Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
text-transform:uppercase;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para3 {
text-align:center;
}
-->



Comissió Especial per a l'Estudi de la
Sequera a la Comunitat Valenciana.
Reunió celebrada el dia 5 de
febrer de 2007.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix l'il·lustre diputat senyor Rafael Maluenda
Verdú.
Reunió número 7.

El senyor president:

Bon dia.

S'obri la sessió.

Pregue a la senyora secretària que comprove el
quòrum.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar l'existència de quòrum)

Senyories, en la carpeta tenen l'acta de la
passada sessió.
És el moment si tenen de fer alguna
observació.
Contràriament, considerem que queda aprovada per
assentiment.
Moltes gràcies, per assentiment unànime queda
aprovada.

Alteració de l'ordre del dia de la
comissió

El senyor president:

Bé, la presidència vol proposar
l'alteració de l'ordre del dia: afegir un punt tercer
que seria la designació de la persona de la comissió que ha
de presentar el dictamen davant del Ple.
Vots a favor de la proposta
d'alteració de l'ordre del dia?
Gràcies, per
unanimitat queda aprovada.
Bé, doncs quan siga el seu moment queda
com a punt tercer.

Dictamen de la comissió que
s'elevarà al Ple per a la seua ratificació

El senyor president:

Quant al segon punt, la presidència.
.
.
perdó, la Mesa i els portaveus hem arribat a un acord de procediment
que consistix que perquè no hi haja indefensió per part de
ningú, se farà un torn de menor a major de deu minuts
cadascú, en què l'intervinent pot fixar posició
respecte de la proposta que fa la ponència -si ho creu
convenient- o respecte de la seua proposta alternativa que va
defensar en ponència i que hui també té dret de
defensar ací en la comissió.

Finalitzats els tres torns, se procedirà a un
torn de cinc minuts, també de menor a major, com a rèplica, i
a continuació se votarà la proposta de la ponència.

He de dir que també ha quedat ben clar,
perquè no hi haja indefensió per part de ningú, que
els grups que vegen que no prospera la seua alternativa poden mantindre-la
com a vot particular davant del president de les Corts, per a defensar
també en el Ple pel mateix procediment o pel procediment que
corresponga, el que hui estem fent en comissió.
S'acordà per unanimitat, per la qual cosa la
presidència agraïx als treus portaveus la bona
disposició perquè siga un procediment totalment consensuat.

Bé, dit astò, procedix concedir-li, en
el segon punt ja de l'ordre del dia, la paraula al senyor Ribó
en representació d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra
Valenciana: Entesa perquè diga allò que crega convenient
respecte del tema en qüestió.

El senyor Ribó i Canut:

Sí, bon dia.

Vaig a diferenciar tres aspectes, concretament: un
primer aspecte de mètode d'aquesta comissió, que em
sembla important ressaltar; un segon aspecte de crítica a les
conclusions aprovades majoritàriament per la ponència i, un
tercer aspecte, de defensa del nostre document alternatiu que anuncie que
en el seu moment nosaltres presentarem per al seu debat en les Corts com a
dictamen alternatiu.

Bé, la primera idea és que nosaltres
sempre hem dit que era important treballar en el tema de la comissió
de la sequera.
Així ho diguérem en el ple pel qual es va
crear.
Però en aquell moment, ja plantejàvem que ens
preocupava que aquesta comissió de la sequera no es convertira en
una comissió d'estudi, sinó que es convertira en alguna
cosa distinta, en una comissió de propaganda.
Una comissió
d'estudi en el segle XXI i en el segle XX, sempre té un
element que és fonamental i és contraposar les opinions,
sobretot aquelles opinions i aquells paradigmes que s'estan
treballant o que s'estan discutint en el moment actual.

I jo crec que en el tema de l'aigua, en estos
moments hi ha un gran debat que ja ha dut a directives en el marc europeu,
ha dut a legislacions en un sentit o en un altre, legislacions en sentit
molt avançat -per exemple, el de Sud-àfrica; per
exemple, les posicions ja de la presidència dels Estats Units des de
fa molts anys en un sentit-, o altres posicions que, efectivament,
són totalment diferents, més característiques de
finals del segle XIX i del segle XX, en el sentit que en España llueve hacia arriba,
que cal fer molts pantans, que cal fer molts transvasaments,
etcètera.

Les dues posicions, evidentment, nosaltres
teníem clar que s'havien de confrontar i pensàvem que
aquest debat podia ser un debat ric perquè era un debat que,
d'alguna manera, havíem d'arribar a acords.
Malauradament, a l'hora de plantejar -i volem ressaltar avui
ací- a l'hora de plantejar-se que els distints
tècnics i les distintes personalitats comparegueren, ens vam trobar
que només van ser aprovades les persones que opinaven d'una
forma determinada, deixant això sí alguna guinda
perquè confirmara precisament l'anterior.

Nosaltres pensàvem que a partir
d'ahí no tenia sentit el participar en aquesta
comissió, en la seua part de conéixer l'opinió,
perquè mancava una opinió que pensàvem que era
fonamental, que era l'opinió que nosaltres plantegem, que
és la gestió de la demanda d'una nova cultura de
l'aigua.
Per açò, nosaltres ens retiràrem; per
açò, des del nostre grup vàrem plantejar fer unes
jornades com a grup parlamentari, sobre una gestió racional de
l'aigua en la Mediterrània.
La realitzàrem el 10
d'octubre, parlant sobre la directiva marc de l'aigua de la
Unió Europea front als models de gestió actual; el dia 17
d'octubre sobre present i futur de la conca del Xúquer i, el
dia 24 d'octubre, sobre l'ús racional de l'aigua i
la gestió de les sequeres.

Preteníem desenvolupar les nostres idees
però, sobretot, preteníem donar la veu a aquelles persones, a
aquelles autoritats, a aquells tècnics que en el seu moment
havíem plantejat que vingueren a aquestes corts i que no van poden
venir perquè el partit majoritari va impedir que vingueren amb el
seu vot.

Nosaltres hem de dir que rebutgem aquesta forma de
treballar de la comissió de la sequera, perquè pensem que ha
deixat de ser una comissió d'estudi per a passar a ser una
comissió d'adoctrinament, una comissió de
confirmació d'un determinat pensament, però mai una
comissió en la qual es poden plantejar les dues coses.

La conseqüència és lògica i
quan veiem les conclusions que planteja el grup majoritari, evidentment
aquestes conclusions van dirigides d'una manera uniforme a defensar
els transvasaments, a defensar fins i tot coses que ni el mateix Partit
Popular es va plantejar, com és en la pla hidrològic el tema
de la interconnexió de conques -això es va plantejar
abans, quan hi havia un ministre que es diu senyor Borrell, el pla
Siehna-  però ja en estos moments, ni el mateix Partit
Popular a nivell estatal es plantejava açò i es defensa
d'una forma clara, per exemple, en els documents, en el dictamen que
va ser aprovat en la ponència.

Nosaltres hem de ressaltar que en aquest dictamen hi
ha coses que, al nostre entendre, fins i tot falten a la veritat.
Per
exemple, afirmar d'una forma contundent que l'any 2008
-que vull recordar que és l'any que ve- anava a
arribar ja aigua del transvasament, a nosaltres ens sembla que és
una afirmació com a mínim frívola.
I ho volem dir
d'una manera absolutament clara.

Volem plantejar que en el tema -i ho hem de dir
també- en el tema del transvasament Tajo-Segura, nosaltres
compartim la preocupació pels plantejaments que s'estan fent
fins i tot a nivell de reforma de l'estatut, per intentar que aquest
transvasament gradualment vaja desapareixent.
Una de les
conseqüències dels transvasaments és que els
transvasaments generen determinades necessitats hídriques i aquesta
necessitat, en estos moments, és òbvia en les comarques del
sud del País Valencià i en el tema de Múrcia, i pensem
que s'ha de mantenir.
Però no podem compartir el fet, per
exemple, que quan es parla d'este transvasament no hi haja ni un sol
comentari al desastre de la gestió de l'aigua que es fa a la
conca del Segura, tant en una banda -si se'm permet la
paraula- de la frontera com a una altra banda al País
Valencià, amb robaments d'aigua que, fins i tot, han estat en
els tribunals i amb molts altres aspectes.

Em sembla terriblement preocupant -també
ho hem de dir- el plantejament que es fa respecte al cabal
ecològic del Xúquer, utilitzant-lo fins i tot com
argumentació pel tema de l'assut de la Marquesa.
Nosaltres hem
de dir, i ho hem reclamat sempre i ho volem reiterar avui, que els cabals
ecològics són una necessitat fonamental dels rius i quan es
plantegen que aquests cabals ecològics s'han d'eliminar
en funció d'altres aspectes, a nosaltres ens sembla que
s'està considerant el riu no com un sistema, com considera la
Unió Europea.
.
.
seria interessant haver parlat amb esta
comissió un poquet més, concretament, de la directiva marc de
la Unió Europea aprovada després del pla hidrològic
famós del Partit Popular, perquè entendríem aleshores
moltes de les coses que aquell moment es van poder plantejar en una llei i
avui ja no serien possibles ni de plantejar, ni de finançar
perquè van en contra de les normes europees.

Però em sembla cridaner ressaltar el fet de la
contraposició -concretament en l'assut de la Marquesa
cara als regants del Xúquer- el fet que diu el dictamen, que
s'oposa al cabal ecològic.
Hi ha d'haver un cabal
ecològic i ara no hi és i és un dels elements que
haurien de fer caure la cara de vergonya a totes aquelles persones que, en
el seu moment, van plantejar un pla hidrològic de conca del
Xúquer, deixant el riu Xúquer sense una gota des de,
concretament, l'assut de la.
.
.
concretament, del gran canal fins a
l'assut de la Marquesa.

A nosaltres, ens sembla que això és un
tema greu.
Ens sembla que, en definitiva, és absolutament
incomprensible i, per suposat, sí que entenem que, d'alguna
manera, aquest tema indica els plantejaments teòrics que no
s'han discutit.
Per a uns, un riu sempre és un sistema on hi
ha aigua per a moltes coses; per a uns altres, un riu és una
canonada, senzillament, que no té cap altre plantejament.

I, per últim, nosaltres voldríem
defensar d'una manera molt breu la proposta de dictamen.
L'hem
volgut resumir perquè pensem que tampoc cal ampliar-ho.
El primer
punt és que s'ha de modernitzar i millorar els regadius i el
Consell ha de complir les seues obligacions també en la Ribera.
Any
1997, jo vull recordar el famós acord entre el senyor Zaplana i la
ministra de Medi Ambient senyora Tocino, sense complir en
l'actualitat.

La segona és la millora de les xarxes de
distribució urbana.
Es diu en el dictamen majoritari:
«S'ha fet el que es podia».
Doncs miren vostés,
l'última enquesta de l'Institut Nacional
d'Estadística diu -any 1994, amb dades quan estava
manant aquí el Partit Popular i a Madrid també, a
l'hora d'obtenir les dades- que la Comunitat Valenciana
perd el 33% en les seues xarxes de distribució.
Resulta que
és la comunitat que més aigua perd en les seues xarxes de
distribució de forma percentual.
La mitjana a nivell d'Espanya
-i qui vulga ho pot veure en les enquestes sobre subministrament i
tractament d'aigua, repetisc, any 2004, l'últim any que
l'INE té dades- Espanya de mitjana perd el 22%;
nosaltres perdem el 33%.
Doncs si perdérem el mateix que Espanya,
només el mateix, podríem guanyar-mos 47 hectòmetres
cúbics, una quantitat prou significativa; una quantitat que jo dubte
que el Xúquer-Vinalopó la duga de terme mitjà,
només amb aquesta dada.

Per tant, quan ens diuen «hem fet els
deures», nosaltres hem de respondre «no ha fet els deures el
Govern Valencià ni en el tema de millorar regadius, ni en el tema,
concretament, de les xarxes de distribució».

Bé, es parla de la depuració i hi ha una
altra dada que jo vull ressaltar també en els sistemes de
depuració.
En Espanya, amb dada de 1994 concretament, és a
dir, el País Valencià també té un percentatge
d'aigües tractades per sota de la mitjana.
Mentre que la mitjana
estatal és del 92% en el País Valencià es tractava
només el 90%.
Per tant, tampoc hem fet els deures, almenys igual que
els ha fet la resta de l'Estat.

Nosaltres plantegem també una sèrie
d'aspectes que em sembla.
.
.
el punt quatre, recuperació i
reutilització d'aigües depurades.
Jo els invite a
vostés -em va arribar a mi el divendres- l'informe
de gestió d'Epsar, l'entitat d'aigües
residuals de la Comunitat Valenciana.
Miren vostés, he fet els
comptes, la suma este matí; potser me n'he anat en algun
número però molt poquet me n'hauré anat.
Segons
l'informe oficial de l'entitat de sanejament, en l'any
2005 les depuradores que tenien emissari submarí tiraven al mar 272
hectòmetres cúbics.
Són dades que les poden
vostés sumar quan vulguen.

Hi ha un altre punt que em sembla important, el punt
sis.
.
.

El senyor president:

Pregue que vaja acabant.
.
.

El senyor Ribó i Canut:

.
.
.
-sí, vaig acabant de seguida-,
establir un repertori de mesures d'estalvi i eficiència.
Miren
vostés, en un moment de sequera com l'actual, la Comunitat
Valenciana no ha emés cap decret d'estalvi i de sequera.
Ho ha
fet Catalunya, ho ha fet Madrid, ho ha fet Andalusia, ho han fet moltes
comunitats.
I la conca del Xúquer és la conca, junt amb la
del Segura, les dues que ens donen de beure teòricament, són
les dues que pitjor estaven.
Què ha passat aquí?
Per
què no fem un decret com s'ha fet a Madrid, per exemple, que
governa també el Partit Popular?
Etcètera.

Podríem continuar; mesures de prevenció
i de lluita contra la contaminació de les aigües no hem vist en
el dictamen majoritari ni una sola paraula de la qualitat de les
aigües i volem recordar que en totes les zones al costat del mar la
immensa majoria de les aigües residuals.
.
.
perdó, de les
aigües subterrànies tenen un nivell de nitrats molt superior a cinquanta parts per milió
que recomana l'OMS.
Li ho volem recordar, perquè ens sembla
important, perquè ningú se'n recorda.

Utilització racional dels aqüífers.
Doncs sí, el riu Xúquer s'està assecant a causa,
concretament, a un pla hidrològic de conca que en el seu moment van
signar dues persones, per Castella-la Manxa es dia el senyor Bono, que va
ser el gran beneficiat, i pel País Valencià era el senyor
Zaplana.
En estos moments, o es controla les extraccions
d'aigües subterrànies per a regar a Castella-la Manxa, o
es decreta la sobreexplotació d'aquestos regs o ens anem a
trobar amb un Xúquer que ni podrà transvasar aigua ni
podrà donar l'aigua per a regar ni a València.
.
.
ni per
a beure a València ni res.

Bé.
En definitiva, pensem que l'informe
oficial de la comissió és un informe amb moltíssimes
mancances.
És un informe pensant des d'un punt de vista de
política hidràulica, amb plantejaments totalment obsolets.
Són plantejaments de Joaquín Costa, per dir-ho així,
d'eixe senyor de 1898.
.
.

El senyor president:

Senyor Ribó, pregue que acabe.

El senyor Ribó i Canut:

No són plantejaments del segle XXI.
I pensem
que s'hauria de reformular absolutament.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Ribó.

En representació del Grup Parlamentari
Socialista, té la paraula el senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias.

Señorías.

He leído el dictamen del Partido Popular, del
Grupo Parlamentario Popular, que ha presentado y que se ha aprobado en la
ponencia exclusivamente con sus propios votos.
Ya les anuncio que no vamos
a votar a favor de este dictamen, y les anunciamos que nuestras
conclusiones, las de nuestro grupo, las vamos a elevar al Pleno en forma de
voto particular.
Así lo dejo anunciado, y le pido a la Mesa que lo
tenga por anunciado.

El dictamen del Partido Popular contiene, bajo mi
punto vista, mucho ruido y pocas nueces, muchas hojas, muchas horas de
mecanografía para transcribir diarios de sesiones, que ya
están escritos en formato oficial y, sin embargo, pocas propuestas,
pocas propuestas, antiguas y autocomplacientes.

No tienen esas propuestas ni novedad ni tienen
modernidad en sus enfoques, enfoques cualitativos de las políticas
de agua actuales.
Los enfoques que domina en la directiva marco
están ausentes.
No tienen ni una sola gota de crítica al
Consell de la Generalitat Valenciana, que les recuerdo,
señorías, es el único gobierno que estas Cortes tienen
el deber y tienen el mandato de controlar, porque el gobierno central ya lo
controlamos todos los españoles a través de las Cortes
Españolas, y lo controlamos también los valencianos, y
ustedes tienen allí diputados para hacerlo.
No he encontrado
realmente, en el dictamen del PP, ni una sola idea nueva, ni tampoco el
menor atisbo de cambio.
Yo pienso, señorías, que para este
viaje realmente no hacía falta alforjas.

Y encuentro, igualmente, que la fecha de las
conclusiones es lo que anunciábamos.
Las conclusiones se presentan
en una fecha en que no hay ninguna posibilidad de incidir en la
política de este Consell.
O sea, que hemos constituido una
comisión en estas Cortes Valencianas, y en lugar de presentar las
conclusiones en tiempo oportuno para que pudieran convertirse en
inversión en nuestras propuestas y llevarse a la práctica
política del Consell, resulta que las presentamos -y las
presentamos así, porque así lo ha querido el Partido
Popular-, las presentamos después de los presupuestos.
Desde
luego es lamentable.
Cuando se compara esta comisión con la
comisión que ha tenido que enjuiciar, que ha tenido que estudiar el
trágico accidente de Metrovalencia, del día 3 de julio, que
se hizo con tantísima rapidez, y esta comisión la han
dilatado ustedes mes a mes, día a día y de manera que no
querían ustedes que las conclusiones pudieran transformarse en
inversiones.

Pero, además, en esta comisión ha
faltado la representación de la mitad del pueblo valenciano, porque
ustedes han aprovechado que tienen más del 50% para imponer un
número de expertos comparecientes en relación al 95%, y se
han quedado ustedes con el 95%.
Esto, desde luego, era inaceptable para el
Grupo Socialista, que ustedes pretendieran amordazar a la mitad de la
opinión pública valenciana aprovechando su mayoría
absoluta.
Ese rodillo para nosotros era impresentable y lamentable, y por
eso decidimos que a esas comparecencias no íbamos a asistir.

Pero, además, es que en esas comparecencias
ustedes solamente pusieron alcaldes del Vinalopó, y se olvidaron
ustedes de poner a la otra parte, a los alcaldes de la Ribera.
¿Por
qué no pusieron ustedes ni a un solo alcalde de la Ribera?
Es una
pregunta que jamás han contestado.
Pero además, pusieron
ustedes solamente a representantes de usuarios del Vinalopó.
¡Oiga!
, y yo me pregunto: ¿es que los representantes de
usuarios de la Ribera no son valencianos?
¿Por qué ustedes no
pusieron a nadie?
Y cuando este grupo, el Grupo Socialista, les propone a
ustedes incluir al señor Fortea, que no es precisamente un afiliado
de nuestro partido, cuando les propone incluir al señor Fortea, para
que estén representados los usuarios del Júcar al menos por
una persona, ustedes se niegan en redondo.
Pero, ¡oiga!
,
¿cómo se puede hablar del trasvase
Júcar-Vinalopó y no querer ustedes en esta comisión ni
a alcaldes de la Ribera ni tener a los usuarios del Júcar
aquí representados y solamente traer a la otra parte?
¿Es que
no son tan valencianos unos como otros?
¿Es que no hubiera estado
bien contrastar las opiniones?
No nos lo hemos explicado.

Y por eso, desde luego, no asistimos a esas
comparecencias, no por ninguna otra cosa, no por ninguna otra cosa
-lo saben ustedes perfectamente-, porque considerábamos
un paripé esta comisión, porque iba a ser inútil su
dictamen para este gobierno, para este gobierno, para el señor
Camps, sabiendo como sabíamos la política que había
llevado, y están en las conclusiones del Grupo Socialista, que ha
sido una política de congelación de todos los programas
hídricos de la Comunidad Valenciana.
Y está documentado en
las conclusiones del Partido Socialista, las inversiones que había
en el 2003 y las inversiones que hay ahora.
Y son ahora las mismas o menos.
Tenían ustedes que haber sido más críticos.

Miren, yo les voy a pedir una rectificación
también en su dictamen.
Hay algo que creo que es intolerable.
Es que
yo creo que no se puede decir.
.
.
Dicen ustedes, hablando de la
señora ministra de Medio Ambiente y de aquellos técnicos y
expertos del ministerio que ustedes han convocado, y dicen: «No sols
és que no envia ni un dels documents demanats per les Corts, ni un
sols informe o document, sinó que a més tampoc s'han
dignat contestar».
Mire, esto es la guinda de las mentiras que
ustedes ponen ahí, porque yo sí que tengo algún
escrito de contestación, y supongo que el señor presidente lo
tiene que tener, porque el presidente de las Cortes lo tiene.

El senyor president:

Senyor Godoy, perdone'm un segon,
perdone'm un segon.
S'ha referit al president, vaig a fer una
excepció.
El senyor president no ha rebut ningun escrit del
ministeri.

El senyor Godoy García:

Corte usted mi tiempo, por favor.

El senyor president:

No se preocupe.

Si vosté.
.
.
(Veus) Perdó, perdó.
El president és qui
dirigix el debat.
Si vosté té algun document que ha ocultat a
la comissió, crec que ha adquirit una greu responsabilitat.

Pot continuar.

El senyor Godoy García:

Mire usted, señor president, el documento que tengo tiene registro de las Cortes
Valencianas, y es un escrito dirigido por la señora Narbona, ni
más ni menos, que al molt excel·lent senyor Julio de
España Moya.
Y usted debe tenerlo.
¿O es que entonces el
señor president no se lo ha pasado a usted?
¿O es que usted no se lo
ha querido pasar?
¿Qué es lo que ha pasado?
Es que no lo
sé.
Respóndanme y aclárenme, pero deshagan ustedes esa
mentira, porque es una mentira.

El senyor president:

Senyor Godoy.
.
.

El senyor Godoy García:

Y eso no puede estar en este informe.

El senyor president:

Senyor Godoy, senyor Godoy, li torne a aclarir.

Jo he estat ahí baix en moltes comissions, i
quan he rebut un document que la comissió no ha tingut, he complit
amb la meua obligació parlamentària i l'he posat a
disposició de la Mesa de la comissió.

Si el senyor president no l'ha enviat a la
comissió, si és que l'ha rebut, no sé per
què serà.
Però és que tampoc vosté
l'ha enviat, i no parlem més d'esta qüestió.
Atenga's al tema, al tema que correspon.

El senyor Godoy García:

Mire usted, no soy yo el que tengo que enviar, eh?
Tiene registro de entrada en las Cortes el 26 de septiembre del 2006.

El senyor president:

Senyor Godoy, vosté ha ocultat.
.
.

El senyor Godoy García:

Yo no oculto nada.

El senyor president:

Però vosté el té.
Diga'm
vosté quan l'ha rebut.

El senyor Godoy García:

Tiene registro en las Cortes, y lo he recibido yo de
estas Cortes.
(Remors i rialles)

El senyor president:

Senyor Godoy, diga'm vosté quan
l'ha rebut eixe document.
Quan l'ha rebut vosté eixe
document ?
Conteste'm, per favor.

El senyor Godoy García :

Mire usted, señor president, haga usted las averiguaciones, porque está en el
registro de las Cortes.
Y si está en el registro de las Cortes, lo
importante no es cómo yo haya el recibido el documento.
.
.

El senyor president:

Sí, sí, sí.
Todo es importante.

El senyor Godoy García:

.
.
.
porque lo he podido recibir en mi buzón.
Lo
importante es que ustedes lo han recibido y, sin embargo, han hecho un
dictamen en el que dicen que no se ha contestado.

El senyor president:

No, no.
Cuando habla de ustedes, si se refiere a la
comisión, este presidente ni los miembros de la Mesa de la
comisión lo han recibido.
Aclarado este punto, ruego siga en la
defensa de sus criterios, pero sin meter a la presidencia ni a la Mesa en
el debate, que es meramente del grupo parlamentario.

El senyor Godoy García:

Pero para que quede bien rectificado.

El senyor president:

Señor Godoy, a la cuestión ya.
¡Venga!

El senyor Godoy García:

Dice el escrito: «En contestación a su
escrito de 11 de septiembre de 2006 -es de la ministra- en el
que se me comunica la adopción de un acuerdo de la Comisión
Especial para el Estudio de la Sequía de la Comunidad Valenciana, en
virtud del cual se ha decidido mi comparencia en la citada comisión,
en mi calidad de ministra de Medio Ambiente, he de manifestar lo
siguiente.
.
.
.
» Y termina diciendo: «No obstante, y en
atención a los principios de colaboración, cooperación
y lealtad ¡institucional!
previstos con carácter general en la
Ley 30/1992, de régimen jurídico de las administraciones
públicas y procedimiento administrativo común -les dice
a ustedes-, les expreso la disposición de este departamento
ministerial para proporcionar a la comisión la información
que considere necesaria para el ejercicio de sus funciones, de acuerdo con
las normas indicadas, la petición de información
deberá canalizarse a través del Consell de esta comunidad
autónoma, al cual correspondería, en su caso, interesar la
información del gobierno al Estado».
¿Se lo han
comunicado ustedes al Consell?
Usted no lo ha recibido, ¿verdad?
Usted no lo ha recibido.
Muy bien.

El senyor president:

Le vuelvo a aclarar, por tercera vez.
.
.
Perdone un
segundo.
.
.

El senyor Godoy García:

Que quede constancia en esta mesa de la gran mentira
que hay.

El senyor president:

Señor Godoy, un momento.
Señor Godoy, un
momento.

El presidente ha dicho que no lo ha recibido.
Cuando
usted ha leído el escrito, sí que he tenido conocimiento, al
leer usted el escrito, que la señora letrada informó a la
comisión de que la ministra se había excusado de su
comparecencia.
Pero a este presidente no le ha llegado ese escrito nunca.

En cualquier caso, en cualquier caso, respecto del
procedimiento, la comisión, la comisión es soberana para
solicitar directamente al ministerio.
Y el ministerio no ha colaborado con
la comisión porque no ha mandado ni un solo documento, no ha mandado
ni un solo documento.
Ni lo ha mandado la Confederación
Hidrográfica del Júcar, ni lo ha mandado la
Confederación Hidrográfica del Segura.

El senyor Godoy García:

Sí, sí.
Señor president.
.
.

El senyor president:

¡Estoy hablando yo, señor Godoy!
¡No le consiento que me corte!

El senyor Godoy García:

Señor president, no sea usted autoritario, por favor.

El senyor president:

Señor Godoy, estoy hablando yo.
Llámeme
como quiera, pero usted tiene que respetar a la presidencia.
Yo no le voy a
poner calificativos.

Decía que ni la Confederación
Hidrográfica del Júcar, ni la del Segura, ni tan siquiera del
ministerio se ha remitido un solo documento.
Y eso consta en los diarios de
sesiones.

Por lo tanto, señor Godoy, le voy a permitir
que siga interviniendo, ¡faltaría más!
, y le voy a
compensar del tiempo que se ha perdido, pero para que se atenga a la
cuestión, no para que entre aquí a criticar a esta Mesa ni a
la presidencia de la Mesa, que está en plano institucional.
Usted
manifieste su criterio político respecto de los hechos, e intervenga
en la forma que crea conveniente, pero respetando en todo momento a la Mesa
y la presidencia.

El senyor Godoy García:

Forma parte del dictamen, señor president.

El senyor president:

Señor Godoy, no quisiera llamarle la
atención.
Tiene la palabra y tranquilamente .
.
.
(inintel·ligible).

El senyor Godoy García:

Dicho eso, le voy a decir más.
Me he puesto en
contacto con Seiasa a ver si habían recibido también
algún escrito, y me han dicho que no han recibido ningún
escrito de ustedes.
Ustedes verán si lo han mandado, cómo lo
han mandado, a quién lo han mandado.
.
.

El senyor president:

Pero cuando habla de ustedes, ¿a quién
se refiere?
Concrete.

El senyor Godoy García:

De la Mesa.

El senyor president:

La Mesa, no.

El senyor Godoy García:

O de la presidencia de las Cortes Valencianas.

El senyor president:

Las Cortes Valencianas, las Cortes Valencianas.
La
Mesa de la comisión no se dirige ni a la ministra ni a ningún
organismo.

El senyor Godoy García:

En fin.
.
.
Solo les pido a ustedes, por una parte,
más finura y, por otra parte, una rectificación formal de una
mentira demasiado grande como para estar contenida aquí.

Vamos a seguir, señor presidente.
Evidentemente, como usted sabe, no compartimos las conclusiones del Grupo
Popular ni esta pobreza de razonamiento, que al final se queda en cuatro o
cinco propuestas, tan solo en cuatro o cinco propuestas, en las cuales
tendríamos, una, «total apoyo a la gestión eficiente
del agua que está impulsando el Consell de la Generalitat».
Muy eficiente, muy eficiente un Consell que paraliza los programas
hídricos durante cuatro años.
¡Muy eficiente!
¡Enhorabuena, señores, enhorabuena!

Segunda, segunda, que «el Ministerio de Medio
Ambiente incremente de manera sustancial y urgente su inversión en
obras de emergencia en la Comunidad Valenciana para paliar los efectos de
la actual sequía».
Que los incremente él, que los
incremente la Generalitat Valenciana.
Hagamos todos.
.
.
Pero, ¿por
qué no ponen ustedes ni el mínimo atisbo de pedir al Consell?
Es que no le piden nada.
Solamente al ministerio.
¿Es que no tienen
ustedes competencias?
Tienen ustedes competencias, tienen presupuestos,
ejérzanlos.
¿Por qué paralizan sus presupuestos y los
congelan al mismo tiempo que piden esto?
Muy bien, pídanlo a todos.

Tercera.
Reiteran su convicción de que la
derogación por medio real decreto ley del trasvase del Ebro,
autorizado en 2001, es un gran error estratégico.
Un gran error
estratégico de las Cortes españolas, en el cual ustedes se
quedaron solos.
Un gran error estratégico de la Unión
Europea, que no lo quería financiar y tenía cuatro informes
negativos de las direcciones generales.
Un gran error estratégico de
proponer para esta comunidad un plan alternativo, llamado programa Agua,
con una inversión de 2.
600 millones de euros.
Un gran error
estratégico de cientos de millones de inversión en obras de
emergencia, o en depuración o en desalinización.
Grandes
errores estratégicos.
Ustedes no trajeron ni una sola gota de agua
en doce años con el trasvase del Ebro.
¿Por qué no lo
hicieron?

Cambio de la toma de agua de su trazado.
.
.
(inintel·ligible) gobierno
de España Júcar-Vinalopó, de Cortes de Pallás
al azud de la Marquesa.
Ese es el transvase que tenemos.
¿Por
qué no apoyan ustedes el trasvase Júcar-Vinalopó?
Es
la única garantía de que lleguen 80 hectómetros
cúbicos de agua al Vinalopó.
Y así ha quedado
demostrado por la comisión técnicos, no por los
políticos.
(So d'un mòbil) Por lo tanto, apóyenlo ustedes ya de una vez y
dejen ustedes de marear a los agricultores, de marear a Europa.
¡Si
Europa acaba de avalarlo con 120 millones de euros!
Y es un plan que al
mismo tiempo que lleva 80 hectómetros cúbicos, se preocupa
también del Júcar.
O, ¿es que quieren ustedes un
río muerto, sin  caudal ecológico desde Cortes de
Pallás?
O ¿es que quiere ustedes que no llegue ni una sola
gota de agua a la Albufera?
Se preocupa de eso, se preocupa de la Albufera
y se preocupa de los derechos preferentes que tienen los usuarios del
Júcar en la ribera del Júcar y de los nuevos derechos al
Vinalopó.
Tiene el consentimiento esa toma de todas las acequias.
Y
la otra toma tenía la oposición de todos los presidentes de
todas las acequias.
O, ¿es que ustedes lo ignoran?
Además de
más de 20.
000 alegaciones.

Miren, dicen ustedes también.
.
.
dicen que se
suspendan los proyectos de construcción de desaladoras.
Pero
¿por qué quieren ustedes que se suspendan esos proyectos, si
están siendo los que hacen posible que no haya ni restricciones ni
cortes de agua de suministro en todo lo que es la provincia de Alicante?
Mire usted, habríamos tenido restricciones y cortes si no hubiera
estado funcionado plenamente los 24 hectómetros cúbicos de
San Pedro del Pinatar.
Ahora, afortunadamente, desde hace unos días,
tenemos otros 24 hectómetros cúbicos de San Pedro del
Pinatar.
Se van a poner en marcha, porque ya están adjudicados, 80
hectómetros cúbicos en Torrevieja, y ustedes no lo quieren.
Se están realizando 24 hectómetros cúbicos en Alicante
II, que se podrán en marcha este año -24
más-, y no los quieren, para beber los alicantinos.
¿Es
que no les preocupa a ustedes que beban allí o no beban?
¿No
les preocupa el abastecimiento?
¿Cómo piensan ustedes
solucionarlo si no es así?
Den ustedes alternativas, porque el
trasvase del Ebro tampoco es potable.
Y además, tiene que venir y no
sabemos cuándo podría llegar.

No nos parece serio oponerse de esta manera, sin dar
ninguna alternativa.
Y eso es todo lo que ustedes resumen, no resumen
más.

Miren, frente a eso, nosotros contraponemos un
programa con 16 propuestas, que no voy a tener tiempo, desde luego, de
especificarlas aquí, pero sí que voy a tener tiempo
simplemente de leerlas en un minuto.

Proponemos un pacto del agua, y les tendemos, en este
caso, la mano a todos ustedes para realizar ese pacto, sobre todo, en
algunas cuestiones, como llevar una postura conjunta sobre el trasvase
Tajo-Segura, en el cual coincidimos bastante, y que no haya ningunas
cortes, como en este caso, las cortes castellano-manchegas, que le pongan
una limitación en la fecha del 2015.

Les proponemos diálogo social, les proponemos
una agencia valencia del agua, les proponemos el cumplimiento de la
directiva marco del agua, la protección del río Júcar
y del río Segura, la calidad de las aguas -que no asoma
jamás por su escrito de conclusiones, que está, como
decía algún compañero que ha hablado antes,
está anclado en el siglo XIX, solo en planteamientos cuantitativos,
y no en los principales de este siglo, que son los cualitativos-, la
calidad de las aguas y de los ecosistemas acuáticos.
Les proponemos
el trasvase Júcar-Vinalopó con el trazado que tiene.
Les
proponemos que hagan ustedes, el Consell, ya de una vez, y si hace falta,
por urgencia, las obras de modernización de regadíos en la
Acequia Real del Júcar.
Ahí es donde más falta hacen,
porque eso liberará caudales para el trasvase al Vinalopó, y
si no, no los tendremos.
Les proponemos un conjunto de actuación del
programa Agua.

El senyor president:

Senyor Godoy, pregue que acabe.

El senyor Godoy García:

Y voy a terminar, voy a concluir.
Les proponemos los
bancos públicos de agua.
No nos negamos a otros trasvases, si es
necesario.
Les proponemos medidas de desalinización, de
modernización de regadíos, un plan de aprovechamiento
integral.
Les proponemos también apoyar las resoluciones de esta
diputación todos, los planes especiales de sequía y una ley
de gestión integral del agua.

Yo creo, señorías, que ustedes deben
reflexionar.
Y yo, desde luego, termino diciéndoles que el Grupo
Parlamentario Socialista sí que tiende la mano y sí que desea
que, por lo menos, en cuestiones esenciales, nuestro presidente de la
Comunidad Valenciana y nuestro secretario general del Partido Socialista
puedan llegar a un acuerdo y defender las mismas posturas en Madrid.
O,
¿es que no han llegado a un acuerdo la presidenta de ustedes de
Castilla-La Mancha con el presidente nuestro de allí?
O, ¿no
han llegado a un acuerdo el presidente nuestro de Aragón con su
presidente allí?
Lleguemos nosotros también a un acuerdo y
seamos sensatos, porque de lo que se trata es de los intereses de los
valencianos y no.
.
.
(inintel·ligible)

El senyor president:

Senyor Godoy, pregue que acabe.

Moltes gràcies.

En representació del Grup Parlamentari Popular,
té la paraula el senyor Soler.

El senyor Soler Garibo:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Ací hem hagut de sentir coses.
.
.
no sé
si.
.
.
per desgràcia, la majoria no les compartim, algunes les
compartim.
Però, clar, moltes de les afirmacions que s'han fet
estem convençuts que no s'ajusten a la realitat.
Jo
tractaré d'anar contrarestant-les una a una.

S'ha parlat ací que és una
comissió de propaganda.
Res més lluny de la realitat.
És una comissió creada en la institució representativa
més important que tenim els valencians, creada
democràticament, on totes les decisions que s'han pres han
sigut a proposta de la Mesa, i la Mesa, totes les decisions que ha pres,
les ha pres per unanimitat.
I ací està representat
també el Grup Socialista.
I, per tant, totes les decisions que
s'han pres en esta comissió han sigut preses de forma
democràtica i transparent.

Quant als compareixents, també hi ha hagut
crítiques que els compareixents no han representat totes les
sensibilitats.
Bé, jo he de manifestar que no estic d'acord en
absolut.
Quan ací ha estat sol·licitada la presència
en esta comissió de tècnics de tota Espanya, inclús de
l'estranger, de persones que estan molt preparades en Estats Units
sobre temes d'aigua, de persones que tenen afiliació
política al Partit Socialista i a altres partit, inclús
alcaldes, alcaldes del Partit Socialista, que s'han negat a vindre,
alcaldes i alcaldesses, i altres persones també de militància
socialista, com la senyora Narbona, que s'ha negat a vindre a esta
comissió.
I jo aprofite este moment per a dir que ahí en el
dictamen no n'hi han mentides, perquè el dictamen arreplega
que o bé han excusat l'assistència -i ahí
podria entrar eixe escrit, en el supòsit que aplegue un moment en
què el senyor Godoy vullga ensenyar-nos-el-, o bé que
han excusat l'assistència.
.
.
I també diu molt clarament
que de tots els òrgans dependents del ministeri, no mos han enviat
ninguna documentació.

Des d'este grup parlamentari confiem plenament
en l'actuació de la Mesa, no del president, de la Mesa, ja
que, com dia abans, s'han pres totes les decisions per unanimitat de
la Mesa.
Quan la senyora Narbona s'ha negat a vindre, el senyor
Palop, el director general de l'aigua, s'ha negat a vindre; el
senyor Moragues, de la Confederació Hidrogràfica del
Xúquer, s'ha negat a vindre; l'alcalde d'Aspe
s'ha negat a vindre, l'alcaldessa de Villena, a més de
negar-se a vindre, se va atrevir a criticar el funcionament d'esta
cambra.
Quan se parlava d'altres sensibilitats i de modernitat i que
s'estaven aplicant polítiques d'aigua antiquades, cal
dir que el representant de Nova Cultura de l'Aigua també
s'ha negat a vindre a esta cambra; el representant de Greenpeace, que
està fora de tot dubte que tinga ninguna connivència amb el
grup Parlamentari Popular, també s'ha negat a vindre.
Per
tant, eixes distintes sensibilitats.
.
.
s'han negat a vindre.
Per
tant, és molt difícil que se puguen contrarestar les opinions
i se puguen contrarestar els paréixers i les postures
polítiques.

Quan els representants de l'oposició
també s'han negat sistemàticament a assistir a la
comissió per a poder preguntar als qui han comparegut, per a poder
preguntar als qui han comparegut, per a poder inclús discrepar
-no diria jo debatre, perquè no seria eixa la funció
d'un compareixent-, però sí discrepar del
compareixent, tampoc han assistit per a dir-ho.
I ara, ara que estan
acabant-se els treballs de la comissió, presenten un dictamen que no
està basat en els treballs de la comissió, cosa que
difícilment s'ajustaria al reglament, quan el que ha de
arreplegar, per lògica i per sentit comú, el que ha
d'arreplegar el dictamen de la comissió són els
treballs d'esta.

Els terminis.
Dubtava dels terminis, que si en el 2008
estarien ací o no les aigües de l'Ebre.
Bé, jo he
de recordar que és una llei, llei del Pla hidrològic
nacional, que se va derogar via decret, en part se va derogar el
transvasament de l'Ebre.
Per tant, jo sí que me crec
allò de la llei, que si no s'haguera derogat, els terminis
hagueren anat complint-se i en el 2008 haguera pogut aplegar ja la primera
aigua de l'Ebre.
Per tant, en un termini de dos anys, aproximadament,
des de la data de hui, o un poquet menys, podíem ja disfrutar de
l'aigua de l'Ebre.

L'alternativa quina ha sigut?
El programa Aigua.
El programa Aigua s'ha demostrat que és un gran fracàs,
s'ha demostrat que és un gran fracàs perquè la
dessalinització no pot ser mai l'alternativa al transvasament.
Ací també, en la intervenció del senyor Godoy,
s'ha dit que si el dictamen de la ponència, que ja és
de la ponència, el dictamen de la comissió diu que si el
dessalatge, que no sé què.
.
.
Mosatros diem que la dessalatge
massiu és un desastre per a la Comunitat Valenciana, un desastre
mediambiental, un desastre de preu de l'aigua, és un desastre
absolut.
Mai pot ser una alternativa la dessalinització al
transvasament de l'Ebre.
Mosatros defensem, com hem defés
sempre, i el dictamen aixina ho diu clarament, perquè ho han
manifestat els tècnics i experts en esta comissió, diu que la
dessalinització pot ser una solució puntual, local, concreta,
per a un punt determinat, pot ser una bona solució.
De fet, no
l'hem inventat mosatros.
En Canàries i en Mallorca estan ja
molts anys utilitzant la dessalinització.

Per tant, interpretem, i estem convençuts, i en
funció del que mos han dit els tècnics en la comissió,
que la dessalinització és una bona solució, molt bona
solució, però puntual.
I si és possible, si és
possible, a cota zero, per a no haver de bombejar l'aigua,
perquè en eixe cas té un augment considerable.
.
.
si ja
té un cost energètic i mediambiental la
dessalinització, si a més li sumem el cost energètic
d'haver de bombejar-la aigües amunt, més cost
energètic i més cost econòmic.

Pèrdues d'aigua en canonades.
Ahí
ha fet una mescla el senyor Ribó de dades de 1994 -en 1994
encara no governava el Partit Popular-, de dades de 2005.
.
.
Bé, ahí n'hi han estudis, i n'hi ha
documentació en la comissió, que Benidorm, per exemple,
governat pel PP, té un aprofitament de més del 90% en les
seues canonades.
Més del 90%.
L'Ajuntament de València,
també hi ha documents, inclús a Brussel·les, que li
han donat premis per l'aprofitament de l'aigua.
Té
més del 90% d'aprofitament la ciutat de València,
governada pel Partit Popular.

Miren, senyors de l'oposició, sí
que hem fet els deures.
Clar que els hem fet!
El dictamen, el dictamen
nostre, incidix en diversos temes, però a més de fer una
anàlisi, una anàlisi de la situació objectiu,
objectiu, basat en el que mos han dit els tècnics que han comparegut
en la comissió, a més d'això, proposa unes
mesures de solució per al present i per al futur.

Cal incidir, indubtablement, en la
reutilització.
Per a contrastar les dades que han donat ací
les seues senyories, he de dir-los que estem reutilitzant ja 175
hectòmetres cúbics a l'any i que, amb les actuacions
que hi ha actualment en marxa i el que n'hi ha en licitació,
aplegarem fins als 350 hectòmetres cúbics/any.
Cal recordar
ací una dada objectiva, i és que en la Comunitat Valenciana
reutilitzem més aigua que la resta d'Espanya tota junta.
Hi ha
comunitats autònomes governades pel Partit Socialista que no
reutilitzen ni una gota d'aigua.
Això vol dir que com ells en
tenen prou, els resulta difícil cedir-la a conques on, per
desgràcia, mos en falta.
Però cal deixar ben clar que
reutilitzem més aigua en la Comunitat Valenciana que la resta
d'Espanya.
I amb les actuacions que tenim en marxa, aplegarem als 350
hectòmetres cúbics.

Estalvi d'aigua.
Clar, com no?
De les 350.
000
hectàrees de regadiu que tenim en la Comunitat Valenciana, ja
n'hi han més de 200.
000 convertides a reg localitzat o
modernitzades, un 73%.
Saben vostés en la resta d'Espanya
quina modernització n'hi ha?
No aplega al 10%, la resta
d'Espanya.
En comunitats governades pel Partit Socialista no aplega
al 10%.
Ací, el 73%.
Si Aragó -fixen-se, senyories, en
la dada-, si Aragó estalviara l'aigua que estalviem
mosatros, sobrarien més de 350 hectòmetres cúbics, que
és el que necessitem en la Comunitat Valenciana com a dèficit
estructural d'aigua de l'Ebre.
Si Aragó tinguera el
mateix grau de modernització de reg i estalvi d'aigua, el
mateix, que la Comunitat Valenciana, sobrarien més de 350
hectòmetres cúbics, que és el que mosatros reclamem
com a dèficit estructural.
Si Castella-la Manxa tinguera el mateix
greu d'estalvi d'aigua que la Comunitat Valenciana, sobrarien
més de 100 hectòmetres cúbics del Xúquer.
Ahí estem tots d'acord, que només fan falta 80
hectòmetres cúbics per al transvasament
Xúquer-Vinalopó sense ningun problema i sense tocar,
inclús augmentant el cabal actual que té el riu
Xúquer.

S'ha parlat de la qualitat de l'aigua.
Bé, vénen a donar-mos la raó.
Si ací han dit
tots els tècnics que la qualitat de l'aigua de l'assut
de la Marquesa no és la idònia per a transvasar.
(Remors)

Què és el que passa?
A vore, a vore, a
vore.
(Veus) El
senyor Lozano que faça mèrits en el seu partit, que el facen
portaveu i podrà.
.
.

El senyor president:

Senyor Soler, atinga's al tema.

El senyor Soler Garibo:

Sí, al tema.
Moltes gràcies, senyor
president.

L'assut de la Marquesa, ho han de saber els
senyors portaveus de l'oposició, té data de caducitat.
L'assut de la Marquesa està vivint hui, actualment, dels
retorns de tots els regs de la vega del Xúquer.
Com
s'està modernitzant el reg i acabarà, no té
altre sentit més que acabar modernitzant tot el reg de la vega del
Xúquer, quan el reg eixe estiga modernitzat no hi haurà
retorns.
Per tant, l'assut de la Marquesa no tindrà retorns i
haurà de viure del cabal ecològic del Xúquer.
D'ahí el nostre dictamen, el dictamen que ja és de la
ponència, diu que els regants del Xúquer van a eixir
perjudicats perquè voran passar l'aigua per davant dels seus
camps, voran passar el cabal ecològic per davant dels seus camps, i
no el podran tocar perquè per tal que visca l'assut de la
Marquesa i perquè se mantinga, senyor Ribó, eixe cabal
ecològic haurà de passar i no podran regar.

Per tant, sí que n'hi ha cabal
ecològic, sí que està reconegut en el dictamen del
Partit Popular.
El que advertix, el que advertix el dictamen de la
ponència és que l'assut de la Marquesa té data
de caducitat, que quan s'acaben els retorns no tindrà aigua de
retorns i sols tindrà la del cabal ecològic.
Per tant,
serà també una aigua de qualitat.
Però no ne
sobrarà per a transvasar-la perquè, com diem, és el
cabal ecològic.

Els plantejaments obsolets que se deia, bé, ja
que.
.
.
si és que en Califòrnia estan obsolets, bé, en
Califòrnia estan vivint dels transvasaments.
Una ciutat com Nova
York, potser la més cosmopolita del món hui en dia, on tot el
món somia en anar i viure o passar uns dies en Nova York, hi ha
allí huit o nou milions de persones que s'abastixen de
transvasaments.
En Xina, una societat emergent, estan en estos moments
construint distints transvasaments.

Per tant, el que el tema dels transvasament és
obsolet, jo pense que és una afirmació molt gratuïta.
Mosatros mai direm, per exemple, que la dessalinització és
obsoleta, sinó que diem que és complementari, que mos fa
falta tot.
Que a més de l'estalvi, a més de la
reutilització, a més de la dessalinització puntual, a
més mos fan falta les aportacions externes, indubtablement, i mos
fan falta, com deia abans, eixos 350 hectòmetres cúbics.
.
.

El senyor president:

Vaja concloent, senyor Soler.

El senyor Soler Garibo:

Sí, vaig concloent, senyor president.
Moltes
gràcies.

S'han criticat els terminis de treball de les
comissions.
Bé, vostés han de criticar-ho tot.
Si una
comissió s'acaba ràpida, critiquen que ha anat massa de
pressa.
Si una comissió s'agarra el temps necessari,
reunint-se totes les setmanes, totes les setmanes perquè com
vostés no venien, mosatros sí que veníem totes les
setmanes; reunint-se totes les setmanes en un nombre molt important de
compareixents per a elaborar un excel·lent dictamen, doncs diuen que
ha anat lenta perquè mos interessa.
Bé, com vostés ho
han de criticar tot, jo no faig cas d'eixes crítiques.
Ací s'ha complit, s'ha complit exactament amb el que diu
el reglament i hem fet una comissió jo considere que
modèlica.

Ja per acabar, senyor president, ha parlat
també dels bancs públics d'aigua.
Ahí estem
d'acord, els bancs públics d'aigua seria una meravella,
jo crec que el futur.
Però els bancs públics d'aigua no
s'obliden les seues senyories que són transvasaments, que
són transvasaments d'unes conques a altres.
I perquè
eixos transvasaments puguen tindre lloc hauran d'haver canonades,
hauran d'haver rius, hauran d'haver canals que porten
d'un lloc a l'altre l'aigua.
Han tingut vostés
l'oportunitat, i estava aprovat per una llei del transvasament de
l'Ebre a la Comunitat Valenciana, en una canonada que anava des de
l'Ebre fins a Almeria, per tant ahí podien fer bancs
d'aigua on volgueren vostés i portar-la d'uns llocs als
altres.
Els bancs d'aigua són com les ciutats que, sense
carreteres, com van a unir-se?
Per tant, per a què vol tindre
vosté un banc d'aigua en molta aigua si després no
té canonades per a poder-les traspassar d'un lloc a un altre.
Per tant, és una contradicció que vostés defenguen els
bancs d'aigua.
.
.

El senyor president:

Senyoria, vaja acabant.

El senyor Soler Garibo:

.
.
.
-acabe, senyor president-, defenguen
els bancs d'aigua i que no defenguen els transvasaments, per suposat
els transvasaments justets, i sempre, i sempre de sobrants
d'aigües de les conques excedentàries.

I reafirmar-me que en el dictamen de la
comissió no n'hi han mentires, s'ajusta a la realitat,
arreplega, arreplega tots els treballs de les persones que s'han
dignat a assistir a esta comissió i arreplega el criteri del Grup
Parlamentari Popular, que ja és de la comissió, basat, com
dic, no en polítiques externes a esta casa, no, basat en el que
s'ha dit en esta casa per part dels tècnics.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Soler.

Bé, d'acord amb el procediment que hem
acordat anteriorment, ara procedix un torn de cinc minuts per a cada un
dels portaveus que han intervingut.
I en este sentit, té la paraula
en primer lloc el senyor Ribó, per a rèplica,
òbviament.

El senyor Ribó i Canut:

Sí, en primer lloc dir una qüestió
que jo no sé si l'he dit malament.
Quan he parlat d'una
enquesta de l'Institut Nacional d'Estadística estava
parlant de dades de l'any 2004.
Si he dit 1994 m'he equivocat.
Les dades són les mateixes.
La nostra comunitat és la que
més aigua perd en les seues canonades, un 33%, front a la mitjana
d'Espanya un 22%.

L'any 2004 governava aquí el senyor Camps
i governava a Madrid concretament encara el senyor Aznar, els primers
mesos.
Jo li vull recordar, i les dades són anteriors evidentment.
Per tant, són temes claríssims.

També li vull dir que l'any 2004 hi ha
una altra enquesta de l'Institut Nacional d'Estadística
que parla d'aigües.
.
.
, de recollida i tractament
d'aigües residuals que dóna que en Espanya el 92,5% de
les aigües residuals recollides es tracten, mentre que en la Comunitat
Valenciana només es tracta el 90,7%.
Ho pot mirar vosté.
És cert que també diu que és la comunitat que
té més quantitat d'aigua que es reutilitza, en
açò estem d'acord amb vosté.

Bé, sí que hi ha alguna cosa que voldria
ressaltar.
Aquí l'element fonamental és el tema dels
transvasaments.
I nosaltres volem reiterar: els transvasaments són
una política obsoleta a nivell de política hidràulica.
I mire vosté, jo li recomane que mire, per exemple, els departaments
de política hidràulica de dos universitats famoses, Harvard o
l'Institut de Tecnologia de Massachusetts, i veurà el que
diuen, jo li ho recomane, perquè ho veja amb claredat.

És cert que nosaltres hem dit que aquests
transvasaments que s'han fet generen necessitats i s'han de
mantenir, en el Tajo-Segura, en Califòrnia, en Xina, en Nova York i
on faça falta.
El que s'ha fet s'ha de mantenir
perquè en definitiva genera unes necessitats.

Volia plantejar algunes coses que no hem pogut.
.
.
que
no hem plantejat abans i que sí que em semblen importants.
Del seu
comentari respecte al cabal ecològic del Xúquer, eh,
efectivament a nosaltres ens preocupa una cosa molt, i és que no hem
vist en el seu dictamen cap element de canvi del Pla hidrològic del
Xúquer.
Per tant, vostés donen com a bo un pla
hidrològic que està esgotant el riu Xúquer com a
conseqüència de les dotacions que ens van donar per regadius de
Castella-la Manxa.
A nosaltres ens sembla que açò s'ha
de revisar perquè el riu Xúquer està sobreexplotat, i
ho afirmem amb absoluta claredat.

I quan vostés parlen del cabal ecològic
és perquè vostés no pensen canviar un nefast pla
hidrològic de conca que està esgotant i que està
generant problemes fins i tot a la ciutat de València i a la comarca
del Camp de Morvedre, fins i tot en els recursos d'abastiment
urbà.

I el segon element que li volia comentar i que no
s'ha introduït ací.
Mire vosté, vostés
són responsables en part dels problemes hídrics que tenim en
esta comunitat, per un motiu molt senzill, van canviar una llei forestal
permetent transformacions en les zones concretament al costat de les
muntanyes.
Nosaltres vam presentar un projecte de llei per a intentar
canviar-ho i vostés es van negar.
I vostés saben que en estos
moments s'han roturat milers d'hectàrees que s'estan regant amb
aigües subterrànies fonamentalment, però no sols en
elles, en pràcticament totes les muntanyes, moltes d'elles
fins i tot al costat de parcs naturals, com és en el cas de la
Calderona, molt propet d'ací, però en podem trobar
arreu del País Valencià.

Este tema per a nosaltres és d'extrema
gravetat perquè vostés, en definitiva, per una banda estan
demanant aigua i per una altra banda estan permetent nous regadius que, dit
siga de pas, algun dia n'haurem de parlar i de la seua
influència amb la crisi dels cítrics que hi ha en este
país.
Perquè, en definitiva, estem utilitzant aigua per a
generar unes sobreproduccions de cítrics i per a generar el caos en
tota l'agricultura valenciana de cítrics.

A nosaltres este tema ens sembla important
perquè, repetim, per a demanar aigua primer s'han de fer els
deures, i un dels deures és el no ampliar amb nous regadius, amb
noves superfícies de reg.
I vostés ho han permés fins
i tot legalment.
Ho han impulsat fins i tot legalment.
I qualsevol persona
ho pot veure d'una manera molt clara, veient com els tarongers estan
entrant en les zones muntanyoses.

No vaig a parlar del camp de golf, no vaig a parlar de
les urbanitzacions per esta vegada.
Però que quede clar que sota tot
el seu dictamen sempre hi ha una idea que és molta clara:
l'aigua només servix com a element econòmic.
L'aigua té molts altres usos, entre d'ells, els
mediambientals, els bàsics per al ser humà, però sens
dubte amb els seus plantejaments, i ho acabe de manifestar d'una
forma nítida, l'ideal seria que estiguera tota Espanya
interconnectada en conduccions perquè hi haja.
.
.
perquè
pogueren funcionar els mercats de l'aigua lliurement.
Nosaltres
pensem que no.
L'ideal és que la política
hidràulica es faça a partir de les polítiques de
conca, com planteja la directiva europea de l'aigua.
Pensem distint,
i nosaltres evidentment estem convençuts que pensem d'una
forma molt pareguda a la que s'està pensant en la Unió
Europea i vostés s'estan allunyant d'una forma total.

Gràcies.

El senyor president:

Un minut, senyor Ribó.

És que no funciona bé este aparell i no
agarra.
.
.
(Remors) D'acord.

Senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Bien, muchas gracias.

Yo voy a contestar a algunos aspectos puntuales que ha
planteado el portavoz del Partido Popular.
Él decía que no,
que no es una comisión de propaganda, que en absoluto es una
comisión de propaganda.
Yo le vuelvo a reiterar, si no es una
comisión de propaganda ¿por qué no la hemos terminado
en tiempo útil para que pudiera hacerse presupuesto a nuestras
propuestas?
¿Por qué no han invitado ustedes a uno al menos,
a un alcalde de la Ribera?
¿Por qué no han llamado ustedes ni
a un solo representante de la Ribera?
¿Por qué no han querido
que viniera el señor Fortea como representante de la Usuj, la
Unión Sindical de Usuarios del Júcar?
No lo entiendo.

Ha dicho usted que el señor presidente de la
confederación no les ha contestado a su invitación.
Es una
nueva mentira, es una nueva mentira.
En primer lugar, ustedes se negaron a
que viniera.
Después, ustedes solos, aquí, en esta
comisión, aprobaron que viniera el señor presidente de la
confederación, el señor presidente de Acuamed, la ministra.
Pero eso ustedes solos aquí, eh, no cuando hicimos la
petición de comparecencia.
Pero muy bien.
Y el señor Moragues
les contestó, ¡claro que les contestó!
Y les
contestó debidamente, como debe contestarse.
Miren ustedes, porque
me da la impresión que se ocultan ustedes información unos a
otros.

Nos dicen que nuestro dictamen no está basado
en los trabajos de la comisión, pues ¡no faltaba más,
no faltaba más, si han preparado ustedes la comisión a su
gusto!
Los hemos basado y hemos leído los trabajos de la
comisión, quizá mejor que ustedes, boletín a
boletín, diario de sesiones a diario de sesiones los hemos
estudiado, y los hemos resumido, cosa que ustedes no han hecho, porque
ustedes los han transcrito sencillamente.
Los hemos resumido, los hemos
valorado.
Pero hemos valorado también otras opiniones que ustedes no
quisieron que estuvieran en esta comisión, pero que eran necesarias
para tener una visión contrastada y plural, que es lo que ustedes no
querían.

Dice de nuevo, tal, el trasvase del Ebro.
Muy bien,
trasvase del Ebro, cuando sea necesario, pero ustedes no lo han hecho.
Pero
además no nos dice usted que Europa daba los informes negativos, no
nos habla de los costes.
Pero, ¡por Dios, si tenemos, si tenemos los
informes de los costes!
Dice «de los análisis realizados por
el equipo del Ministerio de Medio Ambiente, de acuerdo con la
metodología, el Banco Europeo de Inversiones y la Comisión
Europea se deduce que el coste medio está mal calculado»
-el que ustedes hicieron- «y frente a los 0,391 euros por
metro cúbico de anteproyecto, el coste real puede elevarse a 0,912
euros el metro cúbico».
(So
d'un telèfon mòbil) Pero,
¿qué agricultor puede pagar eso?

¿Y no conocen ustedes el informe de
disponibilidad que dice que no es posible disponer de toda el agua que
ustedes decían que iban a traer?
En fin.

Pero, además, ¿no conocen ustedes la
votación del pueblo español que dio mayoría al Partido
Socialista y el Partido Socialista llevaba en su programa que iba a cambiar
el trasvase del Ebro por el programa Agua, con una inversión de
2.
600 millones más que lo que tenía en trasvase del Ebro en
esta comunidad y con más hectómetros cúbicos, 600,
porque aquí sólo venían 315, y el resto desde luego se
iba para Almería y se iba para Murcia?
Muy solidarios, sí,
pero no venían aquí.

Y en algunos sitios, como la Vega Baja, sólo
iban 22 hectómetros cúbicos.
Y a Valencia no venía
nada, a la cuenca del Júcar no venía nada.
Y lo que
venía era para cambiar las aguas malas del Ebro por las aguas buenas
del Júcar.
Y eso era, y lo firmaron ustedes.

Pero además nos dan ustedes la impresión
de que el trasvase del Ebro no necesitaba energía, como si cayera de
arriba abajo.
Dice, no, es que las desalinizadoras están a cota cero
y hay que elevarlas.
¿Y a qué cota está el trasvase
del Ebro?
La toma está a cota cero prácticamente y hay que
elevarla a más de mil metros.
¿Saben ustedes lo que cuesta
eso?
¿O es que no han leído ustedes los estudios de
energía hechos por el Ministerio de Medio Ambiente y por los
especialistas?
Yo, si quiere, se los leo, porque es que son muy sencillos.
(Remors)

Me queda un minuto.
Sobre la desalación.
Mire,
me alegro de que usted ahora nos diga aquí que la desalación
es muy buena solución, porque el señor Rajoy, hace solo unos
meses, tengo sus palabras, decía: «La desalación es un
cuento chino».
Pónganse ustedes de acuerdo, hable usted con el
señor Blasco, que dice que gasta 10 kilovatios por hora el metro
cúbico, (remors) otra mentira más.
Pónganse ustedes de acuerdo.

Sobre modernización de regadíos.
Todos
los esfuerzos que se hagan serán pocos.
Me parece muy bien, pero
hagan ustedes un esfuerzo, que es modernizar los regadíos de la
acequia Real del Júcar y de la Ribera, porque tienen ustedes un
compromiso escrito con los regantes desde el año 2001 por medio de
un convenio, y de los 45 sectores solo tienen tres y no son operativos, y
eso se necesita ecológicamente.
Y no me diga usted que, entonces, es
que no van a poder tener retornos.
.
.
Pues, no se tendrá retornos,
pero se tendrá el agua que tendría que haber venido con esos
retornos, sin estar en la calidad que tendría que tener, en la
calidad que tendría con los retornos, será incluso de mejor
calidad.

Y, por último, dice usted: «La calidad
del agua en el azud de la Marquesa no es la idónea para
trasvasar».
Otra mentira más.
¿Es que no ha
leído usted los tres informes de la Universidad de Alicante, riego a
riego y cultivo a cultivo diciendo que es de calidad suficiente para
trasvasar?
¿O es que no ha leído usted los informes de la
confederación?
¿O es que no conoce usted la calidad del agua
del Júcar, que tenía los mismos o un poco más de microsiemens que esta?
O sea,
tenían más  turbidez.
.
.
Entonces, o las dos, o ninguna,
¿no?

Mire, yo, de California, ya es que no entro, porque no
tengo tiempo a entrar, pero sí que podríamos hablar mucho
tiempo de California: no tiene ningún trasvase externo, California,
son todos interiores; y tiene, más o menos, la misma
disposición de agua que tenemos nosotros aquí.
(Remors) Así que.
.
.
No, no
he estado ahí, pero he tratado de leer, y puedo estar equivocado.
(Remors) No, pero como
está usted comentando, mientras que yo hablo, me considero
interrumpido, señor presidente, y, por tanto, como yo no le puedo
pedir amparo a usted, porque usted está haciendo otra cosa, se lo
tengo que decir de esa manera.

Y, finalmente, de verdad, pienso que no es de esta
manera como se resuelven las cosas, sino hablando y llegando a acuerdos.
Yo
le voy a reiterar algunas de las cuestiones que para nosotros son
fundamentales.

Hace unos días, no hace mucho tiempo, hubo una
reunión de presidentes en Madrid y se iba a hablar del agua.
El
secretario general del Partido Socialista hizo una oferta clara y sincera
al presidente de esta comunidad, y es que llevaran algunas posiciones
conjuntas para tener fuerza.
¿Pero, por qué?
Porque en
Castilla-La Mancha lo habían hecho.
.
.

El senyor president:

Señor Godoy, ruego vaya terminando.

El senyor Godoy García:

.
.
.
su presidenta y el presidente.
Y lo habían
hecho, y termino, también en Aragón.
¿Por qué
no es posible hacerlo aquí?
, ¿qué pretenden ustedes
hacer?
(Remors)

Yo creo que deberíamos hablar algunas cosas, y
que sería muy importante y la sociedad valenciana nos lo
agradecería, porque de lo que se trata es de resolver un problema,
que si lo tenemos ahora es porque ustedes no lo han resuelto durante doce
años, y en el que todos somos corresponsables y todos tenemos que
ser solidarios.

Creo que me he pasado de tiempo, señor
presidente, le agradezco a usted su deferencia.

El senyor president:

No se preocupe, no merece la pena.

Lo que sí que debe verse es lo del oído,
¿eh?
, eso sí que debe de cuidárselo.

Senyor Soler, per a rèplica.

El senyor Soler Garibo:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Ribó, torne a dir-li allò
d'abans, l'estalvi, n'hi han dos ciutats ahí com a
exemple, Benidorm i València, que estan al cap d'Europa,
ahí, doncs, n'hi haurien competències de la
Generalitat, del Govern d'Espanya i competències del
ajuntaments.
Per tant, eixos casos puntuals, pense que un estalvi o una
utilització, un rendiment de més del 90% és per a
tindre en compte.

El que parlava de nous regadius, tinc de recordar-li
que el pla hidrològic nacional del Partit Popular, que contemplava
el transvasament de l'Ebre, prohibia expressament que aigua del
transvasament se dedicara a nous regadius.
Ho prohibia expressament: (remors) al derogar el
transvasament, doncs, mire, automàticament, eixa prohibició
queda derogada.
Per tant, jo li demane que siga vosté objectiu i que
analitze les coses objectivament.
O siga, que això és un fet
i això no és una nota de premsa feta des d'una seu
d'un partit.
Això és una llei aprovada en el
Congrés dels Diputats, ratificada en el Senat, que prohibia
expressament el que vosté diu.

Quant al senyor Godoy, que diu que si els alcaldes de
la Ribera, que no sé què, que no contestem.
.
.
¿I per
què no els varen proposar vostés als alcaldes de la Ribera?
Vostés no proposaren a ningun alcalde de la Ribera, a ningú,
ni de ningun lloc!
Vostés proposaren de la Ribera el senyor Fortea,
per motius polítics i no tècnics, i me reafirme i ho dic en
majúscules: vostés proposaren el senyor Fortea per motius
polítics i no tècnics.
Per tant, no proposaren a ningun
alcalde de la Ribera.
Mosatros els haguérem acceptat.

Mire, mosatros proposàrem alcaldes del
Vinalopó, de la Vega Baixa, de tots els signes polítics.
I
vostés no els varen votar a favor.
Mosatros no hem rebutjat la
presència d'alcaldes de la Ribera.
Mosatros haguérem
fet el mateix, si vostés els hagueren proposat, o Esquerra Unida,
els haguérem votat a favor.
Per tant, no mos diga que no volem
parlar d'això, sinó que varen ser vostés els que
no els proposaren.

Mire, jo no he dit que el senyor.
.
.
, que no ha
contestat, que no han contestat.
Jo he dit que no han assistit, que no han
volgut assistir o que han enviat excusa per a no assistir.
No fique en boca
meua coses que jo no he dit.
Jo mai he dit que no han contestat.
El que
sí que dic és que no han enviat els informes.

Vosté parlava dels informes d'Europa,
eixos que diu que eren negatius i tot això.
Doncs, els que
s'han negat a les Corts, la senyora ministra.
També ha negat
els de la viabilitat del transvasament de l'Ebre, que tampoc els ha
remés.
Tampoc mos ha enviat els informes que avalen el canvi de
traçat del Xúquer-Vinalopó.
(Remors) Tot això mos ho ha
negat.
Per tant, se reiterem que des de Blanqueries s'ha tractat de
fer un boicot a esta comissió pressionant persones que tenien molt a
aportar, que vingueren a esta comissió, i pressionant tots aquells
organismes que depenen políticament, orgànicament del Partit
Socialista, que boicotejaren els treballs d'esta comissió, per
activa o per passiva, per acció o per omissió.
Però
vostés, des de Blanqueries, això és un fet contrastat
i contrastable, han boicotejat els treballs d'esta comissió.

Vosté també ha parlat que mosatros no
hem resumit el dictamen, vostés han resumit el dictamen.
.
.
¡Clar que l'han resumit!
¡Ahí està la
trampa, ahí està la trampa!
Jo també m'he llegit
el dictamen que han presentat vostés.
Vostés, hi han hagut
compareixents que els han resumit en dos folis i, per exemple,
l'alcalde de Benferri, que va dir el que vostés no volen
sentir, que va dir la veritat sobre l'aigua, la veritat sobre el
dessalatge i la veritat sobre la política hídrica del Partit
Socialista, l'han resumit en tres reglons.

Una compareixença ací, que
estigué mitja hora parlant, una visita de la comissió a
Benferri i als problemes de l'aigua en Benferri, l'han resumida
vostés en tres reglons.
¡Clar que l'han resumida!
,
repetixc, i ahí està la trampa.

Parla també del programa Aigua.
Bé,
doncs, els programa Aigua, el dictamen el qualifica del programa de les
tres mentires.
Doncs, mire, jo crec que el dictamen és molt
generós, perquè és de les quatre mentires,
perquè dien, «més aigua, més barata de
més qualitat i més ràpida»!
No han complit
ninguna de les tres coses.
Per tant, poden estar agraïts amb el
dictamen, perquè els lleva encara una de les mentires que digueren
vostés.

Quant al dessalatge.
Doncs, vosté diu
també veritats a mitges.
No és de veres que el Partit Popular
estiga en contra del dessalatge, ¡no és de veres!
Estem en
contra del dessalatge massiu.
Per tant, com vostés diuen dessalatge
a seques i no el qualifiquen, no fiquen el qualificatiu, per tant,
això és una veritat a mitges, que és la pitjor de les
mentires.
Li repetixc, senyor Godoy, que el dessalatge és una bona
solució, que el Pla hidrològic nacional el contemplava, que
estem d'acord amb ell, que aixina ho han manifestat els
tècnics en esta comissió, però que és una
solució puntual, concret, per a un lloc, no pot ser mai una
solució massiva, no pot ser mai una alternativa als transvasaments.

Després, i en conclusió, el dictamen,
després de fer els deures, després d'aprofitar
l'aigua millor que ningú de la resta d'Espanya,
després de reutilitzar aigua, 175 hectòmetres cúbics
per any directament, 175 indirectament, i aplegarem a 350 quan les obres
que estan en marxa i licitant-se s'acaben.
Si ara depurem tanta aigua
mosatros com la resta d'Espanya, quan això estiga acabat
depurarem mosatros a soles més aigua que tota la resta
d'Espanya junta.

Per tant, estalvi, reutilització,
dessalinització i, a més d'això, tenim 350
hectòmetres cúbics de dèficit estructural que no
n'hi ha més remei, vullguen vostés o no vullguen, que
suplir-los d'aportacions externes.
I estava solucionat en el Pla
hidrològic nacional!
, i eixa solució, que tenia el consens
-vostés parlen molt de consens- de més del 90% de
tots els regants d'Espanya en el Consell Nacional de l'Aigua,
més del 90% de consens, inclús els regants
d'Aragó!
, no li s'oblide que ahí estan
representats tots els regants d'Espanya, més del 90% estaven
d'acord amb eixe transvasament, inclús els
d'Aragó.

O siga, que la solució estava ahí i
vostés se la carregaren.
A on hi havia una solució
vostés crearen un problema, i ara no saben com solucionar-lo i no
saben com eixir d'ell.
L'única forma que veuen és
coses desbaratades, com el dessalatge massiu, i polítiques
errònies donant bandades, perquè políticament varen
ser incapaços d'acceptar que la millor solució estava
ja donada pel Partit Popular.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Soler.

Bé, finalitzat el debat, pertoca ara votar la
proposta de dictamen que mos ha elevat la ponència.
Vots a favor de
la proposta de la ponència?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 9 vots a favor i 6 vots en contra, queda aprovat el
dictamen de la ponència, que hui ja és de la comissió,
després d'esta votació.

Senyories, pertoca ara.
.
.
¿Sí, senyor
Godoy?

El senyor Godoy García:

Señor president, no sé si procede ahora formalmente, pero si
así lo es, el Grupo Parlamentario Socialista mantiene como voto
particular las conclusiones que ha presentado a la ponencia.

El senyor president:

Muy bien, señor Godoy.

El senyor Ribó i Canut:

Sí, manifestar que nosaltres anem a comunicar
per escrit i informem que anem a mantenir el nostre dictamen.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Designació del membre de la comissió que
ha de presentar el dictamen davant del Ple

El senyor president:

Pertoca ara passar al tercer punt, que és:
designació de la persona de la comissió que ha de presentar
el dictamen davant del Ple de les Corts.
(Veus)

A la presidència li dóna igual.
Crec que
han alçat la mà els dos a la volta.
.
.
Com vullguen.

El senyor Soler Garibo:

La proposta del Grup Parlamentari Popular és
que el presente el senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor .
.
.
(inoïble per raons tècniques)

El senyor Godoy García:

Sí, esa iba a ser también, siguiendo la
tradición, la propuesta del Grupo Socialista.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Godoy.

Senyor Ribó.
.
.

El senyor Ribó i Canut:

Sí, manifestar el nostre acord amb la proposta.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El president agraïx enormement la
deferència de la comissió a través dels seus tres
representants i, senyories, finalitzat l'ordre del dia,
s'alça la sessió.

(S'alça la sessió a les 11 hores i
50 minuts)