència més gran d'un govern ha d'estar sobre la seua pròpia economia, sobre els diners que utilitza, i en aquest cas, baix el nostre parer, indegudament.

Des de 1997 es van presentar moltíssimes iniciatives, moltes, vora un centenar d'iniciatives que no van tindre ni, per mitjà de preguntes, contestacions exactes ni clarividents; ni, per mitjà d'interpel·lacions, contestacions que donaren satisfacció a l'oposició; ni amb les preguntes orals al ple clarividència sobre la situació d'esta trama.

El 12 de desembre fins i tot el síndic d'Esquerra Unida, el senyor Ribó, va fer diverses preguntes, a les quals contestaren que, com el senyor Tabares estava en eixe moment desaparegut del mapa, no podien tindre la informació necessària i no podien contestar en exactitud.
Quan el senyor Tabares estava situat en un lloc concret i que tothom el podia trobar.

Però, a més a més, és que a nivell del parlament han succeït coses molt curioses.
El senyor José Luis Olivas, en aquell moment conseller d'Economia, va destinar 3.
000 milions de pessetes ­en aquell moment encara teníem pessetes­ del pressupost autonòmic per al Piev i sabíem per a què servia.
Però, per un altre costat, el senyor José Luis Uncio destina per al mateix projecte 6.
000 milions de pessetes per mitjà de pòlisses.
Curiosament, dintre de tot eixe entramat i dintre dels acords Ivex, Julio Iglesias, senyor Zaplana, senyor Olivas, va i resulta ser que el senyor Zaplana se'n va a Madrid, ens havia gastat de *columpio*, i va i resulta ser també que a qui fiquen de president és al se-nyor Olivas.
I curiosament, en tota esta trama, i quan se sap que és la Caixa d'Estalvis la que paga, fa entrega d'una quantitat de talons per a este fi, per a la fi del senyor Julio Iglesias, i que se sap que els talons van a llocs no poc recomanables, és quan el senyor Olivas, en agraïment de tot el Partit Popular, el fiquen president de Bancaixa.

És tanta la trama que existix que no hi ha persona que s'aclarisca.
I no és que això siga mal, és que és greu per a la vida democràtica, és greu perquè s'han utilitzat uns fons mal utilitzats, que han anat a parar a paradisos fiscals sota el nom «Julio Iglesias».
I que vostés, si açò no ho permeten, si no permeten esta comissió d'investigació, lògicament el que estan dient és que ho han fet mal i que tenen por que això se sàpiga.

Hi ha moments en la vida que u s'ha de plantejar per què ha fet una cosa i quines són les conseqüències.
I, clar, el que no sabien vostés és que les conseqüències anaven a ser bastant clares i que en un moment determinat els demanaríem comptes, i els comptes els hauran d'exposar.
S'haurà d'exposar, jo crec, que la majoria de governants en aquell moment del Partit Popular i totes aquelles persones que, de forma directa i indirecta, vostés nomenaren per a dur endavant els projectes de l'Ivex a l'exterior.

I eixa matèria és, ni més ni menys, la que ha fet a Esquerra Unida sol·licitar a esta cambra que se cree una comissió per a estudiar el cas dels contractes de Julio Iglesias.
I és amb la voluntat que el poble valencià tinga coneixement de tota eixa trama i que continuem treballant dignament per al nostre país pel que els demane, sobretot, al partit majoritari, que és el que té en les seues mans concedir o denegar esta comissió, que tinguen un reconeixement a la necessitat d'aclarir les situacions.
Que vostés estan tenint un canvi important dintre del seu mateix partit, i que seria convenient aclarir ràpidament com està la situació de l'Ivex i Julio Iglesias abans que finalitzara aquesta legislatura.
I és lògicament a vostés, i per eixos principis, pels quals demane que accepten la petició formulada per Esquerra Unida: la creació d'una comissió no legislativa per a estudiar en un termini, el que se crega.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Termine, por favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

.
.
.
la situació de l'Ivex.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Pérez.

La contestación.
.
.
­perdón, señora Suanzes­, la contestación, ¿conjunta?
*(Remors)*

Tiene la palabra, para el turno a favor, el Grupo Parlamentario Socialista, representado por el ilustre diputado don Antoni Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, compareguem una vegada més ací, al Ple de les Corts, per a intentar que es puga investigar i que es puga esbrinar les responsabilitats polítiques sobre un fet que en estos moments està en els tribunals, un fet que ha sigut admés per un jutge, ací a la ciutat de València, que ha admés una querella presentada pel Grup Parlamentari Socialista, i que el jutge mateix veu indicis de delicte a l'admetre la mateixa demanda, i esperem també que el grup majoritari entenga que si això és així n'hi han motius també per a investigar en esta cambra.

I esperem que tingam més sort que en la primera comissió, esperem que tingam més sort.
Va a passar realment esta legislatura per diverses coses.
En primer lloc, perquè en els tres anys d'esta legislatura no s'ha pogut reunir mai la Diputació Permanent, mai, cosa insòlita en un parlament, perquè mai hi han casos per a poder debatre en la Diputació Permanent; i segurament també passarà esta legislatura per la legislatura en què no es podrà constituir cap comissió d'investigació ni investigar res sobre el que és la gestió del mateix govern.
I això minva, no?
, el que és la democràcia a este parlament, i minva les possibilitats que els ciutadans puguen conéixer la realitat.

I del que estem parlant és un tema tremendament greu, tremendament greu, i tan greu com que ha segut admés a tràmit per part dels jutjats perquè es puga investigar judicialment.
I en estos moments està el jutge investigant, està la fiscalia investigant, està l'agència tributària investigant, està el Grup Parlamentari Socialista intentant donar llum i precisament els únics que s'oposen a qualsevol investigació és el Grup Parlamentari Popular i el seu govern, precisament.

Jo crec que els ciutadans valencians es mereixen un respecte per a saber realment el que ha passat.
Efectivament, açò data de lluny, de l'any 1997, quan reiteradament a estes Corts es negava la possibilitat, es negava almenys les dades del que era el pagament dels contractes de Julio Iglesias, quan tot el món sabia que el contracte no era sols el que dia el senyor Zaplana, reiteradament en esta trona, sinó que hi havien més diners a pagar.
I vaig a dir una cosa, i és que ara hem esbrinat que encara n'hi han hagut més, no sols els que dia el senyor Zaplana, el contracte A; no sols el contracte B, sinó a més a més diners de l'Impiva i, a més a més, diners de l'Agència Valenciana de Turisme, que encara està per saber.
.
.
I a l'última pregunta que nosaltres vàrem fer tampoc se'ns va contestar quants diners havia posat l'Agència Valenciana de Turisme en el contracte del senyor Julio Iglesias.

Jo crec que ja és hora que es puga donar una explicació, és hora ja.
I és hora ja que un govern que diu que assumix de la *a* a la *z* la gestió de l'Institut Valencià de l'Exportació, com va dir ací, solemnement el senyor Camps, un govern que tinga interés a esclarir què ha passat, per què signaren dos contractes distints el mateix dia pels mateixos actors, contractes, per cert, que el senyor Justo Nieto diu que no té i que el tenim, el tenim ací ­està portat a la causa judicial­, que este diputat li'l dixarà al president de les Corts perquè li'l trasllade al senyor Justo Nieto a vore si ja, per fi, té el contracte B del senyor Julio Iglesias firmat amb l'Ivex.
El mateix dia firmen dos contractes contradient-se; un, en què es paguen impostos i, l'altre, en què s'eximix del pagament d'impostos.
I es porten davant tota la parafernàlia de la promoció de la Comunitat Valenciana.
Jo ja vaig dir ací un dia en la trona que s'haguera pogut fer en un únic contracte, amb llum i taquígrafs, que majoria n'hi havia suficient per a poder-ho haver fet, però que realment es va fer tan malament que es va intentar eludir el que era el control parlamentari i es va intentar que els valencians no pogueren saber que realment s'estava pagant mil milions de les antigues pessetes al senyor Julio Iglesias, perquè certament era un poc escandalós.

Però no sols el tema dels contractes és el tema important, no sols.
El senyor Maluenda va tindre a bé ací, en estes Corts, descobrir i posar en evidència que, damunt, l'Agència Tributària havia obert expedient d'investigació pels pagaments.
Nosaltres li ho agraïm, que això ho haguera posat en evidència perquè nosaltres desconeixíem eixe fet, si bé és cert que el jutjat estava investigant-ho.
Però no sols que hi havia hagut mala gestió quant a l'Agència Tributària i hi havien hagut dos contractes contradictoris, un a la llum i un altre ocult, sinó que hem anat sabent més coses, hem anat sabent més coses.
I les coses que hem anat sabent són tremendament preocupants.
I jo crec que este parlament deuria almenys d'investigar qui és el responsable polític que això haja passat, i quines mesures es podien posar en marxa per a evitar que això tornara a passar.

I dic que hem anat sabent més coses, perquè un dia es va despenjar el delegat de l'Ivex a Miami i va anunciar públicament que li havien ordenat falsificar unes factures.
I està per escrit.
Li havien ordenat falsificar unes factures i que el que li ho havia ordenat era un alt càrrec de l'Ivex.
I, a més, va donar noms i cognoms.
A este senyor ­després se l'ha elevat de càrrec i se l'ha enviat també a Miami­ en compte de demanar-li immediatament responsabilitats i cridar-lo a la conselleria, que el senyor Nieto d'açò no s'entera de res, no s'entera de res, com ell ha manifestat reiteradament en estes Corts, ell no sap res de tot açò, en compte de demanar-li explicacions i esbrinar si realment li havien donat orde per a unflar les factures, incrementar-les per a poder fer front als pagaments i als compromisos econòmics que el govern havia adquirit amb el senyor Julio Iglesias, no, en compte de cridar-lo se'l puja de càrrec, se'l puja de càrrec.
Quan ve un senyor i diu que li han ordenat falsificar factures, que ha duplicat les factures, i damunt es denuncia una trama per la qual els concerts, finalment, com el de Mèxic, com el de Mèxic, es paguen dos vegades, es paguen dos vegades, i pareix ser que ningú del govern s'altera d'açò.
.
.
Això és el normal.
És a dir, avui tornarem a fer el paperot de rebutjar la comissió d'investigació.
Estic convençut.
Tant de bo m'equivocara.
Però quan es denuncien actituds d'estes i, a més, es denuncien al jutjat i s'han de depurar responsabilitats polítiques, el Govern Valencià els crida a andana, els crida a andana, i no fa cas d'açò, com si no li anara amb ell.

Quan es denuncia que s'estan pagant els concerts dos vegades, quan se dóna noms i cognoms de les empreses contractades per a poder fer front al pagament total dels concerts i quan, damunt, es paga el doble, que van directament a la butxaca d'un compte numerat i secret, que també estaria bé que estes Corts pogueren saber de qui és el compte numerat i secret WA356115000.
.
.
Jo crec que si este diputat té la curiositat de saber qui és el titular d'eixe compte numerat i secret radicat en paradisos fiscals, també les seues senyories deurien tindre eixa curiositat, o almenys intentar esbrinar de qui és.
Això és el que nosaltres volem que esta comissió d'investigació analitze, estudie i veja.
Què està passant?
Què ha passat?
Què es pot fer per a evitar que açò torne a passar?
Si hi han hagut irregularitats, este grup parlamentari ja va dir, ja va dir que tenia una oportunitat històrica el Govern Valencià per a personar-se, conjuntament amb nosaltres, en la querella que hem presentat per a esclarir la veritat.
I tota la resposta que hem trobat del Govern Valencià ha segut intentar matar el missatger.
És a dir, el Govern Valencià s'ha querellat contra aquell que ha denunciat, ha denunciat l'increment, la falsificació, la duplicació de factures.
En compte d'esbrinar la veritat, maten el denunciant, maten el denunciant.
Eixa és l'estratègia?

Jo crec que per honestedat, per honradesa, per a fer efectiu allò que dia el senyor Camps, que assumia de la *a* a la *z* i que, per tant, si hi han hagut errors s'han d'assumir responsabilitats, deurien de fer l'esforç, almenys, d'investigar en esta cambra.
I que compareguen ací els distints responsables de l'Ivex i que donen explicació de per què açò estava passant.

En l'última pregunta parlamentària que se li va fer al vicepresident del Govern al respecte va dir que ell no posava la mà en el foc que eixiren nous delegats per ahí dient exactament el mateix.
Realment, no pot fer-ho, realment no pot fer-ho, no pot posar la mà en el foc.
Perquè realment, el que s'ha estat fent és una pràctica, una pràctica habitual de duplicar factures incrementant el cost a les arques públiques dels valencians.
I el més indignant és que són diners nostres, són diners de tots.

I jo pregunte, pregunte: el Partit Popular està d'acord que es dupliquen les factures?
El Partit Popular està d'acord que se paguen dos vegades els mateixos concerts?
El Partit Popular està d'acord que es pague en paradisos fiscals?
El Partit Popular està d'acord a conéixer de qui és el compte numerat i secret?
El Partit Popular està d'acord a intentar esclarir d'una vegada definitiva en estes Corts.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, vaya terminando, por favor.

 

**El senyor Such Botella:**

 

.
.
.
la comissió d'investigació per a poder esclarir estos fets?
O no està d'acord?
O està d'acord amb tota l'actuació que s'ha vingut denunciant o està d'acord que això es faja?
Volem saber quina és la posició del Partit Popular al respecte; si avala plenament el que s'ha fet, si avala plenament totes les actuacions, que ha costat molts diners als valencians o si, realment.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

.
.
.
està per la transparència, com moltes vegades de boqueta es diu.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:** 

 

Para el turno en contra, tiene la palabra la ilustrísima señora diputada doña Elvira Suanzes.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Señor presidente, muchas gracias.

Señorías.

El portavoz adjunto del Pspv, al inicio de este pleno pedía la carpeta del orden del día, en su completo derecho.
Decirle, señor Such, que los servicios de la cámara muy bien hubieran podido traerle un orden del día de hace nueve años.

Son ustedes bastante pareciditos a *Pasión de gavilanes* con muchos más capítulos y mucha menos audiencia.
*(Rialles)* Sí, señorías.
No hay investigación posible sobre la contratación de Julio Iglesias.
Pero, además, por la más sencilla de las razones.
Mire, de donde no hay, no se puede sacar.
Le pasa, al contrato, lo que a ustedes como oposición: de donde no hay, señor Such, no se puede sacar.

Y no aportan ustedes luz, ­¡que van a aportar luz!
­.
Lo que hacen ustedes es intentar convertirse en investigadores de comedieta y hacer una comedia de esta cámara.
La contratación de Julio Iglesias ­y lo saben ustedes muy bien­ se gestionó con absoluta transparencia.
El expediente de contratación fue remitido a la Sindicatura de Cuentas y esta ratificó su legalidad.
Ese expediente lo tuvieron ustedes a su disposición y se dio cuenta a las Cortes a través de numerosísimas preguntas, tanto orales como escritas.

Señorías, una vez más, bien alto y bien claro, no es que no haya contrato «a», ni «b», ni «c», ni muchísimo menos hay un contrato «z», que es al final lo de que manera torticera y mezquina se insinúa de forma constante.

El contrato establecía una única contraprestación a Julio Iglesias, de 375 millones de pesetas, por la cesión de imagen para la promoción de la Comunidad Valenciana.
Y establecía, además, que al margen de esa contraprestación fuera el Ivex quien se hiciera cargo de los gastos relacionados con las actividades y con los actos que se celebrasen.

Dicen ustedes que los gastos totales ascendieron a una cantidad cercana a los 1.
000 millones de pesetas.
Mire señoría, se lo han explicado personas mucho más brillantes e inteligentes que yo, y de ahí probablemente venga el problema.
Yo creo que es un problema de comprensión, porque yo me niego a pensar que sea cualquier otra cosa.

Vamos a ver si entre todos hacemos unas sumas y unas restas.
De esos casi 1.
000 millones, que es la cifra que ustedes dan, resten ustedes los 375 millones que se pagaron a Julio Iglesias en concepto de derechos de imagen, y nos queda un total de 625 millones de pesetas por un total de seis eventos.
Salen a poco más de 100 millones de pesetas.
¿Les parece un exceso eso?
¿Creen ustedes que un acto ­en esta misma comunidad, sin salir fuera de la comunidad, cualquiera de los actos a los que ustedes acuden­ que sea de la misma transcendía hubiera salido más barato?
Pero es que además de eso, ustedes saben muy bien que esos actos no fueron en la Comunidad Valenciana, sino en Estados Unidos, en China, en Japón, en Rusia.

Señorías, ¿quién cree que pago los conciertos y los viajes de la orquesta?
¿Quién pago el alquiler de los locales?
¿Quién pago las cenas con los empresarios?
Señorías, el Ivex pagó todos los actos de las actividades promocionales que se celebraron, tal y como estipulaba el único contrato firmado, tal y como estipulaba el contrato firmado.

Julio Iglesias participó en el pabellón de la Comunidad Valenciana, en Fitur, en enero de 1998; en la misión comercial de la Comunidad Valenciana, en la feria Expoconsumo de Japón en febrero de 1998; participó en la campaña de la Comunidad Valenciana en Rusia, en junio del mismo año; acompañó a los empresarios de la comunidad en Orlando, en abril de 1998 y en la misión comercial a China en noviembre de 1998.
Y eso es exactamente lo que se pagó.
Se pagaron los gastos a las empresas que organizaron los conciertos, en las cuentas corrientes que esas mismas empresas les facilitaron.
Todo normal, señorías, y, sobre todo, les guste más o les guste menos, absolutamente legal.

Señor Such, tenga cuidado con los números de cuenta que da, no vaya a ser que se le hayan traspapelado los papeles y recuerde más alguna cuenta que en otras épocas había, y sí en paraísos fiscales, más concretamente en las Islas Caimán.
*(Veus)* Y no fueron unas cuentas que tuviera este gobierno.
*(Veus)* Señor Such, es legal y es transparente, y no solo porque lo digamos nosotros.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores, *(el senyor president colpeja amb la maceta)* eviten la espontaneidad, por favor.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Es legal y transparente no solo porque lo digamos nosotros ­que lo decimos, claro que lo decimos, señorías­, sino porque además una y otra vez, en esa escalada imparable de ridículos y de judicialización de la vida política que protagonizan con auténtico descaro, se lo dice la administración de justicia, se lo dicen los tribunales.
No confunda usted la realidad con lo que le gustaría.
Se lo dijo la Audiencia Nacional al no admitir a trámite la denuncia presentada por el diputado provincial de su partido, Juan Antonio Toledo, se lo dijo después un juez de Valencia, quien admitió a trámite la querella por malversación de fondos, delito fiscal y falsedad en documento público.
Más tarde fue la Sala de lo Penal del Tribunal Supremo.
Y hace unos días, muy recientemente, se lo volvió a decir un juzgado de Valencia, que ha rechazado las diligencias que ustedes solicitaron.

Pero además, el contrato de Julio Iglesias no solo es legal y transparente, sino que además, señorías, fue eficaz y rentable para los empresarios de esta comunidad.
Fue positivísimo para la promoción de la imagen de nuestra comunidad y su proyección en el exterior.
Los impactos informativos y la publicidad que esos eventos generaron supusieron un ahorro muchísimo mayor que los gastos en que se incurrieron.

Y además, nosotros entendemos que fue el revulsivo que necesitaba esta comunidad y su empresariado.
Y lo pensaron también los empresarios que acudieron a esos eventos, y así lo valoraron.

Señorías, muy lejos de arrepentirnos o avergonzarnos de ese contrato, no tengan duda de que volveríamos a firmarlo.
Lo haríamos siempre y cuando el señor Iglesias, un profesional de reconocido prestigio, estuviera dispuesto, a pesar del daño profesional que ustedes con sus infundios, con sus calumnias puedan haberle generado.

Pero ¿cómo es posible, señorías, que después de nueve años de realizado un contrato transparente, sobre el que ya se ha pronunciado suficientes veces la justicia, siga dándoles vueltas a él?
¿Cómo puede ser que ustedes nos acusen a nosotros de estar anclados en el pasado cuando exigimos que se investiguen horrores mucho más recientes, que han convulsionado a todo el país y que han cambiado la vida de muchos para siempre?

Señorías, ustedes no supieron gobernar y no han aprendido a hacer oposición, porque tampoco tienen ningún interés.
Solo hay una forma de entender que hoy sigamos hablando de este contrato, y es que tienen ustedes un problema, les ocurre algo que no reaccionan.
Están ustedes obsesionados, obsesionados con Eduardo Zaplana, obsesionados porque les derrotó en 1995, sacándoles diez escaños de diferencia.
Les mueve el rencor porque les volvió a derrotar en 1999 con mayoría absoluta.
Y les obsesiona porque consiguió poner en valor a esta comunidad y colocarlo donde se merecía.

Señorías, yo confío en sus posibilidades de poner fin a esa obsesión y dedicarse a hacer aquello que es su obligación, para lo que los ciudadanos los han votado.
Pero para eso no deben continuar siguiendo los dictados de otros, de ciertos medios de comunicación que están todavía más obsesionados y más acomplejados que ustedes.
Superen ustedes el trauma que tienen con Eduardo Zaplana, por salud, por la suya, por la nuestra, por la de los valencianos.
Yo estoy convencidísima de que pueden.
Y no tengan miedo, ha dicho que no vuelve.
Se fue hace tres años cumpliendo con el compromiso que adquirió de no estar, de no estar más de ocho años, y no vuelve.
*(Remors)* Ustedes estén absolutamente tranquilos.
No tengan miedo, el coco se ha ido, señorías.
*(Remors)*

Pero mientras no lo superan *(el senyor president colpeja amb la maceta)*, mientras esa obsesión, que nosotros estamos absolutamente dispuestos a comprender e incluso a ayudarles en caso de necesidad, mientras eso no son capaces ustedes de superarlo, por el mero hecho de querer hundir a alguien, que fue el mejor presidente que esta comunidad ha tenido, no les vamos a consentir que desprestigien a una administración de la que formaron parte una mayoría amplísima de los que hoy gobiernan, una mayoría amplísima de los que hoy forman parte del Gobierno Valenciano, una mayoría amplísima de los diputados que conforman esta cámara.
Porque no solo nos sentimos orgullosos de la gestión, sino que gran parte de los que estamos hoy aquí fuimos partícipes de ella.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

Señorías, no desprestigien a una administración que llevó a esta comunidad a las mayores cotas de prosperidad y progreso que esta comunidad ha conocido, porque, señorías, enfermos o no, eso este grupo parlamentario no se lo va a consentir nunca.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Suanzes.

Por favor, señora Dolors Pérez, por favor, tiene uso de la palabra.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora Suanzes, açò significa, la seua intervenció, que va a acceptar la proposta d'Esquerra Unida?
Ho dic perquè probablement evite estar parlant més del tema Ivex, ja que li ha contestat a soles al senyor Such.
I com no m'ha dit res, deia jo: significa que la va a acceptar?
Anem a tindre per fi una comissió no legislativa d'investigació?
Sobretot perquè el que diu no és molt adequat, el que vosté ha contestat al Partit Socialista no és molt adequat, per no dir-li que gens.
No es tracta solament de 1.
000 milions, sinó de tota una trama al voltant de la contractació de Julio Iglesias.

I a mí m'ha semblat molt graciós que vosté exposara: «És que no s'havien de pagar els lloguers, no s'havien de pagar els viatges, no s'havia de pagar la música, no s'havia de pagar.
.
.
, no s'havia de pagar.
.
.
?
No ho sé si s'havia de pagar.
Però quan tantes vegades vostés han negat, per activa i per passiva, donar la informació necessària és perquè la contractació no estava gens clara.

Perquè, en contrapartida, jo diria: és que el País Valencià ha cobrat el *royalty* produït pels discos que el senyor Julio Iglesias ha tingut a bé vendre en aquells països on ha anat a promoure la Comunitat Valenciana, per exemple?
O és que va i resulta ser que açò no s'accepta perquè no es tracta precisament del senyor Julio Iglesias?
És que ara va i resulta ser que el senyor Julio Iglesias no és el que ha cobrat els diners que fugiren a paradisos fiscals?
És que resulta ser que el senyor Julio Iglesias ha estat el que ha prestat el nom, cobrant el que calguera, perquè eixos diners eixiren a paradisos fiscals?
Perquè si no, el que està en mans de la justícia o no, crega's vosté que a esta cambra, que li interessa que la justícia aplique la justícia com cal, no és el que més interessa, sinó la claredat que s'ha tingut en este entramat.
I claredat, senyora Suanzes, no n'hi ha.

I jo torne a demanar-li a vosté, que és la qui ha intervingut i, per suposat, a tot el grup del Partit Popular, que no perden l'oportunitat, perquè si no l'ataca.
.
.
perquè si ara no la deixen veure clarament, per a intentar suavitzar la qüestió, després es vorà, i queda un any per a les eleccions.
El que vostés vullguen.
També canvien els presidents de les caixes, també canvien, i també s'hauran de vore coses.

Per tant, quan el més prompte existisca esta comissió no legislativa per aclarir la situació de l'entramat Ivex-Julio Iglesias, serà molt més millor per a tots.
I supose que principalment per a vostés, perquè vostés no és que mentisquen, és que simplement no diuen la veritat.
No mentixen en l'exposició, és el to i és la forma, però no diuen la veritat.
I darrere de tot existix un entramat brut que a vostés els perjudica i que vostés tenen por que sàpia.
I si no tenen por, accepten la comissió.

Gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Pérez.

Tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado i vicesíndic, don Antonio Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Suanzes, jo li alabe a vosté el gust per l'esforç que ha de fer per a defensar el senyor Zaplana.
La veritat és que això demostra que en el seu grup hi ha poca gent que estiga disposada a fer-ho.
Però de veres que li alabe la seua valentia i l'intent de fer estes coses.
El nostre problema no és el senyor Zaplana, li ho he dir, no és el senyor Zaplana.
El senyor Zaplana perquè era el president de la Generalitat quan estos fets han ocorregut.

I jo vaig a dir-li, i amb total rigorositat ­jo crec que cal ser rigorosos­: està bé que vosté vinga ací i faça la defensa de dir: «una cosa era per a la prestació, la imatge i els esdeveniments i allò altre era per a organitzar».
Però això no és cert, no és rigorós.
Mire, jo tinc els dos contractes, senyora Suanzes, els dos, el contracte «a» i el «b».
En els dos diuen el mateix, que els contractes son pel mateix, amb una diferència, amb una diferència: que en el contracte «a» diu que el senyor Julio Igleisas es farà càrrec de pagar els impostos i en el «b» diu que ni en l'«a» ni en el «b» pagarà els impostos.
Cal ser rigorosos, senyora Suanzes.
No es pot dir que una cosa era per a cantar i prestar la imatge i allò altre era per organitzar, perquè no és cert, perquè els contractes no diuen això, els contractes no diuen això.
Els contractes diuen exactament el mateix.

Per tant, siguem un poquet rigorosos i atenguem-nos a la literalitat del que diuen els contractes.
Contractes, per cert, que en els declaracions judicials han sigut reconeguts i ratificats pels firmants.
Per tant, vosté no pot vindre ací a contradir allò que ja se sap que és cert, allò que se sap que és cert.
Vosté no pot dir el contrari.
Vosté pot vindre ací i fer la defensa del senyor Zaplana, que no és el nostre problema.
I dir exactament el mateix que el senyor Zaplana va dir l'altre dia, en el que era el debat este del mundo que va fer ací a València.
Dir el mateix.
Y es que volvería a contratar a Julio Iglesias y volvería a hacer Terra Mítica.
Em pareix molt bé que vostés repetisquen les frases del senyor Zaplana.
Però ja li dic, eixe no és el problema.

El problema és saber per què s'han pagat les coses dos vegades.
I jo crec que vosté hauria estar interessada, igual que jo, en saber per què s'han pagat dos vegades.
I li vaig a dir més.
Li vaig a dir més.
Anem en cura en tot el que diem perquè s'està esbrinant, i tenim ja coneixement i proves que això és cert.
És cert.
I està en el jutjat, senyora Suanzes.

Vosté, com podrà saber, som part mosatros en la querella.
Per tant, tenim accés als expedients i als documents.
Però sabem ja, és cert, que pel mateix s'ha pagat dos vegades.
En eixe sentit, li dic que tinga un poquet de *cuidado* en les afirmacions d'unes coses o altres, perquè hi ha que ser un poquet rigorosos per saber de què parlem.

L'única cosa que estem demanant, és que tinguem la valentia que s'aprove una comissió d'investigació, i que puguem esclarir la veritat.
Responsabilitats polítiques que algú haurà organitzat açò.
Estes coses no s'organitzen per art de màgia.
Algú ha donat les instruccions de fer un contracte A, un B.
Algú ha donat les instruccions que es falsifiquen les factures.
Algú ha donat les instruccions que s'òbriga un compte bancari en paradisos fiscals, numerat i secret, que encara no sabem de qui és eixe compte.
I jo crec que tenim dret a saber-ho.
O almenys vostés haurian d'estar interessats en saber de qui és.
Almenys.
Almenys això.

I no es tracta ací del tema Zaplana o no, i ho repetisc, es tracta d'esclarir la veritat, es tracta d'esclarir les responsabilitats polítiques i de posar a cada u en el lloc que li correspon.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra, señora Suanzes.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Muchísimas gracias, señor presidente.

Señora Pérez.

En el inicio de mi intervención anterior le dije que no había nada que investigar del contrato de Julio Iglesias porque de donde no hay no se podía sacar.
Y dije más.
Dije que eso era lo que tenían en común el contrato de Julio Iglesias y la oposición.
Yo a usted la considero tan oposición como al resto de diputados que se sientan al otro lado del hemiciclo.
Doy por entendido que le debe quedar a usted claro que esa comisión de investigación no se va a producir y vamos a tener que votar en contra, porque no hay nada que investigar.

Una vez más, una vez más, y por lo que se ve tendremos que volver a hacerlo, hemos venido a contarles qué es lo que había en el contrato de Julio Iglesias.
En el único contrato, señor Such, en el único contrato.
Dice usted que no es un problema de Zaplana.
Claro que no lo es.
Pero no lo es no porque ustedes no hayan querido hacerlo, sino porque los juzgados les han dicho que ni hablar.
Que tomaduras de pelo las justas.
Que tomaduras de pelo las justas.
Claro que no es un problema de Zaplana, mal que les pese.
Ni lo es ni lo será.

Mire, yo cada vez que les oigo hablar, o cada vez que les oía hablar de país, de país, de vivimos en un país, yo no sabía el país al que se referían.
Pero ya lo sé.
Es el de las maravillas.
Es el de las realidades virtuales que es donde ustedes viven.

Mire, señor Such, la mejor apuesta y el mejor respaldo que se puede hacer a una gestión son los votos.
Llevan ustedes mareando, perdiendo el tiempo y tomándole el pelo a los ciudadanos de esta comunidad desde hace diez años.
O con el tema de Terra Mítica, o con el tema del Ivex, o con el tema de Ciegsa, o con cualquier cosa que se les ocurra.
Y los ciudadanos, una vez tras otra, les explican que están de acuerdo con nuestra gestión.

Señor Such, busquen, por favor, otros temas que de verdad sean de interés.
Porque mire, no se lo merece esta cámara, no se lo merecen nuestros votantes que quieren una oposición.
No se lo merecen los suyos.
No se lo merece nadie en esta comunidad, señor Such.
Otra vez, otra vez darle nuestro respaldo y nuestra comprensión, para que de verdad, por favor, arreglen ese problema de obsesión que tienen ustedes.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Suanzes.

Vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 42 votos en contra.
.
.
*(Remors)* La conjunta, señores.
.
.
*(Remors)* Están hoy verdaderamente creando imaginación en el desarrollo del pleno.
De verdad, de verdad.
*(Remors)* Las dos conjuntamente.
.
.
*(Remors)* Las dos conjuntamente, y ustedes también las han votado conjuntamente.
.
.
*(Remors) (Pausa)*

Miren, miren, señores diputados, esta presidencia está en un aspecto, si lo han visto, sosegado, tolerante, tratando de encontrar cauces y camino llano.
*(Remors)* Han planteado ustedes un tema sobre una iniciativa parlamentaria hace un momento.
Mire, yo les voy a leer una propuesta de un pleno de hace casi unos meses.
Propuesta de creación de una comisión no permanente de investigación para tratar las irregularidades detectadas en el Instituto Valenciano de la Exportación, Ivex, y las posibles implicaciones y responsabilidades políticas que pudieran relacionarse con dichas irregularidades, así como el desarrollo y el coste real del contrato entre el Ivex y Julio Iglesias, etcétera, etcétera.
La misma, presentada por dos grupos parlamentarios, Socialista y Esquerra Unida.
.
.
*(Remors)* Turno a favor, diez minutos compartidos.
*(Remors)*

Señores, registro de entrada del Grupo Parlamentario Socialista 11.
180, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 42.
Registro del Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds 11.
843, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* 44.
Diferentes.
Igual absolutamente que ahora.
*(Remors)* ¿Cinco minutos?
Cinco minutos.

Señores, tranquilidad.
Vamos a ir por el camino.
Si da lo mismo.
Si lo importante es hacerlo.
Y tampoco pasa nada porque este presidente cambie el criterio.
Lo que yo les ruego es que tengamos sosiego en el pleno, y no busquemos resquicios, que todos sabemos buscarlos, para alterar lo que es el orden del día que yo pretendo que sea lo más tranquilo posible.
Por favor.
*(Remors)*

Siguiente punto del orden del día, las hemos votado las dos conjuntamente *(Remors) (Pausa)*

Muchas gracias.

En representación del miembro del Grupo Mixto, señor Tomás Puchol, ¿me ha pedido la palabra?
¿Deseaba usted la palabra, señor Puchol?

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, dir que les nostres expressions, les nostres condolences per la desgràcia ocorreguda.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Puchol, la palabra es para el turno de explicación de voto.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Gràcies, senyor president.

Dir que el nostre vot a favor ha sigut motivat, ni més ni menys, perquè creem que si s'aprovara este tipus de comissions, tant l'anterior com esta, s'aclariria qualsevol ombra de dubte sobre qualsevol gestió que puga haver hagut.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

.
.
.
en els temes que mos ocupen.
Crec que seria una cosa bona, seria una cosa bona.
N'hi ha molta gent, molts valencians i valencianes que estarien interessats en conéixer de primera mà què és el que ha ocorregut en este tipus de qüestions.
I per tant, este és el nostre vot que hem oferit a estes propostes de comissió d'investigació.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Tomás Puchol.

A continuación pasamos al tercer punto del orden del día.
.
.
Señor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

 

Gràcies, senyor president.

Per a què conste en acta, efectivament, que s'ha produït la votació de les dos conjuntes quan eren dos iniciatives distintes.
La veritat és que no sabíem quina de les dos s'estava votant en eixe moment.
La seua presidència ha decidit que fóra conjunt, doncs és la seua decisió.
Nosaltres la respectem.
Però volem que conste en acta que nosaltres haguérem volgut que s'hagueren votat de forma separada.
Però, bé.

 

 

***Proposta de creació d'una comissió no permanent d'investigació sobre les denúncies formulades en relació a determinats pagaments efectuats per Terra Mítica, SA, empresa participada per la Societat Parc Temàtic de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 45.
034, BOCV número 160) (pàg.
4.
834)***

 

 

**El senyor president:**

 

Fíjese lo que le digo las cosas, señor Such.
Si ustedes hubieran planteado el tema previo a la votación, previamente a la votación, esta presidencia no hubiera tenido ningún inconveniente.
Pero ustedes lo han hecho cuando ya estaba votado, y esta presidencia tenía, además y ustedes también, la conciencia que estábamos votando conjuntamente.
Por favor, dejemos los resquicios de picaresca, por favor.
*(Remors)*

Punto tercero del orden del día.
Propuesta de creación de una comisión no permanente de investigación sobre las denuncias formuladas en relación a determinados pagos efectuados por Terra Mítica, SA, empresa participada por la sociedad Parque Temático de la Comunidad Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.
Tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado don Joan Antonio Oltra.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Senyor president.

Senyories.

Bo, va la tercera petició de comissió d'investigació.
No sé si farà bo allò de «a la tercera va la vençuda».
Encara que me dóna la impressió que va a ser que no.
Perquè, clar, és que jo crec que és fàcil de comprovar com és possible que en determinats àmbits, el mateix grup Popular que avui està rebutjant estes tres peticions ­i les que vingueren, eh­ s'unfla a demanar comissió d'investigació per tot arreu.
O siga, però això és on no tenen majoria.
On tenen majoria no passa ni una.
I la legislatura, efectivament, acabarà sense que s'aprove cap comissió d'investigació.

Nosaltres, en tot cas, anem a lluitar perquè aquesta es puga constituir.
Anem a defensar els motius que creem que justifiquen de sobra la constitució d'aquesta comissió.
Jo crec que Terra Mítica a estes altures, no és ninguna novetat dir que és la inversió pública més injustificada i més ruïnosa de la història del País Valencià.
El que anava a ser el millor parc temàtic d'Europa i un referent mundial, ha sigut un fracàs espectacular.
Des de la seua inauguració a bombo i *platillo*, a la suspensió de pagaments, passaren poc més de quatre anys.

Segons els interventors judicials designats pel Jutjat número 5 de Benidorm, la situació podria resumir-se en: una desviació en el cost del parc fins a 377 milions d'euros, des dels 270 previstos inicialment.
I això sense comptar tota la infrastructura pública i obres annexes per a facilitar la construcció d'aquest parc.
Un cost que oficialment ja supera en 63.
000 milions de les antigues pessetes.
Sols en la construcció.
En poc més d'un any i mig, que ja és córrer.

I si comptem expropiacions pendents i altres sorpreses, és fàcil arribar als 600 milions d'euros, al voltant de 100.
000 milions de les antigues pessetes.
Tot això en un parc d'atraccions; gran, però un parc d'atraccions.
Té un deute reconegut oficialment de 218 milions d'euros, amb més de 500 creditors, un d'ells, la societat Parc Temàtic, que en un exemple de generositat li va fer un préstec de 8.
000 milions de peles en el seu moment que, segurament, no recuperarà ni una.
Unes pèrdues acumulades de més de 170 milions d'euros, i amb unes pèrdues d'ocupació sobre la plantilla prevista de més del 50%.
El parc que anava a obrir tot l'any i que anava a trencar l'estacionalitat del turisme a Benidorm es veu obligat a tancar diversos mesos a l'any.
I cosa curiosa, són els únics mesos en què perd més diners, o siga, quan més temps està tancat resulta que és més rendible.
O siga, un senyal d'eixe fracàs estrepitós.

El nombre de visitants ha caigut d'una manera espectacular.
Entren menys del 50% previstos i no tots paguen l'entrada normal.
És un percentatge prou reduït.
Recentment s'ha confirmat l'existència d'informes per part de diferents consultories, que ja en l'any 97 advertien del risc que suposava una proposta de construcció d'un complex d'eixes característiques.
Va nàixer absolutament sobredimensionada amb un cost d'execució de quasi el 50% més del previst i amb unes previsions d'ingressos, resultat de la fantasia o d'algun informe d'encàrrec, molt allunyat de la realitat.

El resultat actual està a la vista i sense solucions viables a curt termini.
No hi ha un Pla de sanejament aprovat, no hi ha un conveni per alçar la suspensió de pagaments, avui mateix apareix en premsa determinats globus onda, com estan llançant-se últimament, quant a possibilitats d'eixir d'eixe forat i que poguera significar l'eixida de la suspensió de pagaments.

De Terra Mítica sempre s'havia dit que el negoci estava fora.
I és cert.
Terra Mítica va ser la coartada perfecta perquè en un terreny cremat, inclús diria, sospitosament cremat, es poguera fer una reclassificació de sòl que ha permés no sols ser parc, sinó com a veïns la construcció de milers i milers de xalets, apartaments i negocis foscos de determinada gent, amiga tota ella del Partit Popular, i uns exemples de *pelotazos* urbanístics impressionants.
També sabíem que Terra Mítica havia sigut un paradís per a enxufar determinada gent, antics cunyats del senyor Zaplana, amics i advocats de la penya de Benidorm, coneguts i conegudes de la casa, alguns d'ells han viscut com autèntics maharajàs de l'Índia mentre han exercit diferents càrrecs a Terra Mítica, sempre a costa del contribuent valencià.

Han faltat diners a la Generalitat Valenciana per a fer hospitals, per a fer col·legis, per a fer altres infraestructures, però mai per a Terra Mítica.
Terra Mítica ha sigut la inversió prioritària de la Generalitat Valenciana, un pou sense fons, emblemàtic, que s'estudiarà en les escoles de negoci com a model del que no cal que faça una administració pública.
Però, si no en tenien prou, ara s'ha pogut comprovar que el negoci també està dins.
Les preses, el descontrol i el despilfarrament que presidiren la construcció i funcionament de Terra Mítica no eren gratis.
S'ha pogut detectar oficialment l'existència de tota una trama perfectament organitzada per defraudar i enriquir-se irregularment a costa de Terra Mítica.
I en això cal dir que sempre per darrere estan els contribuents valencians.

I cal recordar que Terra Mítica va ser en el seu origen una creació genuïna de la Generalitat Valenciana, en un principi de forma quasi acaparadora, i, després, d'una manera més discreta.
A pesar d'això, avui encara la participació supera el 20% directament per part de la Generalitat Valenciana, a banda de la que tenen les caixes d'estalvi, que en el seu moment se'ls va obligar que entraren ­a disgust­ en l'accionariat d'aquest parc d'atraccions, i que entre elles dos, Bancaixa i la Cam, tenen més d'un 40%, que si el sumem al que té la Generalitat Valenciana, entre estos tres accionistes, doncs, suposen més del 60% del capital actual de Terra Mítica.

A novembre de 2005, la fiscalia del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana presentava una denúncia en el jutjat de València contra Terra Mítica, 16 empreses i 25 persones, entre elles, per nomenar simplement a un d'ells, Vicente Conesa, vell conegut per altres afers, també a Benidorm, quan Eduardo Zaplana era alcalde, però això han de ser casualitats de la vida perquè no anem a entrar en més detalls.
La investigació va partir d'una denúncia inicial de l'Agència Tributària en detectar una trama de factures falses per prestacions inexistents, i que podria pujar fins a 4.
400.
000 euros.
I segurament això ha de ser el *chocolocate del loro*, deu ser la punta de l'iceberg.

En este tipus de fraus, com és conegut, és necessària la col·laboració d'empreses suposadament subministradores i d'empreses receptores, Terra Mítica en este cas.
Cal dir que entre les persones que, en principi, apareixen, i aixina ha estat publicat com a col·laboradors necessaris en aquesta trama, està, per exemple, el senyor Valverde, excunyat del senyor Zaplana, però que quan estava allí, doncs, estava perquè era cunyat.
Són coses també de família, però no anem a entrar ahí tampoc.
I el senyor Miguel Navarro, que este per a on passa ho arrasa tot.
O siga, em fa por pensar què va a passar ara en el tema de l'àgora i companyia, o és que el premi és eixe: a costa d'arrasar-ho, puja cada volta més en l'escalafó.

Una altra variant d'esta estafa per als interessos dels valencians és el pagament de preus per damunt del mercat.
I, sobretot, el que diuen els sobrecostos.
Judicialment està demostrat que ha hagut determinades contraccions en sobrecostos al voltant del 85% de la realitat del mercat.
Un assumpte molt lleig i molt greu.
És cert que quasi tot ell es referix als exercis 2000 i 2001, i també és cert que per un error puntual en la tramitació, l'Audiència de València ha tornat l'expedient a l'Agència Tributària, però també és cert que si bé, en principi, anul·la d'una forma provisional les actuacions per delicte fiscal, manté vives les investigacions per delicte de falsedat i societaris a Terra Mítica, encara que també, cal dir-ho, amb un perill cert de prescripció davant les dades que tenim.

Encara que per via judicial, ja posant-nos en les pitjors de les situacions, no es poguera continuar per estes raons la investigació, jo crec que hi ha suficients raons de tipus polític que ens obliguen, en nom de tots els valencians i valencianes que han perdut diners en aquesta inversió ruïnosa, voler esbrinar realment el que allí va passar, què va ser dels seus diners invertits i quins són els responsables d'este assumpte.
Perquè responsabilitats a l'hora de la foto, doncs, faltava foto perquè isqueren tots, però a l'hora de les responsabilitats, de buscar qui pot ser culpable de la desfeta provocada, resulta que no apareix ningú, i, si apareix algun, damunt se li ascendix.

No és políticament acceptable, per tant, que per un defecte de forma, o siga, per un altre cas Naseiro, i quasi amb els mateixos personatges, ja està bé de casos Naseiro!
, que per defectes de forma invaliden investigacions i possibles delictes i açò no es puga esbrinar més del que hi ha darrere.
Jo crec que aquestes Corts tenen la capacitat i l'obligació a nivell polític, complementari, si es vol, amb l'aspecte judicial, però d'una manera absolutament independent, buscar què ha passat de veritat en este parc d'atraccions mitjançant aquesta comissió d'investigació, demanant totes les explicacions i tota la informació pertinent.
S'ha jugat molt, s'ha invertit molt.
Eixos diners que ahí s'han perdut o que estan a punt de perdre's oficialment ens han fet falta per a altres coses.
En això la Generalitat Valenciana mai hauria d'haver entrat ahí.
És una activitat típicament del sector privat, que ja no volia en el seu moment.
.
.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:** 

 

Senyoria, vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
fer eixe tipus d'inversió.
Ni tant sols la gent que entén, la gent de Benidorm, que va costar molt que entrara poqueta gent i quan han pogut se n'han eixit o no han anat a les ampliacions de capital.

Per tant, jo crec que ahí han passat determinades coses que requerixen eixa investigació.
Si no tenen res vostés que amagar, crec que no posaran pegues.
Si continuen votant que no, la impressió que va a quedar és que volen tapar un problema cert.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular i per a exercir el torn en contra, té la paraula l'il·lustre diputat se-nyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Señor Oltra, en esta última comparecencia de hoy yo creo que los temas se repiten.
Como ya ha comentado mi compañera Elvira, desde luego yo creo que les hace falta algo de imaginación en lo que es plantear los temas porque desde hace diez años su discurso es una obsesión, frente a los proyectos importantes que han realizado los gobiernos de la Generalitat, en este caso Eduardo Zaplana, y, realmente, una contumacia en mantener los temas que, como ya hemos visto electoralmente, pues, realmente, los ciudadanos no comparten sus opiniones porque siguen apoyando mayoritariamente al Partido Popular.

¿Por qué tienen ustedes esa obsesión continúa desde hace diez años frente a proyectos como Terra Mítica?
Yo creo que para el conjunto de la oposición, lo mismo para ustedes que para el Partido Socialista, pues, nunca han valorado el turismo.
El turismo les parecía una actividad residual, tangencial, que se daba por ir allí, por el .
.
.
*(inintel·ligible),* fundamentalmente, y no tenía un tratamiento desde el Gobierno Valenciano.
Las únicas actuaciones que había habido era casi crear una marca que se desechó rápidamente por todos los componentes del sector, pero no había habido ningún apoyo ni ninguna actuación en ese campo.

El Partido Popular, por contra, desde el año 95 tuvo muy claro que había que potenciar el sector turístico, que produce el 14% del PIB de la Comunidad Valenciana, de una forma fundamental.
Y no solo con palabras, sino con hechos.
Y, para ello, inició una serie de actuaciones, lo mismo que ha realizado en la política educativa con más de 400 actuaciones en colegios; en política de depuradoras, con más de 300 depuradoras, en crecimiento del Producto Interior Bruto, en creación de empleo y en protección del territorio.
En turismo, aunque a ustedes no les guste, también hay que actuar.
Era algo que demandaba toda la sociedad turística, todos los agentes y todos los expertos.
Había que diversificar la oferta y actuar en este sentido.

Los resultados han sido buenos o malos.
Señor Oltra, a usted le da igual y no le interesa.
Pues, yo le voy a dar algún resultado del último año, según el balance que ha hecho el ministerio en el año 2005.
Por ejemplo, en Europa, que ha habido un crecimiento del turismo de 3,4%, 3,4%, pues, nuestros competidores, por ejemplo, Francia o Italia, han reducido su número de visitantes, en concreto, Francia ha perdido el 0,1%, Italia el 0,3%.
España ha crecido, tiene un 6% de incremento.
¿Y la Comunidad Valenciana?
Pues, mire, la Comunidad Valenciana ha crecido un 8,7% por encima de la media nacional y segunda comunidad en crecimiento por detrás de Cataluña.
Pero, no solo eso, sino que espectacularmente ha crecido en el gasto de nuestros visitantes, un 12,7%.
Si analizamos otras comunidades como Andalucía o Baleares, vemos que frente a ese 8,7 y ese 12, apenas un 1%.

Por lo tanto, la política turística ­y Terra Mítica es una infraestructura turística­ ha sido muy positiva porque este año es como los otros años, no tiene una relevancia especial.
Por lo tanto, nosotros sí que sabemos lo que preocupa a los ciudadanos y qué necesita, qué necesitan los distintos sectores.
Y en el año 1995 lo que se planteaba era actuar en materia turística, y para ello con el respaldo de toda la sociedad salvo ustedes, salvo la oposición, que veía como toda la sociedad iba detrás del Gobierno Valenciano, formando una piña, y actuando para crear un parque temático como diversificación de la oferta en nuestra comunidad.

Ustedes desde el primer día presentaron recursos, este mismo discurso que hacen ahora ya lo hacían: «no, ustedes lo que hacen es.
.
.
, plantean esto únicamente para subir el suelo de al lado que es de algunos amigos».
Pues, yo le tengo que decir una cosa, que usted lo sabrá o no lo sabrá, yo creo que sí, ya se lo he dicho alguna vez, y es que en cinco kilómetros a la redonda no se ha reclasificado ningún metro de suelo en estos últimos años, bueno, sí, en Finestrat, que gobierna el Partido Socialista, pero, ligeramente.
En todo el entorno se han mantenido los suelos como estaban hasta ahora frente a lo que ustedes están diciendo.
O sea, que es totalmente falso.

¿Cómo se hizo?
No se hizo con convenio, no se hizo de ninguna manera extraña, se hizo un estudio de localización, se hizo un patrimonio público de suelo, se pagaron las expropiaciones que se tenían que pagar, se consiguió el 70% de apoyo de los propietarios del terreno a las expropiaciones y a la implantación de Terra Mítica.
Ustedes, por contra, presentaron recursos, que si estaba quemado, vinimos a las Cortes, a los tribunales, que si la vía pecuaria, que si no hay agua, los han perdido todos, los han perdido todos.

Señoría, yo creo que un proceso más transparente que ha sido referencia a nivel urbanístico, territorial y ambiental en todas las publicaciones especializadas, no lo hay.
Porque a usted no le interesa, pero es de los métodos de implantación.
.
.
, más de dos millones de metros forman parte del patrimonio público natural de sierra Cortina.
Se han implantado depuradoras, desalinizadoras, se han realizado las plantas de residuos de implantación comarcal tanto de tratamiento de envases como de transferencias para toda el área de la marina en el área del parque temático, y tiene un equilibro ambiental y territorial, yo creo que, desde luego, totalmente razonable.

Frente a eso, ustedes siguen hablando de lo mismo, de lo mismo que han hablado hasta ahora, de lo mismo que han hablado hasta ahora.
Luego, denuncias en Europa, denuncias en los tribunales, siempre buscando argumentos, que yo creo que no tienen ningún sentido y, como ya he dicho, han ido cayendo sucesivamente, sucesivamente, y realmente, si ha tenido un enemigo el parque temático son ustedes, desde la oposición, porque siempre han estado estableciendo esa sombra de duda y quitando esa credibilidad.

Porque, claro, lo que usted no dice, la inversión de Terra Mítica, 377 millones de euros.
A usted, le da igual.
Es que ni entra ni le importa.
Trabajaron en la construcción más de 200 empresas, el 90% de la Comunidad Valenciana, y más de 3.
000 personas durante cuatro años.
Hoy en día, los empleos directos de Terra Mítica y su entorno son 1.
500 empleos directos y 6.
000 empleos indirectos.
Si lo vemos desde el punto de vista turístico, cada año directamente vienen a nuestra comunidad prácticamente 200.
000 personas específicamente para ir a Terra Mítica además de las que supone una oferta complementaria.

Le voy a dar un dato: en Benidorm, en los suelos que ya eran urbanos, se han creado más de 4.
000 plazas hoteleras de hoteles de cuatro y cinco estrellas.
¿Usted sabe lo que son 4.
000 plazas hoteleras?
Probablemente no lo sabrá.
Son más de las que hay en muchas comunidades españolas.
Y resulta que Terra Mítica no sirve para nada, no sirve para nada.
Pues no es así.

Luego usted hace un planteamiento, yo creo que un poco.
.
.
, yo no quisiera ser un poco peyorativo, pero, claro, ahora, aprovechando una situación delicada del parque, usted viene a argumentar que todo se produce por las potenciales irregularidades que usted habría denunciado.

Mire, la situación de los parques, o sea, para la implantación de Terra Mítica, se ha hecho como se ha hecho en Madrid, con el parque Warner; en París, con los parques de Disney; en Sevilla o en Cataluña.
Es más, con mucha más prudencia y moderación en nuestra comunidad que en esas comunidades.
Porque, claro, si cogemos Port Aventura, que tiene unas pérdidas también próximas a 200 millones de euros en estos años y es el parque que mejor funciona, claro, el accionariado total es de La Caixa; Universal y los demás accionistas salieron corriendo.
La Caixa tal vez pueda soportar esas pérdidas.
Tal vez, a través de Gas Natural, con la opa lo arreglemos, lo arreglemos.
En Sevilla, los accionistas, ayuntamientos y organismos públicos, nunca ha llegado al millón de habitantes y acumula unas pérdidas próximas también a las de Terra Mítica.

Pero vamos a la Warner, porque usted establece sombras, «ya había estudios, esto ha sido un fracaso».
Mire, la Warner, con una población potencial como Madrid de casi cinco millones de habitantes, con todos los estudios de las compañías, con el apoyo de una marca como Warner, reconocida por todos, tenía una previsión, tenía una previsión, como Terra Mítica, de tres millones de visitantes.
¿Sabe cuántos han ido este año?
50.
000 más que a Terra Mítica.
¿Qué pasa con la Warner?
¿Que en la Warner, también estábamos nosotros allí, estaba yo como director general, estaba el Partido Popular, estaba el señor Zaplana también?
¡Pues no!

¿Sabe usted cuánto ha perdido Disney, Disney este año?
100 millones de euros, este año pasado.
¿Sabe el parque de Futuroscope?
Pues lleva seis años perdiendo visitantes, que es el tercer parque de París.
Esto es una situación de todos los parques de Europa y del mundo, que se hicieron en un momento con unas previsiones y en este momento pasan momentos de dificultad.
Que no quiere decir que si las sabemos resolver, dentro de cinco años vuelvan a tener beneficios.

Pero eso no es el papel fundamental para la administración, que exista Terra Mítica.
El papel es consolidar el sector turístico, crear riqueza, mantenernos y darnos unos resultados turísticos como los que nos está dando.
Y eso lo ha cumplido perfectamente.
Y si vamos a accionariados, en el Warner, el 40% es público; en Sevilla es el 100%; en nuestra comunidad, en nuestra comunidad, apenas el 20%.
Por lo tanto, una actuación prudente total.

Yo creo que en el turno de réplica seguiré explicándole los motivos por los que no vamos a aprobar esta.
.
.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

 

Vaya terminando, por favor, señor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

.
.
.
­enseguida, señor presidente­, esta comparecencia porque fundamentalmente lo que entendemos es que ustedes lo que plantean es una labor de desprestigio a una actuación, yo creo que emblemática, lo sigo diciendo, de esta comunidad, apoyada por los ciudadanos, necesaria para el sector turístico pero que ustedes, por necesidades partidistas, no hacen más que intentar arrojar encima dudas e incertidumbres, y yo creo que ustedes también tiene parte importante en la situación, por decirlo así, en la falta de confianza que pueden tener determinados inversores en una actuación como en Terra Mítica y, desde luego, ahora seguiré contestándole algunas de las cosas que me han quedado en el tintero.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Bé, ja m'ha avisat que van a tirar endarrere la creació de la comissió, però no deixa de ser curiosa una circumstància que s'ha donat este matí.
Davant la petició de tres comissions d'investigació de determinats assumptes que fonamentalment van passar en l'època d'Eduardo Zaplana com a president de la Generalitat, els tres que han replicat per part del Grup Popular, els tres són d'eixa tendència.
No sé per què, si és que voluntàriament han demanat el sacrifici o és que no hi ha un altre que vullguera fer-se càrrec d'eixe mort o d'eixe *xollo*, depenent de com se diga la cosa, perquè, clar.
.
.
Bé, també són casualitats que segurament un que és malpensat.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra, al grano.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
Ja estava jo, ja estava jo aterrant, senyor.
.
.

 

**El senyor president:**

 

No, eso es elucubrar.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bé, anava a dir una cosa però me calle, me calle.

Bé, senyor Modrego, la petició la presentàrem, d'aquesta comissió, dies després que apareguera en premsa una notícia, una notícia preocupant i important.
I és que la Fiscalia havia iniciat una investigació.
Per tant, jo crec que l'obligació nostra és esbrinar què està passant ahí i intentar que per part de vostés se'ns diga què pensen d'això, si hi ha alguna cosa o no hi ha res.
Per tant, no és una cosa gratuïta ni res de res.

El tema del turisme, ¡home!
, a mi m'ha donat la impressió que vosté ha vingut a dir una cosa com que si Benidorm va bé és gràcies a Terra Mítica.
D'entrada, Benidorm estava ja ans que Terra Mítica apareguera.
I que el que ha portat Terra Mítica a Benidorm, igual són més problemes que solucions, més problemes que solucions.
Sí que és veritat que ha servit de coartada per a tota eixa sèrie de negocis al voltant.
.
.
, que no anem a entrar aquí en detalls perquè podríem entrar en noms i cognoms de determinada gent que necessitava una locomotora, com se sol dir en el sector, com se sol dir en el sector, encara que la locomotora, a l'hora de la veritat, resulta que no arranca, però el que sí que arranca és allò del costat.
Eixa és la gran paradoxa de la qüestió.

A mi me preocupa, me preocupa eixa visió tan estreta del turisme i tan concreta en la zona de Benidorm.
Vosté haurà llegit declaracions de responsables del sector en Benidorm on diuen que no ha segut molt significativa l'arribada de turistes pel tema de Terra Mítica, que no ha segut molt significativa a l'hora de la desexternalització del turisme.
La prova d'això és que la mateixa Terra Mítica que se plantejava en el seu moment no tancar durant tot l'any per tal de trencar una dinàmica que patix Benidorm i que patix, digam, tota la costa valenciana, també ha hagut d'ajustar-se a això, també tanca en hivern.
Per tant, un fracàs en eixe tema.

I jo no m'alegraria tant d'eixe creixement desorbitat de places hoteleres.
Vosté haurà llegit també en premsa estos dies que costa, està costant omplir eixes places hoteleres i que això està fent-se a base de reduir la qualitat d'una manera alarmant.
Per tant, atenció amb això, atenció amb això perquè igual podrem estar matant la gallina dels ous d'or.

Però el que vosté no ha contestat en absolut ­no ha entrat, no ha entrat­ són els motius que justifiquen la nostra petició de comissió.
O siga, ¿és cert o no és cert que ahí tota una sèrie d'entramat, de diferents empreses ­que està.
.
.
, no vaig a dir-ho, però s'han publicat­, on apareixen noms molt coneguts, a l'hora d'eixes empreses subministradores, i altra gent, que jo sí que he donat noms perquè han aparegut en premsa, que són els que tenien el control de la veracitat d'eixes factures, i l'han donat, això és cert?
O siga, ¿vosté pot dir amb garantia que totes eixes factures de subministraments a Terra Mítica és cert que s'han produït?
¿O són factures falses que s'han fet per a repartir-se els diners determinades empreses i fer un frau a la hisenda pública i, per tant, també, a tots els valencians i valencianes?
Això, que és el que se va començar a investigar i que està tenint dificultats pel temps transcorregut i etcètera, perquè la mateixa administració també treballa com treballa, que no sé fins a on arribarà, però sí pareix prou cert que això va a passar.
D'això, vosté no m'ha parlat en absolut, no m'ha parlat en absolut.
Ahí hi ha gent que ha anat a declarar i que, bé, està amb determinada sospita més que fundada que això siga veritat.

I a mi me pareix un tema molt preocupant, que és a més el que motiva.
.
.
Perquè de tota la resta, de tota la resta hem parlat i continuarem parlant perquè, clar, vosté, jo l'he sentit ací quasi negar que els terrenys se van cremar.
Els terrenys se van cremar.
Jo no sé com se van cremar, però que cremar-se, se van cremar.
I que ahí, el creixement urbanístic desorbitat, que basta passar per l'autopista per a vore com està, home, això té molt a vore amb el tema de Terra Mítica, molt a vore amb eixe tema!
És una parella de fet el creixement urbanístic desorbitat amb la mateixa existència de Terra Mítica allí.

I que les expropiacions van ser de mutu acord, me pareix que li he sentit dir.
.
.
Home, ¿vosté sap que la Sindicatura de Comptes recomana a la Generalitat que deposite quantitats fins i tot de 111 milions d'euros per a cobrir els preus justos que estan eixint cada dos per tres en els jutjats davant les queixes de la gent expropiada, que multiplica el preu que inicialment volia pagar la Generalitat?
O siga, això ho sap perquè ho dic, perquè si ho sap no sé com ha pogut dir el que ha dit.
Per tant, és una equivocació absoluta.

Jo continue dient: si vostés, a nivell polític, creuen que les coses se van fer bé, que és fals que determinades empreses se posaren d'acord, que determinats personatges coneguts per altres afers.
.
.
, ­hi ha gent que ja té experiència; segurament, quan fa este tipus de coses sap molt bé el que està fent­, van produir una sèrie de fets que la Fiscalia i que l'Agència Tributària i que l'advocat de l'Estat, a tots ells.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra, vaya terminando.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
resulta que es criden l'atenció, i crec que cal investigar tot això, me pareix que si judicialment, per un possible defecte de forma no es poguera, me pareix que políticament intentar tapar això seria una irresponsabilitat.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Para el turno de contrarréplica, tiene la palabra el señor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Oltra, bueno, en esta intervención aparentemente usted no ha rebatido ninguno de los argumentos que le he planteado en mi primera intervención, del papel fundamental que tiene Terra Mítica en la consolidación de nuestra fuerza turística, de los buenos resultados que tiene la política turística, como la política ambiental, como la política de trabajo, en todos los sectores donde ha actuado el Partido Popular.
Sí vuelve usted a alguna matización, que yo creo totalmente errónea.
Yo le puedo decir que el Ayuntamiento de Benidorm, por ejemplo, es el único que no ha reclasificado suelo hace ocho años.
Y usted sigue diciendo que sí.
Pues usted está *(el senyor president colpeja amb la maceta)* mintiendo y realmente lo que pasa es que le falla el subconsciente, porque plantea todo en operaciones especulativas y cosas raras.

Dice: «Oiga, niega usted que se quemó».
No es que yo niegue que se quemó.
Evidentemente se quemó.
Lo que usted ha venido a decir casi es que yo fui dos años antes o cuatro años antes, cuando era el Mundial del Ciclismo, a pegarle fuego al monte.
Es lo que usted ha venido a decir.
Porque ya, seguro que ya teníamos pensado hacer ahí Terra Mítica.
¡Por favor!
¡Por favor, señor Camarasa, un poco de seriedad!
Un poco de seriedad.

Usted habla de entramados, habla de unas historias raras.
Oiga, mire, la sociedad Terra Mítica es una sociedad privada con una parte de capital público, 15%, ahora el 20.
En Madrid, de la Warner, Arpegio tiene el 45%.
Como ya le he dicho, en Cataluña el cien por cien es de La Caixa, porque entraron socios privados y salieron corriendo, pero ya se sabe que La Caixa y el gobierno catalán pues también tienen una relación muy importante.

Por lo tanto, aquí estamos en los niveles más bajos, con una participación del conjunto de empresas valencianas importantísima, que han desarrollado la ejecución del parque.
¿Usted está diciendo que todos esos empresarios que están en el consejo de administración que eso es una trama?
¿Eso es lo que está diciendo usted?
¡Oiga, mire!
de la inversión, de 300 millones de euros, ya le he dicho que han participado más de 200 empresas.
Si en una empresa, en dos, en tres hay algún problema, lo que tiene que hacer la Agencia Tributaria es hacer bien sus expedientes y actuar.
Pero pretender traer a estas Cortes.
.
.
¿Qué quiere, que revisemos las actuaciones de las 200 empresas?
¿Por cuál empezamos?
¿O sólo traemos la que quiere usted para seguir diciendo que Terra Mítica es un fracaso?

Oiga, Terra Mítica no es fracaso, es una actuación fundamental para la Comunidad Valenciana.
Tiene dificultades como el resto de parques de Europa, como el resto, ni una más ni una menos.
Y tiene un tiempo récord de ejecución, una garantía total.
Porque usted no lo sabrá, pero en Terra Mítica se pagaron a 800 pesetas el metro cuadrado de suelo.
Le puedo decir que para hacer la ZAL se paga a 7.
000.
Si los tribunales dicen que hay que pagar 3.
000, yo, mire, estoy a punto de decirle que no me parecerá mal, porque si se sacrifican los ciudadanos de Benidorm para que venga el parque temático, eh, y cuando iba a hacer una inversión pública, como la ZAL.
.
.
¿Es que la ZAL es rentable?
La ZAL pierde dinero.
¿Es que el Museo Príncipe Felipe gana dinero?
Pues no, pero es una infraestructura fundamental.
¿Usted no lo haría?
Yo sí, ¡claro!
, todos los días.
¿Es que las depuradoras ganan dinero?
No, pierden dinero.
¿Es que las carreteras no hay que hacerlas?

Pues Terra Mítica es eso.
Y si en cuatro años de ejecución de las obras, tiempo récord, un proyecto emblemático, fundamental para nuestra comunidad.
Porque, claro, por una vez empezábamos a hacer lo que nunca había hecho.
Si Cataluña tenía un parque, París tenía un parque, Madrid iba a tener un parque, nosotros tenemos que tener un parque.
¿Usted sabe los efectos que hubiese tenido en nuestro turismo que la oferta de otros países tenga ese recurso y la nuestra no?
Pues no estaríamos hablando de los datos que le he dado antes.

Por lo tanto, *(el senyor president colpeja amb la maceta)* que si dentro de este proceso de una empresa privada, que ha seguido su tramitación, con unas empresas que, ya le digo, no afectan a funcionarios, no afectan a ningún cargo público.
La contratación de prácticamente casi el conjunto de las empresas que han trabajado y los artistas falleros hasta el último.
.
.
, empresas de jardinería han trabajado en Terra Mítica.
Si hay un caso de alguna irregularidad, denúncienlo, y nosotros lo apoyaremos.
Oiga, que los tribunales, la Agencia Tributaria haga lo que tenga que hacer.
Pero no quiera usted seguir con esa de campaña de, yo creo que de intoxicación, de falsedades, de inexactitudes, que yo creo que parte de un complejo fundamental, que es lo que he dicho al principio.

No tienen ustedes, no es que no tengan política turística, es que les parece mal el turismo.
O sea, eso es una cosa que no encaja dentro de sus.
.
.
Entonces, claro, ni tienen alternativa.
¿Qué alternativa tienen ustedes para el turismo de la Comunidad Valenciana?
Ninguna.
No saben.
Es oponerse, establecer sombras.

Por lo tanto, yo creo que está suficientemente argumentado que desde luego en esta cámara ha habido comisiones de investigación de la legionela, algo que se ha demostrado que la Comunidad Valenciana actuó y actúa impecablemente, con los sistemas más avanzados de España.
Pero como había una preocupación social, había cargos públicos implicados, hicimos la comisión de investigación.
Eso es un ejemplo.
Pero, oiga, no traiga algo a un caso particular, puntual, a esta cámara, para hacer una política, continuar, ir en contra de Terra Mítica, que usted está haciendo un flaco favor a nuestra comunidad, al turismo.
Queriendo perjudicar al PP, lo que están es desprestigiando a algo fundamental para la Comunidad Valenciana.

Gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Vamos a someter a votación el punto.
Comienza la votación.
Votos a favor, 36; votos en contra, 42.
Se rechaza la propuesta de creación de una comisión de investigación.

Para el turno de explicación de voto, tiene la palabra el ilustre diputado, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, don José Camarasa.

Donde usted diga, señor Camarasa.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Presidente, quería manifestarle, como bien sabe, y lo habíamos hablado anteriormente, la posibilidad de que en sucesivas peticiones de comisión de investigación se tenga una interpretación fundada sobre el artículo del Reglamento de las Cortes que se le sería de aplicación, en tanto en cuanto yo sostengo que se trataría de un debate asimilable al de totalidad y, por lo tanto, debía de ser de fijación de posición de voto y no de explicación de voto.

Entendiendo que ha habido un interviniente anterior que no había tenido esa posibilidad, no voy a hacer una posición estricta de lo que le planteo, pero sí que quisiera que se tuviera en cuenta esa posición para debates posteriores.

 

**El senyor president:**

 

Bien, le digo, señor Camarasa, lo mismo a nivel público que a nivel privado.
Es decir, esta presidencia no tiene ningún inconveniente en estudiar y tener en consideración las propuestas que ustedes hagan y luego someterlas a la Junta de Síndics cuando se pueda y, cuando no, pues, lógicamente, decidir.

También le digo, también le digo que normalmente se ha venido jugando de una manera, y es verdad que a veces hay interpretaciones variables.
En este caso no cabe, porque ya se ha hecho uso en el pleno actual de una forma de comportarnos con respecto a este procedimiento, y hay que seguir por ese camino.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

En mi intervención iba en ese sentido.
Yo le decía «opinión fundada», no era la mía.
Usted tiene posibilidades de pedirla y desde luego que fuera fundada.

 

**El senyor president:**

 

Sí, sí, hay interpretaciones variables.
*(Pausa)*

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Gracias, señor presidente.

Señorías, el voto del Grupo Parlamentario Socialista ha sido afirmativo a la creación de la comisión por varias razones, fundamentalmente por una que da cobijo a todas las demás, que es el expediente de la fiscalía del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana que dice, entre otras cosas, «Sección de delitos económicos y relacionados con la corrupción».
Y bajo, entre las instituciones relacionadas con la corrupción, aparece Terra Mítica, parque temático de Benidorm.
No digo, no habla de corrupción, habla la Fiscalía del Tribunal Superior de Justicia.
Eso en primer lugar.

En segundo lugar, decir que me hubiera gustado que la posición de la cámara fuera unánime, apoyando la petición de Izquierda Unida.
Además tenía yo la vana pretensión, era esperanzada porque, claro, buscando documentación me encontraba una posición de un digno representante de este Grupo Parlamentario Popular, del señor Maluenda, que en el año 1996, el 27 de marzo ­hace ya diez años­, decía, y refiriéndose a Vacico, «los hechos que se conocen sobre las contrataciones de Vacico han generado una alarma e inquietud social en la Comunidad Valenciana, la sociedad civil tiene serias dudas y desconfianzas sobre los procedimientos adecuados, la cámara tiene la obligación, señorías, de investigar y aclarar».
Y no existía.
.
.
Y a mí me parece bien.
Y no existía ningún auto del Tribunal Superior de Justicia hablando de corrupción *(remors)*.
No existía.
Y ustedes pedían la comisión de investigación *(aplaudiments)*.
No existía, no existía.

Las comisiones de investigación, señorías, saben ustedes muy bien que son órganos de control que tienen los grupos de la cámara para controlar la acción del gobierno, sobre todo en la utilización y buen uso de los fondos públicos.
Nos encontramos que el Servicio jurídico regional de la Agencia de la Tributaria habla de la constitución de una trama organizada.
El señor Modrego decía «hablan ustedes de una trama».
No, la Agencia Tributaria, señor Modrego, del año 2000.
No habíamos llegado al gobierno, eh, ya estaban otros en el gobierno.
A lo mejor ya le estaban haciendo la cama a algunos, pero no estábamos nosotros en el 2000.
Hablaban «constitución de una trama organizada por la que se produciría una defraudación del impuesto de sociedades y del iva en los ejercicios 2000 y 2001, con indicio de falsedad en documentos mercantiles».
Eso era para adornarse, como en el toreo.
Una manoletina.

Hablaban de una trama organizada en la que directivos de la empresa semipública ­porque no otra cosa es Terra Mítica­, procedentes muchos de ellos de la sociedad pública Proyectos Temáticos de Alicante, que los trasvasaban ustedes como si fueran intercambiables.
El señor Valverde estaba en Terra Mítica y antes en Sociedad Proyectos Temáticos.
El señor Esteban también.
O sea, los sacaban de un sitio y los metían por el otro, unos como directivos y otros ya como agentes consuetudinarios de la cosa, eh, de esa cosa que está viéndose en los tribunales.

Bien, pues votamos a favor porque creemos que estos señores tienen que explicar mucho de lo que ha pasado en Terra Mítica.
Y mi intervención no a ir a hundir Terra Mítica.
Nosotros queremos que Terra Mítica funcione.
Lo que queremos saber es por dónde han desaparecido, entre otras cosas, 107 millones de sobrecoste del presupuesto.
Eso es lo que queremos que nos digan.
¿Dónde están?

Y sobre todo, mire usted, señor Modrego, nos interesa mucho, mucho, mucho, saber que es, de estas facturas falsas que dice la fiscalía y que dice la Agencia, si son falsas o no son falsas.
Porque hay quien dice que sí que se han hecho los servicios.
Entonces, la duda que se nos suscita a nuestro grupo y a mí es saber si esas facturas, no es que sean falsas.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Camarasa.
.
.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

.
.
.
es que han sido hinchadas.

 

**El senyor president:**

 

Señor Camarasa.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Dígame, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

El turno es de explicación de voto.
Yo sé.
.
.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

¡Ah!
Se me había ido la cabeza.

 

**El senyor president:**

 

Perdón, perdón.
Perdón, señor Camarasa, lo digo porque el contenido de su intervención es tan denso que yo creo su explicación propicia otra intervención.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Muy bien.
Pues continúo, continúo.

Votamos a favor, entre otras cosas, porque queremos saber, no es que solamente se haya estafado a la hacienda pública, que eso parece ser que está claro, y hasta lo tienen ustedes claro; sino que, si al parque, y por lo tanto al 20, casi al 21% que tiene la Generalitat Valenciana en ese parque, se le ha estafado muchos cientos o miles de millones de pesetas.
Y yo no entraré si van más o van menos, que, por cierto, van bastantes menos.
No el 50% menos, como decía el señor Oltra.
Van menos de la tercera parte de los que yo creía.
Pero esa es otra cuestión y, cuando quiera, en un momento determinado, volvemos a tratarlo.

Queremos saber, si es que ha habido sobrecostes injustificados o ha habido falseamiento de facturas, si se han hinchando y quién se ha llevado el importe hinchado de las facturas.
Eso es lo que quiere saber la cámara.
Y eso es lo que ustedes están negando e intentando poner cataplasmas a una hemorragia que produce un hedor insoportable y que lo que necesita, precisamente, es diagnóstico oportuno y cirugía reparadora inmediata.
No ocultación ni cataplasmas *(aplaudiments)*.
¡No, no, eso no lo necesita!
No necesita eso.

En ese parque, señorías ­y por eso queremos investigar­, se ha gastado, mejor dicho, malgastado, cientos de millones de euros que han pagado todos los valencianos, valencianos que están contentos con el parque, que han ido a visitarlo, que algunos han pagado la entrada, han tenido la desgracia de pagar, porque a otros se la regalan por miles las entradas, pero, bueno, la han pagado y les gusta, y a nosotros también.

Lo que quieren saber es si se ha gastado bien o mal y quién se ha llevado el dinero indebidamente.
Y por eso, ustedes tienen que estar aquí hoy dando más la cara a la raíz de las cosas que al barniz al que tanto están acostumbrados.
Hoy le toca dar una, o le hubiera tocado dar una de raíz, no de barniz.
Para el barniz ya están otros intervinientes.

Aquí quieren saber qué ha pasado, quién se ha llevado el dinero, dónde está y cómo siguen teniendo ustedes la cara, políticamente hablando, de defender una actuación en la que no entramos.

 

**El senyor president:**

Señor Camarasa, me van a pedir un turno de réplica.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

Termino enseguida, inmediatamente.

¿No le interesa conocer al PP si hubo fraude y estafa en Terra Mítica?
¿Por qué?
¿No le conviene al PP conocer si los 107 millones de euros estaban justificados?
¿Por qué?
¿No le conviene al PP investigar actuaciones de directivos de la SPTA que luego fueron a Terra Mítica?
¿Por qué?
¿No le conviene al PP saber cómo y quién repartía ­si repartía­ los contratos en Terra Mítica?
¿Por qué?

Estas son las explicaciones que tienen que dar ustedes o deberían haber dado y no esconderse en una conducta, admítamelo políticamente, miserablemente hablando de hacer una ocultación, una vez más, de este tema.

Y además, ­y termino, señor presidente, gracias por la amabilidad­, decirles que al menos yo les concedo la valentía de haber aceptado las comisiones de investigación una vez que el anterior inquilino de la Presidencia de la Generalitat ya no está en Valencia.
Al menos en eso hemos adelantado.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Se levanta la sesión y se reanudará a las cuatro y media de la tarde.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 44 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 33 minuts)*

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor José Ramón García Antón, sobre la valoració del desenvolupament del Pla eòlic de la Comunitat Valenciana, que formula la diputada Mónica Isabel Lorente Ramón, del GP Popular (RE número 47.
666).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
número 5, preguntes tramitades pel procediment especial d'urgència, d'acord amb la resolució de caràcter general 2/VI, del Grup Parlamentari Popular.

La primera pregunta correspon a la il·lustre diputada Mónica Isabel Lorente Ramón, del Grup Parlamentari Popular, i que va dirigida a l'honorable conseller d'Infraestructures i Transport.

Quan vullga, senyora Lorente.

 

**La senyora Lorente Ramón:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller de Infraestructuras y Transporte, muy buenas tardes.

Sabemos que en el PIE, en el Plan de Infraestructuras Estratégico para la comunidad, uno de los planes y una de las líneas principales más importantes y principales de actuación del Consell es, principalmente, ese plan de la energía, y sobre todo haciendo una apuesta decisiva por las energías renovables.

La Comunidad Valenciana *(veus)* crece a marchas forzadas, se desarrolla, y eso produce, como siempre, una demanda de más energía.
La apuesta de su conselleria ha sido, en definitiva, por apostar por ese crecimiento del sector energético, pero sobre todo por las energías renovables.

Sabemos, señor conseller, que en el PIE más de 3.
000 millones de pesetas van destinados al Plan eólico, lo que supone el 60% de las inversiones son para este ambicioso plan.

Queríamos saber, en definitiva, por parte de su señoría, que es el mayor responsable de la Conselleria de Infraestructuras y Transporte, cuál es esa valoración que hace usted como conseller sobre el desarrollo del Plan eólico de la Comunidad Valenciana.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, como ya saben sus señorías ­porque yo creo que lo hemos comentado en varias ocasiones en esta cámara, a no todos les llega con la misma intensidad lo que comentamos aquí­, el Plan eólico es una pieza clave de la política energética del Gobierno Valenciano.

Si mi memoria no me falla, en el Plan eólico se van instalar 2.
500 megavatios y se va a producir al año 5.
500 gigavatios/hora.
Eso representa aproximadamente del orden del 15% de la energía que se va a producir de aquí al 2010 en toda la Comunidad, y va a significar más o menos la energía necesaria para el consumo doméstico.

De toda la inversión prevista para las infraestructuras de producción de electricidad en el PIE, en el Plan de Infraestructuras Estratégico de la Comunidad Valenciana, más de 3.
000 millones de euros, el 60%, son inversiones en el Plan eólico.

El crecimiento económico que está experimentando en los últimos años nuestra comunidad exige una mayor demanda de energía.
Y es cierto que hasta ahora éramos ­seguimos siendo, pero muy pronto vamos a dejar de ser­ una comunidad deficitaria en la producción de energía, pero estamos dando unos pasos muy importantes para dejar de serlo de forma inmediata.
Y uno de los elementos más importantes es el Plan eólico.
Los otros son las centrales de ciclo combinado que se están construyendo ya en Sagunto y la segunda que se está tramitando su construcción en Castellón.
Con ello, vamos a ser una comunidad donde se va a producir más energía que la que necesitamos.
Y todo eso en un período muy corto de tiempo.

El Plan eólico yo creo que es un plan ejemplar, y es un plan del año 2001, donde yo no era responsable de la conselleria que llevaba, que tenía la responsabilidad entonces de la energía.
Pero es un plan ejemplar porque parte de una planificación territorial, parte de una planificación estratégica de la energía y parte de la evaluación ambiental para situarlo en los puntos claves de mayor viento y mayor producción energética, pero además sostenible y compatible con el suministro de energía.

De forma que dentro de esta topografía, yo creo que difícil, que tenemos en nuestra comunidad, también fuera, esa producción de energía, de esa energía renovable a través del viento, fuera posible conectarla ­porque si no, no valdría para nada­ en las redes de altísima tensión para poder suministrarla.
Son 15 zonas que comprenden 67 parques eólicos.

Durante los primeros años del plan se han desarrollado todos los trabajos de preparación, de selección de empresas operadoras, de elaboración y tramitación de proyectos.
A partir del 2005, hemos entrado ya en la fase de construcción y ejecución del plan.
Y la previsión es que en el período 2006-2007 todo el plan estará prácticamente terminado y en marcha.

En estos momentos once parques eólicos han sido ya autorizados, uno de ellos el de Manzanera, situado en el municipio de Olocau del Rey, en la comarca dels Ports, en Castellón, ya ha empezado a producir energía eléctrica y podrá abastecer el consumo de energía de una población equivalente a 45.
000 personas.

Otros dos parques eólicos también están terminados en los municipios del Forcall y de Todolella, y en breve empezarán también a producir energía.

Y tenemos previsto que los demás parques ya autorizados, que están ahora en ejecución o que están a punto de iniciarla, estén todos terminados y funcionando en este mismo año.

En total, estos once parques contarán con una potencia instalada de 435 megavatios y supone una inversión del orden de los 442 millones de euros.
Eso significa que en torno a un 20% del plan, tanto en términos de potencia instalada como de inversión, estará terminada en lo que es prácticamente este año que estamos, 2006.
Y antes de que acabe este año habremos multiplicado por veinte la capacidad de generación de energía eléctrica disponible hasta ahora en la Comunidad Valenciana.

De los demás parques, hay seis a punto de recibir la autorización en las próximas semanas, que, por tanto, se empezarán también a construir de forma inmediata, yo creo que en el mes de mayo o junio estarán en construcción.
Otros nueve están prácticamente tramitados y recibirán la aprobación definitiva en este año.
Y cuatro parques están pendientes de la aprobación definitiva del plan de zona, que cuenta ya con la declaración de impacto ambiental y, por tanto, se producirá en breve.

Y del resto, cinco zonas, que son veinte parques, está en trámite la declaración de impacto ambiental y recibirán la aprobación definitiva en cuanto obtengamos esta declaración correspondiente.

Además de la inversión en los propios parques, que en total asciende acerca de 2.
000 millones de euros, el desarrollo del Plan eólico lleva asociada también una importante inversión industrial, que también está en marcha.
En estos momentos están ya construidas una planta de aerogeneradores y hay una planta de ensamblaje en construcción.

Pero además, uno de los objetivos fundamentales del Plan eólico es promover la creación y desarrollo de un tejido industrial y generar empleo en las zonas incluidas todas ellas en áreas rurales del interior de la comunidad.
Tenemos ya firmados acuerdos con las empresas Renomar y Proyectos Eólicos Valencianos, que son las primeras que están construyendo las zonas que tenían asignadas, dos de las empresas adjudicatarias del plan.

Según estos convenios, se van a generar en las zonas de actuación de dichas empresas en las comarcas dels Ports, Alt Maestrat y Alto Palencia, Alcalatén, Plana Alta, Alto Mijares, los Serranos, Utiel-Requena, Hoya de Buñol y Valle de Ayora, 1.
076 empleos directos y permanentes y se va a producir una inversión en actuaciones industriales por valor de 124 millones de euros.

Por tanto, señorías, a la vista de estos.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor conseller, vaya acabant, per favor.

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

.
.
.
a la vista de todo lo señalado anteriormente, debemos hacer una valoración yo creo que muy positiva del desarrollo del Plan eólico de la Comunidad Valenciana.
Tenemos muy avanzada, prácticamente concluido la mayoría del plan, la fase de preparación, y hemos entrado ya en la fase de ejecución y en la fase de producción de energía.

Y por eso, yo creo que en muy pocos meses estará prácticamente todo el plan en marcha.

Muchas gracias.

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor José Ramón García Antón, sobre l'evolució de la qualitat del subministrament elèctric a la Comunitat Valenciana en els últims anys, que formula la diputada Carolina Salvador Moliner, del GP Popular (RE número 47.
667).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.
*(Aplaudiments)*

Anem a passar a la següent pregunta, que formula la il·lustre diputada del Grup Parlamentari Popular senyora Carolina Salvador Moliner i que va dirigida a l'honorable conseller d'Infraestructures i Transport.

Quan vullga, senyora Salvador.

 

**La senyora Salvador Moliner:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, la demanda d'energia elèctrica a la Comunitat Valenciana va créixer en l'any 2005 prop d'un 6%, segons dades donades per la Direcció General d'Energia, pel qual es va registrar un consum energètic de 26 milions de megawatts per hora, front els 24,7 milions que es van produir en 2004.

Estes dades van acompanyades d'una evolució positiva en la qualitat del subministrament elèctric, que precisament es produïx en un any en el qual es va registrar un rècord molt elevat d'energia elèctrica diària demandada.

Segons estes dades, li voldríem preguntar: com ha evolucionat la qualitat del subministrament elèctric a la Comunitat Valenciana en els últims anys?

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Como decía hace un momento al responder a la pregunta de la señora Lorente, el crecimiento económico que viene experimentando la Comunidad Valenciana en los últimos años, como es normal, va acompañado también de un crecimiento de la demanda energética.

La industria, el sector servicios, el sector doméstico, el aumento de los niveles de actividad productiva y de bienestar de la población se traduce inevitablemente en demanda de energía eléctrica.

Todos somos conscientes de los problemas que puede acarrear un crecimiento *(so d'un mòbil)* de la demanda eléctrica que no vaya acompañada al mismo tiempo del correspondiente incremento de las infraestructuras, tanto lo que son las instalaciones de las líneas de distribución, de las redes de distribución, como las infraestructuras necesarias para la generación energética.
Todos recordamos los apagones sufridos en los últimos años en zonas próximas y no tan próximas a nosotros.

Pues bien, el crecimiento medio de consumo de energía eléctrica en los últimos años se sitúa en nuestra comunidad cerca del 7% de incremento interanual.
Y pese a este aumento de consumo de energía eléctrica, la calidad del suministro energético, del suministro eléctrico en la Comunidad Valenciana, no solo no ha empeorado, sino que ha mejorado de forma substancial.

Una de las medidas estándar más utilizadas tomada para valorar la calidad en el suministro eléctrico es el llamado Tiepi.
Tiepi es el tiempo de interrupción equivalente de la potencia instalada en media tensión.

En nuestra comunidad, en el período 2000-2005, el Tiepi ha disminuido un 40%.
Dicho de otro modo, la calidad del suministro ha mejorado en este período un 40%.
Se trata de una mejora yo creo que muy importante, teniendo en cuenta además que partimos de una situación en la que la Comunidad Valenciana contaba con un índice de calidad de suministro eléctrico sensiblemente superior al de las comunidades de nuestro entorno.

Además, esta mejora se está acentuando de tal manera que en el año 2005 este mismo índice, el Tiepi, había mejorado un 19% respecto al año anterior.

Evidentemente, para lograr esta mejora en la calidad en el suministro eléctrico, además de tener asegurada la disponibilidad de energía suficiente, es necesario tener garantizada una capacidad de transporte de la energía suficiente para llevarla hasta los puntos de consumo, por lo que la inversión en las redes de distribución es una pieza clave en la mejora de la calidad del suministro.

Yo aquí me pararía para decir que muchas veces no se trata solo del proyecto y la parte económica para hacer una construcción, sino las dificultades que nos estamos encontrando ­las empresas suministradoras y nosotros, administración, que queremos que se realicen estas actuaciones­ para poder con estas líneas de alta tensión atravesar algunos municipios, que se hace totalmente a veces imposible poderlo hacer y que impiden que podamos continuar garantizando el desarrollo de nuestra economía a lo largo de nuestra comunidad.
Y yo pediría a los municipios, también a las empresas, y en ello estamos, el que facilitáramos entre todos la posibilidad de ese transporte de energía eléctrica.

La inversión en infraestructuras del transporte y distribución eléctrica es un aspecto yo creo que muy importante en el PIE 2004-2010, en el que recogemos unas previsiones de inversión de las empresas del sector de más de 1.
200 millones de euros en la Comunidad Valenciana.

La inversión efectivamente realizada en el período 2003-2005 es de 400 millones de euros.
Y es esta actuación la que está permitiendo mejorar de forma tan importante la calidad y continuidad del suministro eléctrico en la Comunidad Valenciana.

Yo quiero destacar que la Generalitat, a través de la Conselleria de Infraestructuras, desarrolla una labor importante de fomento de esa inversión.
En especial, estamos desarrollando un plan de mejora de la calidad con el que definimos las actuaciones a realizar en determinadas zonas en las que resulta especialmente necesario intervenir en función del nivel del consumo, del nivel alcanzado en el índice de calidad del suministro y de las características de la población.
La inversión programada correspondiente al periodo 2004-2005 es de más de 55 millones de euros, de los que la Conselleria de Infraestructuras y Transporte aporta cerca de seis millones de euros.

También les puedo mencionar la importancia del Plan valenciano de electrificación rural (Plaver), en el que impulsamos actuaciones específicas para extender las redes y mejorar las instalaciones de distribución eléctrica en el ámbito rural, con una inversión de cerca de catorce millones de euros.

En definitiva, desde la Generalitat Valenciana estamos trabajando para consolidar un modelo energético más competitivo y con mayores niveles de calidad, lo que nos permitirá continuar con el crecimiento de nuestra economía y el aumento de la calidad de vida de nuestros ciudadanos.

Este es el compromiso que tenemos desde el Gobierno en lo que hace referencia a las infraestructuras eléctricas, para que tengan la capacidad suficiente para continuar mejorando la calidad del suministro y, por lo tanto, garantizando el desarrollo económico, social y cada vez las mejores condiciones de vida.

Gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

La següent pregunta seria per al Grup Parlamentari Socialista 47.
672, però n'hi ha un escrit tramés pel vicepresident del Consell, registre d'entrada 48.
375, en el qual excusa l'assistència del conseller de Cultura, Educació i Esport per a esta vesprada.

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació, senyor Gerardo Camps Devesa, sobre les raons per les qual a dia d'avui encara no s'ha efectuat la corresponent paga als funcionaris, atés l'acord a què es va arribar amb els agents socials en la Mesa del Pavaco per a una pujada salarial i atès que hi va haver una mesa sectorial el passat 19 de gener de 2006 per tal de concretar l'aplicació de l'acord esmentat, que formula el diputat Antoni Such Botella, del GP Socialista (RE número 48.
157).***

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Anem a passar a la següent pregunta, corresponent també al Grup Parlamentari Socialista, registre d'entrada 48.
157, i que formula l'il·lustre diputat senyor Antoni Such Botella i que va dirigida a l'honorable conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació.

 

**El senyor Such Botella:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Abans de formular la pregunta m'agradaria expressar el disgust del meu grup parlamentari per l'absència en este cas del conseller de Cultura i Educació en este ple.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyoria, consta en acta la seua protesta, però, per favor, el torn és per a la pregunta.
*(El diputat Such Botella intenta fer un comentari)* Si és tan amable, faça el favor de formular la pregunta, s'ha replegat en l'acta la seua queixa, però, per favor, això és una cosa que es porta a la.
.
.
Senyor Such, si em vol escoltar, per favor *(veus)*, senyor Such, em vol escoltar, per favor?
Senyor Such, és tan amable d'escoltar-me?
Crec que en el lloc, que és la junta, vosté ja va.
.
.
, vosté no, perquè no estava, però els seus companys ja van expressar el que pensaven, per tant, ací, el torn que li correspon ara és per a formular la pregunta dirigida al conseller d'Economia i Hisenda.

Per favor, li pregue al senyor Such que tinga vosté clar que està constat en acta de la junta la seua protesta per part del seu grup i, si és tan amable, el torn d'ara correspon a formular la pregunta.
Li ho agraïxc per al bon ordenament del ple.
Senyor Such, vosté sap perfectament que la seua queixa està ja a on deu estar, per tant, el torn és per a la pregunta, senyor Such.

Si és tan amable, i li torne a posar els cinc minuts que li corresponen.
Val?
Moltes gràcies.
*(Veus)*

 

**El senyor Such Botella:**

<B 

Tampoc he dit jo tant, senyora presidenta, com per a *(veus)* que este marmoló ací públicament es puga produir, jo crec que no havia dit una cosa res de l'altre món!
*(Veus)* Açò és una cosa insòlita.

Bé, en tot cas, senyora presidenta, li agraïxc que torne a començar el temps, perquè l'ha consumit vosté pràcticament, no jo.
*(Veus)*

Bé, senyor conseller, *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* tenint en compte l'acord a què es va arribar amb els agents socials en la mesa del Pavace per una pujada salarial i haver-se produït una mesa sectorial el 19 de gener del 2006 per tal de concretar l'aplicació de l'esmentat acord, per quines raons i a dia de hui encara no s'ha efectuat la corresponent paga als funcionaris.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor Such.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Camps.

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

Gracias, señora presidenta.

Señor diputado.

Señorías, permítanme que empiece deseándole la mejor suerte deportiva al Villarreal *(veus)* en el partido que tiene hoy en Italia, que estoy seguro que será compartido por todos los miembros de esta cámara.
.
.
*(Protestes)* ¡Señorías!
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* Consumiendo mi turno, *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* y trasladándole al señor Such que yo pensaba que en el día de hoy iba a tener una ocasión inmejorable o para retirar la pregunta o, al menos, para modificarla, ya que la contestación mejor que puedo realizar a lo que usted me pregunta es decirle que, justamente, en el día de hoy, 29 de marzo, han cobrado las mejoras retributivas.
.
.
*(protestes)* las mejoras retributivas pactadas en el seno del Pacto valenciano por el crecimiento y el empleo y en la mesa general, a la que ha hecho referencia el señor diputado, los funcionarios públicos dependientes de la administración de la Generalitat.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Such.

 

**El senyor Such Botella:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, també desitjar-li molt sort al Villarreal.
Espere que tinguen més sort que amb vostés, que encara els deuen molts diners, paguen-li vostés els diners els diners que li deuen al Villarreal i tots estarem més contents, en tot cas.

Bé, senyor Camps, hui la veritat és que és un dia important per a un diputat que intenta traslladar les preocupacions, en este cas, d'un gran col·lectiu de funcionaris a les Corts, perquè està vist que esta és la nostra faena, la d'inquirir a vosté perquè complixquen els acords i vostés complir els acords, i nosaltres no tenim més que manifestar la nostra satisfacció que això siga aixina.
Nosaltres, per tant.
.
.
Hui, este matí, ho comentàvem en el nostre grup, ja mos ha passat dos o tres vegades *(veus)* i esperem que en l'any que ens queda ens puga passar algunes vegades més que vostés complixquen allò que firmen quan són requerits pel Grup Parlamentari Socialista.

Nosaltres estem molt contents d'això.
Sobretot estem contents perquè, efectivament, estaven intentant donar llargues als funcionaris i als treballadors d'un acord que vostés havien signat.

Mire, senyor Camps, quan estàvem pensant fer esta pregunta, allò lògic havera segut fer-li-la al senyor conseller d'Administracions Públiques, això crec que és allò lògic, perquè al cap i a la fi és ell el que donava la cara, però, realment, canviàrem d'idea quan vàrem llegir les declaracions del senyor Peralta en què el culpava a vosté d'estar parant i boicotejant el tema del pagament als funcionaris.
Per tant, vam dir, bé, no perguem més el temps amb el senyor Peralta, anem al que el senyor Peralta diu que és el responsable que açò no es pague.

I a nosaltres ens alegrà molt el divendres, quan vàrem vore els acords del Govern que, efectivament, vostés hagen complit, però hagen complit una part.
Per tant, li tinc de requerir que complixquen el que falta, i el que falta vosté sap què és, és a dir, que als 120.
000 funcionaris que tenen vostés en nòmina els apliquen els acords retributius que vostés han acordat el passat divendres, que per ara no ho és.

I jo li pregunte, senyor Camps: quan va a pagar-los als 120.
000?
I, a més, li vaig a dir també: vostés tenien una part de l'acord que consistia també en el tema dels fons de pensions dels funcionaris, i també li pregunte, quan va a aplicar en marxa el fons del pensions dels funcionaris del 0,3% que vostés tenien establit?
I estes qüestions, si vosté les contesta positivament i ens diu que això dels 15.
000 funcionaris que en primer lloc van a cobrar el que és l'increment salarial va a ampliar-se als 120.
000 i que este mes cobraran, nosaltres estarem més contents i més satisfets.

I si, damunt, ens diu que demà estarà el fons de pensions, que despús-demà o que almenys el mes que ve es posarà en marxa el fons de pensions, complint els acords que han firmat amb els sindicats, nosaltres, senyor Camps, estarem doblement contents.
I li ho dic perquè jo crec que cal ser clars en això.
És a dir, quan es fan les coses bé, encara que siga tardant, com vostés, perquè la gent, allò normal és que si es firma açò en octubre, vostés ho incloguen en el pressupost, en la nòmina del mes del mes de gener s'havera incorporat ja, però no sé què ha passat!
, espere que vosté també ens ho explique, quins han segut els problemes perquè el retard de l'increment es produïxca fins al mes de març.
Espere que també mos ho conte.
Almenys tenim interés i intenció que vosté ho explique ací, per a poder conéixer-ho.

Però el que és important és que complixquen els seus compromisos, i vostés ara han firmat el que és la regulació, el passat divendres en el Consell, nosaltres ens n'alegrem, li demanem que ho amplie als 120.
000 i que mos diga quan va a estar també per als funcionaris de Sanitat, de Justícia i d'Educació, per a quan va a ser això, ampliat tot el que és l'increment salarial, i també li requerim que ens explique, per a bé de tots també, per al compliment de l'acord, quan va a posar en marxa el fons de pensions, que vosté també s'hi ha compromés amb els sindicats i que forma part dels acords que han signat en el tema del Pavace.

Per tant, alegrar-nos i demanar-li responsabilitat perquè es complixquen els acords, perquè en matèria de funció pública es firmen molts acords, però la veritat és que moltes vegades és paper mullat, i nosaltres, com açò és una qüestió econòmica, li preguntem al conseller d'Economia que ens done llum, perquè la gent puga estar tranquil·la que allò que es firma es complix, encara que siga amb retard.
*(Aplaudiments)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Camps.

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

Señora presidenta.

Señores diputados.

Señorías.

Seños Such, si usted está contento, no voy a ser yo quien le cambie el humor esta tarde, porque yo también estoy contento.
Como dice la expresión: «¡Cómo me alegra que usted me haya hecho esta pregunta!
», porque permite que constate en sede parlamentaria el cumplimiento de los acuerdos que este gobierno firma, en este caso, con las organizaciones sociales, sindicales y empresariales más representativas de esta comunidad.

Por primera vez, en el Pacto valenciano por el crecimiento y el empleo se acordó algo que hacía referencia y afectaba, por tanto, a los empleados públicos.
Ese fue un acuerdo de carácter social que se vio refrendado posteriormente donde correspondía, en la mesa general, que es quien tiene que empezar a ejecutar los acuerdos a que con carácter general se llega por parte del Gobierno y los agentes sociales.

Pero después de eso, y aquí viene una de las primeras respuestas a sus pocos interrogantes, son las mesas sectoriales las que tienen a su vez que seguir concretando la ejecución y el desarrollo de esos acuerdos, entre otros, los criterios para hacer efectivo el pago de las cantidades que, todas ellas, están contempladas en los presupuestos para el año 2006.
Y se ha reunido la Mesa Sectorial de Función Pública, por eso ya está el acuerdo tomado y decidido que, además, esas mejoras retributivas una tenía carácter lineal, la mejora que hacía referencia a lo que tiene que ser, a su vez también, la mejora en la prestación del servicio público; y otra tenía carácter proporcional, la mejora, en este caso, que tenía que ver con la cláusula de revisión salarial pactada como fondo también y como mejora para los empleados públicos.

No ha hecho también.
.
.
, si no me falla la memoria, aún no se ha elevado, pero ya se ha reunido la Mesa Sectorial de Sanidad, no en la de Justicia ni la de Educación.
Cuando esas mesas sectoriales eleven los criterios, entonces ya podrá el Consell empezar a hacer efectivas esas mejoras retributivas en cuanto al contenido del acuerdo con las organizaciones sindicales y, por primera vez, empresariales de esta comunidad.

Porque hay otras mejoras.
Otras mejoras relacionadas con las pagas extraordinarias y el complemento específico y con un complemento que se llama compensatorio de ese complemento específico que paga la administración autonómica también a sus funcionarios, que se mantiene, por acuerdo también con las organizaciones sindicales.

Esas mejoras, señor Such, a las que también ha hecho usted referencia, corresponde pagarlas en los meses de marzo y de septiembre.
Absoluta normalidad.
O tal vez lo que usted esperaba, al igual que alguna organización sindical, que ha enviado un correo electrónico a los miles de funcionarios públicos y les decía que esa paga justamente se iba a cobrar, y era un incumplimiento ya, en el mes de abril.
Pues, mire usted por dónde, qué equivocación: la han cobrado en el día de hoy.

Tampoco los empleados públicos han tenido ningún perjuicio al percibir las mejoras retributivas en el mes de marzo, porque se contemplaban, evidentemente, con efecto retroactivo desde el mes de enero.
Pero lo verdaderamente importante, y con ello acabo, señor Such, a lo que usted no ha hecho ninguna referencia, es que los empleados públicos de la Generalitat Valenciana en estos momentos están entre los funcionarios mejor retribuidos de España, al máximo nivel.
Ninguna comunidad autónoma podrá decir que sus funcionarios están mejor retribuidos que los funcionarios al servicio de la administración de la Generalitat Valenciana.
Y porque se lo merecen, porque trabajan bien, lo hacen de manera efectiva y sus representantes negocian lo que tienen que ser sus mejoras retributivas en los foros que corresponde.

Y, a lo mejor, lo que al señor Such y su grupo les lleva a realizar estas preguntas, a mi juicio, de manera inapropiada, intentando volver a tener protagonismo en aquellos sectores que cada vez más reconocen las políticas de un gobierno del Partido Popular, es que dónde ustedes gobiernan, *(veus)* y no me voy a comparar con ninguna administración autonómica, la administración general del estado, las mejoras salariales para este año de los funcionarios estatales van a ser de un 3,55%, y en esta comunidad, para los funcionarios dependientes de la administración de la Generalitat Valenciana, de un 4,75%.
*(Veus)*

Eso son hechos y no palabras.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, sobre les mesures que prendrà el Consell per a prevenir la grip aviària, que formula la diputada Dolors Pérez i Martí, del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 47.
652).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltíssimes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta que correspon a la il·lustre diputada senyora Dolors Pérez i Martí del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, 47.
652, i que va dirigida a l'honorable conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, quines mesures va a prendre el Consell per a prevenir la grip aviar?

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Cotino.

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltíssimes gràcies, senyora Pérez.

Senyors diputats, senyores diputades.

La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, junt a la resta de conselleries que tenen competència en esta matèria en distintes fases, ha pres una sèrie de mesures que vaig a redactar-li, mesures en què vàrem ser la primera comunitat espanyola i que vàrem proposar al govern d'Espanya i també a propostes de la Unió Europea perquè pogueren dur-se a cap.

A forma de resum, en esta primera intervenció, estes mesures estan basades en la detecció precoç i l'actuació immediata per part de la conselleria, especialment en quatre temes: classificar les zones d'àrees de risc per a graduar l'adopció de mesures, establir una vigilància activa i passiva en les diferents zones i preparar els mitjans humans i materials necessaris per a fer front a les tasques de la possible *(inintil·ligible)* que poguérem tindre en esta afluència aviar.

Les zones de risc, com vosté coneix, es van detectar conjuntament en la Conselleria de Territori i Habitatge, tres zones, i, posteriorment, després d'aparéixer uns focus a França, es van estendre a nou llocs, que són els següents: el Pla de Cabanes, la marjal d'Almenara, la marjal del Moro, l'Albufera de València, la marjal de Xeresa, la marjal de Pego-Oliva, el Fondo d'Elx, les Salines de Santa Pola i la Mata de Torrevella.

Per estos nous aiguamolls es calcula que passen aproximadament el 95% de les aus migratòries aquàtiques que transvasen la Comunitat Valenciana.
En estes zones de risc s'inclouen 129 municipis i n'hi ha 172 explotacions avícoles de producció.
Les mesures que s'han pres per a atendre estos temes són les següents: les visites setmanals en totes les granges controlades en estes zones d'influències a 10 quilòmetres dels aiguamolls, que abans hem comentat, i ja s'han realitzat en el moment actual 199 visites a explotacions tancades i 167 visites a explotacions obertes.
La presa de mostres quinzenals en estes explotacions, doncs, s'ha realitzat el confinament de les aus de corral que es crien a l'aire lliure, la prohibició de concentracions d'aus en mercats, l'eliminació d'aus de corral a petició dels amos, i per a això hem creat un servici de poder retirar en aquells llocs que ens criden per a poder fer-ho aixina, i a la vegada s'han creat unes zones d'especial vigilància que es determinen en funció de l'existència d'altres concentracions, especialment d'aus silvestres, en alguns abocadors i s'eleva la densitat d'aus de corral per algun motiu.
Estes zones son 10 municipis i estan controlant-se 104 explotacions avícoles relacionades amb estos 10 municipis.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, em sembla que com sempre aquesta pregunta l'havia feta a un membre del Consell, però estic encantadíssima que m'haja tocat el conseller d'Agricultura perquè a mi em sembla que com a prevenció és el que conseller que primer ha de ficar els mitjans necessaris.

I permeta'm vostés, senyories, que faça dos quinzets d'historieta al respecte perquè també seria convenient que ens centrarem un poquet, ja que hem llegit molt, sentim molt per premsa, però no concretament alguna cosa que seria important saber, com, per exemple, que l'afluència o la grip aviària es va identificar per primer cop fa 100 anys, o siga, que no és una cosa nova i que, per tant, no estic cridant a una alarma social ni molt més, sinó a una informació que em sembla que ha de tindre el ciutadà i d'ahí la pregunta.
I es va detectar concretament a Itàlia i des de llavors s'ha comptabilitzat 21 brot de la malaltia a intervals irregulars a distints punts del planeta.

Aquest virus, H5N1, es va aïllar per primera vegada en una oca domèstica a Xina en l'any 1996, i a l'any 1997 es va presentar la malaltia en pollastres a Hong Kong i van aparéixer els primers casos de contagi de persones.
A principis de 2004, i ahí tot el món hem vist la televisió, la premsa internacional informar, es va presentar com a brot de grip aviar altament patògena a distints països d'Àsia, en persones lògicament també infectades, on també presentaren casos greus i, fins i tot, algunes morts.

Bé, senyor conseller, jo li agraïsc una exposició, una radiografia de com està el País Valencià i quines mesures són les que vosté està aplicant.
Agarrant la informació que presenta el Ministeri de Sanitat i Consum podem vore que en uns dels mapes, a més de parlar de poblacions o de comarques concretes al País Valencià, tenim un mapa molt graciós en el que tot el País Valencià està pintadet de roig.
A més del País Valencià, Illes Balears, Catalunya, és clar!
, és normal, també ens unix el risc, i una franja d'Andalusia, una part petita del nord.
Lògicament, açò són les carreteres viàries per on les aus migren i, dintre de molt poc, i ara ja algunes, que estan tornat al nord d'Europa des d'Àfrica i que, per tant, els controls que es facen a mi em semblen importantíssims.

Bé, aquesta problemàtica té dues vessants diferenciades: una seria la prevenció, en primer lloc, que hauria de ser la de la Conselleria d'Agricultura, però també la Conselleria d'Habitatge i Territori, pel que signifiquen les aus migratòries, que això no dependria de la mateixa conselleria, sinó de vostés, senyor Blasco, i, lògicament, també entraria i formaria part la Conselleria de Sanitat i, com no!
, la Conselleria de Turisme, sobretot per aquella informació que s'està donant al conjunt d'Europa, principalment via Internet.
Eixa informació de no tinga vosté por de desplaçar-se a una zona on existisca la febra aviar perquè no passa absolutament res, vosté ha de tindre en compte estes, estes i estes situacions.

I, després del Partit Popular haver-nos situat amb un País Valencià cada vegada més eminentment turístic, doncs, valdria la pena que no esglaiarem al turisme en la primera eixa de turisme cap al País Valencià perquè seria greu.

Jo, en referència a estes dues coses, li he escoltat atentament i em sembla que li he exposat la primera part, que és la de la conselleria i la segona part el que significaria un protocol de col·laboració.
Però, també seria molt important saber quin és el protocol de recollida d'aus mortes que té la pròpia conselleria o que pensa aplicar la conselleria, perquè això em preocupa una mica.
I em preocupa una mica després de no fa molts anys haver passat tot allò de la pesta de les vaques boges, per entendre'ns i no buscar concretament el nom científic que se li donava.
I ho hauríem de tindre en compte.

Jo voldria que vosté m'explicara un poquet més, si és que queda temps, si s'ha determinat la recollida d'eixes aus mortes, quines posteriors investigacions es realitzen sobre les mateixes i què està previst a posteriori d'eixa investigació quant a exterminació d'eixes aus, per tindre una completa seguretat.
Tot el que estic preguntant-li va en línia a les normatives europees davant de la situació que s'ha presentat.

I jo vull recordar, no és que haja fet la pregunta perquè, mire, no sabia què fer i va i faig la pregunta, sinó perquè em preocupa molt que es poguera produir una nova, jo diria, pandèmia, com la pandèmia espanyola en què l'any 1918 i 1919 varen ser exterminats del planeta 20 milions de persones humanes.
I no m'agradaria, sé que els avanços són molt importants és que n'hi ha, però no m'agradaria solament quedar en mans del que realitzara un estat o d'aquelles normatives que ficara Europea.

 

**La senyor vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, finalitze, per favor.

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Per tant, li agrairia que vosté em contestara, senyor conseller.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Cotino.

 

**La senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

En primer lloc, moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora diputada, des del Govern Valencià no pretenem esglaiar ni a ningun turisme ni a ninguna persona que puga vindre de qualsevol part del món ni a ningú que habitem i mengem pollastre criat a la Comunitat Valenciana o a qualsevol altre lloc d'Espanya.

En manifestacions públiques que s'han fet en alguns llocs, a la Comunitat Valenciana, lògicament, hi ha uns llocs, com els ha citat anteriorment, per on passen aus migratòries, la qual cosa suposa que per part de les autoritats europees, de les autoritats espanyoles, conjuntament amb les autoritats de la Comunitat Valenciana, s'ha decidit un control especial d'eixes zones.
Eixe control especial d'eixes zones, essencialment en la prevenció d'eixos temes, s'ha fet conjuntament, com no pot ser d'altra manera, amb la conselleria corresponent que duu el plantejament del control d'eixes zones, especialment, que és la Conselleria de Territori i Habitatge.
S'ha elaborat un manual per a actuar respecte a tot el que s'ha de fer en eixos termes, tant sota el punt de vista d'una conselleria com d'altra conselleria.

Li puc dir que a data de hui, en els temes i controls que s'han fet, què és el que es fa quan es troba un au que es pot pensar que puga haver tingut algun risc d'este tema.
Doncs, en primer lloc, es fan uns anàlisis, s'han preparat tres laboratoris específics per a estos temes per part de la conselleria, s'han ficat uns llocs d'arreplegament d'estos aus que pogueren existir o que existixen de fet, en qualsevol de les zones d'influència, en eixes furgonetes es duen eixes aus a fer l'anàlisi pertinent i s'envien posteriorment a un laboratori de referència que existix a Madrid.
Fins este moment, tots els anàlisis que s'han fet en l'actualitat no han tingut ningun problema de ningun tipus, a la vegada s'han realitzat mostres en les granges, fins el moment hi ha 13.
456 mostres fetes en què tampoc han tingut ningun índex que ens alarmara del tema.

Per tant, crec que estem seguint el protocol que ha sigut aprovat pel govern de la Generalitat Valenciana, i, a la vegada, també, refrenat pel govern espanyol, i que eixe protocol que està existint a tot Espanya per igual s'està duent amb un argot, potser, no parlamentari, però, com se sol dir al carrer, *a rajatabla*, perquè el risc de tindre eixe problema siga el menys possible.

 

 

***Pregunta tramitada pel procediment especial d'urgència al conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació, senyor Gerardo Camps Devesa, sobre el futur de l'empresa Cegas i dels llocs de treball a la nostra comunitat, que formula el diputat Alfred Botella i Vicent, de GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 47.
653).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.
*(Aplaudiments)*

 

Té la paraula per a formular la següent pregunta, registre d'entrada 47.
653, l'il·lustre diputat senyor Alfred Botella i Vicent, i que la dirigirà a l'honorable conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació.

Senyor Botella, quan vulga.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, com vosté sap, i la resta de senyories també, des de fa algun temps n'hi ha una OPA realitzada des de Gas Natural a Endesa que encara no s'ha resolt al respecte però que nosaltres voldríem saber les conseqüències que això pot tindre en el que és l'empresa distribuïdora de gas al País Valencià, Cegas, i conseqüentment en les llocs de treball en esta comunitat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat, té la paraula l'honorable conseller senyor Camps.

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Botella, condición de adivino aún no se le supone a este conseller.
El resultado de la opa de Gas Natural sobre Endesa está en manos de los accionistas ­yo no lo soy­ que tendrán que tomar la decisión en su momento.
Si le dirigía usted la pregunta a la administración competente, se ha equivocado de foro.
Es a un ministro de un gobierno central que no se apellida Camps y que, de todas maneras, ya se han pronunciado los organismos y las instituciones públicas que correspondía respecto de la misma.

Y al mantenimiento de los puestos de trabajo y de la actividad, mucho mejor que yo le podrían responder los directivos de la propia empresa o, en su caso también, de su principal accionista, La Caixa.
El conseller de Economía y Hacienda de esta comunidad, y de Empleo, no tiene ninguna comunicación por parte de la empresa en orden a que se vaya a ver afectada su actividad ni el mantenimiento de los puestos de trabajo.
Si su señoría tiene conocimiento de alguna otra cuestión haría, si lo estima suficientemente positivo, bien en trasladarla en este caso al conseller de Economía, aunque no sería este el foro ni el momento más adecuado.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, jo, si vosté fóra endeví, no li faria estes preguntes; li'n faria altres.
Segurament, entre altres coses, saber si realment l'esquerra en el País Valencià guanyarà les eleccions pròximes.
Però com vosté no és endeví, tampoc m'ho podrà contestar.
*(Remors)*

Vosté diu que açò està en mans dels accionistes, la decisió, que li ho hauria de preguntar als directius de l'empresa o, en tot cas, a La Caixa, i que el conseller de la Comunitat Valenciana no té res a dir al respecte.
Jo no vull ser descortés amb vosté, no vull dir que no li importa el tema però, de totes maneres, diríem que alguna cosa d'això segurament n'hi ha.
Perquè, mire vosté, en el mes d'octubre es va produir una reunió en el Palau de la Generalitat entre el president senyor Camps i el president de Gas Natural, el senyor Gabarró.
I segurament no va vindre a parlar del temps que fea en el País Valencià ni de coses, diríem, trivials.
Vindria a parlar del futur de l'empresa en el País Valencià.

Però, a més a més, vosté sap.
.
.
, perquè el seu director de treball participa en algunes de les reunions amb el Comité d'Empresa i amb els representants de l'empresa, per vore si finalment n'hi ha alguna possibilitat de negociar algun conveni que faça possible que els treballadors de Cegas al País Valencià no cobren el 35% menys que a la resta de l'Estat espanyol, com estan cobrant, perquè el conveni que està en vigor en estos moments és el del 2003.
És a dir, tres anys sense conveni.

Les condicions laborals, pitjors que la de la resta de l'Estat espanyol.
Vosté tot això ho sap i sap que això són conseqüències d'una determinada política d'eixa empresa que, al final, el que no sap on conduïx sóc jo.
Però vosté hauria de tindre més informació al respecte.
I estic segur que la té.
Una altra cosa és que la vullga dir ací.

Perquè, mire vosté, caldria recordar que al marge que el seu director general participe en eixes reunions, caldria dir que és hora d'actuar, no solament de parlar i de dir: «Home, a vore si ací apleguem a algun acord».
No, no, cal actuar.
I actuar significa que com a eixa empresa se li donen concessions administratives, és lògic que l'administració tinga alguna cosa a dir al respecte i que parle de quina deu ser la continuïtat de l'empresa al País Valencià, dels llocs de treball, de les condicions dels treballadors, de la seguretat dels treballadors, de la seguretat dels ciutadans en un tema tan important com és la distribució del gas.
Perquè a més a més, si esta fóra una empresa en què els treballadors passaren de la qüestió i digueren: «Bé, com açò no sabem quin és el futur, mosatros passem».
Però no, esta empresa és la que més quilòmetres de xarxa té de l'Estat espanyol.
És la que més distribució de gas realitza, la que més clients té.
Som els primers de l'Estat.
En canvi, som els últims en condicions laborals, en salaris, etcètera.
I això, a vosté no li crida l'atenció.
Deuria cridar-li l'atenció i deuria vore que això pot tindre una repercussió o pot tindre un fil conductor en què esta empresa com, a la millor és Iberdrola qui va a quedar-se amb ella, resulta que ací el millor és donar-li-la en les pitjors condicions laborals i socials.
I després ja, l'empresa que vinga, que tanque la porta.

I jo crec, senyor conseller, que vosté fa un flac favor, en este cas, al que deu ser el paper de la Generalitat, de la mateixa Conselleria de Treball, en eixe aspecte de cara al conjunt dels treballadors i, sobretot, també, de cara al conjunt dels ciutadans de la Comunitat Valenciana.

Jo crec que estaria bé que vosté almenys tinguera algun compromís de quines són les exigències que va a fer-li a esta empresa en la seua continuïtat, en la millora de les condicions de treball, en la millora de les condicions .
.
.
*(inintel·ligible)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Finalitze, per favor, senyor diputat.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

.
.
.
­acabe, senyora presidenta­, i que, en definitiva, és dissipe el futur que és el que els treballadors i treballadores d'esta empresa volen saber, quin és el futur dels seus llocs de treball i, per tant, de la seua vida laboral i també de la seua vida quotidiana.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller senyor Camps.

 

**El senyor conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació:**

Señora presidenta.

Señoría, tengo la completa seguridad de que no es abrir un debate sobre las ofertas públicas de adquisición de acciones lo que pretende su señoría esta tarde aquí, aunque tanto la pregunta como su segunda intervención ha empezado exactamente con esa argumentación.
Tampoco el conseller de Economía y Hacienda ha manifestado que no tenga nada que decir.
El conseller de Economía y Hacienda, en el ámbito de sus competencias, tiene la obligación de darle cumplida respuesta a su señoría sobre lo que puede decir sin inventar absolutamente nada y sin guardarse nada.

Le he dicho a su señoría el conocimiento que tengo por lo que la empresa ha transmitido cuando se ha dirigido a las instancias, en este caso, de la administración de la Generalitat.
No que no haya ningún problema para mantener la actividad, sino que iba a haber una importantísima inversión en los próximos años en esta comunidad.
Cegas lleva 150 años en la provincia de Valencia, que eso evidentemente hacía que no hubiera ningún riesgo para los puestos de trabajo; que de salir hacia adelante la oferta pública de adquisición de acciones hay una transmisión de activos, que tampoco está asegurada, hacia otra empresa porque se pactó anteriormente pero hay dudas respecto a que eso pueda al final también materializarse aun saliendo la opa, respecto de Iberdrola.
Pero que, en ningún caso, de producirse eso, afectaba ni al mantenimiento de la actividad ni a los puestos de trabajo.
Y el conseller de Economía y el gobierno de la Generalitat, lo que tienen que estar principalmente es para preservar el interés general y defenderlo.

Por eso, cuando he intervenido en relación con esta empresa, ha sido para intermediar entre representantes de los trabajadores y de la dirección de la empresa y poder evitar una huelga indefinida que ya estaba anunciada por la paralización de las negociaciones respecto del convenio colectivo.
Pero una cosa es intervenir preservando el interés general, en este caso de miles de usuarios que se verían afectados por esa huelga, también legítima y convocada por los representantes de los trabajadores, y otra cosa es pretender ­que nunca se hará por este Gobierno­ ser intervencionista y tener actuación donde no le corresponde, que es en el ámbito de la negociación colectiva.

Su señoría, mejor que nadie sabe que hay autonomía de las partes que negocian y no deben ser los gobiernos, las administraciones, quienes deban intervenir cuando empresarios y trabajadores están debatiendo en relación a sus relaciones ­valga la redundancia­ laborales.
El papel de la administración no es ese.
Es el que determinan las leyes.
Y no se pueden hacer leyes para que lo que las partes pactan en convenio colectivo pueda ser superado específicamente para una empresa por ningún gobierno.

Y su señoría lo sabe perfectamente.
Tenemos una legislación básica, tenemos legislación particular, determinan cuáles de los derechos están por la ley defendidos y cuáles quedan sujetos al debate entre las partes en el ámbito de su autonomía de la negociación colectiva.
Y ahí el papel en todo caso de la administración es el de intermediar para intentar acercar posturas, pero no puede, en modo alguno, ponerse de parte de ninguna de ellas para intentar forzar el que cualquiera tuviera una mejor posición negociadora.
Tampoco lo haremos en el caso de Cegas, como en el caso de ninguna empresa.

Y también se nos ha comunicado y, por último, señoría, el que no hay previsión de que se presente ningún expediente de regulación de empleo, que sería la segunda competencia que estaría en el ámbito de la Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo, ni en relación a Cegas ni en relación al conjunto de todo lo que ese grupo, Gas Natural, que entonces tendría que ser el ministro de Trabajo quien tuviera que resolverlo.
Muy al contrario, le reitero, se nos ha manifestado por la representación de la empresa, en la reunión a la que usted hacía referencia, o en reuniones que se tienen con la dirección provincial de Cegas, porque es una empresa de ámbito provincial, el que la actividad se mantiene, se potencia la inversión y no hay ningún riesgo para los puestos de trabajo.

Y a parte de ello, se lo reitero, señoría, el papel de la administración está en preservar el interés general y aquí, cuando ha hecho falta, evitando una huelga general que hubiera afectado a miles de usuarios, también se ha hecho por parte del gobierno de la Generalitat.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

 

***Preguntes números 1/05, 2/05, 3/05, 4/05, 5/05, 6/05 i 7/05 al conseller d'Infraestructures i Transport, senyor José Ramón García Antón, sobre la línia ferroviària Alcoi-Xàtiva, que formula el diputat Alfred Botella i Vicent del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 24.
709, 24.
710, 24.
711, 24.
712, 24.
713, 24.
714 i 24.
715).***

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Finalitzades les preguntes tramitades pel procediment especial d'urgència, anem a passar al punt següent, punt número 6 de l'orde del dia.
En el primer bloc de preguntes, que són la 1, la 2, la 3, la 4, la 5, la 6 i la 7, que formula l'il·lustre diputat senyor Alfred Botella, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre la línia ferroviària Alcoi-Xàtiva, i van dirigides a l'honorable conseller d'Infraestructura i Transports.

Senyor Botella.

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Sí, gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, en novembre de 2003, li vaig fer una sèrie de preguntes respecte al futur de la línia ferroviària Alcoi-Xàtiva; li vaig dir que continuaria preguntant-li al respecte en vista que no es compliren les previsions que vostés plantejaven o que vosté plantejava en aquella ocasió, i el que m'he trobat en la papereta és que com vostés controlen la Mesa de les Corts, controlen les decisions de vindre o no vindre el conseller en cada moment i quan van a publicar-se les preguntes en el butlletí, s'ha de dir que estes preguntes, que es van fer el dia 17 de gener de 2005, vénen a preguntar-se hui, el dia 29 de març de l'any 2006.
O siga, un any i dos mesos després d'haver-se fet.

Però, de totes maneres, podríem esperar-nos un any més i continuarien estant en vigor, perquè vostés continuen sense fer res.
No van fer res en el 2003 ni en el 2004 ni en el 2005, ni ara en el 2006.

Jo, senyor conseller, li preguntava en aquells moments: quin pressupost tenia en el 2004 la conselleria per al manteniment i millora de la línia ferroviària, la línia d'Alcoi-Xàtiva?
Ara ja ho sé.
Si no vol contestar-ho, no fa falta tampoc, perquè ja sé que és zero.

Quines millores s'han realitzat en línia ferroviària Xàtiva-Alcoi durant 2004 per part de la conselleria?

La tercera, quin pressupost existix en el 2005?
En el 2004 no res.
En el 2005, zero també.

Saber si el conseller tenia coneixement de la situació d'abandonament en què es troben alguns cotxes del tren Alcoi-Xàtiva, perquè haurà llegit en tot este temps, ha hagut temps per a tot, de llegir inclús la premsa vosté, de saber que hi ha vagons que no tenen ni portes i que en ple hivern, a quatre graus baix zero, circulen eixos vagons amb les persones, lògicament, dins dels vagons, sense aire condicionat.
I no sé si vosté ara vindrà i em contarà alguna qüestió al respecte, hauran posat les portes ja o ho hauran tirar a la brossa ja eixe vagó.

Saber si les instal·lacions de moltes estacions d'eixa línia ferroviària el senyor conseller les coneix, si alguna vegada vosté circula en eixe trenet es donarà compte del que hi ha.

Saber quin és el compromís de la Generalitat respecte al futur d'eixa línia, que vosté ha dit en moltes ocasions que el compromís és que siga rendible per a incorporar-la al conjunt de les línies i tal.
Eixe no és el problema, senyor conseller, perquè Renfe no vol eixa línia, Renfe no la vol.
En el contracte-programa de 1982 ja va plantejar que eixa línia estava fóra del que era el conjunt de les línies generals de Renfe, i no la volia.
I van salvar el manteniment per la pressió dels ajuntaments, fonamentalment del d'Alcoi, per la pressió dels ciutadans, fonamentalment dels d'aquella comarca, i també per l'actuació que en aquell moment van tindre estes Corts i la Generalitat.
I després ha hagut continuació, quan vostés ho han demanat, també ha hagut continuació al respecte; ha hagut pressió de la ciutadania, i vostés han cedit a eixa pressió i s'ha continuat mantenint, inclús sense firmar ningun conveni amb el ministeri, perquè s'havia de firmar tots els anys un conveni, i no sé què és el que passa que el conveni no es firma mai.
Passen els anys, i ací el conveni ahí està.
I això es manté un poc, com diuen els creients, *por la gracia de Dios*.

Però, en definitiva, voldria saber si eixe conveni amb el ministeri al final se signa i quines conseqüències té.

I, finalment, senyor conseller, saber quan la Generalitat per fi va a fer-se càrrec d'eixa línia ferroviària perquè hi haja una seguretat que va a tindre continuïtat, va a tindre qualitat en el servei i, en definitiva, va a donar un servici que els ciutadans i ciutadanes d'aquelles comarques van a agrair, des del punt de vista del transport públic, des del punt de vista de la comunicació d'aquelles comarques en València capital i, sobretot, també, perquè algun dia el que són els productes que es fabriquen en aquelles comarques tornaran a transportar-se en tren cap a altres zones del País Valencià i del conjunt de l'estat espanyol.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Botella, jo crec que vosté, per conforme ha fet la pregunta, al principi jo tenia algun dubte si vostè creia que era una línia que era de la Generalitat i responsabilitat de la Generalitat.
Però he vist que no, que al final vosté coneix perfectament que és una línia de l'estat, que és Renfe la que està circulant per ahí, i el Ministeri de Foment, en definitiva, és el responsable d'eixes instal·lacions.

Per tant, jo li demanaria que, igual que vostés en alguns aspectes d'obres, o infraestructures o servicis d'interés general de l'estat han sol·licitat a les Corts que tocaren, que modificaren o que suspengueren projectes tan importants per a mosatros, com poden ser el transvasament de l'Ebre o el Xúquer-Vinalopó, en alguns d'ells amb un èxit sorprenent, ¿per què en esta demanda de la línia d'Alcoi-Xàtiva, que tant els interessa, per què no li demanen a l'estat que mos la cedisca i faça les inversions que ha de fer?
A la millor tenen eixe èxit tan important que han tingut en el Xúquer-Vinalopó.
O és que els interessa menys i sols .
.
.
*(inintel·ligible)*?

Si vol saber en quina situació està el conveni, no tinc ningun problema.
El conveni, tenim un esborrany de conveni pel Ministeri de Foment, no del conveni d'esta línia, sinó el conveni de Rodalies al voltant.
.
.
entre València, Castelló i al voltant de l'àrea metropolitana de València, més enllà de l'àrea metropolitana, la segona corona; conveni de Rodalies en la província d'Alacant; i a més, Xàtiva-Alcoi i Gandia-Dénia.
És un esborrany que a mi m'agradaria firmar, un esborrany que, tal i conforme està, no podem firmar, perquè l'estat no farà cap inversió fins més allà del 2008-2009, sols hauríem de fer-les mosatros, i bé, açò, la veritat, és que si han de començar a invertir en el 2009 o 2010, no, el que volem és un compromís d'inversió automàtica.

Jo veig que l'estat té ganes, que el Ministeri de Foment té ganes, igual que ho va tindre en el conveni de carreteres.
Si apleguem a un acord paregut en el qual en 2006, 2007, 2008, 2009, tots, tots els anys, fem una inversió pareguda, ahí estarem mosatros.
I ahí posem com a condició la línia Xàtiva-Alcoi, línia que s'ha de modernitzar, i aleshores sí que mosatros, en el compromís de modernització o en el finançament d'un o altre en funció de la globalitat, mos faríem càrrec d'eixa línia, sinó vosté comprendrà que no.

Però dient això, també què he de dir que de cap manera estem deixant a les comarques de l'interior en la seua soledat, sinó més bé tot el contrari.
Hem fet les millors carreteres i les millors autovies, en una demanda importantíssima del trànsit, que s'ha fet mai.
Tant eixes comarques de l'interior, en el que és l'àrea metropolitana de València com a Alacant, les inversions que estan tenint per part de la Generalitat i de l'estat són importantíssimes per a estar molt ben comunicades.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat senyor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, mire, este diputat i el meu grup des de l'any 1983 ve preocupant-se d'esta qüestió en estes Corts i també a nivell de l'estat.
No em diga vosté que a nosaltres no ens preocupa el tema i l'exigim al govern de l'estat.
Li hem exigit al govern del Partit Socialista en aquells moments.
Li hem exigit després al govern de vostés quan han governat.
I li continuem exigint al govern socialista ara que està governant a Madrid.
Perquè, com vosté sabrà, en els pressupostos de l'any passat la nostra diputada a Madrid, Isaura Navarro, ja va plantejar una sèrie d'esmenes als pressupostos perquè s'incorporaren una sèrie de partides per a millorar les instal·lacions d'esta via ferroviària.
Incompliment que hi havia per part del govern socialista en aquells moments.

Per als pressupostos d'este any 2006 s'ha incorporat aquella partida, més una altra, és a dir, el triple del que hi havia en l'any 2005, per a, definitivament, posar al dia, diríem, eixa línia ferroviària.

Però, jo he de dir que encara que no s'ha començat a fer res.
Ja ho sé, jo ja ho sé que no s'ha començat a fer res.
Però de totes maneres, senyor conseller, jo crec que jo sóc el que pot vindre ací i denunciar aquestes qüestions, però vosté té l'obligació de vindre ací i dir-nos, en papers escrits, açò és la demanda que li hem fet al ministeri i el ministeri no mos fa cas.
Perquè vindre vosté ací i dir-me quatre paraules, doncs molt bé, quedem els dos com amics i ja està.
Però el problema no és eixe.
El problema és que ací ha d'haver un compliment del que és l'acord de manteniment en el seu moment, en l'any 1983, entre el ministeri i la conselleria.
Perquè no és que en aquells moments Renfe va decidir deixar la línia i aleshores que quedara abandonada, no.
És que, com li he dit, en la pressió que va haver dels ajuntaments, i dels ciutadans i ¡d'aquestes Corts!
, va haver finalment un acord entre el ministeri i la conselleria per al manteniment de la línia, i això significava anar invertint periòdicament tant el ministeri com la conselleria també.
Ni uns ni altres han invertit.

Però el que caldria és que eixe esborrany de conveni ­que ja m'ho va dir en el 2003 que existia, i ara continua lògicament existint, allí en el calaix, perquè és un esborrany, algun dia serà un acord definitiu ¿no?
, un conveni definitiu­ que finalment siga una cosa que comprometa per un costat el ministeri i també la conselleria.
Perquè jo conec perfectament que això encara li pertany al ministeri.
Jo crec que ni tant sols ja a Renfe, perquè Renfe no la vol.

Però també s'ha de dir, tornant-li un poc la pregunta que vosté em feia, és saber si vostés estan de deveres per defendre aquesta línia.
Perquè si vostés estan per defendre esta línia realment, el que han fer és fer una proposta al ministeri per escrit i comprometre's vostés en quines són les inversions que van a fer; i, a partir d'ahí, el ministeri, si fins ara no ha volgut dir-ho, que diga quina part els correspon a d'ells.
I aleshores sabrem realment que això en un termini d'un, dos, tres, cinquanta anys.
.
.
, diga-mos si serà d'ací a cinquanta anys, els ciutadans diran «bé, d'ací a cinquanta anys, com continuarem tenint en el tren, encara que siga en estes condicions, d'ací cinquanta anys el tindrem ja de manera més moderna i en millors condicions».
Però que al final sapiguem alguna cosa.
Perquè és que sinó, senyor conseller, el que està sempre és la incertesa, és l'espasa de Damocles permanentment en aquella comarca, en una comarca que ha estat castigada precisament per les comunicacions i que, encara que vosté em diga que s'han fet moltes carreteres i moltes autovies, és de veritat, són projectes de l'any 1983 ­vull recordar-li-ho­, no són projectes de vostés.
Vostés acabant algunes coses que aleshores es van projectar i no s'havien realitzat.
Però no passa res, si vosté vol adjudicar-s'ho, jo encantat de la vida.
Jo el que vull és que es faça.
Però vosté sap que el futur no és solament de carreteres, que la crisi energètica que hi ha no és un problema de carreteres, és un problema també de ferrocarril.
I que, per tant, s'ha de mantenir, i s'ha de mantenir en les millors condicions.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor García Antón.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyor Botella, jo estic molt d'acord en moltes coses de les que vosté diu.
I el que sí li diria és que el mateix ànim, la mateixa força que han tingut en altres actuacions que li han interessat molt o que estaven més d'acord en el govern, en el partit que governa hui, i que han tingut un èxit important en eixes actuacions, que jo crec que perjudiquen molt a esta comunitat, és una pena que aquí sols s'haja conformat en una pintadeta de pressupost, que duem tres o quatre mesos d'any i no tenim ni tant sols un projecte d'eixos, que coneguem mosatros, que estiga aprovat i que estiga en marxa.

Mire, este és, més o menys, l'esborrany de protocol que tenim en el ministeri.
Jo sent no donar-lo encara, perquè estaria faltant a eixa lleialtat entre les institucions d'una part i l'altra part, d'una cosa que no està aprovat definitivament donar-ho a conéixer, perquè a més no estem totalment conformes; però en les actuacions sí.
I la modernització de la línia Xàtiva-Alcoi ocupa el lloc cinqué dins d'eixes actuacions, que no vol dir que siga prioritari el cinqué o el dos o tal, però està en el punt cinqué.
Que hi ha dos trams d'actuacions, un de 21 milions d'euros i un altre de 9 milions d'euros.
Que esperem que entre l'estat i mosatros poder-les repartir, repartir, i fer-les íntegrament.
Volem fer eixa línia i posar-la en una situació, diguem, bé, d'un tren regional en condicions, en una plataforma en condicions i en un servici en condicions.
Hui sabem que no és.

Però el que diu també, que les carreteres eren de l'any 1982 o 1983, no és cert.
Hi ha un pla de carreteres, hi ha una millora del Pla de carreteres, hi ha un PIE després que té actuacions noves, que estem fent ara, i hi ha una realitat.
Les obres s'han fet recentment, en els últims deu anys, i algunes estan fent-se actualment, i són actuacions importants, d'una xarxa viària fonamental, que estant servint d'una manera enorme, enormement positiva per al desenrotllament de totes aquelles comarques.
I açò vosté ho ha de reconéixer.

I el tren volem fer-lo, però és una responsabilitat de l'estat també.
Facen la pressió que han fet amb el Xúquer-Vinalopó per a carregar-se'l en voler fer esta línia Xàtiva-Aloci i vorà com l'aconseguim.

Gràcies.

 

***Preguntes números 62/05, 63/05 i 64/05 al conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, sobre programes d'actuació per a prevenir i reduir la contaminació per nitrats d'origen agrari, que formula el diputat Adolfo Sanmartín Besalduch del GP Socialista (RE número 26.
178, 26.
179 i 26.
180).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar al següent bloc de preguntes, que van dirigides a l'honorable conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, i que són la 62, 63 i 64, que formula l'il·lustre diputat Adolf Sanmartín, del Grup Parlamentari Socialista, sobre programes d'actuació per tal de prevenir i reduir la contaminació per nitrats d'origen agrari.

Quan vullga, senyor Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Sí, presidenta.

Dono por formulada la pregunta, tal com vosté l'ha enunciat aquí.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies.

Senyor Cotino, quan vullga.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Sanmartín.

La Generalitat Valenciana, atenent la normativa europea i nacional sobre la contaminació per nitrats d'origen animal, publicà un decret 13/2000, el dia 25 de gener.
En este es designa l'àmbit que la Comunitat Valenciana.
.
.
determinats municipis com a zones vulnerables a la contaminació de les aigües per nitrats, i es determinen com a zones vulnerables 15 municipis de la província d'Alacant, 25 a la de Castelló i 154 a la de València.

En esta primera designació s'inclouen els pobles que són objecte de la pregunta: Orpesa, Torreblanca, Castelló de la Plana, Sagunt, València, Gandia i Dénia.

Posteriorment, es publicà un decret 11/2004, del 30 de gener, del Consell de la Generalitat, pel qual s'amplia el nombre de municipis declarats com a zones vulnerables a Peníscola, Vinaròs, Benicarló, Beneferri, Cox, Callosa de Segura, Los Montesinos i Pilar de la Horadada.

Per mitjà de l'ordre de 24 de març de 2000, de la Conselleria d'Agricultura, s'aprovà el codi valencià de bones pràctiques agràries.
També es publicà el programa d'actuació sobre les zones vulnerables designades a la Comunitat Valenciana, a l'objecte de previndre i reduir la contaminació causada pels nitrats d'origen agrari.
A través d'esta, es realitzaren cursos de formació, que actualment han assistit 10.
000 agricultors, en quatrecents cursos que se fan aproximadament cada any.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula el senyor Sanmartín.

Senyor Sanmartín, sempre s'ha tingut el costum en esta cambra de fer les preguntes des de l'escó.
És un costum que s'ha convertit en norma.
Ara, si vosté té interés en eixir ací.
.
.
Sempre s'ha fet perquè el temps.
.
.
en realitat, com són dos hores màximes de preguntes, pogueren entrar més o menys preguntes.
Ara, són vostés els que han de decidir-ho, no és una norma escrita.
Moltes gràcies.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Senyora presidenta, jo la pregunta l'he donada per formulada quan vosté l'ha enunciat, i ara anava a contestar-li al conseller.
Per tant, no anava a formular-li la pregunta.
I punt.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

No, no.
Senyor Sanmartín, me referia a la formulació de la pregunta i al segon torn, perquè pot ser cinc minuts tot sencer o cinc minuts en dos intervencions.
Això ho decidix l'il·lustre diputat.

Però, bé, si té vosté el gust de vindre ací, no seré jo la qui li ho prohibisca.
Simplement és per a dir-li que, com a costum, mai s'havien llegit les preguntes en la trona.
El que vosté vullga.
Gràcies.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, l'objecte de la pregunta, com vosté ha anunciat a nivell del *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana*, evidentment tots sabem els enunciats, tant de la Generalitat com prèviament de la Comunitat Europea.
El problema és que vosté sap que la contaminació de les aigües és un fenomen cada vegada més acusat i, sobretot, es manifesta en el tema de l'agricultura per la contaminació derivada dels nitrats d'origen agrícola.

És cert que la directiva de la Comunitat Econòmica Europea, de l'any 1991, establia la protecció de les aigües per a aquest tipus de contaminació, i posteriorment la seua transposició a l'ordenament jurídic espanyol.

En el tema de competències, hi ha unes competències que són seues i hi ha unes competències que són del senyor Blasco.
Les primeres eren de l'anterior Conselleria de Medi Ambient, actualment Territori i Habitatge, que havien d'establir quins eren els municipis que o bé tenien les seues aigües contaminades per nitrats o bé eren vulnerables a aquest tipus de contaminació.

Posteriorment, uns decrets també de la seua conselleria, en este cas d'Agricultura, per a vore quin era el tipus de solucions, bé, com vosté ha dit, el codi valencià de bones pràctiques agràries, però també el cas de l'ordre de 23 de juliol de 2002 o de juny de 2003 respecte al programa d'actuació a desenvolupar en aquelles zones afectades.

Per tant, la meua pregunta era molt senzilla: realment quines són les mesures.
.
.
El que m'ha dit ja ho sabia, però jo li pregunte quines són les mesures que han adoptat a data d'avui i, sobretot, quines han estat jo diria les repercussions econòmiques en el seu programa.

I jo li dic, senyor conseller, amb tot el meu respecte, com ja hem parlat més vegades, que realment han estat suficients les mesures que vostés han aplicat o no n'han estat suficients?
Jo sé que han parlat amb organitzacions agràries per a aplicar aquestes ordres i aquest decret.

Però jo la pregunta que li faig és.
.
.
I pense que no ha estat suficient, perquè una cosa és fer ordres i decrets per a dir que l'administració autonòmica ha transposat ja les directrius europees al nostre ordenament, però l'altra són realment les conseqüències que ha tingut la seua aplicació.

I al respecte, clar, se'ns planteja una qüestió molt senzilla: vosté realment ha aplicat uns criteris de sostenibilitat, és a dir, des d'un punt de principis d'acció preventiva?
És a dir, si han de ser preferents les accions preventives en alguns llocs, com després li diré, d'acord, però en uns altres eren urgents, urgents, les accions correctores, que jo sé que no s'han aplicat.

Jo li he de recordar que els municipis en els quals les seues aigües estan afectades per aquest tipus de contaminació no solament són els 204 que vosté ha dit.
Efectivament, n'hi havia, en un primer decret, 196; i després l'any 1994, i després 1996, i després, quatre o cinc anys després, es van afegir tota la plana de Benicarló, Vinaròs, Peníscola.
.
.
i tal.

Però jo li he de dir que el servei de qualitat d'aigües de la Conselleria de Territori i Habitatge, firmat per una funcionaria, Marisa Bueno Ortega, reconeixia el 15 de setembre de 2003 «que deberían realizarse estudios profundos en otros municipios, dado que en la mayoría de ellos las redes de control de calidad de los acuíferos existentes son muy escasas».
Ho dic perquè a banda dels 204 que vosté m'ha citat, n'hi ha moltíssims més.

El que a mi em preocupa és, com a exemple il·lustratiu.
.
.
No me pareix, no me pareix de rebut que poblacions, com per exemple, Oliva, al llit del Bullent, s'arriben actualment a concentracions de 264 mil·ligram per litre.
Li recorde que el límit màxim permés és de 50 mil·ligrams.
Bé, en el cas d'Oliva, 264.
En el cas de Riba-roja del Túria, al mateix llit del Túria, concentracions de 182 mil·ligrams.
Cocentaina, al llit de la Vall de Seta, 100 mil·ligrams; a Xàtiva, al llit de Canyoles, 80 mil·ligrams; a la mateixa Requena, al llit del riu Magro, 67 mil·ligrams; a Pedralba, també al llit del riu Túria, 68; a Monòver, al llit del Vinalopó, 73.
Li recorde que el límit són 50.
I així un rastell de poblacions que jo li aniria afegint.

Si anem al cas de la meua comarca, tota la plana de Benicarló, Vinaròs, Peníscola, Alcalà.
.
.
i tal, els límits de concentració són també tremends.

Però és que, a més a més ­per a després formular-li ja.
.
.
estos dos minuts que me queden­, és que si mirem l'informe Goodwill, del Parlament Europeu, sobre aplicació d'aquesta directiva de nitrats, inclou a la Comunitat Valenciana en la categoria «g», «g» de *gato*, de gat.
I «g» vol dir per als europeus pitjor grau d'acompliment.
Concretament diu: «Malos resultados partiendo de una situación inicial relativamente fácil, de bajo nivel de contaminación por nitratos».
És a dir, que no han sabut aprofitar tampoc.

Per tant, jo el que li demano aquí, i sempre de forma constructiva, és que vosté sap millor que jo que els decrets que han formulat, tant per part d'una conselleria com per l'altra, han estat insuficients.
El grau de participació de les comunitats agràries ha estat insuficient.

I, per tant, li demano, i li dono la meua col·laboració i la del meu grup perquè definitivament puguem saber quin és el nivell de contaminació de nitrats a les nostres aigües per qüestió d'adob i, sobretot, quines són les solucions que anem a adoptar.
Li ho dic amb tot l'esperit constructiu.

Gràcies, conseller.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller, senyor Cotino.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Li agraïsc eixe esperit constructiu.
Jo crec que per a açò i per a tot fa falta sempre un esperit constructiu.

Però mire vosté, els servicis tècnics de les dos conselleries han fet els decrets que han cregut més oportuns per a poder resoldre els problemes que podem tindre en eixa matèria de la contaminació.

Un dels temes importants és que hem d'ajudar que la gent es forme per a l'ús dels adobs que produïx eixe tema de contaminació en les aigües, en molts casos, o en aigües residuals d'algun altre tipus.
Per això es va fer eixe manual de bones pràctiques que vosté ha citat i que coneixem.

S'han organitzat, com li deia abans, uns 400 cursos aproximadament cada any, en el qual la mitjana d'alumnes que assistixen a eixos de cursos de preparació per a no contaminar les aigües ­perquè crec que eixe tema és un tema important i bàsic per a la nostra comunitat i per al món sencer­ han sigut més 10.
000, en concret en l'últim any; 12.
000 alumnes que varen assistir a estos cursos per a fer els tractaments adequats per a no contaminar les aigües.

Eixes tècniques de fertilització en les quals es necessari elaborar els correctes tractaments que conduïxen a dos temes: primer, a no contaminar, i en la immensa majoria dels casos, a més de no contaminar, estalviar en el gasto que a vegades el llaurador té en el consum d'estos temes.

A més, per part de la conselleria, per a poder donar una informació el més adequada possible a estos temes, es fica un programa de fertilització de cítrics, que especialment totes les zones abans citades estan incloses en elles, perquè es puga consultar cada dia què és el que cal adobar, què és el que cal fer per a previndre estos temes.
Aproximadament hi ha uns 2.
000 anàlisi anuals, que són impulsats per estos agricultors a través de la informació que demanen via informàtica en este servici que es troba en l'Ivia.

Un altre tema part és que en el territori de la Comunitat Valenciana es prenen un total de 427 mostres, en les quals 297 són aigües de pous, 60 són fonts i brolladors i les 70 restants són de cursos d'aigües superficials.
En el conjunt d'eixes mostres, lògicament n'hi ha unes que tenen més contaminació que altres, com és normal, però estem en una mitjana al voltant del 65% d'estes mostres que tenen menys del 50% de mil·ligrams/litres de nitrats.
Estic referint-me en este cas concret a les aigües de pou.
I les aigües de brolladors tenen només un 7% en les mostres que s'han fet que supera el 50% de mil·ligrams.

La Conselleria d'Agricultura té una xarxa de 27 pous, en la qual té un control específic per a detectar periòdicament, amb una regularitat.
.
.
.
molt sovint, essencialment en les èpoques d'adob, per a poder controlar i tindre una espècie d'alarma en el cas que s'haguera de fer alguna actuació especial perquè aixina ho demanara una zona determinada.

Per tant, jo entenc que, sense menysprear que es poden ampliar temes i que per part d'esta conselleria està totalment oberta a qualsevol suggerència que el Grup Parlamentari Socialista puga fer per a millorar este tema, que crec que és de bé comú, creem que les mesures que s'estan prenent són les adequades, són les normatives regides per la comunitat, i amb concordança amb les nacionals i les de la Unió Europea.
I podem millorar-les, però actualment s'estan complint aquelles que estan establides.

 

 

***Preguntes números 93/05, 94/05, 95/05, 96/05, 97/05 i 98/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre denúncies amb relació a les rompudes de saladars, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 26.
483, 26.
484, 26.
485, 26.
486, 26.
487 i 26.
488).***

 

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar al següent bloc de preguntes a l'honorable conseller de Territori i Habitatge i que formula l'il·lustre diputat senyor Carles Arnal i Ibáñez, del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre denúncies en relació amb les rompudes de saladars i són la 93, 94, 95, 96, 97 i 98.

Senyor Arnal.
.
.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bona vesprada.

Senyor conseller, ja fa més d'un any un grup conservacionista va denunciar rompudes de terrenys que afectaven almenys a 180.
000 metres quadrats de vegetació natural de saladar dintre dels parcs naturals del Fondo d'Elx i de les Salines de Santa Pola.

Com vosté sabrà, estos dos paratges formen part d'eixe no arriba al 7% de territori valencià que es troba teòricament emparat per figures de protecció autonòmica, una modesta xifra que ens situa per baix de la mitjana estatal i a la cua del conjunt de l'estat, per baix d'altres trets de comunitats autònomes que ens superen àmpliament en superfície protegida, malgrat que vosté s'enteste en donar altres xifres que no coincidixen amb les que figuren en les estadístiques oficials estatals, que són les que poden emprar-se per a fer comparacions entre comunitats.

Les preguntes manifesten la perplexitat que causa saber que no sols estem per baix de la mitjana estatal pel que fa a l'extensió de superfícies protegides per part de l'administració autonòmica, sinó que, per a més delicte, els paratges protegits sobre el paper només tenen una protecció nominal, sense disposar de les necessàries dotacions econòmiques que calen per garantir la veritable protecció, la conservació, la restauració, la posada en valor de les àrees teòricament ­només teòricament­ protegides.

I no sols açò, a causa de les insuficients dotacions econòmiques i de l'escassa voluntat política de garantir una veritable defensa del medi ambient, fins i tot estes àrees nominalment protegides per la Generalitat no tenen els mecanismes efectius i les mesures pràctiques de vigilància i control d'activitats que es poden desenvolupar al seu interior i que van degradant i impedint la conservació efectiva d'eixos paratges.

Un es pregunta per a què li servix a un paratge natural estar declarat protegit si no li arriben dotacions econòmiques suficients i si el paratge no es lliura de patir tota classe d'agressions ambientals per no existir eixos mecanismes de vigilància i control.

Com vosté sap, fa ja molt de temps, davant l'absència d'eixes mesures efectives de protecció, en estos dos parcs naturals se van denunciar greus agressions ecològiques que van eliminar extensions importants de vegetació natural valuosa, corresponent a les comunitats vegetals emparades per la directiva europea d'hàbitats en uns paratges que són, a més, zona LIC i que formen part del catàleg de zones humides valencianes, uns tres mil metres quadrats en el Fondo d'Elx i vora cent cinquanta mil metres quadrats en les Salines de Santa Pola.

Les qüestions, senyor conseller, formulades fa més d'un any són: Per quin motiu no es va impedir aquestes actuacions efectuades amb maquinària pesant?
S'ha sancionat ja els responsables i de quina manera?
I quines mesures s'han establert per a evitar noves agressions en paratges naturals protegits ­torne a dir­ teòricament per la Generalitat, com són estos dos parcs naturals?
Quines mesures s'han establert, finalment, per a restaurar les zones degradades?

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:**

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor diputat, els serveis d'inspecció de la Conselleria de Territori i Habitatge funcionen de forma perfecta i amb tota la diligència que li correspon.
D'eixa mateixa manera, com a conseqüència de la denúncia a què vosté fa referència, que se va presentar pels agents ambientals sobre la rompuda del saladar del Parc Natural del Fondo el 18 de novembre del 2004, es va iniciar l'expedient corresponent, tres mesos abans que es publicara en la premsa esta informació a què vosté fea referència.
I també queda constatat que la conselleria tenia coneiximent dels fets denunciats, atés que la denúncia es va produir davant del Seprona de la Guàrdia Civil en data del 9 de febrer del 2005, data posterior a les actuacions dels agents ambientals.

Aixina que, senyoria, una vegada més, vosté té unes fonts d'informació que no són les adequades i que es fia massa d'eixes fonts, que després resulten poc fiables, com li acabe de dir.

Sàpia a més vosté que l'administració va actuar com devia, també se sap l'autoria dels fets i que els dos expedients van ser objecte de remissió a la Fiscalia de l'Audiència Provincial d'Alacant, per si els fets resultaven constitutius d'un delicte previst i penat en el vigent Codi Penal.
I, d'una altra banda, actualment la vigilància i inspecció ambiental d'esta conselleria s'efectua no exclusivament amb els mitjans personals de què disposa l'Àrea de la Inspecció del Territori, sinó també amb els agents ambientals i els efectius de la unitat del Cos Nacional de Policia adscrits a la Comunitat Valenciana, com també del Seprona de la Guàrdia Civil, amb la qual aquesta conselleria té subscrit un conveni de col·laboració.

Per tant, creiem que la dotació que n'hi ha és la suficient i que els recursos que tenim ens porten a dur una vigilància ambiental absolutament correcta.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bé, malgrat el que vosté m'acaba de dir, senyor conseller, continua sent vàlid el plantejament que li he fet abans.
En este cas es repetixen les mateixes pautes que en altres casos d'agressions ambientals que he portat a esta cambra.

En primer lloc, no existixen les suficients mesures cautelars i de vigilància per a evitar que es desenvolupen agressions ambientals de gran magnitud com, per exemple, la rompuda de vora díhuit hectàrees amb maquinària pesant.
És a dir, eixos mecanismes per a evitar que es consume una agressió d'eixa magnitud, d'eixa extensió, que, evidentment, no es fa en una nit, no es fa en un dia, es fa en molt de temps i que, evidentment, no es va parar fins que no va tindre unes grans dimensions, com li estic acabant de dir.

En segon lloc, les actuacions no comencen, les actuacions efectives de la conselleria, si no hi han denúncies ciutadanes.
Em ratifique en el que li estic dient.
Açò ho hem pogut comprovar en molts altres casos: si no hi ha denúncies públiques de molts ciutadans que siguen arreplegades pels mitjans de comunicació o portades a les Corts, com en este cas, no n'hi ha intervenció de la conselleria.

Ja sé que en alguns casos, com en este, hi poden haver denúncies internes d'agents ambientals, però que no conduïxen a l'actuació efectiva de la conselleria.
Ja sé que vosté tenia informació d'estes agressions abans de quan se va fer la denúncia davant del Seprona per part d'estos grups ecologistes, però amb eixa informació vostés no van portar a terme ninguna actuació efectiva per paralitzar eixes actuacions i eixe expedient que vosté me diu no es va posar en marxa fins després que se donaren a conéixer en els mitjans de comunicació les denúncies de què estem parlant.

És a dir, i açò és més greu encara, vostés si que tenien coneiximent, però eixe coneiximent no va portar a actuacions efectives.
Açò és més greu encara.
I esta és la situació repetida a la qual vosté tindria de donar explicació, perquè ­torne a dir­ si no existix la denúncia ciutadana o política, no n'hi ha una actuació efectiva, i quan se respon és d'una manera tardana, lenta i poc contundent.

Supose que m'ho ratificarà vosté ara, a hores d'ara, doncs, que sapiguem, no n'hi ha cap sancionat, s'ha incoat un expedient sancionador, però que m'agradaria saber, realment, en què ha conclòs.
I respecte a les actuacions de restauració, perquè en eixe expedient sancionador se parlava de les mesures de restauració, cal dir que no s'aprècia restauració de les zones afectades.

No únicament cal obrir expedients, cal actuar amb rapidesa, cal que les sancions siguen importants, que resulten realment dissuasòries per a futures agressions semblants i que no es tolere la consolidació de les transformacions efectuades, que poden portar a la llarga a una política de fets consumats.
Que se sàpiga, que jo conega, i si de cas vosté m'ho desmentix, en el Fondo la zona afectada seguix sense restaurar, i en les salines encara està la zona rompuda, com estava després d'estes agressions.

I, malauradament, la degradació que patixen estos paratges naturals, els dos que li acabe de dir, el Fondo i les Salines, no són casos aïllats, no són estos els únics casos d'agressions recents.
Li diré que també en els últims.
.
.
, des que se van fer estes denúncies, hi han hagut més agressions.
Per exemple, en el Fondo, aquest estiu passat s'han deixat assecar intencionadament làmines d'aigua, vulnerant la normativa del Porn, cosa que ha dificultat molt la reproducció de diferents espècies d'aus protegides i en perill d'extinció.
Fa pocs dies, l'11 d'aquest mes de març en què estem, es van produir dos incendis quasi simultanis que van cremar àrees de vegetació natural dintre del parc del Fondo d'Elx.

Pel que fa a les Salines de Santa Pola, també aquest mateix estiu passat es va permetre la inundació intencionada d'un embassament anomenat Coto Agulló, que havia estat sec durant molt de temps permetent la instal·lació i nidificació d'un nombre important d'aus, de diverses espècies d'aus protegides del parc.
Entre altres espècies afectades, bastants espècies afectades, totes elles catalogades, es va destruir per complet la nidificació de l'única colònia de carregada (*Glareola pratincola*) existent en el parc natural.

Tot açò són exemples, alguns d'ells greus, de com les agressions a la fauna i la flora de les zones protegides valencianes és un fet reiterat, repetit.
Fins i tot quan es tracta de zones, com és el cas de què ens estem ocupant, que tenen diverses figures de protecció legal acumulades, són parcs naturals, són zones LIC, estan en el catàleg de zones humides, i afecten espècies catalogades i protegides ­cal dir, protegides només teòricament.

En tots estos casos, les agressions de què estem parlant no són fets anecdòtics, se repetixen, i l'actuació seua.
.
.
, jo no dic que vosté no faja res, però repetixc que vosté actua tard, és incapaç d'evitar eixes agressions, de revertir a l'estat natural el que hi havia i les sancions no arriben mai i si arriben no són sancions exemplars capaces de generar realment dissuasió respecte a la infracció i la destrucció de paratges naturals.

En definitiva, senyor Blasco, si aquestes agressions es produïxen de manera reiterada dins de zones emparades per diverses figures de protecció legal, no cal dir les agressions que patixen els altres ecosistemes desprotegits del nostre territori, que són la major part.
Més que motius de triomfalisme, senyor Blasco, vosté té motius de preocupació davant esta degradació continuada del medi natural, i fins i tot dels paratges naturals protegits legalment.

Jo crec que vosté, més que intentar tirar balons fora, deuria estar preocupat per com no se lliuren els paratges protegits de totes estes agressions.
I, torne a dir-li, falten inversions econòmiques, falten mecanismes de vigilància que eviten la degradació.
Estem parlant ací que quan, per exemple, hi va haver la denúncia dels ciutadans, ja portaven mesos de rompudes que no s'havien parat!
Com és possible que estiguen entrant màquines pesants dins d'una zona protegida, rompent, destruint la vegetació que se vol protegir, i no se puga evitar, no se puga paralitzar això?
Això sí, després que va eixir en la premsa, gràcies a esta denúncia, van començar vostés a menejar-se i a portar a la fiscalia les actuacions.

Encara gràcies que al final, al cap de mesos, van actuar, perquè la degradació ja portava molt de temps en marxa i ja se van destruir unes importants superfícies d'alt valor ecològic davant els seus nassos i sense que n'hi haguera eixa actuació amb la fermesa requerida i necessària.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

Moltes gràcies, senyor president.

En el moment en què se detecta qualsevol tipus d'irregularitat o d'actuació que puga posar en perill qualsevol dels nostres ecosistemes o d'algun paratge natural, l'actuació de la Conselleria de Territori i Habitatge, en tots estos casos, treballa amb una absoluta eficàcia.
Ens trobem en un nivell d'eficàcia molt per damunt d'altres comunitats i, per descomptat, que està servint d'exemple per a altres comunitats que estan copiant la forma en què nosaltres estem actuant.

I sobre el cas concret, dir-li que a estes altures ja, és reiterar com funciona un estat de dret, vosté té de saber que una vegada se comença un expedient sancionador i passa a la fiscalia i la fiscalia ho porta als tribunals de justícia, en un estat de dret la independència dels poders fa que el poder executiu haja de ser respectuós amb les responsabilitats que se depuren per part del tribunal de justícia, en este cas, per l'Audiència Provincial d'Alacant, i cal esperar que emeta la decisió corresponent.

Dit això, acabar també diguent-li que a pesar de la seua retòrica, estem en un territori, el de la Comunitat Valenciana, que és un territori singular, amb una qualitat territorial i ambiental que està per damunt de la major part de les regions d'Europa, que tenim una biodiversitat que és superior només en el territori de la Comunitat Valenciana a països sencers com Alemanya o com el Regne Unit.
És a dir, que per damunt de la imatge catastrofista que vosté vol donar reiteradament sense cap fonament, estem en una comunitat, la valenciana, que té un territori d'una qualitat ambiental i territorial excepcional.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

A continuación, pasamos al siguiente bloque, que es el bloque.
.
.
¿Señor Arnal?
Perdón.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Si em permet, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

Sí.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Hem comprovat abans en converses amb la senyora vicepresidenta que les preguntes 99 i 100, en realitat, encara que aparentaven una altra cosa, formaven un conjunt de la 101 a la 107, tractaven el mateix tema i no tenia sentit separar-les.
Però, pareix que al mateix temps si les agregàvem totes no donava temps per a tractar-se.

Aleshores, havíem convingut, si els sembla, que ajornem estes per a la propera, la immediata sessió, i tractem les que van immediates de la 110 a la 116, que sí que donaria temps per a tractar-se en esta sessió dins del termini establert temporal.
Açò que s'entenga que no és que no vulga fer les preguntes que estàvem veient ací, però les ajornem per a poder ara tractar estes que vénen a continuació.

 

**El senyor president:**

 

Señor conseller, ¿hay algún problema?

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Estoy encantado con la decisión que ustedes adopten, y más si viene de parte del señor Arnal.

 

***Preguntes números 110/05, 111/05, 112/05, 113/05, 114/05, 115/05 i 116/05 al conseller de Territori i Habitatge, senyor Rafael Blasco Castany, sobre un projecte urbanístic que afecta la zona LIC 62, els Alforins, que formula el diputat Carles Arnal i Ibáñez del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 26.
637, 26.
638, 26.
639, 26.
640, 26.
641, 26.
642 i 26.
643).***

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Bien, pues, si les parece bien, vamos a hacer.
.
.
, nos quedan aproximadamente 13 minutos, vamos a consumir los 20 del bloque de preguntas de la 110 a la 116 para cumplir el reglamento de las dos horas.

Señor Arnal, tiene la palabra.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Molt bé.
Moltes gràcies.

Bé, este bloc de preguntes, senyor conseller, van ser formulades en relació a un projecte d'urbanització associat a un camp de golf, o viceversa, que es pretenia ubicar a Fontanars, junt a la zona LIC, que ja sabrà vosté que vol dir Lloc d'Interés Comunitari, número 62, i aquest projecte està ara, aparentment almenys, paralitzat.

No obstant això, he tingut l'interés i he volgut mantindre les preguntes perquè pràcticament totes elles són d'interés general i poden aplicar-se a altres zones LIC.
Per tant, el que vosté em conteste, tal i com estan formulades les preguntes, són d'interés no únicament per a este cas concret, sinó per a altres casos que afecten a zones LIC.

Les preguntes que li vaig fer en el seu moment tenen totes a vore, o la major part d'elles, en conéixer els criteris de la seua conselleria en relació a les mesures de protecció de les zones LIC per part del seu departament.
Li demane resumidament resposta a les següents qüestions: quines mesures especials de protecció implica la inclusió d'un paratge natural al catàleg de zones LIC?
Quines mesures cautelars s'establixen fins que es produïsca l'aprovació definitiva de les zones LIC i del seu entorn?
Quines activitats es consideren compatibles amb una zona LIC i quines no?
En particular, una urbanització?
Un camp de golf?
Es consideren compatibles amb una zona LIC?

Finalment, algunes preguntes tenen a vore directament amb el paratge que anava a vore's afectat per l'urbanització a Fontanars, que ara sembla descartada, jo no sé si de manera definitiva.
No sé si vosté em podrà aclarir alguna cosa.

Les qüestions pretenen aclarir si vosté pensa establir per a aquest paratge d'indubtables valors naturals i paisatgístics algunes mesures de conservació que eviten en un futur la seua degradació pels processos urbanístics o d'altre tipus, mesures que haurien d'establir-se considerant les limitacions hídriques que pateix la zona per a evitar que se sobreexploten aquests valuosos recursos, i mesures de protecció d'uns recursos naturals i un paisatge que considerem tots que té un gran valor i que no està ara per ara emparats per cap figura de protecció autonòmica, i recalque allò d'autonòmica.
Té prevista, per exemple, la declaració de paisatge protegit per aquesta zona com demanen diferents col·lectius ciutadans?

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Aclarir-li una primera consideració, senyor Arnal, perquè efectivament la pregunta venia formulada en funció d'eixa pretensió que n'hi havia de la construcció d'un camp de golf i d'una actuació urbanística a Fontanars dels Alforins, no tinga vosté ningun dubte, açò ha sigut descartat no solament pel promotor, sinó que hi ha un acord del ple de l'ajuntament.
Per tant, el més normal és que esta pregunta l'hagueren deixat estar ja perquè, si després de vosté formular-la, el mateix ajuntament, per un acord plenari, i, a més, amb el consentiment del promotor que volia desenrotllar esta actuació, ha quedat absolutament descartada, doncs, bo, no tindria molt de sentit que continuarem parlant d'açò.

Però, com vosté vol, a més, que li explique algunes qüestions relaciones amb les delimitacions de les LIC, li vaig a dir el següent.
Les delimitacions d'un LIC impliquen en essència, entre altres efectes i implicacions, el reconeixement de l'existència d'un àmbit territorial de determinats valors, determinats hàbitats i determinades espècies de flora i fauna d'interés comunitari i europeu.
No es tracta, per tant, d'una protecció integrada de la zona com a espai natural protegit, sinó de la decisió de protegir determinats elements, hàbitats i espècies que característicament apareixen en un determinat àmbit territorial.

Per esta raó no poden establir-se a priori les limitacions i condicions que han de complir els usos i activitats en les LIC, com s'establixen, de fet, en el règim de protecció d'un espai natural protegit desenrotllat per un mecanisme específic d'ordenació, que és, com vosté sap, el Prug.
D'esta manera, les limitacions o condicionats d'ús en les LIC, per a actuacions urbanístiques o d'un altre tipus, han de definir-se en els estudis d'impacte ambiental dels projectes d'actuació concrets.

En conseqüència, les respectives declaracions d'impacte ambiental hauran de determinar en forma vinculant si un projecte determinat és incompatible o compatible amb l'adequada protecció dels hàbitats i espècies susceptibles de ser afectats per l'execució d'este en forma temporal o permanent.
En cas d'establir-se la compatibilitat dels projectes, serà també objecte de les respectives declaracions d'impacte ambiental l'establiment de les oportunes condicions o limitacions en l'execució per a minimitzar els possibles efectes ambientals.

Per tant, com li he dit, no pot parlar-se de compatibilitat o incompatibilitat de principi, ja que tot depén de l'avaluació dels efectes que determinat projecte puga provocar sobre determinats hàbitats o espècies presents en el LIC corresponent.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Tiene la palabra, señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bé, senyor conseller, m'alegra escoltar de la seua boca els aclariments que acaba de fer i que han quedat escrits en l'acta de sessions perquè contradiuen altres intervencions que vosté ha fet ací quan vosté vol presentar-nos les zones LIC com si foren exactament igual que les zones de protecció autonòmica, paratges, parcs, etcètera.
Vosté acaba d'explicar perfectament i amb tota claredat, comprensible per a tots, que no és així.

Per tant, queda clar que quan diu el contrari vosté mateix està contradient-se, equivocant-se o mentint, com vosté vulga triar la paraula.

Les zones LIC sabem que són encara una proposta enviada a Europa i pendent encara de declaració formal de protecció, vosté a efectes propagandístics i d'autobombo les assimila junt a les àrees que gaudeixen d'una protecció formal autonòmica, cosa que no es pot fer sense aclarir les diferències existents que vosté ha reconegut, que són moltes i que no es poden sumar juntes estes extensions en ser figures legals molt diferents.
Però, vosté sí que les suma les xifres habitualment, i quan presenta eixa xifra del 27% de territori valencià protegit només pot resultar de sumar estes dos coses, que és el mateix que sumar peres i carabasses, i açò dificulta la comparació amb les estadístiques oficials d'altres comunitats autònomes que sí que separen, com toca, unes i altres coses.

Està clar que vosté el que vol és unflar les xifres reals de protecció mesclant conceptes que són diferents i que suposen diferents nivells i diferents característiques de protecció, com vosté molt bé ha explicat, mentre que les estadístiques estatals també separen LIC per una banda de la resta.
Vosté pot acudir a comparacions d'eixes estadístiques i comprovar que aixina no són vàlides les xifres que vosté ens presenta reiteradament ací.
No fa falta anar-se'n a Bèlgica, faja vosté la comparació amb les diferents comunitats autònomes estatals, i faja'ls bé i no farà falta que discutim, perquè estan les coses clares.

Pel mateix, la directiva europea d'hàbitats establix la necessitat de dictar mesures cautelars de protecció.
Per això, li havia demanat jo que concretara quines són les mesures específiques de protecció que vosté podia establir per a les zones LIC en general, les directrius i les línies generals.
Vosté ja m'ha dit que ha renunciat a fer-lo i planteja que només establirà de manera ­diguérem­ individualitzada en cada estudi d'impacte ambiental que es faja de cada activitat.
Açò, em pense que, bo, ho podrà fer vosté, però dificulta prou fer-se una idea de quins són els criteris generals de tractament de les zones LIC, que sí que podrien tindre uns criteris generals que ens haguera agradat conéixer i que podrien haver orientacions, segons les tipologies dels diferents LIC, perquè, realment, no són molt diferents.
Encara que n'hi hagen una gran quantitat, uns són, sobretot, perquè protegeixen la flora, altres perquè protegeixen la fauna, i, altres, perquè protegeixen un conjunt de l'hàbitat.
Per tant, bo, es podrien establir, si vol, dos o tres categories i dos o tres grans criteris generals.
Però, està clar que vosté de moment renuncia a fer açò i ho deixa cas a cas.

Quant a les preguntes referides a les activitats compatibles.
Tenen sentit formular-se perquè realment estem comprovant com una gran quantitat d'activitats, d'obres i d'infraestructures previstes s'estan executant en zones LIC.
I li vaig a dir unes quantes: ports esportius, transvasaments, pedreres, parcs eòlics, fins i tot roturacions i tales amb maquinària pesant en algunes d'elles.
En tots estos casos o en molta part d'estos casos s'estan afectant als valors que teòricament s'haurien de protegir.

No ens queda clar en la pràctica que realment hi hagen mesures serioses de protecció d'estes zones LIC, perquè en alguns documents propis de l'administració autonòmica hem vist com s'argumentava que com era una llistat provisional, encara no aprovat per Europa, doncs, no tenia les mateixes consideracions de protecció que altres paratges.
Clar, açò també torna a contradir la visió eixa que són zones plenament a considerar com a protegides i entra en contradicció els dictàmens europeus que diuen que «malgrat que efectivament això no passara a protecció definitiva formal, no obstant això, cal establir mesures cautelars de protecció que garantisquen la conservació i la preservació d'estes àrees».

En definitiva, nosaltres pensem també que per a protegir la flora i la fauna en un determinat paratge, que és el que ha motivat eixa declaració de LIC, determinades activitats són realment incompatibles perquè alteren negativament, repercutixen directa i negativament sobre eixos valors, sobre eixos components dels LIC que van motivar la seua inclusió en el llistat, en el catàleg que s'ha presentat a Europa.
Pense vosté que hi ha activitats que generen contaminació atmosfèrica, soroll, contaminació d'aigües, d'aqüífers, increment de trànsit humà o de vehicles i actuacions que poden afectar a eixos valors que es volen protegir.

I segons hem tingut ocasió de comprovar amb altres debats parlamentaris recents, vosté considera que un camp de golf pot instal·lar-se en tota mena de sòls no urbanitzables, incloent un parc natural, i, per tant, supose que també en una zona LIC.
De fet, m'agradaria saber la seua opinió.
Considera, per tant, compatible la instal·lació d'un camp de golf en una zona LIC?
I en el cas que el camp de golf vaja associat a la construcció d'habitatges, també ho consideraria compatible?

Ja li avance que el nostre punt de vista és molt diferent al que vosté va manifestar en altres ocasions.
Considerem que un camp de golf i totes les instal·lacions i infraestructures associades no han d'ubicar-se en sòl urbanitzable, i menys encara en un sòl que estiga protegit.
Els motius són que tant les pròpies instal·lacions del golf com les associades suposen gran quantitat d'impactes que no són admissibles en sòl no urbanitzable, i menys encara si este sòl està protegit o és de naturalesa agrícola o forestal.

Recordem que impliquen l'alteració paisatgística de l'entorn; l'eliminació d'una gran part, i a voltes la totalitat, de components naturals de la fauna, de la flora; moviments de terra; alteració de la topografia; construcció de moltes coses: d'hotels, d'allotjaments, de tendes, d'oficines, de vestuaris, de restaurants, d'altres edificis; la construcció de carreteres i altres vies i altres accessos, tancaments, bastiment de línies elèctriques; tota una sèrie d'actuacions que multipliquen els impactes humans en forma de soroll, de contaminació, etcètera, etcètera.

Per tant, i amb relació ja al cas concret del projecte previst a Fontanars, i aprovat inicialment per l'ajuntament i que ha estat retirat ­això ho sabem­, però pensem que també açò no garanteix que no es puga reprendre en els mateixos terminis o canviant algun aspecte en el futur.

I clar, ens preocupa este tema, perquè en l'avantprojecte definitiu de llei de camps de golf, s'establix que aquells projectes que van ser iniciats anteriorment a esta llei ­quan s'aprove­, es regiran per la normativa existent anterior.
I açò voldria dir, per exemple, que si en algun moment se repescara o reflotara este projecte, que ja té la seua exposició pública i l'aprovació inicial de l'ajuntament; açò vol dir que podria ser emparat per esta clàusula, i escaparia de la futura regulació en el cas que esta regulació siga estricta.
.
.

**El senyor president:**

 

Vaya terminando, señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

.
.
.
Voldria dir açò.
.
.
M'agradaria saber-ho, perquè, clar, és un temor que tenen molts habitants de la zona.
¿Què passaria si en el futur se repesca este projecte que, ja té l'exposició pública i per tant passaria el filtre d'esta llei i escaparia a les regulacions d'esta llei?
M'agradaria que vosté fóra concret al contestar este aspecte, senyor Blasco.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra, señor conseller.

 

**El senyor conseller de Territori i Habitatge:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Resulta curiós, senyor Arnal, que una pregunta basada *(rient-se)* sobre una proposta d'un camp de golf, que l'ajuntament en ple ha decidit renunciar a ell, que el promotor també, acabem parlant ara del contrari del que vosté preguntava, que és sobre el tema dels camps de golf.
Vosté no se preocupe, que anem a tindre oportunitat en esta cambra de discutir els criteris sobre els camps de golf molt prompte.
I és molt interessant que vosté aleshores puga formular i reiterar les seues opinions sobre eixe particular, i a més, després vore el comportament d'esta cambra sobre eixa qüestió.

Dir-li també alguna cosa.
O siga, jo ja li explicaré a vosté, perquè a més ja coneix perfectament el que pense sobre eixe particular.
Perquè a més ha tingut vosté oportunitat fins i tot d'assistir a jornades sobre camps de golf, en què jo he estat allí i vosté també ha estat present allí per conèixer el que opinava jo, el que opinaven els experts i el que opinava l'audiència.
I després el que opinava vosté, en companyia de quatre senyors, que en tot el respecte es col·locaven en la porta en la pancarta.
Exactament això ho han pogut conèixer els centenars de persones que estaven dins, els experts que opinaven, els ponents que deliberaven i debatien els temes, i els responsables polítics.

L'única cosa que li dic és, a Espanya, i vosté ho sap, n'hi ha exemples de camps de golf ficats dins de parcs naturals.
*(Remors)* La Comunitat Valenciana no és el cas al que jo m'estic referint, vosté ho sap.
Si és aixina.
.
.
A més en alguns llocs d'estos tenen vostés fins i tot responsabilitat de govern, com per vore si estan a favor o en contra del tema eixe.
Però eixe no és el tema.

Mire, els criteris que jo li he dit del que és una zona LIC no és que me'ls invente jo, és que són els que assenyala la llei.
I per tant són criteris que són interpretables, com tot el que està en la llei, però que no plantegen cap problema a l'hora que estiguen perfectament estipulats.

I després, una puntualització final.
Perquè, com vosté molt bé ha dit, senyor Arnal, estes coses queden recollides ací en el *Diari de Sessions* i anem a tindre l'oportunitat del que queda per escrit, vore després el que se materialitza siguent i el que no és.
Jo li desitge a més a vosté, que en la pròxima legislatura tinga vosté l'oportunitat, des d'ací, de vore les seues posicions com han quedat reflectides, el que vosté ha dit ací i la valoració que ha fet la ciutadania respecte d'eixe particular.
I jo espere també defensar les meues posicions que estaran ahí materialitzades en el *Diari de Sessions*.

I és clar, el que no em cap ningun dubte és que continuarem estiguent ahí uns i uns altres ahí.
Però dir-li eixa puntualització, dir eixa puntualització.
No fique en la meua boca allò que jo he parlat que ací en esta comunitat hi ha un 27% de sòl protegit, perquè no és certa eixa afirmació.
Jo he parlat sempre d'un 29% *(rialles)* i que a més acabarem esta legislatura superant eixa xifra del 29%.
Per molta rialla que li done a vosté i per molt interés que tinga vosté en desqualificar això.
No fique en la meua boca allò del 27%, perquè estem en el 29% i acabarem esta legislatura siguent la comunitat autònoma que percentualment té més sòl protegit de tota Espanya.
*(Aplaudiments) (Remors)*

 

**El senyor president:**

 

Hemos terminado el punto.
.
.
el turno de preguntas, y como los puntos siguientes han decaído al haber justificado su ausencia los consellers de Cultura, Educación y Deportes, y el conseller de Sanidad.
Se suspende el pleno hasta mañana a las diez de la mañana.

*(Se suspén la sessió a les 18 hores i 35 minuts)*