Obres%20P%C3%BAbliques%014422.04.23%20macro.html





Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transports realitzada el dia 23 d'abril de 2018.
Comença la reunió a les 16 hores i 1 minut.
Presideix el diputat senyor Vicent Arques Cortés.
Reunió número 31.

El senyor president:

Buenas tardes a todos.

Antes de iniciar la comisión, vamos a verificar que hay cuórum.

El senyor secretari:

Sí.
Buenas tardes, señor presidente.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hay cuórum, por poco, pero hay cuórum.

El senyor president:

Muy bien.

El primer punto es lectura y aprobación, si procede, del acta de la reunión anterior.
¿Alguna apreciación?
Si no hay ninguna apreciación, se da por aprobada.

Compareixença del secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, senyor Josep Vicent Boira Maiques, per a explicar els problemes urbanístics i socials que patix el projecte de rehabilitació del barri de San Antón d'Elx i aclarir quines garanties de reallotjament in situ oferix la conselleria als antics veïns del barri, en especial, als que disposen de baixos recursos, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 93.
431)

El senyor president:

Y el punto número 2, la comparecencia del secretario autonómico de Vivienda, Rehabilitación y Vertebración del Territorio para explicar los problemas urbanísticos y sociales que padece el proyecto de rehabilitación del barrio de San Antón, de Elche, y aclarar qué garantías de realojamiento in situ en las nuevas viviendas ofrece la conselleria a los antiguos vecinos del barrio, en especial a los que disponen de bajos recursos, solicitada por el Grupo Parlamentario Podemos-Podem.

Y recordar, los turnos de intervención son: turno libre, 8, 4, 4, 4, libre, y 4.

Cuando quiera el secretario autonómico, puede iniciar la intervención.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Com és conegut, la intervenció pública al voltant dels habitatges del barri de San Antón, a Elx, ve desplegant-se des de fa uns quants anys.

El barri va ser construït en els anys cinquanta del segle passat per acollir persones que venien d'altres parts de l'estat per a treballar entre nosaltres.
La construcció dels habitatges es va iniciar per una empresa que va fer fallida, de manera que els veïns van haver de fer-se càrrec i acabar les obres amb un gran esforç personal.

Les tècniques de construcció i els materials de l'època van fer que al voltant del canvi de segle començaren a ser detectades deficiències en diversos immobles.
Així, es va signar un primer conveni entre l'ajuntament i la conselleria, aleshores de territori i habitatge, per rehabilitar el bloc número 15, que van acabar en 2004 amb resultat pareix que poc satisfactori, tant per a l'administració, a les administracions en general, com per als veïns.

Per això, a instàncies de l'empresa pública municipal PIMESA es va fer en 2008 un informe sobre l'estabilitat estructural dels blocs d'habitatges 11 al 14 del barri, que va concloure que la rehabilitació no era viable des del punt de vista econòmic ni tampoc des del punt de vista tècnic.

De fet, l'any 2008 es va signar un primer acord entre el ministeri d'habitatge, la conselleria, en eixe moment de medi ambient, aigua, urbanisme i habitatge, i l'ajuntament per a la primera fase de l'Àrea de Rehabilitació i Regeneració Urbana, conegut com a ARRU, del barri, amb una inversió prevista de 36,7 milions, dels quals els particulars havien d'aportar al voltant d'un terç.

D'aquell ARRU es van escometre obres d'urbanització i tràmits urbanístics i es van tramitar ajudes de l'estat i de La Generalitat per import conjunt de 5,2 milions d'euros, mentre que l'ajuntament va invertir uns 762.
000 euros en manteniment de les edificacions.

Així mateix, l'ajuntament va tramitar un pla de reforma interior modificatiu, que s'aprovà per acord plenari municipal en març de 2014.

El següent pas va ser la subscripció en octubre de 2014, és a dir, al final de la passada legislatura, d'un nou ARRU per al barri, entre el ministeri, l'anterior CITMA i l'ajuntament, amb una inversió global de 20,8 milions d'euros a càrrec de l'estat, Generalitat i particulars per a la renovació de més de tres-cents habitatges.

L'actuació, aquella actuació, comprén la construcció de nous habitatges i la demolició dels edificis antics, així com obres de reurbanització.
L'ens gestor i promotor de les actuacions és PIMESA, l'empresa pública municipal, i també li correspon a l'ajuntament d'Elx fer les obres necessàries per al manteniment dels edificis actuals.

Des del punt de vista econòmic això implica que la conselleria fa els pagaments de la seua aportació i la de l'estat contra les certificacions d'obra que envia l'ajuntament.
I fins ara ha anat pagant amb este mètode les quantitats, d'acord a allò que li anava remetent el municipi.

Em permetran que haja fet esta introducció inicial per tal de delimitar les atribucions principals de cada administració en aquest tema.

En el barri de San Antón no hi ha habitatges de La Generalitat, no n'hi ha, de manera que els instruments urbanístics i la promoció de les actuacions relacionades amb l'ARRU són plenament municipals, tant pel que fa a la redacció dels projectes, licitació i execució de les obres, com a la gestió i adjudicació dels habitatges a través de l'empresa pública PIMESA.

La problemàtica del barri de San Antón es va tractar en aquesta mateixa comissió en el mes de juny de l'any passat, arran d'una PNL que va presentar el Grup Parlamentari Podem amb una redacció inicial que instava al Consell a fer una sèrie d'actuacions, encara que l'ens gestor i promotor és PIMESA, com he dit, conforme a l'acord que es va subscriure en el seu moment.

Per això, recordaran vostés, es va plantejar una esmena de modificació, perquè el text s'ajustara així a la realitat, de manera que el Consell instara a l'ajuntament a dur a terme un conjunt de qüestions.
I així es va aprovar per unanimitat en la comissió, convertint-se en la Resolució 1.
028/IX, que la conselleria va traslladar oportunament a l'ajuntament en juliol.

En aquest sentit els puc dir que des de l'ajuntament se'ns ha informat al voltant de diversos punts de la resolució, d'aquella resolució que es va aprovar.
I, per tant, puc i vaig, amb el seu permís, a traslladar-los eixa informació a tots vostés.
En concret me centraré en els cinc punts que feien referència a eixa PNL i que, per tant, són els punts que puc aportar alguna informació a través de la informació que el mateix Ajuntament d'Elx ens ha remés.

En primer lloc, ens comunica l'Ajuntament d'Elx que els 74 habitatges del primer edifici construït estan venuts o adjudicats a propietaris de drets de domini dels blocs 11, 12, 13 i 14.

A principis del mes d'abril s'havien formalitzat ja 64 escriptures de compra-venda, entregada la possessió als titulars, on ja residixen la majoria, i havent-hi constituït també, això és important, la comunitat de propietaris.

Els casos restants presenten diverses situacions, que són distintes i que, per tant, requerixen un poc més de temps.
Han demanat ajornament de pagaments, algun permís per llogar, etcètera, però bàsicament la informació és aquesta.

Pel que fa al primer punt de la resolució, que els recorde a tots vostés, però ho coneixen bé, que era assegurar en els plecs de comercialització els mecanismes per a prioritzar l'adquisició d'habitatge en els nous edificis que s'executen a famílies residents en el barri i evitar així l'accés preferent a persones amb escassa implantació per a l'objectiu aquell del primer punt.
L'ajuntament assenyala que la comercialització del primer edifici, tot i que es va realitzar amb anterioritat a aquesta resolució, de conformitat amb el plec de comercialització aprovat per la junta de govern local de l'Ajuntament d'Elx en juliol de 2016, establia expressament que per a poder participar en la convocatòria els sol·licitants havien acreditar ser titulars per qualsevol títol, a més legalment, d'algun dret de domini sobre un habitatge dels blocs 11 a 14.
Este plec es va publicar en el BOC en el seu moment.

A partir d'esta resolució i d'esta primera mesura, que donava d'alguna manera també, tot i que es va fer abans, donava compliment a este primer punt, es van presentar 138 sol·licituds i, una vegada publicades les llistes provisionals, haig de dir que ens comenten que no va haver-hi cap al·legació.

Respecte al segon edifici que s'està construint, del qual pràcticament està fet la meitat, el 50%, l'ajuntament preveu, preveurà en els plecs que s'excloga expressament entitats financeres o societats mercantils de la percepció d'ajudes per a l'adquisició dels nous habitatges i que sols puguen triar, si fora el cas, després de les persones físiques.
Això pel que representa al primer punt.

Quan al segon punt, que els recorde era publicar les llistes provisionals dels sol·licitants admesos amb dret a adquisició de nous habitatges, sempre evidentment amb els límits que establisca la legislació en matèria administrativa de protecció de dades, l'ajuntament diu que les llistes provisionals de sol·licitants admesos que puguen accedir a una vivenda de nova construcció són aprovades en tot cas per la junta de govern local de l'Ajuntament d'Elx i es publicaran en la forma, terminis i mitjans que es determinen en els corresponents plecs de comercialització, que evidentment s'ajustaran en tot cas a la legislació.

Pel que fa al tercer punt, que els recorde era estudiar formules financeres i legal d'accés als nous habitatges pels titulars dels drets, en especial per aquells que tinguen més dificultats econòmiques, ja siga en règim d'arrendament, opció de compra, cessió d'usdefruit, etcètera, l'ajuntament va establir en els plecs de condicions per a la comercialització del primer edifici la modalitat de pagament ajornat, que permetia als titulars de drets adquirir el nou habitatge adaptat a la seua situació socioeconòmica, fraccionant el pagament fins a un màxim de 18 mesos des de la formalització del contracte de compravenda.

Quant a la comercialització dels restants edificis de nova construcció, s'estudiarà incloure en els nous plecs de condicions, a més d'aquesta clàusula de pagament ajornat, altres formes financeres il·legals d'accés a les vivendes pels titulars de drets més desfavorits, com pogueren ser l'arrendament, opció a compra, cessió d'usdefruit, etcètera.

Passem al quart punt, el quart punt d'aquella resolució, que els recorde era establir un calendari de reunions amb la totalitat dels veïns amb garantia de publicitat suficient i de lliure concurrència per a triar de manera participada les millors solucions per a la viabilitat del barri abans de reprendre les actuacions per a les fases següents.

Respecte a aquest punt, l'ajuntament comunica que té previst fer reunions amb la participació dels agents veïnals i els mateixos veïns implicats, a fi de debatre i plantejar noves opcions i solucions per a la viabilitat del barri.

Finalment, i pel que fa al punt cinqué, que era establir mecanismes d'assessorament perquè els habitatges actuals que necessiten intervenció puguen optar a les ajudes del programa de foment de la rehabilitació edificatòria, l'Ajuntament d'Elx està adherit a la xarxa d'oficines d'informació sobre rehabilitació d'habitatges i regeneració de barris per a ciutadans professionals i empreses del sector, impulsada, per cert, per la conselleria, i a través de l'empresa pública PIMESA promou la cultura de la rehabilitació prestant el servei d'informació i assessorament a la ciutadania d'Elx en aquesta matèria, incloent-hi l'accés a les ajudes econòmiques que puguen existir en cada moment.

Dit açò, respecte als punts de la resolució, des de l'Ajuntament d'Elx també assenyalen, pel que fa al fet d'oferir als veïns del barri opcions de reallotjament en els nous habitatges, que s'està estudiant la inclusió en els pròxims plecs de comercialització de formes financeres i legals, Â«formes financeres i legalsÂ» -pot ser ho he dit massa ràpid-, formes financeres i legals, arrendament, opció a compra, cessió d'usdefruit, etcètera, per tal de garantir l'accés als habitatges a persones amb baixos recursos econòmics.

Per tant, com poden haver escoltat, hem fet un repàs a la situació de l'ARRU i a la resolució aprovada per aquesta comissió.
Però a més de l'anterior, cal dir que la conselleria té la interlocució amb l'estat respecte als plans d'habitatge, i a més de l'aportació i els pagaments dels fons estatals i autonòmics que recull l'ARRU a partir de les certificacions que remet l'Ajuntament d'Elx, que és el mètode que els acabe de comunicar, els puc dir que la conselleria va intervindré també en el seu moment per a qualificar els nous habitatges com a habitatges de protecció oficial, de manera que els propietaris tingueren així accés a la màxima subvenció de fons públics possibles.

Igualment, i tenint en compte el nivell d'execució de l'ARRU actual, a final del 2017 vam traslladar al ministeri la sol·licitud de l'ajuntament perquè l'estat prorrogara les anualitats per a dur a terme l'ARRU.
Com saben vostés, el ministeri ja ens ha enviat un esborrany del conveni i per tant del pla estatal d'habitatge 2018-2021.

I hem comprovat efectivament que en eixe conveni que està ara per a la signatura, en la disposició transitòria primera se permet l'ampliació del termini per a l'execució dels programes de foment del parc públic d'habitatge en lloguer, i de foment de la regeneració i renovació urbanes del pla anterior 2013-2016.
I se permet, com he dit, la pròrroga fins al 31 de desembre del 2019.

Per tant, una vegada se signe el conveni entre l'estat i La Generalitat per a posar en marxa el pla d'habitatge 2018-2021, que és el que vindrà a continuació, es podrà modificar l'acord de l'ARRU i ampliar així el termini d'execució d'aquest, cosa que permetrà a l'Ajuntament d'Elx i a PIMESA, la seua empresa, com a gestor i promotor, continuar amb les actuacions i els plecs de comercialització.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Doncs, iniciem el torn d'intervencions, en este cas del grup sol·licitant, que és el Grup Parlamentari Podemos-Podem, per un temps de huit minuts.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Moltes gràcies per la seua compareixença, les seues explicacions.

Mire, jo volia fer un repàs.
Jo crec que el primer que cal fer és trencar la imatge o trencar la idea de resoldre una qüestió com el barri San Antón, que a més és el paradigma d'un model determinat d'intervenció, trencar la noció que açò és a soles una qüestió de competències administratives.

Si vosté em permet fer una repassada a la història, vorem en primer lloc que no a soles l'operació naix d'un planejament en què intervé la Generalitat valenciana, un pla especial de reforma interior, sinó sobretot que n'hi ha un conveni d'octubre del 2018, que és el que crea inicialment l'ARU, que era com se denominava en la legislació anterior, i en la qual participen altres bandes, La Generalitat, l'ajuntament i el ministeri.

Però a més, jo crec que n'hi ha una cosa que no cal desconéixer.
L'IVHSA, que era el gestor de la Generalitat valenciana per a l'operació del barri de San Antón és un IVHSA que tenia una oficina sobre el terreny, que havia fet un treball de camp, que s'havia guanyat, a costa de l'esforç, un prestigi i havia generat una confiança entre els veïns.

I que per una decisió purament política del govern de torn, del govern del Partit Popular en 2012, va tindre un ERO brutal, que va suprimir dos terceres parts de la seua plantilla, i va retirar els seus efectius de San Antón.
I va traspassar en 2013, com a conseqüència de la jivarització de l'IVHSA, la competència de la gestió de l'ARU de San Antón a l'Ajuntament d'Elx, mitjançant la seua empresa pública.

Per tant, n'hi ha una responsabilitat en l'impuls, en el disseny, i després en l'abandonament del barri de San Antón per part de la Generalitat valenciana.

Però és que a més no oblidem de nou una altra cosa: perquè funcione l'operació, La Generalitat està en un doble llaç.
Per una banda, signa un conveni amb el ministeri que permet que amb càrrec al pla estatal d'habitatge vinguen uns fons.

I al mateix temps, La Generalitat té un acord, un conveni anual amb l'Ajuntament d'Elx que li permet tindre un seguiment i una articulació de les subvencions.

Però a més, La Generalitat està en una comissió bilateral en el ministeri i fa el seguiment de tots els ARRU.
I a més, l'ajuntament, segons el conveni anual que signa, forma part d'una comissió de seguiment en l'Ajuntament d'Elx, en què participen dos representants de La Generalitat, un de l'Ajuntament d'Elx i un altre de PIMESA.

Dita comissió, diu el conveni, Â«verificará el cumplimiento de las previsiones contenidas en este convenio, proponiendo cuantas modificaciones y reajustes resulten necesarios para las eventualidades que pudieran producirse, a fin de asegurar el buen desarrollo de las actuaciones, hasta el total de su ejecución.
Asimismo, la comisión informará a las partes de los retrasos e incidencias que puedan presentarseÂ».

Bé, per tant, La Generalitat té una responsabilitat directa, encara que siga perquè gestiona el finançament, i a més té una responsabilitat de seguiment, d'avaluació i també una responsabilitat davant dels veïns.

I mire, jo li vull dir que l'operació de San Antón és una operació que està mal dissenyada i mal executada.
I jo crec que a més cal ser molt clars: el disseny de l'operació és un disseny que va fer el Partit Popular en un moment determinat, que partix d'una concepció errònia, i és de la impossibilitat de mantindre el barri en la seua configuració.

De la impossibilitat de fer possible la intervenció per a la rehabilitació, siga pública o privada.
I partix, i després li explicaré per què, d'una concepció en què tot el barri mereix ser arrasat, tot el barri mereix ser demolit i produir edificis de nova planta.
Una qüestió prou discutible.

Fins i tot n'hi ha informes de tècnics d'Elx i d'alguns professionals que qüestionen aquesta decisió.
És més, el planejament, encara que la seua memòria justificativa parle d'aquesta necessitat, després, com vorem, s'adopten mesures concretes que fiquen en qüestió el caràcter d'eixa ruïna global per a 1.
095 habitatges.

És la primera vegada que veig un expedient en què se declara simultàniament la ruïna de 1.
095 edificis, sense un expedient contradictori de declaració de ruïna, com marca el reglament de disciplina urbanística i la legislació espanyola i autonòmica en la matèria.

Però és que a més jo crec que aquell disseny inicial incloïa també un parell d'arguments, que era com el dret dels habitants tradicionals del barri al reallotjament.
I a més també la possibilitat que hi haguera una part de rehabilitació, i a més també la possibilitat que hi haguera una eixida habitacional que no fóra sempre la compravenda, sinó fins i tot el lloguer.

Bé, totes aquestes previsions han anat desapareguent dels convenis i fins i tot en el conveni últim al qual vosté s'ha referit, del 2014, i també en el plec de condicions per a l'adjudicació del primer bloc d'habitatges resulta que s'aplega a afirmar que no cal reallotjament, perquè pel simple fet de fer els edificis per fases fa innecessari el reallotjament.

Perquè aplega a afirmar el document que encara que n'hi ha risc d'estructura, no cal que s'abandonen les cases, la qual cosa ja és una contradicció en els seus propis termes, perquè una de les bases del disseny de l'operació és que allò presenta una ruïna tècnica i una situació estructural que amenaça risc per a les persones i béns.
I per tant, caldria haver plantejat el desallotjament i el reallotjament dels afectats.

Desapareixen els criteris de reserva per a una altra fórmula que no siga la compravenda.
Desapareix, per tant, també la possibilitat que hi haguera rehabilitació privada, es nega la possibilitat de rehabilitació privada.
I açò ha portat a una situació absolutament impresentable.

Per una banda, trobem que les persones que han tingut capacitat econòmica o de recórrer a crèdits, etcètera, han pogut optar a eixos habitatges de nova planta.
Però en este moment n'hi ha famílies vivint en edificis del barri de San Antón, que compartixen el seu replà, el seu pati, en vivendes tapiades, portes, finestres i balcons.

N'hi ha persones d'avançada edat que estan vivint en un territori absolutament hostil.
Açò suposa que tota aquella persona que no ha pogut tindre accés a una operació de compravenda està sent arraconada en condicions insuportables que atempten contra la seua dignitat.

No s'han facilitat altres opcions residencials, s'han incomplit, jo crec, la justificació, s'ha demostrat que era injustificada la declaració de ruïna tècnica.
I el que és més greu, senyor secretari autonòmic: queden 787 habitatges per dissenyar un model per a la segona fase de l'operació del barri de San Antón.

Què anem a fer?
Quin és el criteri d'este nou govern, no del govern que va dissenyar l'operació anterior?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Anem a continuar amb el Grup Parlamentari Ciudadanos, per un temps de quatre minuts.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

Bienvenido, señor secretario aquí, a darnos las explicaciones de este tema.

Un tema que la verdad es que vemos que el problema habitacional cada vez en esta comunidad está más lejos de resolverse.
Y es que hay algo que a mí me causa un poco no sé si de risa o preocupación, más bien de preocupación, y es la inestabilidad entre las administraciones.

Cuando empiezan a echarse las culpas de Â«la culpa la tienes tú, la culpa la tiene el gobierno, la culpa la tiene La Generalitat, la culpa la tiene el ayuntamientoÂ».
Y al final no se ponen de acuerdo ninguno, ninguno tiene la culpa.
Y al final, quien lo paga son los más vulnerables, que en este caso son los ciudadanos.

Ustedes, o por lo menos usted sabrá que en mayo de 2016 la consellera visitaba Elche, proclamando a bombo y platillo la rehabilitación y regeneración del barrio de San Antón, en el que decía que Elche está en el mapa de prioridades de la conselleria.
Y nos parece perfecto.
Si eso es lo que queremos, que esté en el mapa de prioridades de la conselleria.

Y posteriormente, el ayuntamiento dijo que en el mes de julio de ese año, del 2016, que se habría finalizado la construcción de las viviendas.
Muy rápido me parecía a mí, pero bueno, no sé, imposible no hay nada.
Pero, descartando eso, que no ha sido al final realidad, vemos que en el año 2018 están en una situación…

Las personas continúan en una situación de vulnerabilidad y la situación en la que se encuentra ese barrio es muy degradada, con una elevada situación de degradación.

Y a nosotros nos gustaría saber si ustedes, como conselleria, ya que dicen que la responsabilidad pertenece al ayuntamiento, pero sí que tienen parte, como han comentado aquí, de gestión y de responsabilidad, porque tienen parte de responsabilidad, si la conselleria dispone de una relación de residentes de ese barrio de San Antón, que hayan solicitado adjudicación de viviendas y que hayan quedado excluidas de la misma.

También nos gustaría saber si en ese listado que hay de residentes, hay personas con exclusión social.
Porque, como usted bien ha comentado, un porcentaje lo tenían que pagar esas personas.
Y, como bien ha comentado el ponente de Podemos, el señor Montiel, hay personas que no tienen ni incluso para pagar ese porcentaje.

Por lo tanto, ¿quién se va a hacer cargo de ese porcentaje para esas personas en exclusión social?

Por otra parte, también si ustedes saben si se han establecido unos criterios para garantizar y dar prioridad de acceso a viviendas a vecinos de ese barrio de San Antón, si son exclusivos de ese barrio de San Antón.

Porque conocemos por los medios de comunicación, la prensa, que los primeros a los que habían sido adjudicadas estas viviendas eran dos personas residentes en Londres.

E igual que nos enteramos nosotros, se enteraron las personas que viven en esa barriada.
Por lo tanto, es ver si realmente las prioridades son esas personas o son personas que tengan poder adquisitivo y puedan comprar una vivienda en esas condiciones y en esa barriada.

Por nuestra parte, gracias por todo.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Popular, per un temps de quatre minuts.

El senyor Navarro Caballero:

Sí, buenas tardes, señor presidente.

Señores diputados.

Señor secretario autonómico.

Bueno, yo no voy a reincidir en las preguntas que ya se han realizado.
Lo que sí que hay que dejar una cuestión clara.
El barrio de San Antón, yo soy de Elche, no es una problemática que venga de ahora.
Ya en el 2008 se había establecido convenios para poder llevarlo a cabo.

La realidad es que en la anterior legislatura, en el 2011, con gobiernos del Partido Popular en Elche, en la Comunidad Valenciana y en Madrid, se firmó un convenio donde el 24 de octubre del 2014 se fijó una cuantía, se establecía la cuantía, estaba todo perfectamente claro.
Sí que se adjudicaron las obras y se hicieron las 74 primeras viviendas del primer bloque y quedaban por adjudicar para 234.

Estamos en el 2018.
Había dos objetivos: uno que era cumplir con los plazos del convenio del ministerio, que remitía el plan de vivienda 2013-2016; y luego otro que era trasladar cuanto antes a los antiguos ocupantes a las viviendas.

La realidad es que, lejos de sacar esas adjudicaciones… Y usted ha dicho o me ha parecido entender que es el ayuntamiento el que tiene la responsabilidad y la competencia.
Lejos de sacar esas 234 viviendas a licitación para su construcción, en tres años se han limitado a lo que he dicho, el primer bloque que ya estaba en construcción y dos a ese segundo bloque de 120 viviendas que esta previsto que la obra acabe al final del 2018 y que las casas se puedan habitar antes de final de legislatura.

Yo le quería preguntar dos cuestiones.
¿Sabemos por qué se está tramitando tan lentamente cuando estaban todos los medios técnicos y económicos?
Y dos, alargar los plazos de estos bloques antiguos está deteriorando el paso del tiempo la propia construcción y, sobre todo, a los propios vecinos.

Yo no sé si por parte de la administración…, no sé si es que el Ayuntamiento de Elche en estos tres años le está pasando como a La Generalitat, que están todavía mirando a ver cómo pueden llevar a cabo las cuestiones.
Pero lo que es gestionar no se está gestionando.
Una de las cuestiones que dice el Ayuntamiento de Elche es que, con el cambio de régimen de vivienda, pues, ha sido más complicada la licitación.

Yo sinceramente creo que no tiene nada que ver licitar una construcción a que luego la adjudicación tenga que ser con viviendas libres o de protección oficial que me parece muy bien y estaba contemplado.
Y de hecho el ministerio, el Gobierno de España, es el que está poniendo y sufragando esas cuantías.

Y luego, pues, hombre, yo tengo que darle la razón a mi compañero el señor Montiel, es que el barrio de San Antón está mal ejecutado.
Es que llevamos tres años donde ya tendrían que estar adjudicadas la construcción y donde ya tenían que haber empezado a entrar todas las personas.

Porque, entre otras cosas, con el convenio que se firmó y el acuerdo que había tenían que haber entrado entre el 2016, 2017 y 2018.
Estamos en una situación que el segundo bloque, esas 120 viviendas, no se acabarán antes de diciembre del 2018 y las personas no entrarán en esta legislatura con total seguridad.

Entonces, yo no sé si la responsabilidad de La Generalitat es saber por qué.
¿Por qué no se ha licitado, por qué no se ha adjudicado esa construcción?
Y luego, con todas las preguntas que han hecho mis compañeros, pues, no voy a reiterarlas.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos.
Grupo Parlamentario Compromís, per un temps de quatre minuts.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, president.

I bona vesprada, senyor secretari autonòmic.

Gràcies per vindre a la comissió i, a més, per fer-ho per parlar d'un tema tan important com és el barri de San Antón per a Elx.

Sap vosté que Elx és una ciutat que s'ha fet a sí mateixa.
Que durant els anys seixanta foren molts els immigrants i les immigrants que vingueren a la nostra terra per fer, jo crec, que la ciutat que tenim a dia d'avui.
Per fer d'ella un referent del calcer.

Jo crec que al final en estes persones que vingueren de fora a fer la nostra ciutat més gran, a treballar en esta qüestió, d'alguna manera tenim un deute innegable amb totes estes persones.
Jo mateixa sóc d'Elx, sóc néta, neboda i filla d'immigrants andalusos.
I quan parlem del barri San Antón estem parlant, precisament, d'un barri que té sixanta anys d'història i que, d'alguna manera, va creixent al caliu de tota este gent que comença a viure en Elx.

I esta és un poc la història que té el barri des dels cinquanta fins a, aproximadament, els noranta.
Era un barri viu, de persones migrades treballadores que van suar -com diem- juntament amb els il·licitans i les il·licitanes per fer d'Elx la ciutat industrial i de referència que és a dia de hui.

A dia de hui parlem d'un barri integrat majoritàriament per gent gran.
Més del vint per cent de la població de San Antón té més de sixanta-cinc anys i està molt feminitzat, o siga, parlem especialment de dones de la tercera edat i, a més, viudes.
I això significa en la majoria dels casos que són recursos econòmics molt, molt limitats.
Per tant, jo crec que la necessitat de donar suport institucional i la recerca de solucions urgents als veïns i les veïnes de San Antón, doncs, és pràcticament evidentíssima i està damunt la taula.

Des del nostre grup sabem perfectament que les inversions necessàries per al barri de San Antón són molt importants i que, d'alguna manera, encara que estan vostés en el conveni amb el govern i totes estes coses i el ministeri està portant diners, doncs, que si vingueren tots els diners que necessitem realment els valencians i les valencianes encara seria molt més ràpid tota esta qüestió.

Perquè al final, quan parlem de discriminació econòmica cap als valencians i valencianes parlem d'açò, de no poder donar solució habitacular a gent gran, a dones, viudes en situació socioeconòmica molt complicada (remors) i que, a més, doncs això, poden ser les iaies de tots nosaltres.

Encara així (remors) cal posar tots els esforços possibles en un barri que encara conserva esta essència.
Espere's un momentet perquè és que no em puc concentrar.
Em permet continuar parlant?
(Remors) Sí.
Gràcies.
D'acord.
(Remors) És que no se li ha donat, però no para vosté de parlar des que estic parlant jo.
Sí.
(Remors) Bé, ho han sentit tots.
D'acord.

El senyor president:

Senyories, continuem la comissió, per favor.

La senyora Campello Moreno:

Bé, com li estava dient, qualsevol persona que coneguem este barri sabem les deficiències arquitectòniques que mostra -alguns companys ja les han comentat i les han parlades- i la dificultat que es presenta de renovació sense demolició de les vivendes.
Per això a mi m'agradaria saber si ens poguera informar al voltant del cost que podria ser la renovació de les vivendes sobre l'enderrocament i la nova construcció.
O siga, no sé si podria donar-nos un cost aproximat de què val tot açò.

I d'altra banda, doncs, sabent que es va optar per l'enderrocament, la nova construcció i el reallotjament dels veïns i les veïnes del barri, m'agradaria saber en quantes fases està prevista esta actuació, si afectarà els quinze blocs i per a quan està previst, d'alguna manera, el fi de les actuacions en el mateix barri.

I l'última pregunta -ja em queda poquet temps- que m'agradaria fer-li.
M'agradaria que.
.
.
Crec que ho ha explicat vosté, però m'agradaria que quedara més clar, és ¿quines accions s'han impulsat des de la Generalitat valenciana en col·laboració amb l'Ajuntament d'Elx per evitar que ninguna de les persones de San Antón es queden en el carrer a causa de les noves actuacions o de pràctiques especulatives?

I bé, un poc sí que m'agradaria també recordar-li i nomenar abans de deixar de parlar que el barri de San Antón també significa places, moltes places i això significa comunitat, significa fer barri i fer veïnat.
I m'agradaria saber si en les noves projeccions urbanístiques que té pensat La Generalitat compta amb esta perspectiva de comunitat veïnal que en este moment es dóna ja en el barri de San Antón.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

Finalitza este primer torn el Grup Parlamentari Socialista, el senyor Briet.

El senyor Briet Seguí:

Moltes gràcies, president.

Gràcies, secretari, per la seua presència i per les explicacions que ens ha donat.

És cert que a mi em pareixia que estàvem en el dia que vam debatre l'anterior PNL perquè, més o menys, l'exposició del Grup Podem ha sigut la mateixa.
Quan va quedar clar -jo crec- en la iniciativa que van portar ells i que va portar a la fi a un acord per unanimitat de tots els grups, de qui era la responsabilitat.
I per tant, Podem també pot ús en les institucions municipals de sol·licitar tota eixa informació si tenim clar que la responsabilitat màxima d'ús de la gestió la té PIMESA.

Però, sobretot, m'ha quedat clar de les explicacions -i després de sentir els companys i companyes que m'han precedit- tres coses.
Una, que el Partit Popular és el responsable de la situació del disseny i de l'abandonament que ha patit el barri de San Antón.
Això queda clar, crec que ho han compartit molts, menys els membres del Partit Popular que amaguen eixa deixadesa en polítiques d'habitatge durant tant de temps, doncs, tots han posat de manifest (veus) aquesta situació.

La segona cosa que m'ha quedat clara és que eixa situació ve per la deixadesa, per desfer IVHSA, per l'ERO que el va provocar, que trasllada les competències a l'Ajuntament d'Elx per mitjà de PIMESA i això provoca que ara el paper de La Generalitat siga un poc de control i no siga la part més activa a l'hora d'implementar.
Crec que ha quedat clar.

I l'última que ha quedat clara després de les seues explicacions ha sigut que el Consell el que està fent i l'Ajuntament d'Elx el que està fent i posant en marxa és el compliment de les resolucions que adoptem en aquestes Corts.

Perquè de les seues explicacions s'ha posat de manifest també que tots els punts que en el seu dia vam acordar, doncs, aquells que es poden complir ja -perquè el plec de condicions cal recordar que ja estava aprovat- estan complint-se.
I aquells que no es poden complir en estos moments s'han compromés des de l'Ajuntament d'Elx, des de PIMESA i des del control de La Generalitat que es posaran en vigor.

Per tant, jo crec que quedà clar.
Reiterar les gràcies a la seua explicació, a l'explicació de La Generalitat una altra vegada que hem tractat este tema.
I sobretot fer-li una pregunta: ¿què significa -perquè jo crec que és un tema important que vosté ha mencionat i potser no hem fet èmfasi i m'agradaria una explicació més concreta- que les vivendes siguen qualificades de VPO?
Perquè l'anterior govern no ho va fer.
Què significa per als propietaris?
Perquè crec que és un tema important i que es mereix una explicació més concreta.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Doncs, ara té un torn de paraula el secretari autonòmic també sense temps.

Quan vosté vullga.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Bé, jo vaig a intentar contestar.
Moltes gràcies per totes les intervencions i per les idees, algunes de les quals crec haver explicat.
Però, en qualsevol cas, torne a dir-ho perquè potser no m'he explicat bé en alguna part de la meua intervenció.

Efectivament, tenim un problema original en este cas del barri de San Antón, que va ser la decisió de l'anterior govern de traure l'IVHSA del mig, per dir-ho en poques paraules.
És a dir, de deixar-ho en mans de PIMESA i, per tant, d'eliminar a La Generalitat de la gestió directa d'este element.

I a partir d'ahí.
.
.
, una decisió que es pren l'any 2013, si no recorde malament.
I a partir d'ahí se signa l'ARRU del 2014, justament per a aprofitar el pla de l'habitatge 2013-2016, amb la qual cosa ja entrem en una dinàmica en la qual era impossible alterar, efectivament, perquè ja el full de ruta era aquest.
Quan nosaltres arribem l'ARRU ja està en marxa i estan les anualitats pensades i està tot en disposició.

Per tant, ens trobem en una situació on la responsabilitat directa de La Generalitat no existix en el barri de San Antón per una decisió de l'anterior govern.
I este és el punt d'arrancada de la situació en què estem.

Això no vol dir que no tinguem nosaltres una certa responsabilitat, com s'ha comentat ací, perquè eixa responsabilitat és la de -entre altres coses- fer els pagaments de les obres de rehabilitació i contra la certificació que l'Ajuntament d'Elx en cada moment va aportant.

I d'alguna manera fer també -si em permeten l'expressió- d'intermediaris entre la voluntat d'esta cambra i l'Ajuntament d'Elx amb la pròpia política de la conselleria, per tal que les resolucions que esta cambra adopte, que este comissió i en general esta cambra adopte, doncs, que siguen també de coneixement i de compliment per part de l'Ajuntament d'Elx.
I en això estem.

I, de fet, la col·laboració entre l'Ajuntament d'Elx i la conselleria està permetent que.
.
.
, i jo crec que els haja pogut respondre a eixos cinc punts que la PNL en el seu moment indicava.

Però a partir d'ací jo, sincerament, no podem estar per damunt de la voluntat municipal.
Eixa és una discussió que, si volen vostés, podem tenir tan extensa com vullguen.
Quin és el grau de La Generalitat -diguem-ne- per obligar l'Ajuntament d'Elx o no o a un ajuntament per tal que dissenye la seua pròpia política.
Nosaltres sempre actuarem en un respecte institucional màxim a estes competències de cadascú.

I cal recordar -i jo això crec que val la pena assenyalar-ho ací- que els ARRU són actuacions municipals.
Són actuacions municipals.
Que, efectivament, La Generalitat hi participa, posa la seua part, treballa amb l'estat.
Però, en definitiva, els ARRU són actuacions municipals.

I, per tant, màxim respecte institucional a esta diversitat de competències, màxim respecte legal a la figura de l'ARRU que nosaltres en este moment és la que tenim damunt la taula i que ara, en el nou conveni amb el pla estatal de l'habitatge, doncs, tornarem a posar en marxa a disposició d'aquells ajuntaments que estimen oportú participar d'aquesta figura de rehabilitació i regeneració urbana.

Crec haver comentat -i si no, ho torne a dir- que en els plecs -comentava el senyor diputat Montiel- sí que està prevista la modalitat no només de pagament ajornat, sinó d'altres formes financeres il·legals d'accés a les vivendes pels titulars més desafavorits, com pogueren ser l'arrendament o l'opció compra o la cessió d'usdefruit.
O siga, sí que, en principi, l'Ajuntament d'Elx contemplarà estos elements i no tenim cap inconvenient en tornar a traslladar a l'Ajuntament d'Elx l'opinió que, a més de la compra, doncs, haurien de figurar també altres formes d'accés als edificis.

Per tant, jo crec que això.
.
.
, torne a reiterar-ho i espere que quede clar que sí que sembla que, quant a la comercialització d'eixos edificis de nova construcció, sí que s'estudiaran eixes formes financeres i legals diferents del pagament ajornat, que era la modalitat que s'havia optat per a aquelles persones que tenien més problemes a l'hora d'accedir-hi.

Conteste també en general, si me permeten vostés, algunes altres qüestions i preguntes que se m'han fet.
I, sincerament, amb tota sinceritat, m'agradaria donar-los moltes més explicacions de les que tinc, però, com els he dit al principi, en estos moments no hi ha cap habitatge del parc d'habitatges de la Generalitat valenciana en San Antón; això és una responsabilitat.
I, per tant, el que jo els comente és la informació que l'Ajuntament d'Elx a mi o a la conselleria, en este cas, ens han donat.
Però, a partir d'ahí, sí que podem fer algunes.
.
.
, o puc intentar contestar algunes de les preguntes que vostés molt amablement m'han fet.

Per exemple, residents.
Jo tinc testimoni que no n'hi ha cap al·legació en les 138 sol·licituds que n'hi havien d'accés a pisos, diguem-ne, a habitatges.
I, si no hi ha cap al·legació, és perquè les coses s'han fet bé, en principi.
Pot haver-se comés alguna errada, però els titulars, que són els que defenen els seus interessos, són els primers que haurien, en el seu moment, presentat les al·legacions oportunes.
En este cas, no hi ha hagut cap al·legació a les 138 propostes, sol·licituds que s'havien fet, no?

En segon lloc, efectivament, entenc que sí, que per a poder participar en el primer i en el segon edifici s'ha de ser.
.
.
, d'alguna manera, presentar algun títol de propietat.
I, aleshores, és possible que una persona residisca en Londres -no sé si és el cas-, però tinga el títol de propietat d'un edifici perquè siga de la família, perquè siga seu i estiga vivint temporalment en Londres.
.
.
No ho sé.
No li puc contestar el cas concret perquè no el conec, però si me diu quina és la meua opinió, jo pense que, com que en els plecs, efectivament, està que ha de manifestar algun títol de propietat, en este cas, doncs, és molt probable que tinga eixe títol, estic segur que tindrà eixe títol de propietat.
Però recorde també vosté que no només amb un títol de propietat s'hi pot accedir; també -i això afavorix els veïns, perquè de vegades estes coses passen- amb l'usdefruit, també s'hi pot accedir, o amb la cotitularitat també se pot accedir a estos elements, no és només el títol estricte de propietat d'una persona, sinó estes formes que permeten, d'alguna manera.
.
.
Això sí, han de manifestar que, efectivament, mantenen una relació de propietat perquè, efectivament, no passe el que pot passar, que és que alguns vinguen de fora llevant el lloc a estes persones.

Jo, sincerament.
.
.
Han preguntat també què significa VPO.
Doncs, VPO significa que els titulars tenen el màxim.
.
.
, la màxima.
.
.
, poden optar a les màximes ajudes possibles per a la contribució a la rehabilitació de l'edifici, per la part que han de pagar.
Això no estava previst.
Això ha sigut una incorporació ara que manifesta, efectivament, el desig que, en la mesura del possible, ningú es quede fora d'estos elements.
I, per això, La Generalitat el que ha fet ha sigut promoure esta declaració d'habitatge de protecció oficial justament per a estos elements.

Jo crec que la Generalitat valenciana, si me permeten -i acabaria amb això-, manté les seues responsabilitats, respectant al màxim la legalitat de les diferents institucions i mantenint al màxim també allò que un ARRU especifica que és una matèria estrictament municipal.

Nosaltres, quan arribàrem a La Generalitat, ja estava signat el conveni per a eixes tres anualitats, fins a 2017, i és el que hem hagut d'aplicar en este cas, però sense això no indicar que no hem introduït les millores i els canvis oportuns que, lògicament, un govern com el botànic considerava fonamental, que era l'ajuda a totes les persones i, especialment, a les més dèbils que residien al barri de San Antón.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem, ara sí, de menor a major.
I comença el torn d'intervencions el Grup Parlamentari Ciudadanos.
(Veus)

La senyora García Jiménez:

No.
Simplemente voy a hacer una pregunta, que se me ha quedado ahí, en el aire, y que no me ha contestado: si ustedes son conocedores si hay personas de exclusión social y, si hay personas de exclusión social, si tienen, dentro de los criterios que hay establecidos, prioridades frente a otras personas que, a lo mejor, tienen su título de propiedad.
O sea, que simplemente saber si la conselleria tiene un registro sobre ese tema.
Punto (inintel·ligible) …

El senyor president:

Molt bé.

Alguna intervenció?

Grup Parlamentari Podemos, quan vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Voy a intentar explicarle o pedirle, mejor dicho, explicación sobre cuatro aspectos que me parecen fundamentales.

Por un lado, en el error de diseño del plan está que, al definir todo un barrio, todo un barrio, con todos sus bloques, con sus 1.
095 viviendas, sin ningún análisis caso a caso, se generó una opción por la demolición de todo un barrio sin expediente contradictorio de declaración de ruina, edificio a edificio, sin catas, sin informes que hubieran permitido contradecir ese criterio.

Por tanto, creemos que, además, la prohibición para…, esa definición en el plan generó una imposibilidad jurídica para solicitar y gestionar ayudas de rehabilitación que ha contribuido a la degradación del barrio.
Y esa es una cuestión que se está a tiempo de cambiar, porque seguimos pensado que fue un criterio más político que técnico el que llevó a esa decisión.
La prueba es que el propio pliego de condiciones para adjudicar viviendas dice, Â«el proyecto de renovación urbana no requiere un programa de realojamiento temporal o definitivo, ya que no es necesario desalojar a los ocupantes legales de los inmuebles de su vivienda habitualÂ» y, entre otras cosas, dice, Â«a pesar de que están declarados en situación legal de ruina por el estado de deterioro avanzado que presenta la estructuraÂ».

O sea, que tiene un estado de deterioro avanzado la estructura, pero no es necesario desalojarlos; pueden quedarse allí los años que sean necesarios.
De hecho, se está permitiendo que la gente viva en edificios semiabandonados, con puertas, balcones y ventanas tapiados, conviviendo con la miseria, condenando a las personas más desfavorecidas.

En segundo lugar, creemos que la política de compraventa es un error.
Hoy por hoy, el único pliego conocido, que es el de las primeras 74 viviendas, coloca el precio de venta en 1.
035 euros/metro cuadrado construido, mientras que paga la vivienda originaria a 373 euros/metro cuadrado.

Como, además, es una operación voluntaria, resulta que la tributación fiscal de la venta…, se paga la tributación fiscal de la venta y, además, un 10% de IVA en la adquisición de VPO.
Y estamos dejando marginados a problemas y, como decía la señora Campello, personas muy empobrecidas, muchas viudas, gente que no tiene capacidad económica ni siquiera para recurrir al crédito porque no le van a dar una solución en las entidades financiaras convencionales.
Por tanto, hace falta un plan de alquiler, no la posibilidad que el pliego…, un plan de alquiler público.

En tercer lugar, el IVVSA y los vecinos suscribieron, en un clima de confianza, en 2009, 2010, una serie de convenios individuales que fueron los que permitieron sustentar la operación de San Antón.
Y, tal y como dice el propio pliego de condiciones y el convenio suscrito con La Generalitat, el 11 de marzo de 2014, el ayuntamiento se subroga en todas las obligaciones y compromisos contraídos por le IVVSA, y no los está cumpliendo.

En cuarto lugar, la sintonía actual entre la Generalitat valenciana y el gobierno municipal nos debería llevar a reconsiderar la política para las 787 viviendas pendientes, por una razón, porque ahora hay que firmar un nuevo convenio, porque el convenio firmado en 2008 con el ministerio, porque el convenio firmado en 2014 entre La Generalitat y el ayuntamiento expira ahora, expira con las 308 viviendas.
Quedan 787 viviendas a las que hay que aplicarles un nuevo convenio, una nueva financiación, una nueva filosofía.

Es el momento de dejar de apostar por el criterio de la demolición y apostar por la rehabilitación.
Es el momento de fijar la población y respetar los derechos de los vecinos y vecinas residentes.
Es el momento de tomar ejemplo de otras actuaciones en las que, incluso, con situaciones estructurales más graves, tipo aluminosis, se han podido rehabilitar edificios enteros y mantener a la población y no someterla a una situación de estrés económico y de imposibilidad de mantener el tejido social del barrio.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Finaliza el Grupo Parlamentario Popular, un tiempo de cuatro minutos.
Cuando quieras.

El senyor Navarro Caballero:

Sí.
Gracias, presidente.

Bueno, yo…, me ha parecido que ha quedado claro.
Me ha parecido escuchárselo ocho o nueve veces.
La responsabilidad es del ayuntamiento.
El Consell lo está haciendo muy bien, el ministerio parece que también lo está haciendo muy bien y hay un convenio firmado donde las cantidades ya están reguladas, donde están presupuestadas.

Yo.
.
.
, perdonen a alguno de mis compañeros que no han intervenido ya en esta última, pero yo creo que el papelón que han tenido que hacer… Yo creo que han estado hablando de algo que, probablemente, no sabían de qué estaban hablando.
Â«¡Hombre!
, si viniera el dinero más rápido de Madrid, del ministerio, esto se habría acabado.
Â» Me ha parecido escucharle en su primera intervención, me ha parecido, que tiene que estar el certificado de obra por parte del ayuntamiento para que se pague.
O sea, que da igual que no venga dinero de Madrid -que sí que está viniendo y que está presentado-.
Bien, pues…

Luego, me sorprende que se diga eso, cuando hay diez millones de euros de una partida del presupuesto de 2017, del Consell, para el barrio de San Antón, que no se ha ejecutado.
¿Por qué no se ha ejecutado?

Le he hecho varias preguntas antes que creo que no me ha contestado.
Le voy a hacer tres o cuatro.
Primero, si viniera el dinero más rápido de Madrid, ¿se podría hacer?
Segundo, ¿por qué no se han ejecutado los diez millones de euros de la partida que ya estaba en 2017?
(Veus) Tercero -que esa se la he hecho antes-, ¿sabe por qué esta lentitud a la hora de tramitarlo, cuando estaban todos los medios técnicos y económicos?
(Veus) Espere, quizás quiera decir algo la… (Se sent una veu que diu: Â«No, no me dóna la paraula.
Â») ¡Ah!
¿Me callo?
¡Ah!
Es que, como antes le molestaba el de mi compañero…

Y, luego, ¡hombre!
Yo creo que hay una cosa muy clara.
En el ayuntamiento, que parece que sean otros a los que han intervenido aquí que sustentan el Consell, gobierna el Partido Socialista y Compromís.
¿Le ha pedido esa responsabilidad que usted ha estado diciendo aquí?
¿Le ha dicho que por qué no actúan con celeridad?
(Veus) ¿Estas personas que lo están pasando tan mal, que lo están pasando…?
Que es que hay un convenio que se firmó en 2014 (soroll de papers) y en 2015 ya tenemos aquí la resolución, esas 74 viviendas.
Es que tenemos 120 que todavía no se han acabado.
Es que esto tenía que haber acabado en 2018.
Es que no se van a acabar, es que no van a entrar.
¿La solución es el alquiler o la compra?
Pero, si no están, no se puede.

Hay que gestionar, aquí y en el ayuntamiento.
El dinero está.
Lo ha dejado muy claro, lo voy a repetir otra vez más, la responsabilidad es del ayuntamiento.
Hay que saber gestionar.

Quizás, alguna diputada que es concejala en Elche podría haber venido a decirnos algo, que es que qué diferencia las intervenciones que han sido muy bonitas, han sido una clase de historia de lo que es el barrio de San Antón, pero es que la legislatura pasada las intervenciones eran totalmente distintas.
Ya había un convenio y se había adjudicado ya un primer bloque.
¿Qué pasa en 2015, en 2016, en 2017?
Estamos en 2018.
(Veus) ¿Qué pasa?
Es que, al final, esto en lo que consiste es en vamos a echar la culpa a quien sea; pero lo ha dejado muy claro, esto es una cuestión del ayuntamiento.

Le he hecho tres preguntas, me gustaría que, por favor, me las contestara.
Las voy a repetir.
¿El dinero está viniendo de Madrid, está listo para librarlo, como el del Consell; tienen que ser por la certificación del ayuntamiento?
Segunda, ¿por qué los diez millones de euros de la partida que estaba para el barrio de San Antón no se ejecutaron en el presupuesto de 2017?
Y, luego, ¿por qué la lentitud de tramitarlo, cuando ya estaban todos los medios y, sobre todo, estaban los medios técnicos y económicos?

Muchas gracias.

El senyor president:

Muy bien.
Muchas gracias.

La senyora Campello Moreno:

President, demane la paraula.

El senyor president:

Sí, per?

La senyora Campello Moreno:

Doncs, per al·lusions i per inexactitud de les coses que jo he dit.

El senyor president:

Esta presidencia no interpreta que haya habido ninguna alusión.

La senyora Campello Moreno:

A vore, n'hi ha una cosa que és que jo no l'he dita.
(Veus)

O siga, ell ha afirmat una afirmació meua que no és.
(Veus) És que no és.

El senyor president:

Eso es el debate.

La única alusión que ha habido es a Mireia Mollà y, como no está, no se puede.
.
.
Clarísima, clarísima.

La senyora Campello Moreno:

A vore, ell ha parlat d'una cosa que jo he dit.
.
.
Però ell.
.
.

El senyor president:

A mi entender, sí.
Pero no está Mireia.
Por lo tanto, no puede atenderla.

La senyora Campello Moreno:

Perdone, president.
.
.
President, perdone.

El senyor president:

Dígame, dígame.

La senyora Campello Moreno:

El diputat Juan de Dios Navarro ha posat en la meua boca unes paraules que no són exactes i vull deixar-les clares, i tinc tot el dret.

El senyor president:

Esta presidencia no interpreta.
.
.
El señor Juan de Dios ha hecho.
.
.
, unos comentarios.

El senyor Navarro Caballero:

Yo hablaba en tercera persona.
.
.
No, no.
.
.

La senyora Campello Moreno:

Ha dit que jo havia dit que Â«el dinero tenía que llegar más rápidoÂ».
Jo no he dit açò.

El senyor president:

Vamos a finalizar este primer punto.
.
.
, con cuatro minutos del secretario autonómico -finaliza.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Vaig a intentar contestar a alguna de les preguntes, tot i que algunes siguen reiteratives i altres, en realitat, me sorprén que se facen estes consideracions que s'han fet per les raons que diré a continuació.

No tenim un registre d'exclusió social.
No el tenim perquè no és la nostra competència.
No entra dins de les nostres competències ni l'adjudicació, ni els plecs, ni la política social de l'Ajuntament d'Elx sincerament.
No li puc donar més informació.
No tenim eixa llista perquè no està dins de les nostres competències.
Qui té les competències en matèria social i d'exclusió social són els ajuntaments, com sap vosté, i serà l'Ajuntament d'Elx qui dispose d'eixos elements.

Nosaltres el que sí que fem és traslladar objectivament aquells elements que pensem que són importants a l'Ajuntament d'Elx perquè els arreplegue en els seus plecs de condicions.
Però en este cas no tenim.

Senyor Montiel, jo l'únic que.
.
.
, jo no estava en el 2008.
Quan n'hi ha un informe en el 2008.
.
.
, n'hi ha un informe tècnic en l'any 2008, que, segons em diuen, assenyalava que era més oportú la reconstrucció que la rehabilitació dels edificis i, en funció d'això, es van prendre les decisions que es van prendre en aquell moment.

Per tant, segons tinc entés, en aquell moment van prendre eixa decisió perquè l'informe ho assenyalava.
Jo comprenc que vosté en estos moments diga que se podria haver demanat una altra cosa.
No ho sé.
En aquell moment, cal preguntar-li a qui va prendre les decisions en aquell moment si eixos informes eren suficients, si hagueren fet falta uns altres.
.
.
Jo sé que en aquells informes tinguérem una primera, una segona fase.
I una primera fase en la qual dia que era més barat rehabilitar que enderrocar.
.
.
, perdó, enderrocar i després reconstruir els edificis.
I una segona fase que dia que no era peremptori el desallotjament de les persones.

I estic d'acord amb una cosa amb vosté i jo supose que no n'hi haurà cap problema per part de l'Ajuntament d'Elx, si l'ajuntament decidix que l'ARRU que se signe ha de tindre unes altres característiques per als altres edificis.

Si l'Ajuntament d'Elx decidira que està més d'acord amb la seua política el lloguer, per exemple, en els següents edificis que van a formar part, jo sincerament.
.
.
, per nosaltres, com li he dit, no tenim cap problema, cap, perquè és decisió municipal.
I, evidentment, mentre la decisió municipal s'atenga a la llei i un poc a l'orientació que este govern legítimament té, doncs no crec que n'hi haguera cap problema en fer eixos elements.

Per tant, deixem eixa porta oberta perquè l'Ajuntament d'Elx ens comunique quina és la seua decisió respecte del pròxim pla de l'habitatge 2018-2021 i que afecte els nous barris.

L'última qüestió.
Jo no he dit bé o mal, senyor diputat.
No he dit, Â«unos lo hacen bien; otros lo hacen malÂ».
Jo no he dit això.
Jo he dit, Â«uns fan una cosa; uns altres fan una altra cosaÂ».
Això és el que jo he dit.
I, aleshores, l'única qüestió és diferents competències i cadascú té la competència que té.

Nosaltres, la competència que tenim en este cas és la de pagar contra certificació d'obra.
I això és el que fem i això és el que hem de fer.
I la decisió no va ser nostra; va ser seua.
O va ser del seu partit en el seu moment, que va decidir que La Generalitat no pintava res en un barri com este i que, per tant.
.
.
, (veus) bé, em permetrà que li diga que.
.
.
, i, per tant, en eixe sentit el que va fer és traure La Generalitat i posar l'Ajuntament d'Elx i PIMESA com a responsable d'això.
I, per tant, diguem-ne, me sorprén un poc que vosté diga estes qüestions quan la decisió va ser estrictament del seu partit de fer este tipus de política.

Nosaltres paguem contra certificació d'obra.
I justament, efectivament, eixos milions que faltaran és perquè no estaran certificats encara i, atenent la legalitat, eixos diners no se van a perdre, eixos diners estaran ahí.
Quan se certifique, se van a pagar i, efectivament, a banda d'això, hem demanat la pròrroga justament per al 2019 perquè se puga treballar en eixe sentit.

El que me sorprén és que vostés haurien de saber perfectament que, quan l'anterior pla estatal de l'habitatge es va firmar en abril del 2013, la seua conselleria no va signar fins a octubre del 2014 eixe conveni.
I, per tant, durant 2013 i 2014 no hi hagueren ajudes a l'habitatge en esta comunitat.

El senyor president:

Perquè el secretari autonòmic puga descansar, donem un descans de cinc minuts, ¿val?
Gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Vamos a continuar.

Compareixença de la consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, que fa el secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori, senyor Josep Vicent Boira Maiques, per a explicar el pla estatal d'habitatge per al període 2018-2021, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 98.
622), a la qual s'acumula la sol·licitada, a petició pròpia, pel secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori (RE número 100.
431)

El senyor president:

Continuamos.
El punto número 3 es una comparecencia del secretario autonómico de Vivienda, Obras Públicas y Vertebración del Territorio para informar sobre el nuevo plan estatal de vivienda, solicitada a petición propia, y ha sido acumulada con la.
.
.
, misma, solicitada por el Grupo Parlamentario Popular.

Inicia.
.
.
(Remors) No.
.
.
, no, no.
Vosotros la presentáis, no pasa por mesa, la comparecencia de él entra directa y está delante de la vuestra.

Ah, aleshores, ¿veus com no?
¿Tu veus com no?
Hala, ¿tu veus com no?
Hala.
Continuem.

Inicia el turno de intervenciones el secretario autonómico sin tiempo.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Ho intentarem.

Bona vesprada a tots i a totes.

També al president.

Diputats i diputades.

Jo crec que val la pena fer una prèvia inicial sobre la situació en la qual ens trobem i la situació de les competències que cadascú té atribuïdes.

Com saben vostés, totes les comunitats autònomes han assumit la competència d'habitatge amb caràcter exclusiu, en virtut de la previsió de l'article 148.
3 de la Constitució, que permet a les comunitats autònomes assumir competències exclusives en matèria d'ordenació del territori, urbanisme i habitatge.

Això fa que efectivament, en principi, les competències, com són igual que les d'urbanisme i d'ordenació del territori, siguen competències exclusives de la comunitat autònoma, segons assenyala la Constitució.
I això produïx, efectivament, que se produïsca en el millor dels casos una concurrència de competències entre les competències estatals i les competències autonòmiques.
Coses semblants passen en altres camps com el tema de l'urbanisme o de l'ordenació.

Això vol dir que, efectivament, en esta concurrència de competències i en esta concurrència sobre una competència que és de la comunitat autònoma, siga més important que mai la cooperació entre l'estat i la comunitat autònoma.

I, efectivament, eixe entrecreuament competencial i l'atribució de responsabilitats en els diferents àmbits de l'activitat administrativa a diferents nivells polítics dóna lloc a situacions complexes que s'han de gestionar bé.

Com se gestionen en este cas?
A través de la cooperació multilateral o sectorial, entre altres coses a través de les conferències sectorials de l'habitatge que són aquelles que decidixen o que haurien de decidir on van, quina és la política d'una competència que, torne a dir, és exclusiva de les comunitats autònomes.
I, per tant, esta cooperació multilateral o sectorial hauria d'assentar-se sobre el consens i sobre l'acord.

Desgraciadament, en este últim pla no s'ha fet això i, bé, la situació és la que tenim i partim un poc d'una situació que jo crec que és molt millorable en la coordinació i en el consens entre comunitats autònomes que, torne a repetir, tenen la competència exclusiva en esta matèria i l'estat.
Se pot millorar molt, però jo sóc molt partidari d'este tipus de relacions i, per tant, tant de bo este tipus de relacions s'estengueren també a altres àmbits, estos tipus de relació, com estos plans, s'estengueren també a altres àmbits com l'urbanisme o com l'ordenació del territori o les infraestructures.

Bé, dit això, que jo crec que és important a l'hora de situar un poc la qüestió, els haig de dir, com saben vostés, que el pla d'habitatge 2018-2021 ha estat finalment aprovat el passat mes de març per Reial decret 106/2018, després d'haver sigut prorrogat pel ministeri l'anterior pla 2013-2016 a l'any 2017.

En eixe sentit, i com a primera qüestió, nosaltres esperàvem que l'estat aprovara el pla dins de l'any 2017 per a tramitar i signar el conveni corresponent amb la Comunitat Valenciana el més aviat possible i poder començar així la gestió dels diversos programes, però el pla s'ha demorat fins al mes de març i la proposta de conveni del ministeri ens acaba tot just d'arribar i hem iniciat ja la tramitació per a la seua signatura.

Trobe que, sincerament, és molt millorable esta situació, però anem a pensar en positiu i a parlar efectivament, com havia comentat al principi, sobre este consens i esta col·laboració lleial entre administracions.

A l'hora de parlar del pla 2018-2021 vaig a ser sintètic perquè, com ses senyories saben, els plans d'habitatge són documents molts tècnics, amb múltiples especificacions en cada programa, objecte, beneficiaris, quanties, terminis, condicions d'accés, gestió de les ajudes, motiu pel qual sols vaig a referir-me a aquells aspectes especialment rellevants.
A més, en la fase d'elaboració del pla la conselleria ja va plantejar diversos temes al ministeri, alguns dels quals s'han arreplegat en el pla definitiu i altres dissortadament no, de manera que anem a combinar, si me permeten vostés, la menció als diferents programes, als suggeriments que va fer La Generalitat sobre este pla i per fi el resultat final d'este pla.

Primer punt.
El primer aspecte que cal ressenyar és que tres dels huit programes que hi havia en el pla 2013-2016 desapareixen en el nou pla, no figuren.
Concretament els programes número 6, suport a la implantació de l'informe d'avaluació d'edificis, desapareix.
Foment de ciutats sostenibles i competitives, desapareix.
I el punt 8, suport a la implementació i gestió del pla, desapareix.

Així, cal dir que des de la conselleria, davant esta situació del pla, no ha tingut més remei que.
.
.
, i com que pensem que la implantació, per exemple, de l'informe d'avaluació d'edificis s'hauria d'haver mantingut i l'estat no ha volgut mantenir-lo, per això en els pressupostos de La Generalitat per a 2018 hi ha una partida de fons propis de la Generalitat valenciana per aquesta finalitat.
De fet, fa uns dies hem publicat en el DOGV una convocatòria d'ajudes amb 295.
000 euros per a estos informes que, com ja els dic, han desaparegut del pla estatal.

També considerem, per altra part, que hauria d'haver continuat el programa de suport a la implementació i a la gestió del pla, i així es va traslladar al ministeri.
Tenint en compte que el pla 2018-2021 recull més programes que l'anterior i, per tant, és més difícil de gestionar.
En alguns casos els programes s'han desdoblat, en altres casos se solapen parcialment, motiu pel qual haguera estat convenient la continuïtat d'eixe suport a la implantació i gestió del pla, cosa que ha desaparegut.

Ara bé, pel que fa al programa de ciutats sostenibles competitives entenem, això per la pròpia nostra experiència, no va tindre molt bona acollida, no va tindre molta acollida, raó per la qual entenem que no haja seguit en el pla esta línia que els havia comentat abans.

La segona qüestió a destacar del pla és que continuen els programes següents: subsidi de préstecs i ajuda al lloguer d'habitatge.
En el programa de subsidi de préstecs, continuació del pla anterior, ni abans ni ara recull fons dins del futur conveni ministeri-Generalitat.
La conselleria va proposar en la fase d'elaboració del pla prèvia, la fase inicial 2018-2021, que es recuperara el subsidi de préstec de plans anteriors, incloent-hi els casos que es va denegar la pròrroga a partir de la Llei 4/2013, però l'estat no ha volgut.

Per a intentar explicar-ho d'una manera senzilla, o més senzilla, l'estat havia reconegut subsidis en préstecs hipotecaris i en un moment donat va canviar les regles denegant pròrrogues de subsidis que abans s'havia reconegut, perjudicant així moltes persones.
Això no ens semblava correcte, però l'estat sembla que no ha pensat de la mateixa manera i, per tant, no ha estat.

Quan al programa d'ajuda a lloguer, aquest es manté i a més la conselleria, i els ho haig de dir, ha aconseguit que l'estat reconega els fons que La Generalitat dedique a aquesta finalitat com a aportació computable dins del cofinançament aportat per nosaltres.
Això és una bona mesura, perquè este reconeixement anirà en bé de tots.

En tercer lloc, l'anterior programa de rehabilitació edificatòria, que és el que tenia l'anterior pla, en este nou es desglossa en dos programes: un de millora de l'eficiència energètica i sostenibilitat en els habitatges; i un altre de conservació, millora de la seguretat, de la utilització i accessibilitat dels habitatges.

Pensem sincerament que recollir la rehabilitació d'edificis en un sol programa, com abans, haguera facilitat molt la gestió, però així l'estat ha preferit que foren en dos programes, i en dos programes s'han quedat.

En tot cas, ací el punt més important per a nosaltres no era este, que era la nostra opinió que haguera estat millor mantenir-lo, però el punt més important per a nosaltres era que el ministeri incloguera també ajudes per a la rehabilitació interior dels habitatges, com hem fet nosaltres amb el pla Renhata.
I això els haig de dir que ho hem aconseguit.

També he de dir-los que acabem de traure, aprofitant que parlem justament d'això, en el DOGV, la convocatòria 2008 del pla Renhata amb 5,4 milions d'euros.

En quart lloc, s'han modificat els anteriors programes de foment del parc d'habitatge en lloguer i de regeneració i renovació urbana.
Mentre en el pla anterior, 2013-2016, el programa 3 feia referència únicament a foment del parc públic d'habitatges en lloguer, l'actual programa 4 ha llevat l'exclusivitat al parc públic, l'ha llevat, de manera que ara el programa inclou també el parc privat d'habitatge.
A nosaltres ens sembla sincerament, des de la nostra posició, un greu error, perquè considerem que s'ha de potenciar el nou parc públic en lloguer i, per tant, el pla hauria d'haver continuat el programa de 2013, en compte de compartir el fons del programa entre parc públic i parc privat; encara teníem moltes coses a fer en eixe parc públic.
D'altra banda, el programa de regeneració i renovació afegix a l'àmbit urbà que tenia abans també l'àmbit rural.

En cinquè lloc, el pla incorpora tres programes nous sobre els quals també hem de dir alguna cosa.
Apareix un programa d'ajuda a les persones en situació de desnonament o llançament del seu habitatge habitual.
Això era una reclamació de la conselleria des del primer moment, atés que l'estat seguix sense aprovar una llei que resolga la problemàtica al voltant dels desnonaments i no deixa, per altra part, que les comunitats autònomes puguen actuar com caldria, deixant suspesos, per exemple, encara dos articles de la Llei de la funció social de l'habitatge dins del recurs d'inconstitucionalitat que ha interposat l'estat contra aquesta llei.

Ara bé, el fet de recollir per fi un programa d'ajudes per a estes situacions no evita la part negativa d'una regulació que limita les possibilitats d'intervenció de les administracions per a fer front a esta lacra social.
Per això els haig de dir que, a banda del programa estatal, La Generalitat ha previst en el seu pressupost per a 2018 una línia específica d'ajuda amb 1,4 milions d'euros per resoldre d'una manera ràpida i eficaç les situacions d'emergència que puguen donar-se.

Per últim, el pla recull un programa d'ajudes específic per a joves, que també era una reclamació de La Generalitat, i un programa de foment d'habitatges per a persones majors i persones amb discapacitat.
Ací del que es tracta és de promoure habitatges amb instal·lacions i serveis comuns adaptats i lloguer limitat per a arrendataris amb baixos ingressos.

Aquest, si me permeten, és el breu resum dels programes del pla 2018-2021, i acompanyat este resum d'estos punts per una proposta del Ministeri de Foment d'una distribució de les aportacions estatals que inclou huit programes, excepte el de subsidi de préstec hipotecari, igual que passava abans.

Bé, ara parlarem un poc d'esta distribució de fons, si els sembla bé.

La conselleria ha enviat al ministeri la seua proposta de distribució de fons, que ascendix a 11,9 milions d'euros en 2018 i a 49,3 milions d'euros fins a 2021.
En eixe sentit, cal remarcar un altre aspecte que no ens agrada gens, sincerament, i és que la part del fons estatal incondicionat és menor que en l'anterior pla, mentre que la major quantitat de fons estatals s'aporten sols en funció del percentatge que posen les comunitats autònomes.
Això és preocupant per a una comunitat autònoma com la nostra que té un infrafinançament congènit en què pràcticament totes les forces polítiques estan d'acord.

Bé, cal dir que, i no anem a entrar en el debat de l'infrafinançament perquè no és el lloc concret, però si l'estat obliga que per a tindre eixos fons s'haja de participar més activament en funció del percentatge que posen les comunitats autònomes i nosaltres tenim un problema greu de finançament, comprendran vostés que això no és una bona mesura per a tots els valencians, no per a un d'un color o d'un altre, sinó en general per a tots els valencians.
L'infrafinançament també arriba ací.

Per tant, considerem negatiu que el fons estatal incondicionat siga menor que en l'anterior pla.
Tot i això, i malgrat l'infrafinançament que patim a la Comunitat Valenciana, la importància que aquesta conselleria li dóna a l'habitatge està fóra de dubte, al nostre entendre, clar, i per això anem a aportar el màxim, per la nostra part, de manera que no ens quede ni un euro sense mobilitzar per part de l'estat.

D'acord amb la distribució de fons que hem enviat al ministeri, els puc anunciar que la conselleria participa en set dels huit programes en què aporta el ministeri; el que demostra el nostre compromís per a desenvolupar al màxim el pla, tot i que en alguns casos no compartim els plantejaments d'eixe pla.
I no és cap secret, evidentment.

Doncs bé, repetisc, que en l'actual pla la proposta que hem fet cobrix pràcticament tots els programes on aporta l'estat, excepte en el d'ajudes per a desnonaments, perquè ja hem dit que la regulació del pla ens sembla insuficient.

Ara bé, això no vol dir que La Generalitat no actue per pal·liar aquesta situació i, com els he dit, disposem en els pressupostos d'una línia específica d'1,4 milions d'euros de fons propis per a concedir lloguers d'emergència a persones en situació de desnonament.
És més, com no sabíem quan aprovaria l'estat el pla ni tampoc el seu contingut final, ho hem sabut recentment, la conselleria es va avançar en el projecte de pressupostos, i així es reflectix en els comptes en vigor junt a línies per al pla 2018-2021 i per als ARRU en marxa.

Igualment, i com també he assenyalat abans, tenim línies específiques nostres, pròpies de La Generalitat, amb fons propis de La Generalitat, ningú pot dir que nosaltres no aportem allò que tenim, línies pròpies d'ajudes per al pla Renhata i per als informes, com ja els he dit abans, d'aprovació d'edificis que ja estan publicats en el DOGV, no és un anunci, és una publicació.

Dit això, pel que fa al contingut i a les línies pressupostàries, ara el següent pas és la tramitació i signatura del conveni entre l'estat i La Generalitat per tal de desplegar el pla.
Acabem de rebre el text del ministeri i ja hem començat la tramitació que necessita recollir diversos informes: registre de convenis, advocacia, Direcció General de Pressupostos, intervenció, etcètera, com saben vostés, abans de tornar a remetre el text al ministeri i que aquest fixe una data per a la firma.

En qualsevol cas, també els he de dir que la intenció de la conselleria és traure les convocatòries de lloguer, rehabilitació i ARRU tan prompte com siga possible, inclús abans de la firma del conveni, atés que els crèdits es poden ampliar després -i este és un fet important- per tal d'avançar en la gestió de les ajudes.

Per acabar, faré un breu resum de la posició del Consell sobre este pla, sense perjudici de la necessitat que hi haja un pla i, evidentment, que li donem…, que pensem que és important que hi haja i que puguem començar a gestionar-lo el més aviat possible.

N'hi han aspectes que valorem positivament.
I això cal dir-ho claríssimament des del principi.
Ja dic que la tècnica me sembla oportuna, la del consens entre administracions, sobretot en competències que no són de l'estat sinó són de la comunitat autònoma, per a poder anar treballant.

¿Quins aspectes valorem positivament d'este pla?
En principi, tots aquells que nosaltres mateixos vam suggerir, lògicament, en fase d'elaboració del pla i que han sigut acceptats pel ministeri, que són els següents.

Primer, el còmput dins del cofinançament de la conselleria de les nostres ajudes complementàries al lloguer.

Segon, l'ampliació del programa de foment i de rehabilitació edificatòria, també a la rehabilitació interior i l'accessibilitat en la línia amb el nostre pla Renhata.

L'atenció especial als joves.

I en quart lloc, un altre aspecte positiu del pla és la consideració de les dones víctimes de violència de gènere com a col·lectiu preferent en diversos programes.

Però comprendran també que n'hi han coses en què no estem d'acord.
I respecte al que no compartim són els següents:

En primer lloc, la no-recuperació dels subsidis de préstec hipotecari a persones a qui s'havia concedit en el seu moment, però es va denegar les pròrrogues a partir de la Llei 4/2013.

En segon lloc, la insuficiència del nou programa d'ajudes per a intervindre en situacions de desnonament, tot i que La Generalitat disposa d'una línia pròpia d'ajudes, i per això ho hem fet, molt més flexible per al 2018.

Tercer lloc, el que el programa de foment del pla d'habitatge ja no siga exclusivament com a parc públic.
Jo comprenc que la seua…, evidentment, cada orientació política és la que és, però, en este cas, pensem -i això venia del pla anterior, que només parlava de parc públic-, pensem que és un problema que es compartisquen amb promocions privades perquè se minva, se reduïx el fons destinat al parc públic, en una situació en què la inversió és molt necessària.

En quart lloc, ens pareix negativa la desaparició del programa per als informes d'avaluació d'edificis.
Això ens sembla negatiu.
I cal dir que La Generalitat mantindrà una línia d'ajudes amb fons propis per a esta finalitat.

I, per últim, ens pareix també una situació negativa el règim de cofinançament que planteja el nou pla, ja que en l'anterior el ministeri dedicava un major percentatge del seu fons a finançament bàsic, incondicionat, per tant, i menor a finançament addicional condicionat a l'aportació de quantitats per part de la comunitat autònoma.
I ja no tinc d'explicar-los el que representa per a una comunitat com la nostra.

En resum, i per a acabar, el pla 2018-2021 augmenta substancialment el percentatge de finançament estatal vinculat al finançament autonòmic, si bé la conselleria ha posat les quantitats necessàries perquè l'estat aporte el màxim possible.

No ens pareix tampoc…, no ens pareix tampoc bé que s'haja augmentat el nombre de programes que cal gestionar, en algunes casos desplegant programes anteriors, perquè s'ha incrementat el nombre de convocatòries a realitzar.

I això exigix major esforç en la gestió en un entorn de restricció de personal.
I, per tant, se carrega sobre el cost del personal funcionarial de La Generalitat, que ja té els problemes que tots vostés coneixen, i amb les restriccions pressupostàries i de personal del ministre Montoro se carrega encara més la situació de gestió d'estos elements.

I a més, en diversos programes se necessitarà la firma d'acords bilaterals comunitat autònoma-estat, la qual cosa és un tràmit addicional que cal donar per a la mobilització efectiva del fons.

I amb això…, esta intervenció en què he intentat explicar a grans trets, tant des del principi, la tecnologia, diguem-ne, d'acords entre comunitat i estat, les línies fonamentals, els acords…, els fons propis destinats i, per últim, una valoració d'allò, per parlar amb honestedat, que ens sembla bé i d'allò que no ens semble bé, que, dissortadament, és més del que ens sembla bé.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Iniciem el torn d'intervenció també amb el grup polític parlamentari sol·licitant, que és el Partit Popular.
Senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Sí, efectivamente, solicitamos esta comparecencia, con número de registro 98.
622, mientras que el compareciente lo hizo con número de registro 100.
431.
Por tanto, posteriormente a nuestra comparecencia.

Y por ello, le agradecemos que haya sido así, que esté usted aquí contestando, puesto que la consellera se encuentra de permiso de maternidad.
Felicitar a la consellera por parte del Grupo Parlamentario Popular por ese motivo.

Y, bueno, y con todo ello, decirle que, efectivamente, nosotros queríamos, ante las… Presentamos la comparecencia ante las graves críticas que hicieron al plan de vivienda, un plan que viene con una gran aportación para la Comunidad Valenciana -para personas, además, que lo necesitan- en políticas de vivienda, que consideremos que sin este plan de vivienda es difícil que desde la conselleria se lleven a cabo, como se ha venido demostrando, políticas de vivienda.

Y que, por tanto, nos preocupaba que sus críticas se hicieran realidad, porque al llamar perverso a un plan de vivienda que trae más de 164 millones de euros a la Comunidad Valenciana, y cosas así, y pantomima, y todos estos calificativos que se utilizaron cuando se aprobó el plan de vivienda, pues nos preocupaba que los valencianos perdieran esa oportunidad, sobre todo porque estamos hablando de que son ayudas que van destinadas a quienes más lo necesitan.

Decirle que…, bueno, usted dice que le parece poco, porque viene menos que en planes anteriores.
En el plan anterior eran 92 millones, en este son 164, con lo cual, creo que aumenta bastante más de lo que podríamos imaginar.

Por otro lado, decirle que no me queda claro cuál es su apoyo respecto de los programas de este plan de vivienda.

A ver.
Me voy a explicar.
Por un lado, ha criticado que se quitan programas, además programas que en el anterior plan no utilizaron prácticamente, como el de la ITE.
No entiendo por qué lo critica cuando fue un plan al que apenas hicieron una inversión desde la conselleria, y que ustedes mismos han sido…, han demostrado ser capaces de sacar unas ayudas para satisfacer las posibles necesidades de los valencianos ante estas inspecciones que se deben hacer a edificios ya con su edad.

Pero, claro, por otro lado, dice que, claro, el hecho de que haya ocho programas dificulta el que luego se vayan sacando las órdenes.
Por lo tanto, creo que desde su punto de vista, es un poco contradictorio.

Decirle también que han criticado que el plan no fuera participativo, cuando usted mismo ha reconocido que varias de las peticiones que hicieron se han plasmado en el plan, tales como la flexibilidad, que con carácter general para la gestión de ayudas se les ha permitido a las comunidades autónomas, y a la Comunidad Valenciana, el que se adhieran a los programas que considerasen oportunos y en la cantidad que considerasen también oportuna.
Por lo tanto, se cumple esa petición.

También que se atendiera a las personas que pudiese perder su vivienda a causa de un desahucio o lanzamiento.
Se pone un programa… Sin embargo, ustedes no se adhieren al mismo porque dicen que ya se las apañan con la ley de función social de la vivienda.
Y usted ha dicho 1,4 millones de euros, que sí que me gustaría saber en qué medida…, de qué manera los van a…, van a dar esas ayudas, si también va a ser para tres años, como viene planteado en el plan de vivienda.

Dese cuenta que el plan de vivienda en este programa habla de ayudas del cien por cien del alquiler o del…, perdón, del pago, en el caso de lanzamiento de alquiler, o del pago del crédito hipotecario, del cien por cien por una duración de tres años.
Me gustaría saber cuáles van a ser las ayudas que al respecto va a sacar la conselleria.

Habla…, bueno, esto, que era una petición de la conselleria, se plasma dentro del plan, pero ustedes no se adhieren.
Habla de la eliminación de barreras arquitectónicas, que ya ha explicado que, efectivamente, el plan también lo contempla.

La recuperación de ayudas a la subsidiación, que sí que están, no en la medida en la que ha solicitado la conselleria, pero también están, existe un programa al respecto.
Y un programa especial para jóvenes, efectivamente.

Y aparte, además, existe…, el plan en sí está además destinado a ayudar de manera más importante a mayores de sesenta y cinco años, a dependientes y también a luchar contra la despoblación de las zonas rurales.
Cosa que creemos que es bastante interesante, por mucho que ustedes lo critiquen.

Mire, el tema de que no se adhieran al programa para, digamos, luchar contra los desahucios o intentar paralizar ese Â«Stop desahuciosÂ» que tanto defendían ustedes, que no iba a haber más desahucios en la Comunidad Valenciana.
Y, bueno, seguimos prácticamente a la cabeza.
En el 2017, 3.
885 desahucios.
Somos subcampeones en desahucios, desgraciadamente.
Y terceros en lanzamientos, 8.
207 en 2017.

¿Cree suficiente esa cantidad que ha nombrado usted y esas ayudas que me gustaría que explicará cómo van a sacar para intentar salir de estos números, y ya no solo de estos números, sino de esas posiciones?
Porque sí que es verdad que hay una mejora al respecto a nivel nacional en la que no sumamos, pero que nos seguimos quedando estancados.

Luego, por otro lado, decirle respecto de los ARRU, que también hay una cantidad a la que sí que se destinan, me gustaría saber cuáles son sus prioridades, si tienen ya una lista de ARRU a los que se van a…, van a firmar convenio con este plan, y sobre todo y ante todo, saber si para el barrio Miguel Hernández de Alicante va a haber y qué cantidades están pensadas invertir en dicho barrio.
Si tuviera más datos de otros barrios, por supuesto, que también nos interesa saberlo.
Cuanta más información, mejor.

Luego, decir que ha criticado a las ayudas del alquiler, las han criticado muchísimo, pero, sin embargo, es el programa al que más se adhieren después del de reformas, algo que no se entiende, algo que han criticado tanto porque puede llevar a cabo una burbuja del alquiler, solicitando medidas al gobierno, que, por cierto, está estudiando, tal y como anunciaron la semana pasada o hace dos semanas.

Pero, sin embargo, vemos que es el programa que ustedes…, por el que ustedes más apuestan y que menos tiene que ver precisamente con los más necesitados, pero, bien, es una medida bastante…, que nosotros también apoyaríamos, por supuesto, pero que no tiene nada que ver con lo que ustedes decían.
Ustedes dicen una cosa o predican una cosa y aplican la contraria.

Pues me gustaría saber también toda esa crítica de ayudas al alquiler…, decir que ese -y termino ya-…, esa diferencia de alquiler entre 600 y 900 euros, también depende de la conselleria que determine qué municipio o qué áreas de cada municipio son en las que se debe de determinar ese precio de alquiler.

Por lo tanto, depende también en gran parte de su gestión el que esa temida burbuja de la que tanto hablaban se produzca o deje de producirse.

Y como se me ha acabado el tiempo, aunque me encantaría decirle muchísimas cosas más, me callo ya.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos con el Grupo Parlamentario Ciudadanos, por un tiempo de cuatro minutos.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Signes, yo, me gustaría hacer un símil… (Veus) Boira, perdón.
(Rient) Ya me he ido yo.
Perdón.
Señor Boira, cuando usted estaba explicando todo el tema del plan, que no lo han redactado ustedes y que ustedes han presentado alegaciones, pues haciendo un símil, parecía lo mismo que pasa con las asociaciones cuando vienen a hacer alegaciones a las leyes que ustedes están implantando en la Comunidad Valenciana, que hay alegaciones, pero no las recogen todas.

Por lo tanto, vemos que es una situación…, si ahora están en la otra situación, verán que es una situación desagradable frente a eso.

Pero, bueno, pasando a esto, ustedes han comentando…, y es que nosotros tenemos también una cuestión que nos…, bastante importante que ustedes han planteado, que es la atención especial a los jóvenes.
A nosotros nos gustaría hacerle ciertas preguntas sobre el tema de las ayudas de los jóvenes, porque, claro, uno de cada diez jóvenes hoy en día logran emanciparse en la Comunidad Valenciana, porque las ayudas para viviendas la verdad es que cada vez son menos o no existen.

Entonces, nosotros lo que nos gustaría preguntarle es si ustedes van a poner una atención especial a los jóvenes, nos gustaría saber si ustedes tienen previsto implementar, aparte de lo que haya puesto el ministerio, implementar algún tipo de ayuda complementaria respecto a los jóvenes menores de treinta y cinco años, porque en el plan únicamente recoge aquellas poblaciones con 5.
000 habitantes.
Con lo cual, limita mucho la petición de ayudas a jóvenes que quieren emanciparse.
Es decir, como ustedes sabrán, los jóvenes viven en grandes poblaciones o en ciudades y esto es lógico por su movilidad en el transporte, por los estudios, por el empleo, por el ocio, por la asistencia médica.
Y, entonces, es saber si ustedes van…, desde su conselleria, van a complementar esas ayudas o esas partidas.

Por otra parte, también nos gustaría preguntarle si tienen prevista una hoja de ruta a seguir o un calendario, la conselleria, para implementar estas medidas del plan de vivienda desde 2018 a 2021.
Ya ha comentado usted que no tiene línea presupuestaria para la implementación de este plan, pero sí que tendrán organizado un calendario de qué cosas son prioritarias y cómo se va a ir actuando hasta 2021.

Y, sobre todo, otro punto que nos gustaría tener en cuenta y que nos gustaría también saber es que en el último informe que realiza el síndic de Comptes, pues, indica que la oferta de vivienda del parque público en régimen de alquiler es insuficiente.
Y ahora usted está comentando que quitan la exclusividad del parque público.
Por lo tanto, se genera una cuestión un poco de…, no sé si de ineficacia o, por lo menos, de que esas personas se van a encontrar con una situación de: ¿vamos a tener parque público o no vamos a tener parque público?
, y, si tenemos parque público, si va a existir una cooperación, por parte de La Generalitat y por parte del ministerio, para que esto se haga efectivo y realmente las familias con exclusión social o pobreza extrema puedan tener esa vivienda que se merecen antes de que finalice su mandato.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos.
Grupo Parlamentario Podemos, un temps de quatre minuts.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Nosotros compartimos algunas de las críticas que ustedes, desde el Consell, hacen al plan de vivienda.
Pero incluso vamos más allá.
Yo creo que el plan estatal de vivienda viene reproduciendo un esquema que es el del fomento de la actividad económica en el sector de la construcción.
Una lógica que, además, vino alentada también, vino ayudada por determinadas políticas de desgravaciones fiscales para las ayudas a la compra, ¿no?
, en los buenos tiempos en los que parecía que todo era vino y miel y que nos llevaron al estallido de la burbuja inmobiliaria.

Yo creo que los planes de vivienda están siendo, desde hace muchos años, concebidos más como un instrumento de política económica que como un instrumento para satisfacer derechos sociales, ¿no?
, el derecho humano a la vivienda.

Creo que ha habido, además, desde el año 2009 a aquí, una reducción sustancial de la aportación de fondos del ministerio a la política de vivienda.
Y estamos a la cola de la inversión pública en materia de vivienda, junto a Malta.
Estamos veinte veces…, es decir, la media europea está veinte veces por encima de lo que es la aportación a políticas sociales de vivienda en este país.

Sigue sin prestarse, además, suficiente atención a la creación del parque público de alquiler.
No hay novedades en un momento especialmente dramático, porque siguen los desahucios, como se ha recordado aquí, siguen en cifras alarmantes, y, además, existe una burbuja de alquiler que está afectando gravemente al acceso a la vivienda a familias y jóvenes que no pueden emanciparse.

Creo que sigue habiendo una ayuda al alquiler privado que, curiosamente, se realiza no según la capacidad económica, sino según el precio del alquiler, con lo cual, se sigue estimulando el incremento al alza de los precios.

No hay una alternativa habitacional real al desahucio.
Se deja en manos de las entidades financieras acogerse o no al programa que define el plan de viviendas.

Sigue habiendo… La política de ayudas a jóvenes es absolutamente un brindis al sol.
10.
800 euros a fondo perdido a jóvenes hasta treinta y cinco años, pero solo para compra y solo para municipios de menos de cinco mil habitantes, es un error del que podrán beneficiarse muy pocos jóvenes y, además, tendrá que ser vinculado, de nuevo, a la compra y no al acceso en régimen de alquiler.
Jóvenes precarios, municipios rurales…, en fin una combinación que parece irreal en términos…, y veremos los resultados.

Y, luego, la rehabilitación no diferencia entre propietarios residentes o grandes tenedores.
Podrían destinarse las ayudas a rehabilitación para apartamentos turísticos, por ejemplo, para alquiler.

Pero, mire, aterrizando, dos cuestiones muy concretas que tienen que ver con ustedes para que, simplemente, no nos sintamos solidarios en lamentarnos de la política de Rajoy en materia de vivienda.
Dos cuestiones que sí que puede responder este Consell.
Una, ¿para cuándo los pliegos de condiciones para compra de viviendas a particulares para alquiler público asequible?
Le recuerdo que el 15 de diciembre se aprobó una enmienda a los presupuestos, que está en 2018, que el 22 de febrero le pregunté directamente al presidente de La Generalitat para cuándo y que seguimos sin respuesta.

Y otra cuestión, mire, le voy a poner un ejemplo para que vea que, cuando hablábamos antes del barrio de San Antón, las cosas no pasan por casualidad, ¿no?
El bloque portuarios en la Comunidad Valenciana, en la ciudad de Valencia, el bloque portuarios de Valencia es un ejemplo, como el barrio de San Antón, de degradación programada.
168 viviendas habitadas, por una decisión también de planeamiento, basada en no sé qué informes, se declararon fuera de ordenación.
En esas 168 viviendas hay 77 viviendas de titularidad pública, 36 del IVVSA -Eige ahora-, 7 del ayuntamiento y 34 de la empresa pública municipal plan Cabañal.
Como ese edificio se declaró fuera de ordenación, no ha podido acogerse a las ayudas de rehabilitación privada; luego, está muy degradado, claro, se ha degradado.
Pero, es más, no se pueden contratar servicios de suministro de energía eléctrica porque está fuera de ordenación.

En este momento, hay vecinos que están viviendo, conviviendo, en zaguanes y en rellanos con viviendas tapiadas, con viviendas ocupadas, con huecos de ascensor abiertos, sin puertas, y les recuerdo que el 40% de esas viviendas son de titularidad pública, 36 del IVVSA y del Eige.
¿Qué va a hacer el Eige y su conselleria para resolver ese tema?
¿Va a plantear al Ayuntamiento de Valencia que se incluya el bloque portuarios en un ARRU?
¿Va a plantear una modificación del planeamiento?

Gracias.

El senyor president:

Gràcies.

Grup Parlamentari Compromís, per un temps de quatre minuts.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Bona vesprada, senyor Boira, i gràcies per les seues explicacions respecte al nou pla estatal de vivenda.

Abans de res, m'agradaria recordar el que va succeir el passat mes de març al congrés, a Madrid, on el govern del Partit Popular i el seu soci, Ciutadans, (soroll de papers) van impedir amb els seus vots que es poguera debatre al ple del congrés la proposició de llei d'habitatge impulsada per la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca.

Una proposta que havia treballat la mateixa ciutadania afectada que, de fet, va ser qui fa quasi deu anys va començar a reivindicar i lluitar per un dret de totes les persones: el dret subjectiu a la vivenda, i que nosaltres, des del Grup Parlamentari Compromís, vam recolzar.
I en un acte públic, impulsat per la mateixa Plataforma d'Afectats per la Hipoteca, que van fer ací, al costat de Les Corts, on van convidar tots els grups polítics, però només vam acudir tots els d'esta cambra, excepte el Partit Popular, (veus) i, és més, després només es van voler adherir al manifest de recolzament de la seua llei els tres grups que recolzen el botànic -i, a més, també van convidar la vicepresidenta, Mónica Oltra, i es va adherir al manifest-, resulta que els mateixos que no van voler ja adherir-se ací després són els que veten la llei en la mesa del congrés, sense deixar que entre a debatre's.
Ni tan sols això, ni tan sols deixar que se puga debatre en la cambra que representa tots els espanyols.

Realment una llàstima, però ja ens diu quant els importa, quant els importa la vivenda, tant al PP com a Ciutadans.

Este és el comunicat que fa la plataforma d'afectats a les hipoteques: que se sàpiga, Ciutadans i PP són responsables dels desnonaments.
(Soroll de papers i veus) Ho dic per si alguna vegada si li ocorre a algú ací parlar de desnonaments i culpar-lo, vosté, perquè jo crec que està prou clar.
Qui té la culpa dels desnonaments?
(Veus) Partit Popular i Ciutadans, els dos de la maneta.
(Soroll de papers)

Bé, quant a això que ha dit del programa IV, la veritat és que no me sorprén massa que el Partit Popular, que té el recolzament també de Ciutadans, lleve eixa exclusivitat al parc públic, no?
I ara no sé com és que la companya, ací present, de Ciutadans li diu: ui!
, no entenc com passa açò, ¿com és possible que lleven els diners del parc públic, de la vivenda pública, i li'ls dediquen a la privada?
Doncs, home!
, que pregunte als seus companys de Ciutadans en el congrés, a vore com és possible, com és possible que vagen de la maneta del Partit Popular i no estiguen del costat de la ciutadania, sinó del costat de l'especulació, dels bancs, dels fons buitres.
.
.
Això, cada u fa la seua política i se posiciona.
Jo també crec que tenim tots clar ací on està cadascú.

Després, resulta que inclouen un programa nou d'ajuda a persones en situació de desnonament.
Açò què és?
, un pegat per a llavar-se les vergonyes, no?
Com no són capaços de deixar tramitar la llei que vol la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca, doncs, fan este pegat, donaran ahí un dinerets, una limosneta per a ajuda als desnonats, pobrets.
Quina poca vergonya!

Dit açò, i després d'escoltar tota la seua valoració del pla estatal d'habitatge, crec que ha sigut fins i tot benèvol.

I, a més, no només puc recolzar les seues paraules, sinó que, a més, m'agradaria afegir tot el que passa amb el fenomen de la financerització.
Perquè el govern espanyol, al final, el que ha provocat és la financerització de l'habitatge i ara la bombolla del lloguer.
Un govern que hauria de defensar els seus ciutadans i els seus drets a l'habitatge, el que fa és impulsar la política de la Golden Visa per a milionaris que invertixen més de cinc-cents mil euros en immobles.

En 2013, el Partit Popular va decidir passar de la bombolla hipotecària a la bombolla del lloguer.
Van reformar la llei d'arrendaments urbans i van donar el tir de gràcia amb la reforma fiscal de les Socimi, les societats cotitzades d'inversió mobiliària.

Quan jo no hi havia crèdit hipotecari, quan els bancs tenien milers de pisos sense vendre, no solament van rescatar la banca a canvi de res, a canvi d'eixe xec en blanc, no, sinó que van reduir el temps dels contractes de lloguer i van reduir els drets de les persones que viuen en lloguer.
En definitiva, van abandonar les persones per a rescatar la banca i afavorir a tots els fons buitre.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Finalitza este primer torn d'intervencions el Grup Parlamentari Socialista, senyor Briet.

El senyor Briet Seguí:

Gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, altra vegada, secretari.

Mire, nosaltres anem a valorar positivament la prudència amb la qual s'ha expressat el secretari respecte al pla estatal d'habitatge, perquè crec que és el que correspon.
Està analitzant el pla estatal d'habitatge.

Però jo vaig a fer-ho des de la visió de la mateixa política d'habitatge en general, no?
I tot el que hem pogut llegir en els mitjans de comunicació o escoltar són crítiques.
I n'hi ha una idea coincident i majoritària que es resumix en el fet que aquest nou pla d'habitatge impulsarà una major pujada dels preus del lloguer.
I no és que ho diga jo, ho diuen nombrosos experts que, desafortunadament, són aquells que no assessoren el Partit Popular.

Si tenim en compte que el pla de vivenda va a ser la principal ferramenta política del govern del president Rajoy per a garantir l'habitatge, donat que el Partit Popular i Ciutadans no han deixat tramitar la llei de la PAH, com deia la meua companya, i, al mateix temps, estan recorrent totes les lleis d'habitatge de les comunitats autònomes, doncs, podem afirmar que, desafortunadament, el problema de l'accés a la vivenda no va a desaparéixer, sinó que va a agreujar-se i de forma significativa.

Al meu parer, aquest és un pla que naix d'una estratègia planificada, que naix d'una estratègia premeditada per a afavorir els bancs, per a afavorir els grans tenedors i per a afavorir els propietaris d'habitatges.
Però el que no afavorix és l'accés a la vivenda.
Crec que perjudica sincerament a les famílies que no poden accedir per si mateixes a una vivenda digna i adequada.

Me pareix un pla mediocre davant la transcendental problemàtica actual de garantir el dret a un habitatge.
Me pareix que constata que ens encontrem davant d'un govern estatal esgotat, que és incapaç de veure la urgent necessitat d'activar unes polítiques concretes, fermes i adequades a les necessitats de la ciutadania i que no sap on vol anar, doncs, no deixa legislar, com he comentat abans, les comunitats autònomes.
Un pla que posa en evidència la malaptesa d'un govern que repetix els errors anteriors que provocaren la bombolla immobiliària i ara faciliten, amb les seus polítiques, que aquestos puguen repetir-se.
Un pla que no és just amb aquesta comunitat, pel seu infrafinançament.
I, en definitiva, és un pla dins d'un conjunt de polítiques d'habitatge que no garantix en seguretat jurídica els arrendataris, que no controlaran els preus del lloguer i que resulta totalment insuficient, decepcionant i que, a més, s'aprova amb retard.

Per tant, com eixa és la meua consideració respecte si tenia algun dubte alguna companya que ha intervingut respecte que consideràvem del pla, doncs, jo entenc que el govern haja de ser prudent perquè li toca aplicar eixe pla que el govern estatal ha posat damunt de la taula i ha de treballar amb ell, però, per la nostra part, eixa és la consideració que té este pla.

Però les preguntes que li faria serien: ¿a qui creu que beneficien algunes de les (algú tus) ajudes establertes en el pla?
¿Al propietari o a l'inquilí?
¿Creu que el nou pla ajuda al que més ho necessita?

Tenint en compte -com bé ha explicat- que el nou pla 2018-2021 contempla programes que es desdoblen en diferents programes, ¿va a afectar la nostra conselleria en la tramitació d'estos?

I, per últim, per si ho he escoltat malament, supose que no, però, ¿és cert que l'anterior consellera d'habitatge, i hui en dia síndica del Partit Popular, va perdre any i mig per no firmar el conveni pertinent?

És sols perquè així el temor d'alguna parlamentària que els valencians puguen perdre els recursos que aporta l'estat, que es confirmen que tan sols es poden perdre quan és el mateix partit el que governa.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Doncs, intervé ara el secretari autonòmic sense temps.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Molt bé.

Moltes gràcies, president.

Començaré pel final, no es preocupe que no es va a perdre ni un euro del pla d'aportació que el ministeri ha posat en el pla d'habitatge.
Anem a fer el màxim, tot el possible, fins i tot en esta situació d'infrafinançament i d'escassesa de personal perquè ni un euro es puga perdre d'eixos fons.
I crec que anem pel bon camí, justament per a implementar totes eixes polítiques perquè esta comunitat ho necessita, senzillament, no com anteriorment que, efectivament, no ho ha entés mal vosté, efectivament.
I després entrarem en este tema.

Jo crec que, sincerament, bé, la primera cosa que voldria dir és que estem parlant del pla de l'habitatge, no de la política d'habitatge; la política d'habitatge és més que el pla de l'habitatge -com ja s'ha comentat-, efectivament.
Jo he demanat la intervenció per a comunicar-los, per comentar bàsicament quina impressió tenim sobre el pla de l'habitatge, que és un pla important però ahí no acaba tota la política d'habitatge que pugam implementar i, de fet, el dia que vullguen amb molt de gust doncs podem parlar de la política d'habitatge més enllà de les qüestions que puguen aparéixer en este pla, que és el que s'ha presentat últimament i el que anem a signar.

Perquè això sí que li ho puc dir, nosaltres no estem d'acord i ens vam abstenir en la distribució de fons que este pla establia a Madrid, ens vam abstenir perquè no ens semblava que era un repartiment adequat, era una repartiment injust, al nostre entendre, era un mal repartiment, ens vam abstindre però no vol dir que no fem ús d'eixos diners perquè els valencians i les valencianes s'ho mereixen, i per tant anem a fer ús al màxim.
No es preocupe que cap euro desapareixerà o no serà invertit justament per voluntat nostra.

Jo crec, sincerament, que el pla de l'habitatge del ministeri de l'estat té un problema de partida que està molt lluny del que és la mitjana dels estats europeus quant al que dediquen a l'habitatge.
Si la mitjana dels estats europeus està en l'1,4% del PIB, nosaltres, a Espanya, estem al voltant del 0,5%, i això és una distància sideral per a països que tenen uns problemes de l'habitatge com el que tenim nosaltres.
Eixa és una primera constatació que hauríem de deixar clara.

I, per tant, en un moment en el que la mitjana europea està tan allunyada de l'esforç que dedica el govern del Partit Popular a Madrid, el govern central, a este pla de l'habitatge, doncs això els ciutadans i ciutadanes d'este país ho han de conéixer, encara es podria fer molt més per l'habitatge.

I és que jo crec, sincerament, i és una opinió meua que em permetran que la compartisca hui, ací, amb vostés, crec que el govern central encara no ha fet una autèntica política per al dret de l'habitatge, digne i adequat, com diu la Constitució, article 47.
Això encara està inèdit en mans d'este govern del Partit Popular.

I mentre això no tinga una clara voluntat política doncs estarem discutint d'estos elements, de si les partides, de si les no sé què, però al meu entendre -i és la meua opinió- este govern central té una inèdita política pel que fa als elements bàsics que sí que són de la seua competència, justament, com és el dret a l'habitatge o els drets bàsics de la ciutadania.

I, després, doncs, sí, es clava en les competències que tenim les comunitats autònomes, per exemple -com he dit al principi- en exclusiva, per a recórrer alguns articles de la llei de la funció social de l'habitatge quan no fa els deures autèntics relacionats en els drets dels ciutadans espanyols.
Bé, però eixa evidentment és la meua opinió.

Tot això, ja els he dit que en este pla n'hi ha una reducció del 75% de la inversió respecte d'altres situacions, no de la Comunitat Valenciana, em referisc en general, i això també cal conéixer-lo, no és una prioritat efectivament.
I he dir que, efectivament, quan es van reunir les comunitats autònomes a Madrid, la mitat d'Espanya, a través dels seus representants, va manifestar que no estava d'acord.
És molt difícil plantejar una política de consens com hauria de ser l'habitatge o l'educació quan la mitat d'Espanya, a través dels seus legítims representants està diguent que no està d'acord amb la distribució de fons.
Això, jo crec, sincerament, que per a un governant responsable s'ho hauria de mirar; sis comunitats autònomes van manifestar que no estaven d'acord amb la distribució de fons.
Això és important dir-ho.

Perquè estos diners no són d'un ministre, són de tot l'estat, són de tots els ciutadans, no ens fan cap favor -diguem-ne-, això és una manera de treballar que s'ha articulat en estats compostos com el nostre, a mitjan camí entre l'estat de les autonomies i un estat federal, perquè les competències que estan en mans de les comunitats autònomes puguen ser desenvolupades.
És que és així, és que no és un favor que fa el ministeri de foment a esta comunitat, és que és la manera d'executar les competències que la Constitució espanyola atribuïx a esta comunitat.

Dit això, si em permeten, sí que m'agradaria contestar algunes de les qüestions.

Nosaltres, esta comunitat, esta administració, l'administració del botànic, en este cas la meua conselleria, es va adherir a pràcticament els huit programes que tenim; per tant, tenim el màxim compromís per a adherir-nos a tots ells, set dels huit, set dels huit directament en el pla de l'habitatge, i l'únic que es queda fora perquè pensem que no és oportú perquè obliga, entre altres coses, que la comunitat autònoma pague 400 euros als bancs per habitatge cedit, que era eixa ajuda, això pensem que no va ser efectiu i a més és d'una càrrega molt pesada per a la nostra administració, serem nosaltres qui signarem un acord amb els bancs, i estic convençut -i espere que siga així- que pagarem molt menys que eixos 400 euros per vivenda cedida.

I per això disposem d'este 1.
400.
00 euros que, cal dir-ho, ens vam avançar al pla de l'habitatge, es va posar en pressupost, i ja està en pressupost de La Generalitat perquè era per a nosaltres una màxima, no esperàrem que el ministeri (algú tus) plantejara el seu pla de l'habitatge per a posar-lo en els pressupostos de La Generalitat, i ahí figura.

Se m'ha preguntat pels ARRU també, s'ha fet un comentari sobre els ARRU, i jo li puc dir que els ARRU en este cas doncs els anuncie que es va obrir una convocatòria de concurrència competitiva per a les ciutats que vullguen participar-hi, i per tant anem a abandonar la vella política del dit que era com es feia, Â«tu, sí; tu, noÂ» doncs no sabem molt bé per una caixa negra, entenguen vostés, quan dic Â«una caixa negraÂ» vol dir que no n'hi ha clarificació dels criteris per a seleccionar quins municipis entraven i quins no en els ARRU, ara es farà amb llum i transparència, llum i taquígrafs, i n'hi haurà un procés de concurrència competitiva perquè els diferents municipis puguen participar i puguen aportar els seus elements i així s'establiran els ARRU que nosaltres pugam establir.
No li puc dir més perquè estem ara justament en la fase de signar este conveni amb el ministeri i, com ja he dit, encara requerix d'alguns informes interiors de la casa abans de ser retornat al ministeri per a la seua signatura.

I, evidentment, no anem a posar en marxa els 900 euros màxims de lloguer.
A nosaltres ens sembla que tenir o estar parlant (algú tus) de lloguers de 900 euros l'única cosa que fa és contribuir a la bombolla del lloguer i no anem nosaltres a participar en eixa situació.
I li avance que no, que si és decisió nostra no entrarem ahí, i no entrarem, i jo crec que s'ha de saber per què no entrarem.
Al nostre entendre, això el que farà és agreujar la situació dels lloguers que en estos moments ja estan en una situació, com es veu per la premsa quotidiana, disparats.

Respecte d'altres preguntes que se m'han fet sobre les línies, en concret, alguna pregunta que m'ha fet la representant, la diputada de Ciutadans, sí, nosaltres anem a completar totes les línies; anem a estar ahí, a diferència de l'anterior govern, tot cal dir-ho, que només participava en dos de les huit, això és important saber-ho, dos de huit; set de huit, esta és un poc la situació.
Si em permeten en un símil futbolístico, 2 a 7, ganamos nosotros, però, bé, si em permet un poc eixa idea.

No tenim política de prioritat en compra, ho avancem ja claríssimament, la nostra prioritat no és la compra, la compra d'habitatge, i per tant no anem a subvencionar esta compra d'habitatges; per a la nostra política la prioritat és el lloguer.

Respecte de la intervenció de Podem, compartim plenament quasi totes les crítiques que ha fet sa senyoria.
En eixe sentit, ja li he dit que per a nosaltres el dret a l'habitatge no està ben articulat en l'estat espanyol, i que el govern central mira els elements concrets de les lleis oblidant una responsabilitat que té amb els drets bàsics de la ciutadania espanyola que són, entre altres -com diu la Constitució-, el dret a un habitatge -crec que diu- digne i adequat, diu la Constitució.
Bé, doncs, en eixe sentit li puc dir que compartisc eixe punt de vista.

Els plecs, el més aviat possible.
Els pressupostos els vam obrir el mes passat, i per tant anem ja, amb eixos pressupostos de La Generalitat oberts, anem a, el més aviat possible, a treballar en eixos plecs.

I respecte dels blocs portuaris, jo els conec bé, jo visc en el Cabanyal, sóc veí de tota la vida, des que vaig nàixer (algú diu: Â«Ho sé, ho sé.
Â»), més que en el Cabanyal en el Canyamelar, que també té la seua particularitat.
Però, com a veí del Cabanyal-Canyamelar, bé, això que deia vosté d'una, no sé si ha dit una cosa així com obsolescència programada o una degradació programada (veus), això es pot estendre a tot el barri però no és motiu d'esta intervenció, evidentment, parlar de la situació del Cabanyal però no és una situació dissortadament que diferenciara en massa del que estava passant en general al barri.

Em pregunta vosté pels blocs portuaris; bé, jo crec que en estos moments, és la meua opinió però em permetrà que ho pose un poc entre cometes, crec que no està fora de l'ordenació perquè el pla especial està fora, està ja eliminat l'anterior pla especial, amb la qual cosa, en estos moments està iniciant-se el nou pla, el nou pla especial del Cabanyal, el PEC, en eixe PEC l'antic bloc portuari sí que està dins de l'ordenació, sí que està dins de tot l'àmbit.
Com bé saben vostés, el nou PEC, el nou Pla especial del Cabanyal abasta des de la mar fins a Serreria i un poquet més, fins i tot, en cada part.

I, per tant, efectivament, el bloc portuari que estava fora de l'ordenació en l'anterior pla especial del Partit Popular en la ciutat de València, avui està dins, i per tant (algú diu: Â«Estará.
Â»), o estarà, efectivament, li done la raó, estarà dins quan s'aprove, però en els plànols sí que està.
Amb la qual cosa tindrà una solució, cosa que abans estava com en el limbe, en eixe limbe d'un pla de fora d'ordenació en un pla especial que preveia el desenvolupament del pla especial, per exemple d'Eugènia Vinyes, i allí doncs entrava de tot.
Ara s'ha fet un àmbit, jo crec, si em demana l'opinió, crec que és raonable que eixos elements estiguen ahí.

Li puc avançar que la setmana passada ja es va reunir la direcció general d'habitatge i Evha -Evha és l'antic Eige, que ara li han canviat de nom, l'Entitat Valenciana d'Habitatge- s'ha reunit ja amb els veïns i amb Pla Cabanyal per a buscar una solució i per a començar a posar les bases d'una solució, efectivament, d'una matèria enquistada que eren els blocs portuaris en els quals el 51% de la propietat encara són de veïns que tenen la majoria, no es pot fer res sense eixe 51%, no estaria bé que les administracions prengueren cap decisió sense comptar amb eixe 51% de veïns.
Però, li dic que és un tema que ens preocupa i hem de parlar, lògicament, a dos bandes: amb els veïns per una part, i amb l'Ajuntament de València, l'equip redactor del PEC, per una altra.

Ja li dic que, en principi, nosaltres pensem que el pla d'habitatges es queda curt, este és el resum que nosaltres podíem fer, que s'obliga a esta comunitat autònoma a un sobrefinançament per a poder entrar en els plans de finançament de l'estat mentres -como he dit abans- el percentatge d'incondicionalitat del pla és molt menor.
Això, que a mi me semblaria -i li ho dic amb sinceritat- una cosa positiva en un règim federal en el que les competències estan molt clares i el finançament de les comunitats autònomes també, en este per a nosaltres no és positiu.

Tenim un règim de finançament deficient, un infrafinançament en què pràcticament tots els sectors de la societat civil i econòmica estan d'acord i, per tant, un pla que condiciona les ajudes a una major participació no és per a nosaltres cap bona notícia.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Continuem amb el Grup Parlamentari Ciudadanos, per un temps de quatre minuts.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

Agradecer al señor Boira por su carácter dialogante, por su exposición tranquila que ha realizado aquí, no tal cual como han realizado otros partidos que están sustentando al gobierno del bipartito.
O sea, que han sacado pecho para la nacional, lo que hemos hecho, lo que hemos dejado de hacer y lo que no sé cuántos.

Pero, ¿por qué no sacan pecho para lo que están haciendo aquí en la Comunidad Valenciana?
(Remors) ¿Por qué?
¿Por qué?
¿Por qué no se ponen…?
¿Por qué no ponen de ejemplo a la Comunidad Valenciana?
(Algú diu: Â«Xxt.
Â») Ya que son tan solidarios, vale, ¿por qué no han regulado en ningún momento…?
(Remors) ¿Por qué no han regulado en ningún momento…?
Ustedes nos han hecho a nosotros unas… (Remors)

Claro.
Nos han… ¿Por qué no han regulado la ley de la pobreza energética?
Y otra.
Y además es que no tienen nada que echarnos en cara.
Nosotros a la Ley de la función social de la vivienda votamos a favor, menos a todos los artículos… (Remors) Estoy hablando yo, por favor.

El senyor president:

Per favor, no fem comentaris creuats, per favor, María José.

La senyora García Jiménez:

…-¿vale?
, respéteme como yo la he respetado a usted- …menos en los artículos que tenían visos de inconstitucionalidad.
Y se lo han demostrado que tienen visos de inconstitucionalidad, el 12 y el 13.
Y están en el Tribunal constitucional.
Pero ustedes pueden aplicar la ley, ¿por qué no la aplican?
¿Por qué no aplican esa ley?
(Veus) ¿Por qué se han quedado ahí?

Y luego nos dicen que somos también, o sea, los que tenemos el problema de los desahucios, el PP y Ciudadanos.
Oiga, ¿usted escuchó el otro día la intervención que tuve yo del barrio de La Coma aquí?
Los desahucios los está realizando la conselleria, no los está realizando ni el PP ni Ciudadanos.
Los está realizando la conselleria.
Por lo tanto, no engañen al ciudadano, no digan que viene aquí a salvar personas y que después la gestión no están haciéndola.

Por cierto -y se lo digo tal cual-, he sido muy prudente al hacer mi intervención y tenía aquí expuesta unas cosas que ha dicho el Síndic de Comptes, que no las he dicho yo, que las ha dicho y no se lo quería decir al señor Boira.
Pero bueno, las voy a exponer ahora que ya ha salido todo el trapo.
Pues vamos…

Dice: Â«La oferta de la vivienda del parque público en régimen de alquiler es insuficiente.
Y prueba de ello es que a fecha de diciembre de 2017 había 8.
873 solicitantes en lista de espera con 1.
464 viviendas sin arrendar.
Â» Añadiendo que: Â«El Eige -y no lo digo yo, lo dice el Síndic de Comptes- no gestiona de manera eficaz las viviendas que quedan vacías o desocupadas.
De las cuales, 661 viviendas sin uso pendientes de reparación, 185 en espera de ser demolidas y 618 viviendas ocupadas ilegalmente.
Â» (Veus)

¿Quiénes están haciendo la gestión mal?
¿Quiénes están realizando mal la gestión en la vivienda?
A lo mejor el gobierno de la nación ha visto que ustedes no están haciendo la gestión como corresponde y por eso han puesto este plan.

El senyor president:

Muchas gracias.

Continuamos.
El Grup Parlamentari Podemos-Podem per un temps de quatre minuts, quan vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Sabía que conocía el ejemplo del bloque portuario, pero me preocupa porque aunque efectivamente hay un gran número de viviendas de titularidad privada, noventa…, me parece recordar que noventa y una, lo cierto es que el principal propietario en el bloque portuario es precisamente la entidad Evha, la antigua IVHSA, Eige.

Por tanto, de esas 36 viviendas solo 10 están ocupadas.
Es decir, que 26 están vacías desde hace mucho tiempo y no se ha aplicado ningún criterio.
Espero que el equipo redactor del plan especial, efectivamente, deshaga el entuerto y permita que se recupere ese edificio para la ordenación.

Pero claro, ese edificio requerirá a su vez de un tratamiento en el marco bien de un ARRU, si el Ayuntamiento de Valencia lo solicita, o en todo caso de una operación integral de rehabilitación.
Confío en que no se haga una operación tan mal diseñada como la del barrio de San Antón.
Por eso sacaba a relucir el caso, porque además ligaba con el ejemplo que teníamos anteriormente.

De todas formas hay otra cuestión que sí que me gustaría saber.
Se ha hecho público un comunicado por parte de la conselleria que hablaba de los 106 millones de euros que se comprometían hasta el 2020 por parte de la Generalitat valenciana en el Plan plurianual de rehabilitación y ampliación del parque público de viviendas.
Se llamó así.

Me gustaría saber si esa es la totalidad del importe con el que se cofinancia el plan de vivienda, si eso es solo en su programa, si eso supone superar los compromisos mínimos a los que nos obligaba el convenio que se va a firmar con el ministerio espero que en las próximas semanas.

Y luego solamente una reflexión para acabar.
Lo digo porque usted conoce el barrio, yo conozco la casa.
Responder que los presupuestos no se han abierto hasta hace cuatro días es una excusa… Que los pliegos de condiciones se redactan antes y solamente se está pendiente de la consignación presupuestaria para lanzarlos.
Y la ley de contratos del sector público se aprobó en noviembre, dio seis meses de carencia precisamente para que esos pliegos pudieran estar redactados ya.

Por tanto, me parece que hay que… Que sí, que también, que tendremos un problema de personal, de dotación, de recursos, de técnicos y una intervención, etcétera, etcétera.
Pero me parece que hay que ir por delante, sobre todo porque, como decía muy bien la consellera Salvador, la política de viviendas es el quinto pilar del estado de bienestar y la verdad es que queda un año para hacer un pilar sólido.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Interviene, finaliza el Grup Parlamentari Popular, por un tiempo de cuatro minutos.
(Veus) Sí.
(Se sent una veu que diu: Â«No, no, no.
Â») Iniciamos ya…

La senyora Díaz González:

Disculpe, president.

Gracias.

Bueno, decirle que es algo que sí que siguen haciendo bien en estas políticas de vivienda.
El marketing, las buenas palabras eso aquí no puede faltar.
La Ley de función social de la vivienda tiene un nombre maravilloso.
(Veus) Pero, como dice mi compañera, a ver cuándo lo aplican, porque estuvo un año entero pudiéndose aplicar y no la aplicaron.

Como bien me contestó la propia conselleria -que recibí la respuesta hace bien poco-, ningún desahucio ha sido paralizado en esta comunitat gracias a esa ley.
Los desahucios se paralizan en esta comunitat, como en el resto de España, debido a las leyes nacionales aprobadas por el Gobierno de España del Partido Popular.

Les recuerdo, además, que la propia plataforma de afectados por las hipotecas nos pedía que, por favor, se prorrogara esa ley, hubiese esa moratoria sobre la ley aprobada por el gobierno del Partido Popular para que siguiesen frenándose los desahucios.
Les puedo dar también datos de septiembre.
Tengo datos de septiembre de 2017 que (se sent una veu que diu: ¿Estás bien?
Â» i veus) superan los 27.
000 desahucios paralizados.
Ahora son muchos más.

Y, evidentemente, con estos datos y los que aporta la conselleria de vivienda, pues, poco nos queda que decir.
Más que nada porque la ejecución de su presupuesto deja mucho que desear.
Es que en vivienda en 2017 han ejecutado un 22,44%.
Claro, el plan de vivienda lo han ejecutado al cien por cien, eso sí.
Hombre, por supuesto, faltaba menos, ¿no?

El hecho de que haya aportado el Gobierno de España…, ese plan de vivienda que ustedes dicen que es que ahora tienen que aportar mucho.
Es que en 2017, claro, aportaban un 15% y el Gobierno de España un 85%.
En alquileres, por cierto, un cien por cien el Gobierno de España, diez a cero.
Cero el Consell, la conselleria de vivienda.
Igual que -le repito- en desahucios, más de veintisiete mil desahucios paralizados por el gobierno del Partido Popular, cero paralizados por el Consell del bipartito, tripartito o como se quieran llamar, del botànic o Titanic.

Bien, decirle que con esa ejecución de presupuesto, bien ejecutado el plan de vivienda al cien por cien con esas ayudas del 85% por parte del Ministerio de Fomento, evidentemente, que en vivienda se puede hacer mucho más, como dice usted.
Es que en vivienda se puede hacer mucho más.
Por supuesto que sí.
Tanto desde el Gobierno de España, pero, vamos, muchísimo más se puede hacer desde la conselleria.

Ese quinto pilar que decían, una de sus prioridades dentro del pacto del Titanic y que ha quedado bastante atrás dentro de las políticas.
Les recuerdo, son más de setecientas viviendas a las que actualmente están vacías y con una necesidad de rehabilitación probablemente para ser ocupadas dentro del parque público de la antigua Eige.
Cuando el gobierno del Partido Popular, el anterior gobierno lo dejó en 522.
Y 700 viviendas o cerca de setecientas viviendas las ocupadas ilegalmente, cuando dejamos el gobierno de esta comunitat eran 435.

Por lo tanto (se sent una veu que diu: Â«Un escándalo.
Â»), vamos a ver, sus promesas además quedan bastante en entredicho cuando dicen que van a rehabilitar 500 viviendas al año para poder dar respuesta a todas esas personas que venían a rescatar.

Por lo que decir que este plan de vivienda, por mucho que critiquen y por mucha parafernalia que pongan alrededor hablando de la Ley de función social de la vivienda, pónganla en marcha y aplíquenla.
Y a ver si es verdad y hacen algo porque, de momento, lo que es presupuestariamente ni realmente se ve en el presupuesto, ni mucho menos en su ejecución.

Por lo tanto, menos mal que existe el Gobierno de España del Partido Popular y este plan de vivienda.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Pues finaliza el señor secretario autonómico por un tiempo de cuatro minutos.

El senyor secretari autonòmic d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, vaig a intentar contestar algunes de les qüestions (algú diu: Â«Xxt.
Â») que han aparegut en el debat.
Un debat que, per altra part, els agraïsc també el to del debat i crec que és este to constructiu el que cal construir.
I els agraïsc que, efectivament, el to que han tingut amb mi al llarg d'estes hores que hem estat junts ací.

Bé, jo li puc dir que nosaltres no desnonem.
No desahuciamos.
 No desnonem.
Nosaltres desallotgem sobretot les persones, els okupes que es burlen del sistema.
Això li ho puc dir i pot estar tranquil·la.
Que nosaltres no desnonem.

Ara, persones que no volen arribar a regularitzar la seua situació, que no volen ser solidaris amb la resta de veïns, que no volen passar per cap sistema de regularització, efectivament, els desallotgem i els desallotjarem.
Però només a aquelles persones que no estan disposades a fer este tipus de solidaritat amb els seus veïns.
Per tant, nosaltres, no es preocupe que nosaltres no desnonem.

Per altra part, si vosté m'ha parlat de l'informe del síndic, jo, sincerament, li cediria la paraula a una persona que té més a prop de vosté físicament que li podria dir alguna cosa sobre això.
Perquè este informe del síndic es referix al període 2005-2015.
Nosaltres no estàvem en el govern.
No estàvem.
I per tant qui té la responsabilitat.
.
.
, potser alguna persona que està prop de vosté li podria donar més informació que no jo, dissortadament, perquè jo no li'n puc donar perquè no fa referència al període del nostre govern.
(Veus i algú diu: Â«Xxt.
Â»)

En altre sentit que voldria contestar-li, jo tinc ací una notícia que a mi.
.
.
, i prové del periòdic ABC, no prové del meu fons documental, diu: Â«Sólo seis regiones agotaron las ayudas del plan de la vivienda.
Â» Vos imagineu quina és una d'estes sis?
La Comunitat Valenciana.
Efectivament.
És a dir, jo crec sincerament que no se'ns pot acusar de no saber gestionar una cosa, quan estem gestionant el cent per cent del.
.
.
(Veus) Quan estem gestionant el cent per cent del pla de l'habitatge.
(Veus)

Jo els diria que comunitats com la Comunitat Autònoma de Madrid, per exemple, només ha gestionat el 0,25%.
O Castella i Lleó el 0,06%.
O Galícia, totes del mateix partit, l'11%.
Nosaltres el cent per cent.
Per tant, efectivament, li puc assegurar que no és que sapiguem gestionar unes coses i unes altres no.
Sabem gestionar bé totes les coses i, en este cas, li puc dir eixa qüestió.

No comprenc, senyora diputada, d'on trau eixa xifra del 22%.
El grau d'execució del nostre pressupost és del 80%.
És del 80%.
(Veus) Jo li assegure que és del 80% pel que fa referència a estos elements d'ací.
Per tant, tenim un 80% d'execució, un cent per cent d'execució del pla estatal de la vivenda.
Cal fer moltes coses més, però no se'ns pot acusar de no estar fent els deures.
Jo crec que La Generalitat ha estat fent els deures i en això està així.

I m'agradaria acabar amb una qüestió que he oblidat contestar al senyor diputat quan m'ha preguntat, efectivament, respecte a l'anterior consellera i a l'anterior administració.
Efectivament, l'anterior pla del 2013 va ser aprovat el 2013, l'abril del 2013, i fins a l'octubre del 2014 no es va aprovar per la conselleria, amb la qual cosa durant 2013 i durant 2014 no es convocà cap ajuda al lloguer ni a la rehabilitació ni a res d'això.
I això no va ser culpa d'este Consell, del Consell que avui està, d'esta Generalitat.

Les primeres ajudes van ser convocades al 2015 i vam ser nosaltres qui les vàrem gestionar i qui va adjudicar totes eixes obres.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies.
(Veus)

Donar-li les gràcies al secretari autonòmic.

I no hi havent més punts de l'ordre del dia, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 32 minuts)