RTVV%2020210323HTML.html





Comissió de Radiotelevisió Valenciana i de l'Espai Audiovisual realitzada el dia 23 de març de 2021.
Comença la reunió a les 16 hores i 12 minuts.
Presideix la diputada senyora Estefania Blanes León.
Reunió número 10.

La senyora presidenta:

Val.
Quan vulgueu comencem.

Bé, bona vesprada a totes i tots.
Primer que tot la secretària passarà llista per a veure si n'hi ha quòrum.

Quan vulga.
 (Pausa)

La senyora secretària:

Ara.
Bona vesprada.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hi ha quòrum, presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Bé, ja tenim ací a Alfred Costa.
Però, abans que res, la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la convocatòria anterior.
Si no hi ha cap objecció en contra, la donem per aprovada per assentiment.

Compareixença del director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació de la Comunitat Valenciana, senyor Alfred Costa Folgado, per a presentar el balanç del seu primer any de gestió i per a compartir així mateix algunes reflexions, ara que s'inicien els treballs de la subcomissió encarregada de reformar la llei, sol·licitada a petició pròpia (RE número 31.
306); a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, perquè aclarisca la reunió de la delegada de la televisió a Castelló amb el senyor Francis Puig, germà del president de la Generalitat, abans de presentar-se als concursos públics pels quals va ser expulsat acusat de pactar els preus per repartir-se els lots i per aclarir qualsevol relació de l'ens que dirigeix amb les empreses sancionades per la Comissió de Defensa de la Competència de la Comunitat Valenciana segons resolució pròpia de l'expedient SAN 1/2019, Contractació mitjans audiovisuals, (RE número 29.
456) i a la qual s'acumula la sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular per a retre compte de la sanció imposada per la Comissió de Defensa de la Competència de la Comunitat Valenciana a diverses productores per pactes de preus en concurs de la televisió valenciana, en el qual van participar empreses relacionades amb el senyor Francis Puig (RE número 29.
463)

La senyora presidenta:

I passaríem al segon punt de l'ordre del dia, que és la compareixença del director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació de la Comunitat Valenciana per a presentar el balanç del seu primer any de gestió i per a compartir així algunes de les reflexions ara que s'inicien els treballs de la subcomissió encarregada de la reforma de la llei.

I sol·licitada a petició pròpia que, a més, va acumulada a una petició de compareixença perquè s'aclarisca la reunió de la delegada de la televisió a Castelló amb el senyor Francis Puig, germà del president de la Generalitat, abans de presentar-se al concurs públic, pels quals va ser expulsat acusat de pactar preus per repartir-se els lots i aclarir qualsevol de les relacions de l'ens que dirigeix amb les empreses sancionades per la comissió de defensa de la competència de la Comunitat Valenciana, segons la resolució de l'expedient que ha sigut presentat pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

I també acumulada a la compareixença sol·licitada pel Partit Popular per a retre comptes de la sanció imposada per la comissió també en defensa de la competència de la Comunitat Valenciana a diverses productores per pactar preus en el concurs de televisió valenciana en el qual participen les empreses relacionades amb don Francis Puig.

Doncs quan vosté vulga pot iniciar.
Sap que no té temps, en el seu cas, per a la seua intervenció.
(Pausa)

El senyor director general de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació de la Comunitat Valenciana:

Ja.
Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, en primer lloc, felicitar-nos per poder veure que ens trobem bé de salut i desitjar el millor per a amics i familiars.

El 26 de juny passat davant d'esta comissió en sessió quasi monogràfica vaig exposar els ajustos urgents establerts durant el primer trimestre de pandèmia, canvis en l'organització, la salut dels treballadors com a premissa fonamental i també modificacions de programació per respondre a les noves demandes de l'audiència.

Ara torne a comparéixer a petició pròpia per presentar el balanç del meu primer any de gestió del nou equip i sotmetre a la seua consideració l'abast del compliment del programa que vaig explicar ací mateix.

La crisi sanitària segueix condicionant tant l'organització interna com l'estratègia de programació per no ens ha desviat dels nostres objectius: la gestió professional eficient, responsable i transparent de la societat i la penetració social dels mitjans de comunicació públics valencians des d'un esperit de servei públic.
Contextualitzar la presa de decisions per valorar-ne els resultats és imprescindible per a una avaluació ponderada de la faena feta.

Em propose aportar aquelles dades objectives que reflecteixen fidelment la situació de la plantilla, l'audiència, els ingressos, però també algunes reflexions pròpies sobre les nostres fortaleses, mancances i la manera en què podríem millorar.

Com saben, la Llei 6/2016 i el contracte programa posen l'accent en la promoció de la llengua i la cultura, la dinamització del sector audiovisual, la difusió de valors de respecte a la diversitat, la perspectiva de gènere o la vertebració com a punta de llança transversal a les graelles dels mitjans públics.
Igualment, el Consell de la Ciutadania, òrgan assessor de la corporació, valora semestralment eixa programació.

I, per últim, com que no n'érem prou, la consultora GFK fiscalitza i analitza el grau de pluralisme polític i social de la cadena.

D'entrada, eixos informes destaquen l'augment significatiu de les hores dedicades a la informació, vora un 30 %, 5 punts més, 360 hores més de producció pròpia que al 2019, reflex de l'esforç d'À Punt per complir el seu paper de servei essencial, amb la cobertura de rodes de premsa, compareixences d'autoritats expertes, programes especials de debat i la durada extraordinària de molts informatius diaris.

La programació cultural i divulgativa també augmenta en més de 2 punts en detriment dels programes d'entreteniment, molts dels quals van canviar els plans de treball a mesura que s'implantaven mesures de restricció en platós i rodatges.

La ràdio d'À Punt no es queda enrere.
La proporció dels temps d'emissió dedicat a la informació passava del 34 % al 42 %, a costa, sobretot, de l'entreteniment, que baixava del 37 % al 31 %.
En conjunt, els serveis informatius d'À Punt han augmentat un 22 % el seu temps d'emissió.

L'atenció a l'actualitat i la manca de retransmissions esportives i festives ens van obligar a dissenyar una programació recolzada en la professionalitat dels equips de la casa i en la confiança de les productores valencianes que ens proveeixen de continguts.

Senyories, la dinamització del sector audiovisual valencià és altre dels pilars bàsics d'esta direcció general.
El 2020 vora el quaranta per cent del temps d'emissió l'ocuparen produccions valencianes independents i en valencià, 5 punts per damunt del que ens obliga el marc normatiu.
I ja sabem que el teixit productiu audiovisual valencià encara depén molt dels encàrrecs de la televisió pública, i és per això que espremem literalment cada euro del nostre pressupost per optimitzar-ne el rendiment.

Estem tancant l'exercici comptable 2020 i ja els avance que el grau d'execució del pressupost ha sigut del cent per cent.
Vaja, que mirem de no tornar-ne un gallet a hisenda, motivat per la combinació de l'increment dels ingressos d'explotació i per la reducció del cos de graella.
És veritat que, en no haver activitat festiva i esportiva, eixa partida es va dedicar a altres necessitats, però també és veritat que, tot i la pandèmia, el control sobre les despeses de personal van estar especialment fiscalitzades amb un increment de només l'1,63 %.

Amb les empreses proveïdores complim el període de pagament per sota dels trenta dies i en desembre vam activar un pla d'acció mitjançant avals bancaris a fi que les productores disposaren en cas de tresoreria per iniciar més de trenta produccions culturals.

Esprémer el pressupost amb eficàcia resulta doblement complicat si recordem que en els exercicis anteriors la radiotelevisió disposava de l'aportació anual de la Generalitat i també dels romanents del capital dels projectes encarregats per l'Alt Consell Consultiu, que finalment no havien quallat des del 2016.

I què vol dir açò, clar i ras?
U, que la inversió en contingut, el cost de les graelles dels propers tres anys serà tres milions més barata de la que fins ara hem conegut, si no s'incrementa, com sembla per l'esborrany del contracte programa, l'aportació en pressupostos.

I dos, que els dos milions d'augment que consten en els últims pressupostos de la Generalitat en realitat a penes venen a compensar el que hauria estat una retallada pressupostària, perquè es tracta d'una xifra equivalent, posem per cas, a la que destinem al doblatge en valencià o, posem per cas, a les compres de produccions valencianes mitjans coproduccions o drets d'antena.

En previsió d'eixa eventual manca de recursos, la direcció general va a iniciar una sèrie de contactes institucionals per exposar l'exemple fructífer de la nostra col·laboració amb Turisme Comunitat Valenciana, que va desembocar en la tardor del 2020 estrenant tres programes d'èxit i en prime time.

Eixa experiència ha propiciat acords amb altres institucions que s'han traduït en línies nominatives per vora 900.
000 euros, diners que van directament al sector privat audiovisual per produir projectes audiovisual per produir projectes relacionats amb el comerç, la indústria, la mobilitat, la vivenda o la memòria democràtica.

Tot i eixe escenari econòmic, hem apartat l'autarquia del nostre vocabulari.
Mentre la llei marca un 6 % d'obligació d'inversió de la radiotelevisió pública en l'audiovisual valencià, en 2020 ha estat no el 6 %, sinó el cent per cent dels ingressos d'explotació.
Nombroses produccions, llargmetratges i documentals han sigut viables gràcies als quasi 1,5 milions d'euros invertits en coproduccions i drets d'antena, alguns dels títols finalistes dels premis Goya i guanyadors dels premis Gaudí este mateix cap de setmana.

Pel que fa a continguts d'entreteniment per a televisió i ràdio, en 2020 hem subscrit 75 contractes que representen una inversió conjunta pròxima als dèneu milions tres-cents mil euros.
És només coneixent com està el pati com s'entendrà, senyories, la magnitud d'atrevir-nos també a llançar dos projectes de ficció, fonamentals pel seu impacte en el teixit audiovisual.

L'estrena diumenge de L'alqueria blanca, el projecte de més envergadura en inversió i creació del llocs de treball, és mou en paral·lel amb Després de tu, una comèdia moderna rodada a la Comunitat Valenciana en breu i produïda per la factoria Albena.
S'han preguntat quantes televisions autonòmiques amb el nostre múscul pressupostari tenen sèrie de ficció en antena?
Jo els ho dic.
Cap.

Sector també són els estudis de doblatge.
Per garantir le doblatge al valencià de cinema, sèries i animació infantil, la direcció general ha blindat un nou plec per valor de tres milions d'euros per als anys 2021 i 2022, aportant a esta indústria que també genera molts llocs de treball més del cinc per cent del pressupost anual.

Tampoc amb estes inversions no hem aconseguit encara minvar el grau d'atomització i minifundisme, tot i que des de la direcció general s'ha potenciat amb la contractació la formació de UTE o acords entre productores per a assolir projectes de gran envergadura.

Globalment, prop del 80 % del sector està constituït per empreses amb un màxim de dos assalariats.
Això explica l'elevada subcontractació eventual.
Convé tindre en compte aquestes dades perquè eixa mateixa realitat materialitza dos conseqüències que de vegades se'ns retrau obertament.

Un, amb eixe múscul, les productores valencianes no es presenten a les crides de projectes de gran volum econòmic.
I dos, les productores valencianes que volen eixamplar les seues línies de negoci estableixen acords estables de coproducció amb empreses foranes que aporten experiències en gèneres i formats.

La nostra programació, fiscalitzada per tothom de manera qualitativa, es sotmet diàriament a l'exigent escrutini quantitatiu del públic: l'audiència.
El contracte programa funciona com una pinça.
Posa l'accent al servei públic renunciant a la competència acarnissada per l'audímetre, però, alhora, exigeix el compliment d'objectius i resultats.

Molt prudentment, esta direcció general proposava assolir el 3 % de quota mensual durant l'últim trimestre del 2020 i tancar l'any amb un 2,5 %, passant de 468.
000 a 702.
000 espectadors de cobertura diària.

Els resultats finalment foren un 20 % superiors a les comissions i ens va permetre un objectiu primordial: ser primera alternativa a les grans cadenes generalistes nacionals.
L'audiència mitjana d'este mes de març es troba ara mateix en un 3,5 % i la tendència sembla creixent.

Els millors resultats els recull l'oferta informativa.
L'aposta per la proximitat, l'increment en un 65 % del temps dedicat a l'actualitat han consolidat la confiança de centenars de milers de valencianes i valencians.

Canvis en les dinàmiques internes dels informatius diaris i l'estrena de nous formats com Les notícies del matí, el Notícies comarques els fan liderar el rànquing d'espais més vistos.
Cada dia vora 200.
000 valencians i valencianes es connecten a Notícies migdia, 160.
00 a l'edició de la nit i 130.
000 segueixen L'oratge, per exemple, que acumula un 8,6 % de quota l'últim trimestre.

I també segueix reforçada l'oferta esportiva, no només en la ràdio, on ha guanyat gran protagonisme, sinó arriscant en horaris competitius amb retransmissions com la del rècord del món de 5.
000 i 10.
000 metres, que va obtindre un 4,5 % de quota, o la marató València Trinidad Alfonso, que va tocar e l 13,4 % en la seua finestra.

En tira diària, el programa Terra viva del sector primari i medi ambient i el concurs Atrapa'm si pots es mantenen com alternatives de garantia en les seues franges.
I al prime time, l'últim trimestre de l'any À Punt va recórrer al triangle entreteniment, divulgació i humor, sumant a Cartes en joc, No tenim trellat i TàP Zàping l'aportació dels formats de turisme El meu lloc al món, Cara o creu o Loving Comunitat Valenciana, que van entrar en el rànquing dels programes més vistos del 2020, any que, disculpen l'expressió, enviàrem a la merda alguna programació especial de campanades vista amb este títol per més del 13 % d'audiència.

Que la pel·lícula més vista del 2020 siga la producció pròpia La mort de Guillem, que va registrar un 11,3 % i 201.
000 espectadors, que una coproducció com Federica Montseny, la dona que parla, emesa el 8 de març, interessara a més de 135.
000 espectadors o que l'estrena del diumenge de L'alqueria amb vora 300.
000 espectadors i vora un 13 % de quota i una competència esgarrifosa, com saben, amb cadenes nacionals, no fa més que encoratjar-nos en el camí inicial.

Agrairia no passaren per alt este creixement, perquè s'ha aconseguit amb un hàndicap ben important.
Si sense Falles ni Magdalena la programació d'homenatge al món faller amb mascletades històriques ha reunit més de 100.
000 espectadors cada dia, què no hagueren reunit les de veritat, què no reunirien la Setmana Santa, els Moros i Cristians a l'abril o les Fogueres al juny.

Els grans col·lectius festers, amb els que estem en deute, han rebut els nostres homenatges i acompanyament, però no han pogut disfrutar del retorn, l'estima que ens aporten i que ens permetrien estar parlant d'un creixement potencialment major.

En la programació de la ràdio els canvis introduïts es traduïren en una millora de 3,2 % entre abril i desembre del 2020 segons l'EGM.
De matí, de producció pròpia, El dia d'À Punt prioritza la participació ciutadana, la divulgació i l'anàlisi de l'actualitat.

Cada vesprada, Pròxima parada basa en la vertebració del territori i la cultura la seua fortalesa.
I els caps de setmana, l'alternativa bonrotllista del Podríem fer-ho millor, emesa també per streaming, i la finestra diària oberta als grups musicals valencians de Territori Sonor apuntalen la ràdio pública valenciana.

Pel que fa al web i les xarxes, destacar el creixement del 46 % d'usuaris del web fins al milió, que és la xifra que toquem ara.
La secció de notícies creix un cent per cent en usuaris i un cent per cent en pàgines vistes.
Facebook continua sent la principal finestra d'accés al web, amb un 60 % més d'usuaris i a l'Instagram de notícies hem superat la barrera de 20.
000 seguidors.
Ara mateix és el segon compte generalista més important de FORTA després de TV3.

Ens hem introduït en les converses digitals dels valencians i les valencianes, viralitzant expressions com «enxufa-li» o «es mejor eso que morirse».
L'etiqueta «Mort de Guillem» va ser top primer en tendència a la Comunitat Valenciana, amb quasi 20.
000 piulades, 8.
600 participants i 32 milions d'impressions.
O Duel de veus, que va ser trending topic a Espanya cada dissabte amb més de 10.
000 tuits.

És molt probable que este creixement i que el segment més nombrós siga també el de 25 a 44 anys, el més valorat pels anunciants, hagen estat també la combinació perfecta per explicar l'augment en captació de recursos publicitaris.
El 2020 la pandèmia i el confinament provocaren una caiguda històrica del 45 % d'ingressos publicitaris que va afectar en un 29 % a les televisions públiques.

És per això que ens hem de felicitar per l'increment d'un 30 % respecte al 2019 de la facturació publicitària.
Les previsions d'este equip eren d'1,2 milions i, finalment, es van ingressar 1,6 milions.

I, enmig de la tercera onada COVID, ja hem ingressat 100.
000 euros de publicitat més que al mateix període del 2020, mantenint la tendència.
239 anunciants -d'ells, 122 nouvinguts- és una dada que avala el treball de relacions institucionals i comercials que ha funcionat com una autèntica vacuna, la que va inoculant en les empreses la percepció que som un mitjà eficaç de promoció i visibilització de l'entramat productiu de la Comunitat Valenciana.
Això també és servei públic.

I que no és servei públic a la radiotelevisió valenciana?
Informació de qualitat, vertebració territorial i reflectir la diversitat i la riquesa cultural i social.
Sobre eixe triangle del nostre marc normatiu es mou cada decisió estratègica.
La informació és el pal de paller dels mitjans de comunicació públics i promou el debat des de la veracitat i la pluralitat.

Per això, hem reforçat la competència professional dels nostres serveis informatius implantant l'especialització en la redacció per seccions, assolint noves fonts expertes.
Si l'actualitat en TDT s'ha reforçat, els esdeveniments web han fet que l'entorn digital haja cobert centenars de compareixences i rodes de premsa, sent en moltes d'elles punt tecnològic, permetent tindre accés i senyal a molts mitjans de comunicació que, durant la pandèmia, patiren greus retalls de personal i recursos.

En els últims mesos hem desvelat exclusives, com el primer brot de COVID a la Galileo, festes il·legals en xalets de luxe, falta de seguretat al nou estadi de València o, vaja, l'interés del príncep Johor per l'equip de Mestalla, que va ser referència informativa internacional.

I hem aplicat el principi de «allò que és digital, primer», oferint l'últim hora en el nostre web, actualitzat recentment en disseny, usabilitat i navegació.

Senyories, com bé saben, el marc normatiu estableix un estricte control sobre la qualitat dels nostres continguts informatius.
El passat 16 de febrer el Consell d'Informatius d'À Punt Mèdia, l'òrgan intern de participació dels professionals per a vetlar per la independència dels continguts informatius difosos va presentar al Consell rector el seu primer informe anual on diu, i obrim cometes: «El conjunt dels professionals que participen en les rutines productives i elaboren els continguts informatius han treballat amb llibertat, aquest el seu criteri ètic i professional, i sense rebre pressions de dins o de fora.
»

Complementàriament, com ja hem dit, la consultora GFK certifica trimestralment i amb dades objectives el compliment de pluralisme.
I, finalment, la comissió de seguiment del Llibre d'Estil actualitza i resol de manera regular els dubtes que emanen de la pràctica professional diària.

Interpretem les bones xifres dels nostres informatius com un reconeixement a aquesta manera de fer.
Amb tot, encara hem de fer front a acusacions de parcialitat, quan no de manipulació contra els nostres serveis informatius.

L'última vegada, fa unes setmanes arran de la participació de la presidenta de Covite, el Col·lectiu de Víctimes del Terrorisme, Consuelo Ordóñez en el programa A la ventura del 19 de febrer, dedicat als límits de la llibertat d'expressió.
Els grups parlamentaris popular i Vox van demanar la meua compareixença per explicar els fets, cosa que faré a continuació.

En l'escaleta es va preveure una entrevista a la senyora Ordóñez i, posteriorment, de manera separada, una altra al raper Valtònyc, condemnat per enaltiment del terrorisme i injúries a la corona.

Cap dels dos entrevistats es trobava al plató i les entrevistes es van realitzar en línia.
No hi va haver per part del programa la intenció de confrontar els dos intervinents, però la senyora Ordóñez va escoltar la intervenció de Valtònyc i va demanar dirigir-se a ell directament.

És este el moment en què la pantalla va projectar la imatge dels dos interlocutors que van intercanviar unes paraules.
Consuelo Ordóñez va protestar enèrgicament pel que entenia com un intent per part del programa d'equiparar els principis i les raons d'una part i una altra.

L'endemà mateix vaig mantindre una conversa telefònica amb la presidenta de Covite per donar-li totes les explicacions i presentar les nostres excuses per l'errada en l'acarament improvisat a Valtònyc.
També ho vaig fer per escrit, en una carta oberta a tall de disculpes públiques en la qual agraïa la seua participació en el programa, lamentava el dolor causat i expressava la nostra solidaritat amb les persones víctimes de terrorisme.

Ho torne a fer ara ací, públicament, de nou i en seu parlamentària.
També ens va acusar de manipulació el Grup Parlamentari Compromís per uns tuits emesos durant una entrevista al president Puig el dia 8 de gener en el programa A la ventura.

Ens van acusar públicament d'haver donat veu a bots i ens van preguntar retòricament si pot ser havíem estat, obrir cometes, «víctimes els espectadors i espectadores de com es desenvolupa l'estratègia trampa al País Valencià», ni més ni menys.

L'acusació partia d'un altre tuitaire que sostenia que les preguntes que van traure a Twitter per al president venien de comptes anònims o, almenys, estranys.
Algunes de les persones propietàries d'aquests mateixos comptes van reaccionar identificant-se i rebutjant l'acusació de ser bots.

El tuitaire denunciant també va analitzar les interaccions durant el programa i en va concloure que una sèrie nombrosa de comptes formaven una massa de comptes falsos connectats a À Punt Mèdia, suggerint, en altres paraules, que se'ns colaven bots per a polaritzar el debat.

Però no, eren un grup organitzat d'interins que demanaven ser fixos i que van aprofitar l'entrevista al president per tal d'expressar de manera coordinada les seues reclamacions, com es van encarregar d'aclarir per separat els mateixos interessats i la directora d'informatius d'À Punt el mateix dia que es van formular les greus acusacions.

Això ha provocat una pregunta del Grup Parlamentari Compromís sobre els mecanismes d'À Punt per a comprovar l'autoria i veracitat dels tuits que passe a contestar.

Comptem amb un sistema de captura automatitzat de continguts publicats en xarxes socials, en aquest cas, Twitter, que permet la seua emissió en broadcast, en aquest cas, TDT.
Estos sistemes ofereixen opcions automatitzades de filtrat, com ara comptes verificats, un determinat nombre de seguidors o de publicacions, idioma o país d'origen.

Durant l'emissió en directe del programa, una persona es responsabilitza del triatge de tuits, descartant, lògicament, comentaris insultants o que inciten a l'odi, valorant elements que poden delatar un compte dubtós, com la creació recent o els missatges repetitius.

Finalment, hem incorporat l'ús d'eines online que contribueixen a detectar conductes assimilables als bots.
S'anomena botometer.
Com a mitjà de comunicació públic, se sotmet a un control estricte la casa i l'actuació que comentem no pot ser objecte de cap retret.

I què no haurem fet durant l'últim any per la vertebració territorial?
La vertebració del territori és un dels objectius dels mitjans públics i la informació de proximitat té un paper decisiu.
L'extensió geogràfica de la comunitat i la desigual distribució demogràfica, amb àmplies zones de l'interior despoblades, ens obliga a fer un gran esforç de cobertura.

La preocupació per garantir la presència de tots els municipis i comarques de la comunitat a les nostres graelles s'estén per totes les seccions i franges horàries.
Per això hem reforçat les delegacions d'Alacant i de Castelló i, per a assegurar la cobertura d'imatges de tot el territori, s'ha licitat contractes de recursos audiovisuals i ara mateix 12 empreses del sector presten aquest servei.

L'informe de GFK mesura l'àmbit territorial en què es refereixen les notícies que difonen els nostres informatius i en les últimes entregues es manté la constatació de la proximitat entre el pes poblacional i el temps assignat a cada província.
Però crec que tots estarem d'acord que la tria i la cobertura del fet noticiable no ha de dependre del lloc on es produeix la informació, sinó de l'interés per al conjunt de l'audiència.

La informació esportiva també té en compte eixe territori, com ho testimonien les retransmissions de pilota des de tots els trinquets de la comunitat o les de futbol des de Atzeneta, Castelló, Orihuela o l'Hèrcules d'Alacant.

També els formats d'entreteniment i cultura i divulgació recorren la geografia valenciana.
Els programes coproduïts amb turisme en són el millor exemple, però el programa dedicat al running com A córrer és l'altre o el Terra viva, sobre medi ambient.
I el sector primari o el magazín Bona vesprada, que cada dia té pràcticament un terç de la seua escaleta des d'una localitat en directe.

Mostrar la diversitat social en totes les seues manifestacions és una altra missió essencial del servei públic.
Tots els ciutadans s'han de sentir reflectits en els seus mitjans i per això adoptem una actitud inclusiva quant als continguts i també facilitem l'accessibilitat a totes les persones.

Mostrem opcions de vida o col·lectius que no tenen presència majoritària en els mitjans, amb programes com Famílies, que explicita la diversitat d'agrupacions familiars, o la sèrie documental La memòria rescatada, que recupera episodis de memòria democràtica.

En la ràdio, per exemple, el magazín diari Pròxima parada tracta de la solidaritat, la cooperació, la memòria democràtica en seccions fixes.
I el magazín El dia d'À Punt dedica seccions setmanals a iniciatives solidàries i de memòria històrica.

Junt a l'IVC, per no anar molt lluny, À Punt Ràdio va produir la ficció Operació Elefteria, sobre l'operació per retirar l'estàtua de Franco de la plaça de l'Ajuntament de València.
I ja hem aprovat, per cert, una versió per a la televisió en format documental.

En l'àmbit de la col·laboració i la solidaritat hem signat convenis amb els que treballen la vertebració social facilitant la difusió de les seues activitats, amb prioritat de les que tenen relació amb la pandèmia.
És el cas de Creu Roja, de Càritas Diocesana i de la Coordinadora d'ONG de la Comunitat Valenciana.

Amb la fundació de la justícia, denunciem les violacions dels drets humans i assegurem la cobertura del Premis de Drets Humans i del festival internacional de cinema, del qual À punt és mitjà oficial.

I, finalment, acabem de renovar el conveni de col·laboració amb la Conselleria de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació per a divulgar els valors de transparència, activitats pública i solidaritat.

D'altra banda, assegurem l'accessibilitat dels nostres mitjans a les persones amb discapacitat visual o auditiva.
La Llei general de comunicació reconeix a les primeres el dret d'un mínim d'una hora i mitja setmanal de programació amb audiodescripció.
En 2020 hem publicat amb una mitjana setmanal de tres hores.

Les persones amb discapacitat auditiva tenen dret a una hora i mitja setmanal amb interpretació de llengua de signes.
Des de febrer del 2020 venim incloent aquest servei en l'emissió web de l'informatiu migdia i L'oratge de dilluns a divendres.
Ací també més del doble del que marca la llei.

Per contra, no hem pogut complir per molt poc el mínim obligat de les 57 hores setmanals de programació subtitulada, que s'ha quedat en 52, a causa de l'alteració de les condicions de treball de l'equip de subtitulació durant la pandèmia.

En aquest àmbit, confiem en el projecte en què treballa la Universitat Politècnica de València en cooperació amb la Corporació Valenciana.
Es tracta d'una investigació en l'àmbit de la intel·ligència artificial en els processos de subtitulació assistida per ordinador.
El conveni preveu la cooperació professional amb una aportació de la corporació de 180.
000 euros al projecte.

Senyories, la perspectiva de gènere impregna els nous mitjans de comunicació públics des de la seua creació i apliquem criteris d'igualtat entre homes i dones, tant en la gestió interna de la societat com, per descomptat, en el tractament informatiu de la producció i la difusió de continguts.

El llibre d'estil i el pla d'igualtat de què ens hem dotat detallen les iniciatives de la nostra faena diària: presència equilibrada d'homes i dones a l'organigrama de la societat i també entre les persones comunicadores, presentadores, col·laboradores, tertulianes i expertes.

En la plantilla les dones són majoria en quasi totes les categories laborals, entre les quals, periodistes, productores executives i tècniques del grup a.
Només la prevalença d'homes en la nombrosa categoria tècnica equilibra el total: 54 % homes, 46 % dones.

En la programació informem àmpliament dels avanços de les dones en tots els àmbits socials i també de les problemàtiques que els afecten, amb atenció especial a la denúncia de la violència masclista.

Tan lluny com el passat 25 de novembre, dia internacional de l'eliminació de la violència contra les dones, vam col·laborar amb la Coordinadora Feminista de València perquè la pandèmia no emmudira els actes organitzats, retransmetent nosaltres per xarxes l'esdeveniment.

Donem veu a dones en àmbits tradicionalment masculinitzats.
En el programa Terra viva sobre el sector primari i medi ambient explica iniciatives d'agrofeminisme.
I el 15 d'octubre, dia internacional de la dona rural, es va dedicar un especial a les llauradores i ramaderes.

Als esports, el departament d'À Punt aporta una mirada femenina de les diferents disciplines esportives, com ho demostra el seguiment i les retransmissions en directe per la ràdio i per la tele de les competicions participades per jugadores valencianes.
És el cas del València Basket esta mateixa setmana, de l'Handbol d'Elx, Benidorm o les finals femenines de pilota.

En esta línia s'inscriu la docusèrie Un baló per a la llibertat, amb històries de superació de dones que han viscut situacions d'extrema dificultat, com violència masclista, racisme, diversitat funcional o malalties mentals i físiques.

També valorem esta mirada en els projectes quan invertim en documentals, com La dona saharaui darrere de la batalla, Il·lustradores valencianes o Esclats de llum sobre artistes falleres, foguereres o gaiateres que, com saben, són oficis quasi sempre exercits per homes.

Enguany, de manera excepcional, amb motiu del 8 de març vam dedicar tres dies de programació.
Divendres, al debat A la ventura amb només dones convidades.
El diumenge, amb la pel·lícula Marie Curie i quatre documentals sobre les conquestes feministes en l'àmbit laboral.
I el dilluns, amb accions especials virals informatives, la vesprada dedicada en directe íntegrament als actes commemoratius i l'estrena de nit de la pel·lícula Frederica Montseny i, darrere, el documental Rol & Rol de Chus Gutiérrez.
Tres dies.

I tot això com ho fem?
Traient a passejar la llengua, perquè la promoció i difusió del valencià estan en l'ADN dels mitjans públics.
I, senyories, des de la radiotelevisió ningú no ha qüestionat mai la seua vehicularitat.
Aprofite, per tant, aquesta compareixença per desmentir informacions publicades l'estiu passat que asseguraven la meua intenció de demanar a la subcomissió de la reforma una modificació que introduïra el castellà com a llengua vehicular d'À Punt.

Més enllà de la rendibilitat digital que, com vostés saben, li trauen alguns col·lectius a la polarització interessada en el tema, sempre he estat compromés amb l'ús i la projecció de la meua llengua.
No han sigut trending topic a Espanya les versions en valencià de The Police o de Queen del programa Duel de veus?

No s'han programat concerts de grups valencians durant més de trenta setmanes?
No hem obert el primer continuador infantil de La colla, que nodreix l'univers digital i televisiu amb un format innovador que també aporta material pedagògic?
No continuem renovant la nostra confiança en Trau la llengua?

No anem amb l'AVL, amb L'acadèmia valenciana de la mà, no només en la promoció de l'escriptora de l'any, en el desenvolupament de projectes de subtitulació robotitzada o en la promoció de les seues activitats?
I què em diuen de l'exèrcit de filòlegs i lingüistes que cada dia ens ajuden a millorar la nostra redacció, la nostra retolació i la nostra fonètica des de l'Acadèmia Valenciana del Twitter?

Dit això, és important discernir funcions i responsabilitats.
En À Punt Mèdia també estem obligats a oferir una informació elaborada amb criteris professionals.
Ho dic en referència a la pregunta que se'ns ha fet des del Grup Parlamentari Compromís respecte a les dades de l'informe GFK.
El document recull un increment del castellà durant el segon trimestre, ojo, en l'apartat «Idioma en el qual es produeixen les intervencions de les persones als espais informatius».

Es refereix eixe epígraf a la llengua que empren les persones des del seu àmbit personal, institucional o social.
Durant el segon trimestre del 2020 -recorden, en ple confinament-, els nostres mitjans es volcaren incrementant les hores de continguts en directe, rodes de premsa, compareixences que succeïen a Madrid i a València.

Per tant, es va disparar la presència de les institucions i organismes que gestionaven la crisi: Govern d'Espanya, Consell i autoritats sanitàries de l'estat i de la Comunitat Valenciana, tal com recull eixe mateix informe en la pàgina 33.

Clar, que si anem a les pàgines 38 a 48 que desenvolupen l'anterior afirmació, trobem que en el rànquing de les persones polítiques que registren més temps de paraula estan en la televisió, per este ordre, Ximo Puig, Fernando Simón, Ana Barceló, Pedro Sánchez, Salvador Illa i Mónica Oltra, mentre que en la ràdio Fernando Simón, Ana Barceló, Ximo Puig i Salvador Illa.
I en quin idioma s'expressen quatre de les sis persones esmentades?

La política lingüística és una política pública.
Està clar que els mitjans de comunicació en som una peça fonamental, important, com també ho són l'ensenyament i l'administració.
La nostra tasca és elaborar ofertes atractives en valencià que ens aporten oients i televidents no exclusivament valencianoparlant i promoure, això sí, l'actitud més favorable respecte de la llengua, i en això ens trobaran cada dia.

Com ens trobaran colze a colze amb la promoció de la cultura, sector que està patint de manera greu les conseqüències de la crisi.
Per això, hem multiplicat les iniciatives que es tradueixen en 15 acords i convenis de col·laboració amb l'Institut Valencià de Cultura de manera molt fructífera quant a la producció de programes destinats a la televisió, a la ràdio i el web, amb vora 25 projectes per valor d'1,6 milions d'euros injectats en empreses valencianes per al desenvolupament de programes que veurem i escoltarem prompte, una aposta conjunta que esperem satisfaga el gestors de l'IVC i que ens permeta renovar-la de cara a la tardor.

Mantenim una actitud activa també amb les iniciatives que sorgeixen fora del paraigües de les institucions, amb atenció al Saló del Còmic, el CLEC Fashion Festival, el Festival de la Moda de la Comunitat Valenciana, el Festival de Jazz de Vila-real, la Fira Valenciana de la Música Trovam, entre altres.

I aportem el nostre suport de cobertura informativa, patrocini o dotació en premis a la Mostra de València, Cinema del Mediterrani, el Festival Internacional de Cinema d'Alacant, Skyline Film de Benidorm, el festival Prime The Animation o la Mostra de Cinema Educativa MICE.

No cal dir que ens hem abocat de ple en la celebració de l'any Berlanga que pivotarà al voltant del 12 de juny, centenari del naixement del cineasta i s'allargarà fins a la celebració del Premis Goya al març del 2022, de la qual serà seu València.
Treballem amb la comissió de l'any Berlanga de la Generalitat per donar la major difusió a totes les finestres.

Senyories, ja hem explicat que entre els nostres objectius figura la dinamització de l'audiovisual valencià, però les nostres graelles també promouen l'empresariat i l'economia valenciana en tots els seus sectors, mostrant la diversitat i el potencial.

La crida a consumir productes i serveis de proximitat de sectors tan diferents com el calcer, el tèxtil, l'alimentació, el turisme o la cultura amera tota la programació.
Des dels programes de cuina als reportatges sobre empreses emergents, de nord a sud, sense oblidar les activitats econòmiques que asseguren el futur de les comarques més despoblades i que són objecte del pla Avant de la Generalitat Valenciana.

Lògicament, alguns productes són més fàcils de difondre, com el turisme, que ja hem comprovat durant la tardor l'excel·lent acollida i que seran renovats i que promouran també el turisme d'interior, però també l'estranger, ja que eixos formats tenen assegurada la difusió en altres mitjans i canals de viatges.

Amb l'IVAFE també tenim entre mans un projecte destinat a la promoció de l'artesania valenciana, malmesa per la crisi.
És una idea que ens il·lusiona, perquè la seda, la ceràmica o la pell enllacen el present amb la història i proporcionaran de ben segur imatges i testimonis suggeridors.
Es tracta d'instruir però també de despertar vocacions i de fomentar iniciatives emprenedores que fixen la població al territori.

I si, a més, aconseguírem la declaració del sector audiovisual com a estratègic estudiaríem fórmules amb l'IVAFE per invertir directament en projectes ambiciosos.
En els últims anys hem assistit al posicionament del cinema basc, amb tres pel·lícules guanyadores els Premis Goya.
Però el talent i l'èxit no apareixen de sobte.
La televisió pública basca hi té molt a veure, vehiculant la inversió en producte que, curiosament, acaben premiats.

Hem d'entendre l'efecte multiplicador d'aquestes inversions, el retorn a l'economia en forma d'IRPF o d'IVA, la generació d'ocupació i la retenció de talent de valencians i valencianes que això suposa.

I tot açò que vostés llegeixen, escolten o veuen o desenvolupem amb la mateixa transparència que la gestió empresarial.
De sobra coneixen els nombrosos instruments de fiscalització a què se sotmet el sector públic instrumental.
I també són conscients que la Societat Anònima de Mitjans no ha estat mai objecte de retret d'investigació ni tan sols d'advertència pel que fa a la seua gestió.

Per això, ara que sembla que estar ofesos és l'estat emocional de moda, a nosaltres ens ofén la publicació reiterada de notícies qüestionant la nostra actuació en una licitació perquè el comportament dels nostres professionals en este episodi fou impecable i, de fet, no hi ha cap denúncia.

Però, com que els grups parlamentaris popular i Vox d'aquesta cambra han sol·licitat la meua presència per a aclarir i retre comptes del cas, explicaré a continuació la nostra gestió, tot i que, senyories, la informació publicada hui als mitjans, entenen, dona per tancat el cas en tot allò que tinga relació amb la radiotelevisió pública.

Les qüestions plantejades pels esmentats grups parlamentaris estan relacionades amb la publicació de la resolució de la comissió de defensa de la competència de la Comunitat Valenciana sobre la infracció comesa per quatre empreses en la seua participació en el procediment de licitació convocat per la societat, anomenat contractació de servei de recursos audiovisuals.

La mateixa resolució explica que fou la societat la que denunciava davant la comissió nacional del mercat i de la competència l'1 de març del 2019 presumptes conductes contràries a la Llei de defensa de la competència detectades per la mesa de contractació i relacionades amb els preus ofertats per diferents empreses licitadores.

El 15 de març del 2019 la comissió de defensa de la competència de la Comunitat Valenciana va iniciar una informació reservada que va requerir l'aportació d'informació puntualment complimentada per part de la societat, tal com recull la resolució de l'expedient.

En les 88 pàgines de la resolució no es formula cap retret a la societat anònima de Mitjans de Comunicació que, ben bé al contrari, només apareix esmentada -i obri cometes- com a «denunciant de la infracció» -i obri cometes-, «col·laboradora irreprotxable en l'esclariment dels fets».

Les persones treballadores de la SAMC, que apareixen en la resolució, tampoc són objecte de cap retret, sinó que hi apareixen en compliment de les seues obligacions professionals, val a dir, a tall d'exemple que en un dels whatsapp que s'aporten a l'expedient un dels infractors reporta que, des de l'assessoria jurídica d'À Punt, li recomanen preguntar a knoerkiynkd@kywa.
es, és a dir, el correu electrònic habitual d'assessorament que la societat posa a l'abast dels licitadors, ja que els serveis jurídics tenen l'obligació d'atendre qualsevol empresa que es presenta a un concurs una vegada publicat el plec.

Quant a l'assistència de l'ex delegada d'À Punt a Castelló a un dinar de Nadal -d'això fa més de dos anys, perquè fou en el 2018- que reunia persones vinculades al sector de la comunicació de Castelló, entre les quals alguna relacionada amb una de les empreses sancionades, la SAMC garanteix que esta treballadora no va participar en la redacció del plec, no va formar part de la mesa de contractació i no va tindre cap relació amb el procediment i, per tant, pretendre vincular un acte social entre professionals amb una actitud còmplice en la comissió d'una infracció em sembla, com a mínim, injust.

Finalment, en un últim punt de la resolució es demana a la Junta Consultiva de Contractació Pública de l'estat que determine si les persones sancionades per infracció han de quedar subjectes a la prohibició de contractar amb entitats del sector públic.
Això vol dir que fins que la junta no es pronuncie sobre la durada o l'abast d'una possible prohibició, les empreses sancionades mantenen el dret a participar en concursos públics.

La SAMC, per tant, no pot legalment deixar de prendre en consideració les ofertes que aquestes empreses puguen presentar en futurs processos de licitació, fins i tot aquells que poden guanyar.
Totes les licitacions estan disponibles en la plataforma de contractació de la pàgina web de la corporació, també l'expedient esmentat en la seua integritat.

Recolzem la seua tasca de control parlamentari sobre els mitjans sol·licitant-los tota mena d'informació, però si entren al web i cliquen, a més de trobar la informació ens aportaran trànsit de visites que sumarem al nostre compte d'explotació.
Amb aquestes explicacions, senyories, espere haver esvaït qualsevol dubte sobre l'exemplaritat de la nostra participació en el procediment que comenten.

I vaig acabant.
En la meua compareixença del passat mes de juny vaig destacar l'aportació lloable dels treballadors i les treballadores d'À Punt Mèdia en l'adaptació dràstica i urgent dels protocols COVID.

La implicació del comité d'empresa i el comité de salut permeteren una excel·lent comunicació interna, la corresponsabilitat en la presa de decisions i afavoriren el clima necessari perquè aquella plantilla compromesa i conscient del seu caràcter essencial fera possible el repte que estàvem assumint.

Enmig de la pandèmia no hem deixat de fer els nostres deures en l'àmbit laboral, i per això el desembre passat la corporació, la societat i la representació sindical van assolir un preacord de conveni col·lectiu que necessita ara el vistiplau de les direccions generals de pressupostos i del sector públic de la conselleria d'hisenda.

Esperem que la validació d'aquest primer conveni no es faça esperar i contribuïsca a normalitzar les relacions laborals que demana les ferramentes distintes d'altres institucions i específiques per a la gestió responsable d'una empresa audiovisual, que cas de ser aprovades permetrien un important estalvi pressupostari del capítol u en la massa salarial del que ara parlem.

Paral·lelament, vam iniciar converses amb el comité d'empresa per a l'elaboració de la relació de llocs de treball.
Tot i valorar l'esforç colossal de la plantilla que va engegar als mitjans, l'experiència ha mostrat alguns desequilibris.

Amb l'objectiu d'assolir un acord la societat va negociar amb la representació sindical algunes modificacions vinculades a funcionalitats més transversals en algunes categories laborals.
Hisenda va informar favorablement sempre que foren ateses algunes observacions relacionades amb eixa modificació.
El consell rector aprovava la RLT amb les matisacions assenyalades i en febrer passat es publicaven 470 llocs de treball al diari oficial.

També en febrer notificava el diari oficial l'oferta pública d'ocupació de la SAMC, aprovada en desembre pel consell rector.
Consta de 349 llocs de treball ajustant la despesa del capítol 1 i sense incloure eixes 27 places que esperem llançar tan prompte com s'aprove la RLT d'enguany, que està negociant-se esta mateixa setmana.

La direcció general en diàleg continu i constructiu amb la part social comparteix amb el consell rector la idea que una plantilla estable i competitiva és vital per a l'enfortiment dels nostres mitjans.
Eixa demanda de les tres parts s'ha vist recolzada per la modificació de la disposició addicional huitena de la Llei 6/2016, aprovada el passat 23 de desembre i que permet mantindre fins al 2023 la moratòria en l'aplicació de l'article 36.
3, el que limita, com saben, el cost de la plantilla a un terç del pressupost.

Tot i això, creiem que la clàusula del terç, que no oblidem inclou també substitucions per vacances o baixes laborals en eixa massa econòmica, no és la fórmula adequada i que este control es pot exercir d'altres maneres, bé permetent el 39 % actual amb el qual seria viable complir el contracte-programa, bé acceptant com a vinculant el creixement general en el conjunt de la Generalitat, bé corregint la diferència amb una progressiva raonable aportació pressupostària a tres anys vista, res que no diga la mateixa llei de creació sobre l'aportació mínima de la Generalitat, o bé una combinació de les tres fórmules.

I ara, cinc anys després de l'aprovació de la Llei 6/2016 en aquesta cambra, ens felicitem també perquè la constitució de la subcomissió de la reforma de la llei s'haja format.
Estem convençuts que trobarà el consens i els acords necessaris per rellançar la radiotelevisió pública.

Per cert, apunten a les agendes: celebrem tres anys de vida el proper 10 de juny i ho farem en una gran gala a la qual estan totes i tots convidats.
Vaja, alguns de vostés potser siguen també protagonistes i estiguen nominats a alguns premis que atorgarem, però no farem spoilers.

I acabe.
Senyories, amb esta intervenció espere haver assolit el propòsit d'exposar les resultats del meu primer any de gestió amb el mateix esperit constructiu i il·lusionant amb què vaig comparéixer fa un any.
I voldria que interpretaren, si l'hem tingut, el to reivindicatiu com una demostració de confiança en el projecte, en els professionals dels mitjans de comunicació i també en el sector audiovisual valencià en el seu conjunt.

Volem guanyar-nos l'estima i el respecte dels valencians i les valencianes i donar resposta a totes les seues inquietuds, totes les que vostés manifesten, com ara, per exemple, deixar ací la possible emissió d'un producte particular, que deixaré a les Corts una edició premium en valencià per a que puguen consultar-la tots aquells o aquelles que venen sol·licitant la seua recuperació, però desconeixent que, per la legislació de gènere, el codi de valors, els codis infantils i el preu que preferim destinar a empreses valencianes que generen treball, ara mateix tenim dificil de programar.

Moltes gràcies per la seua atenció.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Costa.

Alguns i algunes hem crescut amb aquesta sèrie.
I bé, jo crec que és nostàlgia per a moltes.
Bé, ara els proposants d'aquesta compareixença, que són, en este cas, el grup Vox i el Partit Popular, tindran les primeres intervencions per 6 minuts.
I la resta per 3 minuts.

Així és que, Vox, quan vulga el senyor Pascual.
Sí?
(Veus) Polsa la pantalla primer.
La pantalla, la pantalla.
(Veus) Estan acumulades i, per tant, és una única compareixença amb una intervenció de 6 minuts.
D'acord?

Senyor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Quiero iniciar mi intervención pidiendo disculpas en mi nombre, y espero también en nombre de los demás miembros de esta comisión, a doña Consuelo Ordóñez, hermana de Gregorio Ordóñez, asesinado por la banda terrorista ETA de un disparo en la nuca mientras comía en un restaurante.
Y quiero iniciar mi intervención pidiéndole disculpas por un hecho muy triste que se produjo hace un mes en la televisión pública valenciana, pagada, como saben ustedes, por todos, con más de 68 millones al año.

Porque es muy triste, muy triste que desde la televisión, y más, si cabe, desde la televisión pública, se ponga al mismo nivel a las víctimas y a sus verdugos.
Es muy triste que desde la televisión pública se concedan entrevistas a delincuentes fugados que se dedican a blanquear y a enaltecer a los terroristas.
Y es muy triste que en la televisión pública valenciana, que en À Punt se permita un cara a cara con el delincuente fugado Valtònyc y una víctima del terrorismo como es la señora Ordóñez.

Esta deleznable y asquerosa situación la tuvimos que ver en antena.
Y tuvimos que ver cómo se utilizaron recursos públicos para blanquear a criminales y para maltratar a sus víctimas.
Y esto se produjo bajo su dirección, señor Costa, hecho por el cual le voy a pedir a usted que si tiene un mínimo de decencia moral dimita inmediatamente de su cargo.

Porque, señor Costa, ante la gravedad de estos hechos usted no puede quedar impasible, y mucho menos pretender considerar como suficiente una carta de disculpa a la señora Ordóñez o darlas aquí, porque esas disculpas no han sido consideradas ni suficientes por la señora Ordóñez y, desde luego, tampoco son suficientes por parte de mi grupo parlamentario.

Porque usted, señor Costa, vino aquí a esta comisión hace un año a decirnos que las cosas iban a cambiar, que se iban a seguir criterios éticos y criterios profesionales.

Así pues, díganos, señor Costa, cómo mesuran ustedes la decencia y la ética profesional, porque estos hechos han ocurrido bajo su dirección y, por lo tanto, consideramos que está usted faltando a la verdad y al compromiso que usted dio aquí en esta cámara.
Y tras un año en su puesto vemos que el sectarismo sigue igual o incluso peor que antaño en la cadena pública.
Así que, señor Costa, le reitero, si tiene un poquito de decencia dimita.

Y dicho esto, y ahora quería preguntarle con respecto a la solicitud de comparecencia de su persona, porque, como bien sabe, hay una serie de empresas sancionadas por la comisión de defensa de la competencia de la Comunidad Valenciana según el expediente sancionador 1/2019, donde se declara acreditada que las empresas Comunicacions dels Ports, Visualitza SL, Canal Maestrat, Kriol Produccions, empresas del hermano del presidente de la Generalitat, Ximo Puig, y de sus socios constituían un cártel donde se pactaban precios para repartirse las contrataciones de la televisión pública valenciana y por lo que todas ellas han sido condenadas a pagar multas por un importe total superior a los 46.
000.

Y, como bien recoge el informe sancionador, el apartado 8 de la memoria justificativa de la contratación recoge la existencia de contrataciones en otros procedimientos de las empresas incoadas previas al contrato sancionado en cuestión.

Y, por lo tanto, quería preguntarle, señor Costa, si ustedes han revisado las contrataciones anteriores con estas empresas a fin de comprobar que no se hayan dado actos que sean aparentemente constitutivos de delito.
Y también si han continuado ustedes contratando con alguna de estas cuatro empresas o empresas con enlaces a estas empresas condenadas, como digo, por infracciones muy graves.

Y algo que también nos preocupa muchísimo es que en el informe sancionador, como consta en la información recabada en la inspección llevada a cabo en la sede de las empresas Canal y Kriol, las empresas incoadas disponían de información sobre la licitación con carácter previo a su publicación, tanto el hecho de la próxima licitación como de los términos en los cuales se iban a lanzar.

Pues que, según las conversaciones de los ya famosos chats a fecha de 19 de diciembre del 2018, se comentaba sobre la conveniencia, a lo que usted ha aludido, de asistencia a una cena convocada por la delegación de À Punt en Castellón el día 21 de diciembre del 2018 y también el 4 de enero del 2019, cuando el anuncio de licitación se publicó en el portal de contratación del sector público el 10 de enero del 2019, o sea, más tarde.

Por lo tanto, y ante estas evidencias, nos gustaría que nos aclararan si han realizado ustedes alguna investigación interna para conocer qué delegación de À Punt en Castellón se reunió con estos señores y sobre qué trataron en dicha cena o comida o lo que sea y si se han tomado medidas contra estas personas, porque usted ha dicho que esta delegación de Castellón no tenía nada que ver ni con el pliego de condiciones ni con la mesa de contratación.

Pues bien, queda demostrado a través del informe que estas empresas disponían de información sobre la licitación de carácter previo.
Entonces ustedes deberían de preguntarse cómo es posible, y por eso mismo yo se lo traslado a usted.

Así, también quería que nos indique qué papel tuvo la mesa de contratación en cuanto a si alguno de sus miembros, indagando sobre este punto de que tenían esa información, si alguno de los miembros de la mesa de contratación pudo facilitar algún tipo de información de forma irregular a las empresas licitadoras condenadas, tal y como se desprende de los chats intervenidos.

Y también nos gustaría saber si desde À Punt, si desde la sociedad anónima se ha tomado alguna medida de carácter preventivo para que no existan este tipo de filtraciones en futuras licitaciones.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Pascual.

Ara per 6 minuts, Eva Ortiz, quan vulga, la seua intervenció… Tendrás que pulsar la pantalla primero, es que están todos en principio activados.
(Veus) Ah, sí.

La senyora Ortiz Vilella:

Bien.

Muy buenas tardes, señor Costa.
Muchas gracias por estar aquí.
Siempre es un placer tenerle en comisión y la verdad es que nunca pone ninguna pega para estar con nosotros y que tengamos la posibilidad de preguntarle cuestiones.
Y, además, le agradezco que desde el principio de su intervención haya hecho extensivo no sólo el balance, sino cuestiones que luego íbamos a tratar.

Hay muchos temas que poner encima de la mesa y poco tiempo.
Voy a empezar por el tema de la comisión de defensa de la competencia y luego iré ampliando algunas cuestiones concretas a raíz de su intervención.
Entiendo que ustedes tienen copia del expediente del comité de la competencia.
Y mi primera pregunta es si han tenido acceso a todo el expediente que tiene que ver con el comité de la competencia.

Y reitero públicamente lo que he dicho en muchas ocasiones, les felicito por la valentía a estas personas que estaban en esa mesa de contratación que cuando vieron algo raro lo pusieron en conocimiento y denunciaron esta situación.
Siempre lo he dicho y lo mantengo y le pido que se lo traslade a esas personas de parte del Grupo Parlamentario Popular.

Mi primera pregunta es si ha tenido copia de ese expediente, si tiene copia de ese expediente, porque hay muchas cosas que aclarar cuando a uno se le aparece Francis Puig y sus socios, los Adell Bover, como entiendo que usted ya sabe.
Y voy a citar brevemente el fragmento de una conversación.

«Francis Puig: Para Citur no tengo ni idea de quién puede ir.
Ojo con el pajarito, escucha mucho y después te la hace.
Y supongo que de las corresponsalías de À Punt también le interesa tener información.
»

Voy a omitir el nombre de la persona de À Punt y la nombraré como «directiva de À Punt», por obviar su nombre, que no viene al caso.
«¿Te ha dicho algo más?
» Juan Adell Bover: «Yo ni pío.
Toda la conversación privada con ella, la directiva de À Punt, en la Vall, no tiene a nadie.
Ese es el camino fácil.
»

Usted ha dicho hace un momento, o eso he entendido yo, que estaba todo perfecto, que no había habido ningún problema y que esta persona solamente había ido a una comida de Navidad con estos señores.
Esta conversación traslada otro tipo de situación diferente a una comida de Navidad, o eso es lo que le parece a este grupo.

Por tanto, le pido su opinión.
E insisto, la primera pregunta tiene mucho que ver con (inintel·ligible) … y si ustedes han tenido acceso al expediente de contratación.
¿Qué han hecho con esta persona?
No sé si han hablado con ella.
No sé si han abierto algún tipo de expediente.
No sé si ha habido alguna investigación que tenga que ver con este tipo de situaciones.

Y también quiero que quede clara una cosa.
No es el Grupo Parlamentario Popular el que señala a esta persona.
La siguiente pregunta que le hago es que entiendo y le pregunto, ¿usted cree en la imparcialidad de la comisión de la defensa de la competencia?
¿Cree que han hecho bien su trabajo y este expediente está bien fundamentado, bien reglado y todo lo que dice este expediente es con arreglo a la normativa o hay algo que se nos escapa?

Porque dice el fragmento de la resolución que le voy a leer: «Como consta en la información recabada en la inspección llevada a cabo en la sede de las empresas Canal Maestrat y Kriol, las empresas incoadas disponían de información sobre la licitación con carácter previo a su publicación, tanto el hecho de la próxima licitación como de los términos en que se iba a lanzar, como se desprende de esta conversación en la que se intercambia esta información en el chat entre don Adell Bover, de Canal Maestrat y Kriol, con don Francisco Puig Ferrer, Comunicacions dels Ports, Francis de acuerdo a la identificación realizada con el señor don Enrique Adell Bover en el acta de inspección.
»

Por tanto, esto no lo digo yo, lo dice la resolución de la comisión de defensa de la competencia.
Vuelvo a preguntarle, ¿han hablado con esta persona que dicen que sólo fue a comer en Navidad?
¿O hay alguna cosa que no le han preguntado a esta persona o que esta persona no les ha contado a sus jefes?

Hay un correo electrónico en el que el señor Puig y el señor Juan Adell Bover dicen: «Buenos días.
Soy Juan Adell y me pongo en contacto contigo de parte de esa directiva de À Punt.
Tenemos una productora y queremos montar alguna coproducción con productoras de fuera de España.
»

Esto no tiene que ver con el comité de la competencia, pero es obvio que con este tipo de información en lo que se traduce es en que había mucha relación, o a mí me lo parece, puede ser una cosa que sea una valoración mía personal, pero yo lo pregunto, si le parece que hay o no una cercanía con esta persona adecuada.

Y le voy a preguntar otra cosa.
¿Usted sabe o le consta que por parte o bien de Francis Puig o su empresa o bien de Juan Adell Bover o su empresa hayan habido mensualidades y pagos a esta persona de À Punt?
Creo que no tengo que repetirlo, me ha entendido perfectamente la pregunta.
Y es muy importante, porque también eso traería otras consecuencias de ser sí o de ser no, lo cual no significa que ustedes lo tengan que saber o no, pero yo se lo tengo que preguntar.

Bien.
Hace unos días, señor Costa, me llegó una solicitud de documentación que formulé a la sociedad.
Le tengo que agradecer que por lo menos ustedes no me hacen ir al Tribunal Superior de Justicia para tener la documentación, me la dan en tiempo y forma.
Y hoy en día esto es un lujo que esta diputada, aunque está en su derecho, tiene que agradecer.
Y yo se lo agradezco.

Era el expediente administrativo del contrato de corresponsabilidad de Els Ports, Alt Maestrat y Baix Maestrat.
Curiosamente, el mismo contrato sobre el que la anterior licitación sucedió el pacto de precios y que se denunció ante la comisión de la competencia.
Yo pensaba que esta vez estaría todo en orden, ni los hermanos del presidente ni sus socios iban a ser descartados para repetir la misma práctica que les había provocado la sanción anterior.

Pero, ¿cuál es la sorpresa?
Que otra vez estamos ante una licitación entre los hermanos del presidente y sus socios, pero esta vez con una diferencia, que sí que se le ha adjudicado y tiene cuestiones con paralelismos de la anterior licitación.

Vamos a ir punto por punto y, si no me da tiempo, lo haré en la réplica.
¿Qué empresas se presentaron a la licitación?
La de Francis Puig y los Adell Bover.
Y una tercera, que era la del pajarito del que hablan las conversaciones que se han citado antes.

Segundo, ¿qué sucede cuando se abren las plicas?
Vuelve a pasar lo mismo que en el anterior contrato, el que se denunció.
Y ha acabado sin una sanción.
Y yo le pregunto, ¿alguien ha revisado minuciosamente ese segundo contrato antes de adjudicar otra vez las cuestiones?
Porque, y esto es una información, sólo para que usted lo sepa, no sé si alguien ha pensado en volverlo a llevar al comité de la competencia, los servicios jurídicos de mi grupo parlamentario están valorando llevarlo al comité de la competencia porque se repiten algunas prácticas.
Y en la réplica le daré algún dato más.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

És el torn de paraula de la portaveu d'Unides Podem.

Quan vulga.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Bé, moltíssimes gràcies, senyor Costa, per la informació i, com han indicat els companys anteriors, per la seua disponibilitat sempre a vindre a aquesta comissió.

A mi sí que m'agradaria ressaltar algunes de les coses que també vosté ha comentat, alguns dels programes o de l'oferta que s'ha donat des de la radiotelevisió pública que més èxit han tingut.
És el cas, per exemple, com vosté ha mencionat, de Guillem Agulló, de la vida de Guillem Agulló, o també la recent de Federica Montseny.

Per tant, a mi m'agradaria saber la seua opinió sobre la necessitat o no d'eixa col·laboració entre altres cadenes de la mateixa competència lingüística i, sobretot, si creu necessària eixa reciprocitat de manera immediata precisament per a que açò siga una cosa habitual i eixa col·laboració ens faça poder gaudir d'aquesta programació de qualitat.

Després sí que m'agradaria centrar-me… Perquè per a mi el tema dels informatius pense que hauria de ser un dels eixos fonamentals d'una radiotelevisió pública.
I vosté ha comentat que s'ha incrementat en un 22 % els espais informatius.
També m'agradaria saber què considera vosté explícitament espais informatius, si és soles les notícies purament dels espais informatius com ara notícies matins, notícies migdia i notícies nit o, com jo considere o crec que s'hauria de considerar, altres espais en què també es dona informació i actualitat.

Li ho dic perquè m'agradaria saber quin tipus de control i d'anàlisi, de la rigorositat i de la professionalitat es té fora d'eixos espais pròpiament dels informatius, perquè entenc que el consell d'informatius sí que té una anàlisi sobre els temes que es porten i de quina manera s'han tractat les notícies dins dels espais pròpiament dels informatius, però no sé si això ocorre fora.

Per tant, qui marca eixes línies editorials fora d'eixos espais pròpiament informatius?
I li ho dic per un cas molt concret, va ser també molt viral a les xarxes i a mi em va preocupar moltíssim.

Quan van haver les manifestacions en suport a Hasél es va produir crec que un fet molt lamentable per al tema informatiu.
Mentres es veien les imatges de com els manifestants de manera pacífica estaven patint càrregues per part dels policies, de manera espontània la mateixa persona que estava fent la retransmissió tenia una visió molt particular, que deia: «Ja ho veieu, ja ho veieu, algunes càrregues dels manifestants contra la policia, la policia està sent atacada.
Per això m'agradaria saber si això té algun tipus de control.

I després, vosté ha parlat de la plantilla, jo crec que precisament açò va tot molt lligat, d'eixa plantilla necessària que considera que ha de tindre la radiotelevisió pública, quina seria eixa plantilla ideal que vosté considera.
I si la moratòria que es va aprovar al desembre que vosté ha mencionat, pensa que hauria de facilitar l'increment de la plantilla en estos moments, perquè una moratòria significa que no té vigència un article que diu a dia de hui que n'hi ha una limitació d'un terç.
Per tant, això és com si no existira realment a la llei i, per tant, entenem que no hauria de ser un impediment per a que es puga contractar la gent necessària.

I després, com vosté ha mencionat, s'ha convocat i va a posar-se en marxa ja de manera immediata la subcomissió.
Per tant, quins punts són els que vosté considera que haurien de ser revisats per la llei, si un d'aquestos hauria de ser el tema del personal.
Ja ha dit que el tema de llengua entén que no, per si podria matisar-nos un poc aquests punts concrets.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, és el torn de paraula del portaveu de Compromís.
(Veus) Et veia amb ganes d'intervindre, però en fi.
(Rialles) Endavant.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Bona vesprada, senyor Costa, i benvingut a esta que es sa casa.
Li agraïm la seua exposició i agraïm a vosté i a tots els professionals que treballen en À Punt la faena i el servei públic al poble valencià que han fet en este any tan difícil.

A pesar de ser la televisió autonòmica amb menys pressupost per càpita, la faena dels seus professionals està aconseguint apujar els índex d'audiència, com vosté ha explicat, fent un producte digne.

Li donem l'enhorabona per alguns èxits que vosté ha dit d'audiència, com el d'este diumenge passat de l'estrena de la nova temporada de L'alqueria blanca.
Però pensem que no és suficient.
Amb una temporada per sèrie cada any pensem que no és prou.
També el felicitem per l'èxit de les TV movies com La mort de Guillem i La dona que parla i l'animem a continuar col·laborant amb les televisions de Catalunya i de les Illes Balears.

També és important el suport a la música valenciana que està fent À Punt en este últim any, sobretot, a la música valenciana en directe.
Però pensem també que no és suficient.
La música és ara més que mai quan necessita el suport de les institucions públiques, perquè no estan podent tocar.
El fet que apareguen concerts en directes està bé, però haurien d'haver més coses.

Demanem que hi hagen programes d'actualitat musical, que s'aprofiten els centenars de videoclips que crea la indústria musical valenciana.
I li recordem que la llei preveu un segon canal de ràdio d'À Punt per a donar suport a la música valenciana.
Pensem que seria el moment de fer-ho, pensem que és barat i fàcil de fer.

À Punt s'ha convertit també en una referència per a l'esport femení, però pensem també, en este cas, que no és suficient.
La llei diu que el tractament que han de tindre l'esport femení i el masculí han de ser iguals, i encara estem lluny d'arribar a eixes xifres.

Igual que estem lluny també d'arribar a les xifres de, pel que fa a la programació infantil, exactament la programació infantil que voldríem.
És evident que també s'ha millorat, però pensem que, pel que fa a producció pròpia de programació infantil, la inversió que està fent À Punt, i més si ho comparem amb la inversió que està fent en altres parts de la mateixa cadena, també pensem que és insuficient.

Per últim, volem cridar l'atenció sobre un tema que ens preocupa molt.
És un tema sobre el qual hem rebut les queixes de molta gent.
I és la precarietat laboral amb què viuen molts treballadors de les productores externes.

Si bé és cert que, més o menys, pel que fa als sous, s'està respectant la llei, i és el que ens diu molta gent, però hi ha moltes formes de precarietat, i és que, per exemple, la temporalitat, les jornades interminables, les produccions que es fan en la meitat de temps del que tot el món dins del sector considera que és el normal…

À Punt està vertebrant el País Valencià, però no pot ser que le pes de la vertebració nacional recaiga sobre les esquenes de treballadors i treballadores que s'alcen de bon matí per a anar a treballar a Pilar de la Horadada o a Vinaròs i que no cobren dos hores de viatge d'anar i tornar.
Això no pot ser.

Nosaltres pensem que, al contrari del que diu la dreta, a Compromís pensem que À Punt no és un gast innecessari, sinó que, com vosté diu, és una inversió imprescindible per a l'audiovisual valencià, per a generar llocs de faena i, sobretot, per a vertebrar el país.
Però, senyor Costa, si vertebrem des de la precarietat, l'únic que estem generant és precarietat.

Per acabar, dir-li que alguns s'han entestat en que els valencians i valencianes siguen sempre els últims en tot, també en el pressupost de les televisions autonòmiques.
Des de Compromís li estenem la mà per a continuar enfortint À Punt.
Després li faré altres consideracions.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Ara el senyor Llopis tindrà també 3 minuts.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Benvingut, senyor Costa, la veritat que s'agraeix molt que vinga vosté ací tan ràpid.
Ha sigut molt fàcil portar-lo ací a les Corts.
Nosaltres ho intentem amb la secretària autonòmica de salut pública i no ho aconseguim, no ho aconseguim.
Sempre s'agraeixen estes coses.
La veritat és que tenia un fum de preguntes.
La veritat és que vosté m'ha preguntat algunes d'elles.

Però jo sí que volia fer-li alguna qüestió… el que va fer vosté de les reformes de l'any passat i algunes de les coses que ha dit hui, vosté volia dir que volia captar públic dels majors, que crec que som nosaltres, els de quaranta-cinc anys, els majors de quaranta-cinc anys.
M'agradaria saber si s'ha aconseguit captar eixe públic de més de quaranta-cinc anys.

Una altra cosa que també li van preguntar i vam comentar, la campanya eixa de màrqueting que van fer vostés, que em va paréixer molt interessant, de la sintonització de la televisió per a intentar aconseguir que els valencians sintonitzaren la cadena i, a més, en el número nou, per a donar a conéixer la marca.

M'agradaria saber si se sap els resultats que s'han obtingut i, per altra banda, si d'alguna forma això ha aconseguit millorar el públic de la cadena, que pareix que sí.
Vosté continua mantenint l'objectiu del 5,5 % en el 2023?

Més coses.
Tenim en principi… Ha costat moltíssim, va ser una de les primeres propostes que vam fer des de Ciutadans, muntar eixa subcomissió per a intentar millorar la llei.
Sí que jo espere, i és una de les propostes que hem fet des de Ciutadans, que vosté siga un dels compareixents en eixa subcomissió per a donar-nos la seua opinió, i a banda també de la persona que ocupava el seu lloc abans.

Hi ha alguna consideració o alguna cosa més important que considera que siga necessari per a canviar la llei?
Si haguera de canviar dos coses, quines dos coses canviaria.

Una cosa que també és important, jo crec que vosté, com a valencià, com jo i com la majoria dels que estem ací, no hem de demanar disculpes per parlar en castellà.
Jo crec que una de les coses boniques que tenim… O almenys jo, jo considere que puc entendre que qualsevol valencià parle castellà i parle valencià.
I fem els esforços sempre per a intentar entendre-los.
I vosté ha estat dos o tres minuts intentant justificar perquè quatre dogmàtics es queixen que els altres parlen castellà.

I vosté ho ha explicat molt bé.
N'hi ha gent que a voltes té dificultats per a parlar valencià o directament no el parla.
I a voltes diuen coses interessants.
Crec que seria caure una miqueta en el ridícul intentar subtitular els que parlen castellà o, directament, com voldrien alguns, que ni estigueren en la televisió.

Per això dic, no crec que haja de demanar disculpes perquè en À Punt també es parle castellà.
Nosaltres entenem que predominantment es parle valencià, però crec que ha de ser natural que qualsevol persona parle en castellà.

També n'hi ha alguna informació sobre el tema… I m'ha agradat una cosa.
Quan es dubta de la qualitat dels serveis informatius, quan es queixa l'extrema dreta i l'extrema esquerra, és que a voltes estan fent-ho bé.
No sé, haurem de pensar una miqueta si és així, perquè si estigueren només uns contents possiblement no seria una bona solució.

Després tenia un parell de preguntes sobre les famoses relacions del càrtel eixe que diuen, que pareix ahí que és de Narcos -i acabe-, de Francis Puig i tal.
Jo cada volta que diuen el càrtel estic pensant en la sèrie eixa de televisió.
I a mi m'agradaria saber si el director coneixia eixes relacions de la corporació amb el germà de Puig i si coneixia que eixes reunions tenien lloc abans dels concursos que podien presentar-se.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Ara la senyora Caballero tindrà també 3 minuts per a la seua intervenció.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor Costa, per vindre una altra volta a comparéixer a esta, sa casa.
Mire, no és per al meu grup l'audiència un dels valors que més hem de tindre en compte, perquè estem parlant d'un servei públic i un servei públic, si té molt bona audiència, doncs perfecte.
Però no està fet per a això, està fet per al que el seu nom diu: servei públic.

En el seu pla d'actuació, que jo en la meua opinió vaig batejar com el pla Costa, en el seu pla d'actuació que presentà quan presentà la seua candidatura parlava de superar el 3 % de quota mensual a partir del tercer trimestre de 2020 i incrementar el trànsit de persones dels 468.
000 als 702.
000, més o menys, per ahí.

La projecció de creixement es marcà en un 2,5 % de quota de pantalla per al 2020 i d'entre el 3 % i el 3,4 % per al 2021.
Ahí es quedaren.
Segons les dades del Kantar Media, l'any passat es tancà mig punt per damunt de les previsions.
Anem bé, senyor Costa.
Però, com pareix que l'audiència és el que ha de marcar-ho tot, jo el recolze, li done suport, però també li dic que hem de continuar en eixa línia, si pot ser superant els mateixos límits que nosaltres ens posem.

I mire, he de felicitar-lo pel programa de Notícies comarques, perquè jo crec que ahí és justament en informació, on el seguiment, i vaig a deixar de parlar d'audiència i vaig a parlar de seguiment d'espectadors, on els espectadors responen a l'oferta de la televisió.
I jo crec que el que sempre nosaltres hem de pensar, que és que el servei de mitjans de comunicació públic valencià havia d'incidir més en la informació de proximitat, les dades ens donen la raó.
I l'informatiu de Notícies comarques és, des del nostre punt de vista, una gran aposta.

En ficció pròpia, algunes apostes em pareixen increïbles i un gran encert.
Estic parlant, per exemple, del més prop, L'alqueria blanca de l'altre dia.
I estic esperant a veure allò de Després de tu, a veure quina és la resposta dels valencians i valencianes als continguts.
Jo no vaig a queixar-me.
I no tot m'agrada, i no tot m'agrada.
Però jo no vaig a queixar-me perquè pense que és vosté i la seua direcció i el seu equip els que han de delimitar els continguts de la televisió, no la comissió de les Corts.

Tres preguntes molt ràpides.
La pandèmia ha desbaratat la majoria dels plans.
Fins a quin punt ha passat el mateix respecte al seu pla Costa amb què es presentà?

Una altra pregunta.
Hem vist com apostes en altres televisions han sigut apostes segures i que han tingut gran repercussió.
M'agradaria saber si hi ha algun projecte en esta mateixa línia.

I, respecte a la modificació de la llei, tot el món sap que en el món audiovisual, igual que en el futbol, les coses es canvien conforme van anant.
Fins a quin punt la concreció excessiva de la llei fa que no es puguen canviar moltes coses, que un producte per exemple pel que aposte i no funcione no puga vosté llevar-lo i apostar per un altre?

Gràcies, presidenta, i perdó.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Caballero.

Ara el senyor Costa té una segona intervenció per a poder contestar a tot el que se li ha plantejat.
L'he vist ahí prenent nota, o siga que quan vulga pot intervindre.

El senyor Costa Folgado:

Sí.

Gràcies a tots i totes per les seues intervencions.
Intentaré ser breu, perquè ha sigut un… Me n'anava d'ací en la primera compareixença amb l'adjectiu de «pirotècnia de dades» i tinc ara mateix una mascletà de preguntes que intentaré centrar.
Vaig per parts i a lo millor vaig barrejant algunes respostes, perquè van totes molt vinculades.

Jo al senyor Pascual, des del respecte, li diré que el meu perfil de decència està molt per damunt de la meua grandària com a persona.
Ja li ho dic i li ho avance.
Està per damunt de l'1,69.
El meu índex de decència…, perquè aquella mateixa nit jo prenc la decisió de fer un gest personal que trobe que és molt decent, demanar disculpes a la persona que s'ha ofés.

Jo ja he comentat en la meua compareixença que l'estat anímic de moda és l'ofensa.
Estem tots ofesos per tot.
Bé, doncs si en algun moment algú entén que eixa ofensa té la possibilitat de ser corregida, jo ho faig.
Si no li semblava prou, he vingut a la seu parlamentària, que és on resideix la sobirania de tots els valencians i les valencianes, i he exercit eixa mateixa paraula.

Per tant, ja li dic que per damunt de l'1,69 el meu estat de decència.
I allò de dimitir, no m'espente molt per si de cas.

Després, cap persona de la taula de contractació està anomenada, mencionada o vinculada amb el cas del que estan vostés parlant.
És a dir, és que nosaltres no hem tingut cap referència sobre la nostra possible incorrecció jurídica en l'actuació que hem tingut.

Este matí s'ha publicat la decisió d'un jutge en què si quedava alguna resta d'indicis sobre el comportament de la societat anònima en este cas, ha quedat diluïda, perquè no ens incorporen a una causa major.
És a dir, causa sentenciada, causa acabada.
Desconec, senyora Ortiz, si té després algunes variants, però nosaltres ara mateix no estem inclosos en cap variable jurídica que això implique.

I si hem pres mesures preventives, més mesures preventives que que la primera que ens arriba a nosaltres la posem en coneixement de la justícia… No és que venim d'una errada i hem d'anar corregint, és que venim d'un encert i mantenim els protocols de fiscalització interna.
No li ho puc explicar d'una altra manera, perquè si no fóra així hagueren tingut vostés notícies o segurament algun actor del panorama judicial els ho haguera posat en coneixement.

Respecte a les preguntes que em fa la diputada Ortiz, jo no estava en aquell dinar, no puc saber-ho.
Com vaig a explicar-li-ho?
I si he tingut accés a l'expedient, a la part reservada no, perquè, repetisc, no som part ni interessada ni afectada en eixe cas.
No tenim coneixement d'allò que no s'ha publicat perquè no en som part.
Encara que ho demanàrem no ens ho donarien.

Hem actuat conforme a la normativa, hem actuat conforme a la llei.
Jo crec que no hem comés cap errada i, de fet, tot açò és fruit de l'exercici de fiscalització interna dels protocols.
Em pregunta vosté si jo sé alguna cosa sobre les mensualitats.
Doncs no, com li vaig a dir si ho sé?
Si hi haguera alguna sospita, s'haguera produït algun exercici des de la fiscalia o des de jutges per a investigar eixa possibilitat.

És que m'està demanant opinions sobre coses que, si són tan greus o avalen certa possibilitat d'actuació incorrecta per part de la societat, ja haguera actuat la fiscalia de part, entenc.
No ho sé.
Jo de veritat que no ho entenc.
No sóc jo qui ha de vigilar els comptes corrents dels treballadors de la casa, en els quals confiem obertament.

Si hi ha alguna sospita, s'executa des del punt de vista jurídic.
No sé què fa el director general expressant opinions sobre això.
No vull vessar opinions sobre un cas que està judicialitzat.
En el nostre cas, ja s'ha acabat, amb la qual cosa podria permetre'm eixe luxe, però no és el cas.

Respecte a què s'ha fet amb esta persona, doncs esta persona el dia 24 de febrer presenta la seua dimissió, després de dos anys treballant en la casa, lògicament, com moltes altres persones que engegaren els serveis públics de radiotelevisió, pressió, estrés, cansament, desmotivació.
Molta altra gent també va causar baixa o va decidir no continuar amb les responsabilitats que tenia.

I és una persona que ara està inclosa en la plantilla general.
Esta és la informació que tenim.
I si hi ha alguna sospita, ja li ho dic, no és la casa la que ha de posar sobre sospita el personal, que va actuar de manera molt reglamentada.

I respecte al que diu el segon contracte, jo crec que ha quedat clar que és que nosaltres no podem actuar per damunt del que marca la llei.
Mentres l'actor jurídic nacional no estipule que s'ha d'aplicar la inhabilitació d'estes empreses per a presentar-se a concursos públics, tenim dos problemes: u, que es presenten, i dos, que els guanyen.

És que nosaltres cometríem una falta de llei si impossibilitàrem estes coses.
Seria una il·legalitat que nosaltres no permetrem que es presentaren.
I seria una il·legalitat que guanyant no licitaren eixe contracte.

Ara, quan l'actor diga el que ha de dir, que això serà quan ho diga la justícia, ja veurem.
Si en aquell moment existeix vigent un contracte amb estes empreses i l'actor jurídic diu que estes empreses no poden tenir contractes vinculants amb empreses públiques, nosaltres tancarem el contracte.
Però perquè ho diu un jutge, perquè ho diu un jutge.

A la diputada Blanes, sí, reafirmar-me absolutament en que qualsevol col·laboració, i amb la mancança pressupostària que tenim per a assolir pel·lícules d'este calat, que moltes d'elles o són d'època o viatgen al passat, i això requereix una inversió encara major, absoluta cooperació no només amb les televisions que han parlat sinó amb qualsevol plataforma, que este és l'objectiu.

És a dir, el recorregut que tenen estes produccions més enllà del nostre territori avalen que darrere d'eixe producte, d'eixe títol, hi ha una productora valenciana.
És a dir, nosaltres, À Punt, o TV3, en este cas, no està invertint en un producte per a televisió, està invertint en un sector audiovisual que aposta en una unió entre productores per posar en peu, per a bastir un projecte molt atractiu.

I passa totes les cribes possibles: estilístiques, de correcció de guions, la dificultat d'alçar un pressupost d'eixa magnitud, anar a totes les convocatòries públiques, buscar socis privats.
Clar que sí.
De fet, en tenim en marxa dos productes, un prou avançat de gènere, fins i tot, que va dirigit a un públic juvenil, que es diu L geminada.
I estem recolzant eixa producció.
És una minisèrie de quatre capítols que jo espere que agrade tot el món.

Però és que eixa sèrie de què parlàvem ara mateix, que és una comèdia moderna que es diu Després de tu, naix d'una productora valenciana que té l'interés de, més enllà del múscul que li puga oferir la seua radiotelevisió pública, anar a buscar major finançament a altres cadenes, perquè això, lògicament, farà que no es vegen les costures que tindria una producció d'esta magnitud només amb el múscul de la pròpia cadena.
Busca una productora aliada en un altre territori, que és la que s'encarrega de que la seua radiotelevisió pública invertisca en el sector audiovisual.

Així nosaltres el que estem fent és invertint en llocs de treball.
Clar que estem molt contents amb esta sèrie, perquè tota la producció, tot el rodatge, tots els tècnics seran valencians, si és que la rodarem ací.

Però no només són les sèries, és que ja una gran quantitat de produccions que es presenten a les convocatòries de l'IVC o, en este cas, la convocatòria de produccions i drets d'antena que també estan vinculades a altres cadenes com Televisió Espanyola o com altres cadenes autonòmiques.

Vull dir que això de facto existeix.
És a dir, ja no només l'intercanvi de productes que podem adquirir en eixe sentit o les coproduccions que puguem establir, sinó que, més enllà del que va a la graella, és a dir, allò que va a festivals, allò que… Ho he dit ací perquè em pareix molt important.
Si trobàrem la manera amb L'IVAFE o amb altres institucions de caràcter econòmic de fer el que ha fet Euskadi estaríem revitalitzant el sector, que és, què passaria si al 2022, que els Goya es desenvoluparan al Cap i casal, hi haguera una pel·li valenciana finalista?

Este seria l'èxit.
No que siga d'À Punt, l'èxit seria que el sector audiovisual valencià s'ha posicionat ja en el top.
No sé si he contestat a eixa part de la pregunta queda alguna al·lusió.

Sí, he escoltat el que comentava del 22 % dels espais informatius.
Evidentment, el que comenta la diputada Blanes és que en alguns moments amb reporters i reporteres que a lo millor no han viscut eixes situacions estan traslladant allò que estan sentint.
I, en aquell moment, és molt probable que emportada per una situació diguem-ne sobredimensionada el que està transmetent no siga a lo millor allò que el que està en el plató assegut en una cadira amb un micròfon i una orellera transmet.

Sí que li dic que tots eixos programes han signat un contracte que inclou el compliment el Llibre d'estil, amb la qual cosa no només això, i arredonisc una altra pregunta que se m'ha fet, crec que el senyor Nadal si no m'equivoque, estem treballant en clàusules de caràcter social per a portar endavant segons quines contractacions.

Intentem materialitzar estes coses, però és veritat, i vostés ho saben, que l'audiovisual té les seues peculiaritats.
I hem de corregir-les, hem de corregir-les.
Però moltes vegades la gent que es dedica a la cultura sap com de difícil és posar en marxa un rodatge, posar en marxa un concert.
Vull dir, no se'ns poden aplicar a nosaltres ferramentes laborals com se li apliquen a qualsevol altra administració.

I per això el conveni laboral que nosaltres hem signat amb els sindicats i que esperem siga aprovat inclou algunes d'eixes ferramentes per a compensar estes coses.
Aleshores, per la part de contractació, vigilància absoluta, compliment del Llibre d'estil.
I per l'altra, el que jo comente, ferramentes de compensació en eixe sentit.

Respecte a la plantilla ideal, la resposta pot ser una miqueta grisa, però és aquella que permeta el compliment del contracte programa.
És que ens oblidem que la societat i la corporació signen un contracte-programa i assoleixen una sèrie de compromisos.

Quan tu li demanes a eixe contracte-programa un número d'hores de producció pròpia ja estàs donant per fet que amb la plantilla que tens tu assumeixes, rubriques que pots portar endavant eixe objectiu.
Si minva, lògicament eixe contracte-programa queda inhabilitat.
És a dir, les dos parts ens hem compromés a que això puga complir-se.

Quina faria falta per a complir el contracte-programa actual o futur?
Mínim la que tenim ara, lògicament.
Mínim aquella amb què este director general es va presentar i presentà un projecte de futur a tres anys.
Vull dir, si canviem les regles del joc en meitat de la partida estem perduts.
No sé si estic explicant-me amb suficient transparència.

I després, la part de personal.
Nosaltres estem interpretant lògicament des d'un punt de vista expansiu la interpretació que es fa de la llei.
I ens agradaria pensar no només en assolir això, sinó en poder guanyar en pes específic.
Ara mateix tal com estem preparant una RLT i unes oposicions que siguen suficientment expansives per a que la gent que ara mateix està treballant, el nombre lògicament que està treballant, tinga l'oportunitat de presentar-ser, que jo crec que és la part bàsica social amb la qual estem treballant.

Senyor Nadal, jo estic molt d'acord amb vosté.
Estem intentant revitalitzar tot el que podem la música valenciana.
De fet, hem adquirit ara deu concerts més que se sumaran a les Nits de dissabte.
És a dir, passaríem de 15 que vam emetre més 23 que vam rodar en les sales de concerts, que van quedar òrfenes de concerts.
I ara n'hem signat deu més.
Hem adquirit deu concerts més.
És a dir, pràcticament tenim un concert totes les setmanes.

Som conscients que en els informatius de vegades en les ràfegues de transició entre blocs temàtics en el matí, per exemple, posem videoclips de grups valencians.
A les hores en punta, ens aprofiten per a dos coses: per amatalassar una miqueta els continguts de l'escaleta, normalment perquè necessites eixe espai per fer seure algun convidat o convidada o perquè es mou alguna presentadora.
Aleshores en punt sonen en la ràdio i es veuen en la tele.

El Bona vesprada ara mateix, el magazín de vesprada, si jo li diguera que cada vesprada que anem a un poble algun cantant o cantant-intèrpret, cantautor està apareixent, no li estaria dient cap mentida.
És a dir, pràcticament cada vesprada tenim des del folk fins al pop, passant per cantautors o grups o bandes.
Estan apareixent cada vesprada perquè anem al poble a buscar-los.
L'excusa és anar al poble, però sempre anem a buscar l'intèrpret o el grup representatiu o d'eixa ciutat o d'eixa comarca.

Mai abans havíem fet coses d'este estil.
Estic recordant-me'n ara, per exemple, d'una actuació que va fer Lluís el Sifoner quan anàrem a Pedreguer, que és el seu poble.
Em vaig recordar d'això i vaig pensar: «Estem fent una tele amb molta proximitat, però és que estem entrant més enllà de les arrels que ens està demanat la llei.
» Acompanyat de piano en directe.

Vull dir, que estem fent eixos exercicis.
Que no són prou?
Intentarem estar al costat d'estes coses, però també és veritat que se'ns oblida que hem signat convenis per exemple amb altres auditoris com l'ADDA d'Alacant, del qual hem adquirit dos concerts simfònics.
Això també és música valenciana.
I no és música de banda, que això ve per altra banda, els concerts simfònics.

Amb el Palau de la Música tenim un conveni que ens ha fet emetre no només el concert de Achúcarro, sinó que igual els premis Iturbi.
O anem a atacar altres sectors que són músics valencians també.
Vull dir, que nosaltres fem tot l'esforç ja no només de tindre músics valencians i música en valencià, però hem de cobrir tot l'art.

Siga benvingut qualsevol suggeriment, perquè no sempre els productes els tenim a l'abast.
Però Territori sonor és un exemple de com mantenim dia rere dia un magazín d'informació musical.
Ara malauradament no tenim festivals, però és un programa que viu fonamentalment de l'actualitat de festivals.

I a l'estiu no només no dura les dos hores que dura ara mateix, sinó que dupliquem la durada i la vesprada la tenim dedicada pràcticament de quatre a huit de la vesprada, que és l'informatiu a Territori d'estiu, que és la versió diguem fresca del magazín d'actualitat.
I el diumenge pel matí hem estat emetent les produccions de cultura de la diputació i hem estat emetent productes audiovisuals d'altres institucions gravats i que nosaltres entenem que han de tindre visibilitat.
Estem fent tot l'esforç que podem, però si no és suficient ja li dic que qualsevol suggeriment serà benvingut.

El segon canal de la ràdio d'À Punt, jo li diria que sí, però no m'agradaria posar en marxa un segon canal carregat de costures.
Ara, sí, en el sentit bàsic que ara mateix necessitem assolir el primer, que com veu els xifres són les que són i demanda d'una major estima.
Tots els que estem ací entenem i de vegades ens oblidem que hem de reforçar-la.

I estem intentat mirar algunes coses perquè hi haja un trànsit també entre la tele i la ràdio que identifique les veus que sonen també en estes coses.
És veritat que estem fent un esforç molt important per cobrir tot l'espectre esportiu, amb la qual cosa estem utilitzant produccions que segurament anirien en un segon canal per a nodrir el primer.

Jo ara mateix estic més preocupat que quan vosté va en el cotxe, ix d'una població i desapareix l'emissió li puga assegurar tècnicament que no tinga eixos buits o eixos silencis.
Eixa és la meua preocupació ara, que puguem tindre tot el territori cobert amb l'FM.

Però li puc dir que estem molt contents amb els exercicis, més enllà dels radiofònics que estem fent.
Perquè eixe segon canal que intuïm tots que ens vindria molt bé estem portant-lo al digital.
El Podríem fer-ho millor ara mateix té una vessant brutal en web streaming.
Però és que moltes de les retransmissions esportives també la tenen.

I qui ens diu que el Territori sonor no podria tindre una versió també alternativa?
O el Plis-play, per exemple, que entrevista contínuament agents culturals.
Ara mateix és un producte que viu a les xarxes.
En breu tindrà la seua versió en FM.

Nosaltres el que anem fent és acompanyant eixa radiofreqüència amb tots estos productes, perquè la nostra obligació és traure productes en valencià per a tota classe d'oients.
I si està la música representativa millor, però que estiga també de manera transversal, més enllà del nínxols puntuals.

Com pot veure, estem intentant que siga transversal, que ocupe totes les franges.
Ho comentava abans la diputada Caballero del Notícies comarques.
No és cap excusa anar a poblacions xicotetes que de veritat molt sovint tenen molt poca activitat cultural, i ara durant la pandèmia s'han quedat òrfenes de qualsevol cosa.
Utilitzem eixes finestres que són aparentment informatives per a fer política de medi ambient, política musical, política cultural.

Mire, que han reobert un teatre a Cocentaina.
Per a nosaltres això ja és notícia, i no ocuparia el menú informatiu d'un informatiu gran i de pes, d'un informatiu principal.
Hem de buscar eixes finestres perquè la gent es trobe allò que passa al seu voltant.

Parla vosté de programació infantil.
Mire, ha sigut durant l'últim trimestre de l'any i el primer que hem posat en marxa el primer gran projecte d'animació d'À Punt.
Clar que s'anomena La colla, només faltaria que ara que tenim la marca no l'assolim i li donem tota l'estima possible.

Però ara tenim un contenidor amb dos presentadors que aglutinen no només l'espectre televisiu sinó també l'expansió en xarxes.
I hem fet una inversió de 400.
000 euros en eixe producte.
Està en xarxes, però és que té el seu referent en TDT els dissabtes.

I no està funcionant gens malament, per damunt de la mitjana de la cadena.
Perquè em consta que és un producte de qualitat, que té una part informativa, té una part divulgativa.
Amb un exercici important, i és que els que entenen diguem-ne de pedagogia ens varen advertir: «No tracteu els xiquets com si foren xicotets, tracteu-los com adults i veureu com ells ens centren.
»

I hem fet eixe exercici.
Els tractem no com adults en el sentit de… És a dir, no els feu xiquets, més del que són.
I estem fent coses molt atrevides, de veritat que jo convide tot el món a que les puga compartir.

Però, a banda d'eixos diners, que segurament seran renovats si tot va bé, hem invertit 400.
000 euros més en produccions d'animació valencianes.
En la finestra, està ara mateix en el portal nostre, vora 400.
000 euros en inversió de produccions animades que entenem, pel talent de la gent que es dedica a l'animació a la Comunitat Valenciana, tindrà molt de recorregut, perquè estem convençut que n'hi ha molt de talent.
I arriben sempre a festivals molt grans.
I ahí també estem, ahí també estem.

Sobre l'esport femení, bé, l'exemple és el que li he posat.
Si anem a fer un rècord de 5.
000 metres també el fem amb dones.
Si les esportistes de l'handbol van a Europa, nosaltres anem amb elles.
Però anem amb elles amb un exercici a més molt superior, perquè és que per a que elles puguen anar allà han de garantir a les televisions europees que almenys tenen una televisió que puga oferir el senyal, perquè l'equip contrari necessita d'eixe senyal.

És a dir, no és que anem a retransmetre, no.
És que anem a fer possible que quan eixe equip viatge a Hongria o viatge a Txecoslovàquia nosaltres podem tindre eixe senyal.
Estem fent una inversió per a que eixe equip faça possible… És a dir, un dels condicionants de la federació internacional és que els recolze una televisió perquè puguen produir el senyal televisiu.

Va més enllà, va més enllà del fet de tindre de vesprada… Com la setmana passada, dos vesprades de 7 a 9 obrint l'informatiu, pràcticament a boca de d'informatiu, el bàsquet femení.
Clar que sí.
Si es dona l'ocasió, nosaltres sempre, com li he dit, colze a colze.

I respecte a la precarietat laboral, crec que he respost amb allò que li comentava.
Estem treballant en els dos línies, tractant d'avançar-nos amb dinàmiques o clàusules de caràcter social i per darrere fiscalitzant el compliment del Llibre d'estil, el compliment del Llibre d'estil.

Al diputat Llopis, parlava vosté de captar la gent de quaranta-cinc anys.
Realment el que feiem era l'exercici d'anar a buscar públic que no teníem.
Jo vaig explicar ací que la piràmide poblacional és la que és, contra això no podem anar, i quins són els segments d'edat que major temps, nombre d'hores, passen davant de la tele.

Estaria bé que ens acompanyaren.
És públic que sempre ha sigut especialment prescriptor de televisions autonòmiques regionals perquè li tenen molta estima a allò que ocorre ben a prop, que no tenen tanta accessibilitat al món digital.
És a dir, els més joves tenen accés al que vulguen, en el moment que vulguen, a on vulguen i acompanyant de qui els done la gana.
Però bé, la gent gran a lo millor no té eixa oportunitat i demana eixa finestra.
No estaven amb nosaltres.

En el cas dels quaranta-cinc anys està donant-nos molt bons resultats per la vesprada, per exemple.
I en majors de seixanta-cinc els informatius són ara un bon referent i la vesprada està començant a llançar-la eixe públic, que està començant a entendre que és una alternativa a les cadenes nacionals, que és la nostra primera prioritat, estar darrere de les nacionals.

Pel que parlava del màrqueting, d'aquella campanya d'À Punt, veníem d'una cobertura.
Per a nosaltres la cobertura és la quantitat de valencians i valencianes que passen per la tele durant el dia.
Vam passar d'unes xifres la voltant del 9 %.
Esta setmana passada estàvem al voltant del 16 %.
Bé, doncs anem fent camí.

Què ens agradaria?
A lo millor tindre el 38 % que tenen altres autonòmiques històriques que porten 15 o 20 anys.
Jo espere no necessitar 15 anys per a tindre el 38 %.
Espere per al 2023 estar més a prop del 25 %.
Però bé, ho hem aconseguit.
Si és fruit del a campanya no és dir-li-ho.
També ens ha d'acompanyar una miqueta la sort i posar-li trellat a les coses.

Vosté em pregunta si assolirem el 4,5 en el 2023.
A mi el Llibre d'estil em prohibeix l'endevinació i l'esoterisme, amb la qual cosa és un exercici quasi més de projecció numèrica.
O siga, si creixem un 15 % cada any en el 2023 ens plantarem en el 4,5, clar que sí.
I això serà molt bon nombre… Com deia la diputada Caballero, això sembla poc.

Clar, sembla poc si entenem que este mes estem fent un 3,5 i l'antiga radiotelevisió valenciana va tancar amb un 4.
Però és que quan va tancar no hi havia plataformes digitals, no hi havia OTT.
Nosaltres naixem en un entorn més que agressiu, més que agressiu.
I si no miren vostés L'alqueria blanca contra què va haver d'enfrontar-se el diumenge a la nit i tot i això va aconseguir ser la segona opció de la nit per als valencians.

Sobre la llei, jo sempre he comentat, i en això és veritat que l'anterior president Enrique Soriano, que és jurista, tenia molt clar almenys intuïa que l'única manera de facilitar la dinamització interna de la casa, que els procediments interns, alguns d'ells de control fins i tot, el fet que una única institució jurídica poguera treballar això permetria fluir des del punt de vista laboral, per exemple, des del punt de vista de responsabilitats, reconduir una miqueta l'organigrama.

Tot això pot ser important, però la part de procediments, l'agilitat en els procediments i facilitar tota la part administrativa que tenen les empreses públiques és possible que per ahí vaja una miqueta l'encert.
Jo crec que esta és la clau.
No sé quina és la fórmula.
És veritat que ell treballava sobre una fórmula prioritària i tal, però no sé si això serà la part definitiva.
L'important és que vostés es posen d'acord en que eixa llei ha de ser no constrictiva, és a dir, no ha de fiscalitzar més encara la tele.
Porta tres anys.
Quan la llei estiga en marxa no sé si serà al quart any o espere que no més enllà, que vostés puguen resoldre açò.
I definim una llei de futur, una llei de futur que complisca amb els condicionants de tots els grups que estan en la cambra.

Respecte al que deia del públic castellà, jo ja li ho he explicat i jo crec que he fet una inflexió verbal.
Nosaltres fem productes en valencià per a que s'estime la llengua dedicada també i destinada a públic no valencianoparlant.

Clar que jo no puc explicar-li a ningú que s'expresse en la llengua que més desitge, en la seua ràdio o en la seua tele.
Faltaria més.
El que nosaltres hem de fer és vehicular el valencià i que l'estimen, que se'l troben parlant de música, parlant de festes.
Eixa és la nostra estratègia, és a dir, traure la llengua del debat polític i posar-la allà on ha d'estar, que és en la punt de llança del missatge que volem llançar.

Si fem bona informació i és en valencià, arribarà.
Si fem bona ficció i és en valencià, arribarà.
Però els nostres espais, com podran comprovar, estan oberts i són tolerants amb allò que vosté m'estava proposant.

I sobre açò que anomenava vosté de càrtel… I diu que si tenia coneixement.
A mi açò em porta al terreny bíblic quan em parla de coneixement.
La informació que nosaltres tenim, i ho he explicat fa no massa, és la que tenim perquè és fruit d'una investigació jurídica.
Esta és la informació que tenim.

Nosaltres internament si hagueren obert qualsevol tipus de retret o de denúncia no només és que estaríem preocupats, és que seríem part d'eixa denúncia.
I ara mateix no som ni testimonis en eixa denúncia, perquè el cas on estàvem implicats se suposa, igual ara m'expliquen que no és així, jo no sóc jurista, però se suposa que ha arribat a la seua fi.
Si ja hem recorregut, fins ara… No se'ns ha citat ni com a part en cap de les parts que té este cas.

A la senyora Caballero, jo… agrair-li les paraules que ha tingut, que m'encoratge a superar els límits numèrics que ara mateix tenim.
Jo li repetisc que és una pinça el que ara mateix tenim, perquè pot ser que estem obsessionats perquè cada dia i cada volta més la gent coneix més les xifres.

És a dir, clar, és que venim d'un moment en què la gent no estava pendent de qui liderava les xifres, però és que ara hi ha un duopoli i s'estan jugant moltes coses, amb la qual cosa nosaltres som víctimes de l'arrossegament empresarial, publicitari que hi ha darrere.
I, per tant, ens focalitzen en la diana perquè tots els dies ix un rànquing.

Té accés a les audiències tot el món, que està molt bé, que això és un exercici de transparència, però si no es contextualitzen, com bé diu vosté… Ho explicava el senyor Nadal.
Posa'm el pressupost, trau una taula de ponderació, fes el càlcul numèric i posa-li uns objectius.
Este és l'exercici en què ens movem.
Com som més atrevits possiblement perquè som valencians, ja ens marquem uns objectius per damunt de les nostres possibilitats.
Però jo li agraïsc que ens encoratge i ens done la valentia necessària.

Respecte a les comarques, va ser un exercici també de traure les veus institucionals que venien durant la pandèmia d'ocupar el cent per cent del menú informatiu.
És a dir, el municipalisme havia mort.
No sabíem què estava passant més enllà dels balcons dels nostres pobles.
Què era de les nostres bandes de música, què era dels que gestionen els espais culturals a les nostres comarques.

Va ser un exercici natural de «hem de donar veu tots els dies a aquells que han perdut la veu durant un any».
I només una televisió pública de les nostres característiques pot cobrir cada racó del territori valencià que, com he dit, és molt peculiar, és molt peculiar, perquè si vol assolir tot el territori i donar el mateix pes específic… Té moltes complicacions.
No volguera jo allargar-me jo ací perquè sé que ho coneixen de sobra, però és una finestra a la participació ciutadana i a donar veu als valencians i a les valencianes.

Respecte al que deia dels projectes, crec que ja ho he contestat, que efectivament esperem d'eixa comèdia de la factoria Albena el mateix èxit.
No és el mateix gènere.
No sabem contra què jugarà.
És a dir, en el futurible li buscarem el lloc on puga desenvolupar-se amb tot el potencial una sèrie d'estes característiques.

Però és una sèrie moderna molt atractiva que jo estic convençut que agradarà no només al segment de seguidors i seguidores que té ara la cadena majoritària, com explicava, sinó que l'hem feta transversal en edats.
És a dir, els missatges són més universals en eixe sentit.
Jo crec que agradaran a tots.

I la compartim amb una productora catalana que la portarà lògicament a la televisió autonòmica catalana, que per a nosaltres ja és un exercici importantíssim d'explotació i comercial.
Els valencians comencem a liderar projectes que van més enllà del es nostre fronteres de radiofreqüència.

Respecte a la llei, jo crec que ja ho he comentat.
I no sé si hi ha alguna pregunta que m'he deixat.
He anat punt per punt, però no volguera tampoc ocupar més temps del necessari.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.

Ara els que vulguen exercir el torn de rèplica tindran 3 minuts.
En este cas, comença el senyor Pascual.

Quan vulga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Costa, la decencia no únicamente está en venir aquí a pedir disculpas una vez se hayan dado los hechos deleznables que tuvimos que ver y que por parte de la señora Ordóñez tuvo que soportar.
Porque, señor Costa, ¿en qué cabeza cabe darle voz en una televisión pública a un fugado de la justicia, a un condenado por enaltecimiento del terrorismo, por humillación a las víctimas, por calumnias e injurias graves a la corona y amenazas a particulares?
¿En qué cabeza cabe?

¿Y en qué cabeza cabe permitir que se ponga además al mismo nivel a las víctimas y a los que enaltecen a sus asesinos?
Es que no cabe en ninguna cabeza.
Y usted, pues sí, pidió disculpas sobre lo que se hizo en la cadena que usted dirige porque sabe que lo que se hizo estuvo mal, estuvo muy mal.
Por eso pidió disculpas.

Pero volvemos al modus operandi al que nos tiene acostumbrados el Consell.
Pide disculpas por sus malas acciones, pero lo que es asumir responsabilidades pues ninguna.
Y, señor Costa, eso al final se queda en palabras vacías, disculpas vacías.

Y con respecto a sus respuestas con respecto a las preguntas que le he formulado, a mi entender es una retahíla de evasivas, al fin y al cabo.
Y una tras otra, porque es que se lo vuelvo a repetir: los hechos comprobados es que las empresas incoadas disponían de información sobre la licitación con carácter previo a su publicación, tanto el hecho de la próxima licitación como de los términos en que se iban a lanzar.

¿Y usted no se pregunta cómo es posible que dichas empresas hayan obtenido dicha información?
A nosotros nos preocupa mucho que desde la sociedad anónima no se esté tomando ninguna medida extra para el control de las contrataciones con estas empresas.

Pero contrataciones pasadas y futuras, porque usted dice que no tiene nada que ver más allá de la denuncia que se hizo desde la mesa de contratación.
Y nosotros vemos muy bien que se haya denunciado desde la mesa contratación, pero surgen preguntas que creo que desde su dirección se deberían de responder.

Porque yo, siendo usted, estaría preocupado.
Vamos, que no se hayan denunciado otras contrataciones irregulares no significa que no existan, porque estas empresas que al final han sido calificadas por la comisión de defensa de la competencia como cártel… Aunque al extremo centro le suene esto a serie televisiva, pues no es una ficción.
Aquí se pactaban precios para repartirse las contrataciones de la televisión pública valenciana.
Y esto, señorías, es muy grave.

Y según las investigaciones judiciales no solamente en la Comunidad Valenciana y, por lo tanto, ¿cree usted que esta ha sido la primera y la única vez en la que han pactado precios para repartirse las contrataciones?
Yo personalmente no lo creo, así que yo si fuese usted me interesaría arrojar luz a todo esto y salir de cualquier duda.

Muchísimas gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

És el torn de paraula de la portaveu d'Unides Podem.
(Veus) No, no, no.
Escúcheme.
Vamos, encantado.
La portavoz del Partido Popular, señora Eva Ortiz.

La senyora Ortiz Vilella:

Muchas gracias, señor vicepresidente.
Era una broma, por rebajar un poco la tensión.

A ver, dos cuestiones.
No puedo pasar por alto… Y en mi primera intervención ha ido muy atropellada y seguramente lo he explicado bien con el final de la segunda licitación, que sí que ha sido adjudicada a estas empresas.

Yo no le hablaba de la inhabilitación nacional.
Yo comparto con sus servicios jurídicos que eso está desarrollándose y cuando venga definitivamente cuál es la resolución se tendrá que acatar.
No.
Yo lo que le digo es que curiosamente dos de las empresas que cometen el mismo error material en el primero, en el de la época de Empar Marco y que denuncia la mesa de contratación, lo hacen también confundiéndose con la misma documentación y la ponen en el mismo sitio y sobre incorrecto.

Es documentación que nos han dado ustedes, quiero decir, no lo hago a traición.
Le invito a que lo revisen con ojos de inspección.
No por nada, oye, yo puedo estar equivocada, pero es lo que nosotros hemos visto.

Ese mismo fue uno de los indicios que llevó a la comisión de defensa de la competencia a sancionar a las empresas en el anterior contrato que formulaban de forma similar las propuestas hasta los propios errores.

Esta casualidad no es nada comparado con la justificación que presentan las empresas del hermano del presidente en cuanto a solvencia del pliego.
El único documento que acredita que Comunicacions dels Ports cumple con los requisitos necesarios para concurrir a la licitación es un certificado de los Adell Bover, que al mismo tiempo son competidores.

¿Alguien entiende que dos empresas que están compitiendo por el mismo concurso estén justificándose productos y estén metiendo la misma documentación con errores, que es la primera que se denuncia por parte, insisto, y no tengo ningún problema en seguir felicitando la valentía, por parte de la mesa de contratación?

Y nos extraña nos extraña esta situación.
Se presentan tres empresas.
Dos cometen el mismo error, una de ellas cumple los requisitos gracias a un certificado emitido por la tercera.
Insisto en que le invito a que lo revise, porque nosotros vemos clarísimamente que se repiten situaciones del primer contrato y estamos valorando llevarlo al comité de la competencia.

Pero en una conversación fuera de la comisión no tengo ningún problema en que cuando usted lo revise tengamos esta situación.
Pero sí me gustaría su opinión.

Y por último, para terminar, yo… de verdad, con cariño.
En una de sus comparecencias anteriores y el respecto al tema del castellano creo recordar casi perfectamente la respuesta que me dio cuando le pregunté, que fue que estaría bien ver la posibilidad de incentivar espacios en castellano, concretamente: «Abrir un debate sobre la posibilidad de ofrecer más espacios de entretenimiento, principalmente películas y tal vez alguna serie en castellano».

Y hoy nos dice que la estrategia es que se quiera al valenciano, que se fomente el valenciano.
Y poco menos que se destierra esta situación.
Aquí hay una publicación de La Vanguardia, no es un periódico… ni un periodista, Salvador Enguix… Y hace referencia también a las provincias, donde dicen y confirma este diario que À Punt plantea esa posibilidad, pero que PSOE, Compromís y Unidas Podemos no quieren que sea así.

Y yo le pregunto, ¿la tele quiere abrir espacios en castellano y los grupos que sustentan al gobierno no le dejan?
¿No es rentable?
¿Sería bueno incentivar el castellano en las zonas castellanohablantes para que gente que no lo entiende pero que sí que quiere ver sus fiestas y sí que quiere ver sus circunstancias de su comarca o de su zona lo pudiera hacer perfectamente en castellano, que es su lengua materna?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Ara sí, el torn de la portaveu d'Unides Podem.

La senyora Blanes León:

Sí.
Jo… Algunes qüestions un poc per matisar.

Ha estat comentant amplament el tema de la col·laboració sobretot en tot el sector audiovisual i eixa col·laboració entre productores i la necessitat de projectar més enllà de les nostres fronteres.

Però jo li preguntava, a banda d'açò, que em pareix molt interessant, però el tema concret de la reciprocitat, si ho veu com a un valor o com a… no sé, podria considerar-se un amenaça.
No entenem nosaltres, parle pel meu grup parlamentari, que siga evidentment cap amenaça, sinó tot el contrari.
Però sí que m'agradaria saber la seua opinió sobre el tema de la reciprocitat, en concret, evidentment, de la televisió IB3, TV3 I À Punt en tota la programació que puga ser en obert i de manera compartida.

Després vosté ha parlat quan li he comentat del tema dels informatius i aquest podem anomenar-ho incident o falta de professionalitat en un cas concret que li he posat com a exemple, aquest era prou evident, però podríem tal vegada posar uns altres exemples, que vosté comenta que com que han signat un contracte aquestes productores i que s'hi han d'adherir i han de complir amb el Llibre d'estil.

Evidentment, però no soles és que al moment de la contractació signen i es comprometen a complir amb el Llibre d'estil.
La meua pregunta anava un poc més enllà, si n'hi ha algun tipus de control sobre eixe compliment, perquè jo entenc i crec que així funciona que els informatius una vegada s'han acabat per part de la direcció d'informatius es fa una anàlisi i es fa una valoració de com ha anat eixe informatiu, vull dir, quins aspectes es poden millorar.

I per això li comentava que per a mi és important tant la informació que es dona als mateixos informatius com la informació i l'actualitat que es dona en altres espais que, com bé diu vosté, són ofertats per productores però que finalment a l'espectador li és igual si es fa per personal propi de la casa o es fa per una productora aliena, sinó que crec que és la imatge de la radiotelevisió pública.

I, per tant, jo crec que cal cuidar-la i cal tindre eixe control, si es fa o si n'hi ha possibilitat de fer-se en la mateixa mesura.

Després, vosté parlava de que s'estan preparant les bases per a que eixes 470 persones, que entenc que és l'RLT actual, puguen optar a eixe lloc de treball.
Parlem sempre de llocs de treball i no de les persones en concret, això és evident.
Però crec recordar que des de la conselleria d'hisenda se'ns va enviar una comunicació ja quan també hi havia en vigor una moratòria que invalidava o feia que no s'havia de complir eixe article de la limitació del terç i els obligava a deixar fora eixa diferència de 93 llocs de treball de les bases i de les ofertes d'ocupació pública.

Eixa és un poc la pregunta, si creu que hi ha canvi sobre aquest aspecte, si n'hi ha possibilitat d'ampliar eixes ofertes.
I també, vosté ha dit que la plantilla necessària seria l'actual en aquest moment.
Bé, jo puc entendre que a dia de hui està funcionant.
És possible que baix el nostre punt de vista falte personal, però sobretot si es pretén créixer en producció pròpia, com es pot fer açò sense incrementar el nombre de treballadors i treballadores?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

I ara és el torn de paraula del portaveu de Compromís.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Costa, moltes gràcies per les respostes que m'ha donat.
Jo volia dir algunes coses.
No sabia que s'estaven posant videoclips.
I mire, jo mire prou À Punt, però es veu que a eixa hora no… Pense que és important, perquè ja és una producció que està feta per la indústria musical valenciana i que és important que a un canal públic aparega.

La resposta que m'ha donat pel tema del segon canal de ràdio, bé.
És totalment legítim el que m'ha dit, però bé, nosaltres pensem que l'oferta del segon canal podria vindre a complementar molt bé també inclús a nivell d'audiència i de relació qualitat-preu tota l'oferta radiofònica que està portant À Punt.

Jo volia dir-li algunes altres coses que tenia preparades sobre la seua primera intervenció que ha fet al principi.
Bé, parlant ara de les clàusules socials.
M'ha respost a allò de les clàusules socials.
Em sembla molt bé.
Crec que eixa ha de ser la solució.
No sé si encara les tenen implementades o no.
En tot cas, si no m'ho respon ara perquè entenc que tindrà poc temps, li faré la pregunta per escrit.
I espere que no es moleste.

Entenc que ha dit vosté que la gent viu en l'ofensa permanent, però també m'ha donat la sensació que vosté també es va ofendre un poc arran d'alguns preguntes de Compromís.
En el tema dels vots nosaltres és un tema que pensem que no té més recorregut.
Nosaltres vam preguntar, podem estar més encertat o menys.
Vostés han contestat de diferents maneres.
Nosaltres ens donem per satisfets i és un tema que donem per mort.

Amb el tema del valencià, exactament igual.
Vam preguntar, vosté ha respost.
És una resposta d'allò més concreta, d'allò més legítima.
Però sí que creiem que és la nostra faena.
Nosaltres anem a continuar preguntant, perquè estem preocupats també pel tema de valencià en À Punt.

Pensem, per exemple, és normal el que vosté ha dit dels informatius, té la seua lògica, però que en algunes tertúlies per exemple a voltes estiguen parlant tres o quatre tertulians i que tots estiguen utilitzant al mateix temps el castellà, doncs igual… I pensem que açò per exemple al principi de la cadena no passava tant.
O ens fa eixa impressió.
I simplement li demanem que controle estes coses.

Dir-li també del tema del castellà que a Compromís no estem en contra del castellà.
Quan vam fer la llei de creació, una de les claus de volta de que es creara la tele va ser el vot a favor de Ciudadanos.
I n'hi ha un article en la llei que diu que es podrien obrir espais de proximitat en zones castellanoparlants, d'espais en castellà, i que això s'hauria de fer fent desconnexions comarcals.
I per a això fan falta diners.

Justament els grups que ens demanen castellà són els que menys volen que À Punt tinga diners.
En este sentit, estaria molt bé que n'hi haguera un augment del pressupost per a que comarques com la Vega Baja pogueren fer les connexions de proximitat en castellà.

Des de Compromís estaríem totalment a favor, però per a això fa falta una televisió pública molt més forta de la que tenim.
I bé, preguntava també pel tema de YouTube i la plataforma.
Per què no n'hi ha més programes en YouTube?
Per què no s'enllacen?
De gent que n'hi ha en altres canals que estan traient molta audiència de YouTube i d'altres plataformes.
I À Punt el veiem molt endarrerit en este sentit.

I volia preguntar-li per què no n'hi ha programes en YouTube, que és on entra moltíssima gent.
I per últim, bé, no li ha respost a la companya d'Unides Podem el tema de la violència policial i la negació de la violència policial tant en els informatius com també vam veure puntualment en el programa Bona vesprada.
Jo entenc que no responga, és normal.

I també entenc que fallos en tenim tot el món i que poden haver moments puntuals en el fragor de la batalla en què es diuen coses que a lo millor no coincideixen després amb les imatges tal.

Però bé, és un tema que cal cuidar perquè els valencians i les valencianes estem molt preocupats històricament pel tema de les manipulacions informatives.
Que el mateix dia en què la violència policial, que era evident, en la ciutat de València la va negar la delegada del govern al mateix temps que la negaven en À Punt.
I això hi va haver molta gent que no ho va entendre.
I pense que estes coses s'han de cuidar.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Ara el senyor Llopis.
3 minuts.

Quan vulga.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies.

Jo anava a parlar en castellà en la segona intervenció, però com que em pareix que li sap mal al senyor Nadal vaig a intentar parlar en valencià per a que no es cabrege i tal, que si no som tres o quatre parlant castellà i a voltes es posen nerviosos i no passa res.

Bé, coses importants.
No, si no passa res.
Anem a fer la desconnexió, anem a fer la desconnexió territorial, la desconnexió de la banda esquerra.
Xe, pam!
Tots ara desconnectats els que parlem castellà.
Hala, molt bé.

La veritat que parlant del valencià, a mi no m'ha agradat perquè sí que em pareix ser interessant el que deia vosté, més obert a… Però jo entenc la realitat d'ací, de la Comunitat Valenciana, on hi ha gent, on hi ha comarques on es parla més valencià, on hi ha comarques on es parla més el castellà.

I crec que molta gent que estem vivint a meitat entre família valenciana, castellana i tot això, ho trobem amb la màxima naturalitat, que entenc, pel que diu el senyor Nadal, que hi ha gent que no pot suportar el castellà.
Jo puc suportar el castellà i el valencià.
I com jo he tingut problemes per a anar a l'estranger doncs sí que m'agradaria que no tinguérem problemes de llengua.

No m'ha agradat quan vosté ha dit que «van a ser tolerantes con los que hablen castellano».
Home, per l'amor de Déu.
¿Cómo que tolerantes?
Ací som tots valencians.
Jo crec que s'ha d'entendre una normalitat amb que n'hi ha gent que està més còmoda parlant castellà i no passa res.
Jo crec que això és el més important.

I deixant ja estes coses de les llengües, que sempre té molta tensió, podríem parlar de la violència policial.
Jo vull pensar… Jo no estava ahí, jo no sé si vosté estava ahí, però si vosté estava ahí… Jo no sé.
Jo he vist les imatges i un poc de violència si que n'hi havia per part dels manifestants.
Però bé, la policia possiblement no crec que siguen uns matons.

I una altra cosa ja parlant de coses més importants de cara al que és À Punt, el que no n'hi haja el president del consell rector creu que afecta a la normalitat?
Creu que s'hauria de fer un esforç per a nomenar ja directament i segons la legalitat un nou president?
I jo no sé si vosté va signar eixa petició de nomenar una persona que no estava nomenada per les Corts.
Jo no sé jo quina és la idea que té vosté.

També s'ha parlat del tope de personal.
Jo he sentit per ací que una de les faenes d'À Punt és crear llocs de treball.
Bé, vull pensar es referien a llocs de treball en la indústria audiovisual.
Jo crec que realment la idea que tenim o que almenys jo tenia d'À Punt era donar un servei públic, un servei públic a la gent, de donar informació de més proximitat i també potenciar eixa llengua valenciana sense minusvalorar el castellà, per descomptat.

Crec que és raonable… Perquè coneixem el que ha passat, coneixem el que va passar en l'antiga Canal 9 i coneixem el que està passant ara mateix en el Botànic, que estan contractant més assessors.
Han de llogar a muntó més de locals perquè ja no caben tots.

Crec que és raonable fixar un tope per al personal, perquè vosté pot ser un tio molt raonable, però el seu successor pot ser que no ho siga.

I jo crec que res més.
Si em contesta eixes preguntes, sobretot allò del conseller rector, si considera que hauria de ser raonable que es nomenara amb la majoria que fixava la llei o amb estes modificacions que fan baix la màniga els del Botànic?

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Senyora Caballero.

La senyora Caballero Hueso:

Bé, jo com ja m'he passat en la primera intervenció ja li he fet corrents totes les preguntes.
Però bé, tanta insistència… Perquè ací se li demana la compareixença a vosté per a parlar del balanç, un dels grups per a parlar de concursos i aclarir relacions, un altre per a la sanció de la comissió de defensa i al final acabem parlant de si castellà o valencià.

La meua llengua materna és el castellà i jo intente fer l'esforç de parlar en valencià.
Jo he aprés el valencià més en l'antiga Canal 9 i en el institut, que jo apleguí a l'institut, que en el carrer.
La llei CIS diu que la llengua vehicular dels mitjans de comunicació públics és el valencià.

Això vol dir que no queremos que nadie hable en castellano?
Claro que no.
Somos una comunidad bilingüe.
Y volvemos a insistir, ¿cuál es la lengua que está más valorada en la Comunidad Valenciana?
El castellano.
¿Necesita defensa el castellano?
Desde mi punto de vista, desde el punto de vista del Partido Socialista, no.
¿Cuál es la lengua que hay que proteger y que hay que fomentar y que hay que hacer que los valencianos y las valencianas sintamos más como nuestra?
El valencià.

Jo crec que vosté ho té clar i a partir d'ahí si es fa el torn de no sé què i el torn de no sé quant i acabem sempre parlant de castellà i valencià doncs jo crec que estem prenent-li un poquet el pèl a la gent.
Perquè eixes coses ja estaven superades.
Almenys jo pensava que estaven superades, però n'hi ha voltes que pareix que estem parlant una altra volta del 1977, del 1978, la lluita, les banderes, la llengua.
En fi.
Jo sé que vosté ho té clar i a més no sols ho té clar, sinó que ha de complir la llei i en la llei ho posa claret, claret.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Caballero.

Ara senyor Costa intentà supose que fer-ho… Que ara sí té el temps taxat en 3 minuts, així és que quan vulga pot fer la seua intervenció final.

Gràcies.

El senyor Costa Folgado:

Seré el més ràpid que puga aniré el més accelerat que em done la llengua.

Mire, senyor Pascual, la càrrega de la prova.
És que vosté m'està demanant a mi que em convertisca en fiscal.
Si hi ha alguna sospita entenc jo que s'ha de judicialitzar.
Nosaltres comptem cada any quan tanquem els comptes no només amb les auditories internes que ens fem nosaltres, amb les que ens fan factors externs, amb les que fa la sindicatura.
Si és que no se'ns pot escapar ni una coma.

Aleshores, demanar-nos a nosaltres també que més enllà dels protocols de garantia jurídica que tenim interns i que estan aprovats, que estan publicats, està vosté demanant-nos que opinem, que generem la càrrega de la prova, de la presumpta culpabilitat.
Vosté m'està dient: «Caldria que pensara en la presumpta culpabilitat».

Estem cansats de ser presumptes culpables de tot.
Si algú té qualsevol problema ja sap on ha d'acudir.
I li insistisc, la decència és reconéixer quan u s'equivoca, despullar-se davant de la gent, reconéixer que ha pogut haver-hi una errada.
L'ha haguda?
Se demanen disculpes a la persona que s'ha ofés.
I ho hem fet per escrit, verbalment i en públic.
Jo no sé quantes disculpes necessitarà vosté.
Però bé, les que facen falta, les que facen falta.

Respecte la que comentava, miraré això que està comentant vosté.
Però clar, està una miqueta en la mateixa situació.
M'està demanant que exercisca una opinió sobre la coincidència en l'errada de presentar-se a un segon ple.
Doncs jo no vaig a opinar això com s'anomena, el que li puc dir és que es presenten unes empreses a una licitació.
Unes queden excloses per motius formals i altres aconsegueixen guanyar.

I repetisc, si hi haguera qualsevol causa que poguera justificar que no hagueren de contractar finalment eixa empresa ja ho haguérem sabut.
I no s'ha produït eixa gestió.
I no s'ha produït.
És que nosaltres legalment no tenim altre camí que fer extern.
Però esta empresa ha guanyat la licitació.
Ho ha fet segons està ara mateix la llei.
En el moment en què la llei ens diga «esteu fent una cosa malament», nosaltres canviarem el rumb absolutament.

Respecte a això que deia dels espais en castellà, l'última volta que vaig estar jo ací, crec que fou en un divendres, acabàvem d'obrir dijous un cicle de cinema en castellà, de grans comèdies que han arribat a tots els públics.
Al mestre Berlanga l'hem tingut durant deu o dotze setmanes i ara el tindrem també en breu, quan vinga el moment de fer-li un homenatge el tindrà.

Quan hi ha quatre grans thrillers que han sigut blockbusters, grans èxits de taquilla, guanyadors dels Goya, nosaltres… Això està en la llei.
Són espais que emetem en versió original en castellà perquè van ser productes rodats en castellà.
I ho diu la llei.
Si vostés volen canviar la naturalitat amb què s'enfronta la tele o la ràdio a estes coses, canvien la llei.
Arriben a un acord.
De percentatges, del que vostés vulguen.
Està en les seues mans.
Nosaltres només executem i gestionem el millor que sabem i podem estes coses.

Respecte al que comentava la diputada Blanes, jo crec que he expressat açò ja en reiterades ocasions.
Ja existeix per a la resta de cadenes la reciprocitat en el món digital i per a nosaltres no.
Jo demane la reciprocitat, però la meua la primera.
La de tots els valencians.
Jo vull eixir fora de les meues fronteres.

Este matí he rebut un correu.
Si no passa res, i és una exclusiva que estic donant abans de donar-li-la al consell rector, que espere que no s'ho prenga a mal, si no passa res amb estes negociacions que estem fent amb les plataformes, que no són una amenaça, són una oportunitat per a nosaltres, si no passa res en breu tindrem ja el subtitulat en valencià dels productes nostres.

Per què?
Per una qüestió tecnològica.
Nosaltres no podem entrar com un elefant en una plataforma.
En sis mesos hem aconseguit que eixa plataforma emeta en HD, perquè estava emetent en SD com les cadenes secundàries.
I ho hem aconseguit a pic i pala i tocant totes les portes.
Ja tenim la possibilitat del subtitulat en valencià.

I per què no, podem aconseguir d'ací a no res la lluita que estem fent de que una de les cinc pistes d'àudio que fan retransmissions esportives que punxen el senyal de la ràdio d'À Punt per eixes plataformes.
Perquè nosaltres estem fent eixes retransmissions esportives i moltes d'elles acaben en eixes plataformes que malauradament han absorbit i monopolitzant els drets de tots els grans esdeveniments esportius que existisquen.

Estem treballant també en això, en que els valencians i les valencianes entren a la plataforma, se'n vagen a la pista d'àudio i escolten la seua ràdio en valencià.
Clar que ho treballem.
Però això és treball de pic i pala, de molestar la gent, d'insistir-li, un correu… I jo agraïsc que vostés, en eixe sentit, ens espenten.

El 40 % de les llars tenen plataforma televisiva, senyora Blanes, de pagament en la Comunitat Valenciana.
I, per tant, poden veure totes les televisions autonòmiques.
Quan podrà veure's a tot l'estat espanyol en eixes plataformes À Punt?
Hi ha algú a banda del director general demanant esta reciprocitat?
On estan eixes plataformes?

Ens ajuda algú a que ara totes les mancances que tenim amb les grans plataformes tinguen de veritat un bon senyal de la radiotelevisió pública valenciana que et permet arribar a tot el territori de l'estat, que en este cas és on tenen implantat ells el seu negoci?

Els reis mags portaren a centenars de milers de llars estos nadals Smart TV, televisions intel·ligents, on ja és possible descarregar les aplicacions per veure totes les televisions autonòmiques o connectar-se al web d'eixes ràdios i televisions demandades via les emissions digitals en directe.
Que qualsevol valencià que isca a qualsevol població gallega o basca es descarregue l'aplicació de la seua tele autonòmica.

Totes les televisions autonòmiques treballem, algunes per separat i altres conjuntament, el desenvolupament d'OTT per generar grans plataformes de contingut.
Hem entrat en la era 5G i hem de treballar per trencar la bretxa digital afavorint la connectivitat i que això no siga un element de discriminació, sinó un exemple d'igualtat d'oportunitats.
I més ara que hem viscut el teletreball i els estudis en línia.

I això ho hem viscut nosaltres.
Hem ajudat des del punt de vista pedagògic a entrar en línia en els col·legis i hem arribat als xiquets a la seua casa quan estaven confinats amb material pedagògic en valencià.
I, si més no, fent camí en allò que la reciprocitat és equidistant per als que participen, col·laborant en projectes conjunts de ficció seriada o llargmetratges.
I dos, intercanviant productes entre les televisions per abaratir costos de despesa.

Però que això no signifique una mancança tècnica de les emissions d'À Punt.
Si hem aconseguit obrir la porta a les grans plataformes perquè emetem en HD amb màxima qualitat, treballem perquè almenys la nostra capacitat tècnica no es veja minvada.

I això va una miqueta per recuperar el que deia.
Estem preocupats per la tele.
No ens preocupem.
Ocupem-nos de la tele.
No ens preocupem per la tele.
Ocupem-nos-en.
La llei ja es preocupa perquè es complisquen.
Ocupem-nos-en.
Estiguem al costat de la tele.
No ens preocupem per fiscalitzar-la, tenim tots els òrgans col·legiats que volem i més per a que ens diguen com fem les coses, bé o malament.
Ocupem-nos de la tele entre tots.

Respecte a l'incident que comentava, sí, és veritat, nosaltres tenim, igual que en informatius hi ha un consell d'informatius, nosaltres tenim equips amb continguts de programes que fan el seguiment a estes coses, i fan l'anàlisi a posteriori, i corregixen i milloren.
Clar que sí, clar que existixen.

Igual que en temes lingüístics eixes productores tenen els seus lingüistes que estan homologats pels equips de lingüistes de la mateixa casa.
Clar que existix un lligam pràcticament capil·lar amb les productores.
Si eixes coses no queden debades.
S'analitzen i es milloren si existixen incidències, com hem comentat.

L'RLT màxima que comentava vosté és la de 404, que és la que ara mateix marca.
Bé, doncs vosté em llança a mi el repte i jo li l'accepte de tindre una mirada positiva en eixe sentit.
I ara mateix l'únic que ens queda per incrementar el número de hores és haver demostrat que podem gestionar el talent i l'equip humà de la casa per a fer-ho.
Ho hem aconseguit.
Com?
Estructurant, especialitzant el personal, formant-lo, motivant-lo.
Això és el que hem estat fent.
Això és el que hem estat fent.

Respecte al que comentava el diputat Nadal, té tota la raó.
Ara mateix en YouTube hi ha una gran quantitat d'espectadors digitals.
Estem treballat en dos projectes diferenciats.
Nosaltres és veritat que ara tenim un equip de persones que estan especialitzades en el terreny digital, però no han arribat encara a eixe punt.

Estem intentant que tots els equips vagen segmentant en la mesura que siga possible això.
És veritat que molts dels productes com el Plis-play que jo li comentava ara sí que van ocupant algunes de les plataformes.

És veritat que ens agradaria tindre major repercussió com altres cadenes en eixe entorn, que lògicament té molt de recorregut també viral, com diu vosté, en altres plataformes.
Però m'agradaria en la propera compareixença poder donar-li resposta a allò que estem treballant ara mateix i que va en la gestió, millorar el nombre de clics, potenciar-ho.

Altres autonòmiques han fet eixe mateix exercici i anem darrere d'eixa experiència.
Nosaltres tenim el múscul que tenim i anem aprenent de tot allò que està funcionant per ahí per a poder posar-ho en pràctica.
Tenim un parell d'idees que estem desenvolupant i m'agradaria poder respondre a la seua iniciativa perquè entenc que és vital per un segment particular d'espectadors.

Jo no em vaig a pronunciar sobre les valoracions que fan vostés d'aquells incidents, perquè tampoc m'agradaria ser una estoneta feixista i l'altra filoterrorista.
Vull dir, és que no.
En aquella cadena durant aquells dies va aparéixer gent, col·laboradores, expertes, comentaristes que van dibuixar tot l'espectre d'opinió que hi havia en aquell moment a territori valencià.
Estaven tots convidats.
Ara, si en la llei volen vostés posar una llista de persones, doncs ara quan discutisquen sobre la llei fan un epígraf i m'ajuden a discernir estes coses.

Respecte al que comentava el diputat Llopis, on està el tope?
Ara mateix estem ocupant al voltant d'un 39 % la massa salarial.
Ojo, la massa salarial no inclou només les nòmines dels treballadors, inclou les potencials substitucions de vacances que he comentat en el meu informe, en la meua compareixença, que tot i la pandèmia l'any passat va créixer un 1,63 %.
És a dir, amb tot aquell personal confinat a casa amb el factor de risc, tancat a casa perquè era contacte estret.

És a dir, quanta gent pot teletreballar?
Bé, un percentatge dels que se'n van, però la radiotelevisió té tres informatius de ràdio i tres de tele tots els dies, a muntó de programació.
O siga, això no és ara parem l'oficina i comencem a emetre qualsevol altre tipus de producte.
No.
Tenim un compromís i un contracte-programa.
No ens hem fet enrere.
I eixe 39 % inclou la possibilitat de fer vacances, pagues i extraordinàries.

Este és el tope que té ara, però sí que m'agradaria que ara que van a mirar el tema de la llei que estudiem les lleis d'altres televisions autonòmiques i les miren.
Més enllà del cost.
Que miren quin és el cost final de capítol 1 que tenen eixes televisions i quantes hores producció pròpia… Perquè no ens oblidem que ací està la clau, la informació només la fan equips interns de producció pròpia.
Això diu la llei.

Si això ho diu la llei estem en el 39 %, mantenim almenys això.
Respectem els estàndards de qualitat i els paràmetres numèrics per a poder assolir ara el contracte-programa que estem a punt de signar.
Si no plantegen-ho vostés abans de signar eixe contracte-programa.
No canviem les regles del joc.

Li ho deia per això que deia vosté: «Quant de personal farà falta més?
» Ara mateix, per al número d'hores que ens demana la llei els que estem, els que estem.

I després, per no fugir de la pregunta, el que em diu vosté de la figura de la presidència, jo no li puc negar la responsabilitat que suposa presidir un consell rector com el d'una radiotelevisió pública.
Clar que fa falta algú que tinga dedicació exclusiva a la radiotelevisió, clar que fa falta, però senzillament perquè la presidència d'eixe consell és la que finalment valora i aprova els projectes que proposa la societat.

És a dir, m'agradaria que algú tinguera en compte que eixa figura és important perquè presidix un òrgan col·legiat que fa possible que la maquinària cada dia que s'alça tinga aprovats els pressupostos, les despeses i els projectes.

Clar que fa falta algú amb dedicació absoluta, però no està en les meues mans ara oferir-li una opinió, perquè és que la solució la tenen vosté en esta mateixa cambra.
Per tant, jo què puc demanar-los?
Agilitat, rapidesa, resolució.
Quan abans millor, perquè això reiniciarà la maquinària, que ara mateix lògicament, com bé diu vosté, està en una situació d'interinitat.
Resolvem-ho.

La meua opinió?
Que fa falta, clar que fa falta.
Té molta responsabilitat.
Només cal veure les funcions i requisits per a eixa figura.
No és gens gratuït.

No sé si he contestat a tot.

La senyora presidenta:

Bé, donar-li les gràcies.

No l'he volgut tallar perquè sé que hi havien compareixences acumulades, tant la seua a petició pròpia com la de la resta dels grups.
I bé, hem sigut més que flexibles amb el temps perquè jo crec que tots estàvem interessats en que ens donara resposta a totes les preguntes que s'havien plantejat.

Així és que, una vegada més, donar-li les gràcies per la seua compareixença, com sempre.

El senyor Costa Folgado:

A vostés per l'amabilitat.

La senyora presidenta:

I fins la propera.

El senyor Costa Folgado:

Gràcies.

Molt amables tots.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Donem un temps per acomiadar el senyor Costa i passarem al tercer punt, que serà la compareixença de María Soledad Fernández Cano.
I fem eixe canvi de llocs.

(Pausa)

Compareixença de la senyora María Soledad Fernández Cano, candidata proposada pel senyor Juan Cruz Ruiz, secretari general de la Federació de Serveis a la Ciutadania de CCOO-PV (RE número 31.
628), per a ser nomenada com a membre del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació

La senyora presidenta:

Sí.
No sé si tenim representació tots els grups.
Podem anar iniciant?
Sí, veritat?
Val.

Val, doncs passarem al següent punt, que en aquest cas, com hem dit, és la compareixença de la senyora María Soledad Fernández Cano, que és la candidata que es proposa per a ser nomenada membre del consell rector.

Així és que quan vosté vulga pot intervindre.

La senyora Fernández Cano:

Bueno, buenas tardes a todos y todas.

Comparezco en esta comisión en cumplimiento de la Ley 6/2016 del servicio de radiotelevisión de ámbito autonómico con el objeto de que valoren mi idoneidad para incorporarme al Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

Mi nombramiento, como saben, es propuesto en aplicación del artículo 13.
3.
d de la Ley 6/2016 por las organizaciones sindicales que tienen representación entre el personal tras las elecciones sindicales que se celebraron en diciembre de 2018 en la corporación y su sociedad mercantil.
Tras este proceso de elecciones las organizaciones que superamos el 10 % de representación llegamos a un acuerdo por el que la participación como miembros en el consejo rector iba a ser rotatoria por orden de representatividad.

Creo que han tenido todos acceso a mi currículum.
Como presentación personal y muy resumida les diré que como formación soy licenciada en ciencias de la educación por la Universidad de Valencia.
Laboralmente, toda mi trayectoria ha estado ligada a los servicios sociales y soy funcionaria de carrera de la administración autonómica, soy especialista en menores.

Pero en estos momentos ya he tenido también… Evidentemente, he seguido ampliando mi formación desde que estoy también al frente de responsabilidades dentro del sindicato.
Y soy experta universitaria en responsabilidad social corporativa por la Universidad de Valencia y diplomada universitaria en relaciones laborales por la Universidad de Derecho de Castilla la Mancha.

Desde 1997 yo estoy ejerciendo tareas sindicales a tiempo completo en comisiones del País Valencià.
Actualmente he sido nombrada hasta el 5 de mayo secretaria general de mi federación, la Federación de Servicios a la Ciudadanía de Comisiones Obreras y mantengo también responsabilidades dentro de la acción sindical.

Yo formo parte de distintos ámbitos de negociación, como la mesa general de la administración autonómica, la mesa sectorial de función pública y también estoy en la comisión de diálogo del sector público instrumental de la Generalitat.

Por tanto, es evidente que tengo experiencia en negociación colectiva tanto de personal laboral como funcionario, especialmente en las administraciones públicas y en su sector público, donde está integrada la corporación valenciana y su sociedad mercantil.

Entre las cuestiones en las que he participado directamente en la negociación, ha sido la Ley 10/2010 de ordenación y gestión de la función pública valenciana, el desarrollo del estatuto básico del empleado público y también en el anteproyecto que ahora mismo ya está en trámite que está llamado a sustituir a esta ley y que por lo que sé está en trámite de votación próxima también aquí, en las Cortes.

Por tanto, evidentemente conozco la normativa de aplicación en cuanto al personal empleado público y al personal laboral de todo el sector público valenciano.
He estado ya en el consell rector de la corporación.
En 2017 comparecí también en las Cortes y fui nombrada después de pasar el trámite de revisión de la idoneidad.

Y bueno, en aquel momento todavía no estaban hechas las elecciones sindicales y contribuí desde mi participación en el consell rector a que se fuera configurando lo que es la corporación del servicio público de radiotelevisión en cuanto a negociación de RPT, de un pequeño proyecto de acuerdo de materias que finalmente no vio la luz.
Y bueno, estuvimos trabajando ya ahí.

Entonces, evidentemente conozco lo que es el consejo rector, que tampoco es exactamente el mismo en cuanto a composición que el que ahora existe.
También la ley ha sufrido variaciones.
Y, evidentemente, actualizarse es lo normal.

Como representante por parte de las organizaciones sindicales, el objetivo que tenemos evidentemente no puede ser otro que mejorar las condiciones laborales de las personas trabajadoras, que se estabilice el empleo y que se consolide el servicio público de radiotelevisión valenciana.

Pretendemos que además este servicio… Ya lo pretendíamos antes y en la comparecencia anterior sí que he oído intervenciones al respecto de cómo se está configurando el sector audiovisual valenciano y las dificultades que efectivamente tienen en sus condiciones laborales.
Y nosotros aspiramos evidentemente a que la radiotelevisión valenciana se convierta en un motor del sector público audiovisual valenciano, pero en unas condiciones laborales adecuadas que no son actualmente las que tenemos.

En cuanto a los retos de este período, desde luego nosotros entendemos que se tiene que desarrollar la oferta de empleo público.
También al respecto ha habido intervenciones en la comparecencia del director general.
Es necesario que efectivamente el convenio se apruebe y que las personas de la plantilla de la corporación y de su sociedad mercantil tengan una mejora en sus condiciones laborales, además de efectivamente la posibilidad de acceder al empleo estable.

Aspiramos a incidir en que este empleo de calidad sea un requisito imprescindible para todas las empresas que aspiren a asumir trabajos contratados por la corporación valenciana y evitando caer en la creación de un sector audiovisual low-cost.

Realmente, creo que hay grandes normativas que pueden ayudarnos a esto.
O sea, la Ley de responsabilidad social valenciana también ayuda a que efectivamente tengamos que hacer una palanca de unas buenas condiciones laborales en el sector audiovisual.
Comparto totalmente los principios que la ley establece para el servicio público.

Por ello, trabajaremos desde el consejo rector al igual que el resto de personas que lo componen para que la radiotelevisión valenciana esté al servicio de la ciudadanía, cuyos derechos evidentemente también defendemos.

Como dice el artículo 2 de la ley, el servicio público audiovisual es un servicio esencial de interés económico general necesario para la vertebración y cohesión territorial de la Comunidad Valenciana, así como para mantener nuestra identidad como pueblo, nuestra cultura y nuestra lengua y tiene por objeto satisfacer las necesidades de información, cultura, educación y entretenimiento de los ciudadanos y la sociedad de la comunidad.

Hay que continuar avanzando sin pausa en la consolidación de este servicio público.
Por ello, en cuanto pueda acceder y esté nombrada ya para el consell rector, evidentemente voy a ponerme al día con toda la documentación y todos los temas pendientes para poder aportar, contribuir y continuar con una labor positiva que creo que se está realizando desde el consejo rector, con todas las dificultades que se tienen.

Debido un poco a las comparecencias anteriores, quiero pedir disculpas porque la comparecencia la he hecho en castellano, porque, efectivamente, mi madre es castellanoparlante y mi lengua vehicular materna es el castellano.

Sin embargo, rogaría que me pregunten en valenciano porque efectivamente en la expresión espontánea y natural el valenciano también lo utilizo habitualmente, con lo cual creo que ahora estoy a su disposición para las preguntas que consideren pertinentes y que intentaré contestarles.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

El senyor vicepresident:

Pues muchísimas gracias.

Puede usted utilizar la lengua que considere oportuna.

La senyora Fernández Cano:

El valencià em ve bé, però és que escriure'l és més complicat.

El senyor vicepresident:

Bueno, si le parece, empieza la portavoz de Unides Podem, mientras… Es que no va esto, ¿eh?
(Veus)

Ahora.
Adelante, Estefania.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

De tota manera, ho faré breu.
Bé, jo agrair-li la seua presència.
I dir que sense cap menyspreu al seu antecessor sí que dir-li que pense que el peu perfil, i més en el moment tan delicat amb tot el tema que… Ja vosté ha pogut estar escoltant la preocupació que tenim per la consolidació de tots els llocs de treball, d'un servei públic com és la radiotelevisió pública.

Entenem que la seua aportació serà molt valuosa per a tota eixa configuració d'eixa plantilla estable.
I estic segura que totes les condicions laborals que totes entenem que han d'arribar a evidentment a tots els treballadors i treballadores però especialment als del sector públic, vosté amb la seua ampla experiència podrà aportar i molt a garantir precisament eixes condicions i eixa estabilitat per la plantilla de la radiotelevisió pública.

Després també, evidentment, com bé hem estat també comprovant amb les compareixences anteriors i en tots els debats que sorgeixen ací en aquest mateixa comissió ens preocupa molt el tema dels drets laborals també en les productores que treballen per al sector públic, perquè encara que no siguen directament treballadors públics pensem que s'han de garantir les mateixes condicions laborals també per a aquestes productores i que complisquen amb tots els estaments i tots els condicionants que se li posen també per al sector públic.

Important, i també li ho preguntava abans al director general, quina és la plantilla que vosté considera, perquè com que a més ja té eixa experiència, que ha passat per aquest consell rector, que podria garantir eixe servei de qualitat i les ofertes públiques d'ocupació que pensa que han d'eixir, perquè hi ha hagut moltes xifres que han ballat.
I bé, de la RLT actual, de les ofertes públiques que han pogut publicar-se amb eixa publicació del terç.
Ara es parla no de 469 llocs de treball, sinó d'eixos 404 que ens ha comentat el director general que són de l'actualitat.

Bé, doncs jo espere que vosté en açò tinga un paper fonamental per a garantir una plantilla suficient per a prestar el servei i sobretot perquè això també repercuteix en eixes condicions laborals i en que no siguen sobredimensionades les tasques que hagen de fer els treballadors i treballadores.

I després, fonamental la responsabilitat social que vosté també ha mencionat i que per la seua experiència i la seua formació creiem que també pot aportar i molt.
Així és que li desitge el millor treball.
Sabem que té molt de treball per davant: contracte-programa de per mig, ofertes d'ocupació i la nova o no bonificació de la llei.
Per tant, esperem que ens retrobem i que puga aportar molt a la radiotelevisió pública.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

El turno de palabra del portavoz del Grupo Parlamentario Vox.

Cuando quiera, señor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Buenas tardes, señora Fernández, y muchas gracias por su comparecencia en esta comisión de radiotelevisión valenciana.

Debo decir que he de agradecer que desde el sindicato de Comisiones Obreras hayan recapacitado ante la propuesta que hicieron en noviembre del pasado año, donde proponían para ser nombrado como miembro del consejo rector de la corporación valenciana al señor Rivera, el cual en esta misma comisión tuvo unas palabras de desprecio hacia los alicantinos que fueron lamentables y que estaban, desde luego, totalmente fuera de lugar, lo que demostraba el sectarismo que suponía la presencia de dicha persona en el consejo rector.

Como digo, es de agradecer que los sindicatos hayan echado hacia atrás este nombramiento a favor de su persona, señora Fernández, tal como consta en la documentación aportada, que indica: «Hemos acordado que era conveniente otro perfil y, por lo tanto, proceder a cambiar de persona para su participación en el consejo rector.
»

Mire, yo reconozco que desconozco sinceramente cuál es la situación entre los sindicatos dentro de la televisión pública valenciana, pero deduzco que no debe de ser muy buena cuando nombraron como representante de los sindicatos a un señor que estaba desde hacía años retirado y alejado completamente del sector audiovisual, según dijo él.
Y que según se desprendía de sus propias palabras en esta comisión, iba un poco de mandado.

Bien, pues bueno, usted ya fue nombrada, como bien ha comentado y como bien está en la documentación aportada, como miembro vocal del consejo rector de la corporación, lo cual, pues bueno, es interesante que usted ya sepa cuál es el trabajo que realiza.
Le han dicho órgano colegial, lo cual es de agradecer.

Pero bueno, al final lo que se desprende de todo esto es que desde los sindicatos escogen al principio, una persona totalmente ajena a los problemas internos y, por lo tanto, es una persona de consenso, ya que nadie tenía nada contra ella.
Pero bueno, al final les ha salido mal la jugada, y la señora Fernández, y discúlpeme, sin intención de faltarle a usted el respeto, porque usted tiene su currículum, tiene su perfil y se ha encontrado todo esto un poco de rebote, pero la dirección sindical tira de refranero y más vale malo conocido que bueno por conocer.

Porque, al final, a la gente que no estamos pendientes o al tanto de todos los entresijos sindicales dentro de la corporación, pues es la lectura, esta bochornosa lectura, que se desprende.
Y, vamos, creo que no solamente personalmente mía, esa lectura, sino también de la gente que nos está viendo desde el exterior.

Así que nada, agradecer su comparecencia hoy aquí y desearle mucha suerte.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pascual.

El torn de paraula de la portaveu de Compromís.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Sí.
Ara sí, senyor Llopis.

Bona vesprada, senyora Fernández, i benvinguda de nou a les Corts Valencianes.
Ja vaig tindre el gust de donar-li la benvinguda a esta casa en el 2017, tot just quan el Consell Rector començava a caminar.
Vosté fou d'eixes primeres persones en entrar-hi a formar part i ara el trobarà molt canviat, de ben segur.
Però la seua experiència professional, que ja repassàrem en aquella primera compareixença, la seua experiència en el propi Consell Rector, la faran adaptar-se ràpidament, no em cap cap dubte al respecte.

Fins i tot, potser, quan estiga allí pense que no han avançat tot el que deurien des de la seua marxa.
Continuem amb un interinatge de personal en À Punt que ens agradaria solucionar, a alguns grups més que a altres, per descomptat.
I de ben segur que la seua experiència prèvia, d'haver-ne format part de la negociació de l'ERO de l'extinta Canal 9, li valdrà molt davant dels reptes en la matèria de personal als quals s'enfronta en estos moments la corporació.

De fet, i tot i que endevine la resposta, sí que m'agradaria preguntar-li al voltant de quina serà la seua postura sobre les OPE pendents i, com ja serà vosté coneixedora, sobretot pel fet que estes no quadren amb la darrera RLT aprovada per l'ens.

I respecte a l'audiovisual valencià, m'ha agradat molt sentir l'aposta que vosté feia.
Abans el meu company li ho preguntava al director general, que no ha estat gens clar en aquest assumpte.
Per això, li voldria insistir a vosté, com a representant dels sindicats, amb eixa vigilàcia cap a les subcontractes.
Li pregue, li demane que no entre la misèria en À Punt, tal com algunes veus ja ens estan advertint.

I, per últim, també vosté va ser de les primeres persones en poder treballar amb un contracte programa i voldria saber què opina respecte a que a data d'avui, 23 de març de 2021, encara no coneguem el contracte programa previst per al 2021-2023, que no ha estat ratificat encara.
Així mateix, preguntar-li com creu que afecta la interinitat que avui viu el Consell Rector en la figura de la presidència.

Jo crec que ja… De moment això és tot.
Agraïda de nou de trobar-la en esta casa.
Pot comptar amb el nostre suport i sap que sempre tindrà les portes obertes en Compromís si necessita vosté qualsevol cosa.

Moltíssimes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Estefania Blanes León)

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Àlvaro.

El senyor Llopis ara tindrà el seu torn d'intervenció, per 3 minuts màxim.

El senyor Llopis Pascual:

Bueno.
Muchas gracias, señora presidenta.

Bueno, en primer lugar, darle la bienvenida a esta comisión.
Bueno, esperemos que sea un poco más (rialles) afortunada que la última representante que nos mandaron de los sindicatos.

Y también comparto la opinión de mi compañero, el señor Pascual de Vox, que quizá hubiésemos agradecido, los alicantinos, por supuesto, unas disculpas por parte del sindicato, porque la verdad que fueron unas palabras bastante feas.
En general sobre los alicantinos, que sin comerlo ni beberlo también nos encontramos con una serie de afirmaciones que creo que estuvieron fuera de lugar.
No vamos a seguir con el tema.

Usted ha hablado de que los trabajadores de À Punt tienen unas malas condiciones laborales.
Me gustaría que fuera… Porque, claro, nos preocupa, a todo el mundo nos preocupa el bienestar de los trabajadores.
Nos gustaría que especificara cuáles son esas malas condiciones laborales y qué propondría usted para mejorarlas.

Después, ante la cercanía de las pruebas ya de alguna forma de estabilización de la plantilla, hay algunos aspectos, algunas personas que consideran que se tiene que valorar, sobre todo, el haber trabajado en lo que fue la extinta Canal 9; y otras personas que abogan porque todos los trabajadores tengan experiencia, obviamente la experiencia se tiene que valorar, pero no necesariamente en Canal 9, sino cualquier experiencia en medios audiovisuales o similar, que se valorase de la misma forma.

Me gustaría conocer su opinión, como experta en los derechos de los trabajadores, por si es preferible valorar, sobre todo, esa antigua experiencia por haber trabajado en Canal 9 o simplemente, en principio, considerar la experiencia laboral en el medio.

Y, en principio, esas son las primeras preguntas que me gustaría hacerle.
Igual, en función de la respuesta, podría hacer alguna pregunta más.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Ara, per part del grup popular, senyor Martínez.
(Sorolls)

El senyor Martínez Fuentes:

Puc començar igual, eh, presidenta?
Si vosté vol.
(Rialles)

Gràcies.
Gràcies, presidenta.

Buenas tardes, señora Fernández.
Bienvenida, bienvenida a esta comisión.
Muchas gracias por su exposición.
Y, bueno, es una bienvenida ya reiterada, porque como he leído en su currículum y como usted bien ha expresado, no es nueva en este cargo.
Por tanto, de nuevo, bienvenida.

Por tanto, esta tarea que usted hoy viene aquí a presentarse le va a ser más fácil, por lo menos su adaptación va a ser mucho más fácil.
La verdad es que yo me alegro de que esté usted hoy aquí, sustituyendo al señor Rivera, que fue el causante de aquellas yo creo que muy mal… No diría malintencionadas, pero sí desafortunadas, casi rozando el insulto, sus declaraciones y sus manifestaciones en la última comisión.
Por tanto, me alegro de que usted esté hoy aquí sustituyéndolo y estoy convencido de que usted no va a tener ese tipo de comportamiento y que no ocurrirá lo mismo con usted.
Seguro, estoy convencido.

Mire, yo quería plantearle diferentes cuestiones que usted, como miembro del Consell Rector, pues tendrá que posicionarse.
En primer lugar, me gustaría comentarle el tema que es el ámbito económico.
Ya desde el año 2018, la Sindicatura de Cuentas ha manifestado que la sociedad se encontraba en una causa de disolución, hemos hablado mucho y debatido mucho sobre este tema en diferentes comisiones de radiotelevisión valenciana… Y sí me gustaría saber si usted el presupuesto actual lo considera suficiente o también reivindica más presupuesto, como algunos de los partidos del hemiciclo.

También me gustaría saber su opinión sobre un tema en el que usted es especialista, y usted es representante de los sindicatos, que es sobre la oferta pública de empleo.
Yo leía un poco la información que había y parecía, y si me lo permite, una subasta, la OPE.
Porque el Consejo Rector pidió, para el 2020, 376 plazas, hacienda autorizó 349 y ahora su sindicato pide un total de 404 plazas; y no las 349, que son las que autorizó hacienda en el pasado ejercicio.
Bueno, que me fundamentara un poco cuál es su opinión y esa disparidad numérica en qué está basada.

Por otra parte, también quería comentar el tema, que es un tema que es uno de los caballos de batalla y también reiterados en todas las comisiones, como es el tema de las audiencias, que hay quien le da importancia, otros no les dan importancia, pero que, evidentemente… Oíamos al director general hace un momento y, bueno, nos alegrábamos de que la audiencia fuera mejor que en la última comparecencia, que hubiera crecido.
También nos alegramos especialmente de que L'alqueria blanca, un producto de la antigua Canal 9 que fue en su día también denostado por algunos, pues que ahora se saque pecho sobre los índices de audiencia, que, bueno, me parece muy bien.

Pero, sobre este tema de la audiencia, sí que es cierto, y si queremos que À Punt sea ese canal que vertebre toda la comunidad, vemos que la audiencia mínima está en el sur, en Alicante, sobre todo en las zonas castellanoparlantes.
Y repito, es un tema recurrente, pero sí que es cierto que es una problemática que todos hablamos de ello, pero quería saber usted, dentro del Consell Rector, si tiene algún tipo de fórmula, si tiene algún tipo de estrategia para aportar, para mejorar la audiencia, sobre todo en la zona de Alicante.

Porque, claro, se demoniza muchas veces incluso a la gente que habla en castellano.
Anteriormente hemos oído incluso que los tertulianos hablaban demasiado en castellano.
Bueno, pues yo entiendo que los tertulianos tienen que ser buenos tertulianos, independientemente del idioma que utilicen.
Tenemos la gran riqueza, como usted ha expresado en el principio, de hablar en castellano y en valenciano.
Yo me estoy dirigiendo a usted en castellano por eso de que tengo la costumbre de hablar en castellano a quien habla en castellano y en valenciano a quien habla en valenciano, tenemos esa gran riqueza y esa gran posibilidad.

Y ya con esto ya quiero acabar.
La última es la cuestión… Me imagino que es conocedora de que la empresa gestionada por los Adell Bover, socios de Francis Puig, hermanos del presidente, tuvieron una adjudicación de un contrato que fue irregular, hubo incluso una denuncia, ha habido una denuncia.
A nuestro entender, había un incumplimiento de la ley de contratos del sector público.
El director general ha firmado un nuevo contrato con una de las empresas diciendo que actúa de la forma… Con legalidad, vamos.

Pero también hay otra cuestión, que es, previo a esa sanción, hubieron más contratos con estas empresas, se ha demostrado que había un trato de favor a estas empresas, que tenían información privilegiada.
Y me gustaría saber su opinión, si habría que retomar los contratos anteriores que se adjudicaron a estas empresas y… Bueno, ver si usted es partidaria de revisar los contratos anteriores o le parece bien tal como está.

Esta es mi intervención y le deseo la mayor de las suertes, señora Fernández.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Martínez.

El senyor Rubio té la paraula per 3 minuts.
Quan vullga.

El senyor Rubio Delgado:

Buenas tardes, señora Fernández.

Es verdad que, lo han dicho varios compañeros, nos hemos leído su currículum.
Yo… Además, te voy a tutear, he visto los vídeos del YouTube.
54 minutos y 28… Además, llegué al final, digo, «que contabilice».
Y estoy encantado.
De hecho, me enganché y el primero, hasta el minuto veinte, lo volví a ver.
La verdad que tiene usted una capacidad de de comunicación que a mí me dejó sorprendido.
Además, muy similar, somos del año 1966, padre, los estudios, Valencia es como es… Solo echo en falta un poquito de Alicante.
Es verdad que suena algo de Cartagena, pero la etapa en Alicante… O sea, que espero un tercer capítulo.
Y estoy encantado, de verdad que me identifico.

Poco más le puedo aportar.
Le puedo decir que mi grupo parlamentario, que ejerce la coherencia, y esto le va a sonar a usted, como seña de identidad en un gobierno progresista, que es respetuoso con las propuestas y el papel de las organizaciones sindicales.
La coherencia y la responsabilidad social exigible a usted son expectativas acentuadas por su condición de progresista, y eso usted las cumple sobradamente, sobradamente para desempeñar el cargo en el Consejo Rector de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación.
Porque, entre otras muchas cosas, usted aporta credibilidad y coherencia.

Comisiones Obreras -no CCOO, Comisiones Obreras- la propone a usted como representante de los trabajadores en el ente público.
Su currículum y sus vídeos -estoy encantado- la avalan, y su idoneidad ya fue valorada en las Cortes Valencianas en la comisión del 5 de mayo del 2017, cuando ya ejerció de miembro del Consejo Rector.
Y, desde entonces, nada ha cambiado.
Bueno, sí: a mejor.
Y, como en el 2017, el Grupo Parlamentario Socialista opinamos que usted es una magnífica candidata.

Y, para finalizar, no quiero irme sin recordar a alguien del cual nos sentimos orgullosos, y creo que usted hasta casi más que yo.
Me gustaría acabar con una frase del marido de Josefina Samper.
«Ni nos domaron, ni nos doblaron, ni nos van a domesticar».
Él era Marcelino Camacho y en estos quince segundos he querido rendirle un homenaje, a él, a su sindicato, a la coherencia, a la credibilidad.

Bienvenida, señora Soledad.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyor Rubio.

Ara la senyora Fernández té 5 minuts per a poder contestar a les qüestions que se li hagen plantejat.
Quan vulga.

La senyora Fernández Cano:

Cinc minuts donen per a poc, però ho intentaré.
A més, efectivament, la pluja d'idees, de preguntes i de qüestions fa que el cap haja de reubicar-se.

En primer lloc, m'ha resultat molt desagradable la intervenció de Vox, he de dir-ho tal com ho pense.
Perquè, efectivament, si hi ha hagut un canvi no ha sigut realment perquè nosaltres no tinguérem la confiança en el senyor Rivera, val?
O siga, es va extraure part de la seua intervenció, una intervenció en la qual ell està explicant una situació que havia passat feia molts anys, quan ell treballava a Canal 9.
És una persona que professionalment, o siga, el seu perfil respecte al treball en l'àmbit audiovisual a mi em pega cent voltes, i a molta més gent segurament també.

I, efectivament, no hem pegat cap reculada.
Simplement el que no volíem era tindre una persona, que s'havia oferit i que damunt havia sigut buscada per la gent de la mateixa televisió perquè, efectivament, era un company antic que havia treballat amb ells, que havia estat al comité d'empresa, i es va convertir en la diana de no sé sap què.
I, evidentment, Comissions el que fa és resguardar la gent que es presta per a ajudar els demés.
I, en eixe sentit, vaig assumir jo també el compromís de vindre.

Jo ja hi havia estat, efectivament.
Crec que podré aportar coses.
Tal volta no tantes com voldria, perquè, efectivament, n'hi han qüestions que no depenen només de la voluntat de les persones que estiguen en el Consell Rector.

Algunes coses s'han preguntat i la resposta jo crec que és compartida.
El que es podrà fer és el que es decidisca també des de l'àmbit de les Corts.
O siga, qui marca si hi ha un terç o no hi ha un terç respecte al personal és la normativa, són les Corts.
Per tant, està en les seues mans el quina radiotelevisió valenciana volem.

El que la radiotelevisió valenciana que volem tinga bones condicions laborals passa perquè, efectivament, les plantilles estiguen ben dimensionades per a la tasca que han de fer.
A ningú se li ocurrix fer més tasca de la que pot si li falta personal.
Però sí que volem una televisió de qualitat, que a més augmente molt l'audiència, que tinga molt bon servei públic, que tal… Però no volem que ens gastem molts diners.

No hi ha cap entitat en el sector públic valencià, cap, que tinga un límit tan il·lògic.
Perquè, a vore, compartim… Efectivament, jo vaig estar en l'ERO de tancament de la radiotelevisió valenciana en el seu moment i allò va ser molt dolorós.
Però va ser molt dolorós també anar vegent com allò s'anava convertint en una cosa que estava clar que anava a ser insostenible, i es va tancar malament perquè, efectivament, no es volia mantindre una televisió.
S'haguera pogut fer una altra cosa, i no tancar-la i començar de nou i haver de tornar a un inici, demanant ara que tinga l'audiència que tenia, quan només fa tres anys que està reoberta.
O siga, s'han fet moltes coses pel camí de les quals som hereus i som responsables, o siga, ho hem fet.
I axina estem.

El primer que hem de tindre clar és quin model de televisió valenciana volem, i això significarà una plantilla i significarà un pressupost.
Si no tenim clar eixe model, ho tenim malament.
Si el model partix de que no volem tindre eixe servei públic, Comissions, sens dubte, està enfront.

Nosaltres pensem que és necessari, que ha d'existir, que, a més, és l'única manera de defensar la nostra identitat.
Pensem que som una comunitat que, evidentment, tenim dret a tindre un mitjà públic en valencià i que, a més, ens ajude a vertebrar el nostre territori.
I això és el que ens ajudarà que la gent d'Alacant i la gent dels vinalopós i la gent del Camp del Morvedre i que tot el món es reconega en eixe mitjà.
Però l'hem de deixar viure i, a la vegada, l'hem de cuidar, i no és el que estem fent.
O siga, s'està jugant una mica com si fora un moviment pendular.
O siga, del tot al no res i anem passant aixina.

Jo, sincerament, crec que les condicions laborals de la gent es guanyen quan es té també una estabilitat i se sap… Que es defense realment que existisca eixe mitjà.
La gent que ha estat treballant ara n'hi ha molta gent jove, molta gent nova que no ha estat en Canal 9 antigament, però no oblidaran mai el que van passar.
No ho oblidaran.
I probablement nosaltres, tal volta, no tinguem la mateixa consciència, però van patir molt.
Molt.

I a mi que em va tocar estar al costat, efectivament, el que vull és que puguen eixir les ofertes d'ocupació.
Quantes places?
Per què unes places o unes altres?
O siga, les ofertes d'ocupació han d'eixir amb les places que n'hi ha en l'RPT.
I les RPT es van fer en un moment determinat, pensant en un model de televisió, que ara cal traure-les a oferta d'ocupació.

No es tracta de posar un límit de pressupost i que això signifique menys llocs de treball, perquè, aleshores, tampoc es podrà fer eixe tipus de televisió.
O siga, haurem de canviar també el contracte programa.
És que ho dia, efectivament, el director general fa un moment.
Depenent del que tu tens, fas el contracte programa.
Si a mitat de partida et lleven gent, efectivament, ja no pots.

El ball de xifres i de nombre de llocs també depén, perquè hi han llocs de treball en l'RPT que s'han d'ocupar, d'alguna manera, temporalment per gent de dins.
O siga, són els llocs, diguem, de mandos intermedios, que no és que m'agrade molt la paraula, però s'utilitza aixina en el món laboral, i eixos llocs s'han de cobrir temporalment des de dins.
De manera que, si hi ha una altra persona que es faça càrrec de la direcció general, en un moment determinat, no haja de tindre sempre les mateixes persones en les direccions.
Això passa també en l'administració autonòmica i en les administracions locals, i en qualsevol àmbit del sector públic i també del privat.

Per tant, no totes les places que estan en l'RPT han d'eixir, però sí totes les places base.
I eixa és l'oferta que ha d'eixir.
I, si no, acabarem en una situació en la qual l'ocupació pot acabar en frau de llei i estarem fent-ho al revés de com ho volem fer.
O siga, hem de cuidar el nou model.

Algunes de les preguntes que se m'han fet, respecte d'audiències, respecte a l'adjudicació de contractes… Doncs, sincerament, no em trobe ara qualificada per a contestar, menys sense mirar, sense saber, sense preguntar… Jo encara no estic al Consell Rector.
O siga, és que és preguntar-me una mica abans que jo puga tindre cap coneiximent.

I, efectivament, dins del Consell Rector, doncs hauré de guardar també el sigil que se suposa que hem de tindre tots els membres del Consell Rector respecte al que hi haja.
I si hi ha alguna qüestió que, efectivament, s'ha de judicialitzar o s'ha de posar en coneiximent de fiscalia o de qui siga, qui sàpiga el que s'ha de fer que ho faça.
O siga, no sé, no crec que estiga jo preparada per a contestar això.

I crec que m'he passat molt i no he contestat a tots…

La senyora presidenta:

No es preocupe.
 (Rient) Moltíssimes gràcies.

Ara, si algun grup vol fer torn de rèplica… El senyor Pascual té 3 minuts per a la rèplica.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señora Fernández.
Pues siento mucho que no le hayan gustado mis palabras ni mi intervención, pero yo me he limitado a describir los hechos acontecidos.
Y los hechos bochornosos pues, miren, los han creado ustedes, no yo.

Y las palabras del señor Ribera, pues mire, son las que son y no son otras, y están en el acta de la comisión.
Y esas palabras gruesas contra los alicantinos nos las encontramos, como bien ha indicado el compañero de Ciudadanos, sin venir a cuento.
Las dijo él porque le salió así.
Así que, pues mira, siento mucho que usted no critique esas palabras y prácticamente las asuma.

Así que… Pues mire, son unos hechos bochornosos que son los que son.
Es que no hay nada más.
Usted dice que Comisiones Obreras no ha reculado.
Bueno, en este documento, con número de registro de entrada 31.
628, Comisiones Obreras indica que «en cumplimiento de este punto —en su párrafo cuarto—, esta organización propuso a don Luis Alberto Rivera Herráez —con DNI tal— para ser nombrado miembro del Consejo Rector el 20 de noviembre de 2020.

»Tras valorar la situación y compartir los retos actuales a los que se enfrenta la corporación con la persona propuesta, hemos acordado que era conveniente otro perfil y, por lo tanto, proceder a cambiar de persona para su participación en el Consell Rector.
»

Si esto no es recular, pues ya me dirá usted qué es esto.

Así que nada, desearle suerte, pero los hechos son los que son.
La imagen que han dado ustedes, desde Comisiones Obreras, es la que es.
Ha quedado en acta, de ahí que usted esté hoy compareciendo aquí, cuando el señor Rivera también compareció en el mes de enero.
Así que no hay nada más que decir.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Pascual.

La senyora Àlvaro no volia fer rèplica.
El senyor Llopis té 3 minuts.

El senyor Llopis Pascual:

No, molt ràpidament.

Simplemente es que quizá a lo mejor no ha cogido mis preguntas, y sí que me ha preocupado.
En su primera intervención sí que hablaba de malas condiciones laborales de los trabajadores y no me ha podido especificar ahora cuáles eran, porque realmente nos preocupa a todos los miembros de esta comisión cuando una experta como usted habla de malas condiciones laborales.
Saber exactamente cuáles son, porque no sé si… Igual los atan allí a algún lado, no sé.
O sea, no creo que eso sea una broma, pero evidentemente…

Dos.
La otra pregunta también se me ha quedado sin contestar.
Es decir, evidentemente ahora hay muchas personas que van a competir por esa oferta de plazas y, claro, hay gente que dice que se tiene que valorar más la experiencia de Canal 9 y gente que dice que se tiene que valorar más la experiencia.
Y de eso también me gustaría conocer su opinión.

Después, otra cosa.
Es decir, evidentemente, si considera que debe ser nombrado cuanto antes por estas Cortes el presidente del consejo rector, que ahora mismo hay una plaza vacante y que entendemos que es una figura importante… Bueno, usted lo conoce porque ya ha estado allí.
Debe conocer la necesidad de que exista un presidente del consejo rector porque, si no, nos podemos plantear que si funcionamos bien sin presidente del consejo rector, ¿para qué hace falta?
Y digo yo que hará falta, ¿no?
Pero, vamos, como aquí se tarda mucho y ni se plantean propuestas…

Y en cuanto al señor Rivera.
Yo, por supuesto, respeto la trayectoria profesional del señor Rivera.
Creo que todo el mundo puede tener una trayectoria personal impecable y algún día decir algunas cosas en público que creo que no son razonables.
Creo que fue un error.
No está de más a veces… Insisto, tampoco pasa nada en que, por ejemplo, un sindicato pida disculpas por una actuación mala, que creo que eso nos puede pasar a cualquiera de nosotros, y yo pido disculpas muchísimas veces, porque nos equivocamos.

El problema es mantener el error.
Usted parece como si quisiera… Y se lo recomiendo, es un consejo que le doy, dentro de la parte de la bienvenida.
Es decir, que creo que las palabras, no sé si las ha escuchado usted, creo que no son razonables.
Por supuesto, nadie pone en duda la trayectoria del señor Rivera y la idoneidad que consideró el sindicato en aquel momento.
Creo que no fue razonable lo que dijo, que a veces se hubiese solucionado con una disculpa propia suya, pero igual usted quizás tenga un perfil mejor y más tolerante y a lo mejor pueda hacer un trabajo mejor en el Consejo Rector.

Pero, bueno, da igual.
No quiero incidir más porque creo es una trayectoria que el sindicato ha cambiado, la persona que proponía él.
Se hubiese agradecido pues ese tono de disculpa.
No lo ha habido, no pasa nada, si no lo quieren hacer, pero sí que me gustaría que me contestara a eso, porque sí me ha dejado un poco preocupado, de esas malas condiciones laborales de las que hablaba en su primera intervención.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

El senyor Martínez no vol fer el seu torn de rèplica.

I la senyora Fernández té el seu torn, per a poder contestar, el més breu possible, (rialles) màxim 5 minuts, per a acabar…

La senyora Fernández Cano:

Intentaré ser breu.

I, efectivament, demanar disculpes per les persones que en el seu moment se sentiren ofeses.
O siga, jo sincerament crec que ell va explicar una situació de feia molts anys, i les experiències que cada u conta les conta baix la seua vivència.
I, bé, no ho sé, tal vegada van ser desafortunades, jo no ho vaig vore tampoc en directe, no sé, efectivament, en quin context es van donar.
Però, bé, no crec que tampoc calga pegar més voltes ahí perquè, efectivament, preferisc contestar-li a les coses que pense que poden aprofitar.

A què em referisc quan parle de males condicions de treball.
Unes persones sense conveni col·lectiu, que estan sense conveni col·lectiu, i estem parlant ja que les primeres contractacions ja van ser en el 2018, doncs, efectivament, no poden tindre bones condicions.
O siga, vam arribar a un acord de matèries, però, per exemple, en els temes dels horaris… O siga, en moltes ocasions es prolonguen les jornades.

Damunt, han tingut la mala sort també, igual que la resta de la ciutadania, de viure situacions molts crítiques, des de la COVID a quan vam tindre realment també les inundacions… O siga, han tingut moltes situacions que els han suposat per anells, en la seua tasca informativa, una sobresaturació de treball.

I això son males condicions, i a vegades té a vore amb no tindre un conveni o tindre la plantilla insuficient o aquest tipus de coses.
Efectivament, no estan amarrats, (rialles) ni res del món, però no estan en la situació que haurien d'estar.
Ells i qualsevol altre treballador, que té dret a tindre unes condicions dignes i un conveni col·lectiu d'aplicació, simplement.
O siga, no són una cosa exagerada.

Respecte a la presidència del Consell Rector, doncs, efectivament, jo entenc que hauria d'estar ja aprovada la presidència, però no conec tampoc el per què no està, amb la qual cosa no hi puc entrar molt més.
L'únic que puc dir-li és que, efectivament, jo quan vaig estar n'hi havia una presidència efectiva, en aquell moment era necessari… I continua sent necessari.
O siga, jo entenc que el Consell Rector ha de tindre un president o presidenta i ha d'estar, efectivament, complint les seues tasques, que estan marcades en la llei.

I, per últim, perquè també em resulta molt important, i efectivament, m'alegre que m'ho haja recordat, perquè el tema de l'experiència i les ofertes d'ocupació és molt important.
Però no només l'experiència perquè siga el Canal 9 o no, nosaltres entenem que l'experiència dels mitjans de comunicació s'ha de computar.
Perquè, de fet, són treballs en els quals es requerix que la persona que entre i que aprove el procés selectiu sàpiga posar-se ja a la tasca immediatament.

I això és el que ha passat, efectivament, que la televisió s'ha posat en marxa ràpidament perquè les persones que van ser contractades inicialment de manera temporal tenien eixa experiència.
I això és el que ha fet que tinguem tots els mitjans avant.

S'ha de puntuar més la de Canal 9 o la d'altres…?
S'ha de puntuar.
Ells van arribar en un moment determinat.
N'hi ha un acord de bases d'oferta d'ocupació amb un barem que complix la normativa, que està aprovada pel sector públic autonòmic en la comissió de diàleg social, i que és un concurs oposició.
I ells tenen eixos marges obligatoris, o siga, no poden menejar-se molt d'ahí, igual que la resta d'empreses públiques i d'entitats públiques que tenim de la Generalitat Valenciana.
Per tant, dins d'eixos marges, s'haurà de jugar.

De totes maneres, la posició de Comissions crec que en esta matèria també és molt coneguda, que nosaltres no estem mai per processos restringits ni processos que puguen vulnerar els drets d'igualtat a l'accés a l'ocupació pública.
I, en eixe sentit, doncs efectivament, ací també, computant l'experiència, ahí i en altres llocs, en models de televisions semblants, que poden ser d'altres comunitats, perquè serà el que hauran de treballar al dia següent, en models de ràdio semblants… Vull dir, sí, còmput d'experiència sí, però dins dels marges legals, que són els que tenim.

No sé si ara he aconseguit… I demane disculpes pel que no he pogut contestar.

La senyora presidenta:

Res.
Cap disculpa.
(Rialles)

Donar-li les gràcies per la seua compareixença, desitjar-li sort en la seua tasca.
I, bé, benvinguda de nou a la radiotelevisió pública i al Consell Rector.

La senyora Fernández Cano:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Ara continuarem amb l'ordre del dia, mentrestant, despedim la compareixent.

(Pausa)

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Fernando Llopis Pascual)

Proposició no de llei sobre l'impuls de la reciprocitat d'À Punt, TV3 i IB3, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 26.
021, BOCV número 132)

El senyor vicepresident:

Continuem amb els punts de l'ordre del dia.

El quart punt, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'impuls de la reciprocitat d'À Punt, TV3, IB3, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, amb una esmena que ha presentat el mateix grup.
Té el torn de paraula la portaveu del grup Compromís.
Endavant.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Dues esmenes, però no demanaré temps acumulat per les dues esmenes.

Gràcies, vicepresident.

Han passat ja deu anys i Castelló ciutat no recorda cap manifestació més nombrosa que aquella que va congregar més de quinze mil persones al crit de «Volem TV3», manifestacions que es repetien al llarg del país.

I això no s'ho dic per nostàlgia, senyories, sinó fins i tot per oportunitat política.
Si algú de vostés creu que les quinze mil animetes que varen eixir eixa nit al carrer, omplint Castelló, eren totes votants d'esquerra, cometrà un greu error de càlcul i, més encara, perdrà una gran oportunitat d'empatitzar amb les persones.
Li puc avançar que a aquella concentració vam acudir i van demanar acudir persones de molts diferents aspectes de la societat.

La catalana, com li deia la gent, no era una televisió de rojos separatistas, sinó que era el canal on vèiem Polònia, miràvem l'oratge, vèiem jugar el Barça i també els equips valencians.
Segur que fins i tot en Vox hi ha gent del Barça, com jo tinc en Compromís gent que és del Real Madrid, no molta, però haberlos, haylos.
Perquè hi ha coses que no tenen res a veure amb la política i sí amb la complexitat humana.

I TV3, la catalana per a molta gent, era això, una televisió que entrava a les seues cases sense plantejar-se molt més, que formava part de les seues vides i que no han oblidat ni entenen perquè encara avui no la poden vore.

No podem cometre l'error de pensar que totes i tots els que vèiem Bola de Drac ens hem convertit en independentistes del llacet groc.
Algú hi haurà, evidentment, però, fins i tot, també entre qui no es perdia un capítol de Goku, hi hauran votants de Ciudadanos, no sé si d'Arrimadas o de Cantó, tan prim no file.
I, per descomptat, i sense oblidar que, mentre vèiem TV3, el PP guanyava elecció rere elecció a Espanya, però també al País Valencià, i a voltes seguíem els resultats electorals en TV3 o en Canal 9.

Fonamentar el seu vot en una raó política o en fets que han tingut lloc posteriorment no faria justícia als milers i milers de persones a les quals un dia ens tancaren TV3.
Però tal volta no els quede una altra excusa per no reconéixer, a alguns, que es varen enganyar en tancar-la, i a altres per seguir negant a les persones el dret a la informació.

Perquè d'això va avui, senyories, del dret a estar informats.
Madrid, el Govern d'Espanya, ens deu un múltiplex.
El teníem.
I ara, a l'avantprojecte de llei de l'audiovisual, tenim una oportunitat per recuperar eixe múltiplex que ens llevaren.
L'aparatet, segons pareix, costa uns cinc-cents mil euros.
I amb eixe segon múltiplex, que ens detragueren un dia, si ens els tornen, a banda de la reciprocitat amb les comunitats veïnes, també cabrien altres autonomies i la millora en les comunicacions que vol emprendre el projecte de llei estatal que els he esmentat abans.

Però no és l'única via possible.
Mentre això passa, en la proposta que hui portem hi ha més pautes, com ara la plataforma digital Bon Dia, que en À Punt ja han manifestat estar interessats, i que també estaria bé que els donàrem suport des d'ací, des de les Corts, defenent així el dret a la informació; així com també una revisió extensa de les TDT i dels permisos per comprovar com estan les condicions de les llicències que s'atorguen, i anar avançant feina de cara a la futura llei de l'audiovisual.

Els ho dic molt, molt de veres.
TV3 i IB3, la reciprocitat no canviarà la mentalitat de les persones, que totes tenim dret a pensar i a rectificar.
El que ens farà serà, per una banda, tornar allò que llevaren injustament a molta gent, ara ja més major, i, per altra banda, impulsar la indústria de l'audiovisual valenciana i la indústria cultural valenciana, de manera que el producte que nosaltres fem ací tinga més eixida en altres territoris, més mercat i més economia.

Pensen en eixe sector audiovisual valencià i pensen en salvar la nostra cultura.
Està en les seues mans obrir el mercat i ajudar a la seua expansió.
No de bades, senyories, els recorde que estem en la comissió de l'espai audiovisual.

Com veuen, són diverses les raons.
Ara els toca a vostés apostar per l'audiovisual valencià, per la cultura, pel talent de les persones que fan tele, ràdio, cine, música, etcètera, a la nostra terra i apostar, també, pel dret a la informació.
Nosaltres els hem facilitat el camí.

Finalment, agrair a totes les entitats, associacions i persones que durant deu anys no han deixat d'insistir en este assumpte i reclamar allò que un dia ens apagaren.
Les entitats i associacions no defallixen, nosaltres no deuríem.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

El torn de paraula de la portaveu d'Unides Podem.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Bé, evidentment, estem totalment d'acord amb tot el que proposa aquesta proposició no de llei.
Estem també d'acord, com no, en la incorporació d'À Punt en Bon Dia Televisió, perquè entenem que és només un primer pas en aquesta cursa per a la reciprocitat plena.

També, tal com ja hem parlat ací aquesta vesprada, l'èxit de les produccions conjuntes que s'han anat desenvolupant per part de diverses televisions públiques de parla catalana és innegable.
A mi m'agradaria aprofitar per tindre present hui a totes les persones i els col·lectius que han estat involucrades en la pel·lícula de La mort de Guillem, que ha rebut un nou guardó, el premi Gaudí, així com a totes les que han lluitat per mantindre viva la memòria antifeixista de la nostra terra.
Aquesta obra fa palesa la necessitat de cooperació entre institucions que, damunt, dona bons resultats, més encara quan el treball està arrelat a les reivindicacions socials i històriques de la nostra terra.

Ara mateix, ens trobem en un moment polític idoni per a avançar en aquesta lluita.
No es podria entendre que no fem efectiu aquest dret, quan el govern de coalició a l'estat i el govern del Botànic II al País Valencià.

Fa només uns dies va ser aprovada una PNL al Congrés dels Diputats perquè, entre altres coses, es permeta l'ús administratiu de les diferents llengües entre els territoris del mateix espai lingüístic, dins i fora de les fronteres administratives, sense barreres, i firmar acords per a la recepció recíproca dels mitjans de comunicació dins de l'espai lingüístic.
Va aprovar-se també amb els vots del Partit Socialista, per tant, entenem que estem totes d'acord en aquesta tasca.

Llavors entenem que aquesta PNL deu d'eixir endavant i ho celebrem.
El marc jurídic permet ja la reciprocitat, s'ha expressat la voluntat de fer-la efectiva, les televisions públiques han mostrat la seua predisposició a aquest avanç.
Només falta que el Consell s'ho exigisca al govern central.
Els moviments socials també s'han mobilitzat històricament per aquesta demanda, ja és hora que puguen celebrar el dia que les nostres televisions no tinguen només un parell de canals en la nostra llengua i puguem avançar en dret a viure plenament en valencià.

Des d'Unides Podem-Esquerra Unida entenem que hem de treballar sempre per l'efectiva reciprocitat de tots els territoris de la nostra comunitat lingüística, i no entenem la demora en l'adquisició d'eixe segon múltiplex que comentava la senyora Àlvaro.
No podem ser el territori que privatitza per llei dos dels quatre programes del canal dels que disposa.
Per això hem demanat eixos contractes, per vore si s'estan complint i què es pot fer per a canviar aquesta realitat.

La reciprocitat no podrà fer-se efectiva fins a aquesta adquisició.
Llavors, una volta més, exigim que el procés s'agilitze i no haguem d'esperar ni un dia més per vore els nostres drets lingüístics respectats.
Malgrat les dificultats, estem convençudes que aquesta lluita la guanyarem més prompte que tard i podrem gaudir d'eixa plena reciprocitat.

Per tant, votarem a favor d'aquesta PNL.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

És el torn de paraula del portaveu del Grup Parlamentari Vox.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Señores de Compromís.
Bueno, ya les adelanto que no vamos a votar a favor de su iniciativa parlamentaria.

Porque, al fin y al cabo, ustedes están en lo que están, en utilizar las televisiones públicas pagadas por todos para seguir con su hoja de ruta pancatalanista, para intentar, al final, que los ciudadanos que vivimos en la Comunidad Valenciana seamos siervos de los nacionalistas y los independentistas catalanes.

Ustedes siguen menospreciando a la lengua valenciana a favor de la de sus jefes políticos, que se sitúan más con el procés, con la división y con el enfrentamiento, en vez de solucionar los problemas reales de la gente.

Porque ustedes, en vez de presentar iniciativas que puedan ser… De mayor o menor calado, pero, al fin y al cabo, presentar iniciativas que supongan intentar solucionar la situación real de crisis económica, de crisis social y de crisis sanitaria que tenemos por culpa de estos gobiernos criminales, en vez de eso, ustedes se dedican a presentar iniciativas que lo único que fomentan son los chiringuitos políticos de colocación que ustedes tanto defienden.

Porque, señorías, el cumplimiento del derecho a la información, pues, mire, ya estaba garantizado antes, siquiera, de que existiese À Punt, TV3 o cualquiera de las otras cadenas televisivas públicas de carácter autonómico.
Y estaba garantizado gracias a la existencia de, por ejemplo, Radiotelevisión Española, de sus delegaciones autonómicas… Y también garantizada gracias a que no vivimos en un país con un régimen comunista y existe eso que se llama libertad de prensa, y también la libertad para poder crear cadenas de televisión de índole privada.

Ustedes pueden venir aquí diciendo que las televisiones públicas autonómicas están dando un servicio esencial, pero no es así.
Las televisiones autonómicas al final solo responden al ansia que tienen los políticos de turno de control y de manipulación de la opinión pública.

Y la parte correspondiente a À Punt pues es más sangrante aún si cabe, porque, al final, estamos hablando de que nos cuesta más de 68 millones de euros cada año a todos los que pagamos impuestos en la Comunidad Valenciana, por una televisión que prácticamente no ve nadie.
Y la gente nos está trasladando que no es un servicio esencial para nada.

Así que lo dicho.
Nada más, votaremos en contra y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

El turno de palabra de la portavoz de Ciudadanos.

La senyora Merino Peña:

Vale.
Gracias, vicepresidente.

Empiezo ya.

Esta reivindicación del segundo múltiplex ya fue desestimada hace poco en el Congreso de los Diputados, durante la tramitación de los presupuestos, y yo creo que saben perfectamente que objetiva y técnicamente es un tema complicado.

Aun así, vuelven aquí a la carga.
Y es curioso porque hablan de reciprocidad con el resto de cadenas autonómicas del estado español, pero yo creo que por mucho que ponga esto en su proposición no de ley, no sé por qué me da que no les interesa demasiado la reciprocidad con televisiones como la murciana o como la extremeña, por ejemplo.

Además, hacen una exposición de motivos repleta de palabras bonitas y constructivas, como derecho a la información, el pluralismo cultural, la vertebración, las oportunidades para el sector, la oportunidad de compartir… Pero yo creo que es que ya nos vamos conociendo.

Porque, además, por otro lado, dicen que son diversos e importantes los movimientos y demandas por parte de la sociedad valenciana que reivindican la reciprocidad y sinergias en este sentido, pero si vamos a ver qué asociaciones o plataformas están detrás de esta petición, pues nos encontramos con Acció Cultural del País Valencià, Reciprocitat Ja, la Plataforma per la Llengua o Escola Valenciana.
Es decir, plataformas que han demostrado reiteradamente y sobradamente sus objetivos contrarios al Estatut, a la Constitución; por ejemplo, apoyando la independencia de Cataluña y la liberación de los políticos condenados por sedición, entre otras cosas.

Y esto, como se pueden imaginar, nos ayuda a tomar una decisión sobre su proposición no de ley.
Porque resulta que nosotros no solemos coincidir con esta percepción que tienen sobre lengua estas entidades pancatalanistas.
Más que nada porque conocemos cuáles son, el fondo, las verdaderas intenciones, creo.

En cuanto al punto segundo, esto parece el premio de consolación.
Si no conseguimos un nuevo múltiplex, pues que se incluya en la banda ancha actual estos dos canales amigos, el balear y el catalán.
Lo que ocurre es que en la Comunidad Valenciana se dispone actualmente de un múltiplex que tiene capacidad para cuatro canales, lo saben perfectamente, porque por eso han propuesto esta iniciativa.
La calidad es alta, tanto de señal como de imagen, dos de ellos cedidos por concesión a canales privados y los otros dos de À Punt.

Por tanto, solamente bajando la calidad de la señal de estas cuatro cadenas podría incluirse la señal de una o de dos más, que es lo que pretenden.
Y en este punto pues no nos parece buena idea, bajar la calidad para incluir uno o dos canales más, sinceramente, no creemos que sea algo tan necesario para hacer esto, que perjudica, como digo la calidad.

Además, hay una cosa que es importante también en cualquiera de los dos casos, tanto con el nuevo múltiplex o ampliando a más canales el ya existente.
Y es que ocurriría que TV3 supondría una importantísima competencia para una televisión aún muy joven como es À Punt.
TV3 dispone de unos ingresos públicos, como saben, cuatro veces superiores a los de la cadena autonómica valenciana.
No es que no me parezca bien, pero la realidad es esa.

En cuanto al punto tercero, bueno, ya lo ha comentado usted.
Dice que le ha parecido bien a À Punt.
Nosotros, por lo que hemos visto, hemos podido ver, ya se ha sumado a esta plataforma.
Entonces, no sé, nos parece que queda un poco desfasado.

Y en cuanto al punto cuarto, pues no tendríamos inconveniente, por supuesto, en que se revisara el estado de estas licencias.
Pero, claro, no es suficiente.

Por tanto, más allá de las valoraciones subjetivas, como las que he podido hacer en el argumento que le he dado sobre cuáles son los verdaderos fines que puede haber detrás, nosotros vamos a votar que no, pero por dos razones que son objetivas.

Porque, además de que es materialmente, parece, imposible lo que están pidiendo, no tiene sentido que nos den otro múltiplex solo para que entre TV3 y que le haga la competencia a un À Punt que ya de por sí tiene poca audiencia, me parece que no es el momento.
Quizá más adelante, cuando las tecnologías avancen.

Y porque, en otro caso, para darle prioridad a TV3 frente a otros canales, habría que cederle espacio y perder calidad en los que ya se ofrecen.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

El turno de palabra de… (Veus) Bé, doncs, té 3 minuts per a rèplica.

La senyora Àlvaro Cerezo:

Sí.

A vore, senyora Merino.
No voldria jo aigualir-li la festa, però jo tinc ací una proposta que es va aprovar en el Congrés dels Diputats la setmana passada.
La setmana passada, i instà a la reciprocitat de totes les cadenes de televisió.
I va ser aprovada en el congrés la setmana passada.
O siga, cal haver vingut una miqueta més informada.

Sí, és cert que en el Senat presentàrem una esmena demanant que als pressupostos s'incloguera el múltiplex i no va poder ser, però és que la setmana passada aprovaren una proposta en el congrés.

I, vist això, entenc que vosté tampoc haurà pogut ni haurà tingut l'oportunitat de parlar amb moltíssima gent que està treballant ara en À Punt o amb moltíssima gent del sector audiovisual que veuen en açò oportunitat de negoci.
Veuen en açò com l'audiovisual valencià pot eixir-ne molt beneficiat, al poder exportar el que fem ací en altres àmbits.
Per descomptat que hi ha potencial.

De fet, el director general no ho ha negat.
Ha dit que ell era el primer en apostar per una reciprocitat, encara que ell s'estava referint a l'àmbit de les plataformes.
La plataforma, com ja li he dit, sembla ser, i per les paraules del senyor Costa… Diu que ell era l'únic que estava reivindicant eixa plataforma, nosaltres, per la nostra part, també hem parlat de moltes associacions que també l'estan reivindicant, esta plataforma digital, pensant que és una oportunitat.
No estem per a tancar portes a ningú, estem en una crisi on si parleu, si parlem amb el sector audiovisual, tal volta acaben convencent-los.

De moment, jo ja li dic que en el congrés s'ha votat a favor de la reciprocitat, que el sector audiovisual, majoritàriament, està a favor, que el sector cultural, majoritàriament, està a favor.
Que hem escoltat al director general també apostant per eixa reciprocitat en les plataformes.

I que vosté em diga que si no és l'un és el dos… És que tampoc m'ha escoltat, perquè jo li parlava de diverses vies.
O siga, no renunciem a cap, sinó que donem diverses opcions.
I, és més, tot eixe treball que estem demanant en eixa proposta, en la nostra proposta, no és casual.
És que també li comente que n'hi ha una llei de l'audiovisual, que està en avantprojecte en estos moments en el congrés, que ens afectarà a les autonomies, que en parlarem molt, d'eixa llei, en esta comissió, i que serà avançar feina per a estar preparats quan arribe el moment.
O siga, no es tracta de si no una, una altra, si no l'altra, sinó que estan totes les vies obertes perquè en qualsevol moment pot fer falta una.

Jo ja li dic.
En el congrés no han dit que no, el sector audiovisual no ho veu malament… Ara, si els seus prejudicis són uns altres, jo ahí no puc entrar.
La finalitat està escrita, me l'ha escoltada vosté, però jo contra els prejudicis no puc fer res, senyora Merino.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Ara sí, turno de palabra del portavoz… (Veus.
Adreçant-se a la senyora Merino Peña) ¡Ah!
, ¿tú también quieres…?
Perdona.
Estoy aquí ya…

La senyora Merino Peña:

Sí.
Gracias, presidente.

Vamos a ver.
Sí que es cierto, le reconozco, que no he visto lo que se aprobó en el congreso la semana pasada.
De todas formas, me extraña mucho que sea exactamente lo mismo.

Porque, si las palabras textuales del ministerio, en las que se basaron para denegar esta enmienda en la tramitación de los presupuestos, fueron que «el espectro radioeléctrico es un recurso finito y escaso y cada vez hay que reservar más parte para los nuevos servicios de telefonía y que era imposible conceder en estos momentos…» No sé si en el futuro, con las nuevas tecnologías, pero, por eso le he dicho, que objetivamente y técnicamente considerado, no era posible realizar lo que piden en esta iniciativa.

Y una pregunta más.
¿Si ya se aprobó la semana pasada y lo van a hacer, por qué no han retirado la proposición?
Será que no es lo mismo.
A lo mejor es que han apoyado, como algo etéreo y genérico, la reciprocidad con todos los canales autonómicos, que me parecería estupendo, pero yo aquí le digo que lo que se destila, de toda su exposición de motivos y de parte de la propuesta de resolución, es que lo que pretenden es otra cosa.

Y yo no quería entrar en las valoraciones subjetivas, pero es que al final me hace entrar, porque las objetivas se las salta.
O sea, ¿me quiere decir, cien por cien seguro, que se aprobó algo exactamente igual que lo que piden en su iniciativa la semana pasada en el congreso?
Porque entonces no entiendo qué hacemos debatiendo esto aquí, si ya está aprobado.
Eso por un lado.

Luego, por otro lado, ya le he dicho que utilizan palabras bonitas y nos ponen como para que tengamos remordimientos de que ¿«está en nuestras manos apoyar el derecho a la información y apoyar al sector audiovisual valenciano»?
¿De verdad?
O sea, ¿es con esto justamente lo que se debe apoyar?
Por supuesto que estamos, y el señor Costa lo ha dicho, todos de acuerdo en apoyar estas cosas, pero no me haga votar que sí a algo que lo que pretende es otra cosa.

O sea, por supuesto, si me trae aquí una medida exclusivamente para eso… pero no para conseguir otros fines.
Es que a mí me recordaba mucho esta iniciativa a una que se debatió hace dos semanas en la comisión de hacienda que, sin tener que ver, tenía que ver, también de Compromís.
Y era sobre crear un censo de asociaciones para las deducciones autonómicas a las entidades que fomentan el valenciano.
Bueno, ahí discutimos mucho, porque, claro, en estos momentos hablar de esto, cuando se podían apoyar muchos otros tipos de deducciones del impuesto de la renta…

Porque, claro, se parecía muchísimo en la exposición de motivos y se volvían a inspirar, como aquí se ve el trasfondo, en Cataluña y en els països catalans… Y a nosotros pues estas cosas nos tiran un poco para atrás, no se lo voy a negar.
Y aquí parece que nosotros… Cataluña es una tierra maravillosa, pero justamente en el tema de la lengua y de los medios audiovisuales me parece que no es un sitio donde inspirarse.

Entonces, a pesar de que yo le hablaba de consideraciones objetivas pero suficientes para negarme a apoyarle, pues bueno, al final hemos tenido que hablar también de las subjetivas.
Y, bueno, si quiere pensar que por eso se lo denegamos, pues piénselo.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Ahora creo que sí, señor Martínez.

El senyor Martínez Fuentes:

Gracias, señor vicepresidente.

Miren, esta PNL que presenta hui Compromís doncs és una d'eixes que tenen a l'armari que de tant en tant la trauen a passejar.
En definitiva, el que demanen és que en la Comunitat Valenciana es puga vore tant TV3 com la televisió balear.

Perquè esta petició puga materialitzar-se, caldria passar primer per una solució tècnica.
La solució tècnica, o bé instal·lar un segon múltiplex, o bé comprimir l'espai de l'actual i deixar espai per a que poguera emetre TV3, amb les conseqüències tècniques que podria comportar.
Però, a més d'eixa solució tecnològica, també faria falta alguna cosa més, i és la voluntat política.
Doncs, bé, vegem quina és la voluntat política.

Com bé ja s'ha comentat, en la tramitació dels últims Pressupostos Generals de l'Estat, els del 2021, Compromís va presentar una esmena que tenia per objectiu la compra d'eixe segon múltiplex.
Total, 500.
000 euros, que, dins dels Pressupostos Generals de l'Estat, és assumible.

Quina va ser la resposta?
Doncs, a favor van votar Compromís, Més per Mallorca, Coalició Canaria, Teruel Existe, Adelante Andalucía, Geroa Bai y Más Madrid.
Qui va votar en contra?
Partit Socialista Obrero Español, En Comú Podemos, Esquerra Republicana, PNV, PP i Ciudadanos, amb l'abstenció també de Junts per Catalunya.
És a dir, ni els seus socis al govern del Botànic ni els partits del govern socialcomunista al que vostés recolzen en Madrid els van donar suport.

La postura del Partit Popular serà contrària, i la raó és molt clara.
Mire, com ja s'ha comentat ací, el que busquen amb l'aliança amb la televisió de Catalunya i Balears és donar un pas més cap a eixa entelèquia de què vostés parlen, l'anomenada països catalans.
Eixe és el seu full de ruta.

Vostés estan seguint el mateix full de ruta que els partits independentistes de Catalunya, i en eixe full de ruta l'educació i, per descomptat, la televisió juguen un paper fonamental en l'adoctrinament i en el camí cap a, repetisc, eixa invenció anomenada països catalans.

Coincidisc amb un dels arguments que deia Ciudadanos, respecte a la possibilitat d'eixa competència que es podria produir de TV3 amb À Punt.

I també parlen de l'adhesió a la plataforma de Bon dia Televisió.
Mire, Alfred Costa, públicament, ja ha anunciat la seua adhesió.
Però, miren, també llegia que l'Acció Cultural del País Valencià estava satisfeta.
Si Acció Cultural del País Valencià està satisfeta per esta adhesió, per al PP no és una bona senyal.

Miren, una associació com Acció Cultural, que s'ha mostrat a favor de la independència de Catalunya, i que és sòcia de l'organització independentista Òmnium Cultural, amb la qual ha acordat potenciar la seua activitat conjunta amb l'objectiu d'aconseguir un futur compartit per als països catalans, com li deia, no és una bona senyal per a nosaltres.
Si Acció Cultural s'alegra que À Punt s'unisca a Bon Dia, per al PP, com deia, no és una bona notícia.

Per tant, i per totes estes raons, votarem en contra.

El senyor vicepresident:

Senyora portaveu, vol fer rèplica?
Doncs endavant.

La senyora Àlvaro Cerezo.

Gràcies, vicepresident.

A vore, no és una PNL que traguem a passejar.
De fet, des de que es va constituir esta comissió la legislatura passada, jo no m'he perdut cap sessió de la comissió, i és la primera volta que es presenta.
És la primera volta que parlem d'açò en esta comissió, ja no li dic esta legislatura, dic també l'anterior.
Però, vosté, clar, evidentment no estava ni tampoc s'haurà informat.

Però, mire, ja que em diu de traure a passejar, li vaig a traure a passejar una anècdota.
He dit abans que va haver gent que va demanar aparéixer en eixa concentració a les nostres terres, a Castelló ciutat.
Érem 15.
000, ja li ho he dit abans, que encara no es recorda una manifestació que fora tan multitudinària.
Doncs vaig tindre el plaer, farà uns mesos, de poder presentar-li un llibre a un amic meu, a un historiador, a una persona molt coneguda arreu del país i arreu de les comarques del nord, vosté el coneixerà perfectament, és Toni Royo.
Jo m'imagine que vosté, en el seu pas per Almassora, el coneix.

I Toni Royo, en eixos moments, conta en el seu llibre, i m'ho relatava aixina, que ell sí que estava en l'organització de la manifestació, que van haver moltíssimes entitats que es van congregar allí i diverses, la veritat.
És que van fer una comitiva prou important, ho portaven tot molt arregladet.
Toni és una persona que li agrada portar les coses ben ordenades.

Però, de sobte, reberen una telefonada des de l'Ajuntament de Castelló demanant, per part de l'alcalde, si la manifestació veuria convenient que l'alcalde de la ciutat de Castelló anara a eixa manifestació.
L'alcalde de la ciutat de Castelló no era un altre que el senyor Alberto Fabra, i qui tancava els repetidors d'Acció Cultural era Paco Camps.
Jo crec que vosté, amb la seua trajectòria, els coneixerà els dos.

De fet, ja sent Alberto Fabra president d'estes Corts, públicament: «Alberto Fabra dispuesto a la reciprocidad con TV3 y Canal 9 hablando con Artur Mas».
(Mostra un retall de premsa) I això ho deia un altre company nostre, com és el senyor Ciscar.

Aleshores, a mi m'agradaria saber què ha passat, senyor Martínez, què ha passat.
Perquè vostés, esta entelèquia, la volien dur a terme, què ha passat ara per a que vostés diguen totalment el contrari.
Perquè, mire, si alguna cosa hui traurem en clar, és que vostés no tenen paraula.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Senyor portaveu del Partit Popular, vol replicar?

El senyor Martínez Fuentes:

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

Mire, vosté, senyora Àlvaro, es dirigix al Partit Popular com el culpable de tots els mals.
Ací la culpa la tenim el Partit Popular.
Mire vosté al seu costat.
Mire, en el govern central, ni Podem ni el Partit Socialista la van recolzar, i ací ara li comentaré també.

Quan vosté no ha volgut parlar del que van aprovar al congrés, jo també compartisc el mateix raonament.
Segur que va ser algun tipus de proposició que es va aprovar de forma genèrica, però es va aprovar ahí eixe múltiplex que vostés demanaven, els 500.
000 euros de pressupost, per a fer-la efectiva?
Segur que no.

Mire, com li he dit, no li donen suport els seus socis a Madrid, però tampoc el seu govern.
Ací mateixa tampoc, i està vosté culpabilitzant el Partit Popular.
Mire, pregunte-li vosté al molt honorable senyor Ximo Puig.
Pregunte-li a Ximo Puig per què la secretària autonòmica de comunicació, que depén de Presidència, la senyora Beatriz Gallardo, descarta la reciprocitat, descarta la reciprocitat, i el seu antecessor en el càrrec, el senyor José María Vidal, la defensava en l'anterior legislatura.
Ho dic perquè com jo no estava… Vosté ha dit que jo no estava, bé, doncs pregunte vosté, que vosté estava, en esta i en l'anterior.
Pregunte-li per què no li donen suport.

Per què, tenint eixa majoria del seu govern, al Botànic, no la van dur a terme?
Poden dur-la a terme, tenen diners.
Fiquen diners.
Tenen el recolzament en Madrid, també estan recolzant els partits que estan governant en Madrid.
Gestionen, facen la gestió, que es fiquen diners i que es fique el múltiplex.
El problema és de vostés, no és del Partit Popular.
És de vostés, únicament i exclusivament.

Mire, vosté parlava de fa deu anys.
Efectivament, fa deu anys es van retirar els repetidors de TV3.
Fa deu anys, el 17 de febrer, si no recorde malament.
En aquell moment, Acció Cultural, Toni Royo al davant, va dir que el Partit Popular era «un govern antivalencià».
Hui en dia, el govern del Botànic, pel que li he dit, tampoc permet les emissions de TV3.
Per tant, pel sil·logisme, el govern del Botànic també seria un govern antivalencià.

Però, mire, tornant als deu anys.
En deu anys… Mire, treballen.
És que, dels deu anys, cinc anys, des del 2011, poden ser del Partit Popular.
Però, dels deu anys, cinc anys, un mes i una setmana ja és responsabilitat de vostés.
Si no estan els repetidors, si no està eixa reciprocitat, és per la seua culpa, no és la nostra.
La nostra la vam tindre en el seu dia per als repetidors, si vol, però la resta és responsabilitat de vostés, no nostra.

Aixina que no busque en nosaltres la responsabilitat, sinó mire vosté en els seus socis, ací i en Madrid.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Senyora Caballero, portaveu del Partit Socialista.

La senyora Caballero Hueso:

Sí.
Gràcies, president.

Bé, senyora Àlvaro, nada nuevo bajo el sol.
Tornem al que parlàvem abans de la lluita per la llengua.
I això que jo també tinc els meus dubtes amb esta PNL, que anem a recolzar, òbviament.

Tinc dubtes pel mateix que la secretària autonòmica, en este moment, rechazó hace un tiempo poner en marcha esa reciprocidad.
Porque, creo que la portavoz de Ciudadanos lo ha dicho, bajaríamos la calidad de uno de los cuatro canales de las emisiones.
Y es cierto, y por eso no está, yo creo, ya funcionando.

Por eso, cuando usted pide en la PNL reivindicar un segundo múltiplex, yo no tengo otra opción que secundarlo, porque con ese segundo múltiplex sí que podríamos poner en funcionamiento esa reciprocidad.
Y, además, usted habla, y sabe que ahí siempre nos encontrará, y hemos aprobado cosas similares respecto a las delegaciones territoriales, por ejemplo, de Televisión Española, una reciprocidad total con el resto de cadenas autonómicas del estado y de TV3 y de la televisión balear.

Obviamente son televisiones autonómicas con las que compartimos bastante más cosas que con el resto.
Pero esa reciprocidad con todas las televisiones autonómicas, que es la primera parte del punto 1, por si no se lo han leído, eso, y usted lo pone en la exposición de motivos, beneficia la vertebración de la lengua, sí, pero también al acceso a la información, beneficia a la economía, porque estamos hablando de producciones audiovisuales.
Y, además, beneficia a los ciudadanos.

Pero aquí nadie está obligando a nadie a ver TV3 o la televisión balear.
Se trata de poner las herramientas y los instrumentos para que cada uno de nosotros vea la televisión que quiera.
¿Que con un múltiplex no da porque bajamos la calidad?
Vamos a pedir el segundo.
Pues sin ningún problema.

Ya le digo que yo lo del punto 2, en el que se plasma que la conselleria competente estudie la viabilidad de aplicar, si se tercia, mientras conseguimos ese segundo múltiplex… Yo eso no lo veo.
Que lo estudien, no tengo ningún problema, pero no lo veo, porque el argumento para que no esté funcionando ya es justamente ese, que perderíamos calidad en los cuatro canales que tenemos en este momento.

Lo de las plataformas, obviamente… Llevar a cabo una revisión de licencias de TDT yo creo que es indispensable en este momento… Y yo creo que aquí los grupos que no secundan esto simplemente es porque se ha puesto ahí el tema de la lengua, el tema de TV3 y el tema de la televisión balear.
Yo no sé qué tienen contra esas dos televisiones, no lo sé.

Pero, bueno, el Partido Socialista secundará esta PNL, igual que el Partido Socialista sacó adelante la semana pasada en el congreso una similar.
¿Por qué no se aprobó en los presupuestos?
Pues habría que ver las negociaciones que se hicieron en los presupuestos para saber el por qué sí o el por qué no.
Porque no es cuestión de que 600.
000 euros sea poco respecto a todo un presupuesto, sino de dónde se iban a quitar esos 600.
000 euros para la compra del segundo múltiplex.

Gracias y perdone.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias

¿Voz de réplica o passem a votació?

Doncs, passem a votació de la presa en consideració de la Proposició no de llei de l'impuls de la reciprocitat d'À Punt, TV3 i IB3, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, registro de entrada número 26.
021, boletín oficial número 132.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
No las hay.
Pues queda, en principio, aprobada, con 7 votos… (Veus.
Inoïble per raons tècniques)

Proposició no de llei sobre la promoció de comerços de la Comunitat Valenciana en À Punt, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 19.
406, BOCV numero 90)

El senyor vicepresident:

Hemos llegado al último punto del orden del día.
Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la promoció de comerços de la Comunitat Valenciana en À Punt, presentada pel Grup Parlamentari Ciutadans.
La seua portaveu té 6 minuts.

La senyora Merino Peña:

Sí.

El tiempo no está puesto, pero ¿empiezo?

El senyor vicepresident:

Sí, sí, sí.

La senyora Merino Peña:

Vale.
(Veus) Sí, ¿verdad?
Vale.

Gracias, vicepresidente.

El pequeño comercio de la Comunidad Valenciana ha sido hasta el momento el mayor olvidado por la administración de la Generalitat en esta pandemia.
Parece que por fin van a tenerlo en cuenta para futuras, esperemos que próximas, ayudas, pero en las anteriores ha sido excluido expresamente.

A esto se une que tampoco se ha notado ninguna mejora en las dotaciones presupuestarias para 2021, cuando estos son claramente expansivos y, según dice el Consell, acordes a los tiempos que vivimos, en los que hay que hacer un esfuerzo especial por los sectores más duramente afectados.
Pues bien, también en el comercio hay subsectores muy afectados por la crisis económica y ello no ha tenido reflejo ni en las ayudas concedidas, de momento, ni como digo en los presupuestos para este año 2021.

Es evidente que parte del comercio ha mantenido sus ventas, como la alimentación, el textil, la decoración del hogar y algunos más, y esto ha hecho que de media las pérdidas de este último año del sector en su conjunto no sean excesivas.
Pero otro tipo de negocios llevan demasiados meses ya con unas pérdidas del setenta u ochenta por cien, como es el caso de los subsectores de prendas de vestir, el calzado, complementos y también muchos otros.

Es una realidad, por tanto, que la situación en la que muchos pequeños comercios se encuentran actualmente, provocada por la crisis, hace que necesiten de todo tipo de apoyo para poder seguir adelante y evitar el cierre definitivo, lo que supondría una ruptura del tejido comercial de proximidad que, de hecho, ya se está produciendo.

En la Comunidad Valenciana contamos con un medio audiovisual autonómico que, además de su función de televisión y radio pública, plural, divulgativa e informativa, cohesionadora del territorio, defensora de la lengua y cultura propias, puede ser aprovechada, como espacio público que es, en los difíciles momentos que estamos viviendo para colaborar con la sociedad valenciana en general y, en particular, para apoyar a esos pequeños comercios que en muchos casos tienen un gran potencial, pero están atravesando un momento muy delicado.
No podemos quedarnos de brazos cruzados esperando su cierre, porque esto, el colaborar para evitar la ruptura del tejido comercial de la Comunidad Valenciana, también es vertebración del territorio.

La publicidad en televisión es una ventana a los consumidores que puede resultar cara, y más en la actual situación, para muchos de esos comercios.
Por eso, desde Ciudadanos proponemos un convenio entre la conselleria de economía y la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación para que se ponga en marcha una acción de responsabilidad social corporativa, consistente en ofrecer a un número determinado de pequeños comercios la posibilidad de disfrutar de espacios publicitarios gratuitos en À Punt televisión o en À Punt radio, e impulsar así sus ventas y su recuperación.

La acción incluiría la producción de los spots a un coste muy ajustado, que se entregarían a los comercios posteriormente para que pudieran utilizarlos, y su emisión en determinadas franjas horarias y durante el tiempo que se considere en À Punt televisión o en À Punt Ràdio.

En este convenio se debería establecer el número de solicitudes a seleccionar, los requisitos que deberían cumplir esos pequeños comercios seleccionados.
Pues, por ejemplo, el tipo de subsector al que fueran dirigidos, porque evidentemente no todos lo necesitan por igual.
También la facturación previa a la pandemia para garantizar su consolidación o la solvencia de estos negocios, o el no haber contratado publicidad previamente.

Nosotros no hemos querido concretar más iniciativa, por ejemplo, incluyendo estos límites de facturación, las fechas en las que se llevarían a cabo los spots o los importes que se destinarían, que podríamos haberlo hecho, basándonos en los que se han utilizado en otras comunidades autónomas donde se ha llevado a cabo una iniciativa similar, porque entendemos que los requisitos y particularidades deben surgir de las conversaciones entre el sector del comercio y la conselleria de economía y la tele pública.
Espero que no sea esta la razón por la que no acepten la proposición no de ley, porque precisamente lo hemos hecho así para que no aleguen que no podemos concretar algo que depende de los que van a intervenir después en este convenio.

De modo que esperemos que den su visto bueno esta iniciativa, que no tiene porque ser demasiado costosa y que puede contribuir, por un lado, a dar un verdadero apoyo efectivo al comercio, que se ha visto muy abandonado en los últimos meses, pero también puede hacer que no solo el sector comercial, sino la sociedad valenciana en general, aprecie y agradezca este gesto de À Punt televisión, de À Punt radio.

Y esto contribuya a mejorar la percepción que en determinados casos se tiene de la tele pública, al ver cómo se solidariza con los problemas sociales actuales de los valencianos si se pusiera en marcha una acción de responsabilidad social corporativa como esta, que podría beneficiar mucho a estos pequeños comercios.

Gracias, presidente.
Ya está.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora portavoz.

La portaveu d'Unides Podem.
Señora Blanes, cuando quiera.

La senyora Blanes León:

Sí.
Moltes gràcies.

Bé, nosaltres li avancem que votarem en contra d'aquesta proposició no de llei que presenta Ciudadanos, perquè entenem que no cal un protocol com el que demanen per tal de promocionar de manera tan puntual i excepcional una qüestió que hauria d'estar al centre de les propostes polítiques.

Com a representants públics, hem de vetllar per tal que la protecció del comerç local i de proximitat siga real i no una mesura cosmètica.
I això s'aconsegueix amb una fiscalitat progressiva que reduïsca el pagament d'impostos a les rendes baixes i augmente la pressió fiscal a les grans empreses i multinacionals, amb una fiscalitat diferenciada per a les zones rurals que permeta la supervivència d'aquelles economies, amb un combat sincer contra el frau i contra l'enginyeria fiscal.
Amb una regulació proteccionista amb el comerç local, amb mesures que limiten les pràctiques abusives de les grans superfícies i amb una oposició frontal davant de megaprojectes que destruïxen el territori.

Supose que, si Ciudadanos realment ha pres consciència de la importància de la defensa del comerç local, estarà d'acord amb esta línia programàtica, i des d'Unides Podem ens alegraríem de veure'ls caminar en aquest sentit.
Segur que el poble valencià també ho agrairia.

Quan la proposta és única i puntual de cedir espais publicitaris, ja hi ha convenis en marxa amb la Confederació d'Empresaris del Comerç, Serveis i Autònoms de la Comunitat Valenciana i amb la Unió Gremial, també amb la Federació de Gremis i Associacions del Comerç Valencià, per a col·laborar, precisament, en la promoció del xicotet comerç del País Valencià, a més d'una partida pressupostària per a impulsar la promoció de la nostra artesania nacional.

Perquè la funció del servei públic ha d'estar present als mitjans de comunicació públics sempre.
Llavors, no entenem que s'haja de crear un protocol puntual que en cap cas suposaria realment una transformació de calat en la realitat de la xicoteta economia.

I vosté ha comentat, senyora Merino, que «no existe ninguna mejora presupuestaria para 2021» i que, diu, no es contempla en els pressupostos que s'han aprovat.
Doncs, concretament, és que hi ha una que parla exactament d'açò, transferències corrents a la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació per part de la conselleria d'economia sostenible i sectors productius de 100.
00 euros.

Per tant, ja li dic que entenem que les ajudes i el suport al xicotet comerç ha de ser d'una manera molt més global i no tan puntual i concreta com vostés proposaven.
Inclús, en eixa primera redacció concretaven inclús en quins mesos s'havien de fer aquestes inclusions.
Ara això ho han llevat per a actualitzar, però no han actualitzat, precisament, l'aprovació dels pressupostos de 2021 que, com bé li dic, tenen una partida específicament per al que vostés demanen en concret.

Moltes gràcies.

La senyora Merino Peña:

Sí.
Gracias, presidente.

Vamos a ver.
Yo creo que la partida que economía va a destinar a la radiotelevisión valenciana no tiene nada que ver con lo que nosotros estamos solicitando.
Es una partida que se dedicará a lo que sea, pero no a este caso concreto.

Que, además, me está diciendo que «no hace falta este protocolo».
O sea, ¿le llama protocolos, por ejemplo, al bono viaje, que se aprobó a iniciativa de Ciudadanos?
¿Es un protocolo por qué, porque es una campaña o una medida concreta, con nombres y apellidos, que se va a destinar a ayudar, en este caso, al turismo, el del bono viaje, o el bono comercio, que se aprobará en su día?
¿Eso son protocolos?

Este es un protocolo, si quiere le llamamos así, es un protocolo más que, justamente, va destinado a ayudar, como he explicado antes y está clarísimo, porque a día de hoy, estos subsectores del pequeño comercio no han recibido ninguna ayuda, ninguna.
Y, por tanto, nos hemos fijado en ellos justamente y no en todo el comercio, sino nos referimos a los que están pasándolo especialmente mal y no han recibido ayudas para que tengan, con esta medida que nos parece muy adecuada, que parece que… Medida cosmética le ha llamado, he anotado aquí.
Una medida cosmética.
¿Ahora resulta que la publicidad en los medios de comunicación es una medida cosmética?
Yo creo que es justamente lo que hace que los consumidores consumamos, o por lo menos en gran parte.
O sea, que de cosmética no tiene nada, puede ser bastante efectiva.

Además, no ha valorado para nada la posibilidad de que esto tenga un feedback que sea positivo para la televisión.
O sea, que estamos también pensando en la otra parte, porque esto al final se va a gastar un dinero, pero creo que es bueno, es un ganar, ganar, al final, para los comerciantes y también para la tele.

Y luego, además, se ha dedicado aquí a hacernos una relación de medidas de un programa electoral, nombrando medidas de todo tipo, pero es que estamos en la comisión de radiotelevisión valenciana.
Todas las otras pues las aplicaremos, si se da el caso, si son suyas pues será si siguen gobernando y si el gobierno del Botànic así lo quiere, en las comisiones pertinentes, pero en esta es una medida concreta, llámele protocolo, llámele equis, para ayudar al pequeño comercio con algo concreto, un medio concreto que no es nada cosmético.
Yo creo que es muy eficaz y sería algo más, un gesto de apoyo más a los pocos que han recibido algunos subsectores del pequeño comercio en la Comunidad Valenciana.

Por lo tanto, no entiendo muy bien cuál es la razón principal y real para que se nieguen, porque todas las que ha dado me parece que son un poquito accesorias y por rellenar el tiempo.

Muchas gracias, presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Señora portavoz.

La senyora Blanes León:

Sí.

Bé, «por rellenar el tiempo», ací cadascú rellena el tiempo amb el que considera… Jo pense que li he donat arguments més que suficients per a explicar-li el perquè entenem que no és necessari.
I no significa que no siguen necessàries les ajudes al sector, sinó que no és necessària la proposta que vostés porten ací.

A l'igual que no li he dit que la publicitat siga una mesura cosmètica, evidentment que no.
Li he dit que la seua proposta considerem que és una mesura cosmètica quan es centrava, concretament, inclús, com ja li he dit, en eixa primera iniciativa en uns mesos molt concrets.
Això ara ho han llevat, però finalment estan parlant d'una cosa tan puntual que entenem que no és una solució de calat que puga realment donar eixe impuls al xicotet comerç que tant proposa, que entenc que hauria de ser la finalitat.

I, per tant, sí que li he dit altres mesures que nosaltres considerem que farien eixe canvi quant a l'impuls del xicotet comerç.
I quan m'ha dit que li he fet una lectura del programa electoral, no, moltes de les coses que li he dit són precisament uns acords dels pressupostos autonòmics que s'han aprovat en desembre de 2020, quan són totes les qüestions de fiscalitat que entenc que a vostés no els han agradat.
Perquè això va ser molt evident, el seu cabreig quan no van poder aconseguir pegar-li la volta a eixa fiscalitat progressiva que realment es volia implementar per part dels grups del Botànic i que vostés van voler, d'alguna manera, (veus) … Bé, «mejorar»… Deixem-ho en desvirtuar.

I, per tant, ja li dic que per a nosaltres eixes sí que són mesures reals i efectives que arribarien a tot el xicotet comerç i que sí que donarien eixe impuls, com bé diu, al sector.
I no coses tan puntuals que, a més, com ja li he dit, que n'hi ha una partida concreta per a d'açò.

Vosté em parla que estem parlant de la comissió de radiotelevisió i de l'espai audiovisual, precisament per això li he fet menció a una partida concreta.
Li'n podria fer menció a altres que també es preocupen i s'ocupen del xicotet comerç, però li he dit en concret la de les transferències corrents a la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació per 100.
000 euros, que van destinats exactament a d'açò, a eixa promoció i publicitat del sector econòmic valencià.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Ara és el torn de paraula del portaveu del Grup Parlamentari Vox, senyor Pascual.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Señores de Ciudadanos.
La iniciativa que nos traen ustedes hoy aquí pues no deja de ser, en cierta medida, un canto al sol.
Y no porque la iniciativa… Vamos, yo no prevea que vaya a ser rápidamente no aprobada por los partidos del Botánico, sino porque la repercusión de esta va a ser mínima, en el mejor de los casos, o casi nula en el peor.
Y espero, se lo digo sinceramente, equivocarme.

En la exposición de motivos de la iniciativa, aunque los datos están desactualizados, ocurre una cuestión curiosa, están desactualizados a mejor.
Es decir, la situación que se vive actualmente, que vive actualmente hoy la Comunidad Valenciana, es mucho peor que la que ustedes reflejan en su proposición no de ley.

Porque ustedes, cuando presentaron esta iniciativa, la crisis sanitaria solo había derivado en cierta crisis económica, pero actualmente la situación ya no es la de un bache, sino que los problemas económicos derivados de esta grave situación de crisis social y de los problemas económicos pues al final son problemas ya de carácter estructural.
Por aquel entonces, aún no habían cerrado tantas miles de pymes y de autónomos, y tampoco habían desaparecido tantas decenas de miles de puestos de trabajo.

Entonces, por un lado, tenemos, como he dicho, un problema económico estructural.
Es decir, muchas de aquellas empresas a las que les podría haber interesado esta iniciativa ahora mismo se encuentran con la persiana bajada.
Y, por otro lado, tenemos que ustedes lo que pretenden es que estas pequeñas empresas, que no pueden permitirse un coste de una campaña de publicidad, pues que se publiciten en la televisión de À Punt.

Y esta es una buena iniciativa, porque así sí que podríamos entender que desde la televisión pública valenciana se estuviese dando un verdadero servicio público.
Porque, al final, la estructura comercial y empresarial es la que genera la riqueza, la que termina también pagando impuestos y es la que permite que la rueda de la economía gire y podamos tener servicios públicos.

Pero, claro, una cosa es poder tener a disposición y sin coste una campaña de publicidad, pero la intención de toda campaña de publicidad al final es que alguien la vea.
Y À Punt pues prácticamente no la ve nadie.
(Rient)

En definitiva, tenemos una buena iniciativa por su parte y votaremos a favor, pero, como digo, de una escasa repercusión real sobre la economía de la Comunidad Valenciana, pero que no es atribuible a ustedes.

Entonces, nosotros lo que sí que plantearíamos directamente es pues el cierre directo del entramado de la televisión pública valenciana y destinar esos más de 68 millones de euros que nos cuesta cada año a ayudas directas, a las pymes, a esos autónomos, a esos hosteleros, a esos comerciantes que, primero, no se les ha permitido trabajar y que, segundo, y también muy grave, pues se les ha criminalizado por este gobierno, que es sinónimo de ruina, de paro y de muerte.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

¿Va a hacer réplica o…?
No.

Pues, entonces, tiene la palabra el…

La senyora Merino Peña:

Sí, sí.

El senyor vicepresident:

Sí, pero muy cortita.

La senyora Merino Peña:

Sí, pero muy cortita.

Sí.
Nada, solamente agradecerle el apoyo a la iniciativa.

Y decirle que es posible que sea un brindis al sol, como muchas veces ocurre con las propuestas que presentamos desde la oposición -muchas no, la inmensa mayoría de veces-.
Pero, bueno, cabe la posibilidad, cabe la posibilidad de que en el fondo les guste y dentro de un tiempo veamos que la hacen como si fuera cosa de ellos, que eso a veces ha ocurrido también.
Entonces, bueno, solamente por eso nosotros tenemos que seguir intentándolo.

Nada más.
Muchas gracias por su apoyo.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Y ahora… Bueno, el turno otra vez del portavoz de Vox.

El senyor Pascual Pérez:

Señora Merino, esperemos que la oigan.
(Rialles)

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

El turno del portavoz de Compromís.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Merino, no anem a donar suport a la seua proposta.
La veem un poc marciana, la veritat.
O siga, entenem que se li vullga donar suport al xicotet comerç, però, clar, el normal és que es done suport al xicotet comerç a través de les associacions que representen el xicotet comerç.
No té massa sentit que tots els xiquets comerços vullguen anunciar-se en À Punt, perquè, evidentment, no hi hauria més programació, si À Punt anuncia cada xicotet comerç.

Des d'este punt de vista, el govern valencià ja té ajudes directes, tant a Confecomerç com a Unió Gremial, que sumen un milió i mig d'euros, per a fer promoció del xicotet comerç… I ells poden triar també on fer la promoció.
No sé, els liberals com vosté ara volen dirigir el xicotet comerç a on han de fer la promoció.

Però és que n'hi ha una altra cosa molt més important, i és el que estranya molt quan vostés porten això.
I és que À Punt es dedica, tots els dies, a pràcticament totes hores, a promocionar el xicotet comerç.
Si vostés miraren À Punt, ho sabrien.
No només en els informatius, perquè en els informatius ho fan tots els dies a totes hores, i més des de que ha començat la crisi COVID.

Tots els comerços, de tots els tipus, tots els dies ixen les seues reivindicacions.
Tots els dies tens entrevistes a peu de carrer amb el comerciant tal o qual, en totes les zones geogràfiques del país.
I ho pot vore als informatius, ho pot vore en programes com Terra viva, Bona vesprada, abans en À Punt directe, en Trau la llengua…

Però, sap on no ho podrà vore, el suport al xicotet comerç valencià?
En les televisions de Madrid.
En les televisions de Madrid no ho podrà vore, sap?
Perquè allí ja no parlen molt del xicotet comerç, però és que del xicotet comerç valencià no parla ningú, ni de València, ni del País Valencià, ni de res; perquè en Madrid parlen només de Madrid.

Jo no sé si és que vostés… Realment, esta televisió, com és en valencià, doncs vostés, tot el que siga en valencià, com que passen del tema i au, no?
Si miraren més À Punt, sabrien que ja n'hi ha un suport molt decidit al comerç, un suport al comerç de proximitat, un suport directe també a tots els sectors.

I que per això és necessària una televisió autonòmica.
Per això és necessària.
Si vostés, en compte de dedicar-se, des de que n'hi havia el projecte de fer À Punt, a dir que és un xiringuito, a malparlar de la televisió autonòmica de tots els valencians i valencianes… Perquè vertebrar és això, donar suport al xicotet comerç valencià, a això és al que es referia el senyor Alfred Costa quan deia de vertebrar el país.
Són estes coses.

Ja sé que si fora per vostés, per Ciudadanos, À Punt no existiria, i és bastant trist.
De fet, clar, vostés sembla un partit que els interessa més el que passa a Madrid o el que passe a Múrcia que el que passe al país Valencià.
De fet, són capaços de destrossar el grup parlamentari per una cosa que ha passat a Múrcia o que ha passat en Madrid, perquè… I aixina estan.
I no m'estranya que presenten estes coses, perquè és presentar una cosa per a tindre quelcom en la comissió de radiotelevisió valenciana… Bé, doncs ara, com el comerç està mal, anem a parlar del comerç.

Els demane una miqueta més de responsabilitat.
Perquè À Punt ja porta quasi quatre anys en marxa i, realment, un dels seus punts que està tirant avant, des del primer dia, és el suport del xicotet entramat comercial valencià.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

Vol fer rèplica?
Sí.
Endavant.

La senyora Merino Peña:

Gracias, presidente.

Vamos a ver.
Antes que nada, desmentir una cosa que ha dicho, porque es absolutamente mentira.
Nosotros no queremos que À Punt desaparezca.
Eso lo ha dicho, además, se lo quería decir, al portavoz de Vox, que él ha dicho que, por él, la cerraría.
Nosotros no cerraríamos À Punt.
Nosotros lo que queremos es una tele pública bien gestionada y eficaz, simplemente.
Y mejoraríamos muchísimas cosas si nos dejaran, pero, bueno, ustedes se empeñan en algunos momentos en empeorarla.

Luego, ¡venga Madrid!
Pues mira, sí, en Madrid llevaron a cabo esta campaña.
Dedicaron un dinero de sus presupuestos a proporcionar a pequeños comercios de la Comunidad de Madrid spots publicitarios gratuitos durante tres meses.
Por eso la nuestra quedó desfasada, porque nos basamos en ella, pero no hemos querido concretar a qué pequeños comercios.

Desde luego, no va ir dedicada a todos.
La Unión Gremial hará lo que hará y hay muchos… Muchos no, hay apoyo a los pequeños comercios en general, todos los años en los presupuestos, pero estamos hablando de un caso concreto, más que nada por los tiempos que estamos viviendo.

Estamos en un periodo excepcional en el que se puede hacer algo excepcional, además de hablar… Como dice que no vemos À Punt, no nos enteramos de que están todo el día hablando de los pequeños comercios, del comercio de proximidad… Pues, mire, a mí me gustaría ver À Punt más de lo que la veo, pero es que hay veces que me falta un poco de que capten mi atención.
En algunas cosas es mejorable y en eso estamos, no en que desaparezca.

Pero nosotros no nos estamos refiriendo a eso, son campañas publicitarias, spots publicitarios de los de toda la vida.
De los de bolsos Pepa, esos que son las que atraen a la gente.
No estamos hablando de llamar la atención sobre la situación que están pasando tan delicada los comercios de la Comunidad Valenciana.
O sea, esto es una cosa mucho más sencilla y mucho más concreta, no se ponga a generalizar de todo eso.

Y ya le digo, que a través de asociaciones también se puede hacer una ayuda, claro que sí, y esto es una propuesta que hacemos adicional a todo lo que se haga, que además le he dicho que, en el caso del comercio, ha sido bien poco por parte del gobierno de la Generalitat.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias.

Senyor Nadal, vol replicar?

El senyor Nadal Sendra:

Sí.

Bé, m'alegre que diga això que vostés no tancarien À Punt.
Realment sempre està bé escoltar-ho, perquè he sentit des de sempre, des del seu partit polític, un discurs realment molt fort contra À Punt.
I des d'abans que començara, eh?
Vull dir, que abans que començara À Punt ja era TeleOltra.
I vostés, el seu partit polític, és un dels responsables d'haver tirat este vel de desconfiança sobre la televisió pública de tots els valencians i valencianes.

Després, en el tema dels comerços, dir-li el mateix.
Bé, és que hi ha milers i milers de xicotets comerços al País Valencià.
Jo entenc que les campanyes es poden fer de moltes maneres, però és que jo també entenc que no fa falta que paguen res.
El normal és que la gent entenga que ha d'anar a comprar al xicotet comerç de baix de sa casa.
I jo crec que això À Punt en certa manera ho està aconseguint.
En certa manera ho està aconseguint.

I jo pense, si parlem amb xicotets comerciants d'algunes zones, ja no només À Punt, però sí que és veritat que com va començar el tema del confinament, molta gent va prendre consciència de la importància d'anar al xicotet comerç a comprar.
I À Punt va ser un dels llocs on més es va pegar la tabarra amb este tema.

I jo pense que en este tema la conscienciació és més important que fer una publicitat en concret de tal lloc per a anar a comprar, perquè realment xicotets comerços n'hi han milers.
I no és ja si el xicotet comerç està baix de sa casa o està baix de la meua, és que baixem baix de casa a comprar al xicotet comerç.
I jo crec que, en este sentit, À Punt està realment portant eixa filosofia d'una manera prou, prou, interessant.

De tota manera, també li dic… Si vosté m'haguera portat el tema que vol una campanya de promoció específica i vosté porta darrere a les organitzacions del xicotet comerç demanant açò… Doncs, bé, doncs s'asseuríem a parlar-ho.
Però és que, realment, em sembla un poc una idea de bomber, no em sembla realment una cosa seriosa.

I, per la resta, doncs bé, mira, si vosté em diu a mi ara… El que ha dit, el tema de «No, es que me gustaría ver más À punt, pero es que no…» Doncs jo pense que també, és veritat, ahí pot haver de tot.
El senyor director ho ha dit, ací quan va passar allò de Pablo Hasél van parlar de tots els costats.
I, bé, jo trobe que això és interessant, el pluralisme és interessant.

I jo pense que tal volta vostés tenen molts complexos que s'han llaurat vostés mateixos des d'abans que començara À Punt, i pense que hui en dia À Punt la pot vore una persona de qualsevol ideologia, sense complexos de ninguna classe.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies.

El Grup Parlamentari Socialista, va a parlar, el portaveu?

El senyor Rubio Delgado:

Si no es mucha molestia sí, claro.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies… (Veus) ¡Ah!
, perdona, perdona.
Grup Parlamentari Popular.
No, és que estàvem ja… Un salto, un salto.
Es que le tengo manía, señor Martínez.
Señor Martínez, me sale todo mal con usted, así que adelante.
Le voy a dar 7 minutos más.
(Veus.
Rialles) Es broma, ¿eh?
Que no conste en acta.

El senyor Martínez Fuentes:

Bueno.
Gracias, presidente.

Bueno, la PNL que nos presenta Ciudadanos, que tiene por objeto articular campañas publicitarias en À Punt, destinadas al apoyo del pequeño comercio que ha sido castigado por el COVID, nos parecen adecuadas, a pesar de que pueden ser campañas genéricas perfectamente, pero que den cobertura a todo ese pequeño comercio.

Es cierto que esa PNL se registró en junio del 2020.
También es cierto que han rectificado con una enmienda las fechas, es lógico.
Y desde nuestro grupo entendemos que, debido a la situación que estamos viviendo, estaría vigente esta PNL todavía.

Dicho esto, a mí no me extraña que hayan tenido que rectificar, porque pase más de medio año en poder debatir diferentes PNL.
Y es que ya sabe que el Botànic tiene muy pocas ganas de debatir.
Y le pongo un ejemplo, el pasado 23 de febrero, en una comisión de educación y cultura, nos vetaron más de diez comparecencias.
Más de diez comparecencias, algunas de ellas las habíamos pedido hacía más de un año.
Ese es el estilo.
Pero, bueno, esta es la verdadera cara.

Como le decía, volviendo al fondo de lo que estamos hablando, creemos que es necesario que se articulen este tipo de campañas publicitarias, porque lejos de haber pasado la situación que describía la PNL en el mes de junio de 2020, se ha agravado por la propia pandemia y por la propia ineficacia del Botànic.

Y el claro ejemplo, lo hablábamos antes, del plan Resistir, que llega un año tarde y mal.
No sabemos cuándo van a llegar las ayudas a los afectados y, en concreto, al pequeño comercio se lo han dejado fuera en esta primera edición del plan Resistir.
De momento, no están llegando los fondos que, repito, llegan con un año de retraso y con la incógnita también en algunos de ellos de no saber cuándo llegarán, porque van ligados a subvenciones que vienen de la Unión Europea, que tampoco sabemos cuándo van a llegar.
Pero, bueno…

Por tanto, cualquier ayuda, como decía, cualquier ayuda de promoción a los sectores, como marca esta PNL, es buena.
Yo creía que desde el Botànic, desde el govern del Botànic, no tendrían ningún problema en aprobarla.
Porque esta campaña destinada a apoyar a estos sectores más desfavorecidos pues creía que era algo adecuado.
Y, sobre todo, cuando hablamos de publicidad, que es la especialidad de Ximo Puig.

Y le voy poner dos ejemplos de la especialidad.
La entrevista de The Guardian, por la que pagamos 50.
000 euros, si recuerda usted.
Todos los valencianos pagamos 50.
000 euros.
Pero, además, podemos hablar de la última campaña que han contratado.
60.
500 euros para mejorar la imagen de la gestión, después del problema que hubo con los hospitales voladores, tiene que mejorar su imagen como presidente y han contratado una campaña de publicidad para mejorar su imagen de 60.
500 euros.
Este es el estilo de Ximo Puig y el estilo del govern del Botànic.
Por eso pensaba que iban a apoyar esta PNL.

Y ya a modo de conclusión, nosotros, como le decía, votaremos a favor, modificando las fechas de las campañas, como ustedes han enmendado.
Unas campañas que, repito, nos parecen adecuadas para apoyar al pequeño comercio que, más allá de una medida cosmética, como se ha comentado aquí antes, como ya se ha dicho, creo que es una ayuda más en un momento excepcional y necesario de medidas excepcionales.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Martínez.

¿No quiere replicar?

Ahora sí, señor Rubio, portavoz del grupo socialista, puede…

El senyor Rubio Delgado:

Gracias, presidente.
Gracias, presidente, de nuevo.

Bien, pues en nuestro grupo creemos que la línea de colaboración con el comercio es una apuesta clara de esta conselleria.
Diariamente, mensualmente, en los presupuestos, en sus actuaciones diferentes se apuesta firmemente por el pequeño comercio.
La promoción del comercio es día a día y continua, el compañero Nadal lo ha especificado.
Cuando ves la televisión pública valenciana te das cuenta del apoyo firme que se tiene al pequeño comercio, al tejido empresarial de la comunidad y el esfuerzo que hace la televisión por poner en valor las diferentes áreas de nuestro territorio.

Yo poco más puedo aportar, Nadal también ha explicado perfectamente lo que es una televisión pública.
Ustedes no creen en una televisión pública.
No, no creen.
Y se asocian con gente y le dan las gracias a gente que lo dice bien claro, no son ambiguos: «Vamos a cerrar la televisión.
La nacional, Televisión Española, y todas las autonómicas.
Una detrás de otra».
Pero si ustedes dicen aquí una cosa, y en Valencia… En Valencia ya no sé lo que dicen, pero en Madrid sí que sé lo que dicen y en Andalucía hacen lo que hacen, pues ustedes, lo que es la credibilidad, ya la tienen bajo mínimos.

No obstante, esta conselleria trabaja de la mano de Confecomerç, de la Unión Gremial… Y la iniciativa en sí no es mala.
Lo que usted ha dicho en Madrid es verdad, la letra pequeña dice que solo se elegían cien, facturaciones por debajo de seiscientos mil euros… Bien, ¿la repercusión que ha tenido la campaña?
No pone nada, nadie sabe nada.
¿Se ha repetido?
Tampoco.
¿Ha habido algún alarde, algún…?
No, no lo sé.

Pero nuestro grupo consideramos que esta iniciativa, de la mano de las asociaciones y de los colectivos, pues claro, se podría favorecer, podríamos hablarlo, podríamos debatirlo.
Pero la injerencia… Siempre la injerencia, y siempre como punto la radiotelevisión valenciana.
Yo creo que los debemos dejar trabajar, debemos mimarlos y darles un tiempo prudencial para que den sus frutos.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Rubio.

Señora Merino.

La senyora Merino Peña:

Sí.
Gracias.

Vamos a ver, señor Rubio.
Yo creo que lo he dicho bastante claro nada más empezar mi réplica al señor Nadal.
Nosotros no compartimos lo que opinan otros grupos de esta cámara de que queremos cerrar la televisión pública.
Queremos mejorarla, queremos que funcione bien, queremos que sea plural de verdad, que no dé una información sesgada, que no dé una información partidista de quien esté gobernando.

Lo queremos ahora y lo queríamos también cuando era Canal 9, por lo menos en mi caso.
Y por eso estoy en el partido en el que estoy, porque me da igual quien gobierne, yo quiero que la televisión no derroche dinero, tenga los trabajadores que tiene que tener para dar el servicio público que creo que tiene que dar y, sobre todo, que no esté manipulada.

Cuando esa tele sea así, nosotros, por supuesto, le damos todo nuestro apoyo.
Y mientras no lo sea y nosotros no gobernemos, intentaremos que mejore, y es lo que estamos haciendo.
Así que le ruego que no vuelva a decir que nosotros queremos cerrar la televisión pública, À Punt, porque no es así.

Además, en los últimos tiempos ha mejorado, o sea, que poquito a poco vamos mejorando.
Cada vez queremos cerrarla menos, si prefiere que se lo diga así.
(Rialles.
Veus) A ver… Antes, lógicamente, había muchas más cosas que mejorar y ahora, poco a poco, vemos que ha mejorado en algo.

Por otra parte… (Veus) Madrid.
«Madrid siempre tiene…» Yo he puesto un ejemplo porque se ha hecho, se ha hecho.
Y no sé, supongo que hablarían con los sectores afectados, con el sector comercial.
Yo, en mi caso, sí que he preguntado al sector, no me lo he inventado.
Y me dijeron que, en estos momentos, les venía bien cualquier ayuda.

Y la ayuda… Le repito lo que le he dicho al señor Nadal, porque usted también ha hecho referencia.
«En À Punt están continuamente dando apoyo…» Pues claro que sí, si ya lo sé, no van a no hablar del pequeño comercio, igual que hablan de lo mal que lo está pasando el turismo o la hostelería, y del pequeño comercio también.
Pero que estamos hablando de spots publicitarios, de anuncios de la tele.
Eso es una cosa muy concreta que À Punt no lo está haciendo -gratis-.

Y les vuelvo a repetir que, si se dignaran a abrir un poco la mente y a aceptar alguna cosa de las que se propone desde aquí, por lo menos desde este partido, que creo que ha mostrado muchas veces su predisposición a colaborar, verían como en este caso, a lo mejor, aunque sea una campaña pequeñita que no cuesta mucho dinero, yo creo que iba a ser bueno también para la televisión.
Porque si la gente ve que À Punt, que es una televisión que se quiere implantar y que cada vez tenga más audiencia, se preocupa de verdad por la sociedad valenciana, en este caso por el pequeño comercio, sería bueno para todas las partes.

Solamente eso, creo que es una pena y ojalá, como he dicho antes, se lo replanteen en algún momento porque, bueno… Sí, es verdad, ha quedado desfasada porque ya llevamos un año y hemos tenido que quitar las fechas y no hemos puesto ninguna porque esperemos que no, que esto se acabe pronto y no lo necesitemos, pero de momento todavía podría ser perfectamente aplicable.

Gracias, presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Merino.

Señor Rubio.

El senyor Rubio Delgado:

Yo soy bastante obstinado, y se lo voy a decir bastante más claro.
Ustedes, desde el comienzo de la andadura del ente, han intentado desprestigiar la corporación, intentando crear un caldo de cultivo, o bien para privatizar o bien para cerrar.

Se lo voy a decir también más claro.
Ustedes, esto de la injerencia política que tienen y que promulgan con la corporación… Esto no es la televisión andaluza.
Esa sí que es una agencia de colocación de comisarios políticos.
La es, que acaban de tener una huelga, un cierre, un apagón.
Ustedes sí que controlan, el control ideológico de los informativos.

Y, con todos los respetos, su grupo tiene serios problemas de credibilidad.
Cuando usted me dice a mí «no diga…» Bueno, pues bien.
Yo podré decir lo que considere oportuno, pero ustedes dicen una cosa, hacen otra, en cada territorio apoyan, en cada territorio no apoyan…

Entonces, esos bandazos, sin duda, son una de sus señas de identidad, como grupo y, particularmente, en esta comisión y en estas Cortes.
No tienen absolutamente nada claro.
No tienen un ideario claro.
Y eso se ve en sus propuestas, que se caracterizan por una volatilidad constante, en función de los particulares intereses del día a día.
Es como la tasación ahora de las hidroeléctricas, día a día te cobran los kilovatios.

Y ustedes, lo siento, pero ya no tienen ninguna utilidad.
Ha dejado de ser un partido útil.
Yo no los reconozco, de verdad que no los reconozco.
Y el problema es que comenzaron hace tiempo y no se dan cuenta.
Ya no tienen sentido político, todo eso tiene una consecuencia directa.
Todo esto es la ausencia total de sentido político.

La única duda es saber cuánto tardarán en celebrar el entierro.
Porque donde se van a recolocar está claro, con los guiños, los gestos y los apoyos.
Se van a recolocar donde ya están, con el PP.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Rubio.

Vamos a pasar a votación.
Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la promoció de comerços de la Comunitat Valenciana en À Punt, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos, registre d'entrada número 19.
406, boletín oficial número 90.

¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
La propuesta es rechazada por 6 votos en contra y 5 a favor… (Veus) 6 en contra y 5 a favor, lo he dicho bien, no sé.
Pero, en fin…

Heu fet un bon treball (rialles), com sempre.
Menys jo.
Així que fins el pròxim dia.
(Rialles)

(S'alça la reunió a les 20 hores i 43 minuts)