Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 19 de desembre de 2000.
Comença la reunió a les 10 hores i 8 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Presidenta Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 35.
Segona reunió.**

 

***Debat i votació del Dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2001 (BOCV número 74).
Continuació.***

 

**La senyora presidenta:**

 

Comença este matí el debat de les seccions.

D'acord amb els tres grups parlamentaris, hi ha un temps assignat al torn de defensa i al torn en contra de dotze segons, igual en els dos torns, incloent la rèplica.
Per tindre un debat més àgil, els grups agruparan les esmenes en funció de les seues peticions, i donaran un temps suficient perquè hi haja eixe debat àgil i perquè hi haja arguments i opinions de tots els grups parlamentaris.
Les votacions seran al final del matí, a la una i mitja, i al final de la vesprada, a les set i mitja.
Hui seran a les vuit i mitja.

Comença el debat per la secció 05, Presidència de la Generalitat.
Correspon l'esmena 98, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
*(Remors)*

 

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a defensar una sèrie d'esmenes, totes elles agrupades.
Corresponen a la secció 05, de Presidència de la Generalitat, i van de la 098 a la 109.
Hi ha, diguem, dos blocs en aquestes esmenes.
Una fa referència al tema d'intentar regularitzar la situació d'un determinat personal que es troba allí.
Tots sabem que Presidència de la Generalitat, a banda de la importància pròpia que per si té, en este cas en la nostra comunitat té unes característiques especials, que fan que entre les limitacions que l'Estatut marca quant al nombre de conselleries i la pròpia voluntat del nostre president, que li agrada acaparar quasi qualsevol cosa que veja per ahí interessant, està creant-se una espècie de monstre allí, que cada volta acapara més competències en detriment d'altres àrees.
I això es tradueix en augments significatius, molt significatius en determinats supòsits.

Per exemple, en temes de personal, despeses de funcionament, normalment quan hi ha restriccions en altres departaments ací és justament tot el contrari.
Els augments són molt significatius, no solament en els capítols en concret del personal propi, sinó mitjançant qualsevol altra formula que servisca, al final, per a disposar de més recursos, també de recursos humans.
Per exemple, el tema dels becaris, que és un tema important, que és un tema que ben utilitzat està molt bé, però que nosaltres entenem que en estos casos el que es dóna és una mala utilització d'un mecanisme que està ací i que d'alguna manera s'utilitza amb unes característiques un tant perverses.
I és, per una banda, afavorir la contractació de determinada gent sense complir els requisits quant a la publicitat i la transparència, i després, disposar d'una mà d'obra barata, dòcil, i que d'alguna manera reforça ja de per si el gran aparell administratiu i de personal que té Presidència.

Cal dir que tot este personal no té les mateixes condicions laborals que la resta del personal, amb la qual cosa hi ha una situació pareguda a la d'un mercat negre de treball, ja que estes persones no disposen dels mateixos drets laborals.
I això cal resoldre-ho, i jo crec que a més això no és tampoc un bon exemple que es faça des d'una institució, com podria ser en este cas la Presidència de la Generalitat Valenciana mateixa.
I cal regularitzar eixos contractes i cal donar-los tots els seus drets laborals i socials.
I per tant, demanem que eixes contractacions es facen, si és que han de fer-se, però que es facen amb totes les garanties legals per les quals tant han lluitat els sindicats.

I després hi ha també una sèrie d'esmenes que toquen alguns temes en concret.
A nosaltres ens agrada que estiga ací la consellera Portaveu del Govern.
Perquè, bo, nosaltres no tenim absolutament res en contra, però va ser una decisió política crear aquesta conselleria, i una cosa que figurava allí com al Portaveu del govern i tenia determinats mitjans, a partir que se li puja de categoria automàticament també se li dóna una pujada increïble quant a disponibilitat.
O siga, el conjunt d'aquesta àrea puja un 34%, que jo crec que la senyora consellera que ens acompanya ací no tindrà queixa, perquè és una pujada, probablement, de les més altes d'Espanya i no sé si d'Europa.
I quant a personal, la pujada és del 46%, o siga que té tota una nova plantilla a la seua disposició.
I això vol dir a la disposició del president Zaplana.

Nosaltres pensem que això és simplement exagerat.
No trobem cap justificació a eixe augment desproporcionat, i per tant, demanem que una part d'eixa pujada tan descomunal, en concret 40 milions de pessetes, es destinen a una cosa que jo crec que és molt més rendible socialment per a la nostra comunitat que no disposar d'eixe immens aparell administratiu.
I és destinar-ho al foment d'activitats socials i comunitàries, que a més també és una àrea que depén curiosament de Presidència i que té poquets recursos.
Bo, jo crec que ací serien molt més utilitzats.

I també demanem la supressió de l'Oficina de Grans Projectes, que això va ser també un gran invent que feren farà un any o dos des de la Presidència.
Pareixia destinat a determinada persona.
Al final no ha sigut així.
Però, bo, té un pressupost de 49 milions de pessetes.
No sé sap molt bé per a què.
I considerem també que és una manera de distraure diners públics per a un objectiu que no trobem massa clar.
Demanem també que eixos diners passen a l'àrea de foment d'activitats socials, perquè ací sí que crec que continuen faltant diners per a moltes qüestions i, amb tota garantia, amb més prioritat del que fins ara podrien fer-se si els pressupostos es mantenen tal i com el PP els ha presentat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Torn en contra?
Té la paraula la senyora Franco.

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Ilustre diputado.

Debo decirle que todo lo que usted acaba de decir es rigurosamente falso con relación a la Presidencia de la Generalitat.
Usted sabe que el presidente Zaplana es un presidente que gobierna para todos y todas las valencianas, que utiliza los recursos de la mejor manera posible, que ha conseguido que nuestra comunidad llegue a conseguir cuotas impensables en otros gobiernos.
Esta Presidencia tiene las consellerias que necesita, porque para ello gobierna y para ello ha sido elegida por la mayoría de los valencianos.

Y usted me parece que es un osado, porque si se da cuenta de lo que está consiguiendo cada vez que hay elecciones.
.
.
*(Remors)* Sí, señorías, es una osadía por su parte hacer esas críticas a un gobierno que lo que está haciendo es cada vez hacer crecer esta comunidad de una manera importante y reconocida a todos los niveles.

Yo entiendo que no le gusten nuestros presupuestos, lo contrario nos preocuparía bastante.
Usted, con sus enmiendas, no aporta nada positivo como una vez más nos lo de-muestra, porque lo único que pretende es hacer una crítica destructiva sin dar nada a cambio, y es realmente una pena.

Mire, la Conselleria de la Portavoz es una conselleria que, como le he dicho es necesaria.
Y además, si algo tiene este gobierno es que intenta coger los recursos y utilizarlos de una forma adecuada.
Esta conselleria no genera un gasto excesivo, lo que pasa es que usted lo que pretende es que, en lugar de que funcione la Conselleria de la Portavoz del Gobierno, ese dinero se dedique a otros menesteres.
Me parece muy bien.
Pero, por favor, déjenos gobernar, que creo que no nos va nada mal.

Usted habla de las becas, contratos precarios, lo público, lo privado.
Tiene un discurso obsoleto y que yo creo que debería enterrar.
Pero además enterrar en un foso, porque realmente todo esto que nos cuenta ya no tiene cabida en esta época en la que vivimos.
Usted confunde lo que son las becas con los contratos.
Las becas no son contratos precarios.
Las becas son unas ayudas que el gobierno de la Gene-ralitat concede a las personas que tienen que completar su formación.
Y eso es lo que se hace.
Además, esa formación viene apoyada también por una ayuda económica que le da cobertura de asistencia sanitaria, que usted también lo pedía.

Habla de las líneas de los grandes proyectos.
Pero si uno de los objetivos que tiene este gobierno es abrir y mejorar las líneas de investigación.
Porque lo que realmente nos está dando un buen resultado es que nuestra comunidad vaya en una proyección progresiva.
Nunca hacia detrás, que es lo que pretenden ustedes.
Ustedes se están quedando.
.
.
si fuese por las políticas que ustedes nos vienen a proponer aquí, yo creo que no habríamos salido del arado y de quitar piedras del campo.
Por favor, ilustre diputado, sea un poco más serio y riguroso a la hora de hacer estos presupuestos.

Vuelvo a decirle una vez más que este gobierno no derrocha, este gobierno sabe perfectamente cómo utilizar los recursos, y prueba de ello, señoría, son los resultados que hemos obtenido en las últimas elecciones.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Franco.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Oltra.

*(S'interromp la gravació)*

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

La veritat, m'havien dit de quasi tot, però allò de "osa-do", la veritat és que és una novetat.
Jo no sé si haurà sigut producte que en la intervenció de la companya diputada ha tingut l'entrada el senyor Zaplana, i bo, allò l'ha enllumenada i aleshores.
.
.
Cosa que no és estranya en el seu grup.
Li ha faltat acabar la intervenció: "alabado sea el Señor", perquè tota la resta pràcticament ho ha dit.
Home, jo comprenc que vostés han de fer, i més en presència d'ell, la pilota que toca, la quota de pilota que toca.

Però home, se li han plantejat unes esmenes jo crec que prou serioses, en el sentit d'intentar regularitzar la despesa pública, que jo crec que Presidència del Govern i en la conselleria en concret de Portaveu del Govern que depén d'ella, jo crec que és un malbaratament de diners públics.
Això és tirar amb pólvora de rei, i tirar amb pólvora de rei per "a mayor gloria del Señor", i jo crec que això no és correcte i no és just.
I jo espere que vosté, de la seua intervenció, no s'haja.
.
.
Però jo, li he entés una cosa així com que és que està molt mal que nosaltres critiquem al govern.
Doncs mi-re, això és la democràcia, senyora.
O siga, jo no tinc cap obligació de fer la pilota al govern, cap.
I si a vosté li molesta, això és una conseqüència de la democràcia.
Però és que la democràcia ens fa ser lliures també per a això, per a fer eixes crítiques.
Per tant, si a vosté li molesta, jo crec que està en el seu paper.

Nosaltres tenim el paper de controlar el govern, agrade o no agrade al govern.
I pensem que estem en la nostra tasca i l'estem fent el millor que podem en la limitació de mitjans que tenim.
Per tant, ens reafirmem en la necessitat de controlar.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
eixe malbaratament de diners públics que hi ha ací, que no està donant resultat.
Cada volta s'infla més la plantilla en Presidència de la Generalitat i no trobem resultats.
Perquè això que ens diuen que ens presenten, no són resultats davant de les mancances.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
en àrees essencials que té la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula la senyora Franco, per a rèplica.
*(Remors)*

 

**La senyora Franco Aliaga:**

 

Gracias, señora presidenta.

Ilustre diputado.

Esta diputada no se queda anonadada ni deslumbrada por la presencia del presidente de todos los valencianos.
Esta diputada lo que tiene es un reconocimiento hacia un presidente ejemplo y modélico en esta comunidad.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

La crítica me parece muy bien.
La crítica siempre y cuando aporte algo es positiva.
Es una alternativa a algo.
Pero es que ustedes realmente lo que hacen siempre son críticas destructivas que no aportan nada.
No es posible que todo lo hagamos mal, porque la prueba la tiene usted en toda la Comuni-dad Valenciana.
No hacemos las cosas mal, las hacemos bien.

Ustedes tienen un complejo que no van a superar nunca, porque los votantes y los valencianos y valencianas ya los conocen, y saben que no pueden depositar su confianza en ustedes, porque no son alternativa de gobierno.

Y le diré otra cosa: este gobierno ha trabajado y ha dado motivos de ejemplo a seguir, com les decía anteriormente, con la construcción de los centros de salud, con la construcción de los centros escolares, crecimiento del empleo, reducción del paro juvenil.
.
.
todas las cosas que yo le diga a usted, la Ciudad de las Artes y las Ciencias, todas la carreteras, la infraestructuras.
.
.
¿Qué quiere que le diga?
¿Es que eso le sabe mal?
El que estemos creciendo en esta comunidad ¿le molesta?
Yo creo que no debería, porque realmente esto es bueno para todos y para todas.

No quieran estrangular nuestra comunidad, señorías, déjennos que vayamos avanzando, que creo que es muy importante todo lo que estamos haciendo.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Franco.

Correspon a continuació la defensa de les esmenes corresponents al Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Té la paraula la senyora Armengol, a partir de l'esmena 110, de la secció 0.
5.

 

**La senyora De Armengol Criado:**

 

Voy a defender la enmiendas de la 110 a la 132, ambas incluidas, y me voy a ceñir a defender lo que creo que es más importante dentro de todas las enmiendas que se han presentado, que son, digamos, las enmiendas referentes al programa 542.
10, que es la investigación científica y técnica.

Yo creo que todos coincidimos en declarar la enorme importancia que tienen las inversiones en I+D para el futuro, el progreso y el desarrollo de un país.
Pero, la realidad es que tanto para el gobierno Aznar en este caso como el gobierno Zaplana una cosa es lo que se dice y otra cosa es lo que se hace.
Una cosa es lo que dice la propaganda, la maquinaria de propaganda que ustedes tienen montada, y otra cosa es la realidad.
Y la realidad es que en España, y la Comunidad Valenciana en particular, las inversiones en I+D son las grandes asignaturas pendientes que ustedes tienen, tanto a nivel central como a nivel autonómico.
La Comuni-dad Valenciana dedica un 0,7 % del PIB para I+D, el Estado dedica un 0,89 % para el I+D y el conjunto de la OCDE de-dica un 2,2 % para el I+D.
El total inversor de la Generali-dad representa un 13 % del gasto total del I+D.
En el Estado, representa un 17,3 % del total del gasto en I+D, aun siendo un 29 % de ese 17,3 % dedicado a nivel del Estado en proyectos militares.

Hay que resaltar, por lo tanto, que hay un 5 % de diferencia entre lo que invierte el Estado con referencia a lo que invierte la Comunidad Valenciana.

Hay que resaltar, para centrar más el tema en lo que realmente es la ayuda a la universidad en este tema, hay que resaltar que el peso investigador, la mayoría del peso investigador, lo soportan las universidades, siendo este peso un 58,7 % del total del gasto en I+D, y esto supone un gasto anual más o menos de 51.
000 millones de pesetas.
Y de ese gasto que realizan las universidades en I+D resulta que la Comunidad Valenciana, el Gobierno Valenciano, este año, le aporta una ayuda de 3.
700 millones de pesetas a ese gasto de 51.
000 millones de pesetas que realizan las universidades.
Frente, por ejemplo, a 4.
300 millones que ustedes dedicaron hace dos años, en 1999.

Yo creo que estos números y estas cifras ponen en evidencia que la situación es grave, digan lo que digan, y es realmente insuficiente.
Y tanto la realidad como lo que dice su propio director general, el director de la Oficina de Ciencias y Tecnología, el gobierno autonómico debería hacer un esfuerzo para garantizar, por lo menos, el 17,3 que invierte la Administración central.
Esa es la situación y eso es lo que dice el director general de la Oficina de Ciencia y Tecnología.
Por lo tanto, las enmiendas que hemos presentado son unas enmiendas que precisamente responden a las necesidades que, precisamente, dice el director general suyo.
Y el aparente aumento que viene reflejado este año en los presupuestos es sólo aparente, porque en realidad ese aumento, al final, resulta que en los números finales es inferior en una 14 % al año 1999.
Esa es la realidad de las inversiones en I+D en esta comunidad.

En comisión, el diputado que tomó la palabra, el diputado del PP que tomó la palabra, reconoció que estas enmiendas eran loables, pero no le gustaban las partidas de las que se de-traía para aumentar ese gasto en I+D.
Mire, yo se lo voy a po-ner muy fácil, yo no tengo ningún problema.
Pensé que las partidas eran interesantes, puesto que una era de gastos de funcionamiento, que se había disparado en el programa 126.
10, en 82 %; el otro era de unas inversiones reales ­que, por cierto, ustedes aprobaron con una enmienda suya, 100 millones de detracción de esas inversiones reales que a mí me critican que detraigo­, y del Ovsi, siendo una fundación que puede perfectamente buscar financiación ajena a la Adminis-tración porque se lo permiten sus estatutos y se lo permite.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Armengol, acabe ja.

 

**La senyora De Armengol Criado:**

 

Por lo tanto, yo se lo digo, es muy sencillo: suspendamos el Pleno, elija usted de dónde quiere detraer las inversiones y no se preocupe que yo le aprobaré cualquier transaccional que vaya aumentando en la inversión en I+D.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Armengol.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Gracias, señora presidenta.

Presidente.

Señorías.

Señora diputada.

Sabe que la aceptamos en comisión, creo que votamos favorablemente a una enmienda y transaccionamos ya otras dos; por tanto, lo que había que transaccionar ya se llevó a cabo en la comisión.

Lo cierto es que Presidencia presenta una serie de cuentas perfectamente aquilatadas, y el movimiento o la modificación de alguna de ellas pudiera derivar en un desencuentro del conjunto numérico de los 26.
000 millones que recoge esta sección 5.
Decirle, además, que me sorprende también que nuevamente hayan vuelto a renunciar a la defensa de las enmiendas en materia turística; supongo que las acumularán o tratarán de hacerlo en la Agencia Valenciana de Turismo.
Y le dije, y creo que lo dije correctamente, que me parecían loables los propósitos de fomentar la investiga-ción, el desarrollo y la innovación, en tanto que las modi-ficaciones, curiosamente, que propone a la sección 5 de Presidencia el Grupo Socialista, son de matiz.

Es decir, tan sólo hay, creo recordar, una línea nueva que hace referencia al Medpark, en que nos parecía absolutamente inoportuno detraer 50 millones de inversión directa para investigación y dedicarlo al futuro proyecto o a la redacción de su proyecto, que nos parecía incorrecto.
Pero es que salvo esa, el resto son de puro matiz, es decir, no se crea ninguna línea nueva, son simplemente modificaciones, pequeñas alteraciones en perjuicio, curiosamente, de la Oficina Valenciana para la Sociedad de la Información, cuyo propósito es justamente ese, fomentar la investigación y el desarrollo.

Y por tanto, me sorprende, en primer lugar, el conjunto de las enmiendas, en tanto que la sección de Presidencia había dado mucho juego periodístico durante el mes previo al debate en presupuestos y aquí, pues, la verdad, es que, en apariencia, como la gaseosa se ha ido perdiendo ese elemento gaseoso, y al final se ha quedado en lo que hemos visto esta mañana, una defensa sensata, pero, como digo, de puro matiz de las enmiendas que presentamos.

Yo sé que al Grupo Socialista le gustaría que se destinase más dinero a la investigación, al desarrollo y a la innovación.
El gobierno propone unas cantidades ­y yo considero que muy elevadas­ de 54.
000 millones de pesetas, lo que es un 13,53 más que el año anterior.
Crecer un 13 % en un solo año, cuando la previsión de la inflación es del 2 %, nos parece una cantidad ciertamente grande.

La investigación y el desarrollo en la Comunidad Valenciana no se hace sólo con esos 54.
000 millones que aporta de manera directa la Generalidad Valenciana.
Se hace también de forma indirecta, como usted bien decía, a través, por ejemplo de las universidades.
Por eso hoy las universidades valencianas reciben, solamente en subvenciones corrientes, un 80%, un 79% y pico más que hace cinco años.
Por eso hoy son beneficiarios de un montante global superior a los 50.
000 millones de pesetas, cuando eran escasamente 28.
000 los que había hace cinco años.
Y además de que la investigación, el desarrollo y la innovación que propone el Grupo Socialista se realiza también de forma indirecta, no sólo a través de la universidades sino a través de las propias empresas privadas, creándoles el clima de certidumbre necesario para que destinen una parte de sus excedentes a la investigación.
Y esto se hace reduciendo sus costes fiscales, como hemos hecho con el impuesto de sociedades, con el IRPF, con el impuesto de transmisiones patrimoniales, con el impuesto sobre el patrimonio.
.
.
Esto se hace manteniendo unos tipos de interés estables, esto se hace también creando un circuito de comunicaciones que permita reducir la incertidumbre y fa-cilite, por tanto, la previsión de destinar a la investigación, al desarrollo y a la innovación aquello que el empresariado valenciano considere conveniente.

Por eso, esos tres elementos que también señalaba su señoría de forma que se puede llevar a cabo la investigación y el desarrollo de manera directa.
Son 54.
000 los millones que dedica la Generalidad Valenciana de forma indirecta, bien a través de las universidades, bien a través de la empresa privada.
Se está haciendo de forma más que satisfactoria.

Por tanto, señora Armengol, lamento anunciarle, como ya su señoría intuiría por su dilatada trayectoria política, que no teníamos más remedio que rechazar sus enmiendas.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Barrachina.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Armengol.

 

**La senyora De Armengol Criado:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Vamos a ver, señor Barrachina, dos cosas.
La verdad es que he hecho un esfuerzo para sacar los 54.
000 millones de pesetas y me he rastreado, tal sabueso, todo el presupuesto para sumar 54.
000 millones de pesetas.

A menos que ustedes metan en esos 54.
000 de pesetas el Museo de las Ciencias podrán salir esos millones.
Si no, no salen.
Y usted lo sabe.
Y usted sabe que esta comunidad necesita una inversión de I+D muy importante y que es muy insuficiente esa inversión.
Y que en estos momentos el poner en la Comunidad Valenciana como I+D el Museo de las Ciencias es rocambolesco y no es serio.

En cuanto al aumento del 13 % con respecto al año pasado, claro que sí.
Oiga, ¡no faltaba más!
Pero aun con ese aumento del 13 % ustedes quedan por debajo en un 14 % del año 1999.
Porque usted el año pasado hizo un recorte de 1.
439 millones a las universidades en temas de investigación.
Por lo tanto, lo mínimo que podían haber hecho ustedes es haberse puesto al día.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Armengol.

 

**La senyora De Armengol Criado:**

 

.
.
.
con respecto a 1999, y haber aumentado bastante más lo que son las inversiones para las universidades.
Y ahí están las enmiendas nuestras, que a ustedes les parecen que no son interesantes puesto que no crean ninguna línea nueva.
No tengo por qué crear ninguna línea nueva, me parecen muy bien las líneas que están creadas.
Lo único que se pretende es ponerse al día.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora De Armengol, acabe.

 

**La senyora De Armengol Criado:**

 

.
.
.
con respecto al año 1999.

Nada más.
Muchas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora De Armengol.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

 

Gracias, señora presidenta.

Yo no he dicho que sus enmiendas no sean interesantes, digo que son enmiendas de puro matiz, en una sección, la 5, de Presidencia, que ha sido ampliamente criticada, y simplemente se mueven comas y acentos.
Y digo que lo que ocurre es que produciría desajustes internos que son desaconsejables.

Nuestra comunidad, la Comunidad Valenciana, sabe bien su señoría que está en la vanguardia no solamente de proyectos de modernización que su señoría ha citado sino incluso también en materia de la sociedad de la información, que usted quiere eliminar acabando con la fundación de la Oficina Valenciana para la Sociedad de la Información.
También proyectos como Infoville, etcétera, han sido copiados, han sido mimetizados por autonomías socialistas.
Sabe bien su señoría que no ya sólo nos copian los planes para acabar con las listas de espera sino además también nuestros proyectos informáticos en la Comunidad Valenciana.

Los 54.
000 millones que su señoría duda que existan para dedicar a la investigación, al desarrollo y a la innovación vienen evidentemente diversificados por el conjunto, distribuidos, dispersos, por el conjunto presupuestario.
Y, por tanto, hay que hacer un esfuerzo como el que entiendo que su señoría ha hecho de forma generosa, y así encontrará que en Agricultura hay algo más de 12.
000 millones, así descubrirá que en Presidencia hay algo más de 6.
000 millones, así verá también que en Industria y Comercio lo que se destina a la investigación y el desarrollo es algo ligeramente superior a los 9.
600 millones de pesetas.

Crecer un 13% es mucho, sobre todo cuando nuestro gobierno es capaz a la vez de sostener esa apuesta social que multiplica las exiguas cantidades que ustedes dedicaban en pasadas legislaturas.
Y por tanto, 54.
299 millones de pesetas es una cantidad no sólo significativa; es una cantidad enormemente importante.

Evidentemente que hay que dedicar recursos a los grandes proyectos.
Si no, señoría.
.
.
Para que pueda entrar el señor Perelló al museo y decir que está muy bien y que hacía falta o para que pueda decir su concejala que el museo es bueno turísticamente, culturalmente, económicamente y también socialmente, para que puedan decir eso alguien tiene que pagarlo.
Evidentemente, en este caso, nosotros.
Pero esas partidas no son el montante global, el montante importante de lo que se dedica a la investigación y al desarrollo.
El resto, en el texto presupuestario, señoría, estoy seguro de que con un poquito más de dedicación encontrará hasta el último céntimo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Barrachina.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

 

.
.
.
de los 54.
299 millones de pesetas.

Gracias, señoría.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Barrachina.

Acabat el debat de les esmenes a la secció 05, correspon a continuació el debat de les esmenes de la secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.

En primer lloc, la defensa de les esmenes a partir de la 139, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, esmenes d'Ocupació.
Té la paraula la senyora Llinares, en representació d'este grup.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Senyora presidenta.

Senyories.

El programa 322.
10, de la secció 06, foment d'ocupació i economia social, ha experimentat una disminució de 616 milions de pessetes respecte al de l'any anterior.
Això deu voler dir que al Partit Popular li pareix bé l'atur que hi ha i que hi haurà.
A nosaltres, a Esquerra Unida, com sí que ens importa que totes les persones tinguen treball, i sobretot treball digne, hem presentat un conjunt d'esmenes encaminades a la reducció de l'atur.
Unes, mitjançant la reducció del temps de treball, i altres, amb altres fórmules.

Sé, i la veritat és que no necessite que les seues senyories m'ho recorden, que l'atur en aquests moments disminueix; però també sé que cada vegada la disminució és menor, la qual cosa vol dir que ja no estem a la cresta de l'ona, eixes ones a què, des de temps bíblics, les vaques aquelles d'Egipte, tots sabem que està sotmesa tota economia capitalista.
I tot polític, governe o no, que es considere com a tal té no sols que administrar i gestionar el present sinó que previndre el futur.
I el futur és una crisi econòmica.
La bonança s'ha acabat.
El senyor Estapé ho ha dit, i el senyor Estapé era i és una gran autoritat econòmica.
I amb ella s'han acabat molts dels llocs de treball en precari o estables que hi havia.
I en el futur, com en totes les crisis hagudes i per haver, disminuiran els llocs de treball, augmentarà la tecnologia, la productivitat i l'atur.

És, per tant, ara, quan hem començat a baixar però la pendent no és encara molt pronunciada, és ara quan caben acords amb els agents socials en el sentit de repartir els beneficis del treball de tots.
Eixos beneficis no són sols un sou més alt, no són sols uns drets, sinó que els beneficis també són el temps de treball.
I pensem que ha arribat el moment que la jornada es vaja reduint.
Pensem que és un debat obert a tota Europa i que poc a poc, no ja per una qüestió ideològica sinó per una qüestió inclús tecnològica, una qüestió de productivitat, s'anirà imposant una reducció del temps de treball, com ja ha passat a Mèxic i a França.
Lògicament, Esquerra Unida incentivaria les empreses que repartiren el treball realitzant contractes estables.

Esquerra Unida pensa que és un moment que permet prendre solucions imaginatives, com els contractes de solidaritat a persones majors de 60 anys, a persones que hagen d'atendre fills o familiars, però seriosament, no la broma que es fa ara.
És un moment que permet la realització o la planificació de programes experimentals per a empreses en crisi, per a determinats sectors on açò fora possible.
Cal potenciar les societats i cooperatives d'aturats de llarga durada com alternatives a les ETT.
És un moment en què tenim l'obligació de reduir les hores extraordinàries.
I com a vostés se'ls ha oblidat, proposem una sèrie d'esmenes dedicades a fo-mentar la presència de dones en el teixit productiu.

Cal fer inversions en l'ocupació local i l'ocupació d'interés social.
Dos de les nostres esmenes van en el sentit d'augmentar els milions destinants a aquestos menesters, just en la mateixa quantitat que la Conselleria d'Hisenda els ha disminuït a aquestos pressupostos.
Exactament igual que el foment d'ocupació als discapacitats, que aquestos pressupostos disminueixen en 796 milions.
O l'ocupació de la dona en el medi rural, 60 milions que aquestos pressupostos fan desaparéixer.
Esquerra Unida fa dues esmenes per a restituir les coses com estaven, que és encara menys que com deuen estar.

Al programa 422.
20, referit a la formació professional ocupacional, hem presentat una sèrie d'esmenes, totes menys una, per augmentar les dotacions per a la formació sobretot de dones, joves, aturats de llarga durada; col·lectius que necessiten una atenció especial.
Tots estos col·lectius requereixen l'assignació de recursos per a ser formats i perquè la seua inserció laboral siga possible.
És a dir, que les dones tinguen una xifra d'atur molt més elevada que els homes requereix que es facen accions positives cap a elles.
Igual es podria dir dels programes de garantia social adreçats a aquella gent que no pot seguir una educació en la línia general reglada i que són essencials per a aprendre un ofici.

Les nostres esmenes, lògicament, van també encaminades al fet que la formació s'adquirisca en escoles, en EPA, en tallers, en cases de oficis, en universitats, i que quede en mans d'empreses la formació estrictament pràctica.
Certs apartats d'aquests pressupostos pareixen respondre més a uns repartiments de subvencions que a un interés perquè les coses funcionen.

I, finalment, la sinistralitat laboral, que continua en la seua quota d'accidents greus, menys greus, amb conseqüències de morts, sempre fonamentalment a la construcció.
Les nostres esmenes van en el sentit d'obligar a complir la Llei de prevenció laboral a les empreses, d'elaborar mapes de sinistralitat, que les ETT siguen excloses de determinats àmbits productius perquè tenen un risc excessiu, que augmente el nombre d'inspectors.
També ens hem preocupat per l'economia submergida, en part responsable de problemes de salut, a més de l'entorpiment de l'economia en general i de la Seguretat Social.

Aquest és un conjunt d'esmenes encaminades a fer menys dependent l'economia de les grans empreses, a intentar que l'economia s'adrece en favor d'objectius polítics que tendisquen a la igualtat, a la solidaritat i a la vida digna per a tots.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Torn en contra per a les esmenes defensades per la senyora Llinares, de la 139 a la 176.
Senyora Martínez, té la paraula.

 

**La senyora Martínez Zaragoza:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Buenos días a todos.
Ilustres diputados.

Señora Llinares.

En primer lugar, decirle que le he escuchado muy atentamente y me da la ligera sensación de que usted no se ha mirado bien las cifras de cada una de las partes que engloban los presupuestos de la Generalitat para el año 2001 en materia de empleo, o que bajo el prisma que usted las ha mirado desde luego no corresponde a la realidad.
Porque tan sólo voy a decirle una cifra: la consignación presupuestaria que se ha dado para los presupuestos en materia de empleo para este año 2001 es una consignación que jamás en la historia de la Comunidad Valenciana se habría podido soñar, porque son 49.
205 millones de pesetas.
Y, por tanto, ese es el motivo fundamental por el que vamos a rechazar todas las en-miendas que usted ha planteado, y voy a desglosar el razonamiento en función de los tres conceptos que usted ha dado.

En materia de fomento de empleo usted, en primer lugar, ha dicho que el paro no se está reduciendo y que se han consignado muchísimos menos dineros este año que otros años, y eso no corresponde a la realidad.
Si usted se mira los papeles otra vez verá que la consignación presupuestaria en materia de fomento de empleo son 18.
400 millones de pesetas, y corresponden a un 0,74% más con respecto al año pasado; por lo tanto han aumentado, no han disminuido.

Y decirle, señora Llinares, que uno de los principales objetivos del gobierno Popular, si no el primero de ellos, es la mejora de las condiciones sociales de los ciudadanos y ciudadanas de la Comunidad Valenciana.
Por ello, el fomento de empleo, junto con la formación de calidad continuada y atajar lo más rápido posible la siniestrabilidad laboral, es el eje principal del diseño de estos presupuestos en materia de empleo.
Y en función de esas tres premisas se han desarrollado todas las medidas de actuaciones y objetivos de los presupuestos.

Todo esto se está pudiendo sacar adelante gracias a la gestión del gobierno Popular, de las políticas activas de empleo, que están permitiendo a la Comunidad Valenciana obtener cada día más puestos de trabajo para todos.
Y, por lo tanto, no podemos quedarnos ahí.
Se está trabajando muy duro porque hay colectivos que, debido a su idiosincrasia, necesitan programas específicos para favorecer su integración laboral y formación, y ello se refleja expresamente en los presupuestos.

Por ello le voy a recordar medidas concretas consignadas en estos presupuestos, por si usted no las ha mirado bien, como dotaciones económicas para desarrollar el Avef, que poquito a poquito acaba de caducar y se ha consignado dinero para su prórroga y continuación,debido a los resultados fantásticos obtenidos.

Se han concretado programas específicos destinados a las mujeres, a los jóvenes, a los parados de larga duración, a la gente inmigrante que viene a nuestro país y a nuestras ciudades a trabajar, para que tengan la formación suficiente y se puedan integrar en la sociedad.

Se han concretado medidas en favor del empleo estable, para consolidar el empleo estable e indefinido en nuestra comunidad; para los jóvenes, que se están fomentando los contratos en prácticas; las ayudas a los jóvenes empresarios emprendedores, que cada día más hombres y mujeres se están aventurando a formar empresas que están saliendo adelante en estos años en la Comunidad Valenciana; fomento de la ocupación autónoma de las personas; medidas para el fomento de la contratación indefinida de mujeres que no disponen de la suficiente cualificación profesional y que, por ejemplo, debido a una enfermedad o a que han estado mucho tiempo en su casa cuidando a sus familias, se han quedado fuera del mercado laboral y tienen, por fin, los medios, las oportunidades, de dirigirse a las instituciones públicas y solicitar cursos deformación, reciclarse e incorporarse al mundo laboral a trabajar.
Y los datos están ahí.
Y eso se llama integración.
Y eso es lo que está haciendo el gobierno del Partido Popular, porque es muy necesaria obtenerla, pero para todos, no sólo para algunos, y en eso están todos los días trabajando.

En materia de formación, sólo le voy a dar un dato, señora Llinares.
En antiguos gobiernos, en materia de formación, tan sólo se daban 9.
000 millones de pesetas.
Con el gobierno del Partido Popular, en estos presupuestos del 2001 se han dado nada más ni nada menos que 21.
800 millones de pesetas.
Los datos hablan solos.
Por eso la premisa del Partido Popular en su quehacer cotidiano es la continua formación, porque considera que es básica y fundamental, no sólo para acceder a un trabajo sino también durante un trabajo.
Que todos tengamos la posibilidad de formarnos para poder consolidar un puesto de trabajo, para poder ascender, para tener ilusión, porque al fin y al cabo, la formación permite tener ilusión y perspectivas de futuro en cualquier trabajo; para consolidar una carrera profesional en cualquier ámbito productivo, sea cual sea, no sólo en la arquitectura o en la abogacía, sino también para ser un maravilloso fontanero o para ser un maravilloso yesaire.

En estos momentos, con estos presupuestos una vez más podemos observar la voluntad y el compromiso del gobierno de consolidar una buena formación para llevar el pleno empleo a la Comunidad Valenciana.
Hay un objetivo muy claro, y es, con estos presupuestos del año 2001, llegar a conseguir 50.
000 puestos de trabajo.
Y no es ninguna utopía, porque tal y como se han diseñado, sin tocar nada, sin quitar de compromisos que se han hecho, se pueden conseguir sin ninguna duda.

Y en materia de siniestralidad laboral, claro que sí, es muy importante.
La lucha contra la siniestralidad laboral y la reducción de los accidentes de trabajo es una prioridad del Gobierno Valenciano.
A nadie nos gusta que esto suceda, y por fin se han puesto y se han consignado las medidas para sacarlo adelante.
Pero ahí tenemos que estar todos, todos los partidos políticos, todos los agentes sociales y económicos, para trabajar codo con codo e intentar erradicar en el menor tiempo posible la siniestralidad laboral en todos los ámbitos productivos, sobre todo en la construcción, como usted bien ha dicho.
Por tanto, es uno de los mayores compromisos explícitos a la hora de priorizar las políticas en estos presupuestos.

El trabajo ha de ser seguro, como ya nos dijo el conseller en la comparecencia en el Pleno hace unos días, y a mayor actividad y producción le debe corresponder unas mejores condiciones de trabajo y seguridad y salud en el mismo.
Esta es la opinión del gobierno y esto es lo que ha plasmado en los presupuestos.
Por ello, el Gobierno Valenciano ha hecho un seguimiento y estudio muy pormenorizado, y por ello ha significado medidas concretas como hacer un plan de acción contra los riesgos laborales, dotado económicamente con 1.
500 millones de pesetas, que se está sacando adelante.
La implantación y dotación presupuestaria de la Ley de riesgos laborales a través de la formación.
Se han destinado 1.
000 millones de pesetas para el Plan de formación de seguridad y salud en el trabajo de la Comunidad Valenciana para el período 1999-2001.
Este plan ha nacido en el seno del Avef, que se firmó el 3 de marzo de 1999 y que ahora mismito se está prorrogando con consignación para seguir adelante debido a los buenos resultados.
En fin, el Plan de acción contra los riesgos laborales de 2000, que también está consignado.
Una fundación en la que todos, todos, pueden volcar su opinión y sus ideas para erradicar este problema lo antes posible, cosa que antes no estaba.

Por lo tanto, señora Llinares, son muchos los esfuerzos, son muchas las cosas que se han consignado, y por eso no.
.
.
Sólo quisiera animarla a que se sume a estos presupuestos y a la trayectoria trazada por el Partido Popular en estos presupuestos para obtener el pleno empleo entre todos en esta legislatura.

Nada más y muchas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Té la paraula la senyora Llinares per a rèplica.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora diputada.

Sí que m'he llegit els pressupostos, sí, i sí que he mirat els comptes.
Per això puc dir que hi ha una disminució de 616 milions de pessetes en el programa 322.
10, de la secció 06, que es diu "foment d'ocupació i economia social".
En este programa posen 760 milions de pessetes per a reformar oficines, 760 milions de pessetes per a reformar oficines d'ocupació, sense posar quines oficines són, ni on estan.
.
.
I és que no en deuen haver tantes.
760 milions de pessetes per a oficines d'ocupació?
Si no en deuen haver tantes.
Si no hagueren posat eixa quantitat en inversions, que està ahí, i no sé per què.
.
.
Reformar oficines té alguna cosa a vore amb el foment d'ocupació i economia social?
No ho sé, però, en fi, ahí ho han posat.
Llavors, dóna la sensació que eixa quantitat està deixada caure ahí i que desapareixerà el dia següent que s'aproven els pressupostos.
I llavors, en eixe moment el programa d'ocupació haurà disminuït en 716 milions de pessetes.
Vostés li han posat els 760 milions de pessetes per a unflar-lo, perquè no es veja tan clar que ahí hi ha una disminució de diners per al foment d'ocupació i economia social.

Mire, vostés diuen que cal vore el que fan.
La tira de coses.
Però l'efectivitat és tot.
Per a acabar amb la siniestralitat laboral, cal vore la de coses que vostés fan, però la veritat és que els accidentes greus continuen, i entre els accidents greus continuen els molts greus.
I això li ho diu una persona d'Alacant, que és continu.
No és que hi ha un mort cada dia, però, en fi, més o menys cada setmana sí.
I les mesures poden fer totes les que vulguen, però si no són efectives, ni són mesures ni són res.

Què em conta vosté de la formació amb contractes temporals de tres mesos?
Com és pot fer a un llanterner, electricista, posador de rajoles a la paret.
.
.
?
Això no és possible en tres mesos canviant de treball.
Ni formació ni res.
A banda que hi ha molt a dir sobre la formació.

Jo no he dit que no disminuïsca l'atur.
Al contrari, he dit que reconec que disminueix l'atur.
Però el que sí que reconec és que cada vegada disminueix menys.
I llavors és precisament eixe vector, és eixa direcció la que indica que va a canviar el signe de l'economia.
Si la disminució de l'atur és cada volta més xicoteta, això el que vol dir és que ja no estem a la *cresta de la ola*, i es poden riure tot el que vulguen, però és així.
Ja no estem dalt de la *cresta de la ola* sinó que estem abaixant.
Que la crisi està ahí, i això no he dit jo, ho ha dit Estapé.
I el senyor Estapé ha sigut, i és, un dels principals economistes en estos moments, era i és un dels principals economistes.
I en tota crisi econòmica.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares, acabe.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

.
.
.
l'atur augmenta, però augmenta moltíssim.
I això és el que li exigisc a eixos senyors dels bancs d'ahí, que es preocupen d'allò que después-demà ja ve, perquè amb tanta.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

.
.
.
ocupació temporal i en precari de seguida se'n van tots al carrer, i és atur a manta.

Moltes gràcies, senyora presidenta, i perdone.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Martínez.

 

**La senyora Martínez Zaragoza:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señora Llinares.

Si el paro se está reduciendo cada vez más despacio en la Comunidad Valenciana será porque cada vez hay más personas ocupadas en la Comunidad Valenciana.
Evidente-mente, es una alegría, no es una tristeza.
Ojalá, ojalá sigamos con esa marcha.

Y con respecto al dato que usted decía de.
.
.
bueno, se están creando un montón de oficinas nuevas de empleo.
Pues sí, claro que sí, se tiene que dar cumplimiento al Servef.
Se tienen que poner marcha las infraestructuras adecuadas para que la gente pueda ir a los lugares adecuados a pedir trabajo, para que la intermediación laboral vaya más deprisa en la Comunidad Valenciana, para que todas las personas que lo necesiten puedan acceder a un curso de formación, para que todas las personas puedan ir a reciclarse.
Por eso se tienen que construir, para hacer realidad el compromiso que firmamos todos.

Y luego, con respecto a los datos de fomento de empleo, yo es que pienso que usted no se ha leído los presupuestos que la Generalitat Valenciana ha publicado para el año 2001.
Pero, vamos, tengo yo aquí en este esquema que tenemos un presupuesto en el año 2000 de 18.
256 millones destinados al fomento de empleo, al programa 322.
10, y se han consignado 18.
400, es decir, 144.
327 millones más este año.
Yo no sé si es que miramos distintos papeles, si es que usted.
.
.
dónde está mirando, pero no la entiendo.
Aquí tiene los datos, y eso significa que han aumentado los presupuestos para el fomento del empleo, claro que sí.

Nada más y muchas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Correspon a continuació la defensa de les esmenes de la secció 06, corresponents a Economia.
La 173, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller ­encara que se me'n va, però bé­.

Les esmenes fan referència a una petició que nosaltres mateixos hem fet en diferents anys, però no nosaltres solament, sinó inclús el mateix Consell Jurídic Consultiu en mol-tíssimes ocasions quan fa els seus informes també demana esta petició.

Nosaltres a nivell de la comunitat disposem de la Llei d'hisenda pública valenciana, que és una llei molt important, una llei marc, però és una llei que en cada modificació pressupostària s'introdueixen diverses modificacions en ella mateixa, i a més, pel tràmit que tots sabem, mitjançant la Llei d'acompanyament, etcètera.
Això fa que tinguem un text absolutament increïble en els seus continguts, en el sentit que és molt difícil tindre el text que en cada moment està en vigor.

Per tant, demanem en aquesta esmena que siga un compromís de la Conselleria d'Economia i Hisenda presentar en els primers mesos de l'any 2001 l'avantprojecte del nou text refós de la Llei d'hisenda pública valenciana, perquè això crearà major seguretat jurídica per a tots.

I després també hi ha una altra esmena en el sentit de reforçar el tema del valencià en aquesta conselleria.
El conseller és dels pocs que normalment utilitza el valencià, cosa que ens agrada i que està molt bé, però la veritat és que altra part del Consell no ho fa, i inclús en la documentació això també es reflecteix.
Llavors, demanem que això no siga així, que comencen ja a prendre's mesures de discriminació positiva quant al valencià i que això s'estenga a qualsevol mitjà, també en el mateix sistema informàtic, que avui en dia no hi ha cap dificultat tècnica perquè això siga així.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula, per al torn en contra, el senyor Cortes.

 

**El senyor Cortes Llopis:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Oltra.

En cuanto a las dos enmiendas que usted plantea, en la primera indicarle que es voluntad de la conselleria elaborar ese texto que usted pide, pero no se cree oportuno en estos momentos incorporar este objetivo en la memoria de actuaciones del presupuesto.
Y pese a que usted dice que es un texto increíble ­siempre deja la duda­, conviene señalar que la seguridad jurídica se ve garantizada, ya que todas las modificaciones de la Ley de hacienda pública se articulan a través de la Ley de acompañamiento y con la consiguiente publicación en el *Diario Oficial de la Generalitat*.

En cuanto a la otra enmienda, sabe usted que el idioma valenciano es cooficial con el castellano y está protegido en el Estatuto, en la Ley de uso y enseñanza y en las actuaciones que se llevan a cabo en todo el sector público valenciano, entre las que cabe destacar la progresiva implantación del valenciano en las aplicaciones informáticas en la medida en que tanto los campos de base de datos como las aplicaciones multidioma lo posibiliten.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cortes.

Correspon a continuació la defensa de l'esmena 177 del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

Té la paraula el senyor Torres.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señorías, voy a pasar a la defensa de todas las enmiendas presentadas por mi grupo a las áreas de empleo de la Conselleria de Economía y Hacienda.

La creación de empleo es, sin duda, uno de los objetivos primeros, prioritarios de todo gobierno y, en buena parte, esta creación de empleo depende del contexto económico por el que atraviesa un país.
Pero, aun yendo las cosas bien, o medianamente bien, es preciso desarrollar programas que tiendan a eliminar las trabas que impiden acceder al empleo a los colectivos más desfavorecidos, como son los jóvenes menores de 25 años, las mujeres, los parados de larga duración o los discapacitados.

En momentos de bonanza económica, el propio mercado es el principal agente generador de empleo, pero hay determinados sectores de la sociedad -los que he mencionado anteriormente- que necesitan de la puesta en marcha de políticas activas por parte del gobierno que hagan disfrutar a estos colectivos de las mejoras de la economía.
Nuestras enmiendas al programa de fomento de empleo y economía social persiguen precisamente ese fin.
Y aun compartiendo muchos de los objetivos y líneas de actuación definidas en el texto del gobierno, creemos que algunas de nuestras enmiendas pueden mejorar el citado proyecto.

En relación con los discapacitados planteamos una nueva línea de ayudas para la puesta en marcha de empresas por ayuntamientos o instituciones sin fin de lucro que ocupen mayoritariamente a discapacitados con contrato indefinido.
Así mismo, planteamos que las ayudas anuales que se dan para la creación y mantenimiento de los centros especiales de empleo se transformen en convenios anuales o plurianuales, lo que les dará una mayor estabilidad a este grupo de empresas.

En materia de igualdad de oportunidades, la mujer sigue aún muy lejos de ocupar el lugar que por derecho le corresponde en el mercado de trabajo.
Es preciso realizar campañas de difusión de la Ley 39/99, de conciliación de la vida familiar.
La reducción de los horarios que plantea la ley significará una modificación estructural del mercado de trabajo.
Y es en el colectivo de trabajadores de la Administración donde habría que empezar por dar ejemplo, por conseguir el ejercicio real por parte de los hombres de los permisos o excedencias parentales.

El presupuesto destinado al mantenimiento de guarderías infantiles laborales puede contribuir también de la misma forma a dar mayores oportunidades de empleo a la mujer, pero ya lleva congelado varios años y, por lo tanto, proponemos un crecimiento de esta partida de 100 millones de pesetas.

Las ayudas para la contratación de los denominados "nuevos yacimientos de empleo" deberían constituir una línea de actuación prioritaria para el gobierno.
Las necesidades sociosanitarias de las personas dependientes van a ser una fuente importantísima de creación de empleo en los próximos años, tal y como viene ocurriendo en los países de nuestro entorno.

Proponemos en esa línea el dotar una nueva partida de 200 millones de pesetas para la creación y fomento de cooperativas, sociedades anónimas o empresas municipales que actúen en este nuevo sector del mercado.

Nuestra comunidad recibe cada año miles de inmigrantes que vienen a realizar trabajos de temporada, fundamentalmente en la agricultura, pero no existe ningún programa específico que contribuya a dignificar sus condiciones de vida.
Nuestro grupo plantea un convenio específico con la Cruz Roja y la Unió de Llauradors i Ramaders, con un presupuesto de 200 millones de pesetas, porque nos parece necesario, fundamental y, además, urgente, para que sean atendidos dignamente o para que se atienda dignamente la estancia de estos trabajadores inmigrantes en nuestra comunidad.

En el programa de Formación Profesional Ocupacional nos preocupa especialmente el déficit de formación.
Porque si alguien tiene pocas posibilidades de acceder a un empleo, incluso cuando estemos en una época buena de bonanza económica, es precisamente el colectivo de potenciales trabajadores que no han tenido la oportunidad de recibir una cualificación para el empleo y les es especialmente dificultoso el acceso al mercado de trabajo.
Nos estamos refiriendo, como antes, al colectivo de jóvenes menores de 25 años, los parados de larga duración, las mujeres y otros colectivos que tienen especiales dificultades de integración.

En esa línea, los programas de garantía social para jóvenes de 25 años sin titulación académica han sufrido en estos momentos un descenso en relación con el año anterior, por lo que proponemos que se incremente esta partida en 150 millones de pesetas.
Las escuelas taller, las casas de oficio y los talleres de empleo dirigidos a desempleados, a jóvenes y, en general, a colectivos desfavorecidos, presentan también una reducción con respecto al año 2000.

En este ejercicio se han visto recortadas las subvenciones de que disponían esos centros habiéndose tenido que proceder a reducir el número de atendidos por los mismos.
Si no se incrementa esta partida va a ser muy difícil mantener las actividades de los centros actuales, las actividades actuales de los centros, y más difícil todavía va a poder ser el poner en marcha las nuevas escuelas taller.
Nosotros no sabemos si la reciente dimisión que ha habido de un alto cargo en el área de formación ha tenido algo que ver, precisamente, o con los retrasos o con los recortes o con el caos que existe en la gestión de este tipo de ayudas.

Nosotros consideramos que uno de los objetivos básicos de la Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo, en relación con este programa, debería ser el que se orientase y ofertase una formación ocupacional hacia el ámbito de los nuevos yacimientos de empleo.
En un reciente informe del Ministerio de Trabajo ya se hacía alusión a que en España se necesitaría formar a cerca de 80.
000 trabajadores para atender las necesidades más perentorias de las personas dependientes.
Y, por lo tanto, en nuestra comunidad sería aproximadamente un número de 8.
000 las personas que en estos próximos años necesitarían recibir esa formación.

Por último, y relacionado con el aumento de la presencia de la mujer en el ámbito de la formación, proponemos la elaboración de un catálogo de categorías profesionales de escasa presencia femenina.

Las enmiendas al programa 315.
10, de condiciones de trabajo y administración de las relaciones laborales, denotan la preocupación que tiene nuestro grupo por este tema, ya que la Comunidad Valenciana es una de las que encabezan el ranking de la siniestralidad laboral en España.
Propone-mos una serie de medidas que deberían, según nuestra opinión, acometerse con urgencia.

En primer lugar, relacionado con las empresas de trabajo temporal, supervisar las condiciones de trabajo y las re-muneraciones que se imponen a sus trabajadores.

En segundo lugar, ayudas a las Pymes para que adopten sistemas de prevención que incidan en la disminución de la siniestralidad laboral.

En tercer lugar, la puesta en marcha efectiva de la fundación para la prevención de riesgos laborales.

En cuarto lugar, acciones formativas autorizadas en materia de seguridad, que se controlen.

Y, por último, planteamos la creación de dos comisiones para eliminar los riesgos de salud de miles de trabajadores: una para eliminar el M-Exano, que se utiliza en determinados disolventes y que afecta a los trabajadores y trabajadoras del calzado teniendo una especial incidencia en las aparadoras a domicilio, la mayoría de ellas trabajadoras de la economía sumergida; y, la otra, para que se elabore un Plan autonómico de adaptación y aplicación de las directivas europeas con respecto al amianto.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Torres.

Té la paraula per al torn en contra, el senyor Serra.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Con la venia de la presidencia.

Señorías, como no podía ser de otra manera, si por las enmiendas presentadas al capítulo de empleo en la sección 6 tenemos que denotar un apoyo o un rechazo a la acción de gobierno en esta materia, quiero decir que el gobierno del Partido Popular puede tener claro que hay una aprobación tácita por parte de la oposición de estos presupuestos, ya que única y exclusivamente, única y exclusivamente, se presentan enmiendas al 2,5% de los casi 50.
000 millones de pesetas que se van a destinar al empleo para el año 2001 en la Comunidad Valenciana.
O sea, 97,5 pesetas de cada 100 que se van a gastar en esta materia, la oposición las da por buenas y las está aprobando, ya que no las enmienda, ya que no las corrige y ya que no plantea alternativa alguna.

Sí que me gustaría resaltar algunas de las partidas importantes, como es la de fomento de empleo, la cual, con 18.
400 millones de pesetas, únicamente se plantean alternativas va-loradas en 680 millones de pesetas.
Y eso es una aprobación clara, eso es una aprobación sistemática por parte de la oposición de lo que está haciendo en este campo el gobierno.

Yo creo que el Plan de igualdad de oportunidades es un objetivo que se marcó el gobierno del presidente Zaplana hace muchos años y está dando unos resultados efectivos, unos resultados efectivos que se ven mes a mes, que se ven año a año con los datos oficiales, con los datos de la EPA o con los datos del Inem, cuando nos encontramos con una estructura del paro feminizado totalmente y hoy podemos ver cómo mes a mes, cómo año a año, se reduce paulatinamente más el paro femenino frente al paro masculino.

Nos encontramos hace muchos años con una situación en la que las políticas de fomento de empleo no eran una prioridad para otro gobierno.
En cambio, hoy sí que hemos creído que la concertación, que el diálogo y que el acuerdo social deben de ser los ejes que basen las políticas de fomento de empleo.

En estos momentos querría decir que el gobierno del Partido Popular va a destinar la partida más importante que jamás se ha destinado para las políticas activas de empleo.
Creo que la puesta en marcha del Servef de manera inmediata, creo que la puesta en marcha de las políticas activas de empleo como se están desarrollando en esos momentos, nos van a llevar a que tengamos un Plan valenciano para la contratación estable que está dando unos resultados importantísimos.
Creo que tenemos unos programas de fomento de empleo autónomo para los colectivos más desfavorecidos, que están valorados y con un objetivo muy claro de buscar 17.
000 nuevos puestos de trabajo en ese ámbito; y, como no podía ser de otra manera, todo lo que son programas específicos para personas que sufren alguna discapacidad, para personas que están sufriendo problemas de marginación o de exclusión social, y, como no podría ser de otra manera, para los jóvenes de esta comunidad, que podemos ver cómo en los últimos cinco años han recorrido un camino importante; de los 84.
000 parados que había menores de 25 años en junio de 1995 a los 21.
900 que existen en estos momentos.
Y eso son cifras reales.
Y eso son cifras contrastadas que demuestran la acción de gobierno de manera constante.

No querría dejar pasar la ocasión de remarcar lo que es en las enmiendas algo importantísimo, a las condiciones de trabajo, a algo que se utiliza de manera sistemática como son los accidentes de trabajo y la siniestralidad laboral.
De un presupuesto de 3.
998 millones de pesetas, tan sólo se ha presentado una alternativa económica valorada.
.
.
una modificación, en 70 millones de pesetas.
Eso significa que en estos momentos la acción del gobierno del presidente Zaplana está siendo una acción sólida, una acción rigurosa y una acción que está gozando de un consenso y de un acuerdo mayoritario.

La puesta en marcha de la fundación de la Comunidad Valenciana para la prevención de riesgos laborales es una realidad.
Y esa realidad nos lleva y nos obliga a no apoyar en expreso una enmienda que propone el Grupo Socialista en la cual nos pide la puesta en marcha de la fundación para la prevención de riesgos laborales, algo que es una realidad desde el pasado mes de junio cuando se constituyó el consejo rector.
Y como podemos ver en estos presupuestos, aparte de las dotaciones económicas para su funcionamiento, hay una parte importantísima de ese Plan para la formación de prevención de riesgos laborales que va a tener a 50.
000 personas inmiscuidas en el mismo.

Querría resaltar que se han hecho grandes avances, queda muchísimo por hacer, pero es algo que se tiene que hacer entre todos en este campo.
Y en este campo no vamos a renunciar a ningún esfuerzo, esfuerzos políticos y esfuerzos económicos, pero, eso sí, basados en el acuerdo, en el consenso y en el diálogo.

Y como no podía ser de otra manera, nos encontramos ante una situación en las políticas formativas que no tiene parangón, que no tienen parangón con ningún gobierno anterior.
Este año casi 22.
000 millones de pesetas se van a dedicar a las políticas formativas.
Frente a eso, se presenta una alternativa de modificar 500 millones de pesetas, el 2%.

Señorías, yo creo que las políticas formativas de este gobierno han dado buenos resultados, han dado satisfactorios resultados.
Creemos que se pueden mejorar.
Estamos dispuestos a ello.
El Consejo Valenciano de la Formación Profesional, una realidad ya existente, estará trabajando para continuar mejorando los datos.

Pero como no podía ser de otra manera, las escuelas taller en esta comunidad están dando unos resultados fiables, están dando unos resultados satisfactorios; el próximo año, 2.
518 plazas.
Los talleres de empleo están dando una respuesta satisfactoria; el próximo año, 1.
675 plazas.
Los PGS, las casas de oficio, la formación ocupacional, ¿alguien está discutiendo cómo están funcionando?
Con un grado de acuerdo y con un grado de consenso como no había habido antes.

Yo creo que los presupuestos de empleo van a ser una realidad importantísima en el año 2001, los cuales la oposición de manera tácita los está aprobando, reconociendo que el 97,5% del presupuesto que se gasta es importantísimo.
Y en este caso, desde las filas del Grupo Popular vamos a aprobar el 44% de las enmiendas, el 44% de las enmiendas presentadas a Empleo.
Si alguien quiere decir que los treinta acuerdos sociales que firmamos no eran fruto del diálogo, aquí tienen ustedes una prueba de que no solamente dialogamos con los agentes sociales y económicos, sino también con los grupos de la oposición.

Muchas gracias.

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, don David Serra, ilustre diputado.

El ilustre diputado señor Torres tiene la palabra, por el tiempo que le resta, que son dos minutos y treinta y dos segundos.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

Señor Serra.

Le agradezco la buena predisposición a la aceptación de, como ha dicho usted, un importante número de las enmiendas que plantea nuestro grupo.

Efectivamente, nosotros en este trámite del presupuesto lo que no pretendemos es presentar un presupuesto alternativo al de la propia conselleria.
A nosotros lo que nos gustaría es que realmente todos los programas que hoy aquí van a ser aprobados se gestionasen después con la diligencia debida, que las concesiones de las subvenciones se realizasen en el tiempo oportuno, que se hiciese posteriormente el seguimiento de todas aquellas subvenciones que han sido concedidas y, en definitiva, que se supervisase el control de los fondos que se destinan fundamentalmente a la formación o a la creación de empleo.
Con eso nos sería más que suficiente.

Por otra parte, nosotros no estamos proponiendo incrementos importantes en relación con ninguna de las partidas que hemos enmendado.
Hemos propuesto aumentos significativos para las escuelas taller, las casas de oficio.
.
.
es decir, todos aquellos programas que nosotros pensamos que inciden de una forma más positiva en lo que es la reinserción o la formación de los trabajadores que tienen más dificultades.
Antes ya lo hemos dicho: cuando la situación económica es buena, es normalmente el mercado el que tira y pocas ayudas necesitan los propios empresarios para generar ese empleo.
En cambio, aquellos colectivos que tienen especiales dificultades de reinserción, esos sí que necesitan las ayudas de la Administración para formarse, para hacer prácticas o para las contrataciones que se puedan hacer tanto por parte de las empresas privadas como de los ayuntamientos o instituciones sin fin de lucro.

Gracias.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor Torres.

El señor Serra, don David.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Gracias, presidente.

Señoría.

Mire, con los datos que tenemos en estos momentos de evolución del mercado laboral y de empleo en los últimos años, querer atribuir todos los resultados a la coyuntura económica sabe usted que no responde a la verdad, porque dejaría en evidencia a otros gobiernos autonómicos de color distinto al nuestro, y yo creo que tampoco sería justo.
Pero sí que es verdad que todos no aplicamos igual las políticas de empleo ni las gestionamos.
Estoy de acuerdo en que habrá que ir mejorando los criterios de gestión y los niveles, pero eso de manera constante la Administración estoy convencido de que lo hará siempre.

Pero nadie puede negar que hoy, en el año 2000, nos encontramos con unas cifras de paro registrado mucho menores a las del año 1995, con unos recursos para la formación muy superiores a los del año 1995 y con una profesionalización y una gestión mucho mejor que la del año 1995.
Y eso es algo que se consigue en base a un esfuerzo constante y en saber qué es lo que se quiere hacer.

El objetivo prioritario de este gobierno en estos presupuestos, como se ha dicho en repetidas ocasiones, es que se creen 50.
000 nuevos puestos de trabajo, con un objetivo utópico hace unos cuantos años pero hoy palpable y real, que es el pleno empleo.
Y yo creo que en estos momentos el estar trabajando en esa dirección va a ser positivo, creo que el estar remarcando las políticas activas de empleo de este gobierno va a ser positivo y el poder decir que, como bien demuestra la EPA, en cinco años hay 332.
712 personas más trabajando es positivo en la Comunidad Valenciana.

Por lo tanto, simplemente les pido coherencia política y que hagan política con letras mayúsculas, y hoy tienen una buena oportunidad para sumarse a ella.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor Serra.

Senyories.

S'ha presentat a la Mesa de les Corts pels portaveus dels grups parlamentaris sotasignants, conforme a allò assenyalat en l'article 112.
3, del Reglament de les Cortes Valenciana, la següent esmena transaccional a l'esmena número 129 del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes al Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2001: "Esmena transaccional.
Secció 06, programa 315.
10, fitxa FP.
4, en objectiu bàsic afegir un nou punt 3.
5: 'continuar establint programes d'ajudes a les Pime per a l'adopció de sistemes de prevenció de riscs laborals tendents a millorar les condicions de treball i la reducció de l'elevada sinistralitat laboral'.
Corts Valencianes, 10 de desembre de 2000.
" Pel Grup Par-lamentari d'Esquerra Unida del País Valencià, Joan Ribó, i pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, il·legible, però es el portaveu.

La segona, la mateixa cosa, escrit dirigit a la Mesa de les Corts Valencianes.
"Els portaveus del grups parlamentaris.
.
.
" No continue llegint perquè es refereix al mateix article.
Es presenta la següent esmena transaccional: "secció 06, programa 315.
10, fitxa FP.
4, en objectiu bàsic afegir un nou punt, 3.
6: 'continuar desenrotllant actuacions encaminades a eliminar riscs produïts pel M-Exano, dissolvent utilitzat en els processos industrials per al calçat i fusta'.
Corts Valencianes, 19 de desembre de 2000.
" Firmat pels portaveus del grups parlamentaris.

La tercera, amb el mateix preàmbul i amb el mateix recolzament reglamentari, presenten l'esmena transaccional a la "secció 06, programa 315.
10, fitxa FP.
4, en objectiu bàsic, 4.
1, afegir al final: 'a través d'estudis d'assessorament sobre sistemes d'organització del treball i relacions humanes en els centres de treball i desenrotllar la formació de tècnics, comandaments intermedis i treballadors i treballadores".
Firmat pels dos portaveus dels grups parlamentaris.

I la quarta i última, amb el mateix preàmbul, es presenta l'esmena transaccional "la secció 06, programa 315.
10, fitxa FP.
4, en principal línies d'actuació per arribar a l'objectiu, afegir una nova línia 5.
2.
2: 'continuar supervisant el desenrotllament de les accions formatives autoritzades.
" El firmen també els dos portaveus dels grups parlamentaris, Esquerra Unida del País Valencià i Partit Socialista-Progressistes.

Senyories, donada lectura a estes esmenes transaccionals, passem a continuació al bloc de la segona intervenció del Partit Socialista-Progressistes en Economia.
Té la paraula, la il·lustre diputada senyora Cristina Moreno.
*(Remors)*

 

**La senyora Moreno Fernández:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Igual que el año pasado cuando hablamos de esta sección en lo que es la parte de Economía ­lo decíamos el año pasado, lo dijimos en comisión­, el problema no es tanto lo que se dice que se hace y el dinero que se destina para ello, sino lo que se hace y no se dice.

Le dijimos al señor conseller en el debate de totalidad que con estos presupuestos se había renunciando a hacer una programación de futuro y que había dedicado todos sus esfuerzos a envolver la realidad en un papel de celofán.
Creemos que eso es lo que demuestra el presupuesto en esta sección.
Esa falta de ambición, incluso esa desidia, la demuestra una de las enmiendas que se aprobaron en comisión donde, igual que el año pasado, se volvía a cometer un error diciendo que durante el 2001 se iban a elaborar los presupuestos del 2001.
No es más sino la desidia de la conselleria, que está dedicada a otras cosas.

Al igual que cuando se plantea una de las líneas, que la enmendamos nosotros, una de las líneas en la que dice que se elaborará la programación económica que dé continuidad a la vigente.
Eso no es más que una copia del anterior.
¿Es que no tienen ustedes elaborada la programación económica?
¿Cómo es posible que se esté hablando del PDR, de los fondos europeos 2000/2006 y no esté elaborada?
Evidente-mente, no puede ser así, deberían asearlo al menos.
Y lo que sí demuestra, repito, es la desidia de esta conselleria.

Por no hablar del Plan valenciano de estadística.
Primero fue el plan 1998/2000, después fue el 1998/2001, ahora ya este año aparece el 2001/2004.
No es posible, señor conseller.
Nosotros este año, igual que el anterior, le pedimos que haga un compromiso serio, le pedimos al Partido Popular que tenga un compromiso serio donde se elabore, en el primer semestre, al menos el compromiso que en el primer semestre se elabore y esté elaborada ya la fase operativa del Plan valenciano de estadística.
No nos contesten, como contestaron en comisión, que se está desarrollando porque es muy complejo.
Es tan complejo como que llevan un retraso de cinco años.
Decídanse, comprométanse de una vez a hacerlo.

Antes decía que en esta conselleria no figuraba lo que de verdad se hacía.
Una de las enmiendas nuestras, o tres, por ser más correctos, tres de las enmiendas nuestras lo que vienen a reflejar es lo que debería estar haciendo y lo que nosotros creemos que tiene que estar haciendo la Conselleria de Economía, que es el desarrollo del famoso.
.
.
famoso para algunos, pero sí por el nombre, lo que se suele llamar el modelo Zaplana de financiación, que es algo que nosotros desde luego entendemos que es necesario y que es un problema el problema de la insuficiencia de la financiación.
Cuando hablamos de la deuda no hablamos gratuitamente, somos conscientes de que la Generalitat Valenciana necesita mayor financiación, entre otras cosas porque ustedes hicieron un mal acuerdo en el anterior modelo de financiación que ustedes acordaron.

Pero lo que sí que es cierto es que la insuficiencia financiera es un problema ahora mismo, que no entendemos cómo no está reflejada esa problemática en la Conselleria de Economía, que es una de las enmiendas que planteamos, la problemática de la insuficiencia, que tenga como objetivo evidentemente mejorar la financiación.
Y desde luego también que se promocionen y que se difundan los modelos de financiación que existan, algunos de ellos además pagados con dineros públicos.

Enmendamos también aquello relativo, igual que el año pasado hicimos, a la convocatoria y provisión de puestos de trabajo de la administración tributaria.
Lo hicimos el año pasado, lo volvemos a hacer ahora.
En primer lugar, de-muestra que ustedes no han hecho sus deberes, no la han convocado.
Pero este año, igual que el año pasado, le decimos al señor conseller de Economía que no entendemos cómo sigue repitiendo un error que su compañero de gobie-rno, el señor González Cepeda, debería decirle, que es que en esta Administración, en la Generalitat Valenciana, no existe administración tributaria.
Aunque usted provenga de ahí, la Administración de la Generalitat Valenciana es una administración única y, por tanto, ni siquiera es bueno que figure porque el modelo de administración única es un modelo importante.

¿Para dónde y para cuándo van ustedes a incluir de verdad como objetivo cumplible el texto refundido de la Ley de hacienda pública?
Fue un compromiso suyo, del Partido Popular, un compromiso de gobierno, pero ya no porque fuera un compromiso incumplido, que ustedes tienen muchos, sino porque es necesario, porque hoy en día hay una inseguridad jurídica importantísima con la Ley de hacienda.
Nadie ya es capaz de saber qué artículo de la Ley de hacienda es el que está vigente o no, ni siquiera ustedes mismos.

¿Para cuándo van a ser ustedes cumplidores en los plazos para solicitar la emisión del dictamen al CES?
No se trata de decirle al CES lo que hay que hacer ­faltaría más, el CES es un organismo independiente­, se trata de que la conselleria permita que el CES pueda cumplir plazos.
Si ustedes envían las leyes con el tiempo justo, obligan al CES a que tenga que emitir los dictámenes por el procedimiento de urgencia, con lo que eso supone de no poder hacer un dictamen serio, de no poder servir de verdad para lo que es, que es un órgano asesor del gobierno.
Y que el propio CES en sus dictámenes está incluyéndolo ya de una forma continua en cada dictamen, y de una forma cada vez más dura en todos los dictámenes que figuran.

Nada más y muchas gracias.
*(Remors)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señora Moreno.
Ya ha agotado usted su tiempo; por lo tanto, ya no le corresponde la réplica.

Señor Cortes.

 

**El senyor Cortes Llopis:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Ilustre diputada que me ha precedido en el uso de la palabra.

Aunque llevo muchos años sentado ahí arriba escuchando debates parlamentarios sobre presupuestos, desde el año 1983, debo decirle que usted, se lo dije en comisión, es una mujer brillante pero poco profunda.
Y oyéndola, si hubiese ahí un público, que tendría que estar lleno, vería que no llega al fondo de las cuestiones.
Porque aunque la economía es una ciencia, y usted supongo que será licenciada y especialista en economía, hay una cosa real, la economía va concretamente a unas personas concretas, de carne y hueso, con unas necesidades, con unas situaciones concretas, que quizás no nos oyen, y nuestra obligación aquí es, a través de estos presupuestos, dar contenido a las necesidades de esa sociedad.
Y al final, al final de la cuestión, a los cuatro años, en ese examen, esos que parece que no cuentan son los que deciden por unas opciones y por otras.
Ustedes, que tuvieron muchos años y bonanzas económicas y verdaderas mayorías absolutas, y que daban poca opción a la oposición cuando nosotros estábamos allí, en esos programas y en esos presupuestos llevaron a una situación insostenible en el año 1995.

Y yo le tengo que recordar, señora Moreno, que cuando nosotros nos hicimos cargo en el año 1995, el Partido Po-pular, en aquella situación tan difícil a nivel económico, era un modelo que estaba yo creo que en descomposición, y lo estaba porque el crecimiento económico se había agotado.
Porque el paro llegaba a situaciones alarmantes.
Porque la sociedad, aunque se ría usted ilustre diputada, estaba cansada de esos proyectos que prometían y que no hacían.

Y verdaderamente, cuando el Partido Popular.
.
.
, si hablamos de economía, veremos cómo iba la inflación, veremos cómo iban los tipos de interés, entonces y ahora.
Veremos cómo iban los parados, pregúntele usted a la gente.
Veremos cómo iban los ocupados, las afiliaciones a la Seguridad Social.
Veríamos cómo iban entonces y cómo iban ahora.
Veríamos realmente cómo era la tasa de paro en aquel momento y cómo es la tasa de paro en este momento.

Porque ustedes creían que tenían la verdad absoluta y llegaban a realidades que creían que lo iban a solventar todo, y tuvo que llegar el Partido Popular, el gobierno de centro, para decir a los ciudadanos otros planteamientos.
Y es así, señora Moreno.
Lo siento, perdone el tono, y es muy cordial, ese es el tono, la realidad.
Y esos ciudadanos son los que nos tendrán que decir al final una cosa y otra.
Porque esa credibilidad que ustedes plantean no se contrasta con la realidad.

Y esa credibilidad que ustedes dicen por una cosa, están boicoteando totalmente todos los proyectos que el Partido Popular lleva adelante.
Y en esta embarcación que es la gobernabilidad, ustedes tienen una parte importante, como nosotros tenemos otra.
No remen contra corriente porque tendrán resultados negativos en las próximas confrontaciones.
*(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

¿Cómo dice usted, señora Moreno, cómo dice usted aquí que nosotros.
.
.
?
Porque además usted siempre siembra dudas.
Es una táctica muy sibilina, sembrar dudas, y usted siempre está diciendo que envolvemos la realidad.
Pues la realidad es como es y nos gustaría que fuese mejor.
Nos gustaría que fuese mejor.
Yo no sé si usted es sensible, como su grupo, cuando ve a la gente, y yo soy de los que me levanto a las seis de la mañana y voy por la calle, a mucha gente que tiene una necesidad muy concreta.

Porque a nosotros nos es muy fácil estar aquí instalados, ¿verdad, señora Moreno?
Pues hay que ver la realidad de los que están ahí, de los más necesitados, de los más menesterosos, de los que necesitan políticas de ajuste reales para redistribuir esa renta.
Pero si no hay riqueza, no hay distribución, porque esos modelos económicos han quedado agotados.
Se lo digo para que usted lo sepa.
Y en los países más prósperos.
.
.
No, no, no se ría, no.
Ya vemos cómo ha quedado asolada la Europa occidental y los modelos económicos.
*(Remors)* Ya lo ven, ya lo ven como han quedado *(Remors)*

Y volviendo, y acabo ya, a las enmiendas que usted dice *(Remors)* Sí, sí.
No, ahora empieza, no; ahora es en la realidad.
Usted.
.
.
*(Remors)* yo comprendo que usted tiene que hacer una serie de enmiendas, y es normal, es su papel, y es muy loable.
Está en la libertad de hacerlas.
Pero estas enmiendas, señora Moreno, y ahora en la réplica, si me lo permite, o he agotado el tiempo, yo le podría decir algo.
Por ejemplo en una, ustedes, que tanto se les llena la boca de la oferta de empleo público, quieren suprimir la línea de actuación de la convocatoria de puestos de trabajo reservado al cuerpo de inspectores de la Generalidad.
En cualquier país avanzado es fundamental para controlar el dinero público, es fundamental, y para redistribuir.

Por eso, señora Moreno, sintiéndolo mucho porque sabe que con esto va mi simpatía, de verdad, y aprecio de usted, no le vamos a aprobar ninguna enmienda.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra.
Remors)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, ilustre diputado.
Señor Cortes, mu-chas gracias.

Passem a la secció 07, Justícia i Administracions Públiques.
Per Esquerra Unida del País Valencià, el senyor Ribó, per a la defensa i la rèplica, té un temps de deu minuts.
*(Remors)*

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bon dia.

Anem a començar a defensar amb cordialitat, tranquil·litat, les esmenes que presentem a la Conselleria d'Administracions Públiques i Justícia.

I començar amb una primera esmena, que és una esmena general que nosaltres tenim vinculada amb esmenes d'ahir a la Llei de pressupostos, respecte a la necessitat d'aportar recursos en tres elements que ens semblen importants i que després comentarem en més concreció.

En primer lloc, en infrastructures de justícia, perquè entenem que no es compleixen els acords, els plantejaments dels pressupostos de l'any passat.
Després, una reivindicació que ja és històrica que després comentarem també, és aportar un compromís, els 5.
000 milions de pessetes per al compromís del Fons de Cooperació Municipal.
I en tercer lloc, un fons d'ajuda social de 1.
000 milions de pessetes.
Perquè, encara que semble mentida, fa pocs dies va haver una vaga dels funcionaris en la qual es plantejava, entre altres coses, la possibilitat de negociar dels treballadors.
I aquesta possibilitat no existeix, a més d'una cosa que ja hem comentat, i és concretament la pujada del 2 al 4%.
Nosaltres pensem que és imprescindible negociar, que no s'està negociant, i nosaltres plantegem que en aquesta negociació és imprescindible aportar un fons d'ajuda social, com altres anys hi havia, de 1.
000 milions de pessetes per a tenir abast a aquesta negociació.

Segon tema que ens sembla important, el tema de la precarietat laboral i la temporalitat dels treballadors de l'Administració pública.
Per què ens sembla important?
Per un motiu obvi.
Al País Valencià tenim una taxa de precarietat de més del 36% en general, i reconegut pel president de la Generalitat en aquesta trona, al voltant del 30% en l'Administració pública.
És una dada escandalosa, escandalosa, ho repetisc.
És una dada que triplica, per exemple, la mitjana de la Unió Europea, i la responsabilitat és directa del Govern Valencià.

Entenem que una taxa superior al 10% no és normal, i per tant, plantegem esmenes en el sentit d'avançar en aquesta direcció.
Ara que es parla tant de referències respecte el govern anterior, s'ha de dir que la temporalitat, des de 1995 al 2000, ha augmentat de forma considerable en les administracions públiques valencianes.
Per tant, presentem esmenes en el sentit de fomentar, de forma consensuada amb els sindicats, l'oferta d'ocupació pública.
I està molt bé que aparegueren l'altre dia cent *i pico* places d'Administració pública.
Però això, com a molt podria baixar el 0,5% la temporalitat.
Ho dic perquè ja ho he sentit en aquest debat de pressupostos.

Presentem també una sèrie d'esmenes encaminades a la prevenció dels riscs laborals i la seguretat en els treballadors de l'administració pública.
Perquè entenem que l'Administració pública, en primer lloc, ha de donar exemple, donar exemple fent una cosa tan òbvia com és complir la legislació, una llei aprovada ja fa molts anys, i que el seu no-acompliment produeix que, semestre darrere semestre, augmenten els riscs, les morts i concretament els problemes greus en aquest tema.

I en l'Administració pública hi ha problemes, hi ha problemes en tots els sectors específics però jo voldria citar-ne un que em sembla especialment greu, que és el tema de l'extinció d'incendis, per exemple, on nosaltres hem presentat moltes vegades mesures en aquest sentit, perquè entenem que ni es tenen els mitjans ni es plantegen les mesures de seguretat corresponents.

Un altre tema en el qual nosaltres parlem i que ens sembla molt preocupant és el tema del baix ús i coneixement del valencià.
Jo en la comissió parlava d'una vella cançó, del *Tio Canya*, que simbolitza com era pràcticament impossible fa vint anys parlar en valencià a l'Administració pública, però per desgràcia continua sent pràcticament impossible parlar en l'Administració pública en valencià.
El *Tio Canya* i el que simbolitzava aquesta cançó continua sent una realitat.
I si no, que es mire la relació, els RPT, la relació de llocs de treball, i el percentatge de llocs de treball que necessiten un coneixement en valencià.
És insignificant, amb dades de la mateixa Administració.

Nosaltres entenem que és imprescindible avançar de forma seriosa, en primer lloc, en el fet que els treballadors públics coneguen la nostra llengua, i en segon lloc, en fer seriosos plans de foment i ús del valencià en tots els sectors.
I eixe tema és una assignatura pendent.
Es parla molt d'Acadèmia Valenciana de la Llengua, però no es parla pràcticament mai de fomentar l'ús de la nostra llengua en aquest país, i sobretot en les administracions, que és responsabilitat directa del govern, directa.
I la concreció és totalment ridícula en aquests pressupostos.
I és ridícula en la policia, és ridícula en la justícia, etcètera.

Nosaltres pensem també que s'ha de millorar, parlant en el tema de les emergències, tot el sistema d'emergències en zones rurals.
És una assignatura pendent que va lligada a la millora de les condicions de treball de les brigades forestals, la necessitat d'adequar parcs de bombers, concretament de tipus rurals, de tipus forestals i la millora de les seues condicions.
Pensem que s'ha d'avançar també en integrar les emergències i en millorar el telèfon 112, que ho hem de repetir, no està acomplint adequadament les seues funcions com en el seu moment va ser fet el contracte corresponent.

Plantegem també en el tema de Policia Autonòmica, una sèrie de mesures.
No s'està desenvolupant adequadament.
Aquesta policia no està tenint el pes que entenem que hauria de tenir en una comunitat com la nostra.
I plantegem també mesures en el sentit que aquesta policia es dedique, entre altres coses, a temes que ens semblen importants, com són els temes mediambientals, com és el tema de les dones maltractades, els problemes dels menors, amb greu preocupació, almenys per al nostre grup, i els temes d'integració d'immigrants.

Plantegem en el tema d'emergències també la necessitat de prevenir.
I quan parlem de prevenir ens recordem de les passades grans pluges, i no volem parlar del pantà de Maria Cristina, que no correspon ací, correspon a la Confederació.
Però sí que hem de parlar de zones urbanitzades en zones inundables.
Entenem que la famosa cartografia i Pla d'acció territorial que en el seu moment es va plantejar s'ha de posar seriosament com a mecanisme de prevenció d'aquests te-mes.
Bé, jo crec que aquestos són els elements fonamentals.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Pel Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Amparo Sancho Vicente té la paraula.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señor presidente.

Ilustres señoras y señores diputados.

En primer lugar, me gustaría comenzar mi intervención con un refrán que dice: "comprender significa ser capaz de hacer".
Y eso es lo que desde el gobierno del Partido Popular ha venido poniendo en marcha durante estos años de gobierno al frente de las instituciones valencianas y lo que una vez más se refleja en los presupuestos, comprendiendo las necesidades de la sociedad valenciana y actuando en consecuencia.

Mediante una lectura a los presupuestos de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas se puede apreciar que uno de sus principales objetivos es modernizar y racionalizar la administración pública valenciana, impulsando una administración pública, viva, de calidad al servicio de los ciudadanos.

La administración de Justicia ha cambiado durantes estos años de una manera espectacular, no sólo por sus infraestructuras judiciales, que van a sustituir los inseguros y caducos edificios que dejó el Partido Socialista, sin tener en cuenta las graves deficiencias en prevención de riesgos laborales, sino por las medidas pioneras que se han llevado a cabo, como, por ejemplo, los edificios Prop de Justicia y los juzgados de malos tratos.

No podemos olvidar la preocupación del gobierno de la Generalitat Valenciana en la prevención de riesgos laborales, para lo cual en enero empezará a funcionar un servicio de prevención de riesgos laborales que está contemplado en los presupuestos.

De las enmiendas presentadas hay unas concretas a las que me gustaría hacer hincapié.
En la enmienda general que ha presentado el Grupo de Esquerra Unida me gustaría decir que el origen de los fondos -referidos al capítulo de inversiones-, no se dice, no se hace mención de cuál es el origen de los fondos.
Y yo me pregunto si la cantidad que se indica, ¿por qué es esa?
, ¿no puede ser otra?
, ¿no puede ser más?
, ¿no puede ser menos?
En ese capítulo de inversiones el dinero previsto en el presupuesto es el necesario para cubrir las necesidades de gasto existente, sin despilfarros, ya que seguimos manteniendo una administración pública preocupada por gestionar de una manera adecuada el dinero de todos y cada uno de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, sin despilfarros, mediante una gestión sostenible de los recursos.

Con respecto a las enmiendas que han presentado a la dirección general de función pública, he de decirle que para ir regularizando la situación de determinados colectivos de la administración pública es por lo que el pasado miércoles día 12 fue convocada la oferta de empleo público más numerosa desde el año 1986, pactada entre la administración pública valenciana y los sindicatos.
Pero, no es la única oferta de empleo público que va a salir, con lo cual no se va a quedar aislada, como antes comentaba.

Pero es que, además, esta importancia que se le da se manifiesta en los presupuestos dentro de la Dirección Ge-neral de Función Pública, donde en una de las principales líneas de actuación par alcanzar el objetivo pone: "ejecutar los procedimientos pendientes de selección de personal, concursos y adjudicación de vacantes y promoción interna", con lo cual está como objetivo básico y prioritario en los presupuestos de la Conselleria de Justicia y Administracio-nes Públicas.

Con respecto al impulso del valenciano, yo soy valenciano-parlante, pero he de decir que otro de los objetivos básicos que viene recogidos en numerosos programas del presupuesto debido a su importancia es el impulso del valenciano, y este es un objetivo básico que se encuentra tanto en la Dirección General de Justicia como en la de Función Pública.
En ella, dentro de la Dirección General de Función Pública, se encuentra el Ivap, que es el encargado de realizar cursos de formación de valenciano.
Pero, junto a ello, hay que recordar que el Gobierno Valenciano aprobó dos convenios: uno con el Consejo General del Poder Ju-dicial para el uso y la promoción del valenciano de todos los trabajadores de la administración de justicia y otro convenio en materia de derecho civil y foral valenciano, ya que son materias importantes, no solamente la promoción y el uso, sino también la recuperación de nuestro derecho foral valenciano.

Con respecto a lo que comentaba, los funcionarios de la unidad del cuerpo nacional de policía, al igual que el resto de funcionarios de la Generalitat, tienen la opción de asistir a los programas de formación de valenciano programados por el Ivap.

Siguiendo con el resto de sus enmiendas, me gustaría contestarle a las enmiendas referidas.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Un momento, señora Sancho.

Señorías, ruego ocupen sus escaños, y, especialmente, el señor Rodríguez Marín, que creo que no está en el que le corresponde.

Siga, siga.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Con respecto a la policía autonómica, sí que tiene asignadas las competencias que desde el Grupo Parlamentario de Esquerra Unida se solicitan, y están recogidas en el artículo 38 de la Ley 2/86, de fuerzas y cuerpos de seguridad, es decir, la formación y prevención atendiendo a los distintos sectores sociales, la atención específica a menores, mu-jeres maltratadas y control medioambiental para las cuales se realizan planes específicos de formación existiendo grupos operativos especiales dentro de la unidad que han recibido formación especializada en esta materia, actuando en continua coordinación con los departamentos competentes de la Generalitat Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias.

El senyor Ribó té la paraula per dos minuts i quarant-cinc segons.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies.

Mire, jo li vull afirmar: el seu govern "despilfarra", balafia, en valencià, per exemple quan utilitza recursos públics per a fer un parc d'atraccions, que és una cosa privada, que pot ser molt interessant, i dedica recursos públics.
El seu govern balafia, per exemple, en el cas de la Televisió Valenciana, naturalment que sí, en obres faraòniques.
I això es demostra en el nivell d'endeutament al que vostés estan sometent a la Generalitat Valenciana, el més alt de totes les comunitats autònomes si ho analitzem respecte a producte interior brut per càpita.
Naturalment que sí que balafia, però en temes a més que no interessen o que no són importants per a la majoria dels valencians.

Per tant, no diga que aquest no és el problema.
Vostés en allò que els interessa sí que dediquen recursos.
El exemples els hi he posat.
I, si no, revise el que ha dedicat el Govern Valencià a aquests temes o als nivells d'endeutament corresponents.

Mire, vostés, efectivament, el Govern Valencià, ha tingut creixements espectaculars i pioners en l'augment concretament d'accidents laborals en la nostra comunitat.
Naturalment que sí.
És que només cal veure els resultats.
Només cal veure els resultats semestre rere semestre com creixen per damunt de la mitjana estatal.
Naturalment que sí.
Som pioners en açò.
Jo crec que està claríssim.
A mi em sembla que és una cosa evident.
Som pioners també en el creixement de la temporalitat i la precarietat quant a treballadors de les administracions públiques.
I aquestes són dades contrastades en aquest Parlament.
I a mi em sembla molt bé que ens diguen que faran determinats elements, però açò, en aquests moments, el nivell de precarietat és dels més alts de tot l'Estat espanyol, que som campions en açò en tota la Unió Europea.

I respecte al valencià, em sembla estupend que siga un objectiu bàsic.
Em sembla meravellós que parlem del dret civil valencià i espere que s'incorpore el dia que reforme l'Estatut d'Autonomia, que algun dia, potser, arribarà, que algun dia, potser, arribarà, esperem que s'integre en l'Estatut d'Autonomia.
Nosaltres, naturalment, el nostre recolzament.

Però, mire, el fet concret és que la relació de llocs de treball, la RPT, concretament, menys de l'1% dels treballadors públics coneixen el valencià en llocs obligatoris, és obligatori.
El fet concret és que si fem una excursió, per dir-ho d'alguna forma, per les administracions públiques valencianes, parlar en valencià és moltes vegades impossible.
I no s'està complint la Llei d'us en un element que es responsabilitat del govern.
Eixe és el fet concret.
I, per això, presentem les esmenes corresponents i.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
me calle perquè em fa.
.
.
*(El senyor vicepresident primer desconecta el micròfon)*

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor Ribó, per respectar tan seriosament el temps i a la presidència.

Té la paraula la diputada senyora Sancho, per a rèplica.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, señor Ribó, me gustaría que volviera a leer el proyecto de ley de presupuestos y vería cómo en el programa de la secretaría general, dentro de los gastos de funcionamiento referidos a la luz, el agua, el alquiler de las sedes judiciales, el incremento que se produce en esta línea presupuestaria desde el ejercicio 2000 hasta el 2001 es un incremento mínimo, con lo cual es una utilización de recursos y es, como le he adelantado anteriormente, una gestión sostenible y un crecimiento sostenible.
No hay que hacer demagogia.

Con respecto a la prevención de riesgos laborales, es el gobierno del Partido Popular el que se ha tomado un gran interés en este asunto.
Ya le he dicho que en enero se va a poner en marcha un organismo encargado de la prevención de riesgos laborales, para el cual ya hay una dotación presupuestaria y se encuentra también en estos presupuestos, con lo cual le invito también a hojearlos.

Con respecto al uso del valenciano, decirle que se están haciendo los esfuerzos importantes dentro de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, le he hablado del Ivap, que es el encargado de hacer los cursos de formación del valenciano, pero no sólo dentro de la Dirección General de Función Pública, sino también dentro de la Dirección General de Justicia que momentos después hablaremos.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gracias.
Moltes gràcies, senyora Sancho.

Continuem amb el segon bloc, amb l'il·lustre diputat senyor Ribó per un temps de cinc minuts.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Anem ara a la part de Justícia.
Hi ha una esmena que nosaltres demanem que s'afegisquen concretament 1.
813 milions de pessetes per a infrastructures de Justícia.
Es preguntaran vostés per què aquesta mania de 1.
813.
La mania és molt clara.
Nosaltres hem revisat els pressupostos del 2001, però també del 2000, i hem vist com en les previsions que hi havia en els pressupostos del 2000 estaven previstos 3.
998 milions per a inversions en Justícia.
Bé, d'aquestos 3.
998 milions han desaparegut per art de màgia 1.
813.

Nosaltres, com sabem que ho fa tan bé el govern del Partit Popular, volem acabar d'ajudar-lo que complisca els compromisos que fa en els pressupostos, perquè em semblen que és una llei, és la llei més important, i el que no val és dir: "per a l'any 2001 ficarem 4.
000 milions de pessetes aproximadament, i, després, desapareix la meitat".
Entre altres motius, entre altres motius, perquè teòricament s'està fent una Ciutat de la Justícia, concretament ací a València, i no hi ha ni els recursos previstos en els pressupostos del 2000 per a construir la Ciutat de Justícia, concretament, que es planteja.

Per tant, en aquesta primera esmena això no és balafiar, això és complir els compromisos que el govern, el mateix govern s'havia marcat en els pressupostos de 2000.
I, clar, si comencen unes obres, doncs, s'han de continuar.

Bé, jo crec que hi ha un altre tema que és important i que s'hauria de reconéixer.
La societat valenciana i l'espanyola en general, el problema fonamental, o un dels problemes fonamentals que té amb la justícia són els seus retards.
Crec que això ens ho hauríem de marcar com un objectiu general perquè em sembla fonamental.
Pensem que s'ha de prestar més atenció, perquè no es presta l'atenció suficient, si nó miren el centre d'atenció a menors d'Alacant, en el tema d'atenció a menors, que és una assignatura pendent molt greu: a Alacant es perden xiquets, passen coses de tot tipus, al centre d'atenció a menors, i pensem que és un objectiu que s'hauria de marcar seriosament; de la mateixa forma que ens hauríem de plantejar seriosament el que hi haguera estructures en Justícia per a fer front d'una manera clara a la violència de gènere, als delictes mediambientals i al tema de la sinistralitat laboral.

Això ho demanen els sindicats.
Pensem que és una demanda important i que, d'alguna manera, ajudaria a complir un altra cosa que és una promesa eterna però que les estadístiques diuen i són molt dures, i és que els accidents laborals continuen augmentant semestre rere semestre.

I després hi ha una altra cosa que ens ha cridat molt l'atenció: el tema dels metges forenses.
Nosaltres pensem que és important, en primer lloc, potenciar la seua formació, hem rebut moltes queixes respecte que el tema dels metges forenses, la proximitat s'ha perdut en moltes comarques i pensem que s'hauria de potenciar.

I, per últim, ens estranya moltíssim com una partida que estava funcionant l'any anterior d'un conveni amb la Facultat de Medicina per anàlisi d'alta tecnologia, anàlisi d'ADN, ecotoxicologia, senzillament ha desaparegut.
No entenem com aquest conveni ha desaparegut, o sinó que se'ns explique, perquè no hi ha mecanismes per a poder fer aquestes anàlisis, que són imprescindibles dintre de la pràctica jurídica.

I, per últim, hi ha una esmena molt concreta.
A Sant Vicent de Raspeig hi ha uns terrenys concedits durant cinc anys.
Si no s'inicien les obres aquells terrenys retornaran concretament a l'ajuntament.
Pensem que un compromís important és que el jutjat de Sant Vicent del Raspeig d'una vegada per totes es comence, com s'havia establert el compromís en el seu moment amb l'ajuntament.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Senyora Sancho.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señor presidente.

Ilustres señoras y señores diputados.

Nos encontramos ante una administración de justicia que, en su empeño de estar en permanente contacto con la sociedad, ha creado un servicio de información por y para los ciudadanos: el Prop de Justicia, convirtiéndonos en la única comunidad autónoma, junto con el País Vasco, que ya lo tiene creado y desplegado en treinta y seis partidos judiciales de la Comunidad Valenciana.

Una administración de justicia preocupada por la siniestralidad laboral de sus infraestructuras judiciales, en la que en todos sus proyectos de obra se realiza su correspondiente estudio de salud y seguridad, solucionando continuamente las graves deficiencias que, en prevención de riesgos laborales, dejó el PSOE en los edificios judiciales transferidos.
Consecuentemente, la mejor prevención de riesgos laborales será construir más y mejores edificios judiciales de nueva planta que sustituyan los inseguros y caducos que dejó el Partido Socialista.

Una administración preocupada por la prevención de riesgos laborales, por lo que se ha creado y va a entrar en funcionamiento, como le he comentado anteriormente, en enero, dentro de la Dirección General de función Pública, un servicio de prevención de riesgos laborales.

Una administración de justicia que sustituye la imagen del forense solitario sin medios por la de un forense especializado, provisto de tecnología punta, potenciando el trabajo en equipo a través de los institutos de medicina legal, siendo centros pioneros en la medicina forense española que aglutinan las más avanzadas y sofisticadas técnicas de investigación desde la óptica de la especialización.
Desde 1997 se vienen haciendo planes de formación principalmente con las cátedras de medicina legal y con la escuela valenciana de estudios para la salud

Una Generalitat Valenciana preocupada por la violencia de género, para cuya solución ha impulsado una experiencia pionera en todo el Estado: el proyecto de los juzgados de malos tratos, centrándose exclusivamente en materias de violencia doméstica y violencia de género.

Una administración de justicia en la que la violencia de género tenga una respuesta, reforzándose para ello los juzgados de malos tratos y las oficinas de ayuda a las víctimas de delitos.
Una violencia de género que, aunque como ya sabemos, la creación de estos juzgados depende del Consejo General del Poder Judicial, cuando los aprueba se ponen inmediatamente en funcionamiento por parte del gobierno, ante el cual la conselleria adquirió el compromiso de proporcionar los medios materiales y humanos necesarios para el desempeño de su labor.

Una administración de justicia que ha optado por otra serie de medidas, como son la organización, dentro del Plan de formación de jueces y magistrados, de un curso sobre tratamiento penal y procesal para las mujeres y menores víctimas de la violencia doméstica, abandono de familia o delitos contra la libertad sexual.

Una administración de justicia con la finalización de la primera fase de la Ciudad de la Justicia de Alicante, con una inversión de 1.
800 millones; la Ciudad de la Justicia de Valencia, que albergará unos cien juzgados, la audiencia provincial y los servicios comunes, y la Ciudad de la Justicia de Castellón.

Por lo que respecta a San Vicente del Raspeig que usted ha comentado, el Gobierno Valenciano, y especialmente la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, no lo tienen olvidado.
Lo que pasa es que, como usted sabrá, dentro de los criterios de racionalización que deben presidir la demarcación y planta judicial valenciana, se está ultimando el estudio de la configuración que resulte más adecuada para el partido judicial de San Vicente del Raspeig.
Es necesario compaginar el palacio y el partido judicial, por lo que las inversiones que se realicen deben ser consecuentes con la realidad existente, una materialización que pasa por realizar las obras adecuadas y precisas en función de la demarcación definitiva que se produzca.
Por tanto, mientras no esté perfectamente determinada la demarcación del partido judicial, no es procedente elaborar el proyecto de obras, pero en cuanto aquel aspecto quede definido perfectamente dicho proyecto será retomado de inmediato.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias.

Señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies.

De la seua intervenció i del fet que van a fer totes aquestes obres en infrastructures, jo crec que aquestos pressupostos es podrien definir com: dèficit zero, deute bi ­amb b de Barcelona­ bilionari, perquè si no, no es pot explicar.
Jo crec que aquest és l'element concretament.
Deduïsc també que no es van a fer els jutjats de Sant Vicent del Raspeig, o siga, que es faran, algun dia.

Em sembla molt bé que vostés estiguen molt preocupats pel tema de sinistralitat laboral, però els fets concrets és que la sinistralitat laboral continua augmentant semestre darrere semestre.
I això no ho arregla la seua preocupació, això ho arreglen actuacions concretes com s'han demanat per part dels sindicats, la creació d'estructures de justícia que ataquen directament aquest problema a més de complir la llei de prevenció i risc.

I per últim, comentar-li, ha parlat vosté de tecnologia punta en la medicina forense.
Jo, de moment, mentre no em diga el contrari, serà de *punto y coma*, perquè si no es poden fer les anàlisis d'ADN, d'ecotoxicologies i no se'ns ha explicat com s'han de fer, donat que no hi ha un conveni, mire vosté, serà tecnologia punta del segle XIX però no d'aquest segle.

 

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula, per a rèplica, la senyora Sancho.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señor presidenta.

En primer lugar, repetirle que sí que hay suficientes recursos presupuestarios dentro del capital de inversiones para infraestructuras de justicia, tal como le he venido reiterando.
Y el palacio de justicia de San Vicente del Raspeig se realizará y, como le he repetido, se realizará cuando esté determinada la demarcación del partido judicial, porque si no, no es procedente ni prudente el comenzar el proyecto de obras.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sancho.

Correspon, a continuació, la defensa de les esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida 331 a 347 i 350 a 359.
Té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Estem parlant ara d'administració territorial, d'ajuntaments, etcètera.
És una esmena calcada de la que presentàrem l'any passat.
Allà a febrer de 1999, uns mesos abans de les eleccions, va haver una assemblea de la Federació de Municipis i Províncies, i tots els grups amb representació municipal van signar un acord de fer un fons de cooperació municipal, 5.
000 milions de pessetes.

L'any passat plantejàrem una esmena perquè aquest compromís es complira, no va ser acceptada.
Enguany presentem una esmena perquè aquest compromís es complisca i continuarem presentant esmenes fins que aquest compromís es complisca, perquè entenem que aquest compromís és un compromís fonamental per a potenciar els municipis.
I s'ha de dir que passat ja any i mig llarg, quasi dos anys, el compromís que en el seu moment es va signar per part del Partit Popular no s'està complint.
Jo crec que és així de clar.
I açò té un simbolisme molt clar cara als municipis.
I pensem que s'ha de complir.
Els municipis no són de cap partit, hi ha molts partits representats, però hem de dir que els municipis són Estat, tenen elements fonamentals d'atenció al serveis dels ciutadans que s'han de potenciar i que no s'estan potenciant.

Nosaltres plantegem vàries esmenes parlant, concretament, del tema de desenvolupar ­i això no val diners, només és qüestió de treball­ desenvolupar, en primer lloc, una Llei de policia local que vàrem aprovar en aquestes Corts per unanimitat en 1999 i que segueix sense cap desenvolupament reglamentari.
Repetisc, no val diners, val treball del govern, que fa ja pràcticament dos anys que no s'ha vist cap reglament en aquest sentit.
I ja va sent hora, jo crec que ja va sent hora, perquè açò està afectant el desenvolupament de la policia local.
Desenvolupar també el reglament de l'Institut Valencià de Seguretat Pública, sembla lògic que d'una vegada per totes es desenvolupe.
Tampoc val diners, és qüestió de voluntat política, i no hi ha voluntat política per part del govern popular d'aquests desenvolupaments reglamentaris.

Nosaltres pensem també que és important avançar en una cosa que diu l'Estatut d'Autonomia i que no s'ha desenvolupat encara, que és el tema de la comarcalització.
Entenem que aquest tema és un tema fonamental.
No s'estan donant passes en aquest sentit, i al nostre entendre s'hauria d'avançar en aquesta direcció.
El nostre país és molt més que tres províncies, i potenciar el caràcter provincial ens sembla anar cap enrere, com s'està potenciant, i entenem que s'ha d'avançar en un procés de comarcalització.
Per desgràcia, fins ara, els únics que han presentat aquí un projecte de llei de comarcalització ha estat el nostre grup, i no hem vist res sobre açò.
Hem vist passes enrere, per exemple en el cas del Consell Metropolità de l'Horta i en altres plantejaments.

A nosaltres ens sembla també que s'ha de fer un esforç, en un moment d'una avanç tan important de les telecomunicacions i de la informàtica, de coordinació, integració i potenciació de totes aquestes noves tecnologies en els ajuntaments.
Entenem que no estan adequadament coordinades, entenem que no s'estan fent els esforços corresponents ni en software, ni en hardware, ni absolutament en res, i moltes vegades s'està creixent d'una forma totalment descoordinada.
Tampoc val molts diners açò, és una voluntat d'intentar posar d'acord, d'intentar establir xarxes internes dintre dels municipis i d'avançar en un procés que d'alguna manera, si no es fa de forma adequada, pot deixar molts ajuntaments seriosament endarrerits.
I, en general, entenem que s'ha de fer una millora de la gestió dels serveis públics.

I acabe amb una idea que he dit abans: en els ajuntaments també s'hauria de parlar en valencià, almenys en les comarques valencianoparlants, i no hem vist en aquest sentit tampoc cap esforç ni cap promoció per part del Govern Valencià.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Torn en contra?
La senyora Sancho té la paraula.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Hay un objetivo incuestionable para el gobierno del Partido Popular: la administración local valenciana.
Es la instancia más cercana a los ciudadanos, cuya gestión afecta directamente a su calidad de vida.
De ahí que nadie pueda darnos lecciones sobre su importancia, ya que ha sido el Partido Popular el que en 1999 creó la Dirección General de Administración Territorial, cuyo cometido no es otro sino programar y llevar a cabo la política de la Generalitat en materia de administración local, donde entre sus funciones se presta una especial atención a la coordinación y cooperación entre las administraciones provinciales.

Debemos seguir impulsando una administración local fuerte, dinámica, en contacto permanente con los ciudadanos.
Por ello, es por lo que la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas tiene como objetivo la aprobación de la Ley autonómica de régimen local.
A través de una futura ley valenciana de régimen local se abarcarán aspectos tales como la elaboración de unos criterios racionales y estables para la alteración de términos municipales, la creación de nuevos municipios, la organización, funcionamiento y competencias municipales, adecuando estos elementos a las características específicas de cada municipio, y la elaboración de una tipología municipal prestando atención a los municipios con características propias, junto con la creación del Fondo Autonómico de Cooperación Municipal.
Ella es la que dará cumplimiento al compromiso adquirido de creación del Fondo Autonómico de Cooperación Municipal.
Desde el gobierno de la Generalitat Valenciana se considera necesario para una administración local moderna y que apoye claramente la autonomía y la suficiencia financiera de las entidades locales.

Con respecto a la seguridad pública, debo decir que contamos con un modelo de seguridad pública de carácter integral, que entiende la seguridad como un servicio al ciudadano, donde el orden público constituye uno de los elementos de la misma.

En la actualidad, las funciones de la unidad adscrita, Policía Autonómica, se centran en materia de medio am-biente, menores y espectáculos, establecimientos públicos, incendios forestales, policía minera, servicios de colaboración con la policía local y todas las actuaciones puntuales que se solicitan por los distintos órganos administrativos en el ejercicio de sus competencias.

Se está procediendo al desarrollo reglamentario de la Ley de policías locales a lo largo del año 2000.
Se han celebrado numerosas reuniones del gabinete técnico de coordinación de policías locales y de la comisión de coordinación, estando en trámite dos decretos y cinco órdenes de desarrollo.

A comienzos del año 2001 se procederá a una nueva convocatoria del gabinete técnico de contratación de los trabajos de desarrollo de la Ley 6/99.
El objetivo es adecuar estos cuerpos policiales a las nuevas exigencias del servicio de seguridad pública que la sociedad demanda, siguiendo especialmente las líneas de profesionalización y formación.

Muestra de la coordinación entre las fuerzas y cuerpos de seguridad es que la conselleria ha puesto en marcha un concierto estratégico para la atención a las víctimas de agresiones sexuales y violencia doméstica.
Este concierto se convertirá en un adecuado instrumento de coordinación de las labores policiales, judiciales, sanitarias, formativas y asistenciales de todos los profesionales integrados en este tipo de delitos, al efecto de configurar una asistencia integral y reforzar las medidas preventivas que sean convenientes.

Como complemento de estas actuaciones judiciales, se adoptarán por parte de las juntas locales de coordinación y seguridad, así como de la Policía Nacional, medidas preventivas.
La Dirección General de Interior también colaborará para recoger las denuncias pertinentes, atención a cualquier urgencia y acompañamiento a las víctimas que así lo precisen.

Es decir, una serie de medidas que afectan a todas las administraciones de justicia que están trabajando de una manera activa y positiva para erradicar la violencia doméstica y la asistencia integral.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sancho.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ribó per quaranta-un segons.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies.

De la seua intervenció, hi ha dues coses que crec que s'han de ressaltar.

Mire, per molt que ens conte d'una llei que faran i tal, el fet concret és que vostés no estan complint el compromís de l'Assemblea de Municipis.
En absolut es va a vincular a cap nova llei.
No estan complint açò.
Jo crec que això ha de quedar clar i ho han de saber tots els ajuntaments, siga el que siga l'alcalde o l'alcaldessa.
No estan complint un compromís que vostés estan signant.
Per moltes coses que vosté ens diga, fa pràcticament dos anys que tenim una llei de policia local i continuem sense tenir els reglaments.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ribó, acabe.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

I jo crec que està clar.

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Sancho, per a rèplica, té la paraula.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora presidenta.

Desde luego, señor Ribó, lo que no me puede discutir es el apoyo del Gobierno Valenciano al municipalismo con la Di-rección General de Administraciones Territoriales, como le he comentado anteriormente, y con la creación de la Ley valenciana de régimen local, que todavía usted sigue sin creerse.

Y si tampoco se cree que se está procediendo al desarrollo reglamentario de la Ley de policías locales, que, como le he comentado anteriormente, se ha procedido a lo largo del año 2000, le sigo recordando que se han celebrado ya numerosas reuniones del gabinete técnico de coordinación de policías locales, estando en trámite dos decretos y cinco órdenes de desarrollo, y que a comienzos del año 2001 se procederá a la nueva convocatoria del gabinete técnico de contratación de los trabajos de desarrollo de la Ley 6/99.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sancho.

Correspon ara a continuació la defensa de les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, totes les es-menes que hi ha a la secció 07, justícia i administracions públiques.

Té la paraula la senyora Andrés.
*(Remors)*

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Buenos días.

Vamos a continuar con la 07, justicia y administraciones públicas.

La verdad que a la presentación de estos presupuestos ­voy a decir las enmiendas, son de la 380 a la 462­ vemos que estos presupuestos dejan claro que todo va bien, que hay que continuar mejorando.
Y tengo que decirle que nosotros no lo vemos así.
Todas las enmiendas presentadas tienen un propósito: hay que realizar mejoras en la gestión.
Pero nosotros no sólo vemos que hay que realizar mejoras en la gestión sino impulso y coordinación, ya que existen deficiencias grandes e importantes en la gestión y una importante falta de compromiso social.
Una administración que tiene importantes problemas, importante tasa de crispación entre los trabajadores y, además, es una de las administraciones peor valoradas.
La justicia, una de las peores valoradas en la Adminis-tración.
Mantiene una visión personalista de la gestión.

En cuanto a la constitución del Servicio de Prevención de Riesgos Laborales, que ya sabemos que se ha constituido aunque no han tomado posesión todavía, no solamente hay que constituir el servicio, sino que también hay que creer en la necesidad y hay que desarrollar y aplicar la Ley de prevención de riesgos laborales.
No hace falta que les recuerde el número de denuncias que tienen presentadas ante la Inspección General de Trabajo, incluso admitidas por la fiscalía.

Y vamos a pasar a justicia, que es uno de los grandes temas de esta conselleria, una de las administraciones peor valoradas, y donde se podría decir un dicho popular que se dice con frecuencia: "tengas pleitos y los ganes", porque difícilmente la sociedad ve que la justicia solucione sus problemas.

Entre sus principales líneas de actuación y objetivos básicos se encuentra la formación.
La formación es un proceso básico en la coordinación y en la prestación de los servicios públicos, y se marcan diferencias entre categorías y situaciones administrativas.
La justicia tiene que responder con una total coordinación a los problemas que se plantean, porque esta Administración es responsable de la funcionalidad de la justicia.

Las situaciones que se plantean en estas consellerias son totalmente descoordinadas.
Nos encontramos con un caos, caos por unos presupuestos que son la iniciativa del próximo año, no son listas de los deberes que justifican como funciones diarias de la administración, que es lo que han hecho ustedes a la presentación de los objetivos y líneas de actuación.

Para no decepcionar, como dije en la comisión, hemos hecho dos enmiendas ­una de ellas fue aprobada­ sobre el Instituto de Medicina Legal.
Pero quiero hacer una precisión en una de ellas que fue aprobada.
Nosotros pedíamos en esa enmienda la homogeneización de la asistencia en todo el territorio, no la creación de más institutos de medicina legal, que me parece muy bien que se hagan en las capitales de provincia, sino que se hagan en aquellos sitios donde se hagan autopsias, incluso en aquellos donde el director general dicen que son de menos importancia, como son los accidentes laborales o los muertos por sobredosis.
Creemos que existen todavía muchos sitios donde se hacen autopsias y que no se ofrece la suficiente calidad para la prestación de esa servicio, y desde luego queda bastante denostada la atención a los ciudadanos.

Quiero demostrar que también es importante la segunda enmienda, en la cual nosotros nos referimos a que tienen que sujetarse al reglamento estatal.
¿Por qué decimos eso, ya que es obvio?
El señor Díez siempre me dice: "Es obvio, es obvio".
Pues sí, debería ser obvio y evitarlo.
Pero doce sentencias ante la dificultad de la aplicación del reglamento de ámbito nacional y una sentencia del Tribunal Superior de Justicia avalan que se precise, que se aplique con rigor el reglamento de ámbito nacional.

Queremos hacer hincapié en unas enmiendas que nosotros presentamos, que dicen: "creación de equipos técnicos de menores", "externalización", mejor dicho.
Y nosotros decimos "creación".
Han visto ustedes un filón con la posibilidad, donde dice la Ley del menor, de que los equipos técnicos puedan ser privados, y ustedes, ni cortos ni perezosos, ya han puesto en los objetivos básicos "externalización", no desaprovechando la oportunidad de negocio.
Esto quiere decir ni más ni menos que además de ser probablemente un negocio, que lo es, además el chaval y la chavala que tenga problemas judiciales podrá ir a una consultoría privada, presentarse en ese equipo técnico especializado y quedar bajo la diferencia de aquel que no pueda tener recursos y no pueda aportarlo.
Nos parece que deberían dar una solución más inmediata a estos equipos técnicos que van a tener una incidencia muy importante en la aplicación de la Ley del menor.
Incidencia que va a ser, porque los informes técnicos son vinculantes, a las acciones que realice el fiscal.
Y, evidentemente, no se puede dejar en manos privadas.
Absolutamente habrán discriminaciones y habrán, desde luego, desconfianzas.

En cuanto a la Oficina del Jurado, que algunas veces hemos tratado, no se trata de potenciar la Oficina del Jurado, de ponerles más medios y más personal, como parece ser que se entendió así.
Se trata de implantar la ley con todo su rigor, y es que la sociedad sea parte corresponsable, partícipe, de la aplicación de la Ley del jurado, es decir, de la justicia.
La necesidad de creación de fiscalías y juzgados especiales pedidos por la sociedad, que demanda a gritos la necesidad de juzgados y fiscalías de malos tratos para poder dar respuesta a la fuerte demanda social, pero no dando respuesta con la boca pequeña, como hasta ahora.
Por una parte, es responsabilidad del Consejo General del Poder Judicial y, por otra parte, somos innovadores.
Aquí en esta tribuna el señor Castellano se comprometió a mejorarlo, y continuamos estando en la misma absoluta situación.
Juzgados añadidos a otros juzgados, sin darles ningún so-porte, sin darles ningunos medios.
Y desde luego, no hay especialización y no hay dedicación.

En cuanto a la fiscalías, hay que denotar que no son fiscalías de malos tratos, sino que son registros añadidos a otras fiscalías, y que se dedican nada más ni nada menos que al registro de los casos existentes.

En cuanto a los juzgados de medio ambiente, es necesaria la situación de que la justicia se haga eco de los problemas sociales, que problemas tenemos en este momento y problemas vamos a tener.
Que tenemos ejemplos en este momento en el candelero, como es la legionela, como es el tema de las vacas locas, que afectan a problemas medioambientales, que van a tener que ser vistos desde un punto de vista mucho más profundo y que la sociedad necesita una defensa.

Algo en que ni siquiera ustedes han reparado, porque yo creo que a pesar de que nos hemos repetido hasta la saciedad, es el problema de los riesgos laborales, la precariedad y los accidentes laborales, que en esta comunidad nos encontramos a la cabeza.
Por lo tanto, les pedimos más compromiso y más voluntad.
No solamente depende de la Dirección General de Justicia la funcionalidad, depende también del Consejo General del Poder Judicial, pero ustedes pueden hacer mucho por mejorar, por intentar, por pedir la creación de esos juzgados y fiscalías.

En cuanto a infraestructuras de justicia, la verdad es que, ya lo dijimos en comisión, es curioso, que habían puesto ustedes todo en una bolsa, así no van a tener que justificar nada.
Han utilizado ustedes un teléfono manos libres: "aquí no tendré que dar explicaciones a nadie".
Pero ustedes en la enmienda tienen la relación de aquello que ustedes año tras año se han comprometido y no han cumplido.

También hay una cosa importante, que es la falta de compromiso con las infraestructuras actuales; infraestructuras que van a ser necesarias hasta que se terminen esas obras faraónicas, y las cuales en este momento tienen cantidad de denuncias ante la Inspección General de Trabajo, que prestan inadecuada atención a los trabajadores y a los usuarios y ponen en evidencia el mal desprestigio de la justicia.

En cuanto a los juzgados de paz, han puesto ustedes un poco más, lo reconocimos, pero poco, pero poco.
Poco, porque si se diera a todo el mundo, si no se esperaran ustedes a la situación de clientelismo, de aquel que lo pide, salen a 18.
902 pesetas al mes.
Y en cuanto a gastos por infraestructuras, salen a 8.
2000 pesetas al mes.
Con lo cual me parece que es una mala atención a la justicia, la más próxima al ciudadano.
La falta de seguridad en los edificios se ha hecho patente.
Ha habido denuncias permanentes constantemente, incluso el Tribunal Superior de Justicia ha pedido la existencia de cámaras de vigilancia por la mala situación en la que se encuentran y en la indefensión que se encuentran los trabajadores y los usuarios cuando entran en los edificios de justicia.

En protección civil y extinción de incidios, la verdad es que poco se puede decir de una dirección general tan importante, porque pocas, pocas, pocas explicaciones se dan a ellos.
Cubre exactamente cuatro páginas, cuatro páginas donde la mayoría de las cosas van a la externalización de los servicios.
Tienes que hacer un seguimiento puntual, laberíntico, para saber en qué se gasta el dinero.

En cuanto a la policía autonómica, pues, bueno, se llama policía autonómica porque hay que llamarle policía autonómica, pero no es más que una delegación.
Su responsabilidad es funcional.
Existen grandes diferencias con el resto de las policías autonómicas, a nivel de reconocimiento, a nivel económico, a nivel de identificación.
Todo pone en evidencia que no han hecho ni un pasito para adelante en el tema de la policía autonómica.
Desde luego, no dan ninguna atención ni especificación a los grupos especiales.
En seguridad pública.
.
.
pues, totalmente vacía de contenido.
En formación y estudios, pues lo dedican ustedes a la formación de altos directivos y muy poca cantidad al resto de la formación de los empleados públicos.

En función pública, ya saben la alta tasa de precariedad laboral que existe y que las ofertas de empleo público prometidas no han sido cumplidas y que solamente han sacado las plazas del grupo A.

Y en cuanto a la administración territorial, pues, ustedes que están diciendo durante estos días que respetan tanto la autonomía local, continúan ustedes sin respetar la autonomía local, continúan ustedes sin reconocer a los municipios, continúan ustedes eliminando aquello que les molesta, aquello que supone una poca afinidad con su línea ideológica, como fue la disolución del CMH, continúan ustedes sin desarrollar el pacto local, continúan ustedes sin cumplir el compromiso que adquirieron en la séptima asamblea y continúan ustedes sin constituir el fondo de ayuda de cooperación para los municipios.

Consideramos que el mantenimiento de fondos finalistas que ustedes mantienen y que esperan que esa futura ley local de solución a todos los problemas.
.
.
pero, claro, es una ley que parece que está durmiendo el sueño de los justos, no sale ni para adelante ni para atrás, tampoco.
Entonces, la sociedad, los municipios, precisan la solución de los problemas porque precisan los servicios.
Y ustedes son responsables para dar respuesta de ello.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Amorós.
Té la paraula per al torn en contra el senyor Díez.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Andrés, presentar en una agrupació total les esmenes que vostés han formulat en els programes de la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques és francament dificultós, tant per a vosté en exposar-ho com perquè la persona que haja d'ocupar-se d'esta contestació puga ser concret.
I eixe és un defecte en el que vosté, al meu parer, ha caigut quan ha intentat tractar, sense aconseguir-ho, totes i cadascuna d'eixes esmenes que vosté ha presentat.

Vertaderament poc podem aprofundir ni vosté ni jo en este curt temps que hem tingut.
Però, anem a vore si en algunes de les coses que caldria destacar puc donar-li alguna explicació als motius pels que hem de rebutjar estes esmenes que vosté planteja.
Vosté en matèria de riscs laborals vol modificar la fitxa corresponent on no toca.
Vol vosté introduir-ho en secretaria general, i aquí no ens toca el que fem cap inclusió.
Això, en tot cas, ens n'aniríem a l'àrea de funció pública on vosté sap -perquè ja li ho vaig comentar en comissió-, que hi ha una previsió d'actuar en matèria de riscs laborals, a banda que, com ja s'ha dit ací, en els pressupostos de funció pública està contemplada la creació d'eixe servici de riscs laborals.
Després parlarem del problema de riscs laborals en el que és pròpiament l'administració de justícia, però en línies generals li he de dir que eixa matèria està contemplada en la direcció de funció pública.

Parla vosté també de l'oficina del jurat.
I l'oficina del jurat, com ja tenim dit i repetit vosté i jo, l'oficina del jurat no és un òrgan judicial.
L'oficina del jurat són unes determinades persones que fan unes funcions i que per això ja tenen un complement de destí que és suficient per a cobrir les necessitats de, potser, un excés de treball.
Però, eixos funcionaris estan treballant en altres coses i quan d'una forma no continuada, evidentment, han d'ocupar-se de l'oficina del jurat, per això tenen un complement de destí, perquè vosté sap que no són tan abundants els delictes en la Comunitat Valenciana que necessiten l'existència o l'assistència de l'oficina del jurat, afortunadament.

També s'ha referit vosté a la necessitat, segons el seu criteri, que es creen més jutjats i més fiscalies.
Està parlant vosté, em sembla a mi, d'una especialització dels jutjats, perquè vol crear jutjats en matèria mediambiental, perquè vol crear jutjats en moltes matèries.
I, mire, no sé, comprenga vosté que, en primer lloc, no és un debat que puguem tindre en este fòrum per moltes raons: primera, perquè no estan les competències de creació de jutjats delegades en la nostra comunitat autònoma i, per un altre costat, perquè, fins i tot, en el suposat que la Conselleria de Justícia tinguera eixa capacitat, senyora Andrés, hauríem d'entrar en un debat molt més profund que se n'eixiria, evidentment, del que és un tema pressupostari.
Vosté comprenga la distinta tipologia que existeix en el Codi Penal, els distints delictes que contempla el nostre text punitiu.
Hauríem d'anar analitzant delicte per delicte i dir: a vore ací quin creem especialitat, quin no creem especialitat.

Crec que vosté està anant-se'n més enllà del que significa este debat pressupostari i, naturalment, està excedint-se del que són les competències de la Conselleria de Justícia.

I pel que es refereix a la creació també que vol vosté de noves fiscalies, mire, és que la conselleria no té res a vore, les fiscalies depenen del fiscal, que és el que marca les orientacions i que és el que marca les línies a seguir, després d'escoltar la junta de fiscals, però l'administració de justícia autonòmica aquí no té res a vore.

També ens parla vosté de l'Institut de Medicina Legal.
Li vam acceptar una esmena, quan vosté demanava l'homogeneïtzació, i li vam dir que, naturalment, com s'han creat tres instituts de medicina legal, Alacant, València i Castelló, i que, evidentment, no han de ser dispars uns d'altres, vulguem que siguen homogenis i que es desenvolupen d'una forma homogènia i que tinguen les mateixes cobertures, les mateixes prestacions.

També parla vosté que fan falta infrastructures.
Naturalment que fan falta infrastructures, massa infrastructures fan falta, m'atreviria a dir jo.
I aquí no miraré cap enrere, no miraré cap enrere perquè des de la meua experiència personal, doncs, a la millor li podria dir certs detalls i certes coses que no serien, potser, escaients per a este debat constructiu que intentem fer sempre vosté i jo.
Però, en eixe debat constructiu sí que he de dir-li que sort que, sort que puguem estar construint, sort que puguem estar col·locant primer les pedres i acabant-les perquè la situació de les infrastructures judicials en l'any 1995 eren absolutament lamentables, absolutament penoses.
I eixa és una realitat en la que absolutament tots estem d'acord i que estem ara en este vaixell de conjuntament adequar les infrastructures judicials, no sols perquè es complisquen les normatives de riscs laborals ­a les quals m'he referit, i després parlarem de riscs laborals en matèria de justícia-.
La millor forma de cobrir les necessitats en matèria de riscs laborals és el que s'està fent des de la conselleria, que és la construcció de noves infrastructures.
Perquè, com vosté sap, junt al projecte d'execució de les obres que s'hagen de fer, a més a eixe projecte s'ha d'adjuntar el projecte de seguretat i salut, que és el que contemplarà precisament el que vosté demana.
Per tant, li dic que la millor forma de combatir els riscs laborals en l'Administració de Justícia és el que s'està fent: construir noves estructures judicials.

També està referint-se vosté, en el conjunt, eixe grup d'esmenes, un poc de batiburrillo que duem ací, però destacarem també el tema de la policia autonòmica.
La policia autonòmica que vosté demana majors competències, que vosté demana que realment siga autonòmica, que vosté demana que tinguen unes competències.
Mire, la policia autonòmica, el que actualment es coneix com a policia autonòmica, té unes competències derivades de l'article 38.
1 ­crec que és- de la Llei del 96, de la Llei de cossos i seguretat de l'Estat.
I tenim eixes competències.
I, evidentment, el que és policia autonòmica actualment, doncs, estem d'acord, no és res, però llisca's vostés les línies del pressupost i vorà com aquí estem dient que el Govern Valencià, la Conselleria d'Administració Pública, la direcció general vol anar a la creació de 500 llocs de treball més, que l'objectiu a assolir és tindre 500 policies autonòmics.
Busquem eixa xifra.
Busquem un cost al que vertaderament li puguem dir policia autonòmica, i, després, dotem-lo d'aquelles competències que es consideren més convenients des del Govern Valencià, en estos mo-ments o en qualsevol altre moment.
Això és una feina que l'hem de fer, però l'hem de fer començant creant el que pròpiament es puga dir un cos de policia autonòmica i no el que actualment existeix.
I amb això estem d'acord, amb això estem d'acord.

Però, clar, també vosté incideix que la nostra policia autonòmica és la més mal retribuïda de totes les comunitats autònomes.
I li he dir que no és de veres.
I li he de dir que a més la retribució que té és la màxima que permet la llei.
Es a dir, nosaltres el que no podem fer és dir als nostres policies, a eixa unitat adscrita, a eixa unitat de la policia nacional que està adscrita al govern valencià, dir-li que li introduirem en els seus complements de destí i en els seus complements específics unes millores, perquè vosté sap que seria absolutament il·legal en tant que estes persones tenen i depenen de la Direcció General de Policia.
I el que fa el Govern Valencià és fer unes prestacions per serveis extraordinaris, que això sí que és legal.
Caminem cap el que desitgem, però "paso a paso", no vulga vosté que ho solucionem tot en un moment.

I, per últim, ja no em queda temps, recordar-li i reiterar-li el que ja està sent repetitiu, repetitiu en este ple, en les comissions, senyora Andrés Barea, és que el Govern Valencià té dita quina és la seua posició en matèria del Fons de Cooperació Autonòmic per als ajuntaments i té excessivament repetida la seua posició que estem en la redacció d'una Llei de bases de règim local que haja de ser el marc on hàgem de moure-nos a l'hora de fixar eixe fons autonòmic i complir, efectivament, i complir el conveni, l'acord, com vosté vulga dir-li, de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies.

Res més.
Moltes gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Té la paraula al senyora Andrés per a rèplica.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Senyor Díez, la veritat és que m'és molt difícil contestar-li perquè sempre té un to molt cordial, *(rient-se)* m'és difícil contestar-li, però la veritat és que la situació no és gens fàcil en esta conselleria, conflictes té a *mogolló*.
Ja li vaig dir al conseller en una compareixença que *menudo pollo* té muntat, que diuen els moderns, en totes les circumstàncies i fronts oberts que té.

Però, bo, anem a vore.
Començant fent un repàs.
La Llei de prevenció de riscs laborals.
La Llei de prevenció de riscs laborals jo li he dit que l'ha puntualitzat un poc més en l'administració de justícia perquè vostés tenen tretze denuncies presentades en la inspecció general de treball i la fiscalia ha admés que vostés no han fet absolutament res.
Solament en la ciutat de València tenen nou.

Després, quant a les infrastructures, que vostés esperen amb una actitud molt faraònica, jo pense que haurien de tindre major sensació de què hi ha més problemes, més compromisos socials que solament les infrastructures, per mal que ho vam fer nosaltres; però per mal que ho fem nosaltres, nosaltres deixàrem projectes que vostés inauguraren: Catarroja, Carlet, Nules, Torrevella, Massamagrell i Picassent.
Però a vostés els falta la ciutat de la justícia d'Alacant, que han inaugurat la primera banda, Benidorm està en un *lugar*, jutjat de Dénia, jutjat d'Elx, jutjat de Sant Vicent del Raspeig, en Torrevieja ja tenen una denúncia; ciutat de la justícia de València, que han inaugurat, projecte, maqueta, primera pedra, segona pedra i el que siga necessari; palau de justícia de Quart de Poblet, primera pedra només; palau de Montcada, primera pedra; palau de justícia de Picassent en uns baixos.
Eixa és per a vosté la major justificació que volen posar en esta conselleria.

Però què va a passar amb la Llei d'Enjudiciament Civil que va a entrar pròximament?
Què resposta van a donar vostés?
En els pressupostos no es reflexa una sola línia.
280 milions per a la informatització.
Vostés saben les necessitats reals que es necessiten per a l'aplicació d'esta llei?
Ho han de saber vostés, pel que veig, per la confraternitat que tenen en este moment.
Però el Parlament està per a saber també alguna cosa més, no per a l'ocultisme.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

No per a l'ocultisme.

De seguida acabe, ja sé que tinc el temps.
.
.

Què passarà amb la Llei del menor?
Igual situació tenim.

Quant a les fiscalies, jutjats especials, nosaltres hem demanat, hem recollit açò, que és una demanda social, vostés no tenen cap compromís social, cap, absolutament cap compromís social.
I per no parlar més de la Llei de la funció pública en eixe calaix dels justos, que ni ix tampoc ni per davant ni per darrere i que està pendent de solucionar.

Gràcies, presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Per a rèplica té la paraula el senyor Díez*.
(Pausa)* Senyor Díez, polse una sola vegada.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Andrés, en to cordial però no per això haver-li de dir que tots eixos jutjats que vosté ha dit que es van inaugurar pel govern del Partit Popular i que havien començat en els anteriors governs, l'anterior govern sap el que havia fet, ni ho havia pressupostat, ni ho havia pressupostat, havia venut, com el que ven una burra, de què s'anaven a fer uns jutjats, però els diners, el pressuposts els vam haver de posar nosaltres.

Que va a entrar en vigor la nova Llei d'Enjudiciament Civil?
Sí, el dia 8 de gener, el dia 8 de gener, i no parle vosté de què tinguem ocultisme perquè no hi ha cap d'ocultisme.
Ací hi ha unes previsions en la Llei d'Enjudiciament Civil que cal complir-les, que la conselleria complirà, que dotarà dels mitjans necessaris perquè entre en vigor.
I ací no hi ha cap d'ocultisme.
No és necessari que vinguem ací al Parlament a dir: senyora Andrés o senyors membres del Grup Socialista, el dia 8 de gener, quan es pose en marxa la nova llei farem açò o allò altre, perque hi ha una llei i cal complir-la i res més, no necessitem passar per ací pel Parlament per a donar explicacions.

I vosté es refereix que efectivament la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques és una conselleria complexa, és evident; és una conselleria complicada, com és complicada quasi sempre tota acció de govern.
Però no es preocupe que al front de la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques hi ha persones, i encapçalat pel seu conseller, que no es preocupe, li donaran solució a eixos xicotets problemes que en definitiva no són més que xicotets problemes que vosté planteja, que necessàriament sempre ha d'haver alguna cosa per a solucionar; del contrari què faríem nosaltres i què faria el conseller.
Avorrir-se?
No, és preferible que hi haja alguna xicoteta qüestió que solucionar per a solucionar-la.

I, fixe's, no hi ha problema, perquè si és un problema té una solució, si és problema té una solució i el que cal és aplicar-la i s'està aplicant.
Si no tinguera solució ja no seria un problema, seria un desastre.
Això és el que en altres èpoques ha hagut.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.

Correspon a continuació la defensa de les esmenes de la secció 08, Obres públiques, urbanisme i transports.
I, en primer lloc, la defensa de les esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, començant per la 463.
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Anem a defensar una agrupació de 45 esmenes sobre obres públiques.
La veritat és que ens agradaria també que estiguera el senyor conseller, però, bo, no sé, ja apareixera.

Les esmenes que agrupem són els números 463, 466, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 77, 78, 530, 531, 32, 33, 550, 551, 52, 53, 464, 65, 476, 482, 483, 84, 85, 86, 87, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 96, 97, 98, 99, 500, 501, 2, 3, 4, 549, 517 i 545.
Totes eixes esmenes les agrupem en un únic bloc.
Toquen diversos temes: hi ha, per exemple, un primer grup dedicat al tema d'infrastructura de carreteres, infrastructures de carreteres en referència a vàries esmenes que presentem per a millorar i actualitzar diverses carreteres en la província de Castelló que vénen sent demandades des de fa molts anys, molt utilitzades i en una situació d'incomoditat quan no de perillositat en la seua utilització.

Mentre sempre se li van donant llargues, resulta que altres carreteres, en la mateixa zona o prop, tenen totes les benediccions oportunes per a tirar endavant, com podria ser la famosa carretera Cabanes-Orpesa.
Nosaltres considerem molt més prioritari l'actuar en estes que no en aquella que pensem que és una actuació que respon, en tot cas, a uns interessos d'alguna manera inconfessables, però no prioritaris per a aquelles comarques.
També demanem diners per al port de Vinarós que és un port dels que ha passat a titularitat de la conselleria recentment.

Després hi ha tota una sèrie d'actuacions en diverses poblacions que tenen totes elles les mateixes dificultats cròniques, no?
Són actuacions demandades des de fa molt de temps, però que per una raó o per altra, normalment la raó sempre és la falta de pressupost suficient, cal reconéixer per una banda que la Conselleria d'Obres Públiques, tal com van dir el seu dia, és la conselleria que menys puja en els pressupostos per a l'any 2001, inclús pràcticament es pot dir que no puja, però que l'any passat ja tingué també problemes seriosos en eixa mateixa línia i que, per tant, fa que any darrere d'any continue pendent la resolució de totes estos tipus de coses, no?

Després hi ha també una sèrie d'esmenes per un tema que considerem important, com podria ser el tema d'actuació en els centres històrics, el tema de la rehabilitació de diversos cascs històrics en les nostres poblacions.
Sabem que s'estan fent esforços en determinades poblacions, però en moltes ocasions excessivament concentrats sempre en dos, tres, quatre poblacions i la resta de pobles, més inclús en la resta de l'interior, estan patint situacions d'abandonament i situacions de degradació que en molts casos els ajuntaments tampoc poden sostenir.

Després hi ha també una esmena en referència a un tema, que precisament ahir hagué una reunió després de moltíssim temps, de moltíssim temps de més d'any i mig, i a mi em dóna la impressió que vam servir nosaltres de recordatori al propi conseller en el sentit que encara existia això del Patemae.

El Patemae és probablement el primer intent de desenvolupar un pla d'acció territorial d'acord amb el que la Llei d'ordenació del territori planteja.
És un pla d'una àrea important, que és del sud de la Comunitat, Alacant, Elx.
.
.
totes les poblacions de les rodalies, però que, bo, es va anunciar en el seu dia ­i d'açò ja fa tres o més anys-, en tot eixe temps pràcticament no s'ha avançat, en l'únic que s'ha avançat és en canviar el nom, en tot eixe temps és de les coses més novedoses que ha tingut, però pràcticament no avança més que dels papers i de quan en quan algun full, no?

Això és una prova, en tot cas -home, donem la benvinguda al conseller d'Obres Públiques-, jo crec que és una mostra de la lentitud que s'observa en eixe tema.
Ja en aquella compareixença el senyor Garcia Antón ja anuncià què probablement eixa reunió es faria, nosaltres ens vam alegrar, així ho vam manifestar en eixe moment.
Però la veritat és que la situació jo crec que va excessivament molt lenta, mentre que són ciutats, són poblacions que estan assistint a un procés d'ordenació del territori propi, mitjançant els seus plans generals d'una manera, jo crec, no suficientment coordinada entre sí i que això està ocasionant problemes seriosos.

Per tant, reivindiquem que en este aspecte d'ordenació del territori del qual el Patemae podria ser -deuria de ser inclús- un exemple, un exemple en tot cas del que no s'ha de fer, en qüestió de millorar, creem que allí cal fer esforços molt més importants; ara ja també confessava el conseller que de nou es patirà un retràs en la Llei d'ordenació, la nova Llei d'ordenació del territori; no són notícies positives en una comunitat com la nostra en la qual pensem que s'està en molts casos actuant a salt de mata o fent un urbanisme a la carta, perquè, bo, hi ha tota una sèrie d'ajuntaments amb un interessos determinats que d'alguna manera a voltes el que fan és quasi competir entre sí amb una certa passivitat per altra banda per part dels organismes autonòmics quant a la captació de determinats recursos, a la disponibilitat de determinats espais per a la seua urbanització; i jo crec que tot això demostra la necessitat evident que hi ha de disposar d'una nova Llei d'ordenació del territori, ja quasi més que una nova llei de què s'aplique alguna volta a qualsevol llei d'ordenació del territori.
Perquè en estos moments en tenim una, però pràcticament està verge i màrtir en la seua aplicació.
Jo no sé el què passarà en la següent, però sí que ens agradaria que de veritat aquesta tinguera possibilitats d'aplicar-se i de ser una bona llei.

També plantegem una proposta, que pareix que l'altre dia no es va entendre o no es vulgue entendre, i era també un d'eixos exemples emblemàtics del que suposa el no disposar o no voler que es dispose de ordenació prèvia quant que evite determinades coses.
Estem referint-nos en concret a la illa de Tabarca.
La illa de Tabarca és l'única illa habitada de la Comunitat Valenciana i és una illa que té unes característiques molt atractives, és un be d'interés cultural, per cert, i hi ha en ella en estos moments tota una sèrie d'actuacions per part de determinades persones molt conegudes i molt relacionades inclús amb el propi Partit Popular que estan duent a efecte determinades construccions en un nivell de polèmica molt alt i inclús denúncies d'altres tipus en costes, etcètera, i una actitud per part de l'administració autonòmica que creem que no està sent el suficientment enèrgica en defensa del patrimoni històric i del patrimoni de tot tipus que tenim en eixe lloc.

Allí hi ha responsabilitats per part de l'Ajuntament d'Alacant, però també per part de la pròpia Conselleria d'Obres Públiques.
Probablement, no sé com acabarà això, però probablement acabem havent d'enderrocar algunes de les actuacions que estan fent-se, mal fent-se en estos moments allí.
Demanem inclús una previsió d'una quantitat, i és una de les propostes que fem en l'esmena, en previsió d'això i si no anar inclús a l'expropiació que evite la consolidació d'eixa agressió paisatgística, visual i de tot tipus a un patrimoni únic en la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Torn en contra, té la paraula la senyora Pérez, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, com ja sap, perquè així li ho hem fet també en la comissió, no anem a acceptar-li les esmenes que em planteja quan parla de les infrastructures de les carreteres, perquè en uns casos planteja actuacions que són de caràcter urbà i que deuen ser gestionades pels ajuntaments, com és el cas de la ronda nord d'Ontinyent.
I a més proposa baixes que no són admissibles, ja que no seria possible atendre els compromisos adquirits per a estes actuacions que ja han sigut contractades a través de distintes esmenes que minoren este codi; sumen 125 milions quan l'anualitat prevista per al 2001 és de 500 milions de pessetes.

Hi ha altres esmenes que el que proposa ja s'ha fet, com és el vial de Montesinos.
Després hi ha unes altres, com és la carretera Cabanes-Ribera, que és competència de la diputació provincial de Castelló.
I en la majoria de les esmenes planteja una actuació de la carretera Cabanes-Oropesa, que és millor la nova carretera que va a construir la Coput que el que vosté planteja.
I les baixes que proposen en les vuit esmenes destinades a la nova carretera Cabanes-Oropesa, ascendeixen a 700 milions dels 962 que hi ha previstos per a esta actuació que, com sap, ja ha sigut contractada.

En la nova carretera Cabanes-Oropesa no hi ha res d'inconfessable ni res amagat: a més de millorar la comunicació dels municipis de l'interior de Castelló en la costa, té com a objectiu principal la col·lecció del corredor del litoral A7 i la N-340, i l'eix interior CV-10, entre Almenara i La Jana, contribuint a facilitar l'accessibilitat en les comarques de l'interior, afavorint el desenrotllament econòmic i industrial dels municipis de la zona nord de la Plana.
I abans de determinar el traçat definitiu de la carretera Cabanes-Oropesa es van estudiar totes les alternatives possibles elegint la que menys impacte mediambiental ocasionava.

I a més hi ha una cosa curiosa, i és que utilitzen els diners consignats per a esta carretera fins per a l'ampliació i millora d'instal·lacions portuàries de Vinaròs, detraent 262 milions de pessetes d'eixa partida.
I com no comproven les coses, demanen coses que ja han sigut realitzades, com són les millores d'il·luminació en algunes rotondes que com saben s'han fet.
I en els altres casos el que està fent-se està fent-se consensuat en els ajuntaments.

El que volen és que la carretera Cabanes-Oropesa no es faça, i el govern estima que és una obra importantíssima i no va a detraure d'ací els diners quan el projecte ha sigut aprovat i en alguns trams està executant-se.
Per tant, la política que està duent el govern en la millora d'infrastructures és correcta i va a continuar per eixe camí.
Després, en el cas que vosté parlava demana ací en urbanisme la nova llei d'ordenació del territori, vorà la llum abans de finals d'esta legislatura.

Hi ha un altre bloc d'esmenes on parla d'urbanisme i demana la redacció i tramitació del Pla d'acció territorial de l'entorn metropolità d'Alacant-Elx, el que es diu el Patemae, que com sap ja està inclòs en el codi AT000109, 123 milions de pessetes, que pretenen minorar.
I després també diu: restitució de la fisonomia tradicional de Tabarca, i proposa reduir a la meitat la partida d'expropiacions que considerem que es deu mantindre i que és una partida molt important.
Si el que tracta és d'incidir en aspectes arquitectònics o d'ordenació d'espais públics, el procedent seria presentar esta esmena en el programa 431.
1, d'arquitectura i vivenda.
Es torna a clavar en actuacions urbanístiques que competeixen als ajuntaments i que no és competència de la Coput.

En un altre bloc demana afegir una nova línia per al desenvolupament de vivendes socials públiques, com és a Llíria, Elx, Paterna, Castelló i Polinyà del Xúquer; en alguns casos són actuacions que ja s'ha fet i en altres els ajuntaments no els han demanat.
En totes estes esmenes es pretén eludir la finalitat real d'un pressupost que és assignar recursos econòmics per a realitzar actuacions concretes.
Presentant estes esmenes el que s'intenta és fugir de l'únic sentit que tenen les esmenes als pressupostos, que és la de proposar una assignació de recursos diferents a la que proposa el govern, que és el que presenta el projecte de pressupostos, llevant-ho d'unes actuacions i posant-ho en unes altres en funció, se suposa, d'un plantejament polític diferent.

En este cas està cometent-se un frau en proposar una actuació no arreplegada en el pressupost del Consell.
Lògicament haurà de tindre un cost i per tant si s'acceptara, implicaria un augment de la despesa, però sense dir quina és eixa despesa, i sobretot sense assumir el cost polític que per al grup proponent suposaria dir a què projecte o projectes hauria que reduir la quantia, com expressament exigeix l'apartat A) de l'article 126.
1 del Reglament de les Corts Valencianes.

Quant a la rehabilitació dels centres històrics o reformes interiors les esmenes que proposa en uns casos els ajuntaments no ho han demanat i en els altres està fent-se.
Han presentat un total de 16 esmenes que contemplen baixes per un import total de 1.
480 milions.
Si s'acceptaren, quedarien 70 milions de pessetes per a fer front a les reformes i reparacions necessàries en les vivendes integrades en el patrimoni de la Generalitat.
Vivendes que són ocupades fonamentalment pels sectors més desafavorits de la població valenciana.
Per tot açò no anem a acceptar-li totes les esmenes que ha proposat.

Res més i gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Per a rèplica, i per dos minuts i trenta-un segons, té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Senyora Barber, per això o per altra cosa, dóna igual.
O siga, si no anaven a acceptar-les de cap manera.
Val eixa excusa o val qualsevol altra.

De la contestació que fa, bo, diu ací que determinades actuacions no es poden fer perquè clar, són competència dels ajuntaments.
Això serà perquè ho hem demanat nosaltres en este cas, perquè vostés quan els interessa es posen en les competències dels ajuntaments o de qui faça falta.
Quan no es posen és quan eixe ajuntament doncs no és de la corda, no és del seu partit i aleshores qualsevol excusa és bona.

Jo m'alegre que per fi s'haja donat compte que el que nosaltres volem, efectivament, és carregar-nos la carretera de Cabanes-Oropesa, perquè l'altre dia en la comissió pareixia.
.
.
"és que li lleven la deixen quasi sense diners".
Doncs si no ens hem equivocat la deixavem efectivament sense caps diners.
Per què?
Doncs perquè nosaltres seguim considerant que eixa carretera no és una carretera prioritària i que té un objectiu determinat, que és afavorir la comunicació en determinada zona i en eixa determinada zona determinada gent va a estiuejar molt coneguda i molt important pareix ser.

Ara sí que és preocupant una confessió que acaba vosté de fer ací, i és que en la llei d'ordenació de territori s'aprovarà abans del final de la legislatura.
Bo, tenim per ací declaracions del conseller dient que es presentaria a les Corts abans fins i tot de final d'este any.
O siga, ara ja resulta que ja és abans que acabe la legislatura, és una mala notícia, perquè jo crec que si d'alguna cosa necessita la nostra comunitat és de disposar d'un document actualitzat a eixe nivell quan abans millor, perquè és que no es pot continuar en esta situació de descontrol i de desgavell urbanístic en què ens trobem.

Després diu també allò de la rehabilitació i tot eixe tipus de coses.
Bo, si és que basta eixir als carrers de determinats municipis i tot això que s'ha posat ací ha sigut una mostra, una mostra de determinats pobles que coneixem nosaltres i han sigut reivindicats en diferents ocasions a esta conselleria la necessitat d'actuar en ells.
Però eixa llista es podia haver fet molt més llarga.
Si és que vosté no coneix que hi ha un muntó d'ajuntaments que estan demandant de qualsevol manera actuacions per a evitar que els seus centres històrics acaben buidant-se i acaben derrocant-se de vells perquè és que no es pot aguantar i no hi ha mai inversió suficient per a ells?

O siga, per tant, són unes esmenes que recullen necessitats.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
que en molts casos, fins i tot es tracta d'ajuntaments fins i tot que manen vostés.
O siga que jo crec que és més que evident la necessitat d'actuar.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Pérez per tres minuts i vint-i-quatre segons.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra.

Com no pot ser d'altra manera, les esmenes que planteja són contràries a les prioritats que té el govern.
Les vuit esmenes que causen baixa en la carretera Cabanes-Oropesa, nosaltres no podem acceptar-ho mai de la vida, perquè en els pobles de tota eixa comarca és una demanda que van fent des de fa molt de temps.
I que a més és una necessitat molt gran que tenen i seguirem recolzant-ho i seguirem realitzant-la, com ha vist que és una de les prioritats majors que té.
I a més la majoria de les esmenes que vostés plantegen doncs les han plantejat els altres anys, són les mateixes, van copiant-les d'un any a l'altre i ja està.

També vosté també es clava en molts casos en convenis que estan firmats entre les diputacions que no es poden deixar sense efecte, i en compromisos adquirits que es deuen executar.
Vosté el que fa és anar reproduint eixes esmenes i no té en compte si ja s'ha firmat els convenis o són obres que estan executant-se.
A més d'interferir en actuacions d'ajuntaments, diputacions i govern central que per tant per a nosaltres és inacceptable.

El més important és que el govern actua quan els ajuntaments demanen les actuacions en ares a l'autonomia municipal.
I perquè fins que no es produeix eixa iniciativa municipal es desconeix l'interés de l'ajuntament afectat respecte d'eixa intervenció concreta, així com la voluntat de portar-la a cap durant l'exercici pressupostari de l'any 2001.

I si li acceptàrem les esmenes que proposa no es podria fer front a les reformes i reparacions necessàries en les vivendes integrades en el patrimoni de la Generalitat.
Vivendes que són ocupades fonamentalment pels sectors més desafavorits de la població valenciana.
Sectors que sempre tenen el recolzament prioritari del Govern Valencià, els més desafavorits i que més necessitats tenen.
Vull dir-li, senyor Oltra, per acabar, que el govern d'Eduardo Zaplana governa per a tots els valencians.
I no mira el partit que governa en els ajuntaments.

Res més i moltes gràcies.

*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Correspon a continuació la defensa de les esmenes d'Esquerra Unida començant per la 467.
Té la paraula el senyor Oltra per a la seua defensa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Anem a defensar un altre bloc composat per quaranta-set esmenes i que vaig a donar lectura per a què així conste en el *Diari de Sessions*.
Són la 467, 79, 80, 81, 505, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14,15, 16, 474, 488, 534, 35, 36, 37, 38, 39, 43, 44, 46, 45, 47, 518, 19, 20, 21, 22, 23.
.
.
bo, la 23 estava ja transacionada, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 40, 41, 42 i 48.

Bo, ací també es fan, es toquen diversos temes lògicament i hi ha un primer capítol dedicat al tema de sanejament, depuració i recursos hidràulics en el qual es plantegen diferents actuacions en aquesta matèria, *(remors)* especialment el que fa referència a un tema que jo crec que també.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
també ho hem proposat l'any anterior.
Diu la senyora Barber: "és que en molts casos vostés han fet esmenes d'un any a l'altre".
Doncs sí, evidentment, i l'any que ve les farem altra volta, perquè si la necessitat continua, la nostra obligació és presentar eixa mateixa esmena.
Ja ens agradaria, ja ens agradaria, que esmenes presentades per nosaltres de coses que fan falta i que venen sent reivindicades no hagueren necessitat de presentar-les perquè vostés han executat l'obra.
Si això és el que estem demandant!

O siga, que si volen deixar-nos sense feina el que han de fer és aprovar totes estes esmenes i dur-les endavant, perquè això ens agradaria, evitaria probablement més d'un problema i satisfaria a moltíssima gent que ve demandant este tipus de coses des de fa molt de temps.

Aleshores ací presentem una sèrie d'esmenes en el sentit de millorar determinades canalitzacions, col·lectors, etcètera, en diverses parts del nostre territori, així com la millora en determinades conduccions d'aigua potable per a determinats pobles.
La regeneració també de la canalització de determinats rius.

Després hi ha també un capítol dedicat a un tema important per a nosaltres, que és el tema del transport ferroviari.
.
.
Nosaltres apostem decididament pel transport, a nivell de trens, a nivell de tramvia o "metro lleuger", que se sol dir.
.
.
Pensem que en estos temes és un èxit el tema de la instal·lació del metro que es va fer a la ciutat de València, i el poquet que es va fer a la ciutat d'Alacant.

Precisament creiem que això, en base al seu èxit, deuria estar més estés en el nostre territori.
Pensem que en eixe aspecte, i per això convidem la Conselleria --i no és la primera volta que ho hem fet i ho tornarem a fer, estem absolutament convençuts--, convidem la Conselleria que recolze.
.
.
però, clar, si nosaltres convidem, pero qui ha de posar els diners és la resta del Consell, i no els posa.
.
.
doncs, ens quedem en la convidada solament.
.
.
això també és evident, senyor conseller d'Economia, jo recolze la petició --si és que s'ha fet, que jo m'imagine que sí-- del conseller d'Obres Públiques, que li fan falta més diners per a desenvolupar --no, no, ara no li pegue, no li pegue--, per a desenvolupar les tasques de potenciació del transport ferroviari.
És una cosa que està funcionant bé, jo crec que el mateix èxit quant a l'afluència de gent, ho demostra; és la millor prova, diguem el que diguem la resta, això és la millor prova, i jo crec que tenim ciutats en el nostre territori adequades perquè eixa instal·lació es pose en funcionament, perquè amb tota garantia tindrà èxit, i ja hi ha llocs on més carreteres no caben i el tema d'altres mitjans de comunicació a voltes és simplement impossible.

Per tant, nosaltres fem ahí tota una sèrie de propostes en el sentit de demanar, i ho fem en pla modest, no és que demanem quantitats desorbitades, demanem quantitats xicotetes amb moltes dificultats, pel que deia abans la senyora Barber, que si no trauen diners d'aquí, que si fan açò.
.
.
Si és que en la Conselleria d'Obres Públiques tenim una verdadera dificultat, i és que com l'han deixat quasi pelada, perquè la veritat és que té molt poquets recursos, la veritat és que per a l'oposició, per a plantejar esmenes alternatives d'on hem de traure els diners que diu el reglament, la veritat és que tenim dificultats, perquè és una conselleria que es meneja amb pocs recursos, ja ens agradaria que tinguera més disponibilitat de fons, perquè amb tota garantia, jo crec que entre el que ells tenen voluntat i la pressió de l'oposició, aconseguiríem fer coses molt més positives.

Ahí hem presentat propostes en els sentit d'estudiar la implantació del tramvia en determinats espais, per exemple de Castelló al Grau, que pesem que es donen les circumstàncies adequades perquè això poguera funcionar; l'intent que hi ha en estos moments que el tramvia penetre més en la ciutat d'Alacant, que a nosaltres ens pareix absolutament positiu, el que diem és que no es quede ahí, que s'allargue també fins a la Universitat de Sant Vicent, i inclús al nucli urbà de Sant Vicent, que és un tema que està sent demanat també pel mateix ajuntament.
Que en la zona entre Elx, Torrellano i Alacant estan la segona i la tercera ciutats més importants del País Valencià.
I després, també, que servisca per a ajuntar nuclis industrials molt importants i que tots els dies recorren mils i mils de treballadors, potser el cas, per exemple entre Elx i Crevillent, entre Alcoi i Cocentaina.
Llocs que segur que tindrien una altíssima demanda.

Per altra banda, també, demanem més diners per a fer esforços conjuntament amb els serveis estatals de cara a millorar el tema de la supressió, per exemple, dels passos a nivell.
Tenim casos recents, per desgràcia, del que suposa l'existència encara de determinats passos a nivell en el nostre territori --on gent ha tingut accidents, inclús mortals, recentment--, i que això, jo crec que seria una qüestió que també se deuria de prioritzar: l'eliminació de tots estos passos a nivell.
Igual que, per exemple, la supressió de les vies en determinades ciutats, que estan simplement constrenyint el propi creixement.
.
.
tema de Villena, que sabem que és un tema que està veent-se en estos moments, encara que està veent-se al voltant d'una altra cosa que no ens agrada tant, que és el tema de l'AVE.
.
.
o el tema de Callosa de Segura, que són ciutats que estan demanant això, governe qui governe, a més.
Per suposat el tema del soterrament ja definitiu, a vore si alguna volta o veem, a Alacant, a València, etcètera.
La implantació de rodaliesentre Villena i la ciutat d'Alacant, que és un tema important per la comunicaciótan necessària que hi ha en eixa zona.

Després, també, tornant un poc al capítol de sanejament, és un capítol que sempre diem el mateix: reconeixem que s'han fet esforços importants, partim d'una situació prou deficitària i, lògicament, s'han fet inversions importants, però nosaltres creem que no són suficients i ens preocupa una certa autosatisfacció que observem en el Consell.
Creem que cal fer moltes coses encara, de nou, i gran part d'allò fet necessita reformes quant a ampliació per una banda i quant a millores per altres.
Per exemple, el tema de l'extensió del tractament terciari en les plantes de depuració: pràcticament no existeix aquest tractament, que és l'únic que garanteix el tema de la seua reutilització; el tema de la lluita amb les nostres depuradores en contra de la salinització, que és un problema crònic i d'ahí ve que molts llauradors no vulguen utilitzar les aigües depurades, perquè amb eixe percentatge de sal el que passa és que al final acaben carregant-se el seu sòl agrícola, i d'ahí deriva que mentre estem demanant --o algú està demanant per ahí, per tot arreu-- aigua, doncs, en nostres molts rius, resulta que gran part de les aigües depurades nostres hem de tirar-les en un emissar submarí --a més finançat per la mateixa Conselleria-- al mar, perquè és que no els vol absolutament ningú.

I també presentem diverses esmenes quant a continuar reivindicant el total alliberament del peatge de l'autopista A-7; que no es faça una autopista nova de peatge entre Alacant i Villena, que considerem que això és tota una agressió; millores quant a la línia Alcoi-Xàtiva; la connexió de l'aeroport de l'Altet amb la xarxa ferroviària, etcètera.

Deixe temps per a la rèplica.
Gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula per al torn en contra la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, en este bloc d'esmenes, quan parla d'infraestructures de recursos hidràulics, la dinàmica seguida és la mateixa que en les anteriors.
Vosté mateix ho ha reconegut.
Es clava de nou en l'autonomia dels ajuntaments i demana obres que els ajuntaments no contemplen i no tenen ni projecte, ni disponibilitat de terrenys, ni res.
I això ho demana en detriment d'obres tan necessàries com és la canalització del barranc Juncaret, fonamental per a evitar les inundacions a Alacant.

Les esmenes que fan referència a depuració d'aigües -pous cecs, millores en connectors, ampliació de la xarxa de distribució, millores en xarxes pluvials-, s'ha de dir que resulta del tot improcedent detraure recursos de la partida d'investigació i assistència tècnica a partir de la qual es finança la realització d'estudis i projectes, així com els contractes de direcció d'obres imprescindibles per a l'execució de les infraestructures.
D'esta partida depenen la preparació i execució de les obres a càrrec de la Conselleria, i la seua estimació per a l'any 2001 és la que ve consignada en els pressupostos.

En la resta d'esmenes es pretén reduir un conjunt de 45 milions d'una partida de 140,5, cosa que representa una reducció del 32 %, per la qual cosa l'acceptació d'estes esmenes posaria en perill la redacció de projectes necessaris per a executar les obres, tant en els pressupostos del 2001 com en els futurs exercicis.

En el que respecta a les partides que tenen en el codi FN540030, "Noves infraestructures de sanejament i altres", té com a finalitat oferir cobertura pressupostària a un conjunt de projectes de la Conselleria que en estos moments els falta algun requisit, com és la disponibilitat de terrenys, llicències municipals o actuacions urgents molt necessàries.

L'estimació per a l'any 2001 és la que ve consignada també en els pressupostos.
En la resta d'esmenes es pretén reduir en un conjunt de 185 milions d'una partida de 188,7, deixant només 2,7 milions.
I en altres casos, són convenis firmats amb les diputacions, i també demanen actuacions que són competència del govern central.

En allò que planteja, en el que es refereix a l'àmbit de tot el que és la Vega Baixa, on tenim el principal problema mediambiental de la Comunitat Valenciana, és especialment destacable el nou capítol d'actuacions que desenrotllarà la Conselleria.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyora Pérez.

Senyories, silenci, per favor.
Continue, senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

.
.
.
a través de l'Entitat de Sanejament, dins del Programa global de recuperació del riu Segura 2000-2005.
A tal efecte es va firmar un conveni entre la Diputació d'Alacant i l'Entitat de Sanejament, a fi d'estudiar les mesures de sanejament necessàries del nuclis de població disseminats que aboquen directa o indirectament al Segura.
En tots aquells casos en què no es dispose d'infraestructures necessàries de sanejament, es redactarà el projecte oportú, bé per a construir el col·lector corresponent o bé per a la dotació d'un sistema de depuració propi.

Està clar, senyor Oltra, que la política que el seu grup faria si governara, no és la del Govern, afortunadament.
Quan parla de la reutilització, ha de tindre en compte que pot donar-se el cas que l'aigua reutilitzable no s'utilitze perquè ploga molt i, aleshores, s'hagen de fer abocaments.
El que està fent-se, per part de la Coput i l'Entitat de Sanejament, és primer desenrotllar totes les actuacions necessàries per a impulsar la plena reutilització de les aigües depurades.
I, en segon cas, evitar que s'aboquen a la mar aigües residuals que hagen sigut objecte d'un pretractament.
O siga, que no volem eradicar els emissaris, però sí que l'aigua que arriba haja rebut un procés de depuració completa.

En definitiva, com sap el seu grup, la Generalitat està portant una política hidràulica immillorable.
A través del conveni firmat en el Ministeri de Medi Ambient en desembre de 1997, ha impulsat de manera decisiva l'execució d'un projecte tan important com el transvasament Xúquer-Vinalopó, ja pròxim a iniciar-se i que la seua finalitat és frenar la sobreexplotació dels aqüífers del Vinalopó.

Per tot això, és pel que no anem a acceptar-li este bloc d'esmenes.
Després ha parlat també, en l'altre bloc, de tot el que es referix al transport.
En els anteriors demana projectes que són competència d'altres administracions, com en els casos anteriors.
En este cas està l'estació de mercaderies d'Ontinyent, competència de l'Estat i no de la Coput.
Però això no lleva que hagen de firmar els corresponents convenis i que estiga actuant-se en ells.

Per una altra part, estan demanant la realització d'un pla de transports públic en la comarca del Camp de Túria, quan saben que en la comarca existixen els servicis ferroviaris de la línia 1 del metro de València.
A més, la comarca del Camp de Túria, està integrada en l'àrea de València, aplicant-se mesures de coordinació com per exemple l'abonament transport que permet l'ús de tots els servicis de metro, tramvia, Empresa Municipal de Transport i autobusos interurbans, per a poder-se desplaçar per tot l'àrea de València.
Li recorde que en l'aprovació de la llei de creació de l'entitat de transport metropolità, que el seu àmbit d'actuació comprén la comarca citada, que serà ella l'encarregada de redactar i desenrotllar el pla de transport metropolità, per la qual cosa no té sentit un pla de transport públic aïllat per a esta comarca.

Quant a les actuacions que proposa en les línies de Renfe, com sap, és competència de l'Estat, i en els casos on és necessari ja s'han firmat els convenis corresponents entre Renfe i el Ministeri de Foment i Generalitat.
En altres casos ja està fent-se, com és el tramvia d'Alacant, en el tram de l'estació de Renfe-El Campello, dotada amb 145 milions de pessetes, i en altres el govern ha prioritzat actuacions en els servicis de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, en la demarcació d'Alacant, com és la primera fase del tramvia d'Alacant-estació Renfe-Campello i la modernització del tram el Campello-Garganes­Altea.

I, mire, per esmenar, qualsevol cosa: en té una que diu: "esmena a la literatura del programa".
Demana suprimir la menció a les entitats per "ajuntaments".
I, per què?
Per què pretén substituir, quan la col·laboració que realitzem, per exemple, amb les cambres de comerç en programes de formació i informació està resultant molt positiva?
Seguixen demanant l'alliberament del peatge, quan saben que no és una mesura viable, perquè resultaria prohibitivament cara.
Des de la Generalitat donem suport a la reducció dels peatges, que ha resultat en un considerable augment en l'ús de l'autopista, així com la construcció de vials alternatius.

No li diem que no, perquè no, sinó que li diem no, perquè està fent-se una política totalment encertada i és millor que la que vosté proposa.

Res més i gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Oltra per 3 minuts i 15 segons.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Senyora Barber, al final si li férem cas, estaria prohibit fer esmenes en Obres Públiques.
Perquè, clar, per una banda, resulta que hem de fer les esmenes i dir d'on traiem els diners.
Però, clar, si no ho fem, és que som uns còmodes i tal.
Si ho fem, "home, com lleven diners d'ahí".
Bé, és que fa el que es pot, i es fa a més amb la millor intenció possible, i jo crec que a més estudiant convenientment tots els temes.

Una qüestió que jo crec que és important i vostés passen molt de passada.
En el tema de la depuració remeten a l'entitat de sanejament.
.
.
.
Vosté sap que l'entitat de sanejament si per alguna cosa es caracteritza és per la seua opacitat quant a conèixer amb antelació què és el que pensa fer.
O siga, els pressupostos que vénen d'eixa entitat pràcticament se limiten a una sèrie de números comptables i punt.
Mai es detalla, a pesar que s'ha reivindicat en diverses ocasions, quina és la relació d'inversions previstes.

En eixe aspecte, ja dic, a pesar de reconèixer que s'han fet determinades coses, pensem que falta molt, molt per fer i que el temps ací juga en contra de tots nosaltres.
O siga, cal fer moltes més plantes i cal millorar i ampliar moltes de les que estan en estos moments en funcionament.
I mentre això no es faça, els deures no estan fent-se a l'hora d'estar legitimats per a demanar recursos fora.

I vosté sap perfectament que moltes de les aigües residuals de les ciutats valencianes, i no m'estic referint solament a les xicotetes o als nuclis xicotets de la Vega Baixa, que abans s'ha fet referència ­per cert, el conveni són 50 milions de pessetes solament, que no sé amb això també el que es podrà fer­, moltes d'eixes aigües no s'estan depurant, perquè la capacitat de les plantes no dóna per a més.
I, per tant, no tota l'aigua que entra es depura, inclús part de la que entra es depura d'aquella manera.
I ara diu: "Clar, és que si no la vol ningú, què anem a fer amb ella".
Jo crec que cal fer ahí esforços molt més seriosos de millora de la qualitat d'eixa aigua i aconseguir que de veritat tota es puga depurar.

Després planteja de nou el vell argument que l'autopista A-7.
.
.
Jo crec que això és un tema molt important.
Jo crec que el que passa és que vostés entre la disjuntiva d'estudiar què costa realment el rescat d'eixa infrastructura, què costa realment tota una sèrie d'infrastructures paral·leles que estan en marxa o han de fer-se precisament per a l'existència del peatge de l'A-7, entre això, o afavorir els interessos de l'empresa concessionària ­la qual pareix que cal cuidar-la molt bé, perquè fins ara sempre han estat cuidant-la molt bé, i d'ahí ve també el nivell de beneficis que eixa empresa està tenint­, sempre s'han inclinant pels interessos que més han afavorit sempre a l'empresa, sempre donant-li prolongacions en la seua concessió o passant olímpicament de reivindicar.
.
.
que hem hagut de ser nosaltres qui recentment hem, mitjançant una proposició no de llei, de recordar-los a vostés que ni tan sols s'està aplicant l'últim peatge.
.
.

 

**La senyor presidenta:**

 

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
que el govern central va acordar a nivell de les autopistes.
Ací a l'A-7 continua sense aplicar-se davant del desinterés de tots vostés, que per això sí que tenen responsabilitats.

Després ens diuen en determinades propostes que fem que corresponen a Renfe, que això és cosa de l'Estat.
I també l'Ave és un tema de l'Estat.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, s'ha acabat el temps.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

O siga, quan tenen interés, sí que es mouen, però quan no tenen, evidentment ens diran que.
.
.
*(La senyora presidenta desconecta el micròfon).*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyora Pérez, té la paraula per a rèplica, per 3 minuts i 46 segons.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Jo em pensava, senyor Oltra, que hui també anaven a clavar-se, quan parlava d'infrastructures, amb el transvasament Xúquer-Vinalopó.
Ahir en premsa eixia que es clavaven en este transvasament i li feien referència també a Terra Mítica.
Han vingut enganyant-se, és un error polític, però, bé, com tants altres.

Jo sí que vull parlar d'això perquè es molt important.
Estem parlant d'infrastructures i és una infrastructura molt important.
I vull dir-li que Terra Mítica és una realitat que ja està funcionant, i li puc dir que és un orgull de tots els valencians, juntament amb totes eixes obres que vostés diuen que són faraòniques.
Però sap quin és el resultat?
El *pleno empleo*, l'economia i el benestar de tots els ciutadans d'esta comunitat.
Per això a l'hora de votar voten al Partit Popular.

No té res a vore el transvasament Xúquer-Vinalopó amb el parc temàtic Terra Mítica.
Són dos realitats totalment diferents que no s'han de vincular en cap cas.
El pla d'ús i infrastructures de l'àrea de reserva del parc temàtic de Benidorm és exemplar, i l'ús de l'aigua que en ell es planteja és modèlic.
El pla arreplega que el sistema d'abastiment del parc té en les aigües depurades de les plantes de Benidorm i la Vila dos fonts important d'este recurs, que ja s'han destinat tant al manteniment de les zones verdes com a les atraccions.
A més, està construïda una impulsió d'aigua salada per a contemplar les necessitats del parc.
Els plantejaments seguits per a la construcció del parc són en tot moment coherents, pragmàtics i realistes.
L'aigua potable és sols per al consum humà.
Del transvasament Xúquer-Vinalopó el 90% dels seus recursos van a parar a la zona del Vinalopó per a l'agricultura i la sobreexplotació dels aqüífers majoritàriament i per a la millora dels abastiments de la zona de la Marina i de l'Alacantí.

Mire.
El que han de fer és recolzar la política hidràulica que està fent-se, que és l'adequada.
I el que el seu grup deu fer és recolzar-la i, sobretot, aprovar i recolzar el Pla hidrològic nacional, que també va a beneficiar a esta comunitat.
Si no, faran el ridícul i els votants els passaran factura en el seu moment, com sempre.

En definitiva, el que ve demanant en totes estes esmenes són actuacions que estan fent-se o que corresponen a altres administracions.
I el que pretenen és fixar la política de carreteres, infrastructures d'aigües, línies ferroviàries, adequació i reparació d'autovies, que en uns casos estan fetes, en altres estan fent-se o estan firmats els convenis entre les administracions implicades.

Per tot això no anem a recolzar-li totes les seues esmenes.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Correspon ara la defensa de les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, l'esmena que comença amb la número 557.

Té la paraula la senyora Sanchordi en representació del Grup Parlamentari Socialista.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

En l'agrupació d'esmenes que hem fet hem agrupat, per un costat, el programa de sanejament i depuració d'aigües, el programa de gestió de recursos hidràulics i tot el que és el programa d'infrastructura de carreteres.
Hi ha una esmena exclosa, que és la 630, que va haver error, que entrarà en el bloc següent.

En primer lloc, pel que fa al sanejament i depuració d'aigües, hem fet una sèrie d'esmenes dirigides a potenciar la depuració d'aigües, donant especial importància, perquè considerem que la té, al segon pla director de sanejament, sobretot per allò que respecta a reutilització de les aigües residuals.

Li donem molta importància al segon pla director, quasi tanta com al primer, que ens agradaria que s'acabara, perquè el cert és que tenim ja un segon pla director quan el primer encara no està finalitzat.
És un fet que hi ha inversions d'este primer pla director que estan molt endarrerides.
Fem una sèrie de propostes en forma d'esmenes sobre depuradores que encara no estan fetes, de col·lectors que encara són necessaris.
Al mateix temps demanem que, respecte a aquelles depuradores que ja estan fetes, la Conselleria d'Obres Públiques i l'entitat de sanejament vigilen el seu funcionament i la seua efectiva posada en marxa.

Pel que fa a gestió de recursos hidràulics, hem plantejat una sèrie d'esmenes que conformen les línies fonamentals del que entenem hauria de ser la política hidràulica o, millor encara, la política hidrològica de la nostra comunitat.
Així parlem de la moratòria a l'ampliació de nous regadius, parlem també de limitar el creixement urbanístic d'aquelles comarques que tenen problemes de recursos hidràulics.
I entenem també que cal impulsar la política de desaladores en aquelles comarques, i sobretot vetllar per allò que és.
.
.
tant la quantitat com la qualitat de les aigües subterrànies valencianes.
Hem plantejat una sèrie d'esmenes també respecte a la problemàtica dels abastiments urbans, concretament per al tractament de nitrats.

Pel que fa a la canalització de barrancs, sí que volíem fer una apreciació.
La proposta dels pressupostos, el projecte de pressupostos, ha rebaixat un 25% el pressupost que es dedica a gestió de recursos hidràulics.
Si l'any passat destinava 6.
153 milions, enguany destina 4.
662.
Mal és que baixe, mal és que baixe sempre el pressupost d'una conselleria o d'un programa dins d'una conselleria, però és que enguany tenim l'agreujant de la gota freda que va tindre lloc els dies 22, 23, 24 i 25 d'octubre, que a més ha posat de manifest les mancances d'aquelles infrastructures hidràuliques ja fetes i, al mateix temps, les actuacions que quedaven pendents.
Entenem que a la vista de tot allò, estes infrastructures haurien d'haver sigut prioritàries.

Pel que fa al programa d'infrastructura de carreteres, dividiré un poc per temes, agruparé les esmenes.
Tenim un grup referit a la realització i finalització, segons els casos, d'una sèrie de rondes, de variants, de circumval·lacions, dirigides totes elles a alliberar a distints municipis del País Valencià del pas de tràfic rodat, en especial dels vehicles pesants, perquè no passen per dins de la població.

Amb estes esmenes es pretén, a més, evitar tota una sèrie de molèsties que ocasionaria evidents retards circulatoris, que a la seua vegada comporten un gasto energètic.
Parlem també de rebaixar la contaminació, tant acústica com ambiental, amb la qual cosa incidiríem també en la qualitat de vida dels ciutadans i ciutadanes.

Unes altres esmenes van referides a la realització d'una sèrie d'obres que considerem de vital importància.
Tenim, por exemple, la carretera Orxa-Vilallonga per la Llacuna; la prolongació de l'autovia Llíria-Casinos, però no fins Casinos, sinó fins Losa del Obispo, per facilitar en la major mesura possible l'accés, les comunicacions i, per tant, el desenvolupament de les comarques dels Serrans i del Rincón de Ademuz.
Demanem també l'execució immediata del tram d'autovia que va entre Almenara i la circumval·lació de la Vall d'Uixó.

Unes altres esmenes són peticions de pobles, de pobles menuts de distintes comarques de la província de Castelló, destinades a augmentar la qualitat de vida d'estos pobles; pobles menuts i que, per tant, tenen pressupostos insuficients per a escometre determinades obres.
En altres casos, es tracta de carreteres rurals que comuniquen pobles, pobles de l'interior, i que en estos moments no poden suportar financerament el seu manteniment.

Un altre grup d'esmenes afectaria al que és la sinistralitat viària.
Volem que s'egixisca el govern central que solucione diferents punts negres en les carreteres del País Valencià.
Demanem que l'Estat millore la seguretat d'aquestes travesseres per a evitar la perillositat del traçat de carreteres que en casos concrets creuen nuclis urbans.
Per tant, suposen un tall al teixit urbà i una barrera urbanística que fica més en perill la vida, la seguretat de les persones que habiten els municipis en concret.

Hi ha un altre bloc ja clàssic en el qual sol·licitem que s'allibere de peatge l'autopista A-7 al seu pas per la Comunitat Valenciana.
Després detallem i parlem de Castelló-Plana Baixa, de Gandia-La Safor, d'Alacant-Cartagena i del tram que passa per la Marina.

Per a finalitzar, en el programa d'infrastructura de carreteres hi ha una sèrie d'esmenes en les quals parlem de carrils bici, parlem de vies verdes.
Si al principi de la meua intervenció parlava d'augmentar la qualitat de vida, raó de més amb estes esmenes en les quals estem parlant de sostenibilitat, estem parlant de seguir les directrius de la Unió Europea en matèria de sostenibilitat i en col·laborar i ajudar a crear aquelles ciutats que puguen ser més habitables i en què el vehicle no ocupe un paper o un lloc preeminent en la vida dels ciutadans i les ciutadanes.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Maluenda.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt Excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

La senyora Sanchordi acaba de defensar les esmenes que el Grup Parlamentari Socialista ha presentat als programes 442.
10, 512.
10 i 513.
10.
I jo ja dic anticipadament que estes esmenes no anem a poder-les acceptar, per la senzilla raó que vostés defensen unes qüestions relacionades en estos programes, que són concretament infrastructura de carreteres, sanejament i depuració d'aigües i gestió i infrastructura de recursos hidràulics, en què marquen unes prioritats distintes a les que el govern dels valencians ha plasmat en els pressupostos.
Els objectius que vostés perseguixen en alguns casos poden ser coincidents, però, per contra, a l'hora de marcar les prioritats hi ha discrepància.

Vosté ha fet aquí unes manifestacions, senyora Sanchor-di, respecte a la importància o no d'eixos programes, i jo vull deixar constància que precisament estem referint-nos a tres programes que són bandera d'actuació del Govern de la Ge-neralitat, com és infraestructura de carreteres amb un pressupost global de 31.
669 milions de pessetes, sanejament i depuració d'aigües 16.
246 milions i gestió i infraestructura de recursos hidràulics 12.
714 milions de pessetes.

S'han produït en alguns casos uns augments respecte de l'exercici anterior, com pot ser en el programa 512.
10, Gestió i infraestructura de recursos hidràulics, que vosté diu que disminuïx; tanmateix, jo li dic a vosté que augmenta 226 milions de pessetes; igual ocorre.
.
.
en el 442.
10, Sanejament i depuració d'aigües, que puja 1.
486 milions de pessetes, i en el 513.
10, Ordenació i coordinació del transport terrestre, que puja 450 milions de pessetes.

D'estos programes, destaquen per la seua importància i per la transcendència que té per a desenrotllar l'economia de la Comunitat Valenciana la política de l'aigua.
Mire, vosté: mai, mai en esta comunitat s'han invertit tants diners en política d'aigua, conforme està fent-se des de 1995.
Jo vull deixar constància, senyories, que des de 1995 al 2000 el Govern de la Generalitat ha invertit una xifra superior a 142.
000 milions de pessetes en política d'aigua; però és que no s'acaba en l'any 2000, també per al futur: per a l'any 2001 la política d'aigua contempla en el pressupost global de la Generalitat vora de 63.
000 milions de pessetes, 46.
099 concretament són dels programes de la Conselleria d'Obres Públiques o dels organismes autònoms dependents d'ella; i la resta, fins als 63.
000, són de la Conselleria d'Agricultura i de la Conselleria de Medi Ambient.

La política de l'aigua, com li deia, se desenrotlla en la Coput a través de dos programes pressupostaris: Sanejament i depuració d'aigües i Gestió d'infraestructura de recursos hidràulics, i entre els dos la Generalitat destina, concretament, 28.
960 milions de pessetes per a millorar la situació de l'aigua de la Comunitat Valenciana, i que suposa un increment del 5,5 % respecte del 2000.
Al que cal afegir la inversió que efectua l'Entitat de Sanejament, que són 17.
139 milions.
.
.
per això li deia que la Coput destina 46.
099 milions a estos programes de l'aigua.

Les actuacions més destacades és l'assignació a les infraestructures d'abastiment que arriba a 4.
140 milions, amb un augment del 3,9 %.
L'important esforç que s'està realitzant, ja que el pressupost del 2000 ja suposava un creixement respecte al de l'any anterior d'un 77 %, va a permetre continuar desenrotllant eixa labor que la Coput i l'Entitat de Sanejament estan duent a efecte per a garantir els plans d'abastiment de les necessitats d'ús humà, de consum humà, de la Ribera i del Camp de Morvedre, amb una dotació per al 2001 de 2.
950 milions de pessetes, que veu multiplicada per 11,8 % la dotació que existia per a l'any 2000, que eren 250 milions de pessetes.

Considerant conjuntament les inversions directes de la Coput i les de l'entitat de sanejament, la dotació per al 2001, en este capítol concret, ascendix a 7.
090 milions, enfront dels 4.
234 milions del pressupost del 2000, i que significa un augment considerable, el 67,4 %.

Entre les obres que va executar directament la Conselleria s'ha de destacar l'abastiment a la Plana, amb una anualitat per al 2001 de 1.
516 milions, i les actuacions d'emergència per a abastiment dels municipis de l'interior de Castelló com són Onda, Zorita, Morella, Olocau del Rey, la Pobla de Benifassà, San Rafael del Río, Rossell i Vilanova d'Alcolea; i a la província d'Alacant, hem de destacar les obres d'emergència que s'estan realitzant en municipis com Xixona, Xàbia, Dénia, Pedreguer.
.
.
amb una dotació important per al 2001, així com les partides globals en què es troba l'execució dels projectes corresponents al Pla d'abastiment de la Marina Alta, que executarà l'Entitat de Sanejament.
A la província de València, s'ha de destacar també la millora de la conducció d'abastiment a Xàtiva.

En les actuacions de canalització i defensa contra avingudes, suposa 5.
862 milions de pessetes, i entre les obres més important destaquen les incloses en el Pla de defensa contra avingudes d'Alacant, amb una dotació per al 2001 de 4.
466 milions de pessetes que va a permetre acabar el desdoblament del col·lector general d'Alacant i el col·lector de Sant Agustí-Via Parc i la Rambla Méndez Núñez i l'evacució d'aigües pluvials de la platja de Sant Joan i la canalització dels barrancs de Juncaret i Orgègia.

Quant al programa 442 de sanejament, s'ha de tindre en compte que en este llarg camí de la política hidràulica del Consell, a què m'he referit al principi de la meua intervenció, s'han construït 130 depuradores en la nostra comunitat, 130 depuradores.
.
.
i diposem de 150.
000 hectàrees modernitzades de reg localitzat, i volem continuar avançant per a disposar a l'any 2006 de 250.
000 hectàrees de reg localitzat.
Per tant, la construcció de depuradores és importantíssima.
Vosté parlava del primer pla.
Mire, el primer pla de sanejament i depuració està acabat i en estos moments s'està redactant el segon pla.
En inversions directes hi ha una partida en el capítol VI de 1.
560 milions de pessetes i actuacions més significades són el col·lector sud de València, els col·lectors de la zona industrial de Nules, la segona fase del col·lector del Torrejón-San Bruno, la xarxa de col·lectors de Llíria i col·lectors residuals a Oliva, Riba-roja de Túria, etcètera.

En el capítol VII, la línia de subvencions a les diputacions provincials per a finançar els convenis de construccions de depuradores contempla partides relatives a les propostes rebudes des de la Diputació de València, des de la Diputació d'Alacant i la de Castelló.
Hi ha un augment notable, de 510 milions de pessetes, que era l'aportació que hi havia en el 2000.
.
.
de 2.
186 per a l'any 2001, el que significa el 328 % de l'aportació de la Coput al finançament d'obres que executa l'Entitat de Sanejament, tal com es reflecteix en la línia X08.
12, que era l'antiga línia 702 del programa 442.
10, i esta xifra correspon al compromís de finançar amb fons propis el 20 % d'una sèrie de depuradores que reben ajudes de fons de cohesió, com és la de Cullera, Gandia, Segorbe, Utiel, Bétera, ampliació de Castelló, Calp, Orihuela, zona costanera i ampliació de Pinedo.
I estos fons propis procedixen del mateix cànon que obté l'Entitat de Sanejament, del cànon de l'explotació de les depuradores.

Quant a carreteres, també és un programa del que ens sentim orgullosos, que hi ha una inversió de 31.
669 milions de pessetes, i hi ha una sèrie d'actuacions importantíssimes, d'entre les quals destaquen les partides compromeses per al 2001, per a seguir avançant en la construcció de l'autovia de la Plana, l'autovia central i l'eix transversal Albaida-Gandia, així com altres trams de carreteres --Vilavella-Betxí, autovia de la Plana, Palma-Ròtova, en l'autovia Gandia-El Morquí--, actuacions en l'àrea de Castelló i les àrees metropolitanes de València i Alacant, Alacant-Elx.
.
.
se pot citar, entre altres, el desdoblament de l'accés oest a Castelló, la millora de seguretat vial del tram nacional 340 accés des de Castelló, la millora de seguretat vial tram 340 a la carretera 10 de Castelló, la ronda de Burriana, la ronda urbana de Sant Vicent del Raspeig, la ronda nord d'Elx --el desdoblament Asp-Elx--, la ronda nord de València --tram Paterna-Maestro Rodrigo, carril bici Puig-Puçol, accés a la ZAL València, etcètera--, les actuacions de supressió de travessies, millora d'accessos urbans i la seua xarxa viària, així com la millora dels accessos a Villena, Beneixama, Camp de Mirra, la Pobla Llarga, Vilafamés, la ronda de Sant Joan de Moró, la ronda sud d'Elda, la ronda nord de Monòver, la ronda nord-est de Sueca, la variant d'Algemesí, la ronda Port de Sagunt-Canet d'En Berenguer, la ronda Granja de Rocamora, Cox, Callosa de Segura, l'avinguda de la Ribera, etcètera.

Altres actuacions --i acabe-- importants que s'han de destacar són la millora de seguretat vial en Benijófar-Torrevieja, la carretera Bétera-Olocau, la millora de seguretat vial en Onda i Vila-real, condicionarment Losa del Obispo, Chelva, Cabanes, Orpesa, Benidorm, Guadalest, Morella, Zorita.

Per altra banda, s'ha de destacar la forta inversió destinada a condicionament de la xarxa de titularitat provincial, actuacions que d'acord amb els protocols i convenis subscrits amb les diputacions realitza directament la Conselleria com és la ronda Port de Sagunt-Canet d'En Berenguer, millora d'accessos a Moraira i Teulada, millora de la carretera 759 de la Vilajoiosa a Finestrat, Cabanes, Orpesa.
.
.
i a més de la inversió pressupostària s'ha de tindre en compte que durant l'any 2001 continuarà en execució el tram de l'autovia central entre la nacional 430 a Canals i Aielo de Malferit, obra que s'ha de contractar pel model alemany, i se licitaran, seguint el mateix model, la segona calçada del tram de l'autovia de la Plana Betxí-Borriol, la connexió del distribuïdor sud en el *by-pass* de Torrent i l'autovia Sax-Castalla, que no apareix reflectida en els pressupostos perquè va per eixe sistema.
I també, no hem d'oblidar que se té el conveni ja en el ministeri --en estos moments a falta de firma-- per al desdoblament de la intersecció de la Font de la Figuera, així com el desdoblament i conversió en autovia del camí de Castella en la província d'Alacant.

Senyories, este és el model que defensa el Partit Popular, tant en política d'aigua com en la de carreteres, i eixa alternativa que el govern socialista planteja deu anar acompanyada en la corresponent quantificació econòmica, i corre el risc, aquí, davant la cambra, he de dir que per a fer eixes actuacions que vostés consideren que són prioritàries de quines partides s'ha de detraure.
.
.
perquè és molt fàcil buscar que és el que falta en cada zona, que és el que falta en cada població, i això no comporta ningun risc per a l'oposició.
Però el que sí que desgasta és dir que en compte de fer qualsevol d'estos projectes que jo he enumerat, senyoria, vosté deu vindre ací la trona i dir: mire, en compte de fer la carretera Onda-Vila-real o Bétera-Olocau o el Benijófar-Torrevieja, volem que, vosté, eixos diners els utilitze per a açò.

En compte d'eixa política d'infraestructura hidràulica tan important --en què he dit que hem invertit des de l'any 1995 fins al 2000 al voltant de 142.
000 milions de pessetes.
.
.
mai s'ha fet una política tan seriosa i tan rigorosa en esta comunitat, per a beneficiar el desenrotllament econòmic de la Comunitat Valenciana, mai, fins ara que governa el Partit Popular--, diguen vostés, igual que diuen aquí que no són partidaris del transvasament Xúquer-Vinalopó i en Alacant diuen que sí, o igual que diu el senyor Pla que va a donar suport al Pla Hidrològic Nacional i el senyor Rodríguez Zapatero diu que no va a aprovar-lo, traguen-se vostés la careta i diguen aquí en la trona, amb llum i taquígrafs, perquè quede plasmat en el *Diari de Sessions*, què és el que pensen vostés d'esta important política que el Partit Popular està duent endavant, què és el que volen vostés que deixem de fer per a fer eixes prioritats que vostés, legítimament, estan proposant.

Però, clar, l'article 126.
1 del Reglament de les Corts diu que les esmenes als pressupostos de la Generalitat deuen anar quantificades econòmicament i quadrades en elles mateixes, cosa que vol dir que si vosté vol invertir 50 milions de pessetes per a fer una carretera ha de dir eixa llonganissa --i perdone l'expressió-- d'on la trau, perquè penge d'un fil.
O siga, que no hi ha més cera que la que està ardent, i vosté si vol donar una prioritat d'execució de projectes, diga d'on tallem i com ho compensem.

Això és al que deu vindre vosté a la trona, senyora Sanchordi, a explicar-nos.
.
.
perquè jo estic convençut de la virtut d'estos pressupostos que estem defensant, jo estic convençut que els programes als quals m'he referit, que està duent endavant la Coput, són els més beneficiosos per a la societat civil valenciana.
I jo estic conveçut que la Conselleria, amb els diners que té, està fent una bona distribució, un bon repartiment entre els distints programes d'actuació que té la Conselleria, per a poder atendre les necessitats de cada una de les poblacions de la nostra comunitat.

Com vosté planteja unes prioritats distintes, per a poder donar-li prioritat a eixes actuacions que vosté està demanant a través de les seues esmenes, deu deixar constància, aquí en la trona, i en el *Diari de Sessions*, de quines són aquelles que s'han de deixar de fer.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda, s'ha acabat el temps.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.
Moltes gràcies.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

La senyora Sanchordi té la paraula per a rèplica.

**La senyora Sanchordi García:**

 

Senyor Maluenda, agarre aire, agarre aire!

En primer lloc, jo no vaig a parlar de llonganisses; si vol, vosté pot parlar de llonganisses de carn o del que vulga, jo parlaré de depuradores, de col·lectors, de canalització de barrancs.
.
.
i parlaré de carreteres i de rondes.
Inclosa una que vosté deia que no està feta, i ara li explicaré, perquè ho sàpia vosté i altra gent del seu partit, que està feta.

Anem a vore, no mescle dades.
El pressupost d'Obres Públiques s'ha congelat, estos programes en concret baixen.
No marege al personal, no ens marege, no mescle el que és el pressupost d'una conselleria amb el que és el PDR i el que és el cànon de sanejament del Pla director.
Que, per cert, moltes gràcies, moltes gràcies pel *piropo*, perquè donat que el cànon ve d'una llei socialista, i els ha paregut estupend i ho apliquen, gràcies, gràcies per reconéixer-ho, no fa falta que diga res més, me done més que per satisfeta.

Per cert, cànon que servix per a fer depuradores.
.
.
i que se fan depuradores.
.
.
home!
, faltaria més, per a això se cobra, per a fer depuradores.
I ni així.
Com pot tindre la po-ca vergonya de parlar del pla d'abastiment de la Ribera i del Camp de Morvedre, si això entrava en el PDR de l'any 1994-99, en el primer PDR?
Hauria d'haver estat acabat en l'any 1999, i resulta que enguany ve en els pressupostos, en l'any 2000 es publicita per a començar a executar-se en el 2001?
Va, home, va!
Per favor!

Anem a vore.
El llistat de carreteres i de projectes que m'ha fet, i ha llegit l'acta, em pareix molt interessant.
A més, li ha fet un favor a la conselleria perquè segurament si haguera demanat per escrit eixa informació, si haguera sigut una pregunta escrita, haguera tardat dos mesos en tindre la contestació.
No li l'he demanada, però me l'ha passada.
Moltes gràcies.
Ja li pegaré una miradeta.

Anem a vore.
Per cert, ha dit alguna cosa del Pla hidrològic nacional.
M'imagine que sabrà que el Partit Popular del Baix Ebre s'ha manifestat en contra.
Ho dic per si.
.
.
No ho sabia?
És així, és així.

Voldria ara aprofitar i defendre dos esmenes que no he defensat en el primer torn de rèplica.
Concretament les dues són sobre Orihuela: una, la finalització ­ *(remors)* sí, sí­, la finalització de la ronda d'Orihuela i la realització de la via ràpida Orihuela-la costa.
Anem a vore.
Vosté em va comentar l'altre dia, després ho ha proclamat a la premsa, que la famosa ronda està acabada des de l'any 1996.
Jo no sé què dir-li, senyor Maluenda.
Si dir-li que llija bé què és el que demanem, que se'n vaja a Orihuela i que ho mire o que parle amb l'alcalde d'Orihuela, que és del Partit Popular.
Perquè anem a vore si ens entenem.
Una ronda, una ronda de circumval·lació és una via que sortint d'una carretera ronda el poble i arriba a una altra carretera, com m'imagine que tots ací sabem, o quasi tots.
Bé.
La ronda d'Orihuela està feta mitja, està fet mitja ronda només i ha d'acabar-se.
I resulta que està acabada des de 1996, que està en el pla general d'ordenació urbana d'Orihuela i que encara està per planificar.
Demanem precisament això, demanem que es planifique i que s'acabe la ronda d'Orihuela.

Quant a la via ràpida, anem a vore.
Senyor Maluenda, vosté no em pot parlar a mi de connexions amb Guardamar, Almoradí, etcètera, perquè no li estem demanant això.
Li estem demanant que construïsca una via ràpida que connecte Orihuela amb la seua pròpia costa.
I fem això perquè entenem que és important per a promocionar econòmicament Orihuela, ja que uniria el turisme de la costa amb el turisme d'una ciutat monumental com és Orihuela.
I no és que ho pensem nosaltres, és que ho pensa l'alcalde d'Orihuela.
I si no, li ho pot preguntar també a l'ex conseller Cartagena, que també deia exactament el mateix.
Ahí estaven d'acord.
Vosté pareix ser que no coincideix amb el PP d'allí.

Hi ha una altra sèrie d'esmenes que són clàssiques, i clàssicament no les accepten, com és el tema dels punts negres i el tema de l'alliberament del peatge de l'A-7.
Senyor Maluenda, el que no es pot dir com a excusa és que és de competència estatal, perquè vostés en els pressupostos tenen línies d'actuació, tenen objectius bàsics que precisament consisteixen en instar el govern central perquè faça determinades actuacions o que millore determinades actuacions.
*(Remors)* Bé, una vegada s'obri la porta, es pot demanar.
I si no els pareix bé, lleven-les totes i no en fiquen cap en els pressupostos.

Concretament en el peatge de l'A-7, entenem que si ja s'està negociant.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

.
.
.
.
si s'està negociant que s'allibere el tram de l'autopista que passa per Sagunt, per què no podem des de les Corts Valencianes instar que s'allibere també la resta de trams que passen pel País Valencià?

Bé.
Pense que ja em deu quedar poc de temps.
Simplement vull acabar dient que més valdria que es preocuparen en millorar el pressupost i acceptar aquelles esmenes.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

.
.
.
que poden comportar una millora i alguna cosa positiva per als pressupostos, i menys passar *rodillo*, que és el que s'està limitant a fer.

Moltes gràcies.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Senyor Maluenda, senyor Maluenda, un moment.
És que ha consumit tot el temps, tant de la primera intervenció com de la rèplica, en la primera intervenció.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Amb el màxim respecte, em deixa vosté en indefensió.
I jo mentre veig que no tinc la llum roja.
.
.
jo no estic pendent del rellotge.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda, senyor Maluenda, ha consumit els quinze minuts, tant els de la primera intervenció com els cinc de rèplica, en la seua primera intervenció.
Ho sent molt.
*(Remors)*

Comencen a continuació les votacions al debat de les esmenes d'este matí.
*(Remors)* Per favor, pregue silen-ci*.
(Pausa)* 

En primer lloc, votació a les esmenes defensades per Esquerra Unida a la secció 05, Presidència de la Generalitat.
Si no hi ha inconvenient, votació conjunta de totes les esmenes.
Senyor Perelló, té la paraula.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Sí, señora presidenta.

Al objeto de hacer dos bloques de votación: uno que incorporaría las enmiendas 98, 100, 101, 102, 103 y 104, y el resto en el otro.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Votació per a les esmenes 98, 100, 101, 102, 103 i 104.
Senyories, comença la votació.
Un moment, senyories.
*(Pausa)* Senyories, comença la votació ara.
El resultat de la votació és de 5 vots a favor, 48 en contra, 33 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes defensades per Esquerra Unida a la secció 05.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votació conjunta, si no hi ha inconvenient, per a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 05.
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a la secció 05, Presidència de la Generalitat.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 46 vots a favor, 40 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 05, Presidència de la Generalitat.

Votació a les esmenes de la secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.
En primer lloc, votació per a les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Si no hi ha inconvenient, votació per a les esmenes defensades corresponents al bloc d'Economia.
Senyor Perelló, té la paraula.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

No, no es ese bloque.
Si se va a votar por bloques, esperamos al cuarto.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Perelló, sols hi ha dos blocs d'Esquerra Unida.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Sí.
Dos de Esquerra Unida y dos nuestros.
Al segundo.
Si se va a votar sólo Economía, y no está Ocupación incluida, no tenemos inconveniente.

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyor Perelló.

Votació per al bloc defensat per Esquerra Unida relatiu a Economia.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació de les esmenes defensades per Esquerra Unida corresponents al bloc d'Ocupació.

Senyor Perelló, té la paraula.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Al objeto de sacar la 163, y el resto juntas.

 

**La senyora presidenta:**

 

Votació per a l'esmena 163.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 5 vots a favor, 48 en contra, 34 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena 163.

Votació per a la resta d'esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida defensades en el bloc d'Ocupació.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, 48 en contra, 1 abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Hi ha una petició de votació també per separat del Grup Parlamentari Popular.
Votació per separat a l'esmena 224 del Grup Parlamentari Socialista.
Senyories.
.
.
Senyor Maluenda.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyora presidenta, separada de la resta, però podria agrupar, si li plau, la 224, 225, 226, 227, 230, 233, 234, 36, 38 i 42.
I a banda, les altres quatre transaccionades per tots els grups, i després la resta.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Votació de les esmenes 224, 25, 26, 27, 30, 33, 34, 36, 38 i 42.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 87 vots a favor, cap en contra, cap abstenció.
Queden aprovades estes esmenes.

Si no hi ha inconvenient, votació conjunta per a les quatre transaccionals d'esta secció corresponent a les esmenes 229, 231, 235 i 237.
No hi ha inconvenient?
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 87 vots a favor, cap en contra, cap abstenció.
Queden aprovades estes esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 06.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 50 vots a favor, 37 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.

Votacions corresponents a la secció 07.
Si no hi ha inconvenient, en primer lloc, votació a les esmenes defensades per Esquerra Unida conjuntament.
D'acord?
Votació conjunta per a les esmenes defensades per Esquerra Unida.
Senyories, comença la votació El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació per al conjunt d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

Senyor Ribó, té la paraula.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Per favor, per a separar en un bloc les esmenes 396, 397, 398, 399, 421, 447 i 448, i la resta en un altre bloc.

 

**La senyora presidenta:**

 

En primer lloc, votació de les esmenes 396, 97, 98, 99, 421, 447 i 448.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 34 vots a favor, 48 en contra, 5 abstencions.
Queden rebutjades.

Votació per a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Si no hi ha inconvenient, senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votació a la secció 07, Justícia i Administracions Públiques.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 48 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 07, Justícia i Administracions Públiques.

Se suspén la sessió que continuarà esta vesprada a les cinc menys quart.

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 22 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 50 minuts)*

**La senyora presidenta:**

 

Correspon la defensa de les esmenes del segon bloc del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, que comença amb la 699.
Han sigut retirades la 747 i 768 del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.

Té la paraula per a la seua defensa, la senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Passem ara a defendre les esmenes que corresponen als programes d'infrastructures a la costa, gestió de ports, infrastructura de transports i arquitectura i vivenda.

Pel que fa als temes de costa i de ports les hem agrupades totes.
Demanem un pla d'ordenació del litoral, que a més quantifiquem amb 30 milions de pessetes.
Instem el govern central perquè realitze determinades actuacions prioritàries a la costa valenciana per a evitar la degradació i l'erosió, perquè, com tots sabem, la Comunitat Valenciana té un dels litorals més perjudicats.
Instem també el govern central perquè execute determinats passeigs marítims, que fa temps que estan prometent, que alguns està ja el projecte fet, però que encara no han començat a executar-se.
Tenint en compte la problemàtica que es pot donar en cas d'inundació del litoral per tempestes marines, demanem que s'elaboren polítiques preventives, així com que s'establisquen noves línies d'ajuda als municipis, precisament per a reparar els danys que puguen ocasionar-se en les infrastructures, com a conseqüència de temporals extraordinaris.

El tema de ports considerem que és un tema fonamental pel que fa a les infrastructures.
Considerem que té molta importància tant en l'aspecte comercial, en l'aspecte de tràfic de persones i també en l'aspecte turístic i esportiu.
Ja que pareix que des de la Generalitat Valenciana es vol donar un cert protagonisme al tema de ports i de costes, i donat que no existeix un departament orgànic o funcional específic en matèria de ports, demanem que es cree la Direcció General d'Infrastructures Portuàries.

Pel que fa a arquitectura i vivenda, des del Partit Socialista entenem que la política de vivenda deu tendir a procurar una major igualtat entre els ciutadans, facilitar l'accés a la vivenda a aquells col·lectius que estan més desafavorits.
Queda, doncs, molt per fer.
Sembla, no obstant això, que vostés no ho entenen així, tenint en compte que en els pressupostos, pel que fa a construcció de vivenda pública, baixa de 687 milions a 95 milions; el que és reforma de vivendes públiques baixa un 20%, també en noves infrastructures d'equipaments urbans.
Sembla que vostés entenen que ho tenen tot fet, tanmateix, no està tot fet.

En este programa proposem que s'elabore un pla per a eradicar el barraquisme, que es potencien les ajudes per a promoció de vivendes en règim de cooperativa i que es potencien les ajudes a l'autoconstrucció i rehabilitació de vivendes en àrees rurals.
A més, donada la declaració de la zona del Palmerar d'Elx com a Patrimoni de la Humanitat, demanem que s'elabore un pla d'integració del palmerar en el medi urbà d'Elx.
Demanem, per un altre costat, que es facen una sèrie d'actuacions en els centres històrics d'Alacant i de València.

Finalment, pel que fa a transports, ací tenim diversos incompliments, prou greus entenem.
En eixe sentit, per exemple, en allò que és el cas del ferrocarril Gandia-Dénia, modifiquem l'esmena que ja hi havia i diem que s'impulse el projecte d'ampliació de la línia València-Gandia fins a Dénia, i exigir el govern central la dotació econòmica per a iniciar l'execució de les obres en l'any 2001.

Pel que fa a la línia Terol-Saragossa, existeix una proposició no de llei d'estes Corts a través de la qual s'instava tant el govern de la Generalitat com el govern central per a la modernització d'esta línia.
No obstant això, en els pressupostos de l'Estat no ve ni una pesseta.
I ja que el govern central pràcticament va transferir les negociacions a la Conselleria d'Obres Públiques, demanem que la conselleria d'una vegada prenga interés per esta línia, que a més afecta a diverses comarques, com són València, l'Horta Nord, el Camp de Morvedre i l'Alt Palància.

Respecte a l'Euromed, vàrem demanar diverses esmenes en què es demanava que fera parades alternatives en les poblacions de Elda i Villena, Vinaròs i Benicarló i Xàtiva.
El Grup Popular va acceptar la parada en Elda-Villena.
Demanaríem que, ja que entenen que deu tindre parades en les zones més importants, que acceptaren també les altres dues parades.

Pel que fa al metro, entenem que és molt trist que una ciutat com València, que és la tercera ciutat de l'Estat espanyol, no tinga un metro que li permeta arribar fins l'aeroport directament.

Finalment, l'esmena 630 referida a l'Ave, instem, demanem que des de la Generalitat s'inste el govern central perquè determine amb urgència els terminis d'execució de l'Ave.
És a dir, demanem que el govern central diga d'una vegada, si ho té clar, quin serà el calendari de construcció de l'Ave.
Dins de la voluntat i del desig que entenc i espere que compartim tots els grups polítics que l'Ave estiga realitzat quan abans millor, demanaríem que es fera una manifestació, per part també del Grup Popular i del Grup d'Esquerra Unida, recolzant esta esmena.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Té la paraula, per al torn en contra, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt Excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Jo espere i desitge que la senyora Sanchordi s'haja tranquil·litzat en el dinar perquè no és bo.
.
.
Jo no vaig a entrar en eixa línia de vocabulari de desqualificació personal que vosté ha fet este matí, que és trist i lamentable.
.
.
*(remors)* que és trist i lamentable en una senyoria de la seua edat.
No crec que haja d'alimentar-se de la crispació d'altres persones que la puguen assessorar.
Vosté té un futur brillant per davant, és molt jove, i no té per què entrar en eixa situació.
Crec que no és bona per a vosté ni per al seu partit.
Jo, sens dubte, no vaig a correspondre en la mesura del que vosté ha fet este matí, perquè crec que no correspon.

Mire vosté.
En primer lloc, ha dit una cosa que no és veritat.
Vosté deia que hi havia una esmena que nosaltres rebutjàvem que demanava alliberar de peatge a l'A-7.
Si vosté llig la seua esmena, vorà que no diu això.
L'esmena el que diu és que la Generalitat reclame la titularitat de l'A-7.
No és mateix alliberar el peatge que la titularitat.
La titularitat és de l'Estat, i mentre no es reforme la Llei 25/1988, de carreteres de l'Estat, és la que diu quines són d'interés de l'Estat i quines es poden transferir.
Per tant, no és cert el que vosté ha dit este matí.

Mire.
Quant a l'esmena 630 de l'Ave, que vosté ara sí que ho fica on correspon, no en carreteres com la defensava en comissió, vaig a dir-li que a pesar que el que vosté demana està fent-se.
.
.
perquè crec que no hi ha cap dubte que el president de la Generalitat i la Coput han estat desenrotllant polítiques actives per a agilitar eixe projecte, perquè és un projecte que vostés no feien, vostés van fer l'Ave Sevilla-Madrid i viceversa, però mai es van preocupar que esta comunitat tinguera un Ave.
Mire, a pesar del que vosté demana, que s'agiliten els terminis i tal, estem fent-ho i està molt avançant, a pesar d'això, anem a acceptar-li-la perquè veja vosté la bona voluntat del nostre grup.

La política de vivenda.
Mire, la política de vivenda, el programa 431.
10, comprén bàsicament quatre tipus d'actuacions públiques, que són: les ajudes als ciutadans per a l'adquisició i rehabilitació de vivendes, la promoció de vivenda social i gestió del patrimoni immobiliari de la Generalitat, la col·laboració amb els ajuntaments en programes de regeneració i millora del medi urbà, desenrotllament de normatives tècniques de control de qualitat.
Per a l'any 2001, el programa d'arquitectura i vivenda continua sent el que té major volum de recursos de la Coput: 33.
644 milions, senyories!
Mai vostés van destinar tants diners per a la vivenda com està destinant el govern de la Generalitat actual.
Significa el 28% del pressupost de la conselleria.
I això permetrà mantindre uns objectius del programa, sobretot per a ajudar als ciutadans a accedir a una vivenda a través dels successius plans de vivenda.
A més de la inversió pressupostària, es complementa amb les inversions que efectuarà l'Ivvsa amb fons propis superiors als 5.
000 milions de pessetes.

Les actuacions més destacades són: ajudes per a l'accés a la vivenda al Pla de la vivenda, com hem dit, que va especialment dirigit a actuacions de adquisició i rehabilitació de vivendes en les àrees Riva i Racha, especialment destinades a ajudes de rehabilitació per al·luminosi.
Entre els tres programes, el Pla de la vivenda rep enguany una dotació de 17.
583 milions de pessetes, als quals cal afegir, com he dit, allò de l'Ivvsa.
Mire, això significa destinar per a l'exercici 2001 el 17% més d'exercicis anteriors.

Les actuacions en àrees urbanes dins d'este capítol, del capítol VI, se sumen les partides destinades a noves infrastructures i equipaments urbans i actuacions en centres històrics i artístics, que té una dotació de 6.
496 milions de pessetes.
Igualment la Coput invertirà quasi 12.
000 milions de pessetes en àrees urbanes, entre les quals destaquen actuacions, com he dit, del pla Racha i el pla Riva.
Com a inversió directa, la conselleria en el capítol VI del pressupost de 2001 arreplega 1.
644 milions per al centre històric de València i 1.
406 per al d'Alacant.
Si s'afegeixen els 1.
150 milions previstos en el capítol VII per a subvencionar actuacions privades d'adquisició o rehabilitació de vivendes en estes àrees, el pressupost és en conjunt de 4.
200 milions de pessetes per a esta especialitat.

A més, l'Ivvsa, com he dit, continuarà finançant amb fons extrapressupostaris el desenrotllament d'unitats d'actuació i la promoció de vivendes en els barris del Carme i de Velluters de València, per la qual cosa el volum d'inversió global en estos centres històrics de València i Alacant serà pròxim a 5.
000 milions de pessetes.
Entre les actuacions d'infrastructura i equipament urbà, destaquen actuacions en el districte marítim de València, en Alfàs del Pi, Bocairent, Benidorm, Llíria, Sagunt, Oriola, Sant Vicent, etcètera.

A més de la inversió pressupostària, cal destacar les actuacions de l'Ivvsa, que són promoció de la pròpia vivenda, que destina 1.
242 milions a l'acabament de vivendes en construcció en municipis, Castelló concretament, província de Castelló, Sant Joan de Moró, etcètera.

Infrastructura del transport ferroviari, que vostés ha defensat també en les seues esmenes.
Programa 513.
Mire, per al 2001 hi ha una dotació de 14.
439 milions, que suposen un augment del 6,11% respecte de 2000.
I açò cal afegir les inversions reals que realitzarà Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, finançat de forma extrapressupostària i amb un import de 11.
117 milions.
El capítol d'inversions del programa 513 contempla unes actuacions que permetran que el tram Alameda-Jardín de Ayora de la nova línia 5 del metro lleuger puga construir-se per Ferrocarrils de la Generalitat.
A més, hi ha una consignació per a la línia 5 Balcón al Mar.

Altres actuacions de Ferrocarrils de la Generalitat en les línies de l'àrea de València, com són les estacions d'Empalme en la línia 1 i 4; millores en la línia 1, amb 2.
875 milions; i s'inclou la duplicació de la via del tram Paterna-l'Eliana i el projecte bàsic de la línia T-2, Torrefiel-Nazaret, amb un pressupost pròxim als 100 milions de pessetes.
Quant a la línia del trenet Alacant-Dénia, que també és d'este capítol, està prevista una inversió de més de 65 milions pessetes referida al baixador de Terra Mítica i de la millora del tram d'Altea-Garganes-Campello.
Respecte al tramvia d'Alacant, compta amb una partida pròxima a 150 milions i està previst l'inici de les obres durant el 2001.

Quant a les actuacions a la ciutat de València i Alacant, una vegada entrat en servei el soterrament de Castelló, cap assenyalar que per a l'operació Parque Central a València es preveuen al voltant de 250 milions de pessetes per a la redacció del projecte, construcció de la nova estació intermodal de València i una altra partida per al projecte del tram subterrani des del riu fins l'estació.
A la ciutat d'Alacant es contempla altra partida per a la redacció del projecte de l'estació intermodal.
A més d'açò, cal assenyalar les inversions en la futura línia Gandia-Dénia.
Està prevista una quantitat pressupostada per la primera fase que, com vostés saben, és fins Oliva.
En concepte de concentració i supressió de passos a nivell s'invertiran 3.
362 milions de pessetes.

Per altra banda, també cal destacar una partida destinada a la ruta Verde de Ojos Negros, tram Torres-Torres del Toro.
El capítol VII, del programa 516.
20 augmenta en un 65% assolint els 3.
510 milions de pessetes.
S'inclou també una partida de 660 milions per al soterrament de les vies de Renfe a Castelló i la variant de Benicàssim, i la nova línia dotada amb 600 milions per a la col·laboració financera amb la Diputació de Castelló per a l'aeroport de Castelló.

Pel que fa als 11.
117 milions destinats a inversions en el que s'ocupa Ferrocarrils de la Generalitat, permetrà la realització de les següents actuacions: construcció de la línia 5, tram Alameda-Jardín Ayora, adjudicada amb 11.
616; millora de les condicions de seguretat dels passos a nivell de la línia 1; supressions de passos a nivell mitjançant construcció de passos a distint nivell en la línia Alacant-Dénia; adquisició de 18 remolcs intermedis per a les unitats de la línia 3; millora en sistemes de diversos trens, unitats UTA i UTA 3.
900; adquisició i instal·lacions de maquinària de màquines de venda automàtica en la línia 1; adaptació a l'euro de les màquines de venda.

En ordenació i coordinació del transport terrestre el programa 613.
30, hi ha una dotació de 6.
469 milions de pessetes, el que significa un augment del 7,56 % sobre l'any 2000.

Quant a l'altra esmena que vosté ha plantejat, del ferrocarril Renfe-Xàtiva, he de significar que hi ha una partida de 175 milions de pessetes en el pressupost per a continuar mantenint la col·laboració de la Generalitat en el sosteniment del dèficit d'esta línia.

Quant a infraestructures i actuacions en la costa en els pressupostos del 2001, se crea el programa 514.
30, que és nou, i que contempla distintes actuacions referides al mateix, a l'igual que en ordenació del territori i urbanisme el programa 432.
10 té un creixement del 3,77 % sobre l'any anterior i contempla el desenrotllament de polítiques adequades per al desenrotllament de l'observatori permanent del litoral valencià, la cartografia de *(inintel·ligible)* dins de la Comunitat Valenciana, Patemae Alacant-Elx, Patecas de Castellón, Paticova Inundacions, estudis sobre l'àrea metropolitana de València, sobre l'horta valenciana i sobre el sistema rural valencià.

Creem, per tant, senyoria, que no podem acceptar les seues esmenes, plantejades de forma legítima, però no tenen res a vore amb les prioritats i amb el programa de govern que el Partit Popular va plantejar a la societat civil valenciana i que va rebre el suport majoritari de la societat.
Res més i moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Acaba de comentar, senyor Maluenda, que no van a aprovar o a recolzar l'esmena que havem fet sobre l'AVE, perquè diuen que ja està molt avançat.
.
*(remors)* .
.
.
han dit que sí.
.
.
Ah!
Va a acceptar-la, eixa?
.
.
.
Perdone: va acceptar-la o no?
*(remors)* No, li pregunte.
.
.
creia que no.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Està en el temps de la seua intervenció per a replica.
Solament té vosté la paraula.

Gràcies, senyora Sanchordi, continue.

**La senyora Sanchordi García:**

 

Bueno, me dirijo a la Presidencia para preguntarle si ha sido aceptada la enmienda 630 del Grupo Parlamentario PSOE-Progresistas.

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Sanchordi, tècnicament vosté s'ha de dirigir a tota la cambra i no a esta Presidència; i en segon lloc, té un temps d'intervenció de cinc minuts per a rèplica, torne a repetir-li.

Gràcies, senyora Sanchordi.
Continue.
*(Remors)*

**La senyora Sanchordi García:**

 

Gracias, señora presidenta.

Bueno, espero que la aprueben, espero que la aprueben cuando se pase a votación.

Perquè vosté diu que està molt avançat, que ja s'està fent, perquè s'acurten els terminis.
Mire si està avançat, que hi ha gent d'ací, del País Valencià, que se pensa que venen bitllets ja per a l'Ave.
Se pensa que poden agarrar l'Ave.

Jo quan me vaig enganyar, i ho vaig ficar en infraestructura de carreteres en lloc de transports, vaig rectificar.
Doncs, hui, abans de vindre he estat a punt de rectificar una altra vegada, perquè pensava que m'havia enganyat de nom.
.
.
Pensàvem que ens havíem enganyat de nom.
Per què?
Perquè si enteníem que alta velocitat era a partir de 250-300 quilòmetres per hora, després de les últimes notícies i del canvi de criteri que hi ha hagut via decret per part del Govern central, això no és alta velocitat, això és velocitat alta.
Hi ha hagut un moment que no sabíem si demanàvem l'Ave o el Vae, velocitat alta espanyola.
Per què?
Perquè el govern s'ha dedicat a fer un decret que és una trampa, perquè és trampejar, trampejar el que era entés fins ara com alta velocitat per a poder així vendre que venen l'Ave a tot el territori espanyol.
Però no és així.
Perquè ja tenim l'Euromed, que va a 160, 200 i 220; tenim l'Alaris.
.
.
L'Ave se suposa que és una altra cosa, i si resulta que això també és alta velocitat, el que tindrem serà Ave de dos categories: l'Ave Madrid-Sevilla; l'Ave Madrid-Barcelona, que ja vorem la velocitat; i l'Ave Madrid-València, amb una altra velocitat.

A més, pareix ser, que si bé és cert que s'ha inclòs l'Ave Madrid-Comunitat Valenciana en les ajudes de la Unió Europea, estem a la cua, a la cua de les ajudes perquè no se considera prioritari.
Està clar, doncs, que este va a ser l'últim projecte a executar-se de la xarxa d'Ave prevista que siga ajudada per la Unió Europea.

Així, doncs, què tenim?
Un Ave de tercera categoria?
Eixa és la mostra de poder valencià?
Eixa és la mostra?
Davant d'açò el Govern Valencià el que fa és assumir això, assumir eixe decret, donar la callada per resposta, com a molt, avalar-ho, com a molt, avalar això, en lloc de defendre els interessos valencians.
Ací no estem demanant ninguna actuació.
No estem demanant ninguna actuació perquè és competència del Govern central, estem demanant tan sols una manifestació, una manifestació de voluntat que realment volen que el termini d'execució se conega i siga ràpid.
Simplement, demanar això.
Res més a dir.
Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Té la paraula el senyor Maluenda per a rèplica.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, senyora Sanchordi, vosté ha estat utilitzant un torn de rèplica que no correspon.
Perquè ha estat referint-se, replicant-me a mi, quant al tema de l'Ave, quan jo he dit, amb claredat meridiana --es que es turno de réplica, señora Moreno.
.
.
si me lo permite su señoría, gracias--, amb claredat meridiana, he dit que a pesar que el que vosté demanava estava fent-se, anàvem a acceptar l'esmena, i vosté s'ha dedicat, tota la seua intervenció.
.
.
si en compte parlar menys amb el senyor Peris, i rebre les consignes, se dedicara a atendre l'orador.
.
.
no li passaria això.
Mire, sí que volem nosaltres l'Ave; qui no volen l'Ave són alguns dels que seuen en la seua fila, en els seus escons, que van a les manifestacions contra l'Ave.
I van a les manifestacions contra els transvasaments.
.
.
sí, sí, sí, sí.
.
.
I com que si hem tingut coneixement de la velocitat?
De la velocitat de l'Ave, i de la velocitat de l'Ave Madrid-Sevilla-Madrid, i de les comissions que algunes persones vinculades al seu partit van rebre a costa d'eixe Ave, també en vam tindre coneixement.

Mire, senyora Sanchordi, vosté ha vingut aquí a soltar-se un *speacher*, sense atendre al que jo li he dit des de la trona.
Vosté ha estat dient una sèrie de coses en torn de rèplica, que no tenen res a vore amb la realitat.
Aquí hi ha un govern, que és conseqüent amb les necessitats del poble valencià, i atenent a la promesa electoral --al programa de govern que en el seu dia va presentar a la societat civil valenciana--, ha plasmat en un projecte de llei, el projecte de llei més important de cada període de sessions de cada any, com és el de pressupostos, ha plasmat el desenrotllament d'eixe programa de govern mitjançant l'assignació i quantificació econòmica per a poder posar en pràctica, per a poder executar els importants projectes que en eixe pressupost per un import d'1.
395.
000 milions de pessetes, s'ha aprovat per part del Consell i hui estan debatent les Corts.

Això és la realitat de qui deu governar, no el que feia el seu partit quan governava, que eren corretja de transmissió de Madrid i se van callar míserament quan van dir que se fera l'AVE Madrid-Sevilla, perquè deien que era rendible, i sabien que no era rendible, que les línies de ferrocarril més rendibles que hi ha en Espanya són les que passen per la Comunitat Valenciana.

Tanmateix, se van callar.
I ara s'esgarren les vestidures de què?
Que el president Zaplana una volta més haja complit la seua promesa electoral i l'Ave Madrid-Comunitat Valenciana siga una realitat, no solament eixa línia, sinó que, a més, el corredor del Mediterrani --que vostés no volien que fóra mitjançant alta velocitat, sinó velocitat alta-- siga també alta velocitat.

Eixa és la realitat, i ahí està l'acord de ministres de fa una setmana, de fa uns dies, en què ja s'acorda contractar la construcció de via en el tram d'Alpera, que va a ser l'enllaç i la garantia que aquí serà Ave, serà alta velocitat, tant a la línia que unix amb Madrid, tant al corredor del Mediterrani.
Eixa és la pura realitat, vulga vosté o no vulga, senyora Sanchordi.
I, de veritat, de veritat: li recomane, permeta'm que li recomane, per l'edat, no per altra cosa, per la meua edat, que siga vosté més conseqüent amb la realitat, medite les coses abans de dir-les i no se deixe influenciar per les opinions de persones que hui militen en el seu partit, que poden mantindre postures molt més radicals que les pròpies del seu talant i de la seua joventut.

Res més i moltes gràcies.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Passem a continuació a la secció 09, cultura i educació.
En primer lloc corresponen les defenses de les esmenes del grup parlamentari Esquerra Unida, començant per la 788.

Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats, senyores diputades, anem a parlar de l'educació, tota la part que no és.
.
.
de l'educació prèvia a la universitat, i inclou les següents esmenes: de la 788 a la 913, excepte la 801, la 872, 878 i la 893; i la 885, perquè ha estat aprovada, esta última.
I l'altre bloc és de la 984 a la 1.
103.
És a dir, de totes estes esmenes anem a parlar en este moment.

Val.
En este conjunt d'esmenes, n'hi ha moltes que es referixen a la necessitat d'infraestructures, a la necessitat de construir centres educatius en l'educació pública.
En concret, hi ha unes 75-80 esmenes que fan referència a esta necessitat de construir centres de manera individual i concreta.
I això ho fem perquè estos pressupostos no acomplixen la funció per a la qual han de servir uns pressupostos.

Uns pressupostos que han de servir per a saber, per a planificar el que se farà durant l'any que ve, per a saber quins recursos s'utilitzaran, per a donar una idea de quin cost té cada una d'estes infraestructures, doncs, en este cas concret, no sabem quines infraestructures va a construir la Conselleria i quines no.
Per tant, nosaltres fem tot un conjunt d'esmenes referides a eixe tema.

Si mirem les infraestructures que falten, falten construir segons la mateixa Conselleria --que en són unes 82 de Primària i unes 159 de Secundària--, no pensem que la nostra demanda siga excessiva.
No demanem ni la tercera part de les que la pròpia Conselleria se compromet a construir.
Per tant, si en el 2003 han d'estar construïdes, creem que no és un excés demanar-ne 53 en Secundària i 25 en Primària.

No vaig en este moment a referir-me una a una a totes les infraestructures que demanem, perquè això ja ho vam fer en comissió, perquè en pareixia interessant que constara en l'acta.
Però sí que vaig a comentar-ne algunes.

En Primària, nosaltres demanem, expressem la necessitat que es construïsca l'Escola d'Infantil i Primària d'Alcossebre, hi ha 50 alumnes d'Infantil i Primària que se desplacen tots els dies des d'Alcossebre a Alcalà de Xivert.
És a dir, 50 alumnes, no de Secundària sinó de Primària, passant per un tros de carretera que és realment un punt negre, i per tant, considerem que Alcossebre, un lloc que no figura ni en els mapes escolars, cal que se construïsca una escola d'Infantil i Primària.

Vull comentar la necessitat d'una escola infantil de primer cicle en Benicàssim.
Darrerament hi ha hagut una replegada de firmes en este poble, hi ha hagut 400 persones que han demanat la necessitat d'esta escola, de tipus públic i que abrace els alumnes de zero a tres anys.
Pensem que és important que comence la xarxa pública d'estes edats, i cal començar per algun lloc.
En Benicàssim hi ha una demanda molt concreta d'este tipus, d'esta infraestructura.

Igual com pensem que és molt important la construcció del col·legi Verge del Carme de l'Eliana, que l'any passat se van estar donant classes en ell i estava en estat de ruïna, o que és important construir el Padre Manjón d'Elda o el Primo de Rivera de Petrer --que de pas que es construïx, a vore si li canviem el nom.

Bé, després també demanem tot un conjunt d'infraestructures de Secundària.
L'Institut de Sant Mateu: estes darreres pluges han suposat que tot el pis superior de l'Institut de Sant Mateu siga totalment inutilitzable.
S'han hagut de posar aules prefabricades per a poder donar classes allí.
Ja sé que és una de les infraestructures que més ràpidament es farà, sembla ser, però l'anunci ha eixit després de la presentació d'esta esmena i considere que no teníem per què retirar-la.
És important que les prioritats es determinen també per la gravetat de la situació, o, com comentem, l'Institut de Betxí, 10 anys esperant-lo, o el tercer institut de la Vall i de Vila-real, que realment amb els dos que tenen estan completament saturats.

Vull comentar també l'Institut de Xèrica-Viver, que està totalment en barracons, en uns terrenys que han posat els dos pobles conjuntament, i en este cas hi ha una esmena concreta que en els pressupostos figura l'Institut de Viver i la denominació oficial és Xèrica-Viver, hauria de ser Xèrica-Viver, com ens va contestar la conselleria a una pregunta per escrit.

Com considerem que són necessaris l'Institut de Xiva, el de Villar del Arzobispo, temps i temps esperant-lo, l'ampliació, la remodelació de dos instituts a Alcoi o pensem que no és sostenible la situació d'Elx, un situació dramàtica on fan falta 7, 8 instituts i nosaltres ací en demanem 5, que és el mínim que podríem fer en una ciutat on tantes carències d'infrastructura hi ha.

Bé, nosaltres pensem que esta qüestió de la construcció de les infrastructures suposa un atac a l'escola pública.
Pensem que el que no existisquen les infrastructures fa que moltes persones pensen que en la privada els seus fills estaran millor atesos i per això continuem insistint que la no existència de les infrastructures suposen un atac.

Per a intentar compensar este tipus d'agressions, nosaltres demanem una llei de crèdit extraordinari per a les infrastructures de primària, demanem una llei de crèdit extraordinària per a les infrastructures de secundària i també demanem que hi haja una línia concreta de construccions en Epa, en la formació permanent d'adults que no té en estos pressupostos cap indicació de diners concrets per a construir centres de formació permanent d'adults.

Però, no soles pensem que els atacs es produeixen per al tema d'infrastructures.
Hi ha uns altres temes que ens importen tant o més que aquest.
Nosaltres pensem que no es pot acceptar que s'estiga dient que es pagarà l'educació no obligatòria, siga la infantil, siga la posterior a l'obligatòria, formació professional, cicles formatius de grau mig, cicles formatius de grau superior, batxillerat fins i tot.

Pensem que la primera obligació de la conselleria és pagar i procurar que l'educació pública tinga totes les infrastructures i totes les seues necessitats cobertes.
I per això nosaltres, nosaltres insistim que cal fer que l'ensenyament públic siga realment gratuït.
Pensem que cal augmentar les ajudes a llibres de text, que cal que el transport siga també per als alumnes d'infantil de les escoles públiques.
Pensem que el menjador també ha de cobrir als alumnes d'infantil de les escoles públiques o pensem que el transport i el menjador de secundària també hauria d'estar cobert.

I, en eixe sentit, proposem diferents augments de quantitats econòmiques per a cobrir bé estos aspectes.
Però és que, a més a més, l'ensenyament públic ha de ser per a tots i per a totes les persones que el necessiten.
I, per això, nosaltres insistim que cal ficar diners, ficar recursos per a eliminar les barreres arquitectòniques dels centres públics, per a eliminar les barreres a la comunicació, per a fer que el llenguatge de signes per als alumnes hipoacúsics que ho desitgen estiga present en les escoles públiques, en els centres públics.
Per això, demanem que hi haja educació compensatòria, no només en primària, on demanem que hi haja compensatòria en les zones rurals, en les zones urbanes, sinó també educació compensatòria en secundària.
Pensem que ha de ser una escola receptora dels immigrants.
Gràcies a ells, a este estat, han hagut més naixements que morts l'any passat.
En vindran cada vegada més.
Per tant, hem de tindre molt present que calen recursos, calen professionals que coneguen fins i tot escultures d'origen per a poder atendre'ls correctament.
I l'escola pública no sols suposa la gratuïtat, que siga per a tots i per a totes, sinó que, a més a més, suposa que es gasten més recursos econòmics i personals.

Nosaltres pensem que els centres públics estan molt ofegats, que les seues despeses de funcionament no arriben realment a cobrir les seues necessitats, ha hagut molt augments en les despeses que han de fer, han aparegut els ordinadors, han aparegut les impressores, hi ha unes altres necessitats, mentre que els recursos de funcionament, sobretot i fonamentalment els de reparació i conservació de béns i el de subministrament que han patit davallades molt significatives.

Demanem, per tant, augment en eixes partides, en primària de 100 milions en cadascuna d'elles, i, en secundària, de 200 milions.
Però és que, a més, pensem que cal substituir al personal ràpidament, que cal cobrir realment totes les plantilles que diu la Logse que ha d'existir.
És dir, cal complir els acords amb els sindicats i també complir el que la Logse demana en la necessitat d'especialistes i de personal de plantilla.
Pensem que cal augmentar els serveis psicopedagògics escolars i pensem que cal augmentar l'ajuda als gabinets psicopedagògics municipals, que són un recurs que està col·laborant molt en la potenciació de l'educació pública.

L'educació pública, a més de gratuïta, a més de per a tots, a més de gaudir de recursos econòmics i personals, ha d'anar més enllà de la instrucció.
No és simplement transmetre ensenyaments.
L'escola ha de ser una cosa molt més potent.
La millor escola no és la que més ensenya.
La millor escola és aquella en la que més s'aprén.
I, per tant, nosaltres considerem fonamental, fonamental, que es forme de manera adequada els professionals de l'ensenyament.
La formació que estan rebent no és una formació implicadora, no és una formació feta en l'entorn, feta en el context, no és una formació que valore al personal dels Cefires, que és qui ha de fer esta tasca.
En tots els pressupostos no s'anomena per a res la necessitat de formar als formadors, i tot això és bàsic perquè l'escola pública vaja més enllà de la instrucció, no es quede simplement en una transmissió de coneixements, sinó que puguen fer programes on hagen visites a les biblioteques, a les llibreries, on els autors valencians visiten les escoles.
Presentem diverses esmenes en tot eixos sentits.

I, a més, l'educació pública ha d'estar adequada a la realitat social.
I aquí vull comentar el tema de la formació professional, que moltes vegades ofereix mòduls que la mateixa població no accepta, bé perquè eixa professió està ja saturada en eixa zona, bé perquè hi ha llocs on farien falta diversos mòduls i no es fiquen.
Ha hagut molts instituts que, en un principi, en el mapa escolar tenien determinats l'existència d'un determinat mòdul i això ha anat desapareixent al llarg del temps.
Eixos mòduls cal que s'expandisquen, que hi haja més.
I, a més, la formació pública ha de ser continuada i permanent i ha d'arribar a tots.

I en això, vull centrar-me en la formació de les persones adultes.
No s'ha posat encara en marxa la comissió interdepartamental, una comissió on existeix, on hi ha personal de la Conselleria de Cultura i Educació, on hi ha personal de la Conselleria de Benestar Social, on hi ha personal de la Conselleria ­en este moment- d'Economia, Hisenda i Ocupació, que són tots els que intervenen en la formació de les persones adultes i que cal que això funcione per a planificar, per a actuar realment perquè la formació estiga totalment coberta.
I, evidentment, no hi ha una cobertura adequada dels programes que esta formació de persones adultes està fent.
Hi ha diverses esmenes on demanem un augment substancial dels recursos destinats a esta formació.
Però el que és evident és que la seua concepció del que és l'ensenyament públic i la nostra és molt divergent.

Nosaltres tenim una concepció de la qualitat, vostés també.
Quan vostés parlen en l'Institut Valencià de la Qualitat Educativa de valorar els ensenyaments i només això, nosaltres pensem que això no és la qualitat de l'ensenyament, cal valorar els ensenyaments, cal valorar l'adequació a la realitat, cal valorar si eixa escola integra o no integra a xiquets, cal valorar si eixa escola realment és plural, si no adoctrina, cal valorar si eixa escola realment transmet valors democràtics al seu alumnat.

Per tant, nosaltres pensem que l'Institut Valencià de la Qualitat Educativa no ha de valorar només els ensenyaments, sinó tot este conjunt de processos que fan realment que un puga valorar si l'escola és de qualitat o no, tota, l'escola pública o la privada, però pensem que l'escola pública és la que realment té estes característiques que la fan de qualitat: democràtica, plural, arrelada en el medi, integradora de tot un conjunt de gent que pot necessitar-lo, no segregadora, no adoctrinadora, etcètera, etcètera.
I és en això on nosaltres pensem que vostés fan aigües, en el tema de la pluralitat, en el tema de la participació.

En els pressupostos per a l'any 99 vam presentar nosaltres una esmena que va ser aprovada en aquell moment, que és la que demanava donar suport a tots els mitjans de comunicació de la Comunitat Valenciana que tingueren un suplement que parlara d'educació.
Vostés eixa esmena no la van complir mai.
I ara concretament també enguany tampoc l'han complida.
Hi ha mitjans que no tenen cap tipus d'ajuda, i per això és evident que no accepten este tipus d'esmenes que la única cosa que demanen és igualtat de tracte, pluralitat, participació.
I vostés també han rebaixat l'ajuda a les associacions de pares i mares d'alumnes de 30 milions a 10 milions.
Quantes associacions de pares i mares d'alumnes, quantes associacions "de a peu" han tingut ajuda enguany?
Quantes?
I vostés no han rebaixat, ho han deixat igual, 100 milions en les confederacions i federacions d'associacions de pares d'alumnes.
Per què fan això?
És molt evident.
Vostés tenen els seus amics en les confederacions i no tenen els seus amics en les federacions i en les Apes individuals.

Pensem que és una manera de segregar, de no ajudar a les associacions de pares i mares d'alumnes "de a peu", als que fan realment la feina, i de tindre aquí una borsa de diners per a dedicar-la concretament a eixos que a vostés els semblen amics, als que els ajuden, als que no presenten problemes.
Nosaltres, evidentment, volem que això es rebaixe i volem que eixos diners vagen a les associacions de pares i mares d'alumnes de a peu i no a les confederacions que són les que són per a vostés favorables.

I si tot açò es complira, si totes les nostres esmenes foren aprovades, nosaltres pensem que l'educació pública aniria molt millor, seria de molta més qualitat i seria molt més favorable al nostre alumnat.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Torn en contra.
Té la paraula el representant del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Cardona, en primer lugar, quiero agradecerle el tono que usted ha empleado aquí, como siempre.
Pienso que ese tono siempre favorece al propio debate parlamentario en toda su magnitud.

Quiero decirle, antes de entrar en la profundidad de estas enmiendas, que se le van a aceptar dos de sus enmiendas presentadas, la 840 y la 996.
Usted habla de las demás enmiendas, de diferentes programas de estos presupuestos en los cuales nosotros no le decimos que no así porque sí, simplemente porque no favorecen, no contribuyen, ni enriquecen a la mejora de los presupuestos que ha presentado el Gobierno Valenciano; unos presupuestos que contribuyen, le guste a usted, a su grupo, o no le guste, contribuye firmemente a una educación pública y de calidad.
Esa es la intención que tiene este gobierno y que apuesta firmemente por lo que le acabo de decir.

Se van a invertir, señor Cardona -que usted aquí no ha mencionado, pero yo sí que lo voy a hacer-, más de 370.
000 millones de pesetas a favor de la educación pública de nuestra comunidad; 7,13% más que el año anterior para la educación de nuestro territorio.
Eso es un fiel reflejo para aumentar esos esfuerzos que usted aquí ha negado, sobre todo en infraestructuras en nuestra comunidad.

Y ese esfuerzo que está haciendo el Gobierno Valenciano, como yo le estoy haciendo.
.
.
o le voy a intentar hacer ver, para que, no sé si.
.
.
que usted rechace o que por lo menos retire las enmiendas que usted aquí ha presentado.
Porque presenta enmiendas de diferentes programas, como el programa de dirección y servicios generales, en el cual usted presenta enmiendas de adición, de modificación y que, en alguna de ellas, impide que la administración firme convenios de colaboración con entidades que considere oportunas y que tengan especial conocimiento en el sistema educativo, tales como los sindicatos, asociaciones educativas o fundaciones especializadas.
Nosotros creemos que eso no es procedente y por eso nosotros no aceptamos esa enmienda o esas enmiendas enfocadas a ese tema.

Habla de personal, también.
Yo pienso que todas las enmiendas reflejadas o que tienen algo que ver con personal, están perfectamente reflejadas en la línea de acuerdo de plantillas de Secundaria.
Y también habla de un programa, unas enmiendas enfocadas a la ordenación e innovación educativa de la política lingüística, y son enmiendas que nosotros entendemos que no favorecen a los objetivos que este gobierno ha querido implantar en los presupuestos del año 2001.
Esas enmiendas no favorecen a la organización y desarrollo de formación para el profesorado de niveles no universitarios, no favorece al desarrollo del currículo o materias curriculares, no favorece tampoco a la formación de centros de trabajo, y no favorece, también, a la promoción de cursos que faciliten la formación del profesorado en un tratamiento integrado de lenguas.

Se habla también, y habla también, señor Cardona, de la Formación Profesional en nuestra comunidad.
Mire, hay datos que a veces son incontestables y yo aquí quiero hacer patente: en el año 94, existían 2.
487 alumnos en Formación Profesional; este curso, el curso 2000-2001, hay 20.
530 alumnos en Formación Profesional.

El interés que está teniendo el Gobierno Valenciano, yo pienso que es importante, el apoyo, sobre todo, a la importancia que tiene la Formación Profesional, pienso que con estas cifras es a veces difícil de contrastar.
Pero es que, además, este gobierno, con ese interés que tiene hacia la Formación Profesional este año ha creado la primera feria Format en la Comunidad Valenciana.
También ha sacado el premio a la mejor labor de Formación Profesional.
Ha sacado también cursos de información de familias profesionales.
Y, algo muy importante, sobre todo para los alumnos que deciden en un momento determinado enfocar su vida hacia la Formación Profesional: este gobierno ha querido, y ha mediado, para que existan convenios de colaboración con empresas de la Comunidad Valenciana.
Hay más de 5.
500 convenios con empresas valencianas, que han contribuido a que los alumnos hagan más de tres millones y medio de horas en empresas, y que una vez que las empresas ven a personas que están formándose y ven conveniente la posibilidad de aceptar en su propia empresa --por mediación de un contrato, por el nivel de formación que tenga cada alumno--, más del 67 % de esas personas que hacen las prácticas en las empresas valencianas tienen la posibilidad --y han tenido la posibilidad-- de que hayan sido contratados.

Es decir, señor Cardona, la Formación Profesional es una de las principales prioridades que tiene este gobierno, y procura hacer los cauces para que ese apoyo sea un apoyo bastante importante.

Mire, también habla de la formación del profesorado.
Yo le voy a dar unos datos.
Plan de formación lingüístico-técnico hacia el profesorado: en el año 95-96 había 3.
457 personas; en el año 99-2000, 5.
817.
Cursos: en el año 95-96, 112 cursos; en el año 99-2000, 179.

Hay algo que también quiero resaltar sobre estos presupuestos, que es el apoyo que se tiene sobre todo a las líneas en valenciano.
La lengua autóctona, para nuestro gobierno, es fundamental.
Tenemos afortunadamente dos lenguas y las dos hay que apoyarlas firmemente.
Pero, fíjese usted, en alumnos en valenciano, en el año 95-96 había 74.
277 alumnos que estudiaban en valenciano; en el año 2000-2001, este curso, 132.
570 personas.
Líneas en valenciano, 95-96, en total, 1.
074; en el año 2001, 1.
810 personas.

Habla también de las ofertas ­por seguir un orden- hacia los niños de tres años.
La mejor forma, a mi entender, es dando datos, para que así se pueda contrastar, un tiempo hacia atrás y lo que se está haciendo por parte del Gobierno Valenciano en estos momentos.
En el año 94-95, señor Cardona, 24 % de niños; en el 2000-2001, 96,6 %.
Pienso que el respaldo que se está dando a estos centros públicos es muy importante.

Pero, mire, usted habla aquí de las infraestructuras en nuestra comunidad.
Dice que ha enmendado, o que ha presentado enmiendas, referente al desastre que este gobierno está haciendo sobre las infraestructuras, sobre el caos que existe, sobre el ataque indiscriminado que existe contra la escuela pública, que no se está atendiendo de ninguna de las formas las infraestructuras en esta comunidad, y yo le quiero decir aquí, señor Cardona, que usted sabe perfectamente que eso no es cierto.
Usted presenta enmiendas --a mi entender, y así lo entiende mi grupo-- por presentar.
Pienso que presenta enmiendas porque tiene que quedar usted bien en un momento determinado con diferentes municipios, quiere usted hacer ver que tiene un interés, que tiene un cierto interés --entre comillas--, pero la verdad y la realidad de la cuestión y de las enmiendas que usted aquí presenta es que todas esas infraestructuras en ningún momento dice dónde se van a sacar esos dineros para hacer las infraestructuras que usted aquí pide.

Mire usted, si alguien se ha comprometido realmente en ejecutar las infraestructuras en nuestra comunidad ha sido el gobierno del presidente Zaplana, le guste a usted o no.
Por muchísimas razones.
Mire, en el año 90 se aprobó la Logse.
Usted sabe perfectamente que desde el año 90 al 95 esa previsión no existía y tuvo --ya se lo recordé en la comisión, pero pienso que era importante y es importante recordarlo hoy aquí-- que esa aprobación de esa ley, que ordenaba la educación en nuestra comunidad, no tenía consignación presupuestaria.

Mire, el mapa escolar se aprobó en el año 96 y este gobierno se comprometió que esas 400 actuaciones se realizaran desde el día del compromiso hasta el año 2003.
Se está haciendo y se ha hecho un esfuerzo extraordinario para ejecutar las infraestructuras que necesita esta comunidad para que así se pueda aplicar, de todas todas, la Logse.

Para poder articular todo eso, ¿qué ha hecho el gobierno?
Pues ha hecho que en los capítulos de inversión se pueda invertir para hacer esas infraestructuras.
Se ha hecho convenios con ayuntamientos, se ha utilizado el Ivvsa para poder también ejecutar ciertas inversiones y se ha creado este año la futura.
.
.
o se ha creado la empresa pública Ciegsa para poder agilizar, para poder garantizar, si cabe mucho más, esas infraestructuras para que en el mapa escolar queden totalmente culminadas.

Mire usted, este año se van a sacar, van a ser contratadas más de 50 nuevas infraestructuras, 50.
La inversión que se va a hacer va a ser extraordinaria.
En el año 90, o mejor dicho, si desde el año 90, señor Cardona --porque usted aquí anuncia que hay que hacer un plan extraordinario, un crédito extraordinario, porque no se ha hecho nada, etcétera, etcétera--, mire usted, desde el año 90 hasta el año 95, si se hubiera hecho simplemente lo que ha hecho el Gobierno Valenciano, desde el año 95 hasta la fecha de hoy, simplemente esas inversiones que yo a usted le he dicho.
.
.
las inversiones que se van a sacar solamente este año, si usted multiplica, tal vez hoy aquí no estaríamos hablando de que falta una inversión, que falta un colegio o que falta un instituto.
Seguramente que no.
Lo que pasa, que ustedes, señor Cardona, a mi entender, en mi humilde opinión, creo que ustedes tienen miedo a que se les acabe ese discurso demagógico de que el Gobierno Valenciano no está apoyando, ni muchísimo menos, no está a la altura de las circunstancias, en el tema de infraestructuras.

La evidencia es la evidencia, señor Cardona, y yo le pido a usted que, en primer lugar, si cree conveniente, retire esas enmiendas, porque carecen de peso específico; y en segundo lugar, no alarme.
Puede alarmar, pero yo pienso que no es conveniente para la sociedad valenciana que alarme al sector educativo con que no se van hacer las infraestructuras, con que no se están haciendo.
.
.
Porque al final, ¿sabe lo que pasa señor Cardona?
Que la gente cuando está en un municipio determinado ve cuándo se están levantando las obras, si los institutos están finalizados, si los colegios se están realizando, si las adecuaciones están realizadas o no.

En estos momentos todas, absolutamente todas las inversiones, o todas las actuaciones que así refleja el mapa escolar, están en funcionamiento, tanto como a obra, tanto como en relación de proyecto, tanto como en ejecución, tanto como en licitación de obra.
.
.
Absolutamente todas.
Es decir, que el 2003 va a ser el resumen, va a ser la fecha adecuada donde veremos realmente si ese mapa escolar va a ser cumplido o no.
Los medios están sobre la mesa, le guste a usted o no, se están haciendo las cosas con seriedad y se están haciendo las cosas, yo pienso, que bien.
Y al final, señor Cardona, lo que a usted le molesta, es que este gobierno esté siendo muy muy sensible con algo tan importante como es para todos los valencianos, como es la educación en nuestra comunidad.

La educación, que le guste o no, señor Cardona, es una educación pública y de calidad, pero evidenciada, tanto en números como en obras y como en infraestructuras.
Y eso, si a usted, como a otros grupos, le molesta, no es el problema de este grupo parlamentario, sino simplemente es este grupo parlamentario, y sobre todo el gobierno, el gobierno principalmente, lo que está haciendo es atender a las necesidades que necesita la comunidad educativa.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Gómez.

Té la paraula per a rèplica el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, espere que no confonga la utilització d'un to respectuós o basat en l'argumentació amb la coincidència amb les seues postures, perquè coincidir no coincidim en absolut.

Nosaltres seguirem defensant amb absoluta fermesa la nostra concepció de l'educació com ho venim fent des de l'any 90, no des del 95.
A nosaltres no ens ha calgut arribar al 95 per a defensar la necessitat d'una llei de finançament de la Logse.
Ja des del moment de la seua aprovació el meu grup polític ha estat defensant la necessitat d'eixa llei de finançament.
Quan vostés manaven l'ham demanat, quan manava el PSOE, també l'ham demanat amb totes les nostres energies.
El que no se'ns haja fet cas ens ha portat a esta situació actual, però nosaltres des de sempre estem defensant la Logse.

Clar que nosaltres quan li demanem infrastructures o unes infrastructures determinades estem responent a determinats interessos.
A nosaltres ens arriben des de molts pobles peticions concretes: "Què passa amb el nostre Centre?
" I nosaltres no els podem contestar.
Perquè anem als pressupostos i diem: Mira, sí, ací està el teu institut.
I ens diuen: "I, bo, i quan costa"?
I li diem: Home!
, doncs, segons estos pressupostos per al teu institut hi ha 6,5 milions de pessetes.
I diuen: "Home!
, amb això no es fa un institut".
Exactament.

És a dir, ens veiem obligats a ficar estes peticions perquè les mateixes comunitats educatives estan alarmades i pensen que el seu institut no arribarà mai.
Esperem que arribe.
Jo no desitge que vostés no facen les infrastructures educatives.
Jo desitge que vostés les acaben.
I quan les acaben no se m'haurà acabat el discurs de demanar més qualitat de l'ensenyament, perquè les infrastructures són necessàries perquè hi haja més qualitat, però no són suficients.
Les infrastructures fan falta per a poder donar classe d'una manera adequada, calen laboratoris d'idiomes, calen aules d'informàtica, cal que hi haja gimnàs, clar que sí, però no és suficient.
Perquè una educació siga realment de qualitat calen moltes altres més coses.

Vosté em comenta que la formació del professorat ha augmentat tant.
La formació del professorat ha canviat de característiques: d'una formació de professorat realment implicadora que es donava en els propis centres, que responia a necessitats del professorat, s'ha passat a una educació basada en cursets, que simplement serveixen per a aconseguir punts.
A la gent de primària, als professors de primària, quan es va iniciar la Logse -i pot ser que fóra la única cosa que es va fer conforme la Logse deia-, va ser formar-los, va ser donar-los una informació correcta, abans d'introduir la Logse.
S'ha fet el mateix amb el professorat de secundària?
No.
I el professorat de secundària està realment patint tot eixe problema.
No ha tingut la formació suficient, no ha estat una formació implicadora, no ha estat una formació en el context.

I vosté comenta que han augmentat les línies en valencià, però vostés encara no compleixen la Llei d'ús i ensenyament del valencià, que diu que tot el professorat ha de conéixer les dues llengües.
I no ho compleixen.
I ara ixen sentències que diuen que el professorat no cal que sàpiga valencià, i vostés han d'engolir-s'ho.
Perquè hi haja una educació de qualitat vostés tenen els instruments, però no estan utilitzant-los, no estan fent que realment això arribe a l'alumnat.

Voldria només comentar per a acabar dues temes que he passat abans molt damunt.
Nosaltres pensem que cal fomentar l'escola pública, la iniciativa social, fins i tot a tots els nivells.
Nosaltres hem demanat diners per a les escoles de 0 a 3 anys si són institucions que sostenen els poders públics, és a dir, si són municipals, o si vénen d'una iniciativa social clarament sense finalitat lucrativa.
Nosaltres en una esmena hem demanat l'augment d'ajudes a les escoles de música, des de 433 milions a 1.
000 milions de pessetes.
Per què?
Perquè considerem que això sí que és una iniciativa social, que ve d'unes institucions que realment tenen una funció social sense ànim de lucre i que fan una cosa que l'escola pública realment no fa.

Per tant, nosaltres continuarem insistint que per a una educació de qualitat no soles es prou amb infrastructures, sinó que vostés tenen encara molta feina que fer.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Cardona, s'ha acabat el temps.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula per a rèplica el senyor Gómez.

 

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Sí, gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Mire, señor Cardona, con todos los respetos, claro que no coincidimos en materia educativa como en muchas cosas más.
Usted está en una formación política y nosotros estamos en otra.
Usted tiene una visión de ver la educación y nosotros tenemos otra muy distinta a la que usted ve.

Mire usted, en escuelas de música, y empezando por el final, hace cuatro años había 50 millones de pesetas.
¿Sabe cuánto hay este año?
Casi 500, casi 500 para escuelas de música.
Yo pienso que el interés y el esfuerzo que está haciendo este gobierno es muy importante.
Y, además, señor Cardona, usted no pedía en otros presupuestos, cuando gobernaba otra formación política, lo mismo que usted está exigiéndonos a nosotros.
¡Ni muchísimo menos!
Usted, en infraestructuras, o su grupo ­quiero decir-, en algún presupuesto presentaba 6 enmiendas; en otro presupuesto, 14; y, en otro, 30.
El año que más 30 enmiendas referente a infraestructuras educativas.
*(Remors)* Perdón, en todo, en lo que es.
.
.
engloba.
.
.
enmiendas en educación.
30.
¿Quiere que sumemos las que usted ha presentado en estos momentos?
Es infinitamente mayor.
Pero, además, infinitamente mayor con enmiendas que carecen de peso, pero, realmente.
Porque, en infraestructuras, se lo vuelvo a decir, en infraestructuras el esfuerzo que está haciendo este gobierno, que tiene responsabilidades de gobierno, ha sido extraordinario, pero extraordinario.
Este año se han licitado casi 50 nuevas infraestructuras, 50.
Y a usted, le guste o no, lo que le mo-lesta realmente es que en el 2003 esas infraestructuras estén acabadas.
Eso es una evidencia tremendamente importante.

Y como nosotros queremos, o el gobierno quiere, que ese compromiso sea una realidad, por eso crea una empresa pública como es Ciegvsa.
Ciegvsa va a garantizar, le guste a usted o a su grupo, o no, las infraestructuras en nuestra comunidad, señor Cardona, porque va a haber una inversión económica como nunca ha habido en esta comunidad.
Este año se ha invertido muchísimo, muchísimo en infraestructuras.
Y a usted lo que le molesta y a su grupo le molesta es que en cada pueblo que ustedes demagógicamente van y dicen: "Aquí no se va a hacer nada".
.
.
Pero, ¿cómo puede usted decir eso cuando desde la propia conselleria hay un listado que permanentemente se le hace llegar indicándole el nivel de ejecución, el nivel de cómo están esas infraestructuras, con una especificación extraordinaria?
Y usted dice que es que los municipios no saben qué es lo que pasa en su pueblo.
Mire, sí que lo saben, lo que pasa es que a usted no le interesa qué es lo que va a pasar o qué está pasando.
Esa es la realidad evidente.
Porque todas las infraestructuras, señor Cardona, o están ejecutadas, o están en fase de redacción, o tienen una.
.
.
, se está trabajando en ellas en definitiva.
Y esa es la realidad y la evidencia de esta conselleria.
Lo que pasa, señor Cardona, que usted.
.
.
¿Cómo le va usted a decir a un pueblo que esta infraestructura está ya, por ejemplo, por poner un ejemplo, en el proyecto de ejecución?
A usted le molesta eso, porque sabe que después del proyecto de ejecución las obras van a levantarse.
Y, entonces, no podrá decir: "Es que este gobierno no está trabajando por la educación, por esta infraestructura, por este colegio, por este instituto".
Esa es la realidad.
Esa es la realidad, señor Cardona.

Por lo tanto, le vuelvo a insistir, estese tranquilo usted y las personas que usted quiera.
Las infraestructuras en el 2003, todas, van a estar garantizadas.
Y para eso el gobierno ha creado la empresa pública Ciegvsa para ese cumplimiento definitivo, señor Cardona.

Por lo tanto, por lo tanto, señor Cardona, no alarme absolutamente a nadie, no alarme ni usted ni su grupo absolutamente a nadie porque el gobierno, el Gobierno Valenciano, está haciendo unos esfuerzos inmejorables para que la educación en nuestra comunidad sea una educación pública en todos sus sentidos y de calidad.

Nada más y muchas gracias*.
(Una veu:* ¡Muy bien!
)

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Gómez.

Corresponen a continuació la defensa de les esmenes del segon bloc d'Esquerra Unida a partir de l'esmena nú-mero 914.

Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats, senyores diputades.

És un bloc que agrupa unes quantes esmenes amb una certa heterogeneïtat, agrupen des de la 914 a la 983, més la 1.
104 i la 1.
105.

Bé, comencem per l'aspecte de biblioteques, arxius, promoció editorial, el programa 452.
10.
Em referiré, en primer lloc, a una valoració, a una enquesta que ha eixit fa relativament poc en els mitjans de comunicació, que diu que el 60% de les persones adultes de l'Estat -el País Valencià no està lluny d'eixes xifres-, el 60% no llig mai.
Esta mateixa enquesta diu que 1 de cada 7 joves, només 1 de cada 7 joves agafa alguna vegada algun llibre.

És evident que ara ha hagut una invasió de noves tecnologies, de la televisió, dels ordinadors, dels jocs informàtics, que han suposat un canvi en el temps d'oci de la nostra joventut, fins i tot de la nostra gent adulta.
Però, igual com ha passat en unes altres coses, la lectura es recuperarà.
És a dir, la lectura ofereix uns recursos que no es poden aconseguir d'una altra manera.
Però, el que sí que és lamentable és que deixem que la lectura es recupere pels seus propis ­diguérem- mitjans quan ja s'estabilitze la implantació de noves tecnologies i no intervinga la Conselleria de Cultura en un procés actiu d'estímul de la lectura.

Nosaltres per això hem presentat en este programa unes quantes esmenes que es refereixen a dues problemàtiques fonamentals: una, hi ha un nivell de lectura escàs al País Valencià; dos, hi ha una insuficiència de biblioteques al País Valencià.
I en eixe aspecte és en el qual hem presentat diverses esmenes, algunes per a començar alguna biblioteca, però, fonamentalment, el que diem en els objectius, en les línies d'actuació, és que la conselleria col·labore amb els ajuntaments perquè existisquen eixes biblioteques.
El que diem del nivell de lectura escàs és que la conselleria faça una campanya planificada per tal d'aconseguir augmentar eixe nivell de lectura.
I eixa campanya ­ja ho dèiem concretament en eixa línia d'actuació-, que no siga només d'imatge, que no siga només unes tanques publicitàries, que no siga només una qüestió de dir: "Llisca vosté".
Hi ha maneres d'implicar a la gent a la lectura.
Hi ha maneres de fer una campanya planificada arreu de tot el País Valencià que agrupe des dels grans mitjans de comunicació fins les biblioteques, fins els centres educatius, etcètera, etcètera.

I, per això, nosaltres li voldríem dedicar 60 milions de pessetes a eixa campanya, que pensem fins i tot que serien escassos, però que també pensem que serien molt rendibles per tal d'aconseguir realment els objectius que volem aconseguir: recuperar la lectura com una eina d'accés a la cultura, d'accés a l'oci, d'accés al coneixement.

I també en este programa afegim finalment una esmena que ha de vore amb la recuperació d'escriptores en valencià, de dones escriptores en valencià.
Sabem que hi ha línies que diuen.
.
.
de recuperació d'escriptors en valencià.
Sabem que hi ha línies d'ajuda als editors en valencià.
Però, en este cas concret volem una línia concreta, 4 milions de pessetes, una real misèria comparat amb el pressupost de Cultura, per a recuperar a les que pateixen una doble o, fins i tot, triple marginació: la d'escriure en valencià, la de ser dones.
.
.
i la dificultat d'editar en la seua llengua.

En l'aspecte de la promoció cultural i patrimoni artístic, nosaltres demanem unes quantes línies que porten a una real posada en marxa de la Llei de patrimoni cultural valencià.
Pensem que esta llei, una llei bastant correcta, nosaltres li vegem aspectes positius, però li falta molt per a posar-se realment en marxa.
On estan les òrgans d'inspecció i de vigilància per a protegir realment els béns culturals?
On estan les ajudes per als ajuntaments, per a fer desaparéixer els elements impropis de l'entorn dels béns culturals?
On estan el convenis signats amb xicotets i mitjans ajuntaments per a fer el catàleg de béns, per a signar convenis per a planificar la seua protecció?

Per tant, nosaltres considerem que ahí la Conselleria ha de fer un exercici de major aportació de recursos perquè això vaja millor.
I, per descomptat, considerem que caldria estimular, fomentar, la protecció del patrimoni històric rural, de la pedra seca, com vam comentar.
És a dir, hem vist com quan se fa una carretera se protegix a vegades un bé cultural determinat, però quan hi ha ribassos o quan hi ha cabanes de pedra seca, s'han considerat no valuoses.
O quan hi ha un assut s'ha considerat que no és prou important.
Pesem que eixe tipus d'arquitectura, igual com l'arqueològica, el patrimoni arqueològic i industrial, haurien de tindre una especial consideració i en eixe sentit presentem diverses esmenes.

Sí que presentem també algunes peticions concretes perquè algunes infraestructures es facen.
En cases de cultura, per exemple, la reforma del centre cultural de Castelló, del carrer d'Antonio Maura, que és útil, però que ja està molt vell, que era una antiga escola i que no ha tingut realment la rehabilitació que li caldria per a ser un centre cultural.
O la rehabilitació i l'adquisició del cine Cervantes de l'Olleria com a casa de cultura, que ha tingut inclús un informe favorable del Consell Valencià de Cultura.
Demanem eixe tipus de coses.
Com demanem també la restauració i rehabilitació d'una sèrie de béns que considerem singulars i de gran valor.
No els vaig a comentar aquí tots, vaig simplement a comentar la necessitat d'ajudar en l'adquisició i rehabilitació del palau fortalesa de Betxí o en la protecció de les alqueries de Benicalap, un patrimoni realment singular, concret, les alqueries de Benicalap i la Ceramo, que l'any passat, per exemple, en este aspecte hi havia 50 milions de pessetes ficats ahí, i enguany ha desaparegut totalment.
.
.
Que es que no mereixen la protecció estes zones?
Si ho estan reclamant molta gent, si és una riquesa per a la mateixa ciutat de València tindre-les ahí.

Igual com demanem moltes altres coses que no vaig a repetir, excepte la rehabilitació, per exemple, i compra del palau d'Altamira d'Elx, per al que fiquem 100 milions de pessetes, o més ajuda per a este bé que ara actualment és patrimoni de la humanitat com és el palmerar d'Elx, que en este cas, en Cultura només li han posat huit milions més, molt poqueta cosa, però creem que valdria la pena que aprovaren esta esmena com una prova que vostés també volen fomentar, volen potenciar este patrimoni cultural.

I no voldria acabar sense que se me passara la necessitat d'ajudar, per exemple, a un museu, al Museu Salvador Allende, pel que estat relacionat amb el País Valencià.
Este museu ha tingut la seua seu en el Museu d'Art Contemporani de Vilafamés, en el temps que no podia estar en Xile, i ara ja està, afortunadament, instal·lat allí, però la relació seguix.
Seguim tenint relació, hi ha cessions de fons mútues.
Per tant, nosaltres pesem que cinc milions per a ajudar a este tipus de museu seria realment important.

Val.
I canviant ja de la part cultural a uns altres dos punts que quedaven fora una miqueta d'estes agrupacions, volia referir-me als esports i a l'ensenyament universitari.
En els esports, nosaltres demanem algunes accions específiques.
Vaig a centrar-me en una: la normativa específica per a previndre i sancionar manifestacions racistes i xenòfobes en l'esport.

Ja sé que vostés diuen que això ja està regulat per les lleis generals.
Ja sé que diuen que això ja està prou, prou revisat.
Nosaltres pensem que no.
Nosaltres veiem en l'esport, i sobretot en el futbol, en manifestacions de moltes penyes, veem que hi ha elements xenòfobs i racistes inclosos.
És veritat que això no ho provoca l'esport.
És veritat que això ve de l'aprofitament de certs grups de gent, de la massa i de certs sentiments que ahí se generen.
Però pesem, per això, que caldria que la Conselleria s'avançara a abans que aparegueren situacions que tenen poc de remei, que se fera una normativa específica, que això estiguera previst, que no se permetera de cap manera el sorgiment d'actituds d'eixe estil.
Pensem que no se pot permetre que determinats grups es refugien en l'activitat esportiva per a justificar les seues actituds de rebuig als que són diferents, les seues actituds de rebuig a unes altres persones.

És evident que demanem també algunes infraestructures allí, però vaig a deixar-les passar per a comentar el tema de l'ensenyament universitari, on demanem un augment en les beques per a estudiants universitaris, demanem un augment de 150 milions, de 305 a 455 milions, perquè creem que realment són necessàries, i demanem també un augment de les beques de transport, perquè pensem que les universitats a vegades queden lluny d'on viuen determinats estudiants, i pensem que és bo que tot el món, estiga on estiga del País Valencià, tinga un accés fàcil, que no li resulte més car a una persona que viu lluny d'una universitat que a una persona que viu prop.
I com una mena d'aproximar a eixa gent és també pel que demanem la construcció o, almenys, els disseny del campus universitari de la Vall d'Albaida, que queda en este moment lluny de tots els altres campus universitaris existents al País Valencià.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyor president.
Senyores i senyors diputats.

Senyor Cardona, ja anticipe que va a ser difícil que vosté admeta, però vaig a intentar-ho, convéncer-lo d'una cosa, que ja li dic que no tinc moltes esperances que vosté i el seu grup puguen arribar a acceptar-ho, del que el Govern Valencià, a través de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, ve portant a cap, i seguirà portant a cap amb l'aprovació d'estos pressupostos en profit de la cultura dels valencians, a través dels programes d'ensenyança universitària, biblioteques, arxius i promoció editorial, així com en promoció cultural, museus i belles arts i el foment del deport i de l'activitat deportiva.
D'això, com ja li he dit, són fidel reflex els pressupostos per a l'any 2001, i que en este debat estem portant a cap en el ple de les Corts Valencianes.

La Direcció General d'Universitats, senyores i senyors diputats, tenen un pressupost global de 58.
344 milions de pessetes, el que representa un increment del 13,6 % respecte al 2000, dels quals, quasi 50.
000 milions estan destinats directament a les universitats de la Comunitat Valenciana.
Cal tindre en compte, a més, que del total dels pressupostos globals han quedat exclosos els programes d'investigació científica i tècnica i l'Organisme Públic Valencià d'Investigació, que les competències han passat, com ja tots sabem, a Presidència.

Així, el nou model de finançament universitari suposa un increment molt important de la subvenció corrent en benefici de les universitats valencianes.
Es consolida igualment la política de beques per a facilitar l'accés a l'ensenyança universitària de totes aquelles persones que, trobant-se en condicions d'accedir a esta, no ho pogueren fer per raons de tipus econòmic.
Es tracta, per tant, senyories, que raons de tipus econòmic no impedisquen a ningú l'accés a les ensenyances universitàries.
I en això, senyories, senyors diputats, senyor Cardona, som pioners, el Govern Valencià és pioner, som en la Comunitat Valenciana els pioners, al tractar-se de beques per a l'exempció de matrícula.

Quant al Programa d'arxius i biblioteques i promoció editorial, els objectius que s'aproven en estos pressupostos, una vegada finalitzades les obres d'adequació de la Biblioteca Valenciana, mitjançant la rehabilitació del monestir de Sant Miquel i els Reis, es destinen consignacions que encara que puguen figurar per raons de terminologia jurídica legal com a despesa corrent, representen en la pràctica verdaderes inversions en educació i cultura.
I en ells destinem els recursos necessaris al desenrotllament d'un política bibliotecària positiva que actua en la incentivació de la lectura a través de biblioteques gestionades pel Govern de la Generalitat, així com amb la col·laboració amb les més de 400 biblioteques municipals de la Comunitat Valenciana.

Igualment, senyories, a través del pressupost, a més d'incentivar, com dic, l'hàbit de lectura entre els valencians, se centra la biblioteca valenciana en tres línies pròpies com són les ajudes a la instal·lació de biblioteques, les beques per a la formació del catàleg col·lectiu, així com en els treballs i assistències tècniques per a la conservació del patrimoni bibliogràfic.

De la mateixa manera, la creació de línies en el capítol IV de diverses partides per a l'ajuda de la producció del llibre valencià, així com la potenciació de la producció de llibres en llengua valenciana.

Estos pressupostos, senyor Cardona, van a permetre d'altra banda, que la Biblioteca Valenciana promoga activitats culturals de primer ordre a través d'exposicions, publicacions i altres activitats, així com la creació de la biblioteca virtual del patrimoni bibliogràfic i la promoció del llibre valencià a través d'exposicions, assistència a certàmens i fires i altres esdeveniments, així com la potenciació del sector d'arxius, mitjançant la dotació de línies per a beques i ajudes per a les associacions d'arxivers, bibliotecaris, i convenis amb mancomunitats d'arxius.

Tot això ens donarà una idea de la importància que el Consell de la Generalitat atorga a la protecció i promoció del patrimoni bibliogràfic i documental valencià, per al qual destina una dotació total de 2.
796 milions de pessetes.

En referència al Programa de promoció cultural, museus i belles arts, he de manifestar, senyories, que del seu pressupost global que arriba quasi als 12.
000 milions de pessetes, s'han de destacar les importants consignacions destinades a la finalització de l'Ivam, amb l'adquisició també dels edificis veïns, que permeten la seua ampliació, i al Consorci de Museus, a l'Institut Valencià de la Música, a l'Institut Valencià de Cinema Ricardo Muñoz Suay o als Teatres de la Generalitat.

També és molt important el compromís del Govern Valencià amb la Fundació Capa d'Alacant, que desenrotlla la col·laboració amb l'Ajuntament d'Alacant, amb iniciatives destinades a portar l'art al carrer.
Igualment destaca la línia de prop de 2.
000 milions de pessetes destinada en el capítol VI, que permet les actuacions i convenis amb els ajuntaments de la Comunitat Valenciana.
La finalització de la rehabilitació de l'edifici del Carme per a Museu del Segle XIX, així com noves línies com les destinades a la biennal d'art i les ajudes a la societat Nou Mil·lenni, són també inversions importants que han de repercutir positivament en el desenrotllament cultural del poble valencià.

Però no sols existixen grans projectes d'inversions en estos pressupostos, també existixen línies d'actuació no per més modestes, menys importants, com puguen les ajudes a les aules de tercera edat, ajudes a les universitats valencianes per a desenrotllament de diversos programes relacionats amb les belles arts, l'arqueologia i la restauració de béns culturals.

Les ajudes a les comissions de festes populars per al desenrotllament de les activitats culturals i artístiques, ajudes puntuals i a ajuntaments per a la construcció, adquisició, reforma, millora i equipament de qualsevol tipus d'ins-tal·lacions culturals, ajudes a les fundacions Pere Comte, restauració de la basílica de la Mare de Déu dels Desempa-rats, la Blasco d'Alagon o la Jaume II el Just per a actuacions en el monestir de Santa Maria de la Valldigna.
Col·la-boració amb les diputacions provincials per a l'execució del Programa d'inversions en infraestructures culturals i rehabilitació del patrimoni artístic.
I altres moltes intervencions que se plasmen en el capítol de transferències corrents per a ajudes al desenrotllament cultural valencià.

En el que es referix al foment de l'activitat deportiva, manifestar i reiterar, senyories, que el Govern de la Generalitat continua apostant pel suport i l'ajuda, molt especialment, a les federacions deportives i als clubs d'elit no professionals, els deports minoritaris, el deport femení, el deport base i el deport universitari.

En estos pressupostos del 2001 s'adjudicarà la posada en marxa del Pla director d'instal·lacions deportives i el mapa d'instal·lacions deportives de la Comunitat Valenciana.
El projecte de Ciutat de la Pilota, amb una pressupost total que arriba als 1.
290 milions de pessetes, serà redactat en este pròxim exercici i el pressupost té ja reserva econòmica per a això, així com també el Centre d'Alt Rendiment Deportiu de la Comunitat Valenciana.

Com a novetats importants devem destacar la nova línia denominada Hospisport, per a orientar a la pràctica del deport d'aquelles persones que hagen patit algun tipus de traumatisme que els impedisca un desenrotllament normal de la seua activitat però que sí que podrien incorporar-se al deport adaptat.
I també, el plantejament d'un nou pla d'inversions deportives a què podran acollir-se les corporacions locals que ho desitgen amb nous projectes deportius.

En definitiva, senyores i senyors diputats, no podem més que afegir que per part de la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència s'està efectuant una gestió adequada utilitzant amb el major rigor els recursos disponibles per a la protecció, conservació i difusió, el foment i la investigació del patrimoni cultural valencià, de les seues biblioteques, arxius i el deport en la nostra comunitat, i ve actuant amb igual rigor i amb nous models de finançament que redunden en benefici de l'ensenyança universitària.

Per tot això, pels motius que ja foren exposats en comissió, i perquè el Govern Valencià en els seus pressupostos per al 2001, unes vegades de forma global, altres de forma puntual, ja ve arreplegant les demandes que expressa el grup Esquerra Unida a través de les esmenes presentades a estos programes, tenim que transmetre-li, senyor Cardona, que no podem acceptar les seues esmenes.

Res més i moltes gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Cardona.
*(Pausa)* Vol polsar, per favor?

Senyor Cardona, si és tan amable, polse el del costat si.
.
.
*(Pausa)* Ho lamente molt.
*(Pausa)* Ara, ara sembla que.
.
.

Té la paraula.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Sembla que este funciona.
Gràcies.

Senyor diputat, realment nosaltres quan vam mirar estos pressupostos vam pensar que tenien una difícil solució.
És a dir, la seua concepció i la nostra és de vegades diametralment oposada i és normal que no hi haja moltes coincidències.

Nosaltres hem presentat esmenes en un intent de, sincerament, fer que la cosa anara un miqueta millor.
Tanmateix, nosaltres, per exemple, no comprenem eixa afició que vostés tenen a les grans infrastructures i la centralització quan nosaltres pretendríem precisament el contrari.

Jo vull referir-me concretament al que ha passat, per exemple, a la Biblioteca Valenciana contra la que, evidentment, no estem.
Ens sembla necessària.
Però, per què quan s'ha acabat enguany la Biblioteca Valenciana de sobte el pressupost per a biblioteques pega eixa baixada tan espectacular?
Per què no hi ha un suport clar a les biblioteques dels pobles, a eixes que costen pocs diners?
No li estem demanat una inversió milionària en una biblioteca o en dues, li estem dient: ajuden a eixos pobles on no tenen llocs per a biblioteca.
Realment anem a algunes zones on eixes biblioteques estan purament.
.
.
, bé, no són utilitzables realment: mala il·luminació, mal lloc per a guardar els llibres, problemes en el tema de personal.

Per tant, nosaltres el que veiem és que vostés tendeixen a la gran obra, a l'obra centralitzada en un poble, però no fan el que nosaltres voldríem, i és que la cultura, l'art, arribara a totes els pobles del País Valencià; que es done realment suport a les associacions, a les organitzacions que li estan fent als pobles, i no com vostés fan, que moltes vegades ho dediquen tot a uns concrets projectes, que pot ser que no sobren, però no són la única cosa que cal fer, cal després.
.
.
, això ha de ser un lloc d'irradiació de cultura, no ha de ser un lloc on tots els recursos se'n van aquí sense que puguen eixir cap a un altre lloc.

I, en eixe sentit, nosaltres, doncs, per exemple jo li voldria comentar que com entrem en el tema d'esports, que es done un suport a les activitats físiques de temps lliure que promouen les federacions i associacions de pares i mares d'alumnes.
Vosté em dirà: "Això correspon a un altre apartat".
No, senyor.
Si cal fomentar l'activitat esportiva, quin millor foment en tots els pobles que poden fer les associacions de pares i mares d'alumnes fora del temps escolar, aprofitant les instal·lacions escolars.
Per què ací no s'ajuda quan amb una xicoteta quantitat tindria a molta gent fent esport d'una manera adequada?

Per tant, nosaltres el que insistim en tot açò és el mateix.
Pensem que vostés amb els seus pressupostos confonen les prioritats i ho dirigeixen a coses que no arriben al final a tota la població, sinó que només beneficien a uns pocs; el que a vostés els importa és la propaganda, l'edifici emblemàtic, nosaltres diríem faraònic, però que realment no aporta o no irradia la seua acció al llarg de tot el País Valencià.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor Cardona.

Senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor Cardona, mire vosté, en primer lloc, he de dir-li que el seu grup des de l'any 95 va avançar-se a la creació de la clonació de l'ovella Dolly ­crec que li deien-, perquè vostés estan clonant esmenes des de l'any 95, tots els anys fins ara.
És una clonació d'esmenes, una darrere de l'altra.

En segon lloc, vostés practiquen una política, jo diria, de campanari.
És curiós que haja de dir açò del Grup d'Esquerra Unida, una política de campanari, o de clientelisme polític.
Vostés es limiten a fer un llarga sèrie d'esmenes, més de la meitat que vostés ens han presentat a este grup d'esmenes, més de la meitat, a la fitxa de memòria d'activitats sense cap dotació econòmica.
Vostés es limiten a ficar pobles i més pobles sense cap dotació econòmica.
Ara, s'obliden vostés dels altres pobles.
Jo podria parlar-li de la Yesa, o de l'església de Tabarca, o de l'església de Santa Catalina, de València, o milers d'ermites o centenars d'ermites d'esta comunitat que estan en mal estat i que cal reparar.
Vostés agafen un llistat de pobles, fan 40, 50, 60 esmenes, i s'ha acabat.
I no hi ha problema.
Però, això es diu clientelisme polític i res més.

En tercer lloc, tenen vostés la irresponsabilitat a l'inrevés, perquè quan fan alguna esmena de tipus econòmics, doncs, fer minoracions en línies que estan ajustades i que, a més, impedirien en molts casos funcionar les pròpies conselleries, que és una irresponsabilitat.
Per tant, no saben el que estan fent amb eixes minoracions.

Em parla vosté de les biblioteques, que cal irradiar a tota la comunitat.
Però, vosté no ha de conéixer el que està fent la Biblioteca Valenciana!
A mi m'agradaria que pegaren una volteta per la Biblioteca Valenciana i vorà que hi ha una sèrie de terminals informàtics connectats en totes les biblioteques de la Comunitat Valenciana.
Això és irradiar la cultura i la cultura bibliotecària a tots els pobles de la Comunitat Valenciana.
Crec que s'està fent.
Per tant, no fa falta que vosté ho demane perquè s'està fent, precisament irradiar-ho a tots els pobles, biblioteques menudes i grans de la Comunitat Valenciana.

I, naturalment, la nostra filosofia no és la de vostés, indubtablement, ni les nostres prioritats.
Si coincidirem, sens dubte, vostés estarien governant probablement i no estarien com estan en estos moments.
El que sí he de dir-li és que vostés normalment aposten sempre per una cultura sucursalista, que no és la que té el Govern Valencià, i no li diré més perquè no vull parlar més de sucursalisme, vosté sap molt bé del que li estic parlant, i, per contra, el govern del president Zaplana aposta per una política cultural plenament valencianista, defenent el fet valencià i una cultura única valenciana que s'expressa en dos idiomes: el valencià i el castellà, sense que cap dels dos tinga cap prevalència l'un sobre l'altre.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor Ferraro.

Senyories, continuem amb el Partit Socialista-Progressistes.
Té tres blocs.
Iniciem amb el primer bloc.

Té la paraula l'il·lustre diputat, senyor Vives.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

*(Inoïble)* El Grup Socialista ha volgut fer dues agrupacions d'esmenes corresponents a Educació perquè pensàvem que seria millor per donar-li una certa coherència a l'hora d'explicar-les i també per facilitar la tramitació a les Corts per allò que pogueren saber una miqueta de què es tracta.

El primer agrupament té 53 esmenes, i, el segon agrupament, en té 56.
De les presentades a la Comissió d'Educació, com que va ser aprovada una, la 1.
115, que feia referència a l'avaluació interna dels centres educatius, doncs, eixa, evidentment, ja no es debateix.
El que sí que volia dir és que les esmenes tenen ­diríem- dos tipus de blocs: unes que són esmenes que tenen en compte el tema dels objectius, i, per tant, no costen diners; i, unes altres, que sí que costen diners.
De les que diríem són objectius que no costen diners n'hi ha aproximadament 46, de les quals un 20% del total de les esmenes són repetició de l'any passat perquè, evidentment, l'any passat no van ser aprovades i nosaltres continuem pensant que continuen fent falta perquè estos pressupostos siguen una miqueta millor.

La nostra filosofia ha estat restrictiva, en el sentit que no volíem fer unes esmenes impressionats i hem fet un esforç important des del nostre punt de vista per vore si algunes de les esmenes que nosaltres creem que milloren ­diríem- estos pressupostos, poden ser acceptades.

A partir d'aquí, el primer bloc de la primera agrupació d'esmenes fa referència a una sèrie d'elements que jo volia dir-los perquè vostés d'alguna manera ho tingueren clar.
La primera és el tema de la qualitat de l'ensenyament.
I quan parlem de la qualitat de l'ensenyament, quan es parla d'educació tot influeix en la qualitat de l'ensenyament, però he volgut donar-li el tema del nom de qualitat de l'ensenyament per allò de parlar del que significa l'organització de la inspecció educativa, el tema de l'avaluació docent, l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educatives, la millora de centres de primària i la formació del professorat.
Això pel que fa al tema de la millora de l'ensenyament.
Després hi ha una segona part, en este primer bloc, que jo denominava "els pressupostos mentiders", i em referiré al tema de les infrastructures.
I, després, per una altra banda, un tercer apartat que parlava del tema de la participació.

Si ens centrem en el primer bloc d'esmenes, les esmenes que fan referència al tema de millorar la qualitat de l'ensenyament, pel que fa al tema de l'organització de la inspecció educativa, com que a més és un tema que està en candeler, perquè d'alguna manera ha eixit ja en els mitjans de comunicació i tothom sap que la inspecció hauria d'aprofitar d'una manera determinada per al control i la millora del sistema educatiu d'avaluació, el que nosaltres demanem és molt senzill, és que determinen l'estructura administrativa i organitzativa del funcionament de la inspecció educativa, que normalitzen les plantilles mitjançant oposicions, perquè ja saben vostés que ha canviat la legislació des del punt de vista de la inspecció, que ara ja no és un problema de funció inspectora, sinó que són cossos docents i com a cossos docents caldria plantejar-se el mateix tipus de tractament que tenen la funció pública docent en el tema de l'oferta pública d'ocupació.

Després, jo crec que seria important el tema de la cooperació amb l'Institut Valencià de l'Avaluació i Qualitat Educatives, i, per tant, això seria important per als funcionaris i per a tot el sistema educatiu.
En l'avaluació docent la única cosa que pensem que seria important, perquè es de veres que acceptaran una esmena, és que és importantíssim donar suport als equips directius de centres.
Tots sabem que està en crisi la funció directiva dels centres i que seria molt important donar-li suport a eixos equips directius.

Pel que fa al tema de l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educatives, plantegem una única esmena, senyories del Grup Popular, i és que es parla molt del valencià, evidentment, fins i tot, el president Zaplana sempre diu que en el tema del valencià estem en el millor dels móns possibles, i nosaltres el que plantegem és una cosa: ¿seria possible que l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educatives avaluara el grau de consecució que preveu l'article 19.
2 de la Llei d'ús i ensenyament del valencià pel que fa a la capacitació de l'alumnat en acabar l'escolarització obligatòria per emprar oralment i per escrit el valencià en igualtat de condicions que el castellà?
Seria possible que l'Institut de Qualitat ho fera això?
Presentem una esmena perquè això siga possible, i, a més, volem 3 milions de pessetes, perquè no siga una cosa de dir: "És que aquí ens han arruïnat".
No, perquè comencem els estudis, 3 milions de pessetes.
Pensem que seria una cosa que seria bo.
.
.
, no que diguérem que sobra, millor que no, sinó que avaluaren els tècnics el assumpte i ens digueren com està la situació.

Pel que fa als centres de primària, dues coses fonamentals que demanem nosaltres per als pressupostos, que crec que estarem tots d'acord.
Una, augmentar el que significa en primària, que és imprescindible que hi haja ja auxiliars administratius que facen possible que la faena siga més bona i que al final l'hagen de fer els mestres, perquè això resta capacitat perquè la qualitat de l'ensenyament puge; i segon, el tema de la informatització de les secretaries, jo crec que són coses que és precís, que d'alguna manera tots estem d'acord, que eixes coses es plategen.

La formació del professorat.
Miren vostés, a banda del tema que la formació del professorat a nivell individual ha d'augmentar, el problema fonamental que nosaltres estimem és que la col·laboració a les universitats per a la formació de professorat ha també d'augmentar.
La qual cosa significa un augment de pressupost de 95 milions de pessetes.

Quant al tema dels pressupostos, que nosaltres diem mentiders.
Per què diem mentiders?
, o mentirosos, com costés vulguen.
Home, doncs, mire, és evident enguany una cosa, el que diuen els pressupostos: en Primària, el capítol 422.
20, ha descendit en 2.
024 milions de pessetes, és a dir, un 35 menys que l'any passat; en Secundària un 45 menys, 5.
900 milions de pessetes, diuen els pressupostos; i apareix el tema de Ciegvsa, què, hi ha ahí 2.
400 milions de pessetes.
Ens diuen uns que si seran interessos, altres que si no, el que passa és que en els pressupostos, almenys el que apareix en els pressupostos, diu que no tenen capacitat d'endeutament, zero pessetes.
Però, bé, anem a suposar que en tinga, tant de bo.
Jo el que dic és que açò el que demostra és el fracàs del govern Zaplana en el que significa la construcció de centres escolars.
Han utilitzat tots els mecanismes possibles, han utilitzat primer el tema de la unitat tècnica, després el tema de l'Institut Valencià de la Vivenda, després el tema dels convenis dels ajuntaments, ara el tema de Ciegvsa.
.
.
tots van a fallar.

És evident una cosa, sí que és cert que parlarem del tema este, i algun dia ho vorem, jo estic convençut que quan arribe l'any de les eleccions ahí hi haurà alguna inauguració de centres, perquè això és molt bo per al tema, diríem.
.
.
Però enguany, és cert, podríem mirar quants enguany s'han fet, sí, enguany, però no passa res.
De tota manera, si que he de dir-li que el representant del grup popular abans havia dit que el conseller ens gira periòdicament el.
.
.
ja li hem denunciat més d'una vegada que no ens arriba amb la freqüència que ell s'havia compromés en la comissió d'educació, i que l'última que té este grup parlamentari el té perquè l'ha rebut d'un sindicat, no perquè l'haja enviat a este grup parlamentari.
No, no, l'últim que té, i això és així, però seria convenient que els enviaren més bé.
Però de tota manera, ja farem un estudi d'eixe document un altre dia.

Quant al tema de la participació.
Miren vostés, si hi ha alguna cosa que en este moment és un tema que jo crec que és escandalós, és el tema de la participació de pares i mares en el tema de les institucions autonòmiques creades per la Generalitat.
Miren vostés, se donen 100 milions de pessetes a una Covapa, a una confederació de pares, en què.
.
.
--estem parlant de l'any passat, i enguany estan els mateixos diners, amb independència de les modificacions--, que representa, des del punt de vista del que és l'ensenyament públic, que segons les dades oficials és més del 65 % del total de la comunitat, representa exactament el següent: en la província d'Alacant hi ha en este moment ja més de 40 associacions de pares i mares d'alumnes que estan militant.
.
.
o s'han afiliat a una associació de pares que no està reconeguda per la Covapa, que és la Miguel Hernández, que no és ni la Gabriel Miró ni la Covapa.
Però és que en València la federació de pares d'alumnes de València, que agrupa pràcticament al cent per cent de tots els centres públics de València, no hi ha ninguna associació que estiga en Covapa.
Però és que en Castelló, que sí que estan i no hi havia ningun plantejament, el que ha fet ha sigut no reconéixer la federació de Castelló, i tampoc estan reconeguts.

La qual cosa vol dir que es donen 100 milions de pessetes a uns pares que no sabem a qui representen.
Clar, això, o té un poder clientelar, o és que es volen comprar voluntats, o realment no s'entén de ninguna de les maneres per què es fa això.
I què és el que diem nosaltres?
Diem molt senzill: ni tan sols posem ni girem una pesseta; diem: eixos 100 milions de pessetes no els done vosté a eixe tipus d'organitzacions que són superestructurals i que no servixen per al que és la participació real, i done-ho vosté a les federacions de pares, a les associacions de pares que sí que són les que tenen les.
.
.
i per tant no diem ni tan sols una cosa: eixos 100 milions de pessetes els repartim ahí, i augmentem una miqueta, augmentem els sindicats i augmentem també el tema de la participació dels alumnes, perquè.
.
.
Però amb eixos 100 milions de pessetes, no en posem ni un més.

Amb eixes circumstàncies, i donat que hem fet un esforç important, pensem que seria interessant que d'alguna manera pogueren acceptar algun tipus d'esmena.

Moltes gràcies, president.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Senyora Barrieras.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyor president.
Senyories.

Senyor Vives, en primer lloc ­per descomptat- donar-li les gràcies per l'agrupació que ens ha fet.
Evidentment, ens ha aclarit molt més que l'any passat, que sap vosté que vam tindre una miqueta de problema a l'hora de contestar-li.
O siga, que això vaja per davant, estic molt agraïda pels seus agrupaments.

Però clar, a partir d'ahí ja no podem estar quasi d'acord en res, senyor Vives; i vosté, vosté ens ha dit, ens ha explicat com ha sigut la presentació de les seues esmenes, vosté ens ha dit les esmenes que ha presentat, que les ha dividit en dos agrupacions: a banda de les agrupacions per a debatre, vosté les ha separat en unes esmenes de línies d'actuació, i en unes altres que són d'import.

Bé, jo ja li ho vaig dir en la comissió, que eixes esmenes que parlen de diners, doncs, bé, és un tema a banda que ara entrarem en elles, però en les que parla de línies d'actuació, vosté molt bé ho ha dit, però jo ja li ho vaig comentar en la comissió; vosté n'ha presentat un total de.
.
.
crec que són 55, 56, 54, tampoc no vindrà de dos o tres.
.
.
I sap --que li ho vaig dir ja en la comissió--, que n'hi ha 46 que són exactament igual que els pressupostos de l'any passat, les de línies d'actuació.

I això, vosté alguna vegada ens diu: "és que és molt fàcil, crec jo, vostés amb una miqueta d'esforç ens podrien acceptar les nostres esmenes".
Doncs, jo crec, al contrari, senyor Vives, que vosté fa un esforç, però un esforç quasi diria jo que sobrehumà, perquè no li n'acceptem cap de línia d'actuació.
Jo li diré, i és molt fàcil, perquè si l'any passat, de línies d'actuació se'n van acceptar unes quantes, que vosté ho sap que vam aplegar a una sèrie d'acords, i a unes altres, que són estes que vosté ha repetit altra vegada, igualetes, coma per coma i punt per punt, li vam dir que no, per una sèrie de motius.
.
.
evidentment, una de dos, o no ens va escoltar per a res, o li dóna igual el que pense el Grup Parlamentari Popular o, més ben dit, el govern, que és el que fa els pressupostos d'acord amb els seus objectius i amb les seues línies d'actuació, que no són altres que les reflectides en el nostre programa electoral.
.
.
per tant, això de mentiders, jo crec que no tenen res a vore amb els pressupostos de la Generalitat Valenciana per a enguany i per tots els anys que està governant el Partit Popular, però el que és evident és que no hem hagut de fer cap esforç per a no acceptar-li-les, senyor Vives.
Jo, inclús pense, que serà que vosté no vol que li les acceptem?
Però, clar, després ens dirà: què poca coherència que té el Partit Popular, que en la mateixa línia de l'any passat, ens torna a repetir el mateix i el que deia abans blanc ara resulta que ens diu negre.

Mire, no, senyor Vives.
A mi m'haguera agradat que haguera vosté posat una miqueta d'interés, perquè a la millor amb una altra redacció s'haguera pogut aplegar a alguna *entente*, però, clar, ara sí que està, està el que vosté em pot contestar, és a dir, "doncs, transaccione'm, senyora Barrieras".
Mire, que li he de canviar jo la redacció?
No.
A mi la redacció que té el pressupost del Partit Popular em pareix perfecta, per tant jo no li la vaig a canviar.
Si a vosté no li pareix bé i veu que l'any passat no li aprovem eixes esmenes, doncs, canvie alguna coma, canvie alguna paraula, canvie la redacció i a la millor aplegarem a algun tipus d'acord.

Evidentment, l'esforç, està clar quin és el d'un grup i quin és el de l'altre.
Després se'ns acusa de *rodillo,* i jo crec que nosaltres interés en tenim molt, ara falta demostrar l'interés del Partit Socialista.

Entrant ja en les esmenes, vosté ha parlat en primer lloc de la inspecció educativa.
La inspecció educativa vosté sap que.
.
.
--bé, clar que ho deu saber, perquè vosté ha estat en eixa Conselleria, i crec que l'educació la coneix prou bé-- que hi ha un projecte en tràmit de decret pel qual es regula la inspecció educativa, amb tota la normativa bàsica derivada de la Logse i de la Lopeg.
També sap que el dia 5 del mes de desembre s'ha publicat la convocatòria d'oposició per a cobrir 55 places d'inspector, d'acord amb l'oferta pública d'ocupació que es va aprovar.

La formació específica de la inspecció sap vosté que es ve desenvolupant amb tota normalitat, dintre d'eixe pla d'avaluació, i ara ens demana vosté que s'ha de vigilar eixa formació específica.
I el que m'agradaria que tinguera clar, que hi ha una col·laboració entre l'IVECE i el servei d'inspecció central, que compta amb un programa d'actuació que està a punt d'aprovar-se, vull dir, treballat entre els dos.
I el que m'agradaria, m'agradaria, que vosté ha fet menció que està eixint en premsa.
.
.
i que quedarà clar, perquè a vegades podem inclús confondre, perquè, clar, els sentim i diem, bé, ací que està passant en la inspecció?
El que està passant, és que el govern del Partit Popular és el primer en la història a convocar les oposicions al cos d'educació, després de les tres convocatòries pertinents i prèvies de trasllats, de procés obert i neutre.
Recordem que el Partit Socialista del País Valencià, en uns concursos que va fer.
.
.
com els va fer, que cada u tindrà la seua idea de com es van fer, però, bé, en els concursos 86, 89 i 90, 80 llocs, sap vosté que es van anul·lar en l'any 95 pels tribunals de justícia, i es van haver de cessar 50 inspectors per falta del concurs de trasllats.

Després vosté ens parla de l'avaluació docent.
Ens parla de l'avaluació docent, i aleshores vol vosté que s'avalue que l'Institut de Qualitat i Avaluació tinga entre les seues funcions l'avaluació de la tasca docent.
I clar, és que és evident, és que dins de la línia on posa que avaluar *el grado de adquisición de las enseñanzas establecidas en los correspondientes decretos del currículum de la Comunidad Valenciana*, necessàriament ha d'estar l'avaluació d'eixe grau d'adquisició del valencià, que vosté diu, ¿o és que el valencià no l'han de comptar com una assignatura dins del sistema educatiu, dins dels currículums?
És una assignatura més; per tant, si és una assignatura més i hi ha una línia on parla d'avaluar *el grado de adquisición de las enseñanzas establecidas*, evidentment el valencià està dins d'eixes ensenyances.
O és un món a part?
Doncs, no.
Ara, com a, d'alguna manera, un món a part, podríem separar-lo en el sentit d'estar contents d'eixe ensenyament, perquè vosté parla sempre que el president Zaplana que parla del valencià amb la boca plena.
.
.
Però és que pot estar content, pot estar content, senyor Vives, perquè sap vosté, que d'alumnes han passat a 132.
570, de l'any 2000-2001, contra els 74.
237 de l'any 95.
També sap que de línies i grups en valencià s'ha passat de 1.
074 a 1.
810, senyor Vives, i també sap que de centres en valencià s'ha passat de 658 a 863.
Home, jo crec que com a mínim, pot estar content el president.
Vull dir, jo crec que en això estem completament d'acord.

Després hi ha una altra sèrie d'esmenes --que no vaig a entrar molt perquè sap que el temps és l'enemic, l'adversari que tenim ací en estes Corts i ens interessa anar a pressa--, parla vosté d'avaluació docent, doncs, avaluació docent.
.
.
tant en avaluació docent com en organització de centres de Primària, vosté el que fa, el que fa, senyor Vives, és demanar unes concrecions als pressupostos que no es poden acceptar; els pressupostos són uns objectius i són unes línies d'actuació que, en realitat, parlen genèricament.
No podem baixar al nivell que vosté vol baixar.
A més, és que me crida l'atenció la mateixa que li vaig comentar ja l'any passat, li vaig comentar l'any passat i és que em crida l'atenció i li l'he de tornar a comentar enguany: vosté ens parla inclús de la "*retención de los esfínteres*".
Això ho hem de posar en uns pressupostos?
Nosaltres creem que no, senyor Vives.
Són línies més genèriques, li ho vaig dir l'any passat i li ho repetisc hui, ho demana vosté, no ho demane jo, ho demana vosté.

I després ja parlem de formació del professorat.
Creem que formació del professorat, no cal parlar de dades, perquè el meu company que ha participat en el debat educatiu amb el grup d'Esquerra Unida, el meu company, senyor Gómez, ha explicat totes les dades.
No vaig a entrar en elles, simplement, el que vull dir-li és que la formació del professorat.
.
.
enguany hi ha 51.
493 certificacions, eh?
, davant de les 17.
000 que hi havia en el 95-96.
No el sent mai que ens felicite, senyor Vives.
És que per no res ens felicita.
Alguna cosa supose que el govern estarà fent bé en matèria educativa, però pareix que tampoc l'impressiona.
I quant a infraestructures, quant a infraestructures, dir-li que Ciegvsa, Ciegvsa és que pensem que.
.
.
clar, vosté Ciegvsa per una banda en el *Diari de sessions* ens posa, i li ho diria quasi de memòria, ací ho tinc apuntat però m'ho sé quasi de memòria: "no, no, si nosaltres no estem en cap moment en contra de Ciegvsa.
.
.
" Ai!
I busques el *Diari de sessions* i busques el *Diari de sessions* i resulta que a l'hora de votació, vots a favor: 8; vots en contra: 7.
Això què vol dir?
Senyor Vives, si s'està a favor, s'està a favor i si està en contra, s'està en contra.
.
.
En què quedem?
Jo ja sé que el seu portaveu ha dit en una revista, que ja li ho vaig comentar, d'economia, que "lo único bueno que tiene estos presupuestos es Ciegvsa, la creación de esa empresa".
Doncs, me pareix molt bé.
Almenys, el seu portaveu reconeix.
.
.
Ara resulta que vosté també ens ho reconeix en comissió, però al moment, al moment ens vota en contra de Ciegvsa.
Per favor, senyor Vives!
Aleshores, en què quedem?
És bona Ciegvsa o no és bona Ciegvsa?
La única cosa que sap vosté perfectament és que en infrastructures, en Primària i Se-cundària, de quasi 400 actuacions portem més de 200 o acabades, o adjudicades.
.
.

Per tant, també estem orgullosos, senyor Vives, també estem orgullosos del gran esforç inversor que s'està fent tant en l'Ivvsa, com els convenis de l'ajuntament, com en les inversions reals.
I no cal demanar tantes infrastructures, senyor Vives, no cal demanar-les perquè vosté les demana i d'alguna manera veiem instituts que ja estan iniciats i que estan adjudicats i vosté els torna a demanar.
Jo no sé fins quin punt li interessa a vosté anar al poble i dir: "Mira, he demanat el teu institut".
Home, hauràs demanat el meu institut, però si tenen dos dits de coneixement dirà: "Xe, escolta, a vore si em fan el tercer en lloc del segon i no sabem com omplir-lo de xiquets", que és el cas que jo li vaig comentar del meu poble, Almassora.
Ja està el segon adjudicat i ara vosté ens demana un altre de nou.
Què és que hem de fer el tercer?
Feina tindrem per a omplir-lo a Almassora, que només som setze mil i escaig!

Per tant, jo crec, senyor Vives, que vosté demana d'alguna manera coses que no les veiem molt lògiques.

Pel que fa la participació, això, és que de veritat, vosté parla de la participació i la confederació, i els pares i la confederació, i no hi ha federacions, no hi ha associacions.
.
.
Vosté sap que la convocatòria és de 100 i 10, 110 milions en total, i que és per a totes les associacions, confederacions i federacions de la Comunitat Valenciana.
I tinc la relació de com es reparteix.
Però, vosté si la vol, doncs, la conselleria la té.
Vull dir, no fa falta que jo li ho explique ací.

I, després, subvenció per als sindicats.
Això és participació.
Eixa subvenció dels sindicats es va crear en l'any 95.
Sap?
En l'any 95, governant el Partit Popular.
Que vostés, a més, van fer una esmena perquè se suprimira eixa línia.
No sé si se'n recordaran, però jo sí que me'n recorde.
Subvenció per a les persones adultes, any 97, any 97, senyor Vives, any 97.
Qui estava governant?
El Partit Popular.
Subvenció per a alumnes.
Quan s'ha fet?
En l'any 2000, senyor Vives.
Qui estava governant?
El Partit Popular.
I si vosté ens diu que després que els alumnes.
.
.
, i vosté se'n recordarà de l'esmena que vam aprovar l'altre dia, que s'ha aprovat una esmena en una línia d'actuació, de creación y puesta en funcionamiento de la Ofina de Atención al Estudiante, amb un objectiu bàsic també: informar y asesorar a los alumnos en todos aquellos aspectos que atañen directamente al funcionamiento del sistema educativo, i després de tot això vosté diu que no donem participació.
Senyor Vives, a qui no donem participació?
A la millor no li la donem a vosté perquè és que, al final, ja no sé a qui no li hem de donar la participació: pares, sindicats, Epa, alumnes.
Qui més, senyor Vives?

Jo crec, de veritat, que el temps se m'ha acabat, no és que se m'ha acabat, és que ja no em quedarà quasi per a rèplica, però hi ha moltes coses que m'agradaria dir-li-les si tinguera temps perquè crec que, en realitat, vosté l'únic interés que té presentant estes esmenes és que no li les aprovem i poder acusar després al Grup Parlamentari Popular, i, en realitat, per últim és al govern del Partit Popular, de no tindre ganes d'esmenar els pressupostos.

El Grup Parlamentari Popular i el govern del Partit Po-pular el que vol és que els pressupostos queden de la millor manera possible per tal d'ajudar al sistema educatiu a la nostra comunitat.
I creem que tal com estan, estan molt bé.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Barrieras.

Senyor Vives.

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Amb la venia del president, senyories.

Jo no voldria que ens n'anàrem esta vesprada pensant que jo no vull felicitar-los a vostés.
Que vaja per davant la meua felicitació a tots vostés pel Nadal i per les festes que estem vivint, que tinguen unes bones festes i que, evidentment, si vostés són feliços segur que aconseguirem que tot vaja una miqueta millor i jo espere que també nosaltres passem unes bones festes.
Per tant, felicitacions per a tothom.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Dit això i establida ­diríem- ja la primera premissa, dir-los que quan nosaltres parlem de pressupostos mentiders no només plantegem el tema de Ciegvsa.
Jo no he dit això.
Jo el que he dit és el següent: han gastat ja totes les fórmules possibles, altres comunitats sense altres fórmules tenen els centres fets, que és el que interessa.
I ací l'altre dia denunciaven que el 65% dels xiquets i les xiquetes valencianes encara estan en centres de primària.
Però, clar, com ací les dades també són difícils de recollir, doncs, és difícil que ho sapiguem bé.

Però, clar, qui paga el perjudici que tenen eixos xiquets i xiquetes en el tema de l'escola pública i tot això?
És difícil, és difícil, això serà un mal que segurament tardarem en pagar, però, bo.
No és només el tema eixe.
El problema és que de les 47 actuacions que preveuen els pressupostos que vostés han presentat, que vostés han presentat, de les actuacions que estan nominals en el pressupost, 46 són les mateixes que l'any passat.
Clar, açò sembla que són ja les llistes d'espera de la sanitat pública!
És a dir, ací hi ha una llista d'espera que el que fem és que anem passant-la d'un costat a l'altre i estem 4 o 5 anys pegant-li voltes a vore a qui li toca i a vore a qui no li toca.
I, clar, la gent està desesperada de vore que no toca quasi mai.
I nosaltres el que fem és que, recollint l'opinió dels ajuntaments -entre els quals he de dir-los que alguns governats pel PP i molts amb el recolzament del PP als ajuntaments-, nosaltres passem ací el que ens de-manen.
I quan ho demanen, i quan fan manifestacions.
.
.
segurament, doncs, quasi tots els que fan manifestacions seran del Psoe o estaran pagats per nosaltres, quasi segur.
I, clar, i totes les manifestacions que ixen, són tots.
.
.
, doncs, això.
I cada dia apareix la premsa, que la premsa últimament també està una miqueta no sé com, que diu massa coses, perquè diu massa coses d'educació, i, clar, això ho farem tots nosaltres, i, per tant, no hi ha cap problema, vivim en el millor dels móns, ni *Alícia en el País de las Maravillas.*

En el tema de la inspecció.
Senyora Barrieras, és que el tema és molt complicat, és que ha canviat la legislació, no sé si vosté s'ha assabentat, però la llei ja no és la mateixa.
Ara hi ha una llei que diu que hi ha un cos d'inspecció.
Abans havia una llei que no hi havia cos, hi havia una funció inspectora.
És que ha canviat.
Si vostés volen canviar la normativa, a mi m'és igual.
És que ara ha canviat.
I tenen l'obligació de fer.
.
.
No és que les fan vostés les primeres!
Home!
, clar, que les primeres, perquè és la primera que té una normativa que explica com s'han de fer les coses, i, per tant, són unes oposicions perquè no poden ser d'una altra manera, abans eren d'una altra manera.
I, per tant, és evident que va haver un problema d'un concurs de trasllats, exactament un problema d'un concurs de traslladats, però ara la premsa no està plantejant concursos de trasllats, planteja altres qüestions, planteja coses més.
.
.
, no sé com, no sé com dir-ho, doncs, jo què sé, sembla que hi ha algunes afinitats, sembla que hi ha familiars, sembla que hi ha.
.
.
, no sé què.
Això no és un problema de trasllats, són altres coses.
Jo el que deia és que per a solucionar això fem que no només estiga bé, sinó que també que ho parega, però no hi ha cap manera.
Jo els tracte d'ajudar.
Vostés no volen acceptar-ho, doncs, que anem a fer-li!
Alguna cosa haurà de fer.

En el tema del valencià.
Mire, vosté, tindrem ocasió de parlar del tema del valencià, tindrem ocasió, perquè, a més, hem demanat ja una compareixença al conseller per a parlar del tema del valencià, no només en el tema eixe, sinó d'altres coses.
Jo no vull avançar massa coses perquè ara no és el moment, ara estem només en el tema dels pressupostos.
Però, sí que és cert una cosa: el tema de l'augment.
Home!
, clar, l'augment vegetatiu.
.
.
Jo no li posaré exemples, però, sens dubte, això faltaria!
, que la vida no anara progressant.
És dir, és evident que totes les coses han d'anar a més, però ja vorà vosté com demostrarem que les coses no van a més sinó que van a menys.
Però, ja ho direm això quan faça falta.

Nosaltres el que li dèiem és que en el tema del valencià una cosa és que diguem que el tema va bé, i, una altra cosa, és que diem que l'Institut d'Avaluació i Qualitat de l'En-senyament -que és el que vostés han creat, no l'he creat jo, l'han creat vostés-, jo he dit: utilitzen-lo vostés.
I utilitzen-lo per a què?
Per a vore si realment els xiquets i les xiquetes valencianes estan aprenent la llengua com cal amb la mateixa igualtat que en el castellà, perquè una cosa és dir això i l'altra cosa és el que fan.
Què fa la inspecció?
Vostés realment creuen que l'escola.
.
.
?

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyora Barrieras.

Vol polsar, per favor?
Gràcies.

Té la paraula.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor Vives, en primer lloc, com no, crec que allò de les felicitats és recíproc.
Nosaltres també desitgem la felicitat per a tots els valencians i valencianes de la Comunitat Valenciana.
I això ho tenim clar.
O siga, vaja per davant la nostra felicitació també i que passem unes bones festes.

Però, clar, després de parlar de les felicitats vosté resulta que ens parla d'una paraula que he apuntat i que, fins i tot, rima: afinitats.
No ens parle d'afinitats, senyor Vives!
Vosté se'n recorda de la inspecció educativa quan vosté estava a la conselleria?
Vosté se'n recorda qui va entrar aleshores?
Mire, jo sí que me'n recorde.
Però, sap què?
Que no vull ni recordar-me'n.
Cadascú que se'n recorde del que vulga.
Només li diré això.
En afinitats no vull entrar, no vull entrar perquè pense que no estem en estes coses, estem en festes nadalenques i queda més bé felicitats que afinitats.

Vostés després ens parla que bo, que ací, que en les infrastructures, que no estan, que anem retardats, que les altres comunitats.
.
.
Diguen quines altres comunitats.
Jo sí que li diré quines altres comunitats, per exemple.
Jo li diré que la Comunitat Valenciana en l'any 95, que és quan nosaltres, o siga, el Partit Popular, vam entrar al govern, estàvem en un 11 i escaig, no me'n recorde de l'escaig, per cent d'aplicació de la Logse.
Ací, a esta comunitat, que estava dirigida per vostés.
En canvi, a Catalunya, estaven en un 70%.
Evidentment, miren si ens en portaven d'avantatge, miren si ens en portaven d'avantatge!

Per tant, només en arribar a la meta a la mateixa hora que arribara la comunitat catalana estaria més que contenta, perquè l'esforç inversor i l'esforç en mestres.
.
.
, vosté sap, en acord de plantilles, l'esforç en subministrament, l'esforç en tot el que necessita el sistema educatiu per a eixa aplicació de la Logse, senyor Vives, l'hauríem feta amb la meitat de temps que les altres comunitats, per tant, estaríem supersatisfets.
Si ens parla d'altres comunitats parlem però del tot, amb totes les dades que s'han de donar per a poder fer comparacions, perquè, si no, clar, de vegades es queda una miqueta pobra eixa comparació.

I, bé, ja per acabar, perquè crec que em queda molt poquet de temps, dir-li simplement que vosté diu: "No, és que jo no he dit allò de Ciegvsa i jo sí.
.
.
" Mire, és que li ho llisc d'ací del *Diari de Sessions*: "Amb la venia de tots vostés.
Només dir que nosaltres no estem en contra de l'empresa esta Ciegvsa".
La única cosa és que vostés no estan en contra, però no l'aproven.
I, després, en diuen que no estem creant, que som obscurantistes i que els centres no s'estan fent i vosté ve a demana-los perquè els demanen als pobles.
.
.

Senyor Vives, vosté té una programació donada per.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
la conselleria, i en eixa jo crec que.
.
.
*(El senyor vicepresident primer desconecta el micròfon)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Continuem amb el segon bloc del Partit Socialista-Progressistes del País Valencià.

El senyor Vives.
.
.
*(Pausa.
Remors)*

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Amb la venia del president.

Senyories.

La segona agrupació que tenia de les esmenes feia referència al que jo denominava "uns pressupostos insolidaris".
I per què denominava uns pressupostos insolidaris?
Deia que eren uns pressupostos insolidaris perquè no estaven fets per a la majoria de la població.
És evident que, des del meu punt de vista, per al Partit Popular l'escola pública no és dels seus, ni per al govern de Zaplana tampoc.
I, clar, com ací ha de ser dels nostres perquè estiga bé, doncs, a l'escola pública, sens dubte, li va molt malament.

I jo, que no sóc massa partidari del tema de comparar, a no ser que siga necessari, jo pense que el problema de les comparacions, un dels temes que tenen -diuen, almenys, els especialistes-, és que quan comparen xurres i merines, doncs, és molt difícil de comparar, però si comparem xurres amb xurres i merines amb merines és més fàcil d'aclarir.

Aleshores, hi ha un tema important que també ha eixit a la palestra, que és el tema que està, d'alguna manera, tractant-se d'ofegar l'escola pública des del punt de vista que les despeses de funcionament cada vegada estan més minvades, hi ha menys diners perquè l'escola pública funcione.
I, aleshores, aquí sí que crec jo que és un tema important.

Miren, vostés, si parlem de les despeses de funcionament podem dir que en l'any 95 ­que és quan vostés van començar, és a dir, en els pressupostos últims que van aprovar el govern socialista i vostés van començar-, per a una unitat d'educació infantil o primària anirien 54.
000 pessetes per unitat i any.
Val?
Jo tinc ací el 96, 97, 98, 99 i el 2000.
En el 2000 són 58.
640 pessetes.
Sap vosté el que ha pujat de mitja en pessetes, en diners comptants i sonants, el que rebia una unitat en el 95 i ara?
El 2,43%.
Han pujat el 2,43%.
I això es pot demostrar.
Si vosté vol, jo li ho demostre.
Sap vosté el que ha pujat l'IPC en estos anys?
El 20,89%.
Sap vosté el que ha baixat en realitat el que rebien els col·legis i el que reben ara?
Sap vosté el que ha baixat?
Doncs, exactament, ha baixat el 18,46%.
Estem parlant de Primària i d'Infantil.
Ho tinc en Eso, en Educació Especial, però no marejaré a les seues senyories amb el tema este perquè no és necessari.
Però, la dada fonamental és la que els he dit.

En el tema dels IES, dels Instituts d'Ensenyament Secundari, el tema és paregut, però ahí la variació encara és menys.
Perquè rebien 12.
320 pessetes per alumne i any.
.
.
ja sé que és molt més complicat, però per a fer-ho intel·ligible, per a no dir ací totes les variables que hi ha per un.
.
.
Saben vostés el que repara?
10.
000 pessetes per alumne i any.
És a dir, reben menys diners que rebien, del 95 a ara.
I això són dades inqüestionables, perquè estem parlant de quantitats homogènies, que abans passava i ara també passen.
I eixa és la situació real que tenim.

Què vol dir això?
Que estem ofegant l'escola pública.
I perdone que els diga.
.
.
els vaig contar un *cuento* que el conten al meu poble --saben vostés que jo sóc d'un poble de la Marina, molt xicotiu--, i allí conten un *cuento* d'un rector --i no és que siga anticlerical, sinó que el rector era una miqueta agarradet, una miqueta agarradet--, i resulta que el rector havia d'anar en tartana, amb una haqueta i la tartana als pobles del voltant, perquè allí, com els pobles són tan xicotets, amb un rector ens apanyàvem diversos pobles, i l'home com era molt agarradet, no li donava de menjar a l'haqueta.
I l'home, doncs, l'haqueta anava portant-lo, fins que al final un dia l'haqueta es mor.
I l'home es va quedar tot espantat: "Home!
Ara que he ensenyat l'haqueta a no menjar, agarra i se me mor.
" Doncs això és el que li pot passar a l'escola pública.
Si anem ofegant-la, si anem llevant-li el retall de diners, al final no tindrem ni un duro per a l'escola pública i l'ofegarem.
Però sap, senyora Barrieras, que és el que ha pujat en este temps, en el mateix temps que hem perdut eixos punts percentuals en les despeses de *(inintel·ligible)* de l'escola pública?
Sap vosté quant ha pujat l'aportació del govern del Partit Popular a l'escola privada?
El 48,9 %, és a dir, quasi el 49 %, quasi el 50 %.
I jo he de dir-li, jo, és a dir, el Partit Socialista, està per la concertació de l'educació, nosaltres vàrem inventar la concertació de l'educació.

Però sap el que he de dir-li?
, que el que no entenem bé, és com és possible concertar l'ensenyament no obligatori, quan l'escola pública té tant de dèficit.
Arreglem l'escola pública i després concertem el que faça falta, el no obligatori i tot el que faça falta.
Per tant, nosaltres no ens neguem que es concerte res.
El que sí que ens neguem és que hi haja algun tipus de plantejament diferent.

Quant al tema de la gratuïtat del llibre de text.
La gratuïtat del llibre de text és un problema que, nosaltres creiem, que l'any passat vàrem aconseguir i, això crec que ho vam reconéixer i ho vam agrair, el que augmentaren el tema dels diners, i jo crec que hem arribat a 1.
000 milions de pessetes per a la gratuïtat del llibre de text, hem passat a 1.
000 milions de pessetes, que era la última xifra que hi havia en els pressupostos socialistes, però, clar, hi ha un problema, que nosaltres estem ajudant-los.
Saben vostés que l'ESO també és matèria obligatòria?
Saben vostés que no hi ha possibilitat, en el que vostés diuen, de poder subvencionar els llibres de text de l'ESO, que també és obligatori?
L'únic que diem és: senyors del Partit Popular, òbriguen vostés una línia, òbriguen vostés una línia perquè el tema de llibres de Secundària Obligatòria també puguen accedir els xiquets i les xiquetes que estan fent la Secundària Obligatòria.
Només diem això.

I hi ha una esmena, que és una esmena que jo crec que, a més, des del meu punt de vista, el president Zaplana, personalment, va prometre als sindicats en la mesa de negociació sindical que hi hauria el que es denominava la creació dels serveis centrals de la conselleria, dels serveis de risc laboral.

M'explique.
Resulta que tot el món també està, jo crec, que en este moment.
.
.
quan dic que està de moda, vol dir que la societat percep alguns elements que a la millor abans no percebia, i tot el món en este moment pensa que el tema de l'ensenyament cada vegada té més risc laboral --però no només en Espanya, eh!
, en tot Europa--, tot el món sap que el tema de la Secundària Obligatòria provoca una sèrie de problemes, i eixa sèrie de problemes moltes vegades els patixen els professors i les professores, i necessiten una atenció de risc laboral que abans, a la millor, no era precís.
I que en este moment, Justícia i altres conselleries tenen ja muntats els seus serveis del que significa el tema de risc laboral.

El que estem dient nosaltres és: com és possible que un dels col·lectius, que és el docent, que té més problemes de risc laboral, no tinga creat el servei de risc laboral?
Nosaltres el que li diem és que els creen vostés, no estem dient ninguna altra cosa, creen vostés un servei de risc laboral en Castelló, en Valencià i en Alacant i un en els serveis centrals.
Igual que tenen en l'administració de Justícia, que té molts menys funcionaris que la d'educació.
Creen-los vostés.
I què és el que diem?
Home, fiquen 280 milions de pessetes, perquè és el que fa falta per a crear eixos serveis, que no estem inventant-ho nosaltres.

L'absentisme escolar.
L'absentisme escolar.
.
.
jo crec que coincidirem, i en este moment que estàvem parlant del tema de la Secundària, un dels problemes que tenim, precisament, és eixe, que en la Secundària tenim problemes que hi ha grups de xiquets i de xiquetes, grups de risc de desintegració escolar, grups de risc que té l'absentisme escolar, que necessiten algun tipus de recolzament.
I jo no vaig a referir-me al tema del control d'esfínters, que el tema dels controls d'esfínters.
.
.
no, no , perdone, perdone.
.
.
jo, és que no vull fer broma d'això.
.
.
és que això és molt complicat des del punt de vista educatiu, jo no sé si vosté ho sap, però sí que ho sé, que jo, això ho he patit, eh!
.
.
.
el tema, quan un xiquet té un problema d'eixos, sap el què passa vosté en Secundària?
Sap què passa en Secundària?
Que com no tenen educadors, com no tenen educadors, els xiquets no s'integren.
I aleshores, jo el que volia, precisament, és que això no passara, perquè el professor de Secundària, moltes vegades quan arriben de Primària a Secundària, no tenen possibilitat d'integració.

El canvi del concepte.
.
.
el tema de l'educació especial, nosaltres el que diem és que voliem dotar d'educadors d'educació especial, mestres educació especial, mestres d'audició i llenguatge, precisament en Secundària que fan falta, i vostés ho saben.
I ho hem de ficar, perquè si no és així, resulta que els nostres xiquets i les nostres xiquetes no tenen la mateixa igualtat d'oportunitats.

En el tema de la formació de les persones adultes és importantíssim que els ajuntaments puguen fer alguna cosa.
I per què no ficar en tots els centres d'educació permanent d'adults la possibilitat que isca el títol de Secundària Obligatòria.
Per què no es fa en tots els centres de formació permanent d'adults?

En els tema dels serveis psicopedagògics, nosaltres el que diem és que no és possible que el mapa dels serveis psicopedagògics siga el mateix que el del 94, i resulta que en este moment tot el que s'ha incorporat dels xiquets i les xiquetes que estan en l'ESO, en l'Educació Secundària Obligatòria, necessiten atenció.
Perquè si no tenen atenció, el problema que tenim és el mateix.
I el tema de la diversificació curricular.
.
.
ens passa exactament el mateix.
El que estem dient nosaltres és que hi ha col·lectius amb alt risc de desintegració social, i nosaltres el que volem és que hi haja ajudes.
Però com, evidentment, el tema de l'escola pública, no és dels seus, sabem que no tindrà el recolzament que nosaltres pensem que hauria de tindre.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Senyora Barrieras, té la paraula.

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyor president.
Senyories.

Senyor Vives, bé, en primer lloc vaig a dir-li que la 1.
132, com així li ho havia manifestat este matí, anem a aprovar-li-la.
La 1.
132.

Vosté ens ha parlat només començar la seua intervenció d'insolidaris, pressupostos insolidaris.
I al moment ens ja parlat de comparacions.
I jo, clar, em fan gràcia, no, no cal comparar.
.
.
ara sí anem a comparar.
.
.
O siga, vosté les comparacions, són les dades reals, com vosté ha dit, i les dades importants, quan són comparacions que les fa vosté.
Clar, quan les comparacions les fem nosaltres, pareix que no li interessen tant.
Jo crec que les comparacions s'han de fer tenint en compte les dades i les actuacions del govern del Partit Socialista, que va estar fins a l'any 95, i es pot comparar perfectament des de l'any 95 fins a l'any 2000 quines han sigut les actuacions del nostre govern.
Nosaltres no tenim por a la història.
No en tenim gens de por.
La història està ahí, i de la història nostra, en tot, però en este cas que estem parlant, que és en l'educació, ens sentim molt orgullosos, senyor Vives, molt orgullosos.

Vosté ens ha parlat també de la broma, que eixa broma, ja quasi me la sé de memòria també, eh, senyor Vives, perquè cada ocasió que té ens torna a dir això del rector del seu poble.
.
.
que si l'haqueta.
Doncs, mire, vaig a dir-li una cosa, senyor Vives, és que s'està quedant vosté antic, el rectors de pobles ara ja van em cotxe, ja no van en burra ni en haqueta.
Això ja quasi que podríem deixar-ho aparcadet, perquè ara ja van en cotxe, i si no, algun que no vaja en patinet, ara que estan tant de moda.
O siga, que deixem això de l'haqueta, que no té res a vore amb estos pressupostos.

Després, vosté em diu que jo m'he agarrat a broma una cosa com és el control dels esfínters.
No, no, no, senyor Vives.
Jo no m'he agarrat a broma en cap moment això.
Jo l'únic que li he dit és que no podem aplegar en uns pressupostos de la Generalitat Valenciana, en unes concrecions, en un nivell de concreció com vosté ens està demanant.
Perquè, és que aleshores hem de posar tota la problemàtica que pot tindre qualsevol alumne de la Comunitat Valenciana en una línia d'actuació, senyor Vives.

I torne a repetir-li, ja que vosté repetix això de l'haqueta i tant gràcia li va fer al president de la Comissió de Pressupostos, vaig a dir-li, que pareixeria el *Libro Gordo de Petete*, perquè tindríem que posar exactament tot el que pot succeir en la comunitat educativa de la Comunitat Valenciana en una línia d'actuació, i això és impossible, senyor Vives.
No ho demane, que sap que li direm que no.
Sap que li direm que no i després dirà: "*Hombre, es que el rodillo del Partido Popular.
.
.
"*.
No home, no.
No és el *rodillo*, senyor Vives, no és el *rodillo*, és les ganes que té vosté que no li les aprovem.
Xe!
Senyor Vives, és que me sap mal, de veritat!
Mire que jo les agarre totes amb *cariño* i m'agradaria, i me les torne a mirar, i me les torne a llegir, però és impossible.
.
.
la coma posadeta al mateix lloc que la va posar l'any passat.
Xe, que li vaig dir l'any passat que no!
Si és impossible dir-li enguany que sí!
No, és que no puc senyor Vives.
I vosté, a més, això ho sap perfectament.

Es parla de despeses de funcionament.
Despeses de funcionament, clar, augmentem subministres, augmentem transports, augmentem comunicacions, augmentem material d'oficina, augmentem-ho tot, clar que sí, senyor Vives.
Però, a costa de què?
A costa que vosté ens deixaria, per a augmentar totes eixes despeses, en 30.
000.
.
.
quasi 30.
000 alumnes sense educació.
Perquè vosté al concertar.
.
.
quan el xiquet acaba la Secundària, que se'n vaja al carrer, que se'n vaja al carrer, ni que estudie cicles formatius, ni que estudie Formació Professional, vaja, ni que estudie batxiller, ni que estudie res.
Açò, per a mi sí que és incentivar la privada.
Açò sí que és incentivar la privada, senyor Vives, vosté que parla tant de pública i parla tant de privada.
Açò sí que seria incentivar la privada.

Després ens parla de la gratuïtat de llibres de text.
Senyor Vives, vosté no sap que hi ha beques del ministeri per a la Secundària de tercer i de quart, i que de primer i segon ja es paga en les línies que hi ha?
Això ho sap, no?
Doncs, aleshores que ens demana?
Vosté em va dient sempre sí amb el cap, sí amb el cap, sí amb el cap, i al final no entenc si ho sap tot, si em diu que sí, per què demana el que demana?

Bé, el que vaig a dir-li.
.
.
vosté se'n recordarà perfectament que l'any passat es va aprovar una esmena sobre la gratuïtat dels llibres de text, que van presentar vostés, que van presentar vostés, se'n recorda, i la van transaccionar els tres grups polítics, i que l'esmena, l'esmena deia: "*Progresar en la consecución de la gratuidad de libros de texto en enseñanza obligatoria en centros financiados con centros públicos*.
" I bé, vaig a dir-li, vaig a dir-li, senyor Vives, que no s'està fent altra cosa que no siga eixa que van demanar.
No s'està fent altra cosa.
Perquè vosté sap que en este any, totes les beques, igual que en el 89-90 eren de 6.
000 i 3.
000 pessetes, ara totes les beques que s'han donat són d'11.
000 pessetes.
Que s'han donat un total de 105 noves beques este curs passat.
Que s'han augmentat fins a 1.
207 milions de pessetes, que són 52 milions més que l'any passat.

Aleshores, senyor Vives, jo crec que la línia d'actuació aprovada l'any passat l'estem portant a terme sense cap tipus de problema.
Que ens agradaria més, ja li ho vaig dir en comissió.
Tant de bo estiguérem al cent per cent, però no en això, en tot.
Però, ai, Mare de Déu, com ens vam trobar l'educació, senyor Vives!
Ja ho sap vosté, no cal que li torne a dir com ens la vam trobar.
I ahí està l'esforç que estem fent.
Ahí està, que no podem aplegar a tot.
Però perquè no podem aplegar a tot?
Perquè ens ha tocat anar molt més a pressa que els demés, que és el que li estava dient abans.

Eixe és l'únic problema que hi ha: que l'esforç que fa és com aquell que diu que la carrera la comença deu minuts més tard i diu: "Va, vaig a donar-te avantatge.
" I a l'hora de poder aplegar, perquè té moltes més facultats, això sí que és evident, que no les dubte, les facultats que té, més el nostre govern que el seu, jo certament estic completament d'acord que tenim més facultats, això jo supose que vosté discreparà.
.
.
Però, clar, per moltes facultats que tinga de més.
.
.
però que li costa molt, agarrà una gran suada per a poder aplegar al fi de la carrera, i això no cal que jo li ho explique.

Després, ja ens parla d'una sèrie de temes com l'educació especial, com l'absentime, com els gabinets, com la diversificació curricular, i clar.
.
.
és que si el sent, si el sent.
.
.
no, més que quan el sent, senyor Vives, quan llisc el *Diari de sessions*, jo dic, si és que té raó, té raó en moltes coses que diu.
Sí, clar.
A qui no li interessa que hi haja diversificació curricular?
A qui no li pareix que l'Educació Especial haja d'estar bé?
Clar, però vosté el que no es dóna compte és que demana coses en línies d'actuació que estan contemplades en la normativa d'admissió d'alumnes; que vosté en té unes quantes, que són línies d'actuació que no porten aportació econòmica per a res, Ni un duro!
Aleshores, clar, l'enunciat ens queda en un mer desideràtum.
Així i punt.

I després, quant a diversificació curricular, que és un dels que estava comentant-li, clar, vosté no s'ha d'oblidar que, per exemple, per a fer una comparació d'eixes que pareix que ens agraden tant, doncs, l'any passat n'hi havia, de programes d'adaptació curricular en grup, 13 i enguany n'hi ha 38, n'hi ha 38, és una diferència crec que substancial.

I quant a programes, a programes de diversificació curricular, pròpiament dit, en el 99-2000, n'hi havia 153, i en el 2000-2001 n'hi ha 304.
En un any, senyor Vives, en un any.
Clar que, aleshores, l'escolte a vosté i.
.
.
Si té raó en el que diu, té raó en el que diu, però no m'ho demane de la manera que m'ho està demanant, que ho està demanant com si ací no s'haguera fet res i, clar, ens demana una sèrie d'acords sobre dotació de plantilla, que vosté sap perfectament que tot això són els acords, en els acords que s'han pres, en els acords de plantilla que s'han pres sap perfectament que apareixen tots els professors que es necessiten per a l'educació especial.
I vosté, després, també em fa el mateix que feia l'any passat.
Resulta que es presenta unes esmenes com si les línies que parlen d'educació especial no comprengueren per a res al mestre d'audició i llenguatge.
Doncs, mire, sí.
Quan es parla de mestres d'educació especial es parla d'especialistes d'audició i llenguatge i es parla dels de pedagogia terapèutica.

Per tant, si en les línies d'actuació ja es parla de professors d'educació especial, doncs, s'està referint a eixos que vosté demana en una esmena concreta.
Aleshores, haurien de demanar-ne dos.
Demanem uns per a audició i llenguatge i uns altres per a pedagogia terapèutica.

Per tant, jo crec que si vosté llig bé els pressupostos, que no dubte que se'ls haja llegits, però si els llig ben llegits estic convençuda que topetarà totes les línies que vosté demana però amb més genèric, amb més genèric, senyor Vives, amb més genèric.

I ja, per últim, jo crec que d'alguna manera el problema que hi ha en estos debats que tenim en educació, senyor Vives, és que vosté no té molta intenció a la millor que els pressupostos canvien de com estan.
I no ha de tindre molta intenció que canvien de com estan perquè jo estic convençuda que vosté en el fons els veu bé, jo estic convençuda que en el fons els veu bé.
Perquè, si no, vosté com és capaç de demanar la quantitat d'infrastructures, que ja sé que estaven en el bloc d'abans, però.
.
.
, o de línies d'actuació sense dir d'on s'han de traure eixos diners?
És impossible.
Vosté sap que això nosaltres no li ho podem aprovar.

Per tant, si vosté la única cosa que fa és presentar unes esmenes, que jo diria, doncs, de imposible cumplimiento, jo crec que en el fons la única cosa que ens demostra és que vosté està content amb els pressupostos d'educació per a la Comunitat Valenciana.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Té la paraula el senyor Vives per a rèplica.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Amb la venia de la presidenta.

Senyories.

Senyora Barrieras.

Jo l'he escoltada amb molt d'interés, però, clar, no m'ha contestat quasi res del que jo li he dit, per una raó, i li ho explique.
Jo no estic dient que jo no vull que es compare.
Jo no he dit això.
Jo el que he dit és que per a comparar és necessari comparar coses que són homogènies.
Ho he dit amb xurres i merines, però era per no utilitzar altres elements conceptuals per a.
.
.
Sap el que vull dir-li?
Per allò de què com a mínim, com a mínim, siguen quantitats homogènies.
I li he parlat que en el tema de despeses de funcionament sí que poden comparar quantitats homogènies.
I li he dit el que cobraven una unitat d'educació infantil, de primària i tal, abans i ara.

No li he dit, però li ho diré ara, en el tema del valencià, que vostés diuen que el valencià està.
.
.
bo, no vull ni pensar com està el valencià!
Doncs, mire vosté, en el 95 un centre que feia ensenyament en valencià rebia, cada línia que feia ensenyament en valencià, 32.
400 pessetes; en el 96, 29.
001; en el 97, 25.
200; en el 98, 22.
400; en el 99, 20.
300; i, en el 2000, 20.
001.
És a dir, de 32.
400 que rebia a 20.
001 pessetes.
Sap vosté això el que representa?
El 44,22% menys que rebien les línies d'ensenyament en valencià del 95 fins ara.
Això és el que passa en el tema del valencià.
Si a això vosté li afegeix els 20,89 punts que perd d'IPC, saben vostés quants punts percentuals perd l'ensenyament del valencià des que governen vostés?
70 punts percentuals.
Més de 70 punts percentuals.

Això és el que realment passa.
Això són diners comptants.
I si no és de veres, diga'm vosté que no.
Sap vosté el que faig jo?
No li dic a vosté que recuperarem els 70 punts percentuals.
Sap vosté el que li dic jo que facen?
És que posen 382 milions de pessetes més, 382.
Sap vosté això el que representa?
L'11,7%.
Mire si sóc moderat.
L'11,7%.
Ni tan sols el 20 ni el 30, ni el 40 ni el 70, l'11.
I vostés em podrien dir: "Home!
, l'11 no podem però el 5.
.
.
" Res de res, però no res de res d'una situació que és sagnant per a l'escola pública, perquè sense despeses de funcionament una escola, un col·legi, un institut no pot funcionar.
Al final, què és el que han de pagar?
Que els pares han d'acudir en ajuda d'un ensenyament que és l'ensenyament que hauria de ser per a tots.
Però, ja no és per a tots perquè vostés no volen considerar-lo com a tots.
Vostés volen un ensenyament de primera i un ensenyament de segona.
I des d'eixe punt de vista no és possible que vosté no em diga a mi res del món del tema de les despeses de funcionament.

I quan jo li parle del tema d'infrastructures, jo sí que li he ficat més de 100 actuacions en infrastructures.
No cal que me les aprove totes!
Aproven una, o dos, o tres.
Les que considere oportunes.
Però no em diga que no!
Que totes les que li he passat són necessitats que hi ha en el mapa escolar.
Jo ja sé que nosaltres vam ser un desastre.
Jo ja ho sé!
Com no vaig a saber-ho!
Com no vaig a saber-ho!
Un desastre absolut!
Però, dona, arreglen vostés alguna coseta, arreglen alguna coseta, que no estaria malament que arreglaren alguna coseta.

I quan parlem del tema dels llibres, com em pot parlar vosté que hi ha beques que venen de l'Estat?
Clar que sí, clar que sí!
Faltaria més!
No les hauran inventades vostés?
Veritat que no?
Abans també en venien.
Veritat que sí?
Però, el que estem dient, el que estem dient és que si nosaltres vam dir que augmentaren progressivament la gratuïtat, jo el que li dic és: senyora Barrieras, Grup Popular, govern popular, si vostés no han caigut que els xiquets i les xiquetes que estan fent Eso també són ensenyament obligatori, jo els recorde que eixos xiquets i xiquetes també necessiten llibres gratuïts.
I la única cosa que els dic és: amplien vostés a eixe tram, que no l'han contemplat en els pressupostos, vostés, amplien vostés eixe tram, i, si no, pregunten a algun ajuntament que sí que estan gastant-se molts duros perquè els llibres siguen realment gratuïts.
I, des d'eixe punt de vista, des d'eixe punt de vista, el que jo estava dient-los era això.

En el tema d'educació especial, en el tema de la diversitat curricular, home!
, jo ja sé que vosté està d'acord amb això.
Jo no estic dient-li això.
El problema és que l'esmena no diu que estem d'acord amb això.
El problema és el l'esmena diu: mire vosté, si vosté.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vives, acabe.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Acabe en un segon.

.
.
.
si vosté vol diversificació curricular, o fa més dotacions als instituts o el que està dient és que a vosté no li interessa la diversificació curricular.

Moltes gràcies, presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Senyora Barrieras, té la paraula per a rèplica.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyor Vives, tornem a estar en allò de les comparacions.
Vosté i jo sembla que parlem diferents idiomes, perquè no ens entenem, però no és que ens entenem ja quasi li diria parlant, ni llegint tampoc, perquè li ho vaig dir l'any passat, li ho torne a dir ara, doncs, ara resulta que vosté em torna a repetir el mateix: comparacions que siguen homogènies.
Les seues ho són, les meues no.
O siga, jo li estic fent comparacions d'implantacions de cicles formatius del 95 i d'ara; de programes de diversificació curricular del 95 i d'ara; de centres en valencià del 95 i d'ara; de línies i grups en valencià del 95 i d'ara; de programes de diversificació curricular del 95 i d'ara.
I açò no és homogeni.
I ara resulta que vosté em compara una cosa i resulta que açò és homogeni i, a més, real, a més, real, perquè, clar, ho diu vosté.
És que no pot ser, senyor Vives.
No ens entenem, de veritat.
Ho sent, però no ens entenem.

Jo vull que sàpiga que els pressupostos eixos que vosté parla que no hi ha en despeses de funcionament, que si ha baixat i eixes comparacions tan serioses que diu vosté, que són les bones, les seues, les meues no, les bones, que són les seues, clar, vosté no pot comprendre en cap moment que estem parlant de situacions en un moment anormal.
I, a més, vosté ja ens demana tant en primària, tant en secundària, tant en subministrament, tant en equipament, tant en material d'oficina, tant en.
.
.
, i, a més, és així, com vosté ho diu.
Doncs, no, sap vosté que són els centres escolars qui d'eixes despeses de funcionament decideixen en cada partida el que volen gastar.
Això, per una banda.

I, després, vosté ens parla d'ensenyament, que s'està deteriorant l'ensenyament públic.
Vosté quan hi ha alguna inauguració ­que abans ens ha dit l'altre diputat que ens ha precedit en l'ús de la paraula que anirem d'inauguració ara quan vinguen les eleccions, jo li diria que ja en portem unes quantes, d'inauguracions-, però, si vosté vinguera a alguna voria com han quedat eixos centres, voria com de perfectes han quedat, senyor Vives.
Si és que dóna glòria de vore'ls!
Per tant, a mi no em diga que els centres no estan en les condicions que han d'estar.

Després, vosté ens demana despeses de funcionament, però, per una altra banda, o siga, "a Dios rogando y con el mazo dando", perquè, per una altra banda, vosté què ens demana?
Que es lleve la línia de l'Ovsi, que així la informàtica als col·legis no cal que arribe, perquè eixa línia la podem llevar.
Després ens demana vosté que es lleven els programes d'educació vial, que tampoc li interessen.
Sí, totes eixes línies vosté les lleva, senyor Vives.
En canvi, a Borriana, mire, el govern socialista està demanat a l'ajuntament ­que és del Partit Popular-, que per favor que pose eixos programes d'educació vial que tenia abans l'ajuntament que li semblen importantíssims.
Ara resulta que vosté no els vol i ens els lleva també.

O siga, a vosté jo li diria que la definició millor és eixa: "a Dios rogando y con el mazo dando".
O siga, per una banda quede molt bé, demane per a la pública, quede molt bé, vosté queda molt bé, demana per a la pública, demana per a tots els pobles, que no els falte centre, que no els falte equipament, que no els falte llibres de text.
.
.
Queda molt bé en tots els pobles, però no queda bé en la realitat actual de la Comunitat Valenciana del sistema educatiu.
No queda bé, senyor Vives.
Perquè, després, quan mires les seues afirmacions dius: és que no tenen res a vore amb la realitat.
És que no tenen res a vore amb la realitat, senyor Vives.
Passege's per la Comunitat Valenciana, veja els centres com han quedat, veja Infocole, eixe Infocole que vosté ara demana per a primària, vosté el demana per a primària.
És cert o no?
El demana per a primària i abans estava en secundària, resulta que era virtual i ningú el volia, i vostés el criticaven, els seus companys anteriors el criticaven.
Ho pot mirar en els *Diaris de Sessions*.
Resulta que ara no és que és virtual, és que està en secundària i ara vostés el volen en primària.
Ja se n'adonen de les coses, ja se n'adonen, de la qual cosa ens alegrem molt.

I jo estic convençuda que si vosté agafa el llistat on estan els centres d'educació tant secundària com primària, parla amb els ajuntaments i els explica quina és la situació educativa i veu totes les infrastructures noves, estarà content, estarà content, senyor Vives, estarà content.

I jo pense que eixes festes que hem de passar tan bé les passarem bé i contents, perquè sí que vull dir-li per a finalitzar que sobre l'ensenyament que vosté deia de segon i de primera.
.
.
té tota la raó, té tota la raó.
Ara anem cap al camí.
No li ho dic jo, que estem en l'ensenyament de primera, però ens queda molt poquet per a aplegar a un ensenyament de primera.
I el que vull, fent una altra comparació, és que ens vam trobar amb un ensenyament no de segona, sinó de tercera, quasi borreguer.

Moltes gràcies.
*(Alguns aplaudiments, remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Correspon a continuació la defensa de les esmenes del tercer bloc del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a partir de la 1.
215.

Té la paraula la senyora Amorós.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

Señora presidenta.

Vamos a agrupar las enmiendas de la 1.
215 a la 1.
422, que no fueron aprobadas en la Comisión de Economía y Hacienda.

Señora presidenta, señores diputados, señoras diputadas, vamos a hablar de cultura, de las políticas culturales que el gobierno del Partido Popular ha dejado bien definidas en los presupuestos y durante todos los años de gobierno que están en la Generalitat.

Lo dije en el debate de presupuestos del año pasado, y se lo vuelvo a decir en el debate de la Ley de presupuestos de 2001.
O entienden que la interculturalidad es un valor de primera magnitud que hay que potenciar, o las políticas culturales del País Valencià no es que estén desenfocadas, es que están obsoletas.

Nosotros hace tiempo que venimos advirtiendo al Grupo Parlamentario Popular que tiene entre manos una agenda vieja.
En el caso de la cultura tener una agenda vieja significa no sólo el inmovilismo, sino el retroceso.
No tener en cuenta el tema de la interculturalidad como eje fundamental de todas las políticas, es abocar a la marginalidad, a la no integración social a muchas ciudadanas y ciudadanos valencianos.

La interculturalidad ha de entenderse transversalmente, en todas las consellerias, pero estarán de acuerdo conmigo que en la de Cultura es fundamental.

¿Van a hacer algo por solucionar el vacío intercultural que han dejado ustedes en los presupuestos del 2001 en los programas de cultura de la Conselleria de Educación y Cultura?
Si realmente apuestan ustedes por una sociedad intercultural, aprueben nuestras enmiendas respecto al tema.
Si no lo hacen están privando de un derecho constitucional y estatutario, como es el derecho al acceso a la cultura de todos los ciudadanos.
Y tengan en cuenta que hay un número importante de ciudadanos valencianos cuya lengua y cultura, de origen, es diferente a la nuestra.
Apuesten por su integración, y por el respeto a todas las culturas aprobando nuestras enmiendas.

Y hablando de derechos constitucionales y estatutarios, una vez más les afloran determinados tics, demasiado rancios y demasiado asentados entre sus filas.
¿Pueden explicar a la sociedad valenciana cuál es el motivo por el que han suprimido el objetivo que dice: "Garantizar el ejercicio del derecho a la cultura y la información para todos los ciudadanos"?
Miren, que en demasiadas ocasiones no se nos facilite información a los diputados de esta cámara por parte de la Con-selleria de Educación y Cultura, me parece que de una manera indirecta es una falta de respeto a los ciudadanos, pero suprimir este objetivo es faltarles al respeto directamente.

Nosotros entendemos la cultura como una herramienta para transformar la sociedad a través de la cual determinados valores se potencian y consiguen hacer una sociedad más justa, más igualitaria, más democrática y más libre.
En este sentido han ido encaminadas todas les enmiendas que ha planteado mi grupo parlamentario en cuanto a la consecución de la igualdad entre hombre y mujeres y la potenciación de la cultura en torno a la infancia como previsión de futuro.

Pero yo entiendo que a ustedes se les haga muy difícil aprobar nuestras enmiendas.
Nosotros hablamos de cultura como medio de transformación social, frente a su modelo de cultura de escaparate.
Como ejemplo, realizan una gran obra, como es San Miguel de los Reyes, y luego que la dote el maestro armero.
O una vez hecha esta obra no hay más bibliotecas en todo el País Valencià.
Les aseguro que hay muchas bibliotecas a las que les hace falta más que una reparación, reconstruirlas.
Pero esas bibliotecas no existen para ustedes.
Quizá porque no hacen falta cifras astronómicas y, por tanto, no tendrán oportunidad de inaugurar el proyecto, la primera piedra, la inauguración y la inauguración de la inauguración, que antes se decía aquí que inauguraciones había habido muchas, y lo ha dicho alguien de sus filas.
O quizá, porque no hace falta poner cifras astronómicas a los altos cargos, como es el director del IVAM, por ejemplo, o su responsable de relaciones externas.

Pero en todas esas políticas de escaparate, ¿saben lo que echamos de menos realmente desde mi grupo parlamentario?
Un conseller de educación y cultura.
La representación institucional es muy importante para la promoción y el apoyo a la cultura.
Quizá el año que viene nuestra única enmienda a los presupuestos, a los programas de cultura, sea que el conseller ejerza de conseller de Cultura.
El vacío institucional es muy desalentador para todas las personas que trabajan por y para la cultura en el País Valencià, como fue su ausencia en el Ayuntamiento de Elche cuando se consiguió que el palmeral de Elche fuera reconocido como patrimonio cultural de la humanidad; o en la entrega de los premios literarios concedidos recientemente.

Deberían estimular el ritmo inversor que la conselleria todavía no ha sabido imprimir a la recuperación del patrimonio cultural.
Esto es especialmente grave desde que este Parlamento aprobara la Ley valenciana de patrimonio cultural en 1998.
Estamos muy lejos del 1 % del total del presupuesto de inversiones de toda la Generalitat Valenciana tal y como prescribe la ley.
La Conselleria invierte por goteo, con lentitud, sin criterios claros de prioridad.
Afrontar algunas actuaciones denominadas emblemáticas, las dilata en el tiempo y las publicita machaconamente.

Pero esa no es la política que necesita esta comunidad, esa es la política que necesitan ustedes para autopromocionarse y simular que cumplen la ley y los compromisos que de ella se derivan.
Existe un enorme e inacabado inventario de bienes patrimoniales que aguardan el sueño de los justos.
Un patrimonio que se deteriora día a día: iglesias, ermitas, puentes, arquitectura religiosa y civil.
.
.
que con un gobierno más sensible sería la auténtica joya de la corona, y no otras prioridades que sólo refuerzan el perfil faraónico del Consell.

Nuestras enmiendas tocan la realidad, la realidad cotidiana de todos los ciudadanos.
Aceptarlas significaría la reconfiguración de unas prioridades y de una nueva agenda que conectaría mucho mejor con las expectativas de nuestros pueblos y comarcas.
La administración pública no puede bajar la guardia en materia de patrimonio cultural, porque no nos podemos permitir más fracasos, máxime cuando este gobierno no ha sido capaz de incorporar la iniciativa social en la recuperación del patrimonio, a pesar de que ésta era una de las supuestas consecuencias de la ley de 1998.

En materia deportiva es donde más fuerte resulta la contradicción entre la sensación de autocomplacencia del Consell y la realidad.
Cómo puede explicarse que nos hayan llegado y conozcamos tantas necesidades y carencias en materia de infraestructuras deportivas.
El circuito de Cheste no agota todas las necesidades de nuestra sociedad, y los jóvenes van demandando cada vez más en ese sentido.

Las instalaciones deportivas deben distribuirse con ecuanimidad a lo largo y ancho de la Comunidad Valenciana.
Eso es lo que permite corregir los desequilibrios y facilitar la incorporación de toda la sociedad a la práctica del deporte.
La Ley valenciana del deporte de 1993 abre nuevas y amplias posibilidades para hacer posible el cumplimiento de una de las premisas básicas del estado de bienestar: que nadie quede al margen, y que la igualdad de oportunidades sea un derecho incuestionable.
Para que eso sea posible hace falta un gobierno capaz de garantizar un ritmo inversor suficiente y un orden de prioridades mucho más serio y riguroso.

Otro aspecto que ustedes no han cumplido, que siguen sin cumplir, es la puesta en marcha del Consell Valencià de l'Esport como órgano de participación de las entidades, colectivos y federaciones afectadas.
Así, sería posible una fiscalización social de las prioridades y subvenciones que otorga el gobierno y cuyos criterios marginan y premian, en función del capricho y el no rigor.
La democratización del deporte valenciano deberá esperar un gobierno más progresista.

En cuanto a la agrupación de enmiendas que hemos hecho, ya lo dije en comisión, quisiera destacar una de universidades, que yo, especialmente --o yo entiendo, y mi grupo, por supuesto que también--, entendemos que es fundamental, y es la que va dirigida a los mayores.
Las universidades valencianas, en su conjunto, están realizando una gran labor para la formación de las personas mayores de la Comunidad Valenciana, y vamos a coincidir --yo estoy convencido de que tenemos que coincidir-- en que nuestra generación de mayores sufrió históricamente unas circunstancias, que no es que no le permitieran el acceso a la universidad, sino a cualquier tipo de formación elemental básica, y ahora que tienen tiempo, un tiempo merecido después del trabajo que han hecho durante toda su vida, entiendo que podría ser más generosa la ayuda, la subvención de la Generalitat para que estos centros funcionen.
Espero que coincidamos en esta enmienda.

Hay una enmienda, señora Nácher --que usted me dijo en comisión que, dinero, habría, lo que no me dijo es de dónde--, que es la de los 500 millones que se supone que van a financiar --o que son para financiar, se irían para el ayuntamiento de Valencia--, y que sirven para financiar la Mostra, etcétera, etcétera, una serie de proyectos culturales muy importantes, que, yo pienso, algunos de ellos se iniciaron con el gobierno socialista, se han continuado con el gobierno popular.
.
.
independientemente del gobierno que esté se han continuado, son buenos, son favorables a la sociedad, y entiendo que no debemos permitir que este tipo de proyectos se quede en el vacío o se quede sin tener una continuidad.

En cuanto al tema de autores, ustedes no incentivan en absoluto.
Parece que los autores, los creadores, en esta comunidad --y podría volver otra vez al tema de la interculturalidad, o da igual, al no tema de la interculturalidad--, el tema de autores no lo incentivan en absoluto.
Nosotros entendemos que también es fundamental el binomio cultura-sociedad, cultura-escuela.
.
.
no se incentiva en absoluto el teatro infantil desde las escuelas, o el teatro juvenil, etcétera, etcétera.

Y la autonomía municipalista van cargándosela poco a poco.
Con las nuevas leyes que pretenden sacar, la autonomía municipalista queda muy deteriorada.
Piensen bien si eso conviene o no conviene.

Y en cuanto al tema de discapacitados, también hemos hecho varias enmiendas.
Todos entendemos que el derecho a la cultura es un derecho común a todos los ciudadanos.
Y muchos ciudadanos, por su discapacidad física, no tienen un acceso fácil a centros de cultura, teatros, salas de exposiciones.
.
.
porque hay barreras arquitectónicas.
A mí me gustaría que, de alguna manera, se facilitara el acceso a estas personas en cuanto a lo físico, pero también al derecho a ejercer la cultura, a disfrutar de la cultura.
Las nuevas tecnologías servirían muchísimo para que a estas personas la información les llegara mucho más directamente a través de un medio que está facilitando la nueva tecnología, como pueda ser para una persona ciega, para una persona sorda, etcétera.
Y, no sé, pienso que éste es un tema que deberían de pensar.

Aunque me queda tiempo voy a dejarlo aquí y seguiremos en la réplica.
Nada más y muchas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Amorós.

Torn en contra.
Té la paraula la senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Senyora Amorós, en primer lloc, dir-li que m'alegre de vore-la, perquè vosté, és de veres, sols parla de pressupostos en pressupostos, sols.
.
.
les seues grans genialitats culturals sols apareixen ací d'any en any.
No es preocupe, ací no ens mengem a ningú, ni tenim obscurantisme per part de la conselleria.
Vosté, amb totes eixes idees, presente proposicions no de llei, compareixences, interpel·lacions, que nosaltres li ho explicarem, li ho explicarem.

Volia fer-li una menció especial --i començaré per ahí--, que ha fet vosté al tema de la declaració d'Elx com a patrimoni de la humanitat.
Primer, dir-li que mire si el seu alcalde, l'alcalde d'Elx, que és del Partit Socialista, confiava tant en la conselleria, que va preferir quedar-se ací en Espanya i deixar que la conselleria fóra la representant i la que defenguera la seua candidatura.
Ell es va quedar per a eixir en la foto.
I en segon lloc, el conseller és molt educat i a on no el conviden, no va.
A on no el conviden, no va.
*(Remors)* Això per començar.

Vaig a parlar de les universitats, i així anirem aclarint-se, parlaré de les universitats.
Mire, el pressupost del 2001, senyora Amorós, la subvenció d'universitats, és de 51.
000 milions de pessetes.
Sap quant?
En més del 79 % més que destinava el PSOE.
Més, eh?
, ho té clar.
.
.
crec que comencem a tindre les coses clares.

Quant a la llei de deports, jo crec que no s'ha llegit vosté els pressupostos d'esports, perquè diu: "Problemática sobre la que se actúa: desarrollar la Ley de deportes, la Ley 4/93".
.
.
Eh!
I diu: "Redactar y publicar el decreto de creación del Consejo Valenciano de Deportes.
" També diu: "Re-dactar y publicar el decreto reglamentario que regule los clubs deportivos.
"

No es d'autocomplacència la política que estem duent ni en esports ni en cultura, sinó, és una política real.
I quant al que vosté fa menció, dels esdeveniments esportius per a discapacitats o els jocs esportius per a adaptats, jo li pregunte: sap des de quan prendrem les competències en esta matèria?
Ho sap?
No ho deu saber?
Sap qui té en estos moments eixes competències, el Centre Superior d'Esports.
.
.
mire per a on, el Centre Superior d'Esports.
Per això, li recomane que abans de parlar s'informe, faça el favor.
*(Remors)*

Quant a la política intercultural, jo crec que es tracta d'una demagògia barata, o.
.
.
--no vull ofendre-la i no vaig a dir-li mentirosa, però vosté sap, vosté sap, que una mentira, a base de repetir-la, es transforma en una veritat, i sap qui gastava eixa filosofia?
Goebbels, que era l'ideòleg dels nazistes.
Diu que els pressupostos no s'ocupen d'altres cultures que conviuen en la nostra societat, ni tampoc de col·lectius infravalorats.
Que des del govern no es fa una política transversal.
.
.
Ja li ho vaig dir en la comissió, jo sé que són set volums, que és molt pesat, però mire totes les conselleries i vorà com en totes hi ha una menció especial a eixes cultures que vostés es referix, i ací, concretament en este pressupost, ja que vosté no ho sap buscar, jo li ho diré, en la partida T2166000 i en la partida T322000.
Jo crec que, senyora Amorós, mentir no la du a ningun lloc.

Mire, el govern del senyor Zaplana va apostar fort pel nostre patrimoni.
Mire si va apostar fort que el que vostés no van fer en els onze anys, ell ho va fer: crear la Llei de patrimoni.
Per això li recomane, senyora Amorós, perquè jo no sé si quan estem en comissió vosté està en la comissió o està fora.
La veritat és que a l'última no va vindre i a la millor si no s'hagueren ajornat tantes proposicions no de llei possiblement hui tinguera més clar algunes coses d'estes esmenes que ens demana.

Per això li dic que en allò que es refereix a la rehabilitació de la Cartoixa de Vall de Crist, mire el que hem fet en l'any 2000: neteja del claustre i consolidació arqueològica de la Cartoixa.
I sap que vam arribar a una transaccional el seu grup i el nostre que deia: "Les Corts Valencians insten el Consell a que prosseguisca la tasca iniciada per la Direcció General de Promoció Cultural i Patrimoni Artístic, d'acondicionament i restauració de la Cartoixa de Vall de Crist, d'Altura.
Així mateix que es destinen els fons necessaris per aconseguir la major recuperació i difusió d'este històric recint".

A Benicàssim, en la restauració del conjunt pictòric i artístic de Camerón, en la parròquia de Santo Tomás de Vilanova.
També vam arribar a una esmena transaccional que deia: "Les Corts Valencianes insten a la Conselleria de Cultura, Educació i Ciència, a què en la programació d'actuacions de restauració i conservació del patrimoni cultural del 2001 in-cloga la restauració del conjunt pictòric de Camerón, de l'església parroquial de Santo Tomàs de Villanueva".

Però és que a Albocàsser m'ho demana i resulta que ja també està finalitzada esta obra en este any 2000.
I a Orpesa, el mateix.
I a Vilafamés, que demana la rehabilitació de l'església de la Sang.
.
.
doncs eguisca els temes com els ha de seguir.
Mire, en el DOGV del 5 de desembre de 2000 diu: "Renovación de cubiertas y consolidación de fábricas de la iglesia de la Sangre de Vilafamés".
En total 41.
404.
000.
El pareix bé?
I després em demana unes altres que estan consignades, consignades amb nom i cognom, com és a Calig la restauració de la torre, que té previst 10.
785.
000, o a Castelló la recuperació de l'ermita de la Magdalena.

Així que, senyora Amorós, llisca's els pressupostos abans d'eixir ací, perquè si no ens fa pedre molt el temps.

Una altra cosa.
Mire si vam apostar -i jo he sentit ací als seus companys que són els cors d'animació i ho tenim molt bé assimilat que tenim un cor en les intervencions- que la Llei de patrimoni valencià que l'hem feta però no estan duent-la, bo, jo, com a vosté li agrada molt, en estos moments està en el Consell Valencià de Cultura per a què done el vist-i-plau als següents reglaments que desenvolupen la Llei de patrimoni valencià: el Reglament que regula el sistema general de gestió de documentació administrativa i organització dels arxius de la Generalitat Valenciana, el Reglament d'organització i gestió del sistema arxivístic valencià i el Reglament del sistema bibliotecari valencià.
Camps de la cultura, que és de veres.
.
.
vosté no m'ha presentat cap esmena relacionada, perquè en els onze anys que han estat vostés governant és com si no existiren.
I sap què?
Que el col·lectiu professional d'estos camps és molt ampli.
Però vostés sempre s'obliden dels col·lectius professionals.

En segon lloc dir-li que l'any passat, per exemple, jo vaig tirar de menys quan van crear.
.
.
Una menció positiva o negativa, perquè, clar, l'esperava realment més negativa, perquè per a vostés sols hi ha una filosofia: este govern ho fa tot mal.
Nosaltres ho tenim ja assumit que eixa és la seua filosofia: este govern ho fa tot mal, faça el que faça; faça el que faça este govern ho fa tot mal.
Però vosté no em va dir res sobre el que havia aparegut en els pressupostos.
Jo eixe silenci el vaig interpretar com que em donava l'enhorabona a mi i a la Conselleria d'Educació i Cultura, que era la creació dels premis als millors editors.
Vosté en aquell moment no va dir res, però ara resulta que vol la literatura infantil i un altre per a la literatura juvenil.
No pot pensar que enguany, que ha sigut el primer any, que es deixe, es consolide i a l'any que ve.
.
.
No.
Però recordar-li que en estos pressupostos mai, mai s'oblidem del tema de la lectura, ni dels llibres.
Per això tenim: ajudes a la promoció del llibre en valencià, ajudes a la producció editorial en valencià, ajudes als projectes editorials singulars, ajudes a la producció editorial en castellà, ajudes a les associacions d'escriptors, ajudes als il·lustradors i a les seues associacions, ajudes a l'edició de revistes culturals i ajudes a l'edició del llibre professional.

I dir-li, senyora Amorós, que en l'actualitat hi ha 417 biblioteques, 417 biblioteques.
I si no li pareix bé allò de la Biblioteca Valenciana, és de veres que no els ha de pareix bé perquè amb vostés era "hoy al Carme, mañana aquí, mañana allá", no decidien mai on anaven a posar-la.
Nosaltres ho tenim clar des del principi, per això d'entrada li vam dir: la Biblioteca Valenciana va al Monestir de Sant Miquel dels Reis.
Això ho teníem claríssim.
Perquè vosté el que ha de fer és llegir-se les intervencions dels consellers que tenia el Partit Socialista sobre este tema, que són molt il·lustratives, són del més il·lustratives.
El que hi ha és una intervenció, que és el que no ha de fer mai un conseller, és digne de publicar-la per saber el que no ha de fer mai un conseller en un manual.
Bo, doncs ara resulta que gràcies a la informàtica, perquè els mètodes van avançant cada dia més, resulta que eixa biblioteca està connectada a totes les biblioteques de la Comunitat Valenciana, a totes, a totes.

Després em pareix d'una irresponsabilitat el que han fet amb algunes esmenes que han presentat.
Primer, en patrimoni, de presentar allò d'uns pobles sí, altres pobles no.
No sé per què, perquè de veres que són rics.
Si d'alguna cosa som rics en esta Comunitat Valenciana, som rics en patrimoni cultural.
I crec que tots, tots els pobles, es mereixen la restauració.
Però hi ha prioritats i per això no sols d'estes esmenes que li he parlat, d'estos pobles concrets és el que va a fer-se, perquè no vagen a vendre -perquè vosté són molt mal acostumats de tergiversar-, perquè no vagen a vendre el que no és.
La conselleria restaurarà i intervindrà en la recuperació i en la conservació del patrimoni per prioritats, per prioritats, per a què ho tinguen clar.

I també fer una menció a la figura de Max Aub, perquè resulta que, clar, a vostés els dol, tot això que a vosté se'ls ha oblidat els dol.
I els dol i per això creen una esmena i van a poble i diuen: no, sols van a donar dos milions, això és un fracàs, crear una fundació si sols van a donar dos milions.
No, això l'aportació de la quota patronal.
Perquè, a banda, estan els ingressos dels patrons per activitats que munten a deu milions.

Per tant, senyora Amorós, nosaltres no venem fum, fum es venia abans; nosaltres venem projectes i realitats.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

La senyora Amorós té la paraula per a rèplica.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

 

Gracias, señora presidenta.

Mire, senyora Nácher, pensava estendre'm quasi per esgotar el torn de rèplica, però vaig a ser molt breu, molt breu, perquè jo ací vinc a debatre de política i de política cultural, ho he dit quan m'he pujat a la trona: "anem a parlar de cultura, anem a parlar de política cultural".
Vosté no ha argumentar ni cap ni miqueta argument polític en matèria de cultura.
Sap quin ha sigut el seu fil conductor de tota la seua intervenció?
La desqualificació personal cap a la diputada que li parla.
Eixa ha sigut tot el fil conductor de la seua intervenció.
Això vol dir que vosté no té cap argumentació política per a dir-me que no a les esmenes de interculturalitat, a les esmenes de l'igualtat de gènere, a les esmenes per la infància i la cultura, a les esmenes per la societat i la cultura com a binomi.
Perquè utilitzen la cultura clientelista, utilitzen la cultura com escaparata i per autobombo.

I vaig a acabar dient-li una cosa només.
Hi ha un poeta que a mi m'agrada molt i que diu: "como casi siempre, el desencanto social nos llevó a la cultura".
Lo que no me ha dicho todavía mi poeta es dónde nos va a llevar el desencanto cultural.

Nada más y muchas gracias.
*(Alguns aplaudiments.
Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Amorós.

La senyora Nácher té la paraula per a rèplica.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, si vosté no sap debatre, com ho va demostrar un dia que va plorar, jo en cap moment he tingut cap desqualificació personal.
Li he dit que no prenguera ni com a personal.
.
.
(Pausa.
Remors)

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

.
.
.
no prenguera ni com a personal quan ha fet menció a una ideologia que no és la meua i que espere que la de vosté tampoc siga.
Mire, possiblement vosté diga que jo no he parlat de cultura.
Jo no sé que entén per cultura, jo no sé que entén per cultura.
Perquè de veres que les manifestacions que fa vosté no són cultura, no són cultura.
El que sí que li puc dir és que este govern el que no fa *cultureta*,  *cultureta* no en fa, no en fa, perquè estem reconeguts en tot el món, estem reconeguts en tot el món, cosa que abans sols coneixien a uns quants, a uns quants.
I li puc donar exemples, li puc donar exemples si vol.
A més, jo per exemple vinc d'un poble que la *cultureta* s'ha treballat moltíssim, la *cultureta* s'ha treballat moltíssim.
*(Remors)* I a més, cultura i educació és escoltar.
*(Pausa)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Correspon a continuació el debat de la secció 10, sanitat.
Correspon la defensa de les esmenes a partir de la 1.
444, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Té la paraula la senyora Llinares, per al torn de defensa.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Esquerra Unida ha presentat una sèrie d'esmenes respecte a Sanitat i amb diferents finalitats.
I aleshores, segons estes finalitats, les hem agrupat.

En primer lloc, hem presentat una esmena sobre que volem que es confeccione el pla de salut pública.
Esta esmena nosaltres l'hem transaccionat amb el Partit Popular.
Per a nosaltres era una esmena que ens pareixia molt important perquè eixes tres paraules, "pla de salut", eren tres paraules que apareixien sempre en els pressupostos, cada any en un lloc diferent dels pressupostos, i que no volien dir absolutament res.
Ens preocupava a nosaltres que els ciutadans del País Valencià no saberen quin tipus de política sanitària volia fer el partit que estava governant, i que, bé, hagueren sempre d'aguantar allò dels fets consumats.
Posaven les ressonàncies magnètiques.
.
.
li ho donaven a empreses privades i les posaven en hospitals, bé, doncs tots aguantant-nos, no sabíem com ni perquè; d'ahí que ens pareixia important el que es publicara i que es publique això del pla de salut.
Espere, senyors del Partit Popular, que l'any que ve no haguem de presentar altra volta aquesta esmena, perquè si no s'ha publicat el pla de salut, està clar que tornarem a presentar la mateixa esmena, perquè per a nosaltres és important que els ciutadans del País Valencià sapien què és el que vostés volen fer.

No m'havia donat compte que estava ahí, senyor conseller, bona vesprada.

A nosaltres ens preocupa molt millorar la gestió.
Per això nosaltres proposem la creació d'unitats de gestió a les diferents àrees de salut.
Això sí, volem gestors competents i no simples *entxufats*, que d'això, n'hi ha un fum.
Esquerra Unida pensa que una bona gestió disminuiria les llistes d'espera, planificant i consensuant amb tot el personal sanitari la manera més adequada i òptima d'utilitzar els recursos propis, tant materials com humans.
Una bona gestió es preocuparia d'utilitzar els quiròfans per la vesprada, així com la resta de serveis amb el material escaient.
Fins que les llistes d'espera hagueren arribat al nivell que es pot entendre com zero.
I si es necessita que existisquen serveis funcionant per la vesprada sempre, que funcionen.
Però això duria aparellat establir criteris, fer programes d'actuació i valoració de recursos tècnics i humans, tal com proposa Esquerra Unida en les seues esmenes, i duria aparellada també la desaparició d'alguns privilegis, com el de les incompatibilitats que jo dic "de compatibilitants", però eixa desaparició seria l'opció d'Esquerra Unida, la del Partit Popular és conservar els privilegis.

Ho he dit moltes voltes des d'aquesta trona, que un dels problemes greus, per amagat, és el de les consultes externes i de diagnòstic.
Eixos nou mesos que passen entre la sol·licitud de visita al centre d'especialitats i la concreció del diagnòstic, moment en què comença a comptar el temps d'espera en la llista d'espera, cosa que fa que molta gent es canse i se'n vaja a l'empresa privada.
Que, tal vegada, siga la finalitat última de tanta tardança i de tanta espera.

Una bona gestió unificaria baix la direcció de la Conselleria de Sanitat tots els establiments sanitaris.
Per això, Esquerra Unida proposa realitzar la transferència de l'Hospital General de València a la Conselleria de Sanitat.

I també duria aparellat el problema del personal del sistema sanitari.
En estos pressupostos, igual que ens els de l'any passat i els de l'any anterior, i els de l'any anterior.
.
.
ve amb línies d'actuació "realización del concurso oposición de la oferta pública de empleo de 1994".
No pot anar mai la sanitat pública bé, si els suposats gestors encara estan pensant, a l'any 2001, si realitzen el concurs oposició de l'oferta pública d'ocupació de l'any 1994.
Les oposicions de fa sis anys.
I a vore quants anys han de passar encara perquè eixes oposicions es convoquen i es facen.

Sempre que ho he preguntat, en les preguntes dels dimecres per la vesprada, la veritat és que no he tingut clarícia.
Nosaltres, igual que en anys anteriors, presentem com a línies d'actuació la convocatòria anual de treball públic, per tal de cobrir les vacants de personal sanitari i de serveis en els centres públics hospitalaris i d'especialitzada, com també en atenció primària.
A vore si acabem d'una vegada de tant de treball en precari i acabem amb tant contracte temporal.
Ja sabem que el no convocar les places possibilita l'*entxufisme* i que es cobrisquen les places a dit.
La conseqüència d'aquesta manera d'actuar és la degeneració de l'assistència sanitària pública i el sorgiment d'una sèrie de problemes que, després, vostés no saben encarar.
O bé l'altra alternativa és no cobrir les places, que conduïx igualment a la degeneració de la sanitat pública.

A Esquerra Unida ens preocupa la salut laboral dels treballadors i treballadores en general, però en estos moments de la sanitat pública.
Ens preocupa els risc laboral, la sinistralitat laboral.
Com són coses que al Govern de la Generalitat no li preocupen en absolut, cosa que he tingut jo ocasió de comprovar en les meues preguntes de control dels dimecres per la vesprada, nosaltres, igual que l'any passat, presentem unes esmenes que tenen a vore amb la prevenció del risc laboral, amb els mapes de sinistrilitat.

I perquè considerem que una mala gestió, una desídia claríssima, una despreocupació de responsables sanitaris, una descoordinació ha possibilitat que el brot de legionel·la a Alcoi s'estenguera en el temps i augmentara en intensitat, és pel que proposem una esmena per a l'atenció i indemnització de persones afectades per la legionel·la.
Una esmena semblant presentem tots els anys, i aquesta també, per als afectats de l'hepatitis C.

Una bona gestió no haguera consentit mai condicionar espai públic per a ús i guany privat.
I això és el que ha passat amb les ressonàncies magnètiques.

La nostra esmena està inspirada en les seues ensenyances liberals.
Esquerra Unida proposa que en els mateixos centres on la Conselleria ha concedit la ubicació d'empreses privades es col·loquen serveis públics.
No parlem de lliure competència?
Doncs, que competisquen els serveis públics més barats amb els serveis privats.
Però el que no pot ser és eixa protecció descarada a les empreses privades.

Que les retolacions estiguen en valencià, que les persones que tenen com a llengua vehicular el valencià el puguen gastar i no hagen de fer esforços per a expressar-se en una altra llengua que no és la seua, ens ha fet que proposem una esmena que possibilite l'adquisició per part del personal sanitari dels coneixements necessaris de valencià.

És qualitat, és progrés i és interés per a les dones, que es desenvolupen les mesures adients que asseguren la pràctica de la interrupció voluntària de l'embaràs en centre sanitaris públics.
Que és un problema, més bé, de voluntat política.

Una sanitat còmoda per a tothom vol dir barreres arquitectòniques, vol dir que els impresos estiguen o puguen estar en braille, que els sords puguen entendre, això és qualitat.
Per això Esquerra Unida proposa una sèrie d'esmenes referides a aquests tres.
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares, acabe.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Són uns assumptes ben facilets de *solventar*.
Sols es necessita voluntat política, com per a tot.

No hi ha més temps, no els puc explicar més coses, però en tenim més, d'esmenes.

Moltíssimes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Té la paraula el senyor Concepción per al torn en contra.

**El senyor Concepción Moscardó:**

 

Señora presidenta.
Señorías.

Señora Llinares, nos ha habituado usted al mismo discurso en comisión, en pleno, año tras año, en el tiempo que llevamos aquí.
Reitera los conceptos demagógicos de algo que no se creen ni ustedes mismos.

Mire usted, está hablando de gestión, ¿y qué quiere usted pedirle a este gobierno de gestión que ha abierto los quirófanos por la tarde, que ha multiplicado la rentabilidad de sus instalaciones?
¿Eso se le ha olvidado?
¿No se ha enterado?
¿O es que a usted sus informadores no le proporcionan más que una información tendenciosa?
Debe ser así, porque de otro modo usted no se atrevería a decir lo que ha dicho de la *legionella*.
¿Usted se ha atrevido a decir lo de la *legionella*?
Usted no se ha enterado de lo que han dicho lo expertos, porque se fue.
Usted no ha participado en nada, y no me diga usted, su concejal, el gran ausente de la *legionella*, su concejal de Alcoy.
Que siendo concejal y con responsabilidades no se entera ni de qué va la *legionella*, porque no ha participado en nada de lo que tenía responsabilidad, esa es la responsabilidad que usted va a pedir de algo que usted no se responsabiliza.

En el resto de las enmiendas que usted está solicitando, sabe usted que las convocatorias de oposiciones están actualizadas, ¿o no se entera?
¡O no se entera!
Cuando usted quiera, entérese de verdad y verá como esa es la norma de actuación de este gobierno.

Por otro lado, reitera usted un año tras otro las barreras arquitectónicas y sensoriales.
¿Usted sabe que este gobierno ha hecho una ley para suprimirlas?
¿Usted sabe que no se habilita ningún nuevo edificio que no tenga englobada esta ley?
¿Por qué reitera usted un concepto?
¿Tiene algún sitio donde usted considere que existe este problema?
Denúncielo.

Usted sabe que mi gobierno se ha presentado a las elecciones con un programa determinado.
Con un programa de sanidad, con un programa de mejora de la sanidad para la Comunidad Valenciana, y eso es lo que está cumpliendo a lo largo de todo el tiempo que llevamos de legislatura.

Pero no se preocupe usted, nos siguen quedando tres años de legislatura y podemos desarrollar todo lo que en estos momentos usted considere que no está.
Tanto como --ya le anuncio-- que al cien por cien pretendemos en esta legislatura cubrir la atención primaria.
Algo, algo que gobiernos anteriores no llegaron a cumplir ni en el 50 % en bastantes más años de gobierno.
En esta legislatura es un claro propósito de este gobierno llegar a cubrir el cien por cien de la atención primaria.

Mire usted, el plan de salud -que se le llena la boca- sabe usted que lo hemos transaccionado, y se lo hemos colocado en el sitio donde debe estar, por una razón determinada, y es que estamos tan convencidos de que usted lo va a disponer en este año que no tenemos ninguna duda, ninguna, de admitirla, de potenciarla y de divulgarlo.
Y no volverá usted a pedirlo porque dentro de muy poco tiempo, este plan de salud lo va a tener usted en sus manos.

Tiene usted en su plan de enmiendas otra serie de actuaciones demagógicas, que usted sabe que están en plena ejecución, como es la preocupación por la siniestralidad laboral.

Usted sabe todo lo que se ha trabajado en ese campo, y sabe que hay ya unas realidades que usted va a conocer prácticamente de inmediato.

Por lo tanto, señora Llinares, no ha lugar a ninguno de los planteamientos demagógicos que usted hace, porque este gobierno tiene las ideas muy claras y quiere la mejor sanidad para esta comunidad.
Y estos habitantes de esta comunidad también lo tienen muy claro, y prueba de ello es que a ustedes, cada vez, la dejan.
.
.
a ustedes, cada vez los dejan más reducidos y a nosotros en cada momento nos dan más gente.
Eso indica que usted va a tener que cambiar sus planteamientos o, en caso contrario, la próxima vez van a dejar en blanco esos bancos en que ustedes están sentados ahora.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Concepción.

Correspon a continuació la defensa de les esmenes del bloc 2, a partir de la 1.
488 de la secció 10.
Abans de començar el torn de defensa d'estes esmenes, vull llegir cinc esmenes transaccionals corresponents tant al bloc anterior com al bloc del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Estes esmenes són les següents.

Los portavoces de los grupos parlamentarios abajo firmantes, conforme a lo dispuesto en el artículo 112.
3, del Reglamento de las Cortes Valencianas, presentan la siguiente enmienda transaccional a la enmienda 1.
450, de Esquerra Unida, al Proyecto de ley de presupuestos de la Generalitat Valenciana para el ejercicio 2001.
Enmienda transaccional.
Sección 10, Sanidad; programa de salud 413.
10, salud.
En principales líneas de actuación, añadir: "3.
3.
1.
Agilizar la publicación del Plan de salud de la Comunidad Valenciana".
Firmado por los tres grupos parlamentarios.

Segunda enmienda, es una enmienda transaccional a la enmienda 1.
451, de Esquerra Unida, al Proyecto de ley de presupuestos de la Generalitat para el ejercicio 2001.
Enmienda transaccional.
Sección 10, Sanidad; programa 411.
40, escuela valenciana de estudios para la salud.
En objetivo básico, añadir: "7.
1.
Establecer criterios, programas de actuación y valoración de los recursos técnicos y humanos para mejorar la calidad y seguridad de la salud pública y de los servicios sanitarios públicos".
Firmado por los tres grupos parlamentarios.

Otra enmienda transaccional a la enmienda número 1.
452, de Esquerra Unida, al Proyecto de ley de presupuestos de la Generalitat Valenciana para el ejercicio 2001.
Enmienda transaccional.
Sección 10, Sanidad; programa 411.
40, escuela valenciana de estudios para la salud.
En problemática en la que se actúa, añadir: "7.
Promoción de la calidad y seguridad de la salud pública y servicios sanitarios públicos".
Firmada por los tres grupos parlamentarios.

Estas corresponden las tres a tres enmiendas defendidas en el bloque primero, que la sustituyen y por tanto quedan retiradas, supongo, estas enmiendas.

Y las otras dos enmiendas transaccionales corresponden al Grupo Parlamentario Socialista-Progressistes.
Y, en todo caso, como el debate tendrá lugar mañana, procederé a la lectura de las mismas mañana.

Tiene la palabra, para la defensa de las enmiendas, a partir de la 1.
488, del bloque 2, de la sección 10, de Sanidad, la señora Llinares.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats.

Senyor diputat, la demagògia que vosté l'any passat.
.
.
en fi, tot el seu discurs va ser exactament el mateix d'este any, vinga la demagògia cap amunt i cap avall, si la demagògia eixa fa que eixe Pla de salut en el mes de juny, com acaba de dir-me el senyor conseller, és pública, continuarem.
I continuarem sempre, senyor conseller, exigint totes aquelles coses que ens pareix que hem d'aconseguir.
I ací estem, amb açò estem.

Nosaltres en esta trona, i enllaçant amb les de ara, hem demanat que s'acabe la xarxa d'atenció primària, que es complete en tot el País Valencià.
Molts dels centres estan ja en els pressupostos.
El que passa és que això mai vol dir que vostés van a fer-los o que van a fer el projecte; sols vol dir que estan en els pressupostos en una estranya llista d'espera i que allí poden estar molt de temps, anys i anys, esperant a què els toque el torn o a què els traguen dels pressupostos.

Esquerra Unida, ací, este any, ha respectat l'aparent decisió política del Partit Popular per a construir-los.
Però trobem que no són suficients.
I és per això que hem presentat unes quantes esmenes referides a atenció primària i a atenció especialitzada.

Comencem perquè cal adequar el centre de salut del barri la Unió de Vila-real; que els habitants de Cabanes necessiten un centre de salut més que eixa carretera que tant destrossa el medi ambient.
I no vull dir-li res del de Betxí, que és dels centres que es faran vells als pressupostos.
La reforma i ampliació del consultori de Xèrica, així com col·laborar en l'habilitació del consultori d'Altura.
I fer un conveni de col·laboració amb Creu Roja per a millorar el servei de la subcomarca de Pla de l'Arc.
Això són algunes de les esmenes presentades.

Ací, a València, volem que es faça un centre de salut en el barri de Malilla.
El centre de salut d'Agullent cal reformar-lo, està creixent molt Agullent i la seua zona industrial.
A Xàtiva necessiten ampliar el centre del carrer Ausiàs March i construir un centre de salut nou; també necessiten un centre de especialitats com cal a Xàtiva.
A Bellreguard cal també la construcció d'un centre de salut.
Als pressupostos hi ha un centre de salut a Ontinyent, amb 20 milions de pessetes; poquets diners són però no posa res més.
La nostra esmena li atribueix 180 milions i concretem, a més, que el volem en el barri Sant Rafel, on trobem nosaltres que és on cal d'estar.

A la Costera i a la Canal de Navarrés caldrà preocupar-se pel manteniment i equipament dels seus centres de salut.
A Orba, senyor conseller, quan es vam interessar perquè es col·locara un Samu amb UCI que donara servei a la Vall de Laguart, vosté ens va dir que va prometre un centre de salut a Orba.
Com se li ha oblidat consignar-lo en els pressupostos, per això nosaltres li ho recordem.
També continuem volent eixe Samu amb UCI a Orba per a Fontilles i per a totes aquelles muntanyes.

A Elda, "estación cuatro zonas", Sax i Ibi necessiten centres de salut.
A la Vila, el meu poble, el centre de salut que hi ha és quasi un ambulatori, cal anar per quasi tot a Benidorm.
I l'anterior conseller davant de mi i de la premsa li va prometre al senyor alcalde la construcció d'un nou centre.
Hauran de prendre alguna cosa per a la memòria, perquè totes les coses se'ls obliden.
Jo he presentat una esmena recordant-lo.

A Elx entre els que han de ser reformats i transformats, com el de San Fermin i les noves actuacions al mateix poble o a Torrellano, necessiten quatre actuacions.
I a Torrevella dos centres de salut, el de Torrelamata i el de la urbanització Sant Lluís.

I no puc deixar de fer referència al centre de salut que Montesinos necessita per a no haver de desplaçar-se per eixes tortuoses carreteres, que quan plou s'inunden, sempre que necessiten anar al metge.

Hem expressat moltes vegades aquesta trona o en comissió que la sanitat pública al País Valencià necessita la construcció del segon hospital en cada comarca.
Sempre ens ho rebutgen.
Però trobem que la demagògia eixa que parla el senyor conseller.
.
.
insistirem.
I que cal construir a la Marina Baixa, que vam presentar la proposició de llei i va ser rebutjada i que ara tenen una miqueta de problema entre dues empreses privades.
Accepte'ns, senyor conseller, la nostra esmena i facen un segon hospital públic i voran com tenen menys problemes.
La Vega Baixa, i situat a Torrevella.
.
.
encara que no haja explicat l'esmena és a Torrevella on vull que el construïm.
*(Remors)* Sí, senyor, he presentat una esmena que diu que volem el segon hospital en la Vega Baixa i ara ací sí que això.
.
.
I m'haurà de donar algú.
.
.
això més.

A Sant Vicent del Raspeig cal arreglar l'hospital.
En l'Alcoià-Comptat és precís que construisquen el segon hospital.
I que d'acord a com facen la carretera ha d'anar a la banda d'Ibi o a la banda de Muro.
Necessiten el centre d'especialitats a Ibi.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

No li les conte totes, però les esmenes estan.
Si vostés arrepleguen estes construccions la sanitat en el País Valencià funcionarà millor.
I, sobre tot, que com han de fer eixes llistes d'espera en els.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

.
.
.
en els pressupostos posent-lo i que comencen a esperar.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Té la paraula, per al torn en contra, el senyor Concepción.

 

**El senyor Concepción Moscardó:**

 

Señora presidenta.

Señorías.

Señora Llinares, mire usted, procure viajar más y enterarse.
La semana pasada empezó la reforma del hospital de Alcoi.
Se lo digo porque dese usted una vuelta y así se enterará.
Se lo digo porque usted lo está pidiendo y ya se está haciendo.

Mire usted, su manera de pedir y de arreglar la sanidad es la siguiente.
¿Usted se ha fijado cómo modifica el dinero de funcionamiento de los hospitales?
Para funcionar los hospitales se necesitan 59.
863 millones.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories.

 

**El senyor Concepción Moscardó:**

 

Usted, señoría, de un plumazo se ha cargado 23.
157 millones.
¿Quiere decir que usted va a cerrar desde el día 1 de enero la mitad de los hospitales?
¿Va a mandar a los médicos a su casa, a los enfermos a su casa y va a empezar a hacer alguna obra de esas que usted está pidiendo?
Eso es lo que usted está planteando, señoría.

Mire usted, hay que ser sensatos, hay que pedir las cosas y hay que ordenar el territorio.
Usted lo sabe, usted lo sabe, pero no lo ordena.
Usted dice "he pedido un hospital para Torrevieja" y no se atreve a decir que lo que ha pedido usted es un hospital para irse a Almoradí y decir en Almoradí "he pedido un hospital en Almoradí, he pedido uno en Orihuela y he pedido otro en Torrevieja".
Porque no ha presentado usted una enmienda que diga hospital en Torrevieja.
Se lo dije en la comisión y se lo digo ahora.

Señora Llinares, mire usted, procure por favor, por favor, tener una mejor información.
Si usted tiene una mejor información verá usted cómo comprende, comprende que este gobierno está haciendo grandes cosas en el campo de la sanidad.
Usted puede admitirlo o no admitirlo.
Pero esa es la realidad que está viviendo.

Si usted viaja.
.
.
Da la casualidad que usted dice que no hay ningún centro de salud y cuando vas a un pueblo te dicen "ven, que te voy a enseñar el centro de salud".
¿O es que solo nos los enseñan a nosotros y a usted no se los enseñan?
Señora Llinares, viaje más por la Comunidad y se sorprenderá de las cosas que ha hecho este gobierno.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Concepción.

Correspon, a continuació, les votacions a les esmenes de la secció 8, Obres públiques, urbanisme i transports.
En primer lloc, a les esmenes d'Esquerra Unida.
.
.
­per favor, pregue silenci- han sigut retirades les esmenes 475 i 554.
Si no hi ha inconvenient, votació conjunta per a totes les esmenes.

Senyor Perelló, té la paraula.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

No sé si cuando hablaba de todas las enmiendas se refería por bloques, o va a hacer una sola votación entre los cuatro bloques.

**La senyora presidenta:**

 

Me refería a todas las enmiendas de Esquerra Unida defendidas en la sección 08.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Pues en ese caso, tendría que hacerle unas indicaciones, si van a ser todos los bloques juntos.
Nos gustaría votar por una parte la 466, 468, 469, 470, 471, 472, 473, 552 y 553, 549 y 517, 467, 481, 512 y 516.
Eso sería una parte.
Por otra parte, la 501 y la 547; y el resto, en otro bloque.

Muchas gracias.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Per tant, votació per a les esmenes 466, 468, 469, 470, 471, 472, 473, 552, 553, 549, 517, 467, 481, 512 i 516.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 4 vots a favor, 78 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votació per a les esmenes 501 i 547.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 5 vots a favor, 45 en contra, 31 abstencions.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes defensades per Esquerra Unida a la secció 08.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

En relació amb les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista hi ha una petició de votació separada de la 630.
Votació per a la 630.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 78 vots a favor, 6 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada l'esmena 630.

En relació amb la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista té la paraula el senyor Oltra.
Per favor, pregue silenci.
Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Sí, gràcies.
Demanaríem també fer tres blocs.
El primer, que seria en les esmenes 709, 706, 702, 703, 571 i 572.
Això un bloc.
I per altra banda, 777, 778, 779, 705, 704 i 708.
I la resta ja, en l'altre bloc, gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Votació per a les esmenes 709, 706, 702, 703, 571 i 572.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 32 vots a favor, 48 en contra, 5 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació per a les esmenes defensades del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes 777, 778, 779, 705, 704 i 708.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 32 vots a favor, 53 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació per a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 08.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 37 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a la secció 08, obres públiques, urbanisme i transports.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 47 vots a favor, 37 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 08.

Votació a les esmenes de la secció 09, cultura i educació.
En primer lloc, votació conjunta per a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Si no hi ha inconvenient.
Senyor Maluenda, té la paraula.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Sí, senyora presidenta, pregue que se vote a banda la 840 i 996.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Votació per a les esmenes 840 i 996.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 82 vots a favor, 1 en contra, cap abstenció.
Queden aprovades estes esmenes: 840, 996.

Votació conjunta per a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 36 vots a favor, 48 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

En relació amb les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes hi ha una petició de votació per separat de la 1.
132.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 85 vots a favor, cap en contra, cap abstenció.
Queda aprovada l'esmena 1.
132.

Si no hi ha inconvenient, votació conjunta per a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 37 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

A continuació, votació a la secció 09, cultura i educació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 48 vots a favor, 37 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 09, cultura i educació.

Senyories, se suspén la sessió, que es reprendrà demà pel matí, a les deu.

 

(*Se suspén la sessió a les 20 hores i 45 minuts)*