DS-079%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 9 de febrer de 2017.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 46.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Senyores, es reprén la sessió.

En primer lloc, voldria recordar a tots vostés que, tal com vaig dir ahir, el nou sistema instal·lat de megafonia i votacions inclou també que totes les incidències en els documents, que fins ara es repartien en paper, puguen ser accessibles directament des de cadascuna de la pantalla que té les seues senyories.
Anem avançant amb el que és la progressiva eliminació del paper.
I el sistema d'accés és molt senzill.

Per altra banda, volia dir-los que la Mesa de Les Corts, d'acord amb tots els grups parlamentaris, i excepcionalment, ha acceptat la petició de la il·lustre diputada Elisa Díaz, a la qual li estava reconegut el permís parental, en virtut del que estableix l'article 81.
5 del Reglament de Les Corts i, per tant, que puga en la sessió de hui votar mitjançant el secretari primer i segon, utilitzant el procediment que ara s'ha elegit, que és el vot via Telegram, que se sumarà al final de cada votació.

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 48.
629, 48.
628, 48.
627 i 48.
626)

El senyor president:

Informats d'estes dos qüestions, passem al punt número 10 de l'ordre del dia, que és la compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana.
Com saben vostés, este procediment està articulat en l'article 169 del nostre reglament.

Començarà formulant la pregunta de control la il·lustre síndica del Grup Parlamentari Popular, senyora Isabel Bonig.

La senyora Bonig Trigueros:

Gràcies, senyor president.

Done per reproduïda la pregunta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, síndica del Grup Popular.

President del Consell, coneguda la pregunta, té la paraula.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bonig, vosté em pregunta pel grau d'incompliment.
I jo li parle i li vaig a donar compte del grau de compliment d'este Consell.
Ja sé que per a vostés avaluar, actualitzar i complir no era, diguem-ne, la seua trajectòria.
Però, en qualsevol cas, li vull dir que en este moment de 37 objectius que ens marcàrem en el pacte del botànic, estan tots en fase d'execució o executats; i 201 mesures més ara les posen damunt la taula perquè tots vostés i tot el poble valencià les avalue a través de l'actualització de l'acord.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Síndica del Grup Popular.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Molt honorable president.

Vicepresidenta.

Consellers.

Â«A la gente le digo que se esperen 488 días a que se acabe la concesión, que hará falta mucha gente.
Se creará una bolsa de trabajo en la Ribera y se meterán a todos nuestros familiares, amigos y conocidos que estén sin trabajar y que quieran trabajar.
Â»

President, l'Acord del Titànic resume en este párrafo que le acabo de leer literal lo que dijo un político suyo, un alto cargo nombrado a dedo suyo, de su gobierno.

Veinte años en la oposición la izquierda para acabar desvelando su verdadero propósito: colocar amigos, conocidos y familiares, igual que hicieron en su primera etapa.
(Aplaudiments) Y 384 millones de euros más en este presupuesto para continuar creando agencias de colocación y chiringuitos de colocación, de los mismos que estaban cuando usted era jefe de gabinete del señor Joan Lerma.

Y mire usted, a todos ustedes les da igual lo que pase en la Comunidad Valenciana y a los valencianos, porque ya han conseguido sus dos objetivos: ganar y echar al Partido Popular -ostras, siempre me equivoco-, perdón, presidente, que no han ganado, que usted es el presidente con el peor resultado en la historia democrática (aplaudiments) del PSPV, dicho sin ánimo de enfrentamiento.

Y, en segundo lugar, pisar moquetas, chafar palacios y subirse en el coche oficial y con escoltas, lo han conseguido.

Pero, mire usted, señor presidente, qué hay de los valencianos, qué hay de los intereses generales de los valencianos.
A ustedes les da igual, y no lo digo yo, ya lo dicen los empresarios, que la inversión extranjera huya despavorida por sus trabas, eh, y por su inseguridad jurídica.
Y no me diga eso de Â«hipoteca reputacional de la Comunidad ValencianaÂ».
Por cierto, señora Oltra, a Madrid se va a reivindicar y a hablar bien de la Comunitat Valenciana, no mal.
(Aplaudiments)

El último año del Partido Popular: 814 millones de euros de inversión.
Su primer año: 217 millones de euros.
¿Quién ahuyenta las inversiones?
¿Ustedes o nosotros?

En segundo lugar, le da igual las listas de espera quirúrgicas que aumenten.
Ya no miran a los ojos a la gente.
¿Miran ustedes a Juan Sanchis y a Miguel, que han pasado siete meses y nueve meses para una operación de cataratas?
Ellos ya no les pueden ver.
Lo peor es que ustedes, (aplaudiments) para ustedes son transparentes, invisibles.

Y la educación, que la tienen hecha unos zorros y les da igual.
Hay profesores sin cobrar medio año su nómina y nadie dice nada.
Claro, son de la concertada, señor Marzà, son personas prescindibles, son sus enemigos ideológicos con los que hay que acabar.
(Aplaudiments) ¿Por qué no someten a la voluntad de los padres, ustedes que defienden tanto la libertad para que elijan los padres el tipo de educación y el idioma que quieren?

Y qué decirles de la pobreza infantil.
1.
300.
000 para pobreza infantil y 4.
500.
000 para levantar fosas.
Ustedes que decían, ¿se acuerdan?
, Â«venim a rescatar persones, a mirar-les als ullsÂ».
Hoy sabemos que no rescatan personas, que lo que han venido es a rescatar estadios de futbol propiedad de Enrique Ortiz.
(Aplaudiments) ¡3,7 millones!
Señor Montiel, ¿qué le va a decir este fin de semana a las bases de Podemos en Vistalegre que usted apoya un gobierno que rescata campos de futbol?
(Aplaudiments)

Mire usted, ¿y los refugiados?
¿Y los refugiados?
¡Es postureo!
Los refugiados.
Balearia, un barco que traerá refugiados.
Utilizando el drama de miles de personas.
Y hoy sabemos, por una pregunta de Compromís, que la oferta de plazas del Consell incluye residencias saqueadas.
¿Sabe qué podían hacer?
Utilizar los 3,7 millones de comprar el estadio de futbol y dedicarlo a refugiados.
(Aplaudiments) ¡Eso es rescatar personas!

Mire usted, sigo, les da exactamente igual los trabajadores de la Ribera, los engañan, igual que engañaron a los de Radiotelevisión Valenciana.
Nosotros lo cerramos, sí, pero nunca les engañamos (veus) ni los utilizamos.
Ustedes, sí.

Els vestirem… Señor presidente.
Gracias.
Â«Es vestiren amb les nostres robes, agafaren els nostres megàfons, ens digueren tot allò que volíem escoltar, érem part del canvi; però a l'endemà de guanyar les eleccions, els treballadors ja no érem ningú, érem els culpables.
(Aplaudiments) No callàrem.
I el govern d'esquerres digué que si cobres una indemnització ja no ets un heroi.
Â» S'enrecorda, senyora Oltra, d'estes paraules?
Â«I ara diu que el PP actua de manera.
.
.
, abans dien, clamaven, que el tancament era un colp d'estat i ara diuen que el Partit Popular actua de manera impecable.
Podien complir les seues promeses, haver retirat l'ERO, la demanda, aplanar-se en l'Audiència Nacional.
I no, van dir que el Partit Popular va actuar de manera impecable.

I mire vosté, (remors) que diuen.
.
.
(inintel·ligible) .
.
.
Â«nosaltres ja estem morts, però en el nostre testament volem advertir -segona advertència-, no ens doneu mai l'esquena, mai, perquè els pròxims podríeu ser vosaltresÂ».
(Aplaudiments) Això ho diuen els treballadors, senyora Oltra.

Éstas no son palabras mías.
Son palabras de los extrabajadores, de aquellos a los que ustedes mintieron y utilizaron.
Pueden firmar acuerdos, pueden firmar renovaciones, pero después de año y medio ustedes están agotados.
Son una verdadera decepción.
(Aplaudiments)

Señor presidente, ¿se acuerda de lo que usted y yo hablamos?

El senyor president:

Senyora Bonig!

La senyora Bonig Trigueros:

¿Se acuerda?
Se está cumpliendo.
Yo, de usted, me lo haría mirar.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, síndica del Grup Parlamentari Popular.

President del Consell, té vosté la paraula.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bonig, continua l'espectacle!

Mire, sap una cosa?
Sap una cosa que sí que és elemental?
Sap qui hauria de pagar els 18 milions d'euros que vostés li van regalar a un especulador en Alacant, que pagava i finançava les campanyes electorals del Partit Popular?
(Aplaudiments) Sap qui hauria de pagar els 18 milions?
Vostés haurien de pagar els milions!
Vostés haurien de pagar 18 milions!
(Aplaudiments) Vostés!
Vostés!
Que li van regalar, que li van regalar els 18 milions!

L'únic que estem intentant nosaltres és salvar els 18 milions per als ciutadans valencians.
Això és l'únic que estem intentant!
No rescatem camps de futbol.
Estem rescatant la vergonya d'este poble que vostés van ultratjar.
 (Aplaudiments)

Mire, l'Acord del Botànic, l'Acord del Botànic és un acord que ha permés en menys de vint mesos, ha permés en menys de vint mesos.
.
.
, ha permés en menys de vint mesos que moltes persones, que molts dels ciutadans d'esta comunitat visquen millor.
860.
000 persones ja no paguen les seues medicines i no han d'abandonar els seus tractaments.
400 menors ara també, en situació de vulnerabilitat, també estaran en estes condicions i no hauran de pagar.
I, per tant, mantindran els seus tractaments.

És la primera autonomia que ho implanta.
50.
000 dependents cobren ja puntualment les seues prestacions.
305.
000 famílies tenen els llibres gratis per als seus xiquets, debades.
1.
600.
000 valencians este any pagaran menys d'impostos, els de les rendes mitjanes i baixes.
(Aplaudiments) Això és complir amb la paraula donada!

I en el pla econòmic, per més que vostés anuncien la gran catàstrofe, és que, clar, les dades són les que són i la gran catàstrofe és una esmena a la totalitat del Partit Popular cada dia, cada vegada que és una ix una nova dada, cada vegada!

Perquè este govern el que ha generat és simplement estabilitat, honradesa.
Vénen ací els empresaris i saben què diuen: Â«Ahora ya no tenemos que pagar, ahora ya no tenemos que pagar.
Â» (Aplaudiments) Honradesa!
Honradesa!
I a més a més diàleg, diàleg.

La Comunitat Valenciana els molesta molt, els molesta molt, no sé per què li tenen tanta mania als valencians, però la Comunitat Valenciana és la que més ha crescut en 2016.
En concret, l'última dada, la setmana passada, el 3,9%!
7 punts per davant de la mitjana nacional.

En 2016, la Comunitat Valenciana ha rebut 24,7 milions de turistes.
7,8 milions eren estrangers.
Xifres històriques.

L'altre índex de producció industrial ha estat el que més ha augmentat en tota Espanya, el doble de la mitjana, el 8,9.
I estes dades s'han creat en allò que més els importa, que és la creació de més ocupació.

Des que començà la legislatura ja som 93.
141 persones més afiliades a la seguretat social.

Per tant, vosté pot continuar amb l'art dramàtic, pot continuar intentant situar-se en l'òpera, avui que és un dia d'òpera.
Però la realitat, la realitat no és més que la que jo li conte, que és la realitat dels ciutadans.
Perquè vostés, sap el que feren en el seu moment?
En el seu moment vostés feren una cosa molt important, vostés mateixa.
Ajuda a l'habitatge: 60 milions d'euros d'ajudes sense resoldre.
Ajudes amagades als calaixos per 40 milions.
I 240 milions que va haver de reconéixer vostés davant de la intervenció de La Generalitat.
Això era complir, senyora Bonig?
Això era complir?
(Aplaudiments)

I, per cert, ara que tindran també un gran espectacle operístic este cap de setmana que ve, jo l'únic que els demane és una cosa: complisquen amb allò que deuen als valencians, paguen d'una vegada els 600.
000 euros que deuen a la Fira de València!
Paguen!
(Aplaudiments) Paguen ja!

I de pas, no sols, no sols els 600.
000 euros, que ja sabíem que devien, que paguen també totes les copes que se van veure a costa dels valencians i que ara ja hem sabut en què se gastaven els diners.
(Aplaudiments)

El gran avantatge és que esta vegada, almenys, si van a Madrid espere que paguen, (rialles) espere que paguen.

Mire, l'Acord del Botànic s'està executant al ritme, al ritme que som capaços d'arribar.
És veritat que en moltes coses mos agradaria anar molt més lluny.
Però li dic una cosa.
Mire, a soles en la llista d'espera que vosté dia, hi han cinc dies menys.
És poc, però eixe és el camí.
El camí del treball és poc, però quasi cent mil persones treballant més és millor que quan estaven vostés…

En el cas de l'educació, vostés estan contents que els xiquets i les xiquetes, quan acaben, no sàpien anglés, i nosaltres volem que sàpien anglés, valencià i castellà.
(Aplaudiments) I això els molesta.
Ho sent.
Els molesta.
Els molesta, perquè a vosté, senyora Bonig, li agradaria una societat cada vegada més desigual, més fragmentada.
Vosté, senyora Bonig, el que sí que és evident és que està en tots els extrems, però l'extrem més greu és el de l'extrema imprudència.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Per a formular preguntes, la diputada Beatriu Gascó.
Té vosté la paraula.
(Veus) Senyories, escoltem amb silenci la pregunta de la il·lustre diputada.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Enríquez:

Buenos días, presidente.

Bueno, ya han aprobado el decreto del chantaje lingüístico que se resume… (veus) la realitat, la realitat es que si quieres tener el máximo nivel de inglés y poder certificarlo, te obligo, te obligo a elegir valenciano.
Y nos parece una auténtica vergüenza, nos parece un chantaje.
Y además, dicen que con este decreto se garantiza el trilingüismo, lo acaba de decir usted aquí.
Es decir, primero hacen chantaje y después mienten.

Porque presidente -y siento mucho decirle esto-, pero usted o miente o desconoce por completo el contenido del decreto y, por tanto, no se lo ha leído.
Y lo que hace es creerse a pies juntillas lo que le dice su conseller, que no dispara ni una verdad.

Mire, el aprendizaje de las tres lenguas se garantizaba con nuestro decreto de plurilingüismo, que, por cierto, han tirado a la basura sin ni siquiera evaluarlo.
Y ese decreto sí que garantizaba -y no el suyo, porque no se lo ha leído, le están engañando, presidente- la igualdad para los niños y algo muy importante, la posibilidad de elegir lengua para las familias.

Y lo que hacen ustedes ahora es atropellar tanto la igualdad como la libertad, para imponer, señor Puig, para imponer un modelo que es sectario, que no está consensuado y que sigue el modus operandi catalán.
Pero además, por si todo esto fuera poco, tampoco cumple la legalidad.

Y por todo eso, le pregunto, presidente, ante este decreto del chantaje lingüístico, ustedes cuando se demuestre en los tribunales que están vulnerando derechos fundamentales de los valencianos, ¿dimitirá usted o dimitirá su conseller por mentir e intentar manipular el futuro de los valencianos con un decreto que es perverso?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Honorable conseller, té vosté…

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

El cert és que el president li ho ha explicat molt clar.
Nosaltres tenim clar quin és el nostre objectiu: volem que els nostres xiquets aprenguen l'anglés, el valencià i el castellà.
Si vostés l'únic que volen és que els xiquets no aprenguen valencià ni aprenguen anglés, tranquils, continuarem fent el que vostés feien, perquè no saben ni anglés ni molts d'ells tampoc saben valencià.

Per tant, (veus) tranquils, (aplaudiments i protestes) no es preocupen, que el seu objectiu ja l'han complit.
Que els nostres alumnes no sàpien anglés ja està complit.
Gràcies, gràcies a vostés, el desastre.
No es preocupen.
Ja arribem nosaltres per a solucionar el que vostés no han volgut fer (veus i aplaudiments) en més de vint anys.
No es precoupen.
(Protestes i aplaudiments)

I ja que la que pareix que siga la lideresa del partit dels treballadors s'ha preocupat pels treballadors i treballadores, mentres vostés tiraven al carrer els 5.
000 treballadors de la pública, nosaltres n'hem contractat més de 3.
000 en tan sols díhuit mesos.
(Aplaudiments i protestes) I a més a més, ja que es preocupen, ja que es preocupen ara, ja que es preocupen ara, per què no es preocupaven pels treballadors de la concertada, que els devien més de sis milions d'euros que els hem pagat nosaltres, que els devien vostés (Aplaudiments i protestes) des del 2008.
¿On estaven, on estaven les seues preocupacions?

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyor… (Veus)

El senyor Zaplana López:

Señor presidente, le quería preguntar por su grado de satisfacción sobre los datos de la lista de espera que ha dado la conselleria de sanidad después de un año íntegro de su gestión.

Porque la consellera acusó al Partido Popular, en diciembre de 2015, que dejaron una lista de espera de 57.
000 pacientes, y un año después, diciembre de 2016, hay una lista M con 65.
136, 7.
000 pacientes más en espera, un incremento del 12%.
Sus datos.
3.
000 más esperando más de 180 días.
Los datos son los que son, señor presidente, un 15% más.

¿Sabe la explicación de la consellera?
Hay personas mayores y con más necesidades.
Claro, en un año todos somos un año más mayores.
(Rialles) A lógica y a enchufes, a la señora Montón no le gana nadie, señor Puig.

Por otro lado, su vicepresidenta se quejaba, se quejaba, pedía explicaciones, diputaciones permanentes y comparecencias cuando había un brote de gripe.
¿Sabe lo que dice ahora?
Ahora dice que se quede la gente en casa, no vaya al médico y se quede tomando un caldito.
(Rialles) Eso lo dice la vicepresidenta.

Y ahora yo me pregunto: ¿así (veus) rescata su gobienro, el gobierno que usted dirige a las personas?
Mire, señor presidente, Miguel y Juan son dos claros ejemplos, pero mire, hay 510 niños esperando más de 180 días a ser intervenidos quirúrgicamente, 208 más que hace un año.
No hay camas, las salas de espera están llenas, los médicos se sienten impotentes, porque la consellera está en las cruzadas contra la colaboración público-privada que ustedes están defendiendo.

Termino, presidente.
La sanidad valenciana se tambalea, señor presidente.
Mucha gente lo está pasando mal.
El incremento en la lista de espera nos perjudica a todos.
Señor presidente, a todos, no.
A algunos, no.
Pronto lo veremos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Zaplana.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Ante la falta de pregunta, tendrá que hacer una exposición, (veus) porque mire… El grado de cumplimiento.
(Veus) Venga, que me quita…

El senyor president:

Senyoria, està en l'ús de la paraula la consellera.
(Veus) La veritat és que és… Per a ser respectat s'ha de respectar.
I en este moment demane (aplaudiments) que se respecte la consellera que està en l'ús de la paraula.
(Veus)

Senyora consellera, disculpe la interrumpció.
Té vosté la paraula.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Mire, señor Zaplana, estamos en desterrar la corrupción, defender lo que es de todos, que es lo público y recuperar los derechos.
Ustedes, que dicen que piensan en los valencianos, me gustaría saber si pensaban en los valencianos cuando había casos de corrupción también en la sanidad pública valenciana.

Me gustaría saber si pensaban en los valencianos en la mala gestión.
19 millones de euros de multa de la Unión Europea por facturas escondidas en los cajones.

Me gustaría saber si pensaban en los valencianos ante el despilfarro y también la mala gestión de esos carteles de hospitales falsos de 55.
000 euros.
Tenemos uno precioso en la Vall d'Uixó.
En las listas de espera, ocultando pacientes.
Más de 10.
000 pacientes y 3,5 millones de días de demora ocultos, mentían en la lista de espera.

Ahora hemos disminuido 5 días las listas de espera.
¿No es suficiente?
Probablemente, pero estamos en el camino correcto.
Gastamos menos dinero y tenemos menos días de demora.

La gripe, la gripe en un plan de contingencia.
Ustedes nunca pusieron uno.
Con dinero encima de la mesa.
(Aplaudiments i protestes) 3, 5 millones de euros para afrontar la gripe 3,5 millones de euros para afrontar la gripe.

Pero mire, ustedes hacían referencia -y termino- a Madrid.
Quizá cuando vayan a Madrid pueden hablar al gobierno central, que es del Partido Popular, que qué pasa con la universalidad, que nos han interpuesto un recurso de inconstitucionalidad.
Y les explican que están pensando en los valencianos.
En el caopago farmacéutico, también recurrido.
Un millón de personas verán que su salud empeora por ese copago farmacéutico que ustedes han puesto en el gobierno central.

Así que, mire, piensen en los valencianos de una vez y déjennos trabajar como lo estamos haciendo, con rigor, defendiendo (veus) lo público y recuperándolo.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, continuem amb la sessió de control, ara amb la pregunta que formula el Grup Compromís.

Té la paraula el síndic del Grup Compromís, Fran Ferri.

Quan vosté vullga, senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor president de La Generalitat, des de Compromís volem preguntar-li sobre unes dades que hem conegut recentment i que són realment escandaloses.
Vosté sap que menys del 2,3% de la inversió del govern central en ferrocarrils durant l'any 2016 va tindre com a destinació les línies ferroviàries valencianes, menys del 2,3%.
Això és indignant, això és escandalós, per no dir-ho d'una altra manera.

Però el que no hauria de passar mai és que això ens deixe de sorprendre, perquè….
No és una sorpresa, és una cosa que ens passa molt habitualment, però el que no hauríem de perdre mai, senyor president, és la capacitat d'indignar-nos davant este menyspreu, este insult del govern central cap als valencians i les valencianes.

Perquè això sí que és intentar aïllar-nos del món.
Ara, vegen estes dades, entenc, amb estes dades en la mà, entenc el tuit del Grup Parlamentari Popular del cap de setmana, eixe que deia que Â«el valenciano aisla y tensionaÂ», Perquè, clar, si lo dicen en castellano, no tensiona.
Jo, per fer ací un poquet de distensió, diria que en castellano és evident que se pot tensionar i molt, perquè ho acabem de vore amb la que m'ha precedit en la paraula, ¿no?
(Aplaudiments)

La resposta al perquè d'este tuit, no l'he trobada ni en la filologia, ni en la politologia, ni en el dret, ni en la sociologia.
Per a trobar la resposta al perquè d'este tuit, he tingut d'acudir a la psicologia.
Més allà de la psicologia, he tingut d'anar a la psicoanàlisi.
N'hi ha un concepte molt interessant en la psicoanàlisi que es diu la projecció, que es definix de la següent manera: Â«La projecció és un mecanisme de defensa pel qual el subjecte atribueix a altres persones o coses les pròpies virtuts o defectes, fins i tot les seues carències.
Â»

Per tant, senyor president, convindrà amb mi que les senyories del Partit Popular haurien de deixar de projectar amb el valencià el que suposen les seues polítiques.

Perquè, no ens enganyem, ¿qui està aïllat?
Aïllen als valencians els que no es comprometen amb el corredor mediterrani, ni introdueixen en els pressupostos el túnel passant o el parc central.

Aïllen als valencians els qui no executen les obres d'accessos ferroviaris al port de Sagunt o al port de Castelló; els qui no invertixen en rodalies -per cert, el transport més utilitzat pels valencians i les valencianes-; els qui no complixen el protocol signat en 2011; els qui no milloren la freqüència entre Gandia i València ni desdoblen el Cullera-Gandia; els qui no restableixen el servei entre Xàtiva i Moixent i la Font de la Figuera; els qui no electrifiquen les vies entre València i Bunyol.

Aïllen als valencians els que han fet la destrossa entre el sistema ferroviari de València i Castelló, els que no volen estendre les rodalies a Benicàssim i a Vinaròs.
Aïllen als valencians els que no invertixen en ampliar les rodalies a Elda i a Villena, els qui continuen deixat en un calaix el tren per la costa, eixos sí que aïllen als valencians.

En definitiva, els únics que aïllen i tensionen als valencians són els dirigents del Partit Popular a Madrid en les decisions que prenen allí les seues polítiques.
(Aplaudiments)

Així que a les senyories del Partit Popular en este parlament els diria: senyories, com diria Sigmund Freud, deixen de projectar les seues carències i els seus defectes.

Però, perquè si no és prou tot això que li acabe de dir, l'altre dia va vindre el ministre Catalá i va dir…, per cert, exministre de Foment, exsecretari d'estat de Foment.
Per tant, el que diga este home marca un poc la disciplina o el que pensa el Partit Popular sobre les inversions al País Valencià.

Per tant… I el senyor Catalá va dir: Â«Hay exageración en la importancia del corredor mediterráneo.
Â» ¿Exageración?
¿Exageración, señora Bonig, exageración?
¿És exagerat reclamar un corredor que suposa el 60% de les exportacions de l'estat espanyol?
És exagerat un corredor que suposa el 40% de la població, el 40% del PIB, cinc de les deu principals ciutats de l'estat espanyol, els principals ports?
Li podrien dir al senyor Catalá: no mos la fareu, ministre Català, no mos la fareu.

Senyor president, com veu, el que diuen ací en Les Corts és molt diferent al que defensen a Madrid, que és precisament el que…, el lloc on es prenen les decisions.
Potser per això el Partit Popular no ha vollgut signar la iniciativa de Compromís que vam portar ací ahir perquè els pròxims pressupostos de l'estat contemplen allò acordat en octubre de 2015 en estes Corts.

I això no ho podem tolerar, no podem tolerar que ací el Partit Popular diga una cosa i a Madrid diga una altra cosa i que ens utilitzen als valencians com a moneda de canvi.

Senyor president, les dades, les declaracions dels ministres, l'actitud del Partit Popular ens ensenyen molt bé quin és el projecte de la dreta valenciana.
Ens volen aïllar d'altres territoris, fins i tot d'Europa.
Ens volen condemnar a l'autarquia a base de manies i de prejudicis.

Si per ells fóra, farien com Trump, faríem un mur al voltant del nostre territori, un mur ben gran, però això sí, eixe mur estaria dissenyat per Calatrava, pagaríem un maqueta, que ens costaria caríssima, contractaríem o licitaríem a una de les constructores vinculades amb la Gürtel -perquè, clar, cal pensar en el partit- i sobretot, ¿sap vosté quina seria la diferencia?
Eixe mur no el pagarien ni aragonesos, ni catalans, ni murcians, ni castellanomanxecs, el continuaríem pagant els valencians i valencianes, com hem fet amb totes les mangarrufes i totes les ocurrències del Partit Popular.

Així que, senyor president, ni murs, ni autarquia, ni aïllament.
Volem rodalies, volem corredor, volem ferrocarrils dignes per al País Valencià.

Senyor president, ¿com valora el Consell que menys del 2,3% de la inversió del govern central en ferrocarrils durant l'any 2016 tinguera com a destinació les línies del País Valencià?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

President del Consell, per a respondre a la pregunta.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Ferri, certament, és molt lamentable el 2,3%, però no només ha estat en el ferrocarril.

Mire, en els darrers anys està ha estat la inversió territorialitzada per part de l'estat.
Ja saben vostés més de 2.
000 milions s'han deixat d'invertir ací, simplement si s'haguera invertit allò que pertocava.
Però, clar, això és el que posava en el pressupost, la realitat és està.
La realitat és que hem estat sempre amb el 20% de licitat d'allò que s'havia pressupostat.

Per tant, la realitat és la que és y no es triste la verdad, lo que no tiene es remedio.
L'únic remei que pot tindre és que d'una vegada per totes, com bé vosté deia, els valencians d'ací, d'este costat, d'altre costat i de l'altre, quan arriben els pressupostos generals de l'estat, tots a una veu decidim dir que s'ha acabat, que s'ha acabat i que ara ens han de donar allò que ens pertoca.
(Aplaudiments)

Mire, si a Madrid tenen la Puerta del Sol, que està molt bé, allí hi ha una placa que posa quilòmetre zero.
Nosaltres hauríem de posar ací una placa, però de zona zero.
Zona zero d'inversions en infraestructures per part del govern central.
I els valencians, efectivament estem, estem ja cansats de ser zona catastròfica, malauradament ja en els darrers temps tenim massa catàstrofes naturals.
No pot continuar esta situació aixina.
I si hi ha hagut durant este temps de legislatura que portem ja 21 resolucions d'esta cambra, moltes per unanimitat, a favor del suport del ferrocarril, el que caldria fer d'una vegada per totes és atendre esta qüestió.

El corredor mediterrani no és una infraestructura només important per a la Comunitat Valenciana, no és només una infraestructura fonamental per a tot l'arc mediterrani, és una infraestructura fonamental per a Espanya i per a Europa, ho ha dit la comissió moltíssimes vegades.
La senyora Pastor, de fausto recuerdo en la seua vessant de ministra de Foment, es va encabotar fins a la sacietat d'intentar obrir els Pirineus pel corredor central, quan li deien per activa i per passiva en Europa que al otro lado no había nadie, perquè els francesos ja havien dit que no volien saber res d'això.
Però és igual, va estar fins al final intentant que no es fera el corredor mediterrani.
De fet, va haver-hi un moment determinat que esta ministra ací a València va dir: Â«Como ahora los catalanes se van a independizar, pues mejor ya ustedes vengan por Zaragoza y de allí nos iremos por el corredor central.
Â» (Aplaudiments) Ho va dir esta senyora, és que no m'ho estic inventant, ho va dir.
Eixa és la realitat.

Per tant, a mi no me sorprén en absolut que el senyor Catalá vinga ací i una altra vegada amb tota la alegria, com si estiguera en El club de la comedia se burle de nosaltres.
Una altra vegada se burle de nosaltres i ens diga que el corredor no és important, el corredor és una qüestió que no, que s'ha fet una sobredimensió del que és el corredor.

Mire, li vaig a donar sols una dada que no l'hem feta nosaltres, que és una dada de Anecoop.
Anecoop ha fet un estudi sobre l'exportació de fruites i hortalisses pel corredor mediterrani i diu que si se passara dels camions al ferrocarril s'estalviaria 6 cèntims per quilo de producte enviat a Europa.
6 cèntims això significa, tot i tenint en compte que exportem 13 milions de tones de fruites i verdures, implicaria ni més ni menys que un estalvi de 460 milions d'euros.
Vostés saben això el que significa per als nostre llauradors?
Significa una gran quantitat d'augment de la seua capacitat econòmica.

Per tant, efectivament, el senyor Catalá l'únic que està és intentant donar cobertura a una qüestió que no té cobertura, que és ideològica, que és la radialitat de les infraestructures en Espanya.
I que això no pot continuar, perquè això està afectant fins i tot l'estructura d'este país, està afectant clarament el que és un problema de convivència al fi i al cap d'este país.

Som el 45% del PIB, el 47% del teixit productiu, el 46% de l'ocupació, el 51% de les exportacions, el 63% de les mercaderies portuàries.
S'exagera la importància.
Esta infrainversió ha estat absolutament negativa i per això tenim entre altres coses 12 punts menys de renda per càpita.
S'ha acabat, no podem continuar aixina.

I a banda del corredor mediterrani, com vosté ha dit, hi ha qüestions fonamentals per a les rodalies, que és el dia a dia, de Vinaròs fins a Castelló, el tren de la costa, el Xàtiva-Alcoi.
Tot això no pot estar per sempre i més marginat, quan en altres llocs, evidentment, les infraestructures ferroviàries són les que estan solucionant cada dia la vida de moltes persones.

Senyor Ferri, jo crec que junts, en este procés que s'inicia de pressupostos, hem de treballar tota la cambra junts i, de veritat, que estiguem al servei de la veu d'este poble.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

A continuació, per a formular la pregunta al president del Consell, el síndic del Grup Ciudadanos, senyor Alexi Marí, té la paraula.

El senyor Marí Malonda:

Gracias, president.

President, vicepresidenta, consellers.

Hoy, president, vamos a hablar del sector turístico, si a usted le parece, porque a veces, mire, parece que nos olvidamos de lo que representa el sector turístico para la economía valenciana, representa un 13% del producto interior bruto y el 14% de empleo, casi 300.
000 personas.
Y no nos quedamos tan solo con los datos económicos, president, el turismo enriquece a las personas en cuanto a vivencias, vertebra el territorio y es una herramienta imprescindible para mostrar a nuestros visitantes la verdadera imagen de la Comunidad Valenciana, lo que debería de ser la verdadera imagen de la Comunidad Valenciana.

Entiendo que usted comparte hasta ahora este análisis, puesto que en el acuerdo del botánico apostaban por impulsar un turismo, decían, sostenible y de calidad.
Y, luego, los posteriores retiros de Morella, Torrevieja y Sagunto se han marcado distintos objetivos en materia de turismo, resaltando entre ellos, la creación de una nueva ley de turismo.
Loables intenciones, como siempre, president, loables intenciones, pero díganos qué se ha avanzado, cómo va la tramitación de dicha ley.

Mire, recientemente se han publicado los datos sobre el número de visitantes extranjeros y el gasto medio de ellos y, aunque podemos ser moderadamente optimistas, con el incremento producido en ambos no es suficiente, señor Puig.
No podemos contentarnos con un gasto medio por turista extranjero que es la mitad que en Cataluña y no llega a un tercio de lo que se recauda en las Islas Canarias, por ejemplo.

Y es que este, precisamente, es el problema del sector turístico, president, la rentabilidad sigue siendo mínima y eso lo hace insostenible a largo plazo.
Por eso se debe trabajar y mejorar esa rentabilidad y hacer un sector turístico más competitivo y eso se consigue con la calidad, la excelencia y quedando una oferta turística completa que permita desestacionalizar el turismo, el otro gran problema que sufre ahora mismo el sector.

Tenemos unas condiciones óptimas para ser referentes en el turismo mundial, no solo tenemos sol y unas playas excelentes, tenemos cultura, tenemos gastronomía, tenemos un inmenso patrimonio histórico-artístico, que usted conoce bien, parajes naturales, tanto en la costa como en el interior.
Y de lo que se trata es de maridar, maridar todo ello para construir la mejor oferta turística.
No podemos dejar de aprovechar la oportunidad de generar riqueza y desarrollo en las zonas más alejadas de la costa mediante una decidida apuesta por el turismo de interior, cultural o gastronómico.

El modelo turístico tradicional funciona con problemas de escasa rentabilidad y estacionalización, como le he dicho, pero funciona.
Por eso coincidimos con usted en que es necesario dirigir los esfuerzos de la Agencia Valenciana de Turismo hacia la diversificación, hacia la eficiencia y la competitividad, pero también hacia un turismo accesible y económica y medioambientalmente sostenible.
Un turismo basado en una excelencia en el servicio que redundará en una mayor rentabilidad y un empleo de mejor calidad y además servirá como eje vertebrador del territorio.
Esa es nuestra visión y eso es como entendemos que tiene que dirigir los esfuerzos el Consell.

Mire, pero para todo ello se necesita algo, que se lo hemos dicho muchas veces, president, se necesita gestión, se necesita gestión.
No sabemos lo que ha hecho el Consell hasta la fecha en materia de turismo.
Se necesita también diálogo, porque no olvide, president, que si en un sector es imprescindible el diálogo es en el sector del turismo, se necesita seguridad jurídica, se necesita un marco regulatorio estable, un marco regulatorio estable que haga atractiva la inversión en mejorar la eficiencia y la calidad de las infraestructuras turísticas.
Se necesita, por tanto, actuar de forma coordinada entre todos los agentes que intervienen en el turismo públicos y privados.

Es por ello, president, ahora que estamos a punto de comenzar su tercera temporada alta como president, dígame ¿qué está haciendo para conseguir todos esos objetivos que seguro que compartimos?
Porque aunque esta transformación del modelo turístico no se puede conseguir en dos días, y lo sabemos, no se puede conseguir en dos días, nos preocupa que perdamos la oportunidad de convertir a la Comunidad Valenciana en un referente en cuanto al turismo del calidad, rentable y sostenible.

Por todo ello, president, le pregunto: ¿ha dado el Consell suficiente importancia no solo a potenciar el turismo en la comunidad sino a conseguir que sea un turismo de calidad o el Consell está de vacaciones?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí, per la seua pregunta limitada al temps que tenia.
I ara el president del Consell li contestarà.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Muchas gracias, señor Marí.

Efectivamente, coincidimos absolutamente en el diagnóstico.
El turismo es una de las locomotoras de nuestro crecimiento, no solo es un sector estratégico hoy, lo será en el futuro.
Hay una previsión en los próximos años de crecimiento del turismo mundial y, efectivamente, es un sector que tenemos que aprovechar el escenario actual, que es un escenario positivo, para darle el impulso necesario y también producir las reformas necesarias que tienen que producirse.
Reformas que tienen que ir en la dirección que usted ha planteado y que yo estoy absolutamente de acuerdo, tienen que ir por la calidad, que es el elemento fundamental, tienen que ir por la gestión y tienen que ir por el diálogo.
Evidentemente, coincidimos también en que esos son los instrumentos fundamentales para provocar la actualización, el reseteo que necesita también nuestro sector turístico.

Las cifras son las que son, 13,2% de nuestro PIB, 13.
500 millones de euros, un sector que ha crecido el 4% de la media en los últimos años.
Y La Generalitat ha también hecho un esfuerzo para ir creciendo en el presupuesto.
Este año ya son 45 millones, insuficientes, pero es lo que podemos hacer hasta que no tengamos, también, el sistema de financiación que nos corresponde.
Es un sector que genera el 14,4% de empleo, como usted decía.
Pero es que, además, de cada 100 empleos del sector turístico se generan 24 en otros sectores.
Es un sector que atrae a 24,7 millones de turistas en este año que ha sido, como les decía antes, un año histórico.

Que el gasto total este año ha sido 7.
000 millones, incremento del 13,6%.
Y ahí quería introducir una cuestión de lo que usted ha planteado que es cierta.
Realmente por nuestras características del mercado turístico, que son complejas en algún tipo de las pernoctaciones, en otro tipo de los servicios turísticos, es cierto que el gasto medio del turista extranjero es menor.
Pero la buena noticia, dentro de esa mala noticia, es que este año donde más ha crecido el gasto por turista extranjero ha sido en la Comunidad Valenciana.
Por lo tanto, ha crecido más del triple, por ejemplo, en Cataluña, más del doble que en Andalucía, por tanto es un dato esperanzador.

El turismo, por tanto, es una cuestión, permítame decirlo, de estado.
Y ahí debemos arbitrar dos modelos de cogestió.
Uno, desde luego, lo que es la cogestión entre las distintas instituciones, entre los distintos agentes institucionales, es fundamental.
Pero, básicamente, es buscar un espacio de cogestión entre el sector público y el sector privado.
Es un elemento fundamental que la nueva ley, que ya le anuncio hoy que se aprobará por el gobierno en el mes de marzo, ahora está en proceso aún de discusión entre los agentes sociales y económicos, pero se aprobará en el mes de marzo y la enviaremos al parlamento para que ustedes finalmente también participen y ojalá fuera una ley consensuada y una ley que tuviera un espacio de trayectoria futura estable.

Pero el turismo, efectivamente, también, usted también lo decía, tiene que ver con nuestra identidad, tiene que ver con nuestra reputación, que efectivamente está dañada y que tenemos que levantarla entre todos, esa hipoteca reputacional que no les gusta a algunos, pero que es desgraciadamente una realidad.
Y por eso la identidad, el turismo, nuestra cultura, nuestra lengua, todo tiene que estar claramente en un espacio de encuentro entre nosotros y aquellos que vienen a visitarnos.

Por eso hay que realentar el modelo en base a la calidad, en base a la innovación, pero, también, muy importante, en base a la hospitalidad.
Es fundamental que los ciudadanos que vienen a estar con nosotros se sientan a gusto con nosotros.
Sostenibilidad social, sostenibilidad medioambiental, rentabilidad de la empresa turística, competitividad.
Y para eso, desde luego, hay que ir huyendo del modelo de baja rentabilidad a través de la productividad, como en todos los otros sectores, para eso conseguir un sector más fuerte y, sobre todo, más estable.
Más estable ¿por qué?
Porque necesitamos mejores salarios, necesitamos que efectivamente las personas que trabajen en el turismo tengan estabilidad y mejores salarios.
Son 260.
000 personas las que trabajan ahora, y muchas de ellas en trabajos temporales y trabajos precarios.
Y es muy importante que el sector, para que de verdad tenga calidad, tenga estabilidad en el empleo.

Y ahora es el momento, efectivamente, ahora es el momento también de avanzar en nuevos sectores, en nuevos productos turísticos.
Cambiar, diversificar la oferta.
Cambios de target.
Por ejemplo, la accesibilidad, que es muy importante y que este año ha habido un acuerdo entre la conselleria de políticas inclusivas e igualdad con la agencia valenciana y con todos los agentes privados.
Es muy importante abrir también, no solo ya por razones éticas, sino también por razones de mercado, a segmentos como LGTB.
O nuevos productos, como ahora la ruta de la seda.

Mire, por todo esto, además, el gobierno, sin ponerse más medallas, se las ponen los demás.
Nos han dado el segundo premio de políticas públicas de innovación del sector turístico por parte de la OMT.
Oiga, no vamos a salir por ahí con la medalla puesta; pero, realmente, las cosas se están trabajando y se están haciendo bien, dentro de las dificultades.

Y la centralidad de nuestro gran producto, del producto de los productos, es la cultura mediterránea.
Las ciudadanas y ciudadanos que vienen a esta comunidad quieren encontrar aquí ese valor diferencial, ese valor de cultura, ese valor que significa el Mediterráneo, el Mediterráneo, la cultura mediterránea, la cultura gastronómica, el conjunto de haces de culturas que significa el Mediterráneo.
Y, en ese Mediterráneo, también la solidaridad es un elemento fundamental.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

El senyor Woodward, per a fer la pregunta.
Senyor Woodward, té vosté la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Sí, buenos días, señor president.

Mire, en el seminario de Torrevieja, el verano del año pasado se comprometieron a poner en marcha un nuevo programa de aceleración de pymes turísticas y de acceso de emprendedores al mercado de turismo.

Este programa iba a contar con la colaboración de las cámaras de comercio, asociaciones empresariales, el IVF y el Servef.

Nos parece un programa necesario; pero nos preocupa, como ha dicho nuestro síndico, la lentitud con la que este gobierno lleva a cabo las propuestas a las que se compromete.

Por ello, me gustaría que explicara en qué estado se encuentra la puesta en marcha de este plan.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

Vicepresidenta del Consell, té vosté la paraula.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Gràcies, senyor president.

Efectivament, este pla està en marxa, està executant-se.
El que passa és que, en fi, les coses tenen el seu temps, eh?
Açò no és la purga de San Benito.
El IVF ha ficat deu milions damunt de la taula per a finançar este projecte, que ja està executant-se.

A mi m'haguera agradat.
.
.
No sé si vosté va anar a Fitur, però m'haguera agradat que vosté parlara allí amb els operadors privats, i haguera vist el grau de satisfacció que n'hi ha en les polítiques públiques del Consell, el grau de satisfacció que n'hi ha en l'Agència Valenciana del Turisme i, en concret, en la gestió que està fent el senyor Colomer al front d'ella, on el sector privat, en este moment, està treballant, estan acordant-se els termes de les polítiques turístiques públiques i, a més, estem obrint mercat, com per exemple -estava plantejant el president- en els destins turístics LGTB friendly i en els destins accessibles, que són mercats que s'estan obrint i que estan permetent a xicotetes i mitjanes empreses operar en este àmbit i, òbviament també, estan procurant un turisme inclusiu, que és un objectiu polític i moral d'este govern.

Per tant, no se preocupe.
Està en marxa.
Deu milions d'euros damunt de la taula, i executant-se satisfactòriament.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Sí, diputada Rosa García, té vosté la paraula.

La senyora García González:

Muchas gracias.

Señor president, en Ciudadanos entendemos que, si queremos crecer en un turismo de calidad, lo primero que deberíamos hacer es aprovechar, realmente y bien, los recursos de los que ya disponemos.
Eso, a nuestro parecer, es la base en la que se debería fundamentar una buena gestión.

Por tanto, señor president, le pregunto: ¿qué se ha hecho en nuestra comunidad, precisamente en ese sentido, para poder aprovechar los recursos de los que disponemos?
Recursos que, a lo mejor, nosotros no habríamos creado, pero que, ahora mismo, ya los tenemos.
Me estoy refiriendo… Y, si los tenemos, debemos aprovecharlos.
Me estoy refiriendo, obviamente, a la Ciudad de la Luz, la Ciudad de las Artes y las Ciencias y también a todo el espacio portuario construido cuando se celebró la Copa del America.

¿Se han dotado de contenido esas infraestructuras, señor president?
¿Se les ha dado utilidad para que contribuyan a incrementar la competitividad del sector turístico?
Y, ¿tienen propuestas de proyectos de colaboración público-privada e inversiones externas para hacer que estas infraestructuras sean útiles y atractivas para el turismo?
En resumen, ¿se han preocupado mínimamente en ese sentido, señor president?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Li contesta la vicepresidenta del Consell, que té la paraula.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada, doncs, este es un tema que està tots els dies en la premsa, vull dir, que és notori.
Però jo li'l conteste.

Miren, nosaltres ens vam trobar una ruïna, una ruïna en diferit.
Contenidors buits, sense.
.
.
, amb molt de sobrecost, amb molt de deute i sense contingut, que ara, poc a poc, estem donant-li contingut.

Li posaré un exemple.
L'Àgora i el tema de Caixa Fòrum, és l'exemple paradigmàtic de com un edifici que era inútil, que estava mal fet, que té goteres i que té totes les dificultats que sabem que té, podrà tindre un contingut permanent que, a més, li donarà un prestigi molt gran a la ciutat de València.
I, en eixe sentit, estem treballant.

Clar que Ciutat de les Arts i les Ciències és un destí que hem de treballar i promocionar.
Per exemple, en les rutes turístiques accessibles de què li parlava, en la ruta accessible de la ciutat de València una de les destinacions és València científica, on està Ciutat de les Arts i les Ciències, i on aprofitem el fet de l'accessibilitat per a promocionar Ciutat de les Arts i les Ciències i, a més, fer-la un destí inclusiu.
Com això, molts més exemples.

Òbviament, la Ciutat de la Llum, senyora diputada, vosté sap la problemàtica que porta afegida pels diferents pronunciaments dels tribunals europeus respecte de la destinació que se li pot donar.
Però no patisca, també estem pensant en quin ús donar-li, sobretot un ús que faça que els dos-cents milions d'euros que algú va dilapidar allí almenys els puguen disfrutar els valencians i valencians i, en eixe cas també, els alacantins i alacantines.

No se preocupe.
Estem donant contingut.
I el que estem és reparant una ruïna en diferit que tots els dies mos esclata en la cara, però que nosaltres, poquet a poquet, anem posant ordre i anem posant en valor.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Continuem la sessió de control, ara amb la pregunta que formula el síndic del Grup Podemos-Podem, des de l'escó.

Senyor Montiel, té vosté la paraula.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies.

Bon dia, president.

Bon dia, vicepresidenta.

Consellers.

Senyor president, ¿quin és el full de ruta concret que té el govern valencià per a controlar l'aplicació de les actuacions promeses per Madrid i per dur a terme les actuacions pròpies per a les comarques del litoral i de l'interior de la Comunitat Valenciana afectades pel temporal?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

El president del Consell li respondrà.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Permeta'm vosté que, abans de tot, aprofite per a agrair a tot el personal, als treballadors i treballadores dels serveis d'emergència, a les forces de seguretat, als bombers, forestals, als agents mediambientals, a tots els qui han fet un gran treball durant estos dies de temporals, de pluges, de neu o de vent.

La veritat és que, en poc de temps, des dels incendis fins ara, hem tingut tot tipus de plagues.
Esperem que ara en la primavera arribe la pau.

També vull avui, especialment, agrair el treball, el treball extraordinàriament professional que van fer ahir a Paterna tots els bombers, que van tindre una actuació ben complicada.
(Aplaudiments) I demanar disculpes i també el reconeixement a tots els ciutadans que van tindre ahir molts problemes per l'accident que va passar.

Les excepcionals circumstàncies meteorològiques que va patir la comunitat estos dies van obligar a fer un gran esforç humà i tècnic per pal·liar danys i mals majors.
L'intens treball desenvolupat per tots els cossos va ser, com li he dit, d'una gran eficiència.
Sempre es pot millorar tot, però crec que va ser d'una gran eficiència.

¿Què hem fet, des de La Generalitat?
El 30 de gener vam tindre una reunió, a Dénia, la comissió interdepartamental del seguiment de la postemergència, i es va crear l'oficina única de postemergència.
Este organisme serà l'encarregat de garantir la coordinació entre totes les administracions i departaments que actuen en la recuperació de les zones afectades pel temporal.

Com vosté sabrà també, el 24 de gener em vaig reunir amb el ministre de Foment, a qui li vaig traslladar dos qüestions fonamentals: la primera, la declaració de zona afectada greument per una emergència de protecció civil en tots els municipis afectats pel temporal; i, la segona, que els treballs de reparació dels danys d'infraestructures o paratges que són de competència de l'estat -que són tots els que tenen a vore en les costes- es realitzen quan més abans possible, amb caràcter d'urgència i per tal que les platges estiguen en plenes condicions abans de l'inici de la temporada turística al mes d'abril.

Eixa és la tasca de fiscalitzar el desenvolupament a través d'eixa comissió en què esperem que el Govern d'Espanya actue amb lleialtat, com ho farà la Generalitat valenciana.
Perquè del que es tracta ara és que, efectivament, no maregem més ni els ciutadans ni els ajuntaments; que hi haja una finestreta única i que, finalment, se donen les ajudes en funció de les necessitats, i no en funció de ningun tipus d'arbitrarietat.

Per tant, eixa és la primera mesura que hem posat.

I la segona mesura.
.
.
Tenim el fons de contingència, que està en els pressupostos, al voltant de nou milions d'euros.
I el que hem dit és que, amb caràcter immediat, se duplique, per tal de donar resposta a totes estes conseqüències que, per a molts veïns, per a molts ciutadans i per a molts municipis, han sigut extraordinàriament doloroses.

Per tant, eixa és la primera acció que hem mamprés.
També, en la reunió que vaig tindre amb la vicepresidenta, vaig exposar-li que cal anar a una solució estructural en el tema de les platges, que no pot ser una qüestió conjuntural, que hi ha molts llocs que el problema que hi ha és que cal entendre tot el que és la situació del nostre litoral, que el que està passant respecte al canvi climàtic és ja una realitat entre nosaltres i que hem de posar solució.

Per tant, més enllà, fins i tot, d'allò que és conjuntural, hem d'anar a buscar una solució estructural per al nostre litoral.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyor Montiel, té vosté la paraula per a acabar de formular la pregunta.

Quan vosté vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies, president.

Nosotros les diremos a nuestros inscritos, este fin de semana, en Vistalegre, cuál es el trabajo enorme que tenemos que hacer en las instituciones y en los ayuntamientos y en las Cortes Valencianas para revertir el enorme estropicio que han causado veinte años de gobierno del Partido Popular.
(Aplaudiments)

Ahora, sería conveniente, sería conveniente que algunos pensaran qué le van a decir este fin de semana a su organización y que le traduzcan qué significa Brugal, Fitur, Gürtel, EMARSA, Taula, Imelsa, Avialsa, fórmula 1, Bankia… (Aplaudiments) Eso sí sería también interesante saber.
(Veus) Más de ciento cincuenta políticos del Partido Popular imputados solo en esta comunidad, desde expresidentes, consellers, alcaldes, presidentes de diputación…

Señor presidente, la violencia del temporal ha sido terrible.
Pero, mire, en las situaciones de catástrofe hay algunas difícilmente anticipables, ¿no?
, porque son fenómenos meteorológicos: el caso de la nieve, esa imagen de la nieve en las zonas costeras.
Pero hay riesgos previsibles.
Hay riesgos derivados, en buena medida, de la acción humana y que, por consiguiente, pueden estimarse o predecirse con mayor o menor medida, bien en el momento de adoptar decisiones sobre el territorio o bien cuando se establecen los usos y la planificación de asentamientos y otras actuaciones, pero también cuando se toman determinadas actuaciones sobre infraestructuras.

Por eso, nos parece terriblemente importante cambiar la mentalidad, cambiar la mentalidad para que la lógica de nuestra actuación no vaya orientada solo para paliar los daños, sino también para prevenirlos, para prevenir hacer trabajos de predicción, trabajos que…, e intenten evitar esas situaciones.

Esa tarea debería ser objeto de atención especial por parte de la agencia valenciana de seguridad.
Vemos que el observatorio del que habla la ley de la agencia queda un poquito corto en ese tema, y nos gustaría que se le diera mayor entidad en el desarrollo reglamentario de la ley.

Más en concreto, en el acuerdo del Consell de 27 de enero último, y hablando ya de pura técnica de actuación frente a la catástrofe, echamos de menos varias cosas.

Mire, echamos de menos la declaración de emergencia de los procedimientos administrativos y las medidas de ejecución que tengan que adoptarse en función del acuerdo del Consell.

Echamos de menos la declaración como obras de emergencia de las inversiones que se tengan que realizar, con los efectos consiguientes a los efectos de la ley de contratos de las administraciones públicas.

Echamos de menos la declaración de urgente ocupación de las obras que…, a efectos expropiatorios, de las actuaciones que hubiera realizar para las obras.

Echamos de menos un inventario de los daños propios.
Porque, claro, todo se encomienda a los inventarios que presenten los ayuntamientos, aunque bien con apoyo de La Generalitat o de las diputaciones.
Pero creemos que ahí habría que tener ya un inventario de los daños propios, porque algunos de los daños propios en infraestructuras y servicios, competencias de La Generalitat, ya deberían de tener arbitrado un mecanismo de respuesta, porque se van a realizar básicamente en base a inversión directa.

Creemos que además la comisión que debe funcionar para hacer el seguimiento… Perdón, la comisión que se crea en la orden es una comisión de evaluación de daños, y creemos que debería haber una comisión de seguimiento.
Una comisión de seguimiento que, además, ataría en corto al gobierno central.

Mire, no nos creemos, lo siento, pero vista la falta de previsión, la falta de respuesta adecuada en tiempo de la administración central, algo que ha denunciado hasta la Asociación Unificada de la Guardia Civil, nos cuesta creer que el ministro cumplirá con su compromiso de que las obras en la costa estén realizadas antes de la Pascua.
Por tanto, nos gustaría que hubiera un seguimiento concreto.

Nos preocupa, además, que puedan reiterarse situaciones que tienen que ver con la mala planificación, y eso tiene que ver con lo sucedido, por ejemplo, con las torres caídas de alta tensión, por efecto del temporal que dejaron sin luz ni suministro a la zona de Utiel-Requena.
Nos parece terrible que no se haga una investigación sobre por qué esas infraestructuras no soportan un temporal.
Nos parece terrible que incluso a veces la propia administración realice obras que agravan el riesgo.

El caso de Pilar de la Horadada, donde en 2010 se hizo un paso elevado sobre el transvase Tajo-Segura, que lo único que ha conseguido es que desde el 2010 se inundan las zonas colindantes, los barrios colindantes.
Por tanto, creemos que falta también esa previsión.
Creemos que además tenemos una responsabilidad muy grande, cuando usted hablaba, estamos de acuerdo en el diagnóstico, necesitamos soluciones estructurales para el litoral valenciano.

Pero necesitamos también que ahí haya políticas que no se han desarrollado, que vienen de compromisos del 2002 sobre actuación en el litoral, y también compromisos adquiridos por el Partido Popular en su anterior etapa.

En resumen, presidente: no se trata tan solo de conseguir la vuelta a la normalidad.
Se trata de hacer la normalidad más segura y más sostenible.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Li contestarà el president del Consell en el temps que queda per a respondre.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Montiel, efectivament coincidixc en el seu plantejament, i realment hi han qüestions de les que vosté plantejava que efectivament li corresponen directament a La Generalitat i que ja està fent, que estan fora del mateix decret.
Per exemple, en els ports fonamentalment tenim una actuació bàsica en Xàbia i en Calp, que són els més damnificats.
Els dos són de titularitat autonòmica.

En els dos casos, la Conselleria d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del territori contractarà per procediment d'emergència, perquè ara ja li correspon, les obres de reparació.

Per una alta banda, des de l'Agència Valenciana de Turisme també s'està ja preparant els contractes per tal que, quan les platges, que li correspon a costes, estiguen en condicions se puga reparar tot el que ha segut el mobiliari urbà, que ha estat molt afectat, molt danyat.

D'altra banda, efectivament, ahí hi ha un pressupost del govern, el decret que són al voltant de dos milions per província, nosaltres pensem que són manifestament insuficients.
Però efectivament en estos moments el que cal és garantir el prioritari, que és que estiguen acabades les platges per al moment de la temporada turística.

Però efectivament, jo li ho he dit abans, i crec que és l'objectiu fonamental que ens hauria de convocar.
Més enllà que altres conselleries, com per exemple agricultura, està fent les seues inversions també, de camins rurals, s'està directament actuant sobre els llauradors que sols els faltava ja que fins i tot quan ploga, ploga malament.
La veritat és que és terrible.

Tenim una situació molt difícil per a molts llauradors i per a molts de jornalers, i hem de vore com se poden donar ajudes a través del Servof per al treball, que és fonamental, perquè estes conseqüències dels temporals també afecten el treball.
Però jo crec que en el tema del litoral és una qüestió que s'està treballant en el Pativel, des de la nostra banda.

Però nosaltres hem de demanar, hem de participar en un gran acord de les comunitats autònomes del litoral, més enllà de nosaltres, perquè de fronteres tampoc sap la costa, per tal de garantir la sostenibilitat i acabar en esta erosió progressiva que està posant en perill també el que és un element fonamental del nostre patrimoni, que són les nostres platges.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Sí, senyor César Jiménez, té vosté la paraula.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president.

Les últimes setmanes han estat mogudes, si d'infraestructures parlem.
Fonamentalment per les conseqüències del temporal de neu i fred que va posar en evidència una vegada més la manca de dotacions i efectius per combatre aquests successos.
Alguns dirigents del Partido Popular, pense ara en el delegat del govern, el senyor Moragues, volien tancar ràpidament el capítol dient-nos que no férem política d'aquestes coses.

Es veu que ara ens hauran de dir si podem o no expressar el que no s'ha fet bé.
Mentrestant el senyor ministre Íñigo de la Serna va visitar les nostres terres per a avaluar els danys ocasionats, i sembla predisposat a agafar el guant i atendre les peticions per al declaració de zona catastròfica.
Molt bé.
No dirà este diputat que el senyor ministre va vindre a fer política del temporal de neu.

En canvi, de qui no tinc dubte sobre el seu oportunisme és del ministre Rafael Catalá, qui va ocupar de manera transitòria la cartera de foment i en aquells dies va vindre al Puig a dir-nos com d'important era el corredor mediterrani.
I dos mesos després, fa uns dies, ve a València a dir-nos el contrari, a dir-nos exaltats.
Tenim mala sort amb els ministres de foment.

I perquè no volem que ens torne a passar, i hem de ser cautelosos, la pregunta és: quins són els mecanismes de coordinació amb el ministeri per a atendre les afeccions de l'últim temporal?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Jiménez.

Consellera, té vosté la paraula.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, senyoria.

Bé, evidentment, com ha indicat el president, l'organisme de coordinació és l'oficina postemergències que s'ha creat, i naturalment que nosaltres anem a estar en alerta per garantir que funcione i que el ministeri complixca, com hem fet sempre.
Inclús durant el temporal, nosaltres vam oferir col·laboració des del minut zero, especialment per exemple de la nacional 344, de la Font de la Figuera, on n'hi havien efectius de La Generalitat i els vam posar a disposició, no van ser acceptats.

No anem a fer d'això ningun conflicte ni ninguna guerra.
Crec que és important aprendre del que ha passat.
I sobretot és important el manteniment i conservació de les carreteres i de les nostres infraestructures.

Mentres nosaltres ampliem el pressupost respecte de l'any passat en un 15%, el Ministeri de Foment el que està fent és reduint el pressupost de manteniment i conservació, que és fonamental en el dia a dia, però especialment es nota quan es produïxen catàstrofes d'estes característiques i d'estes dimensions, que posen en solfa i damunt de la taula què implica treballar per la prevenció i tindre efectius, recursos econòmics i humans, i no tindre'ls o reduir-los.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, honorable consellera.

Sí, senyor César Jiménez, té vosté la paraula.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies de nou, senyor president.

Cada vegada que un d'aquestos temporals ens visita s'evidencia que queda molt lluny poder dir que en les administracions estan ben coordinades.
En la línia de la costa moltes vegades actuacions a les platges o la col·locació d'espigots provoquen un efecte multiplicador dels efectes dels temporals que vindran.
I què dir de les construccions autoritzades a vora mar i que tot el mar acorre a protegir.
Algú dubta que el pròxim temporal serà implacable amb elles per molts recursos que hi posem?

L'interior dels treballs per habilitar la xarxa secundària de vials van durar dies, i les dotacions per cobrir aquests treballs són insuficients i poc balancejades entre les diferents províncies.
Ara que s'albiren mecanismes de coordinació entre Consell i diputacions en diversos assumptes, no seria hora de coordinar esforços també en la prevenció i reacció davant temporals, com el que ens ocupa?

Cal reaccionar davant retallades com les que el govern central prepara en la conservació de carreteres, com l'A-3.
No semblaria que hauria d'haver massa dificultats per coordinar-nos en les diputacions de València i de Castelló.
Altra cosa seria en la d'Alacant.
En definitiva, ens agradaria saber si hi ha previstos nous esforços de coordinació entre administracions, davant la certesa que nous temporals vindran.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Jiménez.

Vicepresidenta del Consell, té vosté la paraula.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Gràcies, senyor president.

Mire, l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències coordina absolutament tots els efectius.
I en cas d'emergència, en cas, per exemple, com ahir en Paterna, s'actuava baix comandament únic.
Això ho ha de saber vosté.
S'actua baix comandament únic, vinguen efectius de diputacions, vinga l'UME, o vinga qui vinga.

El problema que es va plantejar en el temporal va ser precisament que la posada a disposició dels mitjans de La Generalitat per a fer front al temporal no se van acceptar per part del govern central fins el dijous a la nit, quan ja estava l'A-3 tallada, quan ja estava la línia d'AVE tallada, i quan ja s'havia embolicat ací la de Dios es Cristo.

Aleshores, el problema va ser eixe, perquè l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències actua baix comandament únic, i ahí no n'hi ha ninguna descoordinació.
I coordina, a més, efectius, com dic, de diputacions, de l'UME, davant les emergències.

Però, si el govern central no accepta els nostres mitjans fins a les onze de la nit del dijous, quan ja ens vegem copats, doncs ahí ja nosaltres, com vosté comprendrà, per molt que coordinem i per molt que tingam comandament únic, doncs estem a compte que el Govern d'Espanya complixca la seua part d'eixa col·laboració, a la qual per descomptat el convidem amablement, com sempre.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyories.

Hem finalitzat el punt de sessió de control.
Convidem el Consell que ens acompanye en esta lectura d'un tema molt important, que afecta la humanitat, les dones, els homes, però que és especialment cruel amb les dones.
Farà la lectura de la declaració la vicepresidenta primera.

Declaració institucional en el Dia Internacional de Tolerància Zero amb la Mutilació Genital Femenina

La senyora vicepresidenta primera:

Declaració institucional.
Dia Internacional de Tolerància Zero contra la Mutilació Genital Femenina.

Â«La mutilación genital femenina comprende todos los procedimientos consistentes en la resección parcial o total de los genitales externos femeninos, así como otras lesiones en los órganos genitales femeninos por motivos no médicos.

Â»La mutilación genital es reconocida internacionalmente como una violación de los derechos humanos de las mujeres y niñas.
Refleja una desigualdad entre los sexos muy arraigada, y constituye una forma extrema de discriminación de la mujer.
Es practicada en la mayoría de los casos en la infancia, en algún momento entre la lactancia y la adolescencia, y ocasionalmente en la edad adulta.
Se calcula que cada año más de tres millones de niñas corren el riesgo de sufrir mutilación genital.

Â»Más de 200 millones de mujeres y niñas vivas actualmente han sido objeto de la mutilación genital en los 30 países de África, Oriente Medio y Asia, donde se concentra esta práctica casi siempre en menores, y constituye una violación de los derechos del niño.
En Europa, al menos 500.
000 mujeres han sido víctimas de esta agresión contra su integridad y otras 180.
000 podrían sufrirla.
En España, la población en riesgo es aproximadamente de 17.
000 niñas de cero a catorce años.

Â»La mutilación viola los derechos a la salud, la seguridad y la integridad física, el derecho a no ser sometido a torturas y tratos crueles, inhumanos o degradantes, y el derecho a la vida en los casos en que el procedimiento acaba produciendo la muerte.
Y fuera de falsas creencias, no aporta ningún beneficio para la salud.
Factores de orden cultural, religioso y social llevan a practicar la mutilación genital femenina.

Â»En 1997, prosiguiendo la labor realizada en los decenios anteriores, la OMS, el Fondo de las Naciones Unidas para la Infancia y el Fondo de Población de las Naciones Unidas hicieron pública una declaración conjunta contra la práctica de la mutilación genital femenina.

Â»En 2008, la Asamblea Mundial de la Salud adoptó una resolución sobre la eliminación de la mutilación genital femenina, en la que se subrayaba la necesidad de una acción concertada entre todos los sectores: salud, educación, finanzas, justicia y asuntos de la mujer.

Â»Actualmente, la OMS está especialmente preocupada por la tendencia creciente a la participación de personal con formación médica en las prácticas de mutilación genital femenina, y por ello la OMS insta encarecidamente a los profesionales sanitarios a que no realicen estos procedimientos.

Â»Por todo lo expuesto, Les Corts manifiestan: primero, respaldar las iniciativas y acciones de sensibilización en torno a dar a conocer, concienciar y sensibilizar a la sociedad de la Comunidad Valenciana en qué consiste esta práctica.
Segundo, reivindicar y reconocer como fundamental la labor emprendida por la OMS, con el objetivo de sensibilizar y concienciar a los profesionales sanitarios a que no realicen esos procedimientos.

Â»Palau dels Borja, 8 de febrer de 2017.
Â» (Aplaudiments)

Mandat marc de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, acordat per la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual.
Debat i votació

El senyor president:

Senyories, doncs, continuem amb el nostre treball.
Ens queden tres punts en l'ordre del dia, i el següent és el punt onze, que és debat i votació del mandat marc de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, acordat per la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i Espai Audiovisual.

El procediment està contemplat en l'article 6.
1 de la llei del servei públic de radiotelevisió d'àmbit autonòmic de titularitat valenciana, i és que els objectius generals de la funció de servei públic, encomanda a la corporació i les societats prestadores dels serveis de ràdio i televisió i les línies estratègiques que s'han de perseguir i aconseguir en la presentació del servei públic que estableix en aquesta llei es concretaran en el mandat marc que Les Corts aproven per a la corporació per majoria de tres cinquenes parts.

Passarem a l'explicació de la posició de cada grup parlamentari i, en el primer lloc, el grup parlamentari Podemos-Podem.
Està repartint-se el mandat.
(Veus) Tot i que el tindreu.
.
.
, les seues senyories el tindran en la pantalla del monitor.
(La senyora vicepresidenta primera diu: Â«S'està repartint en este moment.
Â») (Veus) Llegirà en primer lloc el dictamen el president de la comissió, el senyor Marc Pallarés.

Té vosté la paraula, senyor Pallarés.

El senyor Pallarès Piquer:

Moltes gràcies, president.

Il·lustres senyories, em correspon, com a president de la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual i per acord d'esta comissió, presentar el dictamen sobre la proposta de mandat marc de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

Per tal de donar compliment al que disposa la Llei 6/2015, de 15 de juliol, de La Generalitat, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual en la reunió del dia 27 de desembre de 2017 va acordar l'obertura d'un termini que finalitzava el 10 de gener d'este any, per a la presentació de propostes de mandat marc de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

Tot això va comportar que el dia 19 de febrer, després de debatre les diferents propostes presentades pels grups parlamentaris, s'aprovara la proposta presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem, número de registre 45.
270, i s'obria un termini que finalitzava el 26 del passat mes de gener per a la presentació d'esmenes a esta proposta de mandat marc, que ha servit de base per a l'elaboració d'este document.

Dins d'este termini els grups parlamentaris han presentat un total de quaranta-una esmenes.
Cinc del Grup Parlamentari Podemos-Podem, una del Grup Parlamentari Ciudadanos, catorze pels grups parlamentaris Compromís i Socialista i vint-i-una pel Grup Parlamentari Popular.
Finalment, en el debat en la comissió del dia 2 de febrer es van retirar tres esmenes, es van aprovar dèneu esmenes d'aproximació i transacció i la resta d'esmenes també van ser aprovades.

Per la qual cosa, per al seu debat davant del ple, tan sols queda una esmena que manté per a la seua defensa el Grup Parlamentari Popular.
Espere i desitge, com a president de la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual, a qui agraïsc la designació per a este acte, que en el debat de hui siga possible aconseguir el màxim consens.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marc Pallarès, president de la Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual.

Per a la fixació o explicació de posició de cada grup parlamentari en primer lloc té la paraula, en nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem, el senyor síndic Antonio Montiel.

Quan vosté vullga, senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Bon dia, de nou.

Com molt bé ha destacat el president de la comissió, aquesta és una fita històrica perquè suposa aprovar un mandat marc que està precedit de tot un procés participatiu.
Per a començar el procés participatiu, vull recordar el setembre i novembre del 2015 quan el Grup Parlamentari Podem va proposar la realització de dos fòrums en els quals participaren tots els sectors del món audiovisual, del món de la cultura, els grups parlamentaris, les universitats.
I d'ahí va arrancar l'aprovació, al desembre, d'una llei de recuperació del servei públic de radiotelevisió i, finalment, al juliol la Llei 16/2016, en la qual establíem els mecanismes per a la recuperació d'una televisió que se'ns havia furtat.

Tanto la ley de diciembre de 2015 como la ley de julio de 2016 fueron aprobadas sin votos en contra.
Yo quiero pensar que ese éxito responde a un trabajo previo de construcción de consenso, de construcción de acuerdos con todos los sectores implicados.
Y quiero pensar también que hoy, la aprobación del mandato marco, será por unanimidad, después del trabajo previo que se ha realizado entre todos los grupos parlamentarios.

Quiero destacar las aportaciones de Podemos a este mandato marco y estas son aportaciones en las que tiene un peso muy importante el esfuerzo porque el mandato marco incorpore un cambio de cultura en la transmisión de valores.
De tal manera que el mandato marco comprometa a la radiotelevisión valenciana en la defensa de un nuevo valor, de una nueva cultura de la igualdad, del respeto a las personas y de construcción de una ciudadanía más crítica, más activa, más participativa.

Creemos que la televisión es un elemento no sólo de información y comunicación y de construcción de identidad y de vertebración del territorio, sino también de transmisión de valores.
Nos parece fundamental que la televisión se implique no sólo en la cultura, en el fomento de una cultura más democrática, más participativa, sino también en una cultura más comprometida con la lucha contra el machismo, la desigualdad de género y todo tipo de violencias, especialmente la violencia de género.

Por tanto, nos parece…, estamos especialmente orgullosos de las aportaciones realizadas en ese campo.
Estamos especialmente orgullosos de las aportaciones realizadas en materia de innovación, desarrollo e investigación y de las aportaciones realizadas en materia de responsabilidad social corporativa.
Estamos especialmente orgullosos de la gestión que hemos introducido para…, los mecanismos de gestión que hemos introducido, conjuntamente con otros grupos, para hacer una televisión absolutamente desgubernamentalizada.

Y mire, queremos destacar que este mandato marco tiene un plus de legitimidad, tiene un plus democrático añadido.
Sólo ha habido un mandato marco en este tiempo, en la historia de la radiotelevisión, de la antigua radiotelevisión valenciana.
Fue un mandato marco que se aprobó de tapadillo, que se aprobó el 12 de julio de 2012 por esta cámara como una disposición adicional primera de la Ley 3/2012.
Una ley que se aprobó exclusivamente con los votos del partido que en aquél momento tenía la mayoría absoluta y controlaba el gobierno.

Posteriormente a eso hubo un contrato programa aprobado en el 2013 que, de nuevo, fue exclusivamente aprobado por el grupo primero, por los miembros del consejo de administración de la antigua radiotelevisión, nombrados a propuesta del Partido Popular y también exclusivamente con los votos de los mismos.

Por tanto, yo creo que este mandato marco que hoy se presenta rompe con una desgraciada gestión de los medios públicos de carácter audiovisual valencianos porque, por primera vez, se está construyendo una radiotelevisión valenciana que no solamente tiene un marco legislativo que se ha aprobado sin votos en contra, sino que va a disfrutar de un mandato marco fruto del consenso, fruto del acuerdo y que incorpora, además, reivindicaciones que emanan directamente de la sociedad valenciana.

Por tanto, yo quiero agradecer el esfuerzo de todos los grupos en el trabajo de comisión y en el trabajo de reuniones de contactos informales que nos ha permitido llegar a estos acuerdos.
Pero quiero destacar, como lo he destacado tantas veces en las concentraciones con los extrabajadores de radiotelevisión, que estamos alumbrando una radiotelevisión valenciana en la que nunca más se produzcan sectarismos, en la que nunca más hayan Â«guantánamosÂ», en la que nunca más un gobierno descuelgue el teléfono y dé instrucciones para diseñar los informativos, en la que nunca más se produzcan enchufes, contratos irregulares, malversaciones y otras prácticas que han marcado, desgraciadamente, la radiotelevisión valenciana que teníamos los valencianos y valencianas.
(Aplaudiments)

Quiero destacar que hoy damos un paso definitivo, que faltan todavía algunos, que falta y encarecemos el trabajo del consejo rector, agradecemos y les encarecemos el trabajo para que propongan -a la mayor brevedad- previa a la selección adecuada, un director o directora para radiotelevisión, registren los estatutos de la nueva empresa mercantil pública que tiene que hacerse cargo de las emisiones y den los pasos necesarios para que pueda iniciarse el trabajo a la velocidad adecuada.

Con el tiempo, con ese nuevo director o directora, con esos nuevos estatutos, con los presupuestos que tienen que transferirse para la gestión de la corporación y de la sociedad mercantil que lleve a cabo las emisiones, podremos todos celebrar -espero que en poco tiempo- la nueva radiotelevisión pública valenciana que los valencianos y valencianas se merecen.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

A continuació, per a fixar posició, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos té la paraula l'il·lustre diputat Antonio Subiela.

Senyor Subiela, quan vosté vullga.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenos días, señorías.

Hoy estamos aquí para aprobar el mandato marco de la nueva corporación valenciana de medios audiovisuales.
Un mandato que recoge nuestras mejores intenciones sobre lo que queremos que sean los nuevos medios de comunicación públicos valencianos.
Un mandato que ya les avanzo que, desde Ciudadanos, votaremos a favor, porque se han recogido todas nuestras propuestas, ya sea directamente o a través de transacciones.

Quizás no sea el texto que nosotros hubiéramos presentado, pero sí consideramos que con estas aportaciones puede ser la base para unos buenos medios de comunicación públicos valencianos.
Esta vez, además, parece que lo vamos a aprobar por unanimidad.
Ya ven si están pasando cosas raras en este proceso.
Quién lo hubiera dicho, aquél primer pleno en el que se habló de radiotelevisión valenciana.
Ver para creer.

De todas formas, es para alegrarse de que en alguna ocasión lo que mal empieza pues bien acabe.
Y lo que por enésima vez empezó mal, lo hemos podido reconducir, no sin esfuerzos, no sin polémicas gratuitas, no sin una pérdida de credibilidad a nuestro trabajo que se me antoja irrecuperable, pero lo hemos reconducido.
Y es una lástima, porque si de algo necesitaba este proyecto de reapertura de los medios de comunicación públicos era de credibilidad.

La sociedad valenciana nos reclama volver a atrás, reclama unos medios de comunicación sostenibles e independientes.
Y digo Â«sosteniblesÂ» para que no se conviertan, de nuevo, en un agujero sin fondo para la economía valenciana.
Si se pretendía recuperar la televisión y radio públicas había que hacerlo bien y, sobre todo, mostrarlo a la sociedad valenciana mejor.

Pero lo que se ha estado demostrando a los valencianos durante este año y pico que llevamos con este tema, es que el tripartito del botánico tiene unas dificultades enormes para hacer lo que dice.
Cuando hablan de cambios tratan de mantener que todo siga igual.
Cuando hablan de transparencia se apagan las luces.
Cuando se habla de independencia, señorías, no sabemos muy bien ni siquiera si saben de lo que hablan.

Y eso, con la vergonzosa historia de todo lo ocurrido en la antigua Canal 9, creemos que ha sido un enorme error.
Pero la televisión era un objetivo prioritario para este tripartido.
Extraña forma de ver las prioridades de los valencianos.
Mientras hay listas de espera de más de un año para sencillas intervenciones quirúrgicas, ponían de prioridad la televisión.
Cuando hay que esperar más de nueve meses para una simple ecografía, ponen de prioridad la radio.
Cuando seguimos teniendo cientos de barracones como aulas, el mayor empeño es emitir el 9 de octubre.

Tener unos medios de comunicación públicos es importante, sí, y no nos cansaremos de decirlo.
Importante, sí.
Prioritario ahora mismo, no.
Y es importante por dos motivos: debe servir para reactivar el sector audiovisual valenciano, un sector que sufre un 90% de paro, un 90 % de paro, que se dice pronto.
Crear empleo en el sector privado, no solamente engordando la administración, nos parece un gran objetivo y por ello trabaja Ciudadanos.
Y como tantas veces hemos dicho, los nuevos medios de comunicación públicos deben de ser la locomotora de este sector, pero la locomotora, no el tren entero.
El sector y los medios de comunicación públicos deberán aprender de errores pasado.
No pueden depender en exclusiva de contrataciones de la televisión y radio públicas, ni por la otra parte se puede limitar simplemente a subvencionar a empresas valencianas.
Hay que promover un trabajo de calidad y exportarlo, promocionarlo, crear nuestra propia marca que represente los valores y las tradiciones de nuestra tierra.

En la Comunidad Valenciana hay talento para ello, solo hay que dotarlo de la plataforma necesaria para saltar, para crecer, para que se valore en el exterior.
No nos podemos poner fronteras en la Comunidad Valenciana para nuestra producción audiovisual y, menos todavía, querer ampliarlas tan solo a unas imaginarias dels països catalans.

Y digo esto para todos aquellos que su única obsesión con los medios de comunicación públicos valencianos es hermanarse con Cataluña y participar en el circo mediático independista catalán, no con el dinero de los valencianos, no con el dinero de las valencianas.

Dejémonos de proyectos miserables, tengamos amplitud de miras, ambición y no nos pongamos límites tan pequeños, tan ridículos, cuando tenemos un mundo enorme sin fronteras donde poder vender orgullosos nuestro talento audiovisual audiovisual.

El segundo objetivo de la tele y radio públicas debe de ser ofrecer una información de proximidad, una información que incluso sin ser conscientes de ello echamos de menos la mayoría de valencianos, una información que no es rentable económicamente, por eso la hemos perdido, pero es muy rentable socialmente.

Necesitamos saber qué pasa en nuestro alrededor, tenemos que saber qué está pasando en la Marina Baja, en Ayora, o en la Plana Alta, conocer nuestra actualidad, las de nuestras localidades, pequeñas o grandes, nuestras fiestas, nuestras costumbres más arraigadas, incluso el día a día de lo que ocurre en estas cuatro paredes.

Pero igual que hablaba en el punto anterior de que había que aprender de los errores cometidos, igual que avisaba que tanto el sector audiovisual como el propio ente audiovisual deberían evitar repetir el pasado, lo misma pasa con el objetivo de recuperar la información de proximidad.

La información de proximidad no es un boletín informativo del Consell, la información de proximidad no es un gabinete de comunicación político.
La información de los nuevos medios de comunicación debe ser de calidad y debe ser independiente.
El poder político no debe de manipular los medios de comunicación públicos, no podemos volver a caer en eso, no podemos volver a convertir la tele de los valencianos en la tele del gobierno.
Si el político quiere salir en la tele lo que tiene que hacer es bien su trabajo, hacer cosas interesantes, arreglad los problemas de los valencianos y seguro que así saldrá en la tele, sin necesidad de infiltrar palmeros o de coaccionar a los jefes de redacción, periodistas o directores generales.

Los valencianos ya nos merecemos una televisión y una radio de calidad, plural, independiente y, no nos olvidemos, sostenible.
Y como esa televisión pública será nuestra tendremos que aprovecharla y tendremos que utilizarla para nuestros intereses, y qué mejor interés que ayudar en la educación trilingüe de nuestros hijos.
Si es importante que puedan volver a escuchar hablar valenciano, ¡qué les voy a decir de que aprendan inglés!

Necesitamos darles las mejores herramientas para que construyan su futuro, y desde Ciudadanos no nos cabe la menor duda que mejoren su nivel de inglés es imprescindible.
Y por eso entre nuestras propuestas destacamos que se tenga especial atención en ello durante la programación infantil y juvenil.

Y no me extiendo más, señorías, insistir en que esperamos que sea voluntad de hacer bueno este texto que hoy aprobaremos tanto de los profesionales que dirigirán la corporación valenciana de medios de comunicación como entre los políticos que tengan poder de decisión o influencia sobre ella.

Los valencianos ya hemos enterrado mucho dinero en lamentables capítulos de corrupción y despilfarro.
Los valencianos ya hemos sufrido demasiada vergüenza por tener unos medios de comunicación y unos gobiernos como los que hemos sufrido.
Ya nos toca disfrutar y enorgullecernos de hacer las cosas bien.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Per a fixar posició en nom del Grup Parlamentari Compromís té la paraula el seu síndic, el senyor Fran Ferri.

Quan vosté vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Bé, no podia començar la meua intervenció sense agrair a la resta de grups parlamentaris el seu treball i el seu esforç per haver arribat a este consens, un consens que segurament ens portarà a aprovar el mandat marc per unanimitat, i amb l'aprovació del mandat marc només ens quedarà la ratificació de la direcció general de la nova corporació, i partir de ahí certament serà el moment de donar suport a la nova corporació i, sobretot, d'exercir la nostra tasca de control com a parlamentaris i parlamentàries a esta corporació.

Mire, jo sóc enginyer i sóc diputat, no entenc de dirigir teles, no entenc de com funciona una televisió, però sí que sé com a síndic del Grup Parlamentari Compromís quina era la nostra aposta política quant al nou model de mitjans públics de comunicació.
I això és el que hem impulsat i el que hem introduït en el mandat marc.

Hem incorporat la garantia que la llengua vehicular de la nova radiotelevisió valenciana serà el valencià; hem introduït que el cinquanta per cent de la música serà en valencià a la ràdio; contemplem comptar amb horaris racionals perquè pugam tindre una gestió del temps saludable, no pot ser que el prime time siga a les onze de la nit; volem fer visibles a les persones discapacitades, a las persones sordes, volem fer visibles a les dones, al col·lectiu LGTBI; i hem introduït també mesures contra la discriminació, incorporem mesures perquè les tertúlies i els informatius tinguen un equilibri entre homes i dones però, també, entre majors i joves, perquè una televisió de tota la societat ha de ser una televisió que represente a tota la societat; hem introduït que les subcontractacions mai siguen sinònim de precarietat; impulsem també la col·laboració amb altres mitjans locals, comarcals, estatals, europeus, i també a altres comunitats autònomes, no volem l'autarquia, no volem murs, volem que la indústria audiovisual valenciana siga potent i amb tota la projecció possible.

I per això, perquè també tenim un compromís amb els valencians i valencianes a l'exterior, plantegem la possibilitat que n'hi haja un canal internacional aprofitant les noves tecnologies que compte amb continguts específics i també generals.
També incorporem la col·laboració amb entitats culturals i també amb el sistema educatiu.

En definitiva, el que hem volgut plasmar en el mandat marc sóc uns mitjans que representen la diversitat que tenim al nostre país, uns mitjans capdavanters, uns mitjans independents i un motor de la indústria audiovisual.

Com deia, és positiu que hàgem parlant, que hàgem treballat, que hàgem consensuat i que anem a aprovar per unanimitat este mandat marc.
I açò no és casualitat, no és casualitat que els grups hàgem de parlar i dialogar, no és casualitat, perquè és conseqüència clara i evident del model de ràdio i televisió pública pel qual vam apostar estratègicament, un model ben diferent al que vam patir durant dècades.

Podríem haver aprovat la llei amb els únics vots del pacte del botànic, podríem haver aprovat la llei amb això només, però ¡no!
, vam treballar per a consensuar un projecte de llei, per a arribar al màxim consens possible, i de fet es va aprovar sense cap vot en contra.

Eixa llei que vam aprovar sense cap vot en contra marca que el mandat marc s'ha d'aprovar amb tres cinquenes parts d'este parlament.
Ens podíem haver donat per satisfets amb tres cinquenes parts d'este parlament, però no, vam buscar el consens perquè tots grups se sumaren a este mandat marc.

I no és casualitat que arribem a este consens, és la conseqüència del treball ben fet, de la política, ¡de la bona!
, i en definitiva haver aprés del passat i no repetir les errades del Partit Popular.

Però ja veiem com el Partit Popular intenta al més pur estil informatiu de Canal 9 tergiversar les coses.
Ja ho vaig dir durant el debat de la llei, alguns representants del Partit Popular certament podien haver sigut grans presentadors del Notícies 9 on, per exemple, se substituïa la paraula suborn per cohecho per a no alterar algun mandamás que altre.

I per això l'argument del senyor Bellver en comissió va ser reivindicar la llei 3 de 2012, que el Partit Popular va aprovar en solitari en este parlament i que portava annexionada un mandat marc sense haver treballat el consens amb la resta de grups parlamentaris.

Però, ¿saben què?
Des de Compromís no volem defugir d'este debat, no anem a deixar que ningú intente indultar en un model de mitjans manipulats, un model de mitjans fracassats, i sobretot saquejats, com era el model del Partit Popular.

Este mandat marc ix del consens perquè la llei marca com a mínim tres cinquenes parts.
Amb la llei del Partit Popular el mandat marc es podia aprovar simplement amb una majoria absoluta; de fet, la millor mostra és que el mandat marc del Partit Popular es va aprovar amb els únics vots del Partit Popular.
Article 4, disposició addicional primera, de la llei 3 de 2012, un mandat marc sense consens.
Eixe era el model del Partit Popular.

Este mandat marc va començar amb una proposta d'un consell rector triat per dos terceres parts d'este parlament.
Això tampoc és casualitat, és el que vàrem decidir els grups que donem suport al Consell, que no podia comptar només el consell rector amb una majoria d'eixos grups que donem suport al Consell, hauria de comptar amb una majoria àmplia d'este parlament, com també que el consell rector no només està format per membres triats per estes Corts sinó també per membres triats pel consell de la ciutadania, consell de l'audiovisual, i pels mateixos treballadors i treballadores.

Des de Compromís haguérem preferit que només hagueren triat quatre membres en este parlament, bé, se'n van triar cinc, però és innegable que en la qüestió de la tria del consell rector hem avançat tot un món.
Perquè si anem a la llei del Partit Popular, la llei 3 de 2012, els membres del consell d'administració només es triaven per majoria absoluta.
Article 13.
1, de la llei 3 de 2012, un consell d'administració partidista.
Eixe era el model del Partit Popular.

¿I la direcció general?
Ara es fa bé amb un concurs obert, que és on s'avalua el perfil i el projecte però també els professionals i l'equip, que ha de superar a més una majoria qualificada dins del mateix consell rector, eixe és el model de la nova llei perquè volem un director o una directora que siga capaç i independent.

¿Què deia la llei 3 de 2012, eixa que va aprovar en solitari i amb rodillo el Partit Popular?
Majoria absoluta, majoria absoluta per a triar la direcció general, sense cap majoria reforçada ni tampoc cap procés selectiu.
Article 13.
2, llei 3 de 2012.
Una direcció general a dit, eixe era el model del Partit Popular.

En definitiva, un model sense controls, un model sense garanties, un model sense estructura de pesos i contrapesos on una majoria podia fer i desfer.
Però el problema és que eixe model sense pesos i contrapesos, sense control, es va ajuntar amb una majoria sense escrúpols, una majoria, la del Partit Popular, que va fer i desfer com volia i el que volia, que va convertir la ràdio i televisió públiques en el seu botí, per això encara n'hi ha obert a Paterna un procés gràcies a la denúncia de Compromís.

Allò que vos va dir el senyor Morera en aquell moment, Â«no vos eixirà debadesÂ», anava molt seriosament, però ¡molt!
Ja he dit moltes vegades que a Compromís no volem construir el futur des de l'oblit, volem construir el futur des de la memòria, des de la reparació i des de la justícia.
I en este cas és més necessari que mai.

Miren, ara anem a aprovar un mandat marc sorgit del diàleg, sorgit del Consell, sorgit d'una llei que és una aposta d'esta majoria que n'hi ha ací per un model més proper al d'Alemanya o al del Regne Unit que al model d'Urdaci, i és una gran notícia i agraïm a tots els grups el seu treball i les seues aportacions, també al Grup Parlamentari Popular, però que quede clar que en este mandat marc i amb esta llei el que fem és continuar treballant per un model diferent al que teníem.

Una ràdio i una televisió públiques al gust de tots els valencians, una ràdio i una televisió públiques perquè els valencians i les valencianes se senten orgullosos, i uns mitjans com els que demana, en definitiva, tota la societat valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

A continuació, per a fixar posició en nom del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la il·lustre diputada, Rosa Peris, per un temps màxim de huit minuts.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, tenen raó els síndics i portaveus que m'han precedit en la paraula.
Quan arrancà aquesta legislatura, almenys alguns teníem clar que volíem tornar a gaudir dels mitjans de comunicació públics i en valencià a la nostra comunitat.

Res del que havia sigut la radiotelevisió fins al seu abrupte tancament ens servia, tan sols per a recordar allò que mai deuria tornar a passar a la nostra comunitat en l'àmbit dels mitjans de comunicació de titularitat pública.

Res augurava tampoc que el camí anava a ser fàcil, però al mes de juliol aprovàvem la Llei 6/2016, del servei públic de radiodifusió i televisió d'àmbit autonòmic, sense cap vot en contra.

La reforma més important que incorpora és que, per primera vegada, és una ràdio i televisió, serà una ràdio i televisió independent del govern, reforçant la intervenció de Les Corts en el control de la seua activitat.

A més, hem nomenat els membres del consell rector, el govern de la corporació valenciana de mitjans de comunicació per a majoria qualificada, i un president, conegut en esta casa, el senyor Enrique Soriano, que ha sigut recolzat per totes les forces polítiques.

S'ha obert, a més, el procés de concurs públic per a elegir al nou o nova directora general de la ràdio i de la televisió valenciana.
I hui aprovarem el mandat marc, a la comissió el vam aprovar per unanimitat.

Fins ací els fets pels que hem de sentir-nos relativament satisfets, a pesar de les crítiques que s'han vessat o abocat durant tots estos dies, la veritat és que sense massa argument i amb moltes dosis de demagògia, perquè hem dissenyat tota l'arquitectura legal, hem fixat els objectius, hem nomenat els òrgans rectors, i ho hem fet des de la pluralitat, respectant la diversitat i buscant sempre l'acord.

Per això vull mostrar el nostre reconeixement, primer, al grup de Ciutadans, que sempre han tingut una visió crítica, però des del primer moment han estat en este procés i han vullgut treballar.
I, per tant, jo crec que mereixen eixe reconeixement i, hui, l'agraïment del seu vot a favor.
I també del Partit Popular, per sumar-se, a la seua manera, però també per sumar-se.

Este és un acord cimentat al voltant d'un principi rector bàsic: una ràdio i televisió pública deu ser útil a la ciutadania, ha de ser independent del govern i ha de ser plural.

En este mandat marc hem definit els objectius generals d'eixa funció de servei públic on volem tornar a recuperar la credibilitat en la informació.
La ciutadania té dret a una informació objectiva, veraç i plural.
Una aposta per una programació de qualitat i, sense dubte, l'impuls del sector audiovisual valencià.

Però s'han establit també objectius socials, perquè la ràdio i la televisió pública té també una vessant social, i ha de traslladar i representar tots els sentiments, totes les realitats de la nostra terra.

Hem reforçat el principi d'igualtat d'hòmens i dones i hem apostat per a apropar-nos a la paritat en la presència i la representació.

A alguns o a d'algunes els pot paréixer, i aixina ho han mostrat, com que era massa exagerat.
Els demane que es peguen una volta per les estadístiques de la presència d'hòmens i dones en els mitjans de comunicació públics per a vore la infrarepresentació de les dones en els informatius, però també en el conjunt de programació.
(Aplaudiments) Així que esta televisió nova partisca que, si som la mitat de la societat deguem estar presents i representats en la televisió de tots, és una bona notícia.

Però, a més, hem fet una aposta per la promoció de la nostra llengua i, també, de la cultura valenciana, deixant enrere eixos temps en què la nostra llengua, o en valencià, es parlava en el segon canal, en el segon canal de la televisió pública.
L'aposta per la diversitat, la cohesió social o l'accessibilitat a la cultura.

Hem volgut protegir especialment els col·lectius més vulnerables; sense dubte, la infància i, també, les persones amb diversitat funcional, que tenen dret a poder accedir i poder sentir com a pròpia la ràdio i la televisió de tots.

Hem establit objectius específics de programació que hauran de concretar-se en el contracte programa entre la corporació i el Consell de La Generalitat, i s'ha regulat un marc de finançament estable que ha marcat les línies fonamentals que haurà de contindre el contracte programa.

Tot el que hem fet és imprescindible per a gaudir d'uns mitjans públics, independents i plurals.
Però també, senyories, no mos dugam a engany.
És requerix d'un ingredient intangible, que s'anomena voluntat política de fer-ho possible.

Obrir espais de més democràcia, de més drets i de més llibertats no és tasca fàcil, però sostindre'ls en el temps és el verdaderament complicat.

Que este mandat compte amb el recolzament de totes les forces polítiques és una bona notícia, però hem d'estar atents perquè en tot moment funcionen els òrgans de control i els òrgans de supervisió.
I, senyories, el que els estic diguent és simplement perquè l'experiència aixina ens obliga a estar alerta.

Miren, senyories, en la comissió ho vaig dir: Radiotelevisió Espanyola té aprovat des de l'any 2008 un mandat marc -es pareix molt a este-.
Des del 2008, finalitzà en desembre de 2016.

En eixe període, el mateix mandat marc ha tingut dos governs: el govern socialista del president Zapatero, que deixà la radiotelevisió líder d'audiència.
Una televisió desgovernamental.
.
.
, desgovernamentalitzada.
Un president de la corporació elegit per les Corts i una televisió premiada i reconeguda per la transparència, l'objectivitat i la professionalitat.

En l'any 2011, el mateix mandat marc, però amb un govern del Partit Popular, una caiguda d'un terç de l'audiència.
Han reformat la llei per a tornar a ficar a dit al president de la corporació, al senyor Antonio Sánchez, que el mèrit era vindre d'afonar Telemadrid.

Han tornat les denúncies d'opacitat, de sectarisme i d'una televisió al servei del govern.
No complixen el mandat.
Tenen obligació d'una producció interna del 55%, i l'últim informe de la intervenció general diu que està per baix del 32%.

Mire si és així, que fins i tot la gala del seixanta aniversari de la televisió espanyola la contractaren en una empresa externa.
¡N'hi haurà desgavell més gran!
Seixanta anys de la història de la televisió la fa una empresa externa, en la quantitat de professionals que tenen dins de la televisió.

I, miren, una periodista dia -òbric cometes-: Â«En las tertulias de Televisión Española todo el espectro político está representado, de la derecha a la extrema derecha.
Â» I el director del centre territorial de Múrcia, amb paraulota inclosa, diu -òbric cometes-, Â«la información la doy yo como quiero.
Yo elijo los totales, me llaman cabrón y lo voy a serÂ» -tanque cometes.

El que vinc a dir-vos, senyories, és que el mandat marc és molt important, que l'aprovem per unanimitat és molt important, que tinga mecanismes de control és molt important, però el més important de tot perquè siga útil és que el Partit Popular continue en l'oposició.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Peris.

Per favor.
.
.
, vamos a seguir el turno de intervenciones guardando el máximo silencio y respeto.
El máximo respeto y silencio, por favor.
El máximo respeto y silencio está, insisto, en guardar el máximo silencio y respeto para que el señor Bellver pueda hacer su intervención sin interferencias.
Gracias.
Insisto en lo del respeto y el silencio.

El senyor Bellver Casaña:

Molt bon dia, senyories.

La veritat és que no sé si m'he perdut alguna cosa.
No he entés molt bé algunes de les intervencions que hi ha hagut ací hui, però, per descomptat, l'última encara l'he entés menys.
O l'he entés perfectament, que és el que crec que ha ocorregut.

Al final, el que vostés no s'han atrevit a ficar en el paper, ho acaben de dir en esta trona.
Vostés el que volen és la nova televisió perquè el Partit Popular continue en l'oposició.
(Aplaudiments) Ho ha dit vosté.
Bé, doncs eixa és.
.
.
, eixa és la seua via.

Miren, si és que.
.
.
, la veritat és que no ho puc entendre.
Hem arribat a acords.
Ara els vaig a explicar com hem arribat a eixos acords.
Però sembla que els pareix mal.
Clar, estan diguent: Â«¿Cómo hemos llegado?
Â» Mire, jo li ho vaig a explicar.

Però m'agradaria, abans d'això, contar a la societat valenciana el que estem fent hui ací.
I el que estem fent hui ací és aprovar el mandat marc de la nova radiotelevisió valenciana.
Una nova radiotelevisió valenciana.
No eixa radiotelevisió valenciana que ells digueren que, quan guanyaren, anaven a reobrir, anaven a parar la liquidació i anaven a readmetre tots els treballadors.
No estem parlant d'eixa radiotelevisió valenciana.
Estem parlant d'una nova radiotelevisió valenciana.
I això també ho hauran d'explicar vostés.

Miren, un mandat marc.
.
.
, diuen: Â«No, es que hoy aquí estamos comprobando la nueva forma de hacer política, porque traemos un documento consensuado.
Â» Corrijo, su nueva forma de hacer política fue traer un documento calcado del mandato marco catalán, calcado, calcado.
(Aplaudiments) Calcado.
Con una única originalidad, con una única originalidad, que en el artículo en el que el mandato marco catalán hablaba.
.
.
, en el artículo en el que el mandato marco catalán.
.
.
(Remors) Ya, pero es que lo del respeto.
.
.
, solamente se les pide a algunos.
Yo no.
.
.
(Remors)

La senyora vicepresidenta primera:

Se les pide a todos.

Por favor, guarden silencio.

El senyor Bellver Casaña:

Un mandat marc, com els dia, un mandat marc copiat literal, però que només n'hi havia un canvi.
No ni dos, ni tres, ni quatre canvis respecte al català.
No, només un canvi n'hi havia, i és que en l'article en el qual el mandat marc parla de la internacionalització del català, doncs ells parlaven de l'àmbit lingüístic comú, que és la seua obsessió, com vàrem discutir ahir.

Miren, i parlen de desgovernamentalitzada.
Jo no sé si ha segut el subconscient de la senyora Peris, però ja podem intuir per a què volen la televisió: perquè el Partit Popular continue en l'oposició.
Però desgovernamentalitzada.
.
.
, però el primer que va fer el president de La Generalitat va ser dir: Â«I en eixa televisió el primer reportatge que es va a portar endavant.
.
.
Â», i donava instrucció, i digué quin era el reportatge, el primer reportatge, de les víctimes del metro que havia de portar-se endavant.
Em pareix bé.

Estic absolutament segur que el segon vídeo que van a passar en la nova radiotelevisió valenciana va a ser el vídeo que han fet els treballadors, els extreballadors de Radiotelevisió Valenciana, (aplaudiments) en el que estan denunciant la vergonya que els han fet passar.
Estan denunciant la manipulació i l'ús electoral que vostés han fet del seu patiment.

Miren, i dit açò, i jo pense que, efectivament, el treball parlamentari que han fet ací ha valgut la pena.
Estic absolutament convençut que ha segut perquè vostés no han pogut superar la vergonya que, ací, el treball del Grup Parlamentari Popular descobrira eixe fet, -que vostés com solen fer quan una cosa els molesta, ridiculitzar-la-, el fet que detectàrem que era una còpia literal.
És que no canviava ni una coma.
Era una còpia literal del mandat marc català.
I diuen: Â«Bueno, y a partir de ahí, ya hemos conseguido el consenso.
Â»

Efectivament, senyor Ferri.
Hem aconseguit el consens perquè este grup parlamentari presenta una proposta de mandat marc.
Perquè este grup parlamentari presenta vint pro.
.
.
No sé que.
.
.
¿No és de veres que el Grup Parlamentari Popular va presentar una proposta de mandat marc?
¿No és de veres que hem presentat vint esmenes?
¿No és de veres que eixes vint esmenes són el que dia el mandat marc de la Llei 3/2012, eixa llei que vosté ha criticat?

Bé, doncs tant que l'ha criticada, que és la inconsistència de la seua argumentació, està criticant vosté la Llei 3/2012, però totes les esmenes que jo he presentat, les vint esmenes que jo he presentat formen part d'eixa llei.
Eixa llei que vostés en el seu dia votaren en contra per motius exclusivament electorals.
Perquè vostés en aquells moments, i ja dubte si ara.
.
.
, estan pensant.
.
.
, no estan pensant en el futur de la radiotelevisió valenciana, en el futur d'una radiotelevisió valenciana al servici dels valencians.
Crec que estan vostés pensant en una altra cosa.
Ho anem a comprovar una vegada es fique en marxa la nova televisió.

Però els dia: han aconseguit, amb el treball d'este grup parlamentari, que no tingam una còpia literal, un mandat marc que siga còpia literal del català.
Hem aconseguit tindre un mandat marc que va a permetre la viabilitat política de la futura radiotelevisió valenciana, no només en els pròxims dos anys, sinó també en 2019, quan el Grup Parlamentari Popular puga elegir el nou govern de la Generalitat valenciana i elegir la futura presidenta de la Generalitat valenciana.
(Aplaudiments) I això ha segut gràcies a les esmenes que ha presentat este grup parlamentari.

I el que he de reconéixer, que sí ha segut una sorpresa.
.
.
A este grup parlamentari -senyories del Grup Parlamentari Popular- mos han acceptat quinze de les vint esmenes presentades.
I mos han transaccionat cinc d'eixes vint.
I hem arribat a acords en totes i cada una d'elles.
Però, sorprenentment, hem hagut de mantindre viva una esmena per a este debat, i és el que porta.
.
.
, bé, ho entenem, ho entenem, pel que es veu.
Però, clar, és una esmena que presenta el Grup Parlamentari Ciudadanos, en la qual demana que se lleve de la redacció del nostre mandat marc -de la proposta de mandat marc- la referència a la identitat del poble valencià.
I, clar, jo dic: s'han equivocat.
Açò deu ser un error de transcripció.
I quan pregunte a l'esmenant, li dic: Â«Escolta, Toni.
.
.
-perdó- senyor Subiela, açò no pot ser.
Serà un erro.
Â» I me diu: Â«No, no, no és un erro.
És que en Ciutadans pensem que els pobles no tenen identitat.
Â»

Bé, eixa és la proposta que presenta el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Pensa que els pobles no tenen identitat.
És a dir, en el que a mosatros mos afecta, pensa que el poble valencià no té identitat.
Però, bé, és una esmena, amb tot el respecte del món, d'un grup d'esta cambra.

Però el que m'ha sorprés és que esta esmena haja segut aprovada i haja segut acceptada pels grups parlamentaris que estan sustentant el Consell.
Bé, és cert que amb l'abstenció del Grup Parlamentari Compromís.
Però també m'agradarà vore com queda la votació.
.
.
com queda la votació d'esta esmena.

I passant al que vostés estaven ja comentant.
Dir.
.
.
Hombre, vamos a ver, señor Montiel, señor Montiel, -i acabe amb açò, senyoria, senyora presidenta- claro que es una nueva forma de hacer, claro que es una nueva forma de hacer.
Pero porque han tenido ustedes una oposición leal, una oposición dispuesta a llegar acuerdos, una oposición dispuesta a ofrecer a los valencianos la mejor radiotelevisión posible.
Por eso hoy es posible sacar adelante un mandato marco por una unanimidad.
Desgraciadamente otros grupos parlamentarios, cuando hemos sustentando gobiernos, no hemos tenido la suerte de tener el respaldo jamás de la oposición.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Sí?
Si hi ha repliques, començarem pel senyor Montiel.

Senyor Montiel, quan vosté vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Senyor Bellver, no calia que ho estropejara vosté al final perquè eixa oposició que vostés van tindre, no sé per què, però ara governa, i alguna cosa haurà fet aquella oposició també.

Mire, jo, de veritat, crec que l'anècdota del mandat marc copiat de TV3 ja està massa trillat.
Li van explicar, jo almenys li vaig a explicar a vosté repetidament que ningú, que jo sabera, va calcular el treball que havien decidit fer pel seu compte membres del Consell Rector, que triaren un model de mandat marc com a eina de treball.

Per tant, vosté recordarà que nosaltres defensàrem que eixe document fóra sols això, un document de treball, i mai s'entenguera com un altre compromís d'esborrany de mandat marc.
De fet, nosaltres traguérem avant en la comissió un nou mandat marc, intentàrem treballar, l'utilitzàrem, com ja parlàrem, únicament com a perxa.

Però, mire, jo vull recordar una altra cosa que em sembla molt important.
I és el següent, ho dic perquè quan parlem del mandat marc que no va ser recolzat perquè.
.
.
Mire, és que el mandat marc de juliol de 2102 permetia la privatització de franges senceres de programació.
Això no és un mecanisme, diguem, per a fer viable i sostenible el finançament de la radiotelevisió.
Açò és un mecanisme ideològic, entendre que la radiotelevisió no és un servei públic com cal.
I jo crec que no podia ser assumida una radiotelevisió valenciana que no responia al criteri de servei públic, perquè vostés estaven intentant copiar altres models, i era un model en què no hi havia cap confiança i se privatitzaven les franges horàries.

Per tant, jo crec que era obvi que el mandat marc que vostés presentaren en eixe moment no eixira endavant.
Jo entenc que no comptara amb més vots.

I vull dir-li una altra cosa.
Jo crec que la llei, la Llei 16/2106, és prou clara.
La llei parla de la identitat del poble valencià.
I la llei va ser aprovada sense cap vot en contra, però amb la seua abstenció, amb l'abstenció del Partit Popular, quan se parlava de la identitat del poble valencià en la llei.
Jo m'imagine que no seria per això, eh, no perquè vosté tinga dubtes.
Però, per si de cas, li recorde que nosaltres votàrem a favor del reconeixement en la Llei 16/2016, de la identitat del poble valencià.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Per a rèplica, el senyor Subiela, en nom del Grup Ciudadanos.

Quan vosté vullga.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Vamos a ver.
Escuchando la intervención del Partido Popular, en concreto cuando se refería a nuestro grupo parlamentario, pues me ha recordado una frase de un libro que estoy leyendo de Javier Fernández Aguado, que dice, Â«decir tonterías en voz más alta no provoca que dejen de ser sandecesÂ».

El Partido Popular siempre piensa en clave electoral, no mueve ni un solo dedo sin pensar en votos y futuros sillones.
Desde hace unos meses se ha notado que ya ha pisado el acelerador y tiene dos objetivos: uno, obstaculizar todo lo que pueda la acción del Consell, perjudique lo que perjudique a los valencianos, porque eso les da exactamente igual; y atacar a Ciudadanos, que miren, que lo veo normal, porque entiendo que compartimos un mismo sector de voto y que Ciudadanos tiene que ser un objetivo…, (veus) objetivo prioritario en su práctica electoral.
(Remors) Pero… Sí, hombre, sí.

Pero es que han elegido una estrategia para atacarnos, han elegido la estrategia de ponernos la etiqueta de catalanistas.
Oiga, ¡a Ciudadanos!
¿Ustedes saben por qué existe Ciudadanos?
Por su fracaso en Cataluña defendiendo a los españoles.
(Aplaudiments) ¿Ustedes saben por qué Albert Rivera ha destacado, aparte de por sus propios méritos?
Por su mediocridad defendiendo a los españoles.
¿Saben por qué Ciudadanos en la Comunidad Valenciana aguanta estoicamente en el plano electoral?
Por nuestra defensa en esta tierra contra políticas de corrupción.

Miren, sobre la famosa enmienda.
Â«Els mitjans públics valencianes parlen de reforçar mitjançant la difusió i impuls el conjunt de tradicions, història, patrimoni i cultura dels valencians i de les valencianes, com un procés integrador i constant evolució, sempre des del respecte a la pluralitat i a la diversitat.
Â» Yo no sé qué tienen en contra de esto, desde luego.

Pues mire, les voy a intentar explicar por enésima vez por qué para Ciudadanos las identidades no son de los territorios y sí de las personas.

Yo cada día vengo a trabajar y paso por delante de las Torres de Serranos, no hay día que se me escape la mirada, de reojillo, pues una mirada a nuestra señera, ¿no?
Y cuando suena el himno regional a mí se me sigue poniendo la piel de gallina.
Sí.
Y ahora, en fallas, a mí me encanta ir y disfruto como nadie a una despertà, hasta que los oídos me pitan de tanto petardo y me impregno de ese olor a fuego, sin el que yo no sé describir una fiesta en esta comunidad, en esta tierra.

Para mí estas son algunas cosas de las que a mí me identifican como valenciano.
Y saben que eso no es cuestión de nacimiento.
Porque mi madre, que nació en Ciudad Real y que emigró aquí de pequeñita, siente esas mismas cosas que yo.
Es más, es ella, una manchega, la que me inculcó lo que significaba ser valenciano y sentirse orgulloso de ello.
(Aplaudiments)

¿Y saben qué?
Que esta bancada del tripartito, siendo valencianos, pues seguramente ni miran de reojo la señera de las Torres de Serranos ni cantarán muchos en la vida el himno regional.
Pero son valencianos.
(Veus) Y… (veus) son valencianos.
Ellos identifican la valencianía de otra manera, distinta a la de mi madre, distinta a mí y distinta a ustedes, los populares.

Y ustedes, que también parece que miren orgullosos esa señera y que les guste cantar tanto como a mí el himno regional, a mi entender, el mío, se han encontrado demasiado cómodos con nociones de saqueo y ruina para referirse a nuestra tierra.
Y para mí eso es incompatible con sentirse orgulloso de ser valenciano y querer lo mejor para esta comunidad.
(Aplaudiments)

O sea, que no vengan ahora a tratar de imponer una identidad valenciana creyéndose los amos y señores de los valores y los sentimientos de los que amamos esta tierra, cuando han sido ustedes precisamente los que la han tirado por tierra.

El sentirse valenciano es un orgullo, que cada uno disfruta e interpreta a su manera.
Y es un privilegio que nos otorga un sentimiento, no un territorio, por el mero hecho de serlo.

Miren, parece que cada vez que el Partido Popular habla de valencianismo, el azul en nuestra señera pierde un poco de brillo.

Y miren -y con esto acabo-, si sus armas para atacar a mi partido son sacar a pasear la señera y llamarnos (veus) catalanistas, lo único que consiguen es darnos la razón, una vez más, sobre la necesidad que había de que un partido como Ciudadanos apareciera en esta cámara.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Per a rèplica, el senyor Ferri, síndic del Grup Compromís, té la paraula.

El senyor Ferri Fayos:

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Bellver, jo sé que vosté no ha entés el meu discurs.
Vosté no ha entés el que jo volia dir quan he explicat per què la Llei 3/2012 no està reflectida en eixe mandat marc.

És cert que vosté va presentar moltes esmenes que feien referència al mandat marc que vostés van aprovar annexionat a eixa llei, que van aprovar vostés en solitari, perquè no van poder arribar a consensos amb la resta de grups parlamentaris.
No és que en eixe moment Compromís no volguérem arribar a consensos amb vostés; és que vostés eren incapaços d'assentar-se i dialogar amb la resta de grups parlamentaris.
Se creien (veus) que tenien.
.
.
Sí, senyor Castelló, jo li diré.
Vostés només van canviar quan va començar a perdre eleccions.
Vostés només van canviar la seua actitud en este parlament quan van començar a perdre eleccions.
(Aplaudiments) I li ho dic amb experiència pròpia, que he estat ací cinc anys, senyor Castelló.

Bé, senyor Bellver -el senyor Santamaría també té el micro obert.
.
.
Bé.
(Rialles)

Miren, vostés.
.
.
, no és el que jo volia dir.
I el que jo volia dir és, vostés poden presentar un mandat marc preciós, meravellós, que parle de transparència, que parle d'atenció als menors, que parle de moltes de les qüestions que hem introduït en este mandat marc i que vénen del mandat marc que vostés van aprovar; evidentment, un mandat marc a més copiat del de Radiotelevisió Espanyola.

Però el que importa en una televisió, senyor Bellver, al cap i a la fi, és la governança.
I la diferència entre la seua llei i la nostra llei és la governança.
Perquè vostés en la seua llei decidixen qui és el director general, la persona que seu allí o la persona que seu ahí.
En la nostra llei la governança la decidim tota la cambra, o almenys la gran majoria d'esta cambra, almenys aquells que estan d'acord en arribar a consensos en eixa qüestió.

Així que, si vosté vol entendre-ho, ho entén, i si no, no.
La diferència entre la seua llei i la nostra llei és eixa, la governança.
La governança és tan important que ho és tot.
És el tot o el res.
Perquè vosté pot fer un document molt bonic, però si després el que mana ahí obeïx a la que s'assenta ahí o al que s'assenta ahí, no ens serveix per a res.

I mire, vosté diu: vostés han fet una llei que no estan pensant en els valencianes i en les valencians.
Doncs mire, jo crec que sí que hem fet una llei i hem fet un mandat marc pensant en els valencians i en les valencianes, per això hem acceptat les esmenes de tots els grups parlamentaris que representen els valencians i les valencianes.
També el seu.

Perquè mai més volem uns mitjans de comunicació que passen de 32 milions d'euros de deute a 1.
100 milions d'euros.

Mai més volem uns mitjans com la Gürtel, que entren per la porta i els representants de l'oposició per la finestra.

Mai més volem uns mitjans de comunicació on es puga decidir de forma arbitrària passar de 653 treballadors i treballadores a 1.
659.

Mai més uns mitjans de comunicació que acaben expulsant als qui paguen eixos mitjans de comunicació.

Mai més passar d'un 19% a un 3% d'audiència.

Mai més, però mai més, un indesitjable al càrrec dels recursos humans.

Mai més assetjament sexual a treballadors i treballadores.
(Aplaudiments)

Mirem al futur.
Aprenem del passat.
Aprovem una mandat marc per consens, fem uns mitjans de comunicació que paguen la pena.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Per a rèplica, la diputada Rosa Peris.
Té vosté la paraula.

La senyora Peris Cervera:

Sí.
Gràcies, senyor president.

Al Partit Popular li passa com a eixos mals equips que no saben perdre ni tampoc saben guanyar.
Si no acceptem les seues propostes, passem el rodillo.
Si les acceptem, és perquè mos hem doblat, mos vam rendir davant la saviesa del Partit Popular.

Mire, les esmenes del Partit Popular han sigut acceptades i transaccionades.
Vint en total.
I cadascuna d'elles són una esmena a la totalitat de tot el que vostés han fet en la gestió dels mitjans de comunicació.
(Aplaudiments) Encara no se n'han donat de compte?
Una esmena a la totalitat.

Acusen la corporació valenciana d'haver-nos presentat una còpia del mandat marc català.
(Remors) Simplement perquè és català!
Perquè vostés, en les seues vint esmenes, han copiat literalment 16 articles del mandat marc de Radiotelevisión Espanyola, i no hi ha problema.
(Aplaudiments, veus i protestes) I no hi ha problema!
Tot el que diu, tot el que diu el mandat marc català (se sent una veu que diu: Â«Como todos, como todos.
Â») no serà roín, pense jo.

Però vostés simplement (veus) amb la paraula català (Se sent una veu que diu: Â«Lo demostrasteis.
Â») ja el tiren enrere.
(Veus) El que passa és que en este nou escenari… (Veus)

El senyor president:

Senyories…

La senyora Peris Cervera:

Senyor president… (S'escolta una veu que diu: Â«Son zapateristas.
Â») Senyor president… En este nou escenari, el que passa és que el Partit Popular està perdut i s'ha vist arrossegat a recolzar un model en el qual no creuen o, almenys, vostés mai, quan han tingut una oportunitat, l'han aplicat.

Perquè, senyor Bellver, sincerament, si este és el seu model, tenen un problema de coherència.
I si no ho és, tenen un problema de credibilitat.
¿Quin és el seu model?
Eixa és una pregunta que vostés encara no li han donat resposta.
Perquè ací exigixen transparència, però han practicat l'opacitat; perquè defensen una televisió sostenible, però se n'han deixat una amb un deute de 1.
200 milions d'euros; perquè han criticat el concurs públic per a elegir al nou o nova directora general, i vostés nomenaren el director de premsa del palau responsable de la televisió, (aplaudiments i protestes) de la televisió pública.

¿Vol que parlem de la visita del papa, contracte de 7 milions que els experts xifren en 4 el cost real?
Las mordidas del 3% a vostés els deu paréixer una broma, perquè ací.
.
.
(se sent una veu que diu: Â«Peccata minuta.
Â»; aplaudiments) ha sigut aproximadament el 50%.
¡Atenció!
, a soles, a soles en megafonia, en megafonia i en pantalles.
(Veus) Ho dic jo perquè també la televisió no s'escapa d'eixe mecanisme que vostés tenen.

I com que no poden explicar el seu model, o no volen, s'han desentés del debat d'este mandat marc i pretenen dur-nos a un altre marc de debat: catalanisme, debat de filologia que dia la meua companya Eva sobre el significat de la identitat valenciana o del valencià.

La veritat és que les coses no són perquè les digam sinó perquè les fem.
¿Potser vostés se senten orgullosos del tractament que la nostra llengua va rebre en la radiotelevisió valenciana?
Diga-ho.
Jo crec que no deurien sentir-se.
El que passa és que vostés estan en una altra estratègia i en un altre debat.
Creia -tinc clar que estava errada- que l'hereu de Lizondo era el señor Chiquillo, però pareix que no, que eixe espai el vol liderar la seua senyoria.
I està en tot el seu dret.
I així, mire, (veus) li duc una taronja perquè l'escenografia siga completa.

I acabe.
Senyors del Partit Popular, senyor Bellver, hi ha un article que publicà El Mundo no fa molt que diu: Â«¿Quiere el PP ser Unión Valenciana?
Â» I diu -òbric cometes-: Â«La estrategia del PP de reivindicar el valencianismo no surge para contrarrestar el descrédito sino también para recuperar una bolsa de votantes de derechas.
La incógnita será saber si puede tapar el olor podrido que ha dejado la corrupción -tanque cometes-.
Â» Doncs no, senyors del Partit Popular, no poden tapar la corrupció perquè la corrupció els ha tapat a vostés.

I els vaig a dir (veus i protestes) que ni la nostra identitat com a poble (aplaudiments) ni la nostra estimada llengua…, ni la nostra identitat com a poble ni la nostra estimada llengua mereixen ser utilitzades, una volta més, per a tornar a enganyar a este poble.
No s'ho mereix.
No podran i no els ho anem a permetre.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments i protestes)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor Bellver, amb la seua rèplica finalitzarem el debat.
(Veus) Senyories, escoltem amb respecte i amb silenci al senyor Bellver, que finalitzarà este important debat sobre un text que hem de recordar que ve consensuat de la comissió.

Senyor Bellver, té vosté la paraula.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Peris, la veritat…, vaja, ha tingut vosté una primera intervenció, un primer torn d'intervenció en què ja ha reconegut obertament que vostés la tele la volen perquè el Partit Popular continue en l'oposició.

I ara m'ha desvetlat vosté -i li ho tinc d'agrair, sap que li tinc una estima personal-…, li vaig a agrair que m'ha estat desvetlat el perquè de tots este debat.
No ho captava, estava despistat.
Senyora Bonig, tinc de reconéixer-ho estava despistat, no entenia este debat.
Ja l'he entés.
Doncs mire, no.
Anem a votar a favor del mandat marc de la futura radiotelevisió valenciana, per molta provocació, (veus) per molta provocació que vostés… Jo no sabia que els sabia tan mal…, que els parega tan mal que anàrem a votar a favor d'este mandat marc, però, bé, sorprenentment, ara he entés el perquè, ara he entés el perquè.
És que a vore si se cabregen i voten en contra.
Tampoc entenc per què tenim de votar en contra d'este mandat.
Però ara continuarem en eixe tema.

Señor Montiel, vamos a ver, si yo no hubiese detectado, yo personalmente, si yo no hubiese detectado… (Veus) Bueno, bueno, bien.
Si yo no hubiese detectado que el mandato marco que presenta aquí esta subcomisión de la corporación es una copia literal del mandato marco catalán, hoy estaríamos aquí aprobando el documento (aplaudiments) copiado, copia y pega, del mandato marco catalán, sin ninguna duda.

Y dice: Â«Claro, es que ustedes votaron en contra de la ley.
Â» No, no.
Nosotros no votamos en contra de ley.
Nos abstuvimos.
Y por supuesto que no nos abstuvimos por temas que tuviesen que ver con la identidad del pueblo valenciano.
Nos abstuvimos por algo que dijimos entonces y que seguimos diciendo ahora.

Vamos a ver.
No se puede aprobar una ley para una futura radiotelevisión valenciana en las condiciones en las que ustedes van a reabrir, van…, perdón, no van a reabrir, van a abrir la nueva radiotelevisión valenciana, sin tener un informe de la abogacía de La Generalitat, sin tener un informe del Consejo Jurídico Consultivo, sin tener un informe del CES y sin tener un informe de la Dirección General de Presupuestos.
Eso es lo que dijo este grupo parlamentario y ustedes no hicieron absolutamente ningún caso, y por eso nos abstuvimos, (aplaudiments) por eso.

Porque nosotros -y usted, usted es absolutamente consciente, porque hemos estado trabajando conjuntamente-, este parlamentario que le habla desde el minuto uno ha estado intentando, salvo que usted me diga lo contrario, ha estado intentando que tengamos la mejor de las legislaciones posibles para nuestra radiotelevisión.

Señor Subiela, lea, lea, está muy bien leer, de verdad.
Pero es que ustedes son… Vostés són la inconsistència feta grup parlamentari, són la inconsistència feta grup parlamentari.
Ahir mos acusen a este grup parlamentari de vindre a fer sang ací perquè duem un debat respecte a la llengua.
Hui duen vostés ací un debat sobre la identitat o no del poble valencià i ara resulta que són (aplaudiments) vostés el millor del millor.
No.
Si a vosté li ha fet molt de mal, si al seu grup li ha fet molt de mal el que arrepleguen els mitjans de comunicació respecte al debat d'ahir, és el seu problema, no és el meu.
Siguen vostés coherents.
El problema és que són vostés un pèndol, van… Hui estan ací i demà estan allà, i això la gent no ho entén.
I eixe és el problema que tenen vostés, eixe és el problema que tenen, eixe és el problema que tenen vostés.

Per tant, això, no per més cridar, les barbaritats que se diuen, les tonteries, deixen de ser sandeces, com dia vosté.

Miren, diu el senyor Ferri, diu el senyor Ferri, i continua, diu: Â«No, és que vostés mai han tingut voluntat.
Â» I mos ho dia a mosatros.
Jo recordava ara amb el senyor Ciscar aquell document de bases per al consens, un document de bases per al consens que va ser el primer document que el govern valencià va treballar per a arribar a acords amb els grups parlamentaris de l'oposició.

¿Sap quina és la resposta que vostés donaren a eixe document de bases per al consens?
No contestar, ni han participat, no han volgut saber res mai.
Vostés han anat a la seua, vostés han anat al seu egoisme electoral.
Han utilitzat a qui han tingut d'utilitzar, han manipulat a qui han tingut de manipular, han utilitzat el dolor dels extreballadors.
I hui ho estan sentit, hui la gent (aplaudiments) ja els ha descobert.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Senyories, finalitzat el debat, anem a passar a la votació.
Votarem tres… n'hi hauran tres votacions.
Una primera, l'esmena viva del Grup Parlamentari Popular; en segon lloc, l'esmena tècnica que han signat tots els grups parlamentari i, finalment, el text del mandat.
¿D'acord?

Senyories, votem ara l'esmena del Grup Parlamentari Popular.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda rebutjada l'esmena per 41 vots en contra, 26 vots afirmatius, 27 vots afirmatius comptant el de la diputada Elisa Díaz, 19 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Senyories, votem ara l'esmena tècnica que han signat tots els grups parlamentaris, de correcció d'errors.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada l'esmena per unanimitat amb 88 i un vot més favorable, 89 vots favorables.

Senyories, anem a votar ara el text del mandat marc.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovada per unanimitat el mandat marc, (aplaudiments) amb 89 vots.

Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyora Mónica Oltra Jarque, sobre la política general de la conselleria per a la designació d'alts càrrecs en l'àrea competencial de serveis socials, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 47.
290 i 47.
384, BOC número 150)

El senyor president:

Senyories, passem ara la moció subsegüent, punt número 12, a la interpel·lació a la vicepresidenta del Consell sobre designació d'alts càrrecs en l'àrea competencial dels serveis socials, moció subsegüent que presenta i defensa la il·lustre diputada María José Catalá.

La senyora Catalá Verdet:

Molt bon dia.

Moltes gràcies, senyor president.

Bé.
Señoras y señores diputados, comparezco en esta tribuna para solicitar su respaldo a una moción subsiguiente que presenta el Grupo Parlamentario Popular, que plantea cuestiones que entendemos que son razonables dentro del contexto del cual voy a hacer resumen rápido.

Como todos ustedes saben, la última semana del mes de diciembre, el Grupo Parlamentario Popular presentó una serie de preguntas y una batería de solicitudes de documentación sobre la compatibilidad de la secretaria de igualdad con su despacho profesional.

Â«El PP cuestiona la compatibilidad de la secretaria de igualdad con su despacho, el PP exige todas las resoluciones de dependencia del bufete de Casas, el PP plantea una comisión para investigar expedientes de Casas.
Â» Y después de esto viene una dimisión.
Tras la dimisión: Â«Oltra duda si la dimitida Sandra Casas podrá volver a su trabajoÂ» y Â«La insólita defensa de Oltra a su número 2Â».
Â«El PP insta a la actuación de transparencia en el caso del cese de Casas.
Â»

Parece algo razonable pensar que después de que el Grupo parlamentario Popular pusiera el dedo en la herida, justo esa misma semana, abandonara la conselleria de igualdad.

Hicimos una interpelación a la vicepresidenta y la vicepresidenta contestó tranquilamente que no había ninguna causa de incompatibilidad.
Bien.
Si no existe causa de incompatibilidad, no tendrán ustedes ningún inconveniente en respaldar esta moción subsiguiente, donde lo único que pedimos es que el Consell, en el ejercicio de sus responsabilidades, certifique esa realidad con toda la documentación de la que dispone y de la que nosotros no disponemos.

Pedimos encomendar a la oficina de control de conflictos de intereses, en cuanto entre en su funcionamiento, es decir, no pedimos nada descabellado… Todos somos conscientes, que la Ley 8/2016, de 28 de octubre, de La Generalitat, de incompatibilidades y conflictos de intereses de personas con cargos públicos no electos, que es su ley, tiene seis meses para poner en funcionamiento los órganos que se prevén en la misma.
Ustedes pusieron una oficina de control de conflictos de intereses.
Nosotros pedimos que en el momento en que se ponga en marcha- la ley se publicó en noviembre, tiene 6 meses para ponerse en marcha- haga un informe sobre si la Secretaría Autonómica de Servicios Sociales y Autonomía Personal ha incurrido durante el tiempo en que ha estado ejerciendo el cargo público en alguna de las causas legales que obligan a la abstención, especialmente todas que las que pudiera afectar a la objetividad, imparcialidad, particularmente, señaladas en el artículo 23.
2.
e de la Ley 40/2015, de 1 de octubre, de régimen jurídico del sector público.

¿En qué consiste lo que queremos que nos aclaren?
La relación de servicio con la persona reclamante y si le ha prestado servicios profesionales en los dos últimos años.
Si se resolvieron expedientes, como secretaria autonómica, en los que había intervenido como abogada ella misma o algún miembro de su despacho, sin delegar la firma, ni abstenerse o inhibirse.
O si aparecen las sentencias de algunos registros contables de la conselleria anotados, de autorización, disposición, reconocimiento de la obligación, pago o libramiento de fondos por tesorería a favor de la parte reclamante durante el tiempo en el que tras su nombramiento como secretaria autonómica ejercía el cargo público.
Es decir, pedimos que nos certifiquen si la actuación de la señora Casas ha sido acorde a la Ley 40/2015, de 1 de octubre, de régimen jurídico del sector público, concretamente el artículo 23.
2.
e.

¿Y qué dice el artículo 23.
2.
e?
Que las autoridades y el personal al servicio de las administraciones en quienes se den alguna de las circunstancias señaladas en el apartado siguiente se abstendrán en el procedimiento y lo comunicarán a su superior inmediato quien resolverá lo procedente.
Y el apartado e pone: Â«Tener relación de servicio con persona natural o jurídica interesada directamente en el asunto o haberle prestado en los dos últimos años servicios profesionales de cualquier tipo y en cualquier circunstancia o lugar.
Â»

La pregunta es muy clara: ¿sería una causa de abstención legal?
¿La señora Casas se lo comunicó a su superior inmediato, la señora Oltra?
¿Resolvió la señora Oltra lo procedente?
¿Se guardaron esos dos años, que son motivo de abstención, en los cuales una persona, la persona responsable en el ejercicio de sus responsabilidades, no puede prestar servicios profesionales de cualquier tipo y en cualquier circunstancia o lugar a las personas reclamantes?
Esa es la cuestión que queremos que resuelva la oficina que ustedes han creado de control y conflictos de intereses, en principio algo razonable.

Y también pedimos que se haga el informe sobre las medidas adoptadas por la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas, responsable directa para controlar y hacer cumplir en su conselleria, respecto de altos cargos públicos y en particular su secretaría autonómica, las causas legales de abstención e incompatibilidad, las causas a las que hacía referencia anteriormente, posiciones de influencia o conflicto de intereses.

Paralelamente a esta solicitud de informe por la oficina de control de conflictos e intereses pedimos en el apartado tercero si de forma simultánea instar a que el propio Consell examine si ha habido infracción de las causas legales de abstención e incompatibilidades, posiciones de influencia o conflictos de intereses durante el tiempo en el que doña Sandra Casas ha ejercido el cargo de secretaria autonómica de Servicios Sociales y Autonomía Personal bajo la dependencia inmediata y directa de consellera de Igualdad y Políticas Inclusivas, doña Mónica Oltra, exigiendo y depurando las responsables de toda índole que se deriven de la auditoría de la documentación.

Señorías, en el debate anterior una compañera de ustedes mismos decía: ustedes aquí exigen transparencia pero han practicado la opacidad.
No quisiera terminar este debate diciendo que hace escasos minutos han hecho ustedes gala, precisamente, de lo que hacen y de lo que son.

Si ustedes no tienen ningún inconveniente, y la señora vicepresidenta se lo comunicó, en certificar que no ha habido causa de abstención legal y que no se ha producido incompatibilidad, no tendrán ustedes ningún inconveniente en aprobar esta moción subsiguiente.
Ya me gustará a mí escucharles justificar lo contrario, porque, claro, la oficina de conflictos la crean ustedes con su ley.
Ustedes mismos han dicho en esta sede parlamentaria que no ha habido incompatibilidad y no ha habido causa de abstención legal.

Por tanto, ¿qué miedo podrían tener ustedes a que se aprobara esta moción subsiguiente?
¿Tendrían que tener algún miedo?
Yo entiendo que no.
Han venido ustedes a decir que aquí no hay incompatibilidad y que no hay causa de abstención legal.
Por tanto, espero de todos ustedes que hagan lo procedente, que sería votar a favor de forma unánime esta moción subsiguiente.

Señorías, uno es dueño de sus silencios y esclavo de sus palabras.
Y ustedes han venido en numerosas ocasiones aquí a darnos lecciones al Grupo Parlamentario Popular sobre honradez, sobre transparencia, sobre buena gestión.
Ahora ha llegado el momento de hacer efectivo esas banderas que ustedes han proclamado a los cuatro vientos.
¿Son ustedes transparentes?
¿Son ustedes buenos gestores?
¿Son ustedes honestos y honrados?

Entiendo que no tienen ningún problema, incluso crearon una conselleria de transparencia para esto.
¿Qué circunstancia más importante podría tener su conselleria de transparencia que justificar que ustedes son transparentes, que justificar que ustedes no incurren en incompatibilidades, que justificar que ustedes no incurren en abstención legal, que justificar que la señora Oltra cumplió con sus responsabilidades de control y supervisión de sus altos cargos y que la señora Casas comunicó y se abstuvo legalmente en todos aquellos expedientes que contenían su nombre o el nombre de su socia-abogada y en los cuales había intervenido inicial?

Señorías, espero de ustedes altura de miras y sobre todo que dejen, abandonen, ese silencio clamoroso que acompaña a esta circunstancia, silencio clamoroso de todos ustedes que han callado siempre, como dije el otro día, dejando a la señora Oltra sola en la defensa de este asunto.
Espero de todos ustedes que no tengan ningún miedo a que su propia oficina, su propia conselleria, certifique lo que ustedes dicen, de lo contrario yo pensaría que ustedes mienten y eso sería muy grave.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Comencem el torn dels grups que no han presentat esmenes.
En primer lloc, en nom del Grup Podemos-Podem, l'il·lustre diputat César Jiménez, sobre la moció subsegüent del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Jiménez Doménech:

Gràcies, senyor president

Senyories del Grupo Popular, senyora síndica del mateix grup, (inintel·ligible) .
.
.
fea uns moments, però si no li ho podem dir, accepte el consell d'este humil diputat, que ja li he fet alguna vegada, facen balanç del que estan fent, miren quin són els dos temes que han portat a aquest ple.

Ja els vaig recomanar en una ocasió que contractaren una assessora estratègica i no me van fer cas.
Aquesta setmana han demostrat estar inspirats en els pitjors anys del maccarthisme.
Van començar perseguint una llengua i vosté mateix semblava indicar qui parlava el valencià per sentiments o per ideologia i acabaran el ple perseguint una dona per la seua voluntat de recuperar les polítiques socials.
(Aplaudiments) Una dona reconeguda abans de la seua entrada en política per la seua lluita pels drets de les persones dependents, una dona temperamental i vehement amb les seues afirmacions, sí, fins i tot els qui estaven d'acord amb el que ella expressava ens sorprenia de vegades la seua contundència.
Però, clar, el que per a molts de nosaltres era un tret anecdòtic i secundari per a vostés era un mal tràngol que no li havíem de perdonar.

Vostés amb la seua supèrbia no toleren que els diguen les coses a la cara i estaven esperant el moment idoni per atacar-la.
No s'entén d'altra manera aquest judici sumaríssim cap a una persona que ja ha abandonat la seua plaça voluntàriament.

Encara recorde el primer dia que vam rebre en estes Corts Valencianes la senyora Sandra Casas, un 7 d'octubre de 2015, en la seua primera compareixença en la Comissió de Política Social i Ocupació, per explicar les seues intencions al capdavant de la secretaria autonòmica.
Aquell dia molts de vostés van conéixer per primera vegada una persona que ja era molt coneguda i reconeguda per estar al costat de la gent que reclamava els seus drets davant les injustícies provocades dels governs en la legislatura anterior.
Una dona que venia acompanyada del seu bebé i que, tot i ser aquella criatura de molt poques setmanes, va voler vindre a explicar els seus plans per a fer la compareixença amb aquell bebé en els seus braços.

Encara recorde l'ensurt que es va apoderar d'alguns diputats d'aquesta bancada, la bancada Popular, quan la senyora Casas va voler donar el pit a la seua criatura des del seient que ocupava en el aquell moment.
Algun diputat, fins i tot, va demanar parar la comissió.
Qui sap si també per aquestes coses li la tenien jugada?
Veient el tipus d'esmenes d'alguna de les seues senyories a la ponència social del seu partit en el pròxim congrés no ens haurien d'estranyar massa.

Vostés, ja ho va dir la senyora vicepresidenta en la rèplica en la seu interpel·lació, van assabentar-se que la senyora Sandra Casas volia renunciar al seu càrrec per tornar a la seua activitat anterior i han volgut cobrar-se la presa, aparentar que ha estat una acció política seua en la que ha fet renunciar i ens ho ha dit ja l'eurodiputat del seu propi grup Santiago Fisas: en política no tot val.

Els supòsits que vostés plantegen en la seua moció subsegüent no es sostenen, ni en tot cas disposen d'altres tipus d'iniciatives per preguntar les qüestions referides.
Dubte que una interpel·lació amb la seua moció corresponent subsegüent, que segons diu el reglament ha de servir per versar sobre la conducta de l'executiu en qüestions de polítiques generals, siga l'instrument adequat per aquesta persecució.
Però, bé, supose que açò és només la meua opinió.

Per acabar un fet anecdòtic.
Dilluns vam tindre a la comissió de residències de Savia, la compareixença d'Angèlica Such, ¿la coneixen?
Exconsellera seua amb algun problemeta amb la justícia, sí, també.
Doncs, de forma espontània ens va contar que havia estat advocada abans d'entrar en política, que havia fet el seu pas per aquest àmbit i que ara estava feliç d'haver pogut tornar a la seua activitat com advocada.
Els sona?
Que exigents per algunes dones i quina caça de bruixes mamprenen contra qui defensava els drets socials en aquell moment en el que vostés van restar drets a les persones dependents!

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor César Jiménez.

Vol fer vosté la rèplica individualitzada?

La senyora Catalá Verdet:

Gràcies, senyor president.

Señor Jiménez, papelón, qué papelón, qué papelón salir aquí y hablar de todo un poco, que si la ponencia social del PP, que si esto es una persecución, que si el otro día en Savia, que si ustedes hablan de la lengua valenciana, que si tal.
Xe, és més fàcil, és més fàcil.

Miren, somos un grupo parlamentario amilanado a las órdenes del Consell del botànic, anulado en este parlamentario por las órdenes del Consell del botànic, sin ninguna visibilidad, con divisiones internas y que dice que su líder es o Sadam Husein o Franco.
(Aplaudiments)

Y le diría más.
Somos un grupo parlamentario que va a Savia a defender que una adjudicación de plazas a residencias del modelo Cotino, pero no estamos viendo el mismo día que se publica que una de las entidades patronales del sector residencial dice que la próxima adjudicación de la señora Oltra le va a dar el 70% de las plazas a residencias del modelo Cotino.
(Aplaudiments)

Y le voy a decir más.
Somos un grupo parlamentario que dice que hay una persecución a un alto cargo.
Escúcheme a mí, señor Jiménez, que es mejor, no porque le vayan a dar órdenes y eso es… Perdóneme, no le voy a decir la palabra.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, demane respecte i silenci… (Remors)

Senyories, em faig responsable de les persones que estan en l'ús de la paraula.

Continue, senyoria.

La senyora Catalá Verdet:

Señor Jiménez, mire, no hay persecución a la señora Casas.
A mí la señora Casas su vida profesional me parecerá fenomenal y que le vaya bien en la vida, mejor todavía, mejor todavía.
No.
Hay una cuestión de fondo y es que este Consell y la vicepresidenta tuvieron que controlar si incurrían las causas de abstención legal de los miembros dependientes de su ejercicio, como vicepresidenta, y tenemos dudas sobre si lo controló.

La señora Sandra Casas a mí me merece todos los respetos antes, durante y después.
Que yo lo único que quiero saber es si el gobierno valenciano, y concretamente la señora Oltra, controló que una persona a la que contrató, a la que fichó, a la que nombró, porque lo dijo ella, por su trabajo, ojo, no de forma totalmente no lucrativa, no nos engañemos.
A veces hablamos de la señora Casas como si hubiera ido asesorando a la plataforma de la dependencia sin nada a cambio.
Oiga, que tiene un despacho profesional, perdón, un despachito, como dice la señora Oltra.

Oiga, que cobraba, que cobra por cada uno de los procedimientos y de los expedientes que se resuelven de forma favorable.
Y ustedes hablan de esta señora como si fuera la líder de una ONG.

¡Oiga!
, no.
La señora Casas cobra por los expedientes que se resuelven de forma favorable; y ha estado en la conselleria resolviendo expedientes, (veus) no digamos de qué forma.
Sí.
Porque las causas de incompatibilidad y abstención legal afectan a la persona y a todos los altos cargos dependientes de su responsabilidad, y ella es secretaria autonómica.
(Veus) Y aquí hay una responsabilidad en cadena; es decir, la señora Casas sobre todo lo que resolvían los que dependían jerárquicamente por debajo de ella, y la señora Oltra de la señora Casas.
(Veus) Y a mí, la señora Casas, de verdad, lo que haga con su vida me parecerá fenomenal; yo lo que quiero saber es si la señora Oltra controló, supervisó las causas de abstención legal de la señora Casas.
(Aplaudiments) Que ya está, que no quiero saber nada más.

Y, miren, si esto es lo que ustedes van a hacer con las leyes que aprueban… Es decir: Â«Aprobamos una ley de incompatibilidades.
Salimos en la prensa (veus): «Hemos venido aquí a defender todas las…, (algú demana silenci: Â«Xxt!
Â») a evitar las puertas giratorias, a evitar el mal uso de los fondos públicos…«Â», si luego no lo aplican, si luego no se creen sus propias leyes, ¿qué viene aquí a hacer?
¿Engañarnos?
¿Engañarnos?
¿Engañar a la gente?
(Aplaudiments)…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Catalá.

La senyora Catalá Verdet:

…Es muy fácil, señor Jiménez.
(Aplaudiments.
El vicepresident segon parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Senyor.
.
.
, senyor Montiel, ¿per què demana vosté la paraula?
(Veus)

Sí, efectivament, s'ha dirigit al senyor Montiel.
Per tant, té vosté un minut.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bé.

Es absolutamente falso, es absolutamente falso que este diputado hiciera, en un acto de partido, hiciera ninguna comparación personal entre su secretario general y la persona de ningún dictador.
(Veus)

Este diputado lo que intentó fue explicar la manipulación de técnicas de democracia directa por algunos regímenes autoritarios, y hay casos históricos.

No deja de ser, por tanto, falso lo que la señora Catalá, para cargarse de argumentos, (se sent una veu que diu: Â«Valencià, valencià.
Â») para cargarse de argumentos, ha utilizado.

Por tanto, absolutamente inexacto, falso y, además, con ánimo de insultar.
(Algú diu: Â«¡Uuh!
Â».
Aplaudiments i veus)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.
(Veus.
El vicepresident segon, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«No, no, que ha dicho que tiene ánimos de insultar.
Â».
Veus.
El vicepresident segon, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«.
.
.
insultar, le atribuye ánimo de insultar.
Â»)

Senyories, crec que ha quedat precisada l'al·lusió.
L'al·lusió no té dret a rèplica, és una al·lusió personal.

Senyor César Jiménez, té vosté la paraula.

El senyor Jiménez Doménech:

Bé, vostés, per censurar una cosa que diuen que he fet jo ahí, fan exactament el mateix, fer el batiburrillo, de todo un poco, el Frankenstein este que vostés trauen ahí.
(Algú diu: Â«Molt bé.
Â» Rialles)

No s'aclarixen tampoc, perquè uns dies diuen que estem amilanats, uns altres dies diuen que tenim el mando a distancia.
.
.
Aclarisquen-se.
Ja els he dit que s'han d'aclarir, que han de definir la seua estratègia; accepten el meu consell, de veritat.
Faig meues unes paraules de la diputada Eva Alcón, ahir, quan deia que ens sentim frustrats estant ací debatent segons quines coses, perdent el temps en segons quin tipus d'iniciatives que vostés presenten.

I vosté ha dit que, potser, el model de residències se pareix massa al model anterior.
Jo crec que hi han hagut canvis.
Potser les explicacions de per què Sandra Casas ha abandonat estiguen per ahí, no per una qüestió d'incompatibilitats, n'estic segur.

I abans no he tingut temps de destacar un altre cas que vostés no tracten en condicions d'igualtat.
Vostés mantenen com a candidat, per al Consell Jurídic Consultiu, una persona que va tindre poder de representació d'un sector de les residències geriàtriques per a acudir a judicis i que, després, va formar part del Consell Jurídic Consultiu, que se va pronunciar al respecte de la mateixa qüestió.
I vostés, lluny de mostrar-se com els adalils de.
.
.
, d'això, de la separació de qüestions que puguen afectar a incompatibilitats, el mantenen, a dia de hui, com a candidat al jurídic consultiu.
Facen revisar també aquestes qüestions vostés.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor César Jiménez.

Per a fixar posició, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula la il·lustre diputada Carmen Sánchez, per un temps màxim de quatre minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Sánchez Zamora:

Muchas gracias.

Según el punto número 2 del Acuerdo del Botánico, el Consell apostaba por unas instituciones inclusivas, transparentes, austeras y eficaces, que debían estar al servicio de los ciudadanos y no de las élites.

Es por ello que, en cumplimiento con lo establecido en el acuerdo, mi grupo parlamentario va a votar a favor de que cuando esté en funcionamiento la oficina de control de conflictos de intereses, investigue si Sandra Casas, anterior secretaria autonómica de servicios sociales, incurrió en incompatibilidad profesional, así como si los mecanismos de control y vigilancia han funcionado correctamente.

En definitiva, mi grupo vota sí a que se cumpla la ley, y vota sí a que sean útiles y eficientes los controles externos que deben velar no solo por el cumplimiento de la ley, en relación a la actuación de los altos cargos, sino también deben velar porque la forma de actuar sea ética y estética, declaraciones de la señora vicepresidenta que tengo la sensación que le van a seguir una temporada.

Miren, Ciudadanos ha apoyado todas las medidas que se han presentado en esta cámara, todas, con independencia del color, indiscriminadamente; todas las propuestas que trataban de hacer más transparente la forma de hacer política, que trataban de crear una administración con paredes de cristal.
Porque, durante muchos años, lamentablemente -ya lo hemos dicho por activa y por pasiva-, las instituciones han sido muy opacas y los controles externos inexistentes.

Ciudadanos es un partido que está a favor de que haya luz y taquígrafos.
Estamos radicalmente en contra de la opacidad en las actuaciones públicas y, por ello, no podemos sino votar a favor de esta propuesta.

Así, pues, en este caso, vamos a apoyar que se investigue externamente si ha habido incumplimiento de la legislación vigente, así como qué medidas ha puesto en marcha la consellera de Igualdad y Políticas Inclusivas para controlar que en su conselleria se cumpliera la ley, en relación a incompatibilidades, posiciones de influencia o conflictos de intereses.

Y es que a nuestro grupo parlamentario esta cuestión le preocupa de manera especial.
Es por ello que en julio yo misma presenté una batería de preguntas al Consell, para saber qué seguimiento y control ha realizado la conselleria de transparencia de los nombramientos del personal directivo y de libre designación en la Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas, porque arrojar luz siempre es beneficioso, despeja dudas y garantiza la buena gestión, si no hay nada que ocultar.

Y es que, a veces, en este Consell, el govern del botànic, pese a tener una nueva conselleria en la que convergen toda suerte de competencias y que es conocida como la conselleria de transparencia, precisamente por esa relevancia que le querían otorgar a la materia, como decía, pese a tener esa cartera específica, la transparencia en este Consell a veces es redundante, una transparencia tan transparente que, a veces, ni se ve ni se aprecia.
Porque, pese a los casos que ha habido en año y medio, que arrojaban dudas sobre la idoneidad, métodos de selección o incompatibilidades, siempre nos hemos enterado por medios distintos a la propia conselleria.
Dolores Salas, Mónica Cucarella, ahora Sandra Casas…

En cualquier caso, me sigue sorprendiendo que los que más demandan transparencia sean precisamente el partido que ha propiciado que hoy en día hablemos con tanto anhelo de la transparencia en este parlamento y en el resto del país, el partido que menos transparente ha sido en la historia de la democracia; y que demande con tanta vehemencia transparencia en materia de dependencia, habiéndola dejado ustedes como la dejaron, hecha unos zorros.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Continuem amb la fixació de posició sobre la moció.
Ara, en nom del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula la il·lustre diputada Isaura Navarro.

Quan vosté vullga.

La senyora Navarro Casillas:

Bé, el nivell de desesperació del Partit Popular per trobar vies d'atac al govern del botànic, i especialment, per suposat, a Mónica Oltra, els porta a presentar hui esta moció ad personam.

Però no es deixen enganyar.
No estem davant una qüestió d'incompatibilitats, no; estem davant d'una qüestió de resultats.

Segurament, el que més els molesta és que on vostés deien que no n'hi havien diners per a pagar als dependents, nosaltres els estem pagant; que el que hem deixat en evidència és que tot era una qüestió de prioritats.

On vostés van posar copagaments, nosaltres els reduïm o els llevem.
De fet, la primera mesura del govern del botànic va ser retirar el recurs al suprem que ficaren vostés, respecte al copagament, o siga, la decisió vostra del copagament.
Nosaltres retiràrem el recurs, i ara anem a pagar i a retornar a la gent tots eixos diners.

On vostés no tramitaven expedients de la gent major, esperant que se moriren, que és el que feien vostés, (veus) nosaltres els estem tramitant.
És trist, és trist, però és real.

Totes les seues mentides, excuses, justificacions falses per a abandonar els dependents han quedat en evidència, perquè vostés no volien pagar la dependència, el que volien era fer negoci, sí, les residències, tots ho hem hagut d'escoltar.

Ací, el que ha quedat en evidència -i li ho dic en castellà, per no tensionar, no?
, com diuen vostés, eh?
- (rient) desfalco, eficàcia.
Eixa és la realitat.
Tot el seu govern en evidència.
Amb el mateix finançament, nosaltres donem solucions, respostes.
Més de vint-i-dos mil persones han entrat en el sistema de dependència.
I això, segurament, és el que els molesta.

I Sandra Casas ha sigut la persona que ha -junt a la vicepresidenta- gestionat totes estes mesures.
Perquè el que ella abans defensava en els tribunals era el que Compromís defensava en estes Corts.
I per això se la va buscar, per coherència, per sintonia, perquè volíem que vingueren els millors a treballar en el botànic.

I sí, els guanyava pleits.
Però és que, clar, vostés eren rotllo Trump: vía decreto me lo cargo todo.
I, després, se portaven les qüestions als tribunals i se guanyaven.

Amb el govern del botànic ja no ha fet falta portar la vulneració de drets als tribunals, perquè el govern està posant punt i final a les injustícies i drames personals i familiars creats pel seu govern.

També hem deixat enrere els miracles, sí, els miracles de curació que després eren inexistents.
Perquè nosaltres no creiem en els miracles, creiem en el treball, en protegir la gent.

I ara vénen ací a intentar desprestigiar eixa persona que els guanyava els pleits, una persona que va fer un sacrifici personal molt important, molt important.
Vostés estan apel·lant a una incompatibilitat inexistent, (remors) en una llei que ni tan se vol votaren a favor; una persona que ha tornat al seu treball i que, a més, més d'un mes abans de tornar al seu treball, ja va anunciar que ho faria, ho sabia tot el món, i vostés vénen ací diguent que és pel que vostés han dit.
Això, més que res, és patètic, patètic.

La llei valenciana d'incompatibilitats garantix control i transparència, control i transparència per a tots els càrrecs, els que estan i els qui s'ho han deixat, durant tres anys.

Esta persona, Sandra, ja ha presentat el dia 2 de febrer la seua declaració detallada sobre les seues activitats.
Esta complint la llei, com s'ha de fer, les lleis, insistisc, que vostés no van recolzar.

Ací el que hem fet, el que fem nosaltres, el que fa la nostra gent és, quan deixa de tindre un càrrec, tornar la seu lloc de treball.
I això no són portes giratòries;.
.
.

El senyor president:

Senyoria.
.
.

La senyora Navarro Casillas:

.
.
.
això és honradesa.
Vostés són més d'anar Â«del partido al banquilloÂ».
Nosaltres, al nostre lloc de treball.
Molta diferència.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a rèplica a esta (inintel·ligible) … exposició, té la paraula la il·lustre diputada María José Catalá.
Quan vosté vullga.

La senyora Catalá Verdet:

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada, més enllà de la seua llei d'incompatibilitats, n'hi ha una llei, que és la Llei 40/2015, de 10 d'octubre del Â«régimen jurídico del sector públicoÂ», a la qual jo he fet referència, i que està en la moció subsegüent que vosté té.
Que diu en l'article 23.
1.
e les causes d'abstenció legal.

És a dir, torne a repetir-ho.
Quina por tenen que els seus òrgans que han creat vostés, la seua conselleria de transparència, el senyor Alcaraz faça un informe sobre si hi ha hagut causa d'abstenció legal i s'ha incomplit els procediments habituals que estan en esta norma?
Quin problema tenen?
(Aplaudiments) Quin problema tenen?

És molt fàcil.
És a dir: Â«No queremos, porque nos da miedo que escriba el señor Alcaraz.
No queremos porque sabemos que hay una causa de abstención legal que no se cumplió.
No queremos porque lo presenta el Partido Popular.
No queremos, porque no nos da la gana.
No queremos, porque.
.
.
.
¿Por qué, por qué no queremos?
Â».
Senyora diputada, per què?
Per què no volen?

Miren, vostés estan molt satisfets de la seua gestió, i a mi me pareix fenomenal.
Jo no ho estaria tant.
Â«La plataforma del tercer sector ha afirmado tener respuesta del Consell a sus demandas.
Â» Fecha 25 de enero, d'enguany.
Aerte, el dia de la dimissió de la senyora Casas.
Â«Le deseamos a la señora Casas que le vaya bien en el futuro, y esperamos que esta experiencia le haya servido para aprender a escuchar lo que la sociedad realmente demanda.
Â» (Aplaudiments)

Però, a més, més coses.
Jo amb vostés no me vaig a aclarir en la vida en els números.
És que no me vaig a aclarir, perquè fan vostés els números d'una manera que jo.
.
.
Mire, el 24 d'agost Compromís diu textualment que Â«en julio de 2015 había una lista de espera de dependencia de 46.
000 personas, y un año después se reducían 15.
264 personasÂ».
Val?
Això diu Compromís.
Compromís.

Â«Siguiente: el subdirector general de Envejecimiento Activo y Autonomía Personal, en fecha 29 de septiembre de 2016Â», diu Â«desde julio de 2015 se han incorporado 17.
905 nuevos beneficiarios al sistemaÂ».
Val?
El 3 de noviembre de 2016, la señora Oltra dice en comisión: Â«No voy a poder cumplir el objetivo de dependencia, y no se van a poder incorporar los 22.
000 expedientes.
Â»

Però després, la senyora Casas se'n va, i diu la senyora Oltra: Â«Se marcha con el deber cumplido.
Â» Y textualmente, Â«ha puntualizado que de las 46.
000 personas que había en lista de espera se han disminuido más de 21.
000Â».
Vostés porten el seguiment de les xifres?

Vale, la realidad, eh, la realidad.
La última publicación del Imserso sobre el sistema de autonomía y atención a la dependencia.
Açò, açò.
Los informes mensuales, ¿Vale?
Situación: 31 de julio de 2015.
Comunidad Valenciana.
Personas beneficiadas con prestaciones: 41.
337.
El último publicado.
Personas beneficiadas con prestaciones.
Situación a 31 de diciembre de 2016: 51.
564.

Facen vostés números.
On estan els 22.
000?
Perquè a mi me n'ixen, vaja, 10.
227.
Aleshores, de què m'estan vostés parlant?
De què m'estan vostés parlant?
Vosté està orgullosa realment de hui eixir ací?
Sap el que passa hui en un diari de comunicació de la Comunitat Valenciana?
Que li deuen 22 milions d'euros Â«a los centros especiales de empleo de discapacitadosÂ».

Sap el que són els Â«centros especiales de empleo de discapacitadosÂ»?
Persones a les quals se'ls dóna per part de La Generalitat la seua nòmina de discapacitats.
(Remors) 22 milions d'euros, senyora Navarro.
(Aplaudiments) El senyor Climent.
I vostés estan orgullosos de la seua gestió?
De veres, jo no ho estaria, senyora Navarro, jo no ho estaria.

Però vaja, insistixc.
Per què tenen vostés por a fer un informe sobre les causes d'abstenció legal en esta situació?
Diga-m'ho, per favor.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyora Navarro, demane vosté la paraula, si és tan amable.
Prema.
.
.
Quan vosté vullga.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyor president.

Senyora Catalá, com vostés li han dedicat una moció a la senyora Sandra Casas específicament.
.
.
(Remors) Sí, sí, està.
.
.
Ací la tinc, ací la tinc.
Dedicada a persona, a Sandra Casas.
I Sandra Casas no li pot contestar, perquè no és diputada d'estes Corts, bé, ha fet una entrevista.
Li vaig a llegir exactament el que diu.

Li pregunta sobre la incompatibilitat el periodista.
Diu: Â«Lo que plantean es totalmente absurdo, aunque les cueste entender que se selecciona a alguien para un cargo público por méritos profesionales, y no por amistad o compadreo.
Y es difícil para ellos entender -ellos son ustedes, ¿eh?
, por si acaso-, entender que no hagas uso de un cargo público para beneficio personal, arregles lo que tengas que arreglar y hasta luego.
No me interesa el poder ni la carrera política.
He cumplido mi misión moral y regreso a mi trabajo, libre e independiente.
Â»

Vostés això està clar que no ho entenen.
Té raó Sandra Casas.
(Aplaudiments)

Pregunta el periodista: Â«Le acusan de haber resuelto siendo secretaria autonómica en beneficio de sus casos.
Â» Respuesta: Â«Mi cargo no conllevaba la resolución de los expedientes, que es algo que deberían conocer.
Las decisiones eran a nivel político, a nivel general, como la abolición del copago o el pago de atrasos a dependientes.
Eran decisiones morales, acordes a derecho, que pretendían combatir actuaciones ilegales del anterior gobierno.
Â»

Del seu govern, senyora Catalá.
El seu govern, que cometia il·legalitats, i així ho dien sentència darrere sentència.
Perquè vostés abandonaven la gent.
Perquè vostés feien il·legalitats per a no complir la llei de dependència.
Eixa és l'herència que han deixat vostés, i nosaltres ho estem revertint.
I això és el que els molesta, no el que haja fet Sandra Casas.
Això és el que els molesta.
(Aplaudiments)

Mire, esta és la llei d'incompatibilitats aprovada en esta casa.
Esta és la seua moció.
Li explique una cosa: no casen, no casen.
Se torna a llegir la llei, i a la millor per a setembre ho aprova.
Perquè ara mateix està suspesa.
No ha entés el contingut d'esta llei.
I a més, li dic, no m'estranya.
No m'estranya que no ho haja entés.
Perquè vosaltres, el problema de les incompatibilitats el tenen des de fa molt de temps.
I de portes giratòries saben mogolló.

De conflictes d'interessos, ni te cuento.
Que ací no donem a l'abast de comissions d'investigació.
Pels conflictes d'interessos que han tingut vostés.
No este govern, que efectivament treballa des de l'honestedat i des de l'objectivitat.
I el primer que va fer també va ser aprovar el codi de bon govern, on està tot ahí arreplegat i ho estem complint, i ho estem fent.
I ho estem fent.

O siga que este govern no necessita mocions absurdes per a garantir l'objectivitat.
Ho fem des del treball cada dia.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyories, continuem per a conéixer la posició del Grup Parlamentari Socialista sobre esta moció subsegüent.
Té la paraula la il·lustre diputada Concha Andrés.
Quan vosté vullga.

La senyora Andrés Sanchis:

Gracias, president.

Buenos días, señores y señoras diputadas.

Yo, señores del Partido Popular, no entiendo francamente esta moción.
Esto no es una búsqueda sensata de la transparencia.
Es una persecución política.
Es una inquisición política.
(Aplaudiments) Triple juicio, tres juicios.
Uno en diferido, como suelen hacer ustedes.
¿Cuándo se constituyó esa oficina de control de conflictos?
Otra ya por el Consell, no sabemos por qué obra.
Alguno que debe de resultar competente.
Yo creo que cuando reciban ustedes toda la batería de documentación que han solicitado.

Si tuvieran buena intención, se hubieran esperado a obtener esa documentación, a haberla analizado y ver si encontraban algún caso que fuera reprobable.
Pero no, ustedes quieren espectáculo político.
Y hoy, además, señora Catalá, ya ha llegado al súmmum de lo que podíamos esperar.
Resulta que la señora Casas, además, va a ser responsable, no de lo que ella haya hecho, de la imposible incompatibilidad, sino también de lo que haya hecho toda la cadena de mando.

Estamos hablando de que los reglamentos orgánicos y la distribución de competencias a la señora Catalá, que es licenciada en Derecho ya no le sirven para nada.
Pues bien, vamos a tomar ese ejemplo.
Señora Catalá, usted fue presidenta de CIEGSA.
Le preguntaron en una ocasión: Â«¿Nunca le dio la sensación de que pasaba algo raro en CIEGSA?
Â».
Y usted contestó: Â«Nunca puse un pie en CIEGSA.
Â» No contestó.
(Remors) No contestó.
Dice: Â«Yo no fui por allí.
Â» Â«¿Pero hubo algo irregular?
Â».

Porque es que ahora, después de lo que ha dicho usted, han marcado ya un criterio.
Usted era la responsable de todo lo que pasaba en CIEGSA.
(Aplaudiments) Hasta incluso lo que hacía su consejero delegado, porque lo nombró usted, era su persona de confianza.
CIEGSA, una empresa pública que en este momento está tomada por la Guardia Civil en busca de documentación para valorar si ha existido fraude, prevaricación, malversación de fondos, tráfico de influencias, falsedad documental, blanqueo de capitales.
Y no sé si me habré dejado alguno más.

¿Está segura usted, señora Catalá, de que todos los acuerdos que se adoptaron en CIEGSA fueron legales?
¿Está segura?
Eso lo tendrá que contestar usted (aplaudiments) en la comisión de investigación que se ha constituido en estas Cortes.
¿Está segura que los más de mil millones de sobrecostes se ajustaron a la legalidad?
¿Sabe cuántas leyes de dependencia se hubiera podido pagar con esos mil millones, a cuántas personas se les podría haber dado respuesta a todos sus derechos?

Mire, aquí hay una diferencia.
Yo le voy a hacer una pregunta, como usted dice, para que conteste sí o no.
¿Es ilegal hacer contratos con empresas que hacían actos electorales gratis al PP?
Sí.
¿Es legal cumplir sentencias judiciales a favor de las personas dependientes?
¿Es ilegal cumplir las sentencias judiciales a personas dependientes?
No.
Pues lo primero es lo que hacían ustedes, y lo segundo es lo que estaba haciendo la señora Sandra Casas.
¿Entiende?
, esa es la diferencia.

Usted viene aquí a hablarnos de incompatibilidades, pero sabe perfectamente que hay actos reglados y discrecionales, incluso motivados, que están dentro de la legislación.
Sabe usted que es muy difícil escapar a ese control.
Sabe usted que eso les ha ocurrido a otros muchos consellers y secretarios autonómicos y directores generales.

Ustedes tuvieron un conseller de sanidad que venía del IVO.
¿Quiere decirme usted que no hizo ninguna propuesta de reconocimiento de expedientes, de reconocimiento de enriquecimiento injusto en el que participaran varios de los que están aquí, como miembros del Consell, que fueron aprobados para pagar a ese hospital?
¿Se hizo eso con mala fe?
¿Se hizo eso en busca del interés general?
Luego, por lo tanto, es válido.

La señora Casas, en el supuesto de que hubiera intervenido en algún procedimiento, ¿lo ha hecho en búsqueda del cumplimiento de la legalidad y el reconocimiento de los derechos para las personas que de verdad les correspondía?
Pues es válido.
¿Qué estamos cuestionando?
Estamos cuestionando solamente su animadversión hacia la conselleria y hacia la vicepresidenta, y hacia la secretaría autonómica.
Y el Partido Socialista, el Grupo Socialista no va a intervenir en este tipo de espectáculos.

Quiero decirle más: cuando usted ve, por ejemplo, que algunas de las personas que han ocupado altos cargos, el secretario autonómico de autonomía es fichado por Ernst&Young, director de área de transacciones.
El conseller Buch, del consejo de administración de Noatum.
La directora general de economía, grupo eGauss.
La directora general de comercio ha vuelto a la cámara de comercio.
Si en todos esos casos hay incompatibilidades, ¿vamos a tener también que hacer un juicio en diferido, cuando se constituya esa oficina de control de conflictos?
(Remors)

¿Todo eso es lo que tenemos que hacer?
¿También ahí ve incompatibilidades?
Porque todas estas personas participarían también.
En subvenciones, convenios.
Disculpen, tranquilos, señor Castelló, que a usted también le llegará, también tiene algunas cosas por ahí, pero yo no tengo la culpa de eso.
Vale, déjeme hablar, por favor, ¿vale?
(Aplaudiments) Yo no tengo la culpa.

Lo que quiero decirle es que usted está confundiendo una actuación legal, una actuación correcta de la señora Casas con una vendetta política que no lleva a ningún lado, y que además lo único que va a conseguir es hacer daño a esa persona que merece todo el respeto de esta cámara por el buen trabajo que ha realizado durante el año y medio que ha estado al frente de esa secretaría autonómica.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyora Catalá, té vosté la paraula.

La senyora Catalá Verdet:

Señora Andrés, mal tiene que estar la cosa para que usted salga aquí a hablar de CIEGSA, ¿eh?
Mal tiene que estar la cosa.
Justitos de argumentos, justitos, justitos para salir aquí a hablar de CIEGSA.
Oiga, si usted creía que yo no era responsable de todos los acuerdos de CIEGSA, ¿por qué me llaman ustedes a comparecer en la comisión de investigación?
No entiendo nada.
Es decir, usted dice Â«usted es responsable de todos los acuerdos que ha tomado el consejo de administración de CIEGSA, señora presidentaÂ».
Oiga, si ustedes entienden que no es así, ¿por qué me llaman a comparecer?
Para que les diga Â«hola, buenos díasÂ».
(Rialles) Es que no entiendo nada de lo que usted acaba de decir aquí.
No entiendo nada.

Mire, ¿está usted segura…?
Yo estoy muy segura de todo lo que he hecho.
Le pregunto, ¿está usted segura de que en este momento no se está cometiendo un fraude de ley, puesto que a través de una ley de acompañamiento se ha resucitado CIEGSA y se está incumpliendo la ley de reestructuración del sector público empresarial (aplaudiments) con un informe de la abogacía que dice que CIEGSA no puede licitar porque si se licita se está incumpliendo una normativa previa?
Le pregunto, ¿está usted segura de eso?
¿Está usted segura?

Porque yo he tenido un informe de la abogacía de La Generalitat encima de mi mesa diciéndome que había cuestiones, que además había responsabilidades penales si yo licitaba un colegio en CIEGSA.
Un colegio.
Porque había una ley que era la ley de reestructuración del sector público empresarial que dictaba que CIEGSA tenía que disolverse, que tenía que integrarse en Eige y que no podía hacer nada.
Y ustedes lo han hecho y lo han hecho a través de la ley de acompañamiento.
¿Está usted segura que no hay fraude de ley en esa actuación?
(Aplaudiments)

Yo no lo tengo tan claro, ¿eh?
Yo no lo tengo tan claro, señora Andrés.
No lo tengo tan claro.
Y ustedes deberían tenerlo claro.
Yo no lo tengo tan claro.
Yo sí tenía un informe que decía que incurría en responsabilidades penales si hacía cualquier actuación en CIEGSA.
Ustedes, a través de la ley de acompañamiento, han resucitado CIEGSA.
No sé si lo tienen ustedes tan claro.

Pero mire, señora Andrés, cuando quiera hablamos usted y yo de educación.
Cuando usted quiera.
Pero si venimos a hablar de lo que venimos a hablar, no me desvíe el balón, porque es que el problema de desviarme el balón es que se puede encontrar usted con que no hay portería.
¿Vale?

Mire, ustedes están respaldando un gobierno…, sí, sé de fútbol, señor Mata.
No soy del Levante como usted, pero sé de fútbol.
Señor Alfred, perdón, señor Boix.
Es que le tengo muy presente, señor Mata, ya lo sabe usted.

Mire, hemos venido a hablar de bienestar social.
Hemos venido a hablar de su gobierno.
Ustedes están…, nos tienen…, es que hay tantas comisiones de investigación, pero, oiga, si ustedes están abochornados en la comisión de investigación de Savia, no saben ni qué hacer ya con esa comisión de investigación.
Están tan desesperados que están llamando a todo hijo de vecino para ver si comparece y dice algo interesante.
(Aplaudiments)

Van a acabar ustedes adjudicando el 70% de las plazas de las residencias del modelo Cotino.
Y ese día me gustará verla a usted decir: Â«No, bueno ya, pero es que ahora es distinto, ahora las empresas estas son distintas.
Â» Que les van a adjudicar el 70% a las mismas empresas del modelo Cotino.
Que han hecho ustedes una comisión de investigación.
(Aplaudiments) Que se van a encontrar con esa realidad, señora Andrés.

Pero es que se van a encontrar con más realidades.
Es decir, oiga, es que ustedes forman parte de un gobierno que lleva ya el anterior ejercicio tres dimisiones de alto cargo por irregularidades en la gestión.
Es que ya no es…, yo no digo nada…, señora Casas…, insisto, lo quiero dejar muy claro.
A mí la señora Casas que merece todo el respeto.
Lo que haga, lo que ha hecho y lo que hará.
Lo que digo es que la señora vicepresidenta no ha cumplido con su deber de observación y observancia respecto de la atención legal de sus altos cargos.
Y punto, señora Andrés.

Máximo respeto a la señora Sandra Casas.
Que haga profesionalmente con su vida lo que le interese y todos estaremos contentos.
Pero la señora Oltra, que hoy se sienta en ese segundo sillón, tiene responsabilidades sobre sus altos cargos y debió de observar si se cumplían las causas de abstención legal.
Y yo no sé si se han cumplido o no.
Y lo que le digo es que su conseller, su conseller de su gobierno haga un informe.
Y ustedes vienen aquí a hablarme de CIEGSA, pero esto, ¿qué esperpento es?
Oiga, de verdad, miren, no tiene ningún sentido, señora Andrés.

Pero mire, le voy a decir algo.
A usted le voy a coger yo muchos renuncios y es una pena porque, de verdad, creo que tenemos una buena relación personal.
Pero claro, cuando sale aquí a decir no, es que esto no lo haremos y luego lo hacen, es un problema, es un problema.
Ni están cumpliendo con las cifras de la dependencia, van a adjudicar las plazas a las mismas residencias, están incurriendo en incompatibilidad, en abstención legal, están haciendo ceses de sus altos cargos, están teniendo informes de su mismo Consell, están haciendo colegios con CIEGSA, están inobservando la ley de reestructuración del sector público.
¿De verdad que han venido ustedes aquí a darnos lecciones?
Pues para eso mejor su hubieran quedado en la oposición.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Finalitzarem el debat.
Quan vosté vullga.

La senyora Andrés Sanchis:

Gracias, president.

Señora Catalá, lo primero que tiene que hacer es responder usted.
Cuando usted responda a lo que yo le he preguntado, entonces le contestaré yo.
Vamos a seguir por lo menos… (Rialles i protestes) Vamos a seguir por lo menos un orden.
¿Conocía usted si pasaba algo irregular en CIEGSA?
Porque usted dice que usted lanza balones y que no llegan a la portería.
Parece ser que no llegan a la portería.

Usted me ha dicho que este gobierno…, ha tenido el gobierno del botànic…, dice que ha tenido tres dimisiones por irregularidades.
¿Cuántos tienen ustedes en el banquillo y cuántos tienen en la cárcel?
(Aplaudiments i colps) ¿Cuántos tienen ustedes en la cárcel?
No me venga con eso.
No quiero distraerme tampoco con esas cosas.
Ustedes hoy tienen un día malo.
Ha habido, que ya sabemos que eso sí que es ilegal -¿me entiende?
- no es una cuestión de incompatibilidad.
.
.
Ocho empresarios han reconocido hoy que financiaron irregularmente al Partido Popular.
(Aplaudiments) Eso no puede usted taparlo.
Eso tampoco puede usted taparlo.
Esas cuestiones son las que tiene que defender.

Y mire, solamente le voy a decir una cosa respecto a las residencias, porque estamos hablando como…

El senyor president:

Senyories, demane silenci i respecte per a escoltar.

La senyora Andrés Sanchis:

La adjudicación de las residencias se ha producido por un procedimiento abierto y con publicidad.
Antes no, negociado y sin publicidad.
La señora Oltra no tiene ningún pariente entre los adjudicatarios.
Antes el señor Cotino sí, con el 40% de las plazas adjudicadas.
(Se sent una veu que diu: Â«Sí, senyora.
Â») (Se senten colps i aplaudiments)

Y lo más importante, tenga en cuenta que a partir de ahora se controlará que se cumplan con todas las condiciones para garantizar una atención digna a las personas que están en las residencias.
Cosa que ustedes no hacían.
Cosa que ustedes ocultaban.
Cosa que, lo que verdaderamente estaban haciendo es dejarles que se convirtiera en un negocio, reduciendo plantillas de personal y no dando la atención adecuada a cientos, a miles de personas que estaban en esas residencias.

Mire, ¿sabe lo que ha hecho…?
Eso que dice usted ahí, Â«es que los datos no cuadran, que no se los estudianÂ».
Hombre, no sea así de estricta y de rigurosa.
Es usted muy cerrada, tiene que abrirse un pelín, tiene que abrirse un poco.

La lista de la dependencia es una lista viva.
Afortunadamente hay gente que puede incorporarse porque tiene su derecho, pero también hay gente que sale del sistema de dependencia porque fallece, porque mejora su situación, porque se traslada o porque, simplemente, pues no necesita ya ese servicio.
¿Vale?
Entonces, esas cifras son difíciles de cuadrar.
Lo que sí que es cierto es que durante el último año se han tramitado mil doscientos expedientes de la dependencia ¡al mes!
Mil doscientos expedientes al mes.

Que el número de beneficiarios en este momento -porque esos datos son de diciembre, como usted ha dicho- son cincuenta y cuatro mil.
Más de los que había, muchos más.
Que se han revisado once mil expedientes, once mil expedientes de la dependencia.
Y que, además, se han pagado más de cien millones de los atrasos que ustedes dejaron pendientes, de todas las personas que habían fallecido, de aquellos que tenían reconocido el PIA y no lo cobraban y que hoy ya pueden tener una atención digna porque están dentro del sistema y cobrando a tiempo todos los meses.
No como antes que era cuando te tocaba la lotería.

Pues, ¿sabe?
, todo eso es gestión dentro del sistema de la dependencia.
Y eso se lo tenemos también que agradecer a la señora Sandra Casas, quiera usted o no.
Busque por ahí, por los rincones, a ver si hay algún documento contable que pruebe que a alguno de los reclamantes se les ha pagado por asistencia letrada y que ahí coincidió que fue la señora Casas y su compañera de despacho.
¡Busquen por ahí!
Porque probablemente vean una gran barbaridad.
Sí, seguramente será así.

Como muchas personas que puedan estar ocupando cargos de responsabilidad en este momento, que son alcaldes o que son concejales y que votan en este pleno líneas nominativas para sus ayuntamientos y volver allí.
O muchas personas que pueden estar trabajando en una universidad que tienen un cargo público… (Remors i protestes)

El senyor president:

Senyories.

La senyora Andrés Sanchis:

Si hablan ustedes, no hablo yo.

Estoy intentando explicarles, lo que pasa es que son un poco duros de mollera, (rialles) la diferencia que hay entre un acto reglado…, la diferencia que hay entre un acto reglado y una arbitrariedad.
Y esto, señores, deberían ya de entenderme, porque es que se lo estoy diciendo y el señor Castelló no para de protestar y creo que ha sido alcalde.
Entonces, debe de saber exactamente la diferencia que hay.

En definitiva, lo que quiero decirle es que el antiguo gobierno, como dijo la señora Casas, dejó a la dependencia por debajo de nada y ahora faltaría añadir, Â«señora Casas, ha hecho un buen trabajo porque hoy muchos más dependientes tienen reconocido el derecho que les correspondíaÂ», a los cuales ustedes se lo quitaron.

Nada más.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Senyories, anem a passar a la votació.
Senyories, els comentaris que se facen fora de micro ja els he dit que no és la competència d'esta presidència, però sí que vigilarem perquè les expressions fetes en l'ús de la paraula siguen decoroses i que no atempten.
.
.
(Veus)

Senyories, anem a votar el punt número 12, que és la moció subsegüent a la interpel·lació que presenta el Grup Parlamentari Popular.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda rebutjada la moció per 48 vots en contra i 40, suposem que 2.
(Veus) 42 vots positius.
Queda rebutjada la moció.

Moció subsegüent a la interpel·lació al Consell sobre la política general del Consell en matèria de formació del valencià en cossos de policia i de seguretat que treballen a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 47.
292, BOC número 150)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que ja és l'últim, que és la moció subsegüent al Consell sobre la política en matèria de formació del valencià en cossos de policia.
Per a la presentació i defensa de la moció subsegüent té la paraula la il·lustre diputada Cristina Cabedo.
S'han presentat dos esmenes.

Quan vosté vullga.

La senyora Cabedo Laborda:

Bon dia.

Avui, per acabar el ple serà també una dona qui porte una proposta sobre la llegua valenciana (aplaudiments) i, a més a més, sobre un cos a dia d'avui encara masculinitzat com són els cossos i forces de seguretat.
Espere que ningun diputat, especialment dels que seuen a la meua dreta, senten sorpresa o confusió davant d'aquest fet.

Però també m'agradaria dir que qualsevol punt de vista cap a les nostres institucions.
.
.
, però també caldrà reflexionar sobre com a dia d'avui i des d'una tribuna institucional baix la llibertat d'expressió es permet projectar masclisme.

Dit açò, aquesta dona voldria donar la benvinguda a un home, el senyor Jaume Monfort, (aplaudiments) regidor a Gata.
El regidor que, quan es va dirigir en valencià a un guàrdia civil en el municipi de Gata, aquest li va contestar que li parlara en espanyol perquè Â«la Constitución no nos obliga a que te entendamos en valencianoÂ».
Obrint-li, a més a més, i posteriorment una nota interna per faltar a l'autoritat baix l'argument que s'havia dirigit a la Guàrdia Civil d'una forma inadequada.

Voldria començar indicant de forma precisa que aquesta moció que avui presenta Podemos-Podem ha nascut des dels inicis amb l'objectiu clar i rotund d'unir la major de les voluntats i forces per defensar els drets lingüístics dels valencians i valencianes, dignificant al mateix temps els cossos i forces de seguretat.
Aixina he estat treballant jo, personalment, des de la setmana passada, quan vaig presentar aquesta moció en el registre fins al dia d'ahir.
Malauradament no he pogut aconseguir el màxim de consensos per a defensar els drets lingüístics i per a dignificar els cossos i forces de seguretat.

Els drets del poble valencià és una qüestió essencial, especial quan aquests s'han de tindre en compte de forma clara i prioritària quan ens seguem a parlar amb el govern central, si tenim en compte que nosaltres som diputades i diputats representants d'un parlament autonòmic del valencià.

I és una llàstima que per al finançament s'haja pogut arribar a aquest consens a l'hora de la seua defensa, que per a demanar la reforma de l'estatut també haguem pogut arribar a un consens, però tanmateix per a assegurar els drets lingüístics del poble valencià no haguem pogut arribar a un consens.
Sobretot si pensem que els drets lingüístics estan justament reflectits en el mateix Estatut d'autonomia valencià.

No vull anticipar el debat que tindrem ací, però sí volia expressar des dels meus inicis que lamente que no totes les forces ens hàgem unit per a aquesta garantia.
Per a explicar l'inici d'eixa voluntat de construir la unitat de forces em remuntaré a la interpel·lació parlamentària de la qual naix aquesta moció, una moció composada per set punts.

Aquella interpel·lació va nàixer de dos objectius: u, com acció de control de govern per a saber quines qüestions havia tractat el conseller d'educació amb el subdelegat de govern perquè créiem fonamental fer respectar els drets lingüístics dels valencians i valencianes; i dos, tot i la confiança que revelava que en un govern de coalició s'assigne a una conselleria el text dels diàlegs amb el govern central, creiem imprescindible la implicació explícita de la conselleria de justícia.

Perquè -com he dit des d'uns inicis- no només parlem de drets lingüístics sinó també de dignificar els mateixos cossos i forces de seguretat, és a dir, d'assumir d'una forma real i efectiva per part de l'administració les responsabilitats d'atorgar els suficients recursos i d'activar els mecanismes necessaris per a fer complir la cooficialitat d'ambdues llengües i això també és, justament, dignificar -com dic- els cossos i forces perquè se'ls donen els mecanismes perquè puguen dur a terme la seua feina.

Per tant, com açò també tracta aquesta dignificació, enteníem -i entenem- la implicació explícita de la conselleria de justícia i que aquesta estiguera present en el debat i en les propostes.

També, hem presentat propostes dirigides a la presidència per ser on està adscrit el director general de l'agència de seguretat i resposta de les emergències perquè, tal i com coneixem, des del Consell va a presentar-se dintre de poc la nova llei de coordinació de policies locals i volíem estar segurs que en eixa mateixa llei ja s'establisquen mecanismes, com són des d'aquells canals que permeten en els futurs òrgans d'ètica previndre canals per a fer la denúncia de situacions com les que va patir el regidor i que no les persones hagen d'acudir a les xarxes socials; com assegurar l'augment de les competències al llarg de la carrera professional dels policies doncs, bé, durant tot eixe període d'ells en els seus cossos.

Per últim, inclús també instem el mateix president de La Generalitat per ser el màxim representant de totes les valencianes i valencians a ficar en l'agenda, en la seua agenda la defensa dels drets lingüístics i també la dignificació, almenys, al territori valencià dels cossos i forces de seguretat, especialment tenint en compte que en el darrer acord de la conferència dels presidents es va posar sobre la taula la coordinació dels cossos de seguretat quant a protecció civil però no quant a policies i Guàrdia Civil.

I, per últim, les propostes que hem dirigit a la conselleria de justícia és perquè ens preocupa la normalització del valencià també en els jutjats i en els tribunals.
Els policies ens han dit, inclús aquells que són valencianoparlants, que han d'escriure les diligències en castellà perquè, si no, aquests procediments fets en valencià tenen més demores respecte els escrits en castellà.

Gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Cabedo.

Per a defensar l'esmena el Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el diputat senyor Francisco García.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyora Cabedo, gràcies a les dones valentes com vosté per defensar els drets lingüístics (aplaudiments) a esta cambra i posar veu a tota eixa gent que se sent discriminada per utilitzar-la de manera normal.

Com deia Fuster, Â«la llengua no ens la regalarà ningú, l'haurem de guanyar dia a diaÂ».
¡I tant que l'haurem de guanyar dia a dia veient estos casos de valencianofòbia que no s'han aturat i que cada dia ni són pocs ni són menys, sinó que van creixent!

Mire, la Constitució espanyola reconeix la plurinacionalitat i les llengües cooficials en cada una de les nostres comunitats.

Així mateix, l'altra carta magna que tenim, que és el nostre Estatut d'autonomia, també reconeix el dret dels valencians i valencianes a conéixer, i sobretot a poder usar el valencià, i el dret a no ser discriminats pel fet d'usar la nostra llengua, cosa que ha passat en estos casos.
Al mateix temps, estableix que La Generalitat garantirà l'ús normal i oficial de les dues llengües oficials adoptant les mesures oportunes per tal d'assegurar el seu coneixement, una de les coses que van en la línia de la seua proposta.

A més a més, la Llei d'ús d'ensenyament del valencià consagra una màxima, un principi: el de no-discriminació lingüística, atribuint a l'administració la responsabilitat d'adoptar les mesures que calguen per a impedir-la, i en este cas sembla que els protocols eixos que n'hi ha funcionant per ahí no han funcionat, i estableix que al nostre territori tots els ciutadans tenen el dret a adreçar-se i a relacionar-se en valencià.

Mire, com li deia abans, els casos de valencianofòbia ja ni són pocs ni són aïllats.
Segons associacions cíviques, i també informe del Síndic de Greuges i informe del defensor del poble, en els últims temps hem tingut diversos casos.

El cas d'un regidor a la Marina alta multat, vexat i qualificat de Â«catetoÂ» per dos agents de la Guàrdia Civil per parlar en valencià, i mire que estos dos agents no representen la totalitat, que tenim un gran cos professional de la Guàrdia Civil, però casos aïllats com estos els tenim.

El cas d'una jutgessa a Elx que menyspreava el valencià i qüestiona un encausat -n'hi ha un testimoni- el dret de parlar-lo en un judici.
Això va passar en el 2009.

El cas d'un ciutadà de la Costera menyspreat per tindre nom valencià per part de la Guàrdia Civil en un control rutinari a Ontinyent.
Fet ocorregut també a Ontinyent en el 2011.

El cas d'un conductor d'Almenara que li retiren el carnet de conduir el retenen tres hores en un control de la Guàrdia Civil per parlar ¿en què?
, en valencià.
Fet ocorregut a Almassora en el 2012.

El cas del dolçainer del grup de música Obrint Pas detingut, amenaçat i agredit per haver parlat valencià a dos policies nacionals a València, 2013.

I, finalment, el cas del regidor de Gata de Gorgos -que hui tenim ací present- al que dos guàrdies civils li van recriminar que es dirigira a ells en valencià i li exigiren que els parlara en castellà perquè la Constitució no els obligava a entendre'l, a més d'obrir-li una nota informativa.
O siga, ja l'animalada no era prou grossa sinó que a més a més fan la nota informativa.

I davant això, ¿què ha fet el govern valencià?
Doncs, mire, el conseller, en este cas, prenent la iniciativa, i en este cas demanant una reunió amb el delegat de govern, ja li va dir que havia d'impulsar l'activitat del consell de les llengües oficials de l'estat, que el tenen ahí aparcat com altres coses; també li va dir que podia fer un pla de formació lingüística en valencià, en este cas, als membres dels cossos i seguretat de l'estat per a poder tirar-lo endavant; i, a més a més, també si li demanava que fera un seguiment dels casos de discriminació lingüística al nostre territori que -com bé he dit abans- ni són pocs ni estan aïllats.

I, a més a més, li he de dir que això es pot fer en col·laboració de La Generalitat, i s'oferí el conseller a donar eixe pas per a donar-li totes les facilitats.

Destacar també que per part del Consell s'està treballant en la creació del decret de l'oficina de dret lingüístic, una oficina que, vistos estos casos, fa més falta que mai.

A més a més, som el primer govern, després de vint anys de govern del Partit Popular, que va crear la direcció general de política lingüística, una cosa que no és gens estranya, que té Galícia, que té el País Basc, que té Catalunya, que tenen les illes, i mire per on ací no la teníem.

Per tant, la proposta que vosté hui fa ací en este plenari reforça eixe treball del Consell que està fent en política lingüística i en drets lingüístics, sobretot de les persones que viuen al nostre territori.

I per això nosaltres li hem fet un afegit perquè n'hi ha unes coses que podem afegir a la seua proposta, com és fer eixe conveni amb el Ministeri de l'Interior en el que a través dels mitjans que tenim ací, al nostre territori, per a formar als nostres policies, també s'oferisca la possibilitat que els policies i guàrdies civils a nivell estatal puguen formar-se en els nostres centres; que es facen seguiments per part de l'oficina que es va crear de drets lingüístics dels casos de valencianofòbia i que es cree un registre per a documentar-los perquè, mire, casos documentats n'hi ha però invisibilitzats n'hi ha molts més; implantar també en el sistema de gestió processal el dret de l'ús de les llengües cooficials; i sobretot promocionar dins del que és l'administració de justícia l'ús del valencià.

Nosaltres, a nivell de la comunitat, a nivell de l'Agència Valenciana de Seguretat i Respostes a les Emergències, amb els nostres policies sí que estan duent-se endavant accions per a l'aprenentatge, millora i ús del valencià.
Però això es fa amb els policies locals i amb la unitat adscrita de La Generalitat.

Per un banda, tenim el curs bàsic, que sí que es fa un curs en el que es donen hores lectives de valencià per a l'aprenentatge quan es va a accedir al cos bàsic de la policia local; i, a més a més, enguany s'han incorporat cursos nous en el que és la formació continua dels agents de policia, a través de l'Ivaspe, amb la preparació per al nivell mitjà del valencià, cosa de la qual ens alegrem molt i esperem que continuen implementant-se més eixos cursos.

I, ¿què passa amb la resta de cossos?
Doncs, amb la resta de cossos jo crec que és molt senzill: signar eixe protocol o eixe conveni de col·laboració perquè el que tinga dificultats i vullga aprendre -que sempre n'hi ha qui vol aprendre-, i cal dir-ho, n'hi ha molta gent que ve d'altres territoris, que presta el servei ací, són grans professionals i es comuniquen molt bé amb la gent d'esta terra, per tant cal dir que açò són casos aïllats de gent aïllada perquè tenim grans professionals en les forces i cossos de seguretat de l'estat i, per tant, cal deixar-los tots en el seu lloc.

I en l'àmbit de la justícia, ¿què s'està fent?
Una de les línies prioritàries de la conselleria de justícia durant aquesta legislatura és la d'aprofundir en el foment de l'ús del valencià per l'administració de justícia i d'estreta col·laboració amb la conselleria d'educació, amb l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i amb el Consell General del Poder Judicial.
S'està implementant l'ús del valencià.

L'objectiu de la conselleria de justícia és garantir l'ús del valencià i els drets lingüístics dels ciutadans de la Comunitat Valenciana en igualtat de condicions que el castellà i facilitar que ambdues llengües cooficials puguen usar-se amb plena normalitat en l'àmbit judicial.
És que és molt curiós que un policia haja de fer les diligències en castellà quan pot fer-les en valencià, és una manera de coartar eixa llibertat d'ús i de dret lingüístic que poden tindre els agents de seguretat.

Per tant, senyora Cabedo, des del Grup Parlamentari de Compromís recolzem tota la proposta de resolució; implementar el respecte i el coneixement del valencià per part dels cossos de seguretat de l'estat adscrits en este cas a la nostra comunitat; normalitzar l'ús de la llengua en l'àmbit de la justícia; i incloure les garanties de competències en valencià en el nou projecte de llei de coordinació de policies locals, que segur que tenim l'ocasió de parlar-lo i poder introduir-lo.

Per tant, contra la valencianofòbia no n'hi ha més espai, i el que volem és que estes propostes es tiren endavant i que tots pugam tindre els nostres drets lingüístics, poder usar-los i poder emprar-los allà on estigam.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor García.

N'hi havia una esmena del Grup Parlamentari Socialista però ha arribat a la presidència una transaccional amb el Grup Podemos, amb la qual cosa decau l'esmena.
I el Grup Socialista tindrà oportunitat de fixar la posició, després del torn de la senyora Cabedo, per a acceptar o no l'esmena del Grup Parlamentari Compromís, ¿correcte?
Molt bé.

Doncs, senyora Cabedo, tindrà vosté ara quatre minuts màxim.

Comence, per favor.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies.

Acceptem totes les propostes del Grup Compromís, li les agraïm, les cinc propostes que s'afegixen a les nostres set, i especialment aquelles que aporten noves accions per a solucionar la nostra preocupació de la normalització del valencià en els jutjats i en els tribunals, com el nou sistema de gestió processal que vostés bé aporten en les seues propostes, o que dins dels jutjats i dels tribunals també cal una promoció i una dinamització lingüística del valencià en els col·legis professionals com ara són els advocats, els treballadors socials, els graduats socials, etcètera.
(Soroll de papers)

Així que, simplement, agrair al Grup Compromís les addiccions d'aquestes cinc propostes.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Ara, seria el torn de la resta de grups parlamentaris d'exercir la seua fixació de vot davant l'esmena transaccionada.

Començaria el Grup Parlamentari de Ciudadanos, el seu síndic, senyor Alexis Marí.

Cuando usted me diga.

El senyor Marí Malonda:

Gracias, presidenta.

Buenos días.

Compañera Cabedo, con el cariño que sabe que la atiendo siempre y que le tengo, voy a intentar separar la parte plausible -que sabe que lo hablamos-, que es la de fomentar el uso y el aprendizaje del valenciano por el mayor número posible de ciudadanos que sirven a ciudadanos, y por esa parte vamos a estar de acuerdo.
De la parte en la que no vamos a estar absolutamente de acuerdo y que creo que denota algo el desconocimiento del funcionamiento y la organización de las fuerzas y cuerpos de seguridad, específicamente las del estado.

Mire, con esta propuesta, me ha dado algo de miedo, o por lo menos de intranquilidad, porque dan por hecho una cosa que no es cierta.
Dan por hecho que las fuerzas y cuerpos de seguridad no respetan los derechos de los valencianos a expresarse en valenciano.
Y esto no es así.
Lo ha dicho el compañero Paco, dice que es verdad que hay casos aislados que se analizan, que incluso se sancionan.
Pero es que eso no es así.
Dan por hecho que nuestras fuerzas y cuerpos de seguridad deben hablar en esta lengua, sí o sí, para que estos derechos estén garantizados.

Mi grupo parlamentario defiende que se fomente la formación del valenciano en las fuerzas y cuerpos de seguridad, que se aumenten las plazas de los cursos de valenciano en el Ivaspe y que haya acuerdos entre La Generalitat y la delegación de gobierno para organizar más cursos de valenciano, que, todo sea dicho de paso, ya existen estos cursos, y hay muchos guardias civiles y muchos miembros del Cuerpo Nacional de Policía que se inscriben a estos cursos.
Pero todo esto debe hacerse teniendo en cuenta la idiosincrasia y, sobre todo, el funcionamiento de los distintos cuerpos.
Luego, si me da tiempo, le pondré algún ejemplo.

Y también debe tener en cuenta una cosa importante para nosotros, que es vital en este asunto, que no se puede condicionar en ningún caso el buen funcionamiento de la seguridad al conocimiento del valenciano o cualquier otra lengua oficial exclusiva de una comunidad autónoma.

Esta propuesta, además, yo creo que es bastante inconcreta.
Ustedes no especifican.
.
.
no especifican quién debe de hablarlo, ¿los agentes que están en la calle, los de policía científica, los de la intervención de armas, los de la intervención de montaña, los que están en las (inintel·ligible) .
.
.
administrativas internas, los grupos especiales de operaciones.
.
.
¿Todos, son todos los que tienen la obligación de hablar valenciano?

Esta es una propuesta, le digo, poco concreta, poco específica y, además, la mayoría de lo que usted solicita ya se está haciendo.
Ya le digo yo que ya se está haciendo.

Como los mecanismos que apuntan ustedes, los mecanismos adecuados -dicen- que solicita para que se puedan denunciar las discriminaciones lingüísticas.
Esto ya existe.
Esto ya existe.
Si un agente no respeta los derechos de los ciudadanos o los discrimina lingüísticamente, sea donde sea, se le sanciona del mismo modo que se le sanciona cuando tratan mal a una persona que está en la calle o que actúa de forma negligente.

Pero esa, mire, no es la conducta general de la policía, ni de la policía nacional, ni la policía local o de la unidad adscrita.
Las fuerzas y cuerpos de seguridad no se dedican a maltratar o discriminar a los ciudadanos por la lengua.
Es que me ha dado esa sensación cuando ustedes hacen esa exposición.

Mire, yo vagamente recuerdo los artículos del cuerpo.
Hay uno que me gusta especialmente, que es el artículo 3, y decía que las vejaciones, las malas palabras, los malos modos y las acciones bruscas jamás deberán ser utilizados por un individuo que vista uniforme tan honroso como el de este cuerpo.
Yo se lo regalaré y le regalaré la cartilla, porque esos artículos aún están vigentes y esa es la conducta general de nuestras fuerzas y cuerpos de seguridad.

Usted ha hecho de un incidente puntual, o de varios incidentes, como decía el compañero Paco, una norma general, que no es cierta.
Hay muchos, muchísimos compañeros, no que quieren o que tienen la voluntad de expresarse en valenciano, es que hablan en valenciano.
En muchos acuartelamientos de la Guardia Civil, que puede ir usted a Moncada, a Tavernes Blanques, a Denia, y verá cómo se expresan perfectamente en valenciano.
Y los que no, ya le digo yo que lo intentan.

Por supuesto que los ciudadanos tienen el derecho de relacionarse con las instituciones, las administraciones y cualquier ente público en valenciano, que eso ya le digo yo que se hace.
Y, además, está garantizado en el Estatuto que -en el Estatuto de autonomía- las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado conviven -señora Cabedo, conviven- de forma natural y cuotidiana en un ambiente de respeto y admiración.

Es más, consulte las encuestas del CIS, consulte las encuestas del CIS y verán quiénes son las instituciones mejor valoradas año tras año: Guardia Civil, Cuerpo Nacional de Policía y ejército, con una vida abnegada.

Mire, nuestro grupo defiende -y se lo he dicho- que se amplíe ese plan de formación para los empleados públicos para que aprendan valenciano.
Pero obligar a que lo hablen los policías y guardia civiles cuando vienen de fuera, y es posible que en unos meses se van de esta comunidad autónoma, no tiene ningún sentido.

Hay compañeros que están aquí de forma muy eventual, y justamente la Comandancia de Valencia (inintel·ligible) .
.
.
la comandancia de paso de paso, porque están un periodo muy breve de tiempo, muy breve de tiempo.

Pero, es más, le digo, cuando un guardia civil hace un curso de ascenso o un curso de especialización, ¿sabe lo que pasa?
Pues que automáticamente pasa a disposición de la Dirección General de la Guardia Civil.
Esto es que mañana puede estar en Burgos, puede estar en Logroño o puede estar en Palma de Mallorca, o puede estar en Timor Oriental haciendo misiones internacionales -que, por cierto, las hacen muy bien.

Yo creo.
.
.
Y, mire, está muy bien esto, nosotros lo apoyaremos, en que se incentiven estos cursos, pero también para ser prácticos, yo creo que es una cuestión de prioridades, dediquen.
.
.
, ustedes hacen unas buenas propuestas en materia social, y yo se lo reconozco.
De hecho, las hemos votado de forma mayoritaria con ustedes.
Yo creo que podrían dedicar también muchos recursos, los escasos que hay, a propuestas como hace mi amigo Alberto García, ¿verdad?
, de que estas personas que están en situación de desempleo y que tienen que ir a hacer cursos de formación.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Marí.
.
.

El senyor Marí Malonda:

.
.
.
-termino- hagan o se puedan trasladar a los cursos de formación de forma gratuita.
Eso son los problemas reales que tiene ahora y por hoy la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Marí.

Senyora Cabedo, va a fer la rèplica ara, entenc.

La senyora Cabedo Laborda:

Senyor Marí, li agraïsc del to de la intervenció.
Intentaré continuar amb el mateix.

Sí que voldria explicar que quan Podemos-Podem, com he dit abans, vam presentar aquesta proposta, la seua voluntat d'unir forces no només va iniciar-se en una proposta on el contingut es dirigia a la conselleria d'educació, a presidència i a justícia, i inclús al mateix president de La Generalitat, sinó que, posteriorment, en la tramitació parlamentària, ens hem vullgut assentar en totes les forces per a arribar a un consens.

I, concretament, en el Grup Ciudadanos, aquesta senyora diputada ha estat allí en les seues oficines per a buscar alternatives, per a arribar a eixe consens.
Hem parlat inclús que, efectivament, quan n'hi hagueren cossos que només vingueren per a dos o tres mesos podrien, per exemple, buscar com a solució que aquestes persones no estigueren en les tasques d'atenció més directa als valencians i a les valencianes; hem parlat que quan els guàrdia civils vagen de dos en dos, que un sí que tinguera coneixements en valencià i l'altre no.
.
.
, no fera falta.
I la conversació va acabar que vostés consultarien a Madrid i, després, presentarien una esmena.

I, ¿què va passar?
Va passar que l'esmena mai es va presentar.
I realment és una llàstima, perquè vostés, votant que no, voten que no a set punts.
No estan vostés d'acord només en alguns punts.
I sobretot havent tingut a la mà la solució.
La solució d'un grup parlamentari que volia dialogar, exactament igual que amb el Grup Socialista hem fet una transacció.

Per tant, caldria reflexionar, o jo almenys reflexione en veu alta, com l'existència de partits polítics centralistes i poc federalitzats després tenen un impacte directe en les polítiques que es poden fer i que no es poden fer en els parlaments autonòmics.

Després, algunes qüestions que vosté m'ha dit.
M'ha dit que ja existixen els cursos.
Bé, els cursos.
.
.
, n'hi han 35 cursos, que són per a policia local, autonòmica, nacional i Guàrdia Civil.
Per tant, n'hi ha molta gent que vol accedir o que hauria d'accedir a eixos cursos per tal de garantir els drets lingüístics, i amb 35 places no es pot fer.

Sí, en eixa voluntat de buscar solucions, per exemple, s'implementen cursos online, podrem arribar a tots eixos cursos.
.
.
, a totes eixes persones.

Vosté també ha dit que ja existixen mecanismes, com per exemple, per a la denúncia.
Per això la nostra proposta, la proposta que vostés van a votar que no, perquè els ho han dit des de Madrid, diuen que també se'ls ha de donar difusió.
Perquè si no, si la gent no coneix d'eixos mecanismes, passa com el senyor Monfort, que ha d'anar a fer-se un vídeo i gravar-lo.
.
.
, i gravar-lo i penjar-lo a les xarxes socials.

També vosté ha dit que els cossos i forces de seguretat se'ls sanciona igual que a la resta de persones.
¿És que vosté només creu en la força del Codi penal?
Nosaltres parlàvem d'altre tipus de sancions sense haver d'arribar al Codi penal.

I per a acabar, dos qüestions.
Una, que em pareix llastimós que des de Ciudadanos no sàpiguen que els drets lingüístics són inherents a la persona.
És a dir, que justament fan els que.
.
.
, -vostés crec que no ho tenen clar-, són els que fan que la persona siga eixa persona i no una altra persona, exactament igual que el gènere, la sexualitat o el color de la pell, conformen la identitat de la persona.
I si cap dret hauria de ser mercantilitzat, encara menys, els drets lingüístics.
Vosté diu que dediquem diners a altra cosa.
¿A altra cosa del que conforma la integritat de les persones?
(Aplaudiments)

I, en segon lloc, i acabe, em sembla.
.
.
, llastimós i perillós que des d'una tribuna es puga llançar el missatge que un problema no es puga solucionar per part de les administracions.
Les administracions estan ací per a solucionar qüestions.
Que una valenciana que es vullga dirigir a un guàrdia civil en valencià, no puga fer-ho per parlar en valencià i que se diga, Â«no trobe ninguna solucióÂ», perquè no han presentat ni una esmena, és exactament igual que dir que una valenciana que es quede sense casa, que s'apanye igualment.

Gràcies.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Cabedo.

¿Des d'ahí, senyor Marí?

Cuando quiera.

El senyor Marí Malonda:

Señora Cabedo, le insisto, no conoce la idiosincrasia del cuerpo de la Guardia Civil ni del Cuerpo Nacional de Policía, que lo que usted quiere hacer depende del Ministerio del Interior.

Usted no puede atribuirse funciones que le corresponden al Ministerio del Interior y competencias que son atribuidas al Ministerio del Interior, no a usted.
Yo sé que a usted le gustaría otro tipo de modelo de Guardia Civil y de Cuerpo Nacional de Policía.
Y quisiera saber yo qué tipo de modelo quieren defender.
O sea, los puestos son puestos adecuados no por el conocimiento del valenciano, de castellano.
.
.
, no.

Y, oiga, mire, ¿y una persona que va, como le decía yo, de misión internacional a Timor Oriental es peor guardia civil, es peor agente porque no conoce la lengua autóctona que hablan allí?
O sea, ¿es peor agente?
¿Es peor agente?
Pues yo creo que no.
Pues, fíjese, yo creo que no.
Yo creo que la labor de seguridad no va relacionada, única y exclusivamente, como quiere hacer usted, con el uso del valenciano.

Mire, cuando decía que hemos hecho consultas a Madrid, que tuvimos la conversación.
.
.
Yo le dije: sí, claro, nosotros hacemos consultas a Madrid.
Porque -le dije-, oiga, mire, nosotros tenemos la sana costumbre -es una sana costumbre- de saber si esto mismo se ha debatido en otro parlamento.
No pasa absolutamente nada.
O sea, lo ven ustedes.
.
.
, son extremadamente jacobinos.
Oiga, nosotros hacemos consultas a Madrid.
Es que tenemos jefes en Madrid.
Nos gustan más o nos menos, pero, oiga, si se ha debatido en otro parlamento, pues yo quiero saber cuál ha sido la postura de mi grupo.
.
.
, de mi partido político en otro parlamento.

Y luego.
.
.
, mire, yo creo que ustedes lo que deberían de hacer -creo, ¿eh?
, me voy a permitir esa recomendación- es honrar a los hombres y mujeres, a los hombres y mujeres de las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado dotándoles de las herramientas, de las herramientas que.
.
.
, (remors) de las herramientas que les faciliten su encomiable labor, y no les pongan más trabas o no les pongan más muros.
Yo no les pondría muchos más muros de los que ya tienen.
Ellos se lo agradecerán y la sociedad, desde luego a la que sirven, también.

Mire, preocúpense.
.
.
, yo, cuando estaba prestando servicio.
.
.
, preocúpense de dotarles de acuartelamientos, que se caen a trozos; de evitar que en los acuartelamientos hayan pulgas; de los coches que quedan inhabilitados por falta de combustible, (aplaudiments) de los coches que no pueden salir porque les falta un cable del embrague; de dotarlos de chalecos, de chalecos adaptados también para mujeres.
.
.
, que todas esas cosas creo que son mucho más importantes ahora que clasificar entre agentes de la Guardia Civil buenos o agentes de la Guardia Civil malos si hablan o no hablan el idioma valenciano.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Marí.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Socialista, la seua diputada senyora Rosa Peris.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyora presidenta.

Volguera començar diguent que tenim la responsabilitat que les lleis que aprovem es desenvolupen i siguen una realitat.
I, per tant, també tenim la responsabilitat de garantir el dret dels valencians i valencianes a poder expressar-se en la nostra llengua.

Jo crec que eixa és la filosofia que hi ha darrere de la seua proposta.
Jo no he entés que volia atacar ningú, sinó que he entés que la seua proposta el que volia és que este dret fonamental, i a més estatutari, de poder expressar-se en valencià, la ciutadania pogueren fer-ho i que l'altra part ens escoltara o ens entenguera.

Miren, mon pare era un home de poble, un honrat treballador de la terra.
Va nàixer al 1927.
Ell sempre dia que aprengué a parlar castellà amb Televisió Espanyola.
Perquè vejam la importància que tenen els mitjans de comunicació a fi d'assolir una llengua.

Quan havia d'acudir a qualsevol administració pública s'esforçava molt per expressar-se en castellà.
Hi havia voltes que es trobava amb professionals que li dient Â«tranquil, expresse's en valencià, que l'entenc perfectamentÂ».
Però no era sempre així.
Mon pare tenia dret a expressar-se en la seua llengua, però ell mateixa no es reconeixia eixe dret.
Hui podem dir que el tenia i que el té reconegut.

La Llei d'ús i ensenyament del valencià apostà per revertir eixa situació de marginació política i social de la nostra llengua.
Una llei que no va ser votada per la dreta valenciana, pel PP de hui.
I no sols no la votaren, sinó que a més en el carrer instigaven per a dificultar-la.

Vaig a dir-li que el meu poble és un poble menut, Benaguasil, 11.
000 habitants.
Mai en la vida s'havia fet ninguna manifestació.
La primera i única manifestació que s'ha fet en el poble era en contra la implantació de la línia en valencià en els nostres col·legis, instigats, evidentment, per la dreta.

La meua filla va a línia en valencià i sap perfectament parlar el castellà.
Hem avançat moltíssim, però encara hem d'avançar més.
Hi ha encara espais de l'administració pública en què la nostra llegua no té l'espai que li pertoca.

I mire, una anècdota.
No està el senyor Betoret, però ell i jo coneixem un alcalde, el del meu poble, el coneguem i a més que compartim fins i tot la mateixa opinió.
Jo he sigut regidora, m'expressava en el ple en valencià, i el meu alcalde obligava que en les actes del ple se me traduïra al castellà.
Aixina m'he estat barallant amb l'alcalde del Partit Popular fins amenaçar a anar als tribunals.
Les últimes actes ja me respectaven que en les actes apareguera la llengua en què jo m'expressava.
Miren com era la cosa, que ells, que també parlaven en valencià, acceptaven que en les actes a mi m'ho ficaren en valencià, però ells seguien traduint-se al castellà.
És d'una incoherència brutal.

Eixes coses passen en l'administració i eixes coses són les que hem de canviar per a garantir per suposat els nostres drets, els dels empleats públics, els de l'administració general de l'estat o en l'àmbit de la justícia, és més dificultós, però de manera positiva se pot fer, i crec que la moció que vosté ens presenta va en eixe sentit.
Per tant, comptara amb el nostre recolzament, també perquè han acceptat la nostra esmena transaccional.

I acabe, perquè vosté ha començat parlant de dones.
Recorda la frase, la cita de Clara Campoamor, ella dia que Â«la libertad se aprende ejerciéndolaÂ».
Jo crec que hui podríem utilitzar Clara Campoamor per a dir que la llengua com la llibertat s'aprenen exercint-la.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Peris.

Per a continuar amb l'ordre del dia, té la paraula ara el parlamentari senyor Miguel Ángel Mulet, en representació del Grup Parlamentari Popular.

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Xavier Morera Català)

El senyor president:

Sí, senyor Mulet, té vosté la paraula.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, senyor president.

Senyora Cabedo, amb mosatros, no.
.
.
Amb mosatros no ho ha intentat.
I haguera sigut fàcil, eh?
Eren dos paraules: la garantia d'adquirir, és a dir, l'obligació de saber.
Eren dos paraules.

Amb aquesta moció què pretenen?
Que ens posicionem al costat del valencià o que es posicionem en contra de la seguretat dels valencians?
Perquè això és el que aprovarem avui aquí, si no ho evita el sant Cucufat de la senyora Llum Quiñonero.

Jo crec que tots, absolutament tots estem d'acord que el bilingüisme de la nostra terra és una riquesa.
Tots, absolutament tots estem d'acord que el bilingüisme s'ha de potenciar utilitzant-lo i fent-lo correctament.
Tots, absolutament tots estem d'acord que hem de dotar-nos dels mitjans necessaris per salvaguardar aquesta riquesa i perquè s'utilizen, i quan s'utilitze es faça adequadament.
I crec que gairebé tots entenem que el valencià no ha de ser motiu de confrontació, com ho recordava fa pocs dies la consellera Gabriela Bravo.

D'altra banda, el poble valencià és un poble generalment tolerant, rural i receptiu.
Fins i tot la nostra vicepresidenta -que ara no està- vol que passe a ser hiperreceptiu e hipersolidari.
I em sembla bé, em sembla molt bé.

Com ja he dit en alguna ocasió, la nostra cultura és rica perquè ha sabut recollir el millor de tots els que han passat per aquestes beneïdes terres.
Però el que no hem de caure és a la contracció.
Com s'entendria la bona acollida amb l'obligació de complir unes normes difícilment adquiribles en origen?
Com podem dir que acceptem gent que vullga treballar a la nostra comunitat, si no els acceptem, si no porten el valencià aprés de casa?
(Veus) De debò algú pensa que és un pota negra o que els avantpassats, edetans, ilercavons o contestants ja parlaven llengües romàniques de naixement?

Sí, senyor García, la Constitució espanyola, l'Estatut d'autonomia, la Llei de procediment administratiu, la Llei d'Ús i ensenyament del valencià vetlla pel valencià, per la seua bona salut i per la seua convençuda utilització.
I nosaltres defensem i defensarem totes les accions d'activitat que servesquen perquè de forma voluntària els membres de les forces de seguretat nascuts a altres llocs de la geografia nacional adqueresquen el coneixement del valencià.

Però, insistisc, tots els mitjans perquè l'adqueresquen voluntàriament, voluntàriament.
Malgrat l'intent de l'esmena del Partit Socialista, la proposta de resolució seguix exigint que els membres dels cossos de seguretat dominen el valencià tant verbal com escrit.
I això és aixina, a més de tota la resta, això és aixina.

No podem caure en l'absurd de condicionar la seguretat dels valencians al coneixement del valencià.
Com és possible que ningú puga pensar que les estratègies, ordres i accions dels cossos de seguretat estiguen condicionats pel coneixement de totes les llengües autòctones?
Com és possible que algú puga pensar que els cossos de seguretat hagen d'acreditar el coneixement oral i escrit del castellà, català, gallec, basc o valencià per desenvolupar el seu treball a Espanya, per vetlar per la seguretat dels espanyols, valencians inclosos?

No, senyora Cabedo, només eren dos paraules, però vosté no ha volgut consensuar.
Mosatros no podem acceptar-ho, votarem en contra.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Diputada Cabedo, té vosté la paraula.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyor president.

Senyor Mulet, li agraïsc el to de la seua intervenció, de castellonenc a castellonenca, parlant en el valencià de Castelló.

Però, en primer lloc, jo m'he sentat a parlar amb aquells que han volgut sentar-se a parlar.

Després, vosté en la seua proposta, en la seua intervenció ha estat dient coses com que en la nostra proposta s'exigix el valencià verbal i escrit a tots els cossos i forces de seguretat.
Doncs no, hauria de tornar-la a revisar, perquè això ho exigim a aquells que són policies locals i autonòmics; als que estan adscrits a la Comunitat Valenciana parlem d'adquirir coneixements en valencià perquè quan les persones es dirigisquen en valencià no reben la contestació que va rebre el senyor Monfort.

De totes maneres, el que sí que voldria també indicar és que vosté ha estat dient o insinuant novament, igual que el Grup Ciudadanos, que aquesta proposta naix per a confrontar o naix per anar en contra dels cossos i forces de seguretat, quan és tot el contrari.
Aquesta proposta el que vol és que les administracions assumisquen la responsabilitat d'atorgar els recursos suficients als cossos i forces de seguretat perquè facen el treball que han de fer i que volen fer, com és l'atenció als ciutadans i les ciutadanes.

Vostés, tanmateix ací, al País Valencià, votaran que no a que se'ls atorguen eixos recursos, perquè tinguen eixos coneixements en valencià, però tampoc, home, vosté quan apreta el botó que no, està dient que no a eixes set propostes nostres, més les adherides de Compromís.
Però tampoc és com sorprenent, tenint en compte que vostés a nivell estatal, no només és que no donen recursos per aprendre llengües quan eixos policies o guàrdies civils vénen a la Comunitat Valenciana.
És que a nivell estatal vostés els estan obligant, per exemple, als guàrdies civils a assumir el Codi penal militar o, per exemple, a nivell autonòmic no els donen ni els recursos per a salvaguardar la seua pròpia integritat física.
Perquè, a dia d'avui, com ja ha dit el senyor Marí, no tenen ni armilles, i les dones encara menys armilles adaptades al seu cos.

La veritat és que entenc que vostés no entenguen que quan nosaltres parlem d'assumir les responsabilitats per part de l'administració se'ls faça el cap.
.
.
, amb boira, perquè això d'assumir responsabilitats o fer una bona gestió no entra en el cap de ningun diputat o diputada del Partit Popular.

El que vostés sí que saben és tanmateix fer a la casta de la Guàrdia Civil diputat al Congrés dels Diputats.
O inclús des de fa unes setmanes fer-lo al senyor Fernández de Mesa, excap de la Guàrdia Civil, membre de la Red Eléctrica Española, del consell d'administració.

Vostés no votaran perquè se'ls atorgue recursos perquè puguen atendre els valencians i les valencianes com calen.
Vostés no votaran perquè se'ls lleve el Codi penal militar.
Vostés no els atorgaran armilles.
Però sí que aconseguiran que els excaps de la Guàrdia Civil entren en els consells d'administració de les empreses elèctriques d'este país.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Senyor Mulet, té dret vosté a rèplica, i en això finalitzarem el debat d'este punt i finalitzarem la sessió de ple, després de l'oportuna votació.

Senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, sort que el to era bo!
S'imagina si jo començara dient que els qui criden per la nit la policia són…, i deixara punts suspensius.
(Aplaudiments)

Però bé, jo haguera volgut, jo haguera volgut assentar-me, senyora Cabedo, o senyoreta o senyora Cabedo, de castellonero a castellonenca.
Jo haguera volgut assentar-me, però vosté no ho ha intentat, no ho va intentar.
Aleshores, no mos diga una altra vegada!
Diga-ho, clar, és que no fa falta mentir!
No, és que amb vostés no volem parlar res.
Bé, doncs, diga-ho, i ja està.
Però no vinga ací, no.
.
.
, Â«és que jo me volia reunir amb tots i hem pactat amb tots els que han volgutÂ».
Amb mosatros, amb mi vosté no ha intentat parlar d'este tema.
I això és una realitat.

I me diu.
És que vosté, senyor Mulet, no ho ha entés.
Bé, és possible, a la millor vosté me pot donar una lliçó de traducció.
Però ací fica ben clar, Â«la garantia d'adquirirÂ», i no simplement fomentar, de la qual cosa mosatros sí que estem d'acord, coneixements de valencià per part dels cossos i forces de seguretat.
Això en el meu llenguatge i en la meua traducció, en eixe cap que tinc emboirat, vol dir que m'obliguen, que obliguen, la garantia d'adquirir és la necessitat de saber, és a dir, una obligació.
I això ho fica ahí, negre sobre blanc.
I és pel que mosatros, i és pel que mosatros no ho hem votat a favor, o no votarem a favor.

Perquè mosatros sí que estem -i ho he dit-, estem d'acord que se fomente, que se donen els mitjans necessaris, però no per al coneixement de valencià -com ha dit vosté molt bé, i com ha dit el senyor Marí-, per a tot i que se donen prioritats.
Però entenem que la seguretat dels valencians també és una prioritat i també és una responsabilitat i no podem condicionar l'estructuració, les ordres i les destinacions dels guàrdies civils que faran falta, segons no és el seu criteri, ni el meu, segons els criteris dels tècnics, dels que ho saben, perquè… Â«No, espere, que tinc d'enviar cinquanta efectius, però a vore dels cinquanta quins saben valencià.
Â» No, no, no, no.
(Aplaudiments) 

Mire, senyora Cabedo, per a mosatros haguera sigut un plaer poder votar a favor si vostés de veritat hagueren tingut voluntat de potenciar i fomentar el valencià entre totes aquelles persones que s'incorporen laboralment a la nostra comunitat, però com no ho ha fet, no podem votar a favor.
Açò… Vosté dia: Â«Acabem el ple en -no sé què-.
.
.
Â» Jo li dic una cosa més greu: acabem el ple amb una bomba trampa.
Mosatros votarem en contra.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Senyories, anem a passar a la votació d'este punt.
Recorde que esta resolució té incorporada…, acceptada l'esmena de Compromís, del senyor Paco García, més la transaccional al punt quart de la proposta original que ha estat transaccionada.

Per tant, votem en conjunt -del Grup Socialista-, votem en conjunt la resolució, més l'adició, més l'esmena transaccionada del Grup Socialista.

Senyories, comença la votació.
Senyories, la proposta ha estat aprovada amb 46 vots favorables, 41 vots negatius.
Per tant, queda aprovada la proposta de resolució.
46 vots favorables, 41 vots contraris, negatius.

Senyories, han fet un bon treball.
I, per tant, se suspén la sessió.
És closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 14 hores i 25 minuts)