Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para6 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i
Hisenda realitzada el dia 8 d'octubre de 2008.
Comença la
reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor
Jesús Ros Piles.
Reunió número 11.

Proposició no de llei sobre
l'elaboració d'un informe de la Sindicatura de Comptes
sobre l'estat dels comptes de la Diputació de Castelló,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 20.
416, BOC número 93)

El senyor president:

Bon dia.

Anem a començar la comissió que tenim
convocada per a hui, esta setmana, la setmana del 9 d'octubre, la
setmana de la nostra festa, però aixina i tot, mosatros ací,
no, vicepresident?
(Se sent una veu que diu:
«Això, això.
El que toque.
»)

Anem a demanar, en primer lloc, a la senyor
secretària que veja si hi ha el suficient quòrum.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

Bé, senyories, després de comprovar que
hi ha suficient quòrum per a començar la reunió,
passem el primer punt de l'ordre del dia, que és lectura i
aprovació de l'acta de la sessió anterior.
Les seues
senyories tenen algun problema amb l'acta?
Doncs, si els pareix
bé, la donarem per aprovada.

El senyor president:

A continuació, passem al segon punt de
l'ordre del dia, que és presa en consideració de la
proposició no de llei sobre l'elaboració d'un
informe per la Sindicatura de Comptes sobre l'estat dels comptes de
la Diputació de Castelló, presentada pel Grup Parlamentari
Esquerra Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís.
Per a la
seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.
Bon dia.

De tots són coneguts els escàndols a la
Diputació de Castelló i del seu president, Carlos Fabra,
però avui no vull parlar de Fabra, sinó de la seua protegida,
Esther Pallardó, i, sobretot, vull parlar de la institució
provincial i del desprestigi a què està sotmesa des que
governa el Partit Popular.

Ja fa molt de temps que la Diputació de
Castelló s'ha convertit en una institució en què
se confon el que és públic amb el que és privat.

Al mes de juny va eixir a la llum un escàndol
que afectava la diputada provincial Esther Pallardó, del Partit
Popular.
A través de la premsa, ens vam enterar que el quilometratge
que aquesta diputada del Partit Popular passava doblava la distància
que hi ha entre el municipi on suposadament viu, que és Borriana, i
Castelló, que és el municipi on suposadament treballa.
Aquesta diputada carregava als comptes de la diputació 55
quilòmetres per cada desplaçament d'anar i tornar que
realitza en el seu vehicle privat entre Borriana i Castelló, quan,
realment, la distància és la meitat.

Esther Pallardó va percebre, durant diversos
mesos, 188,10 euros en concepte del recorregut diari
Borriana-Castelló-Borriana perquè la diputada anotava 55
quilòmetres, quan entre les dos localitats no hi ha més de 13
quilòmetres, és a dir, que l'itinerari d'anar i
tornar, per tant, són 26 quilòmetres en un trajecte.
.
.
utilitzant un trajecte habitual, no?

Per exemple, un altre diputat cobrava prou menys que
Esther Pallardó, un diputat que viu a Moncofa, -no?
-
perquè ell se calculava de Castelló a Moncofa, anar i tornar,
48 quilòmetres, quan des de Borriana se n'estaven comptant 55.

Però el cas no es queda ahí,
perquè hi ha més encara.
Pallardó viatjava molts dies
amb cotxe oficial per a anar als mateixos llocs a què, segons el
quilometratge, anava en el seu cotxe particular.
No sabem molt bé
per què aquesta diputada recorre contínuament al parc
automobilístic de la diputació, que en realitat està
reservat per a actes de representació de la institució
provincial.
Però el que és greu és això, que a
més d'estar cobrant el quilometratge, resulta que no anava en
el seu vehicle privat, sinó que anava en un cotxe oficial de la
diputació.

Tenim exemples.
Per exemple, el dia 15 de gener, com
cada dia laborable, va cobrar 10,45 euros per anar de Borriana a
Castelló i tornar, però, no obstant això, en els
registres del cotxe oficial de la diputació, eixe mateix dia,
constava que un cotxe oficial l'havia replegat en Castelló a
les set i mitja del matí, la va portar a Oropesa, a Borriana, al
Grau i va acabar ahí el conductor la seva feina eixa jornada.
Per
tant, és prou increïble que, a més, poguera agafar el
seu cotxe particular si va estar tot el dia en el cotxe oficial.

També, en el mes de febrer, Pallardó,
per exemple, va recórrer 15 vegades als vehicles oficials i en 7
d'aquestes va realitzar el trajecte
Castelló-Borriana-Castelló en el cotxe oficial.
Eixos
mateixos dies va cobrar el quilometratge per anar de Borriana a
Castelló i tornar.
El mateix itinerari, però al revés,
es va cobrar del quilometratge a la diputació.
I, per tant,
és un poc difícil que el mateix dia fera dos vegades el
mateix trajecte o és molt difícil que si el cotxe oficial
l'ha deixat en Borriana, ella després agafe el seu cotxe a
Castelló, no?
Jo crec que ahí n'hi ha alguna cosa que
no quadra.

També, al mes de març, va pujar 17
vegades al cotxe de la diputació, al cotxe oficial, però, com
cada mes, va cobrar 188 euros pel viatges diaris en el seu
automòbil.
És a dir, la meitat de dies utilitzava el cotxe
oficial, però continuava cobrant l'itinerari
-no?
-, el quilometratge.

Però, a més, no sols és que
cobrara el doble del quilometratge o no sols és que cobrara
quilometratge els dies que utilitzava el cotxe oficial, sinó que, a
més, estava cobrant quilometratge en dies festius, en què la
diputació estava tancada.
Per exemple, la setmana de la Magdalena,
durant el mes de febrer, la institució provincial va romandre
tancada, o era festa, el dia 25, el 26 i el 29.
També eixos dies es
va passar quilometratge, que després es cobrava en la nòmina.
O, per exemple, el dia 19 de març, que és el dia de sant
Josep, que també és un dia festiu i és un dia que en
la institució provincial no es treballa, també eixe dia es va
cobrar el quilometratge, no?

Per tant, jo crec que amb aquesta informació
que va eixir en premsa -ja dic que no me l'estic inventant
jo- tot apuntava a un nou escàndol amb la Diputació de
Castelló i el Partit Popular com a protagonistes.
Això o
és que Pallardó, la diputada popular, es perd cada dia anant
de la casa consistorial de Borriana a la seu de
l'administració provincial de Castelló.
Tot pot ser.
No
podem descartar mai la possibilitat que tots els dies es perda una diputada
anant de sa casa al treball, però el que sí està clar
és que és indecent que s'estiga clavant la mà en
la caixa d'una manera tan descarada.
I encara és més
greu i més cínic fer-ho amb l'excusa del quilometratge,
quan tants treballadores i tantes treballadores tenen greus problemes i ho
estan passant molt malament per a arribar a final de mes, per culpa de
l'alt preu del petroli.

Sembla que als diputats del Partit Popular els va molt
bé que continue pujant el preu de la gasolina dia rere dia,
perquè així augmenten els seus ingressos en la nòmina.
Sembla que a ells no els afecta ni la pujada del petroli, ni les crisis, ni
absolutament res, perquè diuen que la banca sempre guanya i resulta
que Fabra i els seus guanyen especialment.

Però jo crec que, aquesta vegada, el possible
desconeixement d'on està Castelló o d'on
està Burriana no pot ser un eximent.
Estem parlant d'una
representant pública del poble de Borriana i del conjunt de les
comarques de Castelló i, almenys, se li suposa que sap on estan
ubicades les dos poblacions on, teòricament, treballa.

Aquest és un cas molt greu, on s'ha fet
un mal ús dels diners públics, no ja per la quantitat en
sí, sinó perquè els representants públics
deurien donar exemple de transparència, d'austeritat i
d'honradesa.

Açò pot ser un cas individual,
d'una persona amb falta d'ètica, però jo crec que
compartiran amb mi que una actuació d'una persona en concret
no deu tacar la imatge de tota una institució.
Jo crec que el fet
que una persona vulga augmentar la seua nòmina de manera poc
honesta, no té per què implicar a la resta de representants
públics.
Ara bé, com des de la Diputació de
Castelló no s'ha fet cap gest en este sentit, no s'ha
desautoritzat aquesta diputada.
.
.
És més, inclús
se l'ha arribat a disculpar per part d'alguns dirigents i, fins
i tot, s'ha dit que no és responsabilitat seua.
Jo crec que
tot açò ha dut a crear-se un clima, unes condicions per a que
la ciutadania sospite que aquest no és un cas individual.

Açò, he de dir que va ser un
escàndol durant tot l'estiu a Castelló, és un
tema que ha estat en boca de tota la ciutadania constantment, fent
comentaris de com s'estava cobrant més quilometratge del que
corresponia en la institució provincial.

Per tant, el que jo plantege és que, per a que
no recaiga el dubte sobre tota la institució provincial si no
correspon i per tal que la ciutadania no desconfie de com s'estan
utilitzant els recursos públics per part dels representants del
poble, jo crec que és necessari un informe imparcial sobre com estan
els comptes a la Diputació de Castelló, per a que
s'aclarisca si és un cas individual o si realment
açò està passant amb més diputats.

Jo crec que és necessari un informe que allunye
els dubtes que en aquests moments hi ha, deguts a la falta de
transparència que s'ha produït en aquest cas.
Cal
recordar que, a més, després es va comprovar que tot el que
jo he dit és així, perquè es va corregir la
nòmina de la diputada i es va canviar tot el tema del quilometratge.

Jo crec que és necessari aquest informe i, com
que al País Valencià tenim un organisme encarregat del
control dels comptes de les institucions públiques i dels ens
públics, com és la Sindicatura de Comptes, pensem que deuria
ser aquesta sindicatura la que elaborara un informe sobre l'estat
dels comptes de la Diputació de Castelló.

I és així de simple.
És aquesta
la proposició no de llei que presentem: que es faça un
informe, que la sindicatura faça un informe per a aclarir tota la
situació i, sobretot, per a tindre una mida més clara de
què està passant, amb els diners públics, a la
Diputació de Castelló.

Jo, únicament ja per a acabar, recordar que la
Llei de la Generalitat Valenciana 6/1985, de l'11 de maig, de la
Sindicatura de Comptes, atorga a les Corts Valencianes la possibilitat de
demanar-li a la Sindicatura de Comptes que faça els informes que les
Corts Valencianes decidisquen i, per tant, jo crec que aquest és el
fòrum per a demanar aquest informe a la Sindicatura de Comptes.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula, en representació del Grup
Socialista, la senyora Andrés.

La senyora Andrés Barea:

Gràcies, president.

Bueno, estamos ante un caso que se está
produciendo reiteradamente durante estos últimos días,
apareciendo en prensa constantemente, que es la sospecha que recae
constantemente sobre la Diputación de Castellón, la
gestión de la Diputación de Castellón y su propio
presidente.

En este caso, aparece una persona, la diputada Esther
Pallardó, según algún medio de comunicación,
compañera sentimental del presidente de la diputación,
-no hay nada más que leer a pie de página de foto del
periódico de anteayer, en El País- la cual hace abuso de gastos de coches oficiales.

Yo creo que esta situación, que es un poco el
chocolate del loro, una pequeña cantidad de dinero que, me parece,
verdaderamente un poco ridícula para una persona que, parece ser
según contestación a preguntas parlamentarias, cobra 38.
000
euros.
.
.
Hace abuso de lo que es una institución, abuso de
autoridad.
Pero, sobre todo, porque está protegida; protegida por un
presidente de la diputación que está bajo sospecha, que
está dejando bajo sospecha la propia institución, que es lo
más grave.
Una persona que tienen que intervenir sus cuentas, donde
hay 15 millones de euros y 6 millones sin justificar, que ayer mismo, en
otro periódico de tirada importante, salía que había
amortizado el doble de lo que había ingresado en el año 2007,
o sea, casi imposible.
Vamos, ya sé que la fortuna es muy aleatoria,
pero, vamos.
Hay gente que tiene mucha más suerte.
Hay gente que,
verdaderamente, tiene suerte y, desde luego, la sospecha recae sobre el
señor Fabra y, desde luego, sobre la propia diputación y
sobre la propia institución, y yo creo que estas Cortes no lo pueden
permitir.

La situación de despilfarro no solamente es en
hechos puntuales, como puede ser la protección a esta diputada
provincial muy allegada a él sentimentalmente, sino a la falta de
transparencia, a la no reducción de altos cargos, un número
importante de 32 altos cargos.
Ayer mismo se votó en la
Diputación de Castellón la no congelación de la subida
de los salarios de los diputados, porque se ve que el señor
presidente de la diputación considera que no hay que hacer
restricciones en un momento de crisis, que él debe de continuar
gastando.
Y claro, la situación es sospecha; sospecha, duda y, desde
luego, desconfianza.

Y, por lo tanto, nosotros vamos a apoyar la
petición que hace Compromís para que se audite.
Las cuentas
de la diputación no se auditan, sino que se rinden cuentas a la
Sindicatura de Cuentas.
Auditar es otra cosa que rendir cuentas.

Yo creo que, en este momento, sería interesante
que, a pesar de las dificultades que tiene la propia Sindicatura de Cuentas
en auditar las cuentas de los ayuntamientos, de las estructuras municipales
y, desde luego, de las estructuras supramunicipales se hiciera, se hiciera,
se intentara hacer un esfuerzo por parte de la Sindicatura de Cuentas.
Simplemente por imparcialidad y por saber, verdaderamente, qué es lo
que está pasando en la diputación y qué desahogo se
están produciendo al margen de arbitrariedades que se están
evidenciando y que saltan a los medios de comunicación.

Por lo tanto, vamos a votar a favor a la propuesta del
Grupo Compromís.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Andrés.

Té la paraula, en representació del Grup
Popular, el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, presidente, y buenos días.

Realmente suscribo plenamente las palabras del
vicepresidente del Consell en su última intervención, en su
última intervención en el Pleno de las Cortes, que el
problema fundamental que tiene el Partido Socialista con la
Diputación de Castellón es que no encuentran a nadie que
pueda ganarle unas elecciones al presidente provincial, al presidente de la
diputación provincial.
Ese problema, además, lo tiene el
Partido Socialista, lo lleva teniendo ya mucho tiempo.

Pero ese problema es crónico en el caso de
Izquierda Unida.
Porque, yo no sé si ha estado alguna vez en la
Diputación Provincial de Castellón.
No lo recuerdo.
Ahora
creo que no está.
Ahí, creo que hay unos ex aliados de
Izquierda Unida que sí que están.
Pero como ahora se llevan
mal, pues, igual, lo que hacen es pasarle información equivocada, o
algo por el estilo, para que pueda venir aquí y a ejercer en esta
cámara una oposición a la cual los ciudadanos no les han
otorgado su consentimiento en la propia Diputación Provincial de
Castellón.

Los ciudadanos no quieren que Izquierda Unida, o como
sea su denominación legal en estos momentos, que, la verdad que
dentro del baile de letras que llevan no me acuerdo muy bien, pero creo que
es Izquierda Unida o Esquerra Unida, los ciudadanos no quieren que Esquerra
Unida esté en la Diputación Provincial de Castellón,
ni siquiera para ejercer la oposición, ni siquiera para ejercerla en
su mínima expresión.
Izquierda Unida o Esquerra Unida, o como
se llame, ha decidido ejercerla en esta cámara, pues me parece
sensacional.

Se ha hablado aquí.
.
.
Yo agradezco, agradezco
al Partido Socialista, a la representante del Grupo Parlamentario
Socialista la utilización de la expresión
«compañera sentimental» o «persona muy
allegada», creo que esas son las expresiones que ha utilizado.
La
prefiero a la expresión «protegida».

Estoy convencido de que la señora Albiol no
habrá utilizado esa expresión de «protegida» en
la acepción tradicional que tiene la literatura española
-derivada, por cierto, de la literatura francesa de protégée-.
La
«protegida», como bien se sabe, y está en nuestros
clásicos y en los clásicos de la literatura europea, era algo
distinto: una compañera sentimental, con unas ciertas connotaciones
de sumisión, etcétera, etcétera, que estoy convencido
que no estaba en el ánimo de tan progresista y feminista persona
como la diputada Albiol, utilizarla en ese sentido.

Con todo, creo que ha sido mucho más elegante y
más clarificadora la utilización del término
«compañera sentimental», lo cual, por otra parte, la
verdad es que ha hecho bien en precisar que era a través de los
periódicos porque.
.
.
hay gente que lo puede conocer, desde luego no
es mi caso, y agradezco también la información, ¿no?
Porque es bueno, es bueno saberlo.

Yo no sé.
.
.
Eso sí que no lo han
utilizado mis dos predecesoras en el uso de la palabra, si está en
boca de la ciudadanía -creo que ha sido la expresión
literal de la señora Albiol- el tema en todo Castellón,
el tema este.
Yo la verdad es que me he tirado el verano en
Castellón.
Voy a tomar café a los bares de mi pueblo, que es
Castellón.
Voy a la playa.
Me tomo una cerveza en el chiringuito.
Hablo con los compañeros.
Y.
.
.
, bueno, se ha hablado de muchas cosas
este verano en Castellón: de la crisis, de la ineptitud del gobierno
socialista para tomar medidas contra la crisis.
.
.
, se ha hablado de todo
esto.
(Rialles)

Yo no he hablado.
.
.
Es más, tuve el honor, tuve
el honor.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Señorías, señorías,
¿eh?
, guarden el turno de palabra.

El senyor Marí Olano:

.
.
.
tuve el honor de compartir una hora entera de paseo
con la señora Marco en mi pueblo, durante las fiestas de mi pueblo,
y no cruzamos una palabra sobre todo esto.
El paseo fue una
procesión, no digo.
.
.
(Algú parla
sense micròfon) Perdóneme
señora Marco, pero con lo laicos que son ustedes me da miedo decir
en público que van a procesiones, ¿no?
(Veus) Pero, en todo caso, andamos los
dos juntos, durante todo este tiempo, y no comentamos.
.
.
(Algú parla sense micròfon) Perdóneme si me equivoco, no comentamos nada de lo que
está en boca de la ciudadanía, ni usted sacó el tema
ni yo tampoco.
Porque la verdad es que está muy lejos de las
preocupaciones del Grupo Parlamentario Popular tratar de los problemas que
pueda haber con el kilometraje, las dietas por kilometraje de una diputada
provincial.
No creo que esta sea la función de las Cortes
Valencianas, ni en pleno ni, por supuesto, tampoco en comisión.

He notado, eso sí, de la argumentación
expuesta por mis predecesoras en el uso de la palabra, he notado una
carencia manifiesta de argumentación legal.
En el caso de la
señora Albiol, salvada por la cita de la ley que regula la
Sindicatura de Cuentas.
En el caso de la señora Andrés,
carencia manifiesta y absoluta; no me ha dado ni un solo argumento legal.

Yo sí que aquí me gustaría hacer
aquí una breve, brevísima exposición sobre la
diferencia entre el control interno y el control externo.
La sindicatura,
como bien se sabe, es un órgano de control externo, no es un
órgano de control interno.
Los órganos de control externo
actúan después de que hayan actuado los órganos de
control interno.

Por ejemplo, en estos momentos -si yo mal no
recuerdo- se está examinando, por parte de la Sindicatura de
Cuentas, como órgano de control externo, las cuentas del ejercicio
2007.
Las últimas rendidas deben ser las cuentas del ejercicio 2006.
Después de que hayan sido fiscalizadas plenamente, intervenidas
favorable o desfavorablemente, que son las posibilidades que prevé
nuestro ordenamiento jurídico, por parte de los órganos de
control interno.

Órganos de control interno que, además,
en el caso de las diputaciones provinciales, se rodean de las
máximas garantías.
En primer lugar, los funcionarios que
ejercen esas funciones son seleccionados, no por las diputaciones
provinciales sino por el estado, en cuanto que forman parte de cuerpos de
habilitación nacional.
Y en segundo lugar, actúan con plena
independencia e imparcialidad; no pueden ser cesados por capricho del
presidente o del pleno o del órgano que sea de la corporación
fiscalizada.

Ellos serán los que tendrán que hablar,
los que tendrán que decir.
Y si de su intervención se deriva
la modificación de algún acto, se deriva algún tipo de
responsabilidad y se tiene que modificar en algo lo que se ha hecho, como
me ha parecido entender de la intervención de la señora
Albiol, que así ha ocurrido, entonces estaremos todos de
enhorabuena.
Los órganos de control interno habrán ejercido
plenamente, plenamente sus funciones.

Cuando actúan estos órganos de control
interno y cuando se rinden las cuentas del ejercicio entero, es cuando
actúan los órganos de control externo.
Y la Sindicatura de
Cuentas actúa con relación a las cuentas de la
Diputación Provincial de Castellón y del resto de las
corporaciones locales de la Comunidad Valenciana, tanto provinciales como
municipales, que tienen a bien rendirla antes del 31 de diciembre de cada
año, que es lo que marca la ley.
Y en el caso que no lo hagan,
además, se le requiere, y se expone en esta cámara.
Y en esta
cámara creo que tenemos la ocasión de examinar, y de aprobar,
el informe anual que hace la Sindicatura de Cuentas al respecto.

Todas estas razones son.
.
.
Por cierto, sí que
quiero apuntarle una cosa a la señora Albiol, que ha dicho que los
diputados del PP nos enriquecemos a costa de la subida del precio del
petróleo.
Pues, mire, yo me enriqueceré, en todo caso, como
diputado del PP en la misma medida que usted.
Porque si yo no mal recuerdo
las normas de las Cortes Valencianas ponen que el kilometraje que cobran
los diputados es el mismo, cualquiera que sea el grupo parlamentario al que
pertenezca o aunque no pertenezcan.
.
.
(algú
parla sense micròfon), o aunque no
pertenezcan a un grupo parlamentario, como es su caso, que no sé si
pertenecen o no pertenecen o están en ello.
En fin, el caso es que
lo que dicen las normas de las Cortes Valencianas es lo que cobro.

Yo no he tenido la oportunidad de examinar la
nómina de la señora Albiol, pero en la mía aparece el
kilometraje adecuado a lo que dicen las normas de las Cortes Valencianas.
En todo caso, le ofrezco la oportunidad a la señora Albiol de poder
cotejarlo, para que vea que es así.

En fin, por todas estas razones, el Grupo
Parlamentario Popular va a rechazarlo, no sin antes sí que constatar
que puedo llegar en algún momento a convencerme de las bondades de
las razones de hacer este tipo.
.
.
, que las Cortes encarguen este tipo de
informes a la Sindicatura de Cuentas.
Probablemente ocurra con
ocasión del examen de las cuentas del Ayuntamiento de Elche o del
Ayuntamiento de Gandía, por poner un ejemplo.
Porque ya que se
utiliza esta cámara con objeto de hacer oposición donde no se
tiene que hacer, también se planteará el Grupo Parlamentario
Popular la oportunidad de utilizarla con objeto de hacer oposición
donde no se tiene que hacer.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Que dia jo que no estava vosté en
l'ús de la paraula, senyora Marco.
.
.
(inintel·ligible).

La senyora Marco Gual:

Sí, señor presidente.
Sí, por
alusiones.
El señor Marí me ha nombrado directamente.
.
.

El senyor president:

Pero ha sido una alusión de paseo, ¿eh?

La senyora Marco Gual:

Sí, pero yo quiero esclarecer.
.
.
(Veus) Señor presidente,
quiero esclarecer lo que ha dicho, de que estuvo paseando conmigo.
.
.
una
hora.
Y quiero esclarecerlo y quiero que quede bien claro.
(Veus)

El senyor president:

Sí, esclarezca.
.
.
(Veus)

Dígalo, dígalo, porque yo también
me he quedado.
.
.
así, un poco.
.
.

La senyora Marco Gual:

Sí, por eso es que.
.
.
(veus) no quiero que.
.
.
, no
sé, pues que hayan malos entendidos, ¿no?

Es decir, señor Marí, mire, mi
ideología no tiene nada que ver.
.
.
o no confunda usted la
ideología con las creencias religiosas, la filiación
política o los compromisos sociales.
Uno va donde cree que tiene que
ir.
Eso en primer lugar.

Usted, tú y yo estuvimos una hora, sí
que es verdad, una hora juntos en procesión, por dos lados distintos
de la misma calle, por dos lados distintos de la misma calle, lo cual
quiere decir que no hablamos de nada, y si hubiéramos hablado de
algo hubiera sido de que el PP acoge en su seno a gente como Carlos Fabra y
Luis Fernando Cartagena.
.
.

El senyor president:

Señoría, señoría.
.
.

La senyora Marco Gual:

.
.
.
y nosotros no.

El senyor president:

Señoría, (veus) que me ha alegrado, me ha alegrado.
.
.
, personalmente me ha
alegrado que el paseo fuera en procesión.
O sea, no hay.
.
.
(Veus)

Señorías, señorías, va.
(Veus) Y cortamos, y cortamos lo
de las alusiones, porque esto ha sido.
.
.
(Veus)

El senyor Marí Olano:

Con su permiso, presidente.

El senyor president:

¿Sí?

El senyor Marí Olano:

Señora Marco, en todo caso fue un paseo
extremadamente agradable, y a mí, la verdad, (veus) es que departir, departir,
departir con usted o estar en una procesión con usted.
.
.
Configure
usted la oposición o concibe usted la procesión como un acto
social.
.
.
, en mi caso, pues tiene algo más de sentimiento
religioso.
.
.
Pero, bueno, eso es (inintel·ligible) .
.
.
Fue un paseo, o una procesión, extremadamente
agradable y estaré encantado de repetirla con usted cuantas veces
sea menester.
Porque, además, es usted una diputada a la que aprecio
personalmente por su valor y por su talla intelectual.
(Se sent una veu que diu: «Muy bien, gracias.
»)

El senyor president:

Moltes gràcies pels aclariments, que ens hem
quedat tots.
.
.
segur que més satisfets.
(Veus)

Bueno, vamos a continuar después de este
proceso de aclaraciones.

Senyora Albiol, cinc minuts per a la seua
rèplica.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, jo crec que ha quedat més que
evident que des del Partit Popular no n'hi ha absolutament ningun
argument vàlid per a oposar-se a aquesta proposició no de
llei.
De fet, s'ha dedicat a fer el que fan quan no tenen arguments;
és a dir, a atacar, sense vindre a compte, l'oposició,
a més d'una manera amb molt poc de gust, d'una manera
molt cutre per al
nivell que se li suposa a un diputat del Partit Popular, la veritat.
I.
.
.
(Algú parla sense micròfon)

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Albiol Guzmán:

I si estan en la Diputació de Castelló
tots els que han d'estar, o si n'hi han més dels que han
d'estar, jo crec que això ho determinarà la
justícia quan aclarisca si l'augment de la població en
un moment determinat en els pobles de l'interior de Castelló
per a les eleccions va ser una cosa neta o no va ser una cosa neta.
Jo crec
que això ja ho aclarirà la justícia, per a parlar de
qui està i qui no està en la Diputació de
Castelló.

Jo el que lamente dir als diputats i diputades del
Partit Popular és que amb la seua oposició que
s'investiguen els comptes de la Diputació de Castelló,
únicament s'està col·laborant, junt amb el
senyor Fabra, Martínez, Aparici, Pallardó i companyia, al
desprestigi de la Diputació de Castelló.

Jo pense que aquells que no tenen res que amagar no
tenen por que s'investigue, no tenen por a ser transparents.
Així que amb la seua actitud únicament m'estan donant a
entendre que hi ha coses més greus que estan passant en la
Diputació de Castelló i que, probablement, la història
esta del quilometratge de la diputada Pallardó, siga només la
punta de l'iceberg d'altres moltes coses que no tenen ganes que
s'investiguen, no?

A mi em sembla mentida que a pesar que la
Diputació de Castelló i el seu president i els seus
acòlits són protagonistes d'un escàndol rere
altre tots els mesos, em sembla mentida que aquestes persones continuen
comptant amb tot el recolzament i la complicitat del Partit Popular del
País Valencià i del Partit Popular de l'estat espanyol.
Jo crec que algun dia hauran d'explicar què els donen, no?
, en
Castelló per a estar tan summament recolzats per part de tots els
dirigents.

I, bé, jo crec que per a argumentar un poc,
cosa que no s'ha fet des del Partit Popular, jo crec que una cosa
és que la Sindicatura de Comptes demane els comptes a les diferents
institucions i una altra cosa és que les Corts Valencianes insten a
la sindicatura a elaborar un informe sobre la Diputació de
Castelló.
És a dir, el que estem demanant és que la
iniciativa partisca d'aquells que representen la ciutadania.
Jo el
que vull és que des de les Corts Valencianes es reconega que en la
Diputació de Castelló sembla que s'ha estat clavant la
mà en la caixa, i que, per tant, volem saber què està
passant ahí i què s'està fent amb els diners
públics.

Jo crec que aquesta comissió està
més que legitimada per a demanar un informe a la Sindicatura de
Comptes.
Des d'aquesta comissió, a més, s'ha
instat, no la Sindicatura de Compte, s'ha instat el govern central,
s'ha instat el ministeri, s'ha instat.
.
.
bé,
inclús, si m'apura, es pot instar fins l'ONU a demanar
coses, no?
Per tant, estem més que legitimats per a demanar a la
Sindicatura de Comptes un informe, a més perquè les
comissions que estem ací representem també la ciutadania del
País Valencià.
I jo crec que la ciutadania del País
Valencià vol saber què passa a la Diputació de
Castelló.

Un altra cosa és que vostés no estiguen
d'acord o simplement no volen donar-li cap disgust al senyor Fabra,
perquè les conseqüències de donar-li un disgust a Fabra
podrien ser terribles.
Doncs, el que han de fer és dir que no, que
no estan d'acord i que no volen que s'investiguen els comptes
de la Diputació de Castelló.
Però no intenten excusar
la seua actitud dient que la iniciativa no està plantejada en el
fòrum on correspon,  perquè no és així,
perquè la iniciativa està ben plantejada, està
plantejada on toca, estava plantejada per persones que tenen la potestat
per a fer-ho i, a més, jo crec que representa d'una manera
molt clara el que és la sensibilitat i representa el que en estos
moments vol la ciutadania de Castelló, que és saber
què passa amb els diners dels seus impostos que estan a la
Diputació de Castelló.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Té la paraula el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Moltes gràcies, president.

Señora Albiol, a mí no me gusta dar
disgustos a nadie, ni al presidente de la Diputación Provincial de
Castellón ni siquiera a usted cuando le ganamos las elecciones
constantemente.
En serio.
Lo que pasa es que no tengo más remedio
para ganarlas yo que las pierda usted.
Entonces, no me gusta en ese sentido
darle disgustos.

Habla usted de Fabra, Aparici, Martínez,
acólitos y compañía.
El problema fundamental es que
quien ha elegido esa compañía son los ciudadanos de
Castellón, son los ciudadanos de Castellón los que han votado
mayoritariamente al Partido Popular y los que han decidido, además,
que ustedes ni siquiera en pequeña, en pequeña porción
estén en esa compañía.
Yo, ¿qué quiere
que le diga?
Estoy encantado.
Es más, aspiramos a que esta ex
compañía suya, que está en la Diputación
Provincial de Castellón ahora, no esté en la siguiente
legislatura, con unas elecciones mediante, por supuesto.
Aspiramos a eso.

Ese es el problema fundamental que tienen, que la
compañía la eligen los ciudadanos, no la eligen ustedes.
Y
los ciudadanos nos eligen como compañía a nosotros y no
quieren que ustedes les acompañen en el viaje de dirigir la
Diputación Provincial de Castellón.
¿A usted, en
realidad, no le parece mentira que el Partido Popular apoye al presidente
de la Diputación Provincial de Castellón, que es
también presidente del partido provincial en Castellón?
A
usted lo que le parece mentira es que sean los ciudadanos los que le apoyen
elección tras elección.
Eso es lo que le parece mentira.

Por lo demás, le sigo diciendo, por supuesto
que estas Cortes están legitimadas para pedir a la Sindicatura de
Cuentas que intervenga en lo que tenga que intervenir, que haga los
informes que tenga que hacer.
Acabo de decir que yo estoy a punto de estar
convencido acerca del particular y, probablemente, lo estaré cuando
surja algún problema, sea movido en los medios de
comunicación, o aparezca de boca en boca en la ciudadanía con
relación a las cuentas del Ayuntamiento de Elche o del Ayuntamiento
de Gandía.
Por supuesto que están legitimados, por supuesto.
Lo que ocurre es que no ha lugar por una cosa como ésta.

Y si ustedes dicen que hay sospechas, es porque
ustedes alientan la sospecha, y porque, en segundo lugar, ustedes han
elevado sus sospechas a la condición de causa de imputación
en el derecho penal.
Eso es lo que ocurre, eso es lo que ocurre, que para
ustedes su sospecha es suficiente motivo para que los jueces actúen,
y ya no solo actúen fiscalizando, sino que actúen condenando.
Ustedes condenan con sus sospechas.
En el estado de derecho creemos otras
cosas.
Y eso lo defendemos respecto del presidente de la Diputación
Provincial de Castellón y respecto de cualquier otra persona,
señora Albiol.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Després de l'intens debat, anem a passar
a votar la proposta de presa en consideració de la Proposició
no de llei, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra
Unida-Bloc-Verds:Compromís.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
8.

Proposició no de llei, de tramitació
especial d'urgència, sobre la liquidació de tots els
deutes que la Generalitat manté amb l'Ajuntament de
Castelló corresponents als exercicis 2006 i 2007, presentada pel
Grup Parlamentari Socialista (RE número 20.
533, BOC número
93)

El senyor president:

Passem, a
continuació, a debatre el tercer punt de l'odre del dia, que
diu: presa en consideració de la Proposició no de llei de
tramitació especial d'urgència sobre la
liquidació de tots els deutes que La Generalitat manté amb
l'Ajuntament de Castelló, corresponents a l'exercici
2006-2007, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora
Marco.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señor presidente.

Señorías.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci.
Així,
començarem.

La senyora Marco Gual:

Señorías, sí que me
gustaría antes de empezar con la defensa de esta proposición
no de ley, pues decirle al señor Marín que cuenta
también con mi aprecio personal y, sobre todo, con mi respeto como
político.

Yo sí que quisiera decir aquí que las
sospechas no están sobre el ayuntamiento de Elche ni de
Gandía, y sí están sobre la Diputación de
Castellón, donde la fiscalía anticorrupción
está persiguiendo al señor Carlos Fabra y todas sus cuentas.
(Remors)

Aquí venimos a hablar ahora, en estos
momentos,.
.
.

El senyor president:

Perdone, senyora Marco.

Senyories, dic jo que si guardem una miqueta de
silenci, només un poquet, açò anirà.
.
.

Seguisca.

La senyora Marco Gual:

.
.
.
sobre la presentación de una
proposición no de ley que se presenta al conocer el estado de
ejecución del presupuesto de ingresos de la cuenta general del
Ayuntamiento de Castellón.

Estoy segura de que todos los miembros de esta
comisión, de la Comisión de Economía, estarán
de acuerdo con dos premisas básicas.
La primera es que es imposible
prestar servicios a los ciudadanos si no se tienen ingresos o si estos son
insuficientes.
Y, en segundo lugar, que las deudas deben pagarse en tiempo
y forma para que las administraciones dependientes no sufran desfases
presupuestarios, así evitar posibles consecuencias sobre los
beneficiarios de los servicios que, al fin y al cabo, son siempre los
ciudadanos.

También estoy segura de que todos los miembros
de la comisión entenderán perfectamente los motivos de la
presentación de esta proposición no de ley, y no solo eso,
sino que también la apoyarán, la apoyarán porque no se
pide nada extraño ni raro, sino que se pide simplemente una
cuestión básica, una cuestión muy sencilla, una
cuestión de cajón, y es que se paguen las deudas, es decir,
que los morosos paguen.

En este caso, no va contra nadie esta
proposición, sino a favor de los ciudadanos de Castellón.
¿Y quién puede ir en contra de los ciudadanos?
Absolutamente
nadie.
Estoy segura.
¿Hay alguien en esta sala que quiera perjudicar
a algún valenciano o valenciana y, en este caso, algún
castellonense?
Estoy segura de que no.
Pero, vayamos a los hechos.

De acuerdo, con la liquidación de la cuenta
general del Ayuntamiento de Castellón, del año 2006, el
Consell adeudaba al ayuntamiento un total de 771.
235,31 euros, procedentes
de la diferencia existente entre los derechos reconocidos y las
transferencias de capital que ascendían a 1.
694.
066,04 euros.
Y los
ingresos efectivos realizados eran de 922.
830 euros, cuantía nada
desdeñable si se considera en porcentaje, porque esa deuda de
771.
000 euros significa el 45,52% de los derechos reconocidos en las
transferencias de capital.
¡Eso es nada!
Casi la mitad.
Diferencia
que se incrementa aún más si se observa la cuenta general
para el año 2007.

En tal año, la deuda que el Consell mantiene
con el Ayuntamiento de Castellón es de 6.
322.
512 euros,
correspondientes 1.
121.
858 a transferencias corrientes y 5.
200.
653 euros a
transferencias de capital.

Por consellerias.
Es especialmente gravosa la deuda que mantiene la conselleria competente en materia
de urbanismo y vivienda, con un total de 4.
991.
741 euros.
También,
infraestructuras y transportes, con 328.
763 euros.
Son las dos consellerias que mantienen
mayor deuda con el ayuntamiento.

Pero, también es significativo que el Consell
mantenga deudas en partidas que afectan a cuestiones tan sensibles como las
familias con problemas, los servicios sociales o escuelas infantiles,
servicios que hay que prestar día a día, y que,
independientemente de que se cobren o no, son necesarios para mantener un
mínimo de calidad de vida a los ciudadanos.

Cierto es que desde que se presentó esta
proposición no de ley, hasta el momento se ha producido un hecho
significativo, y es que se han pagado casi la totalidad de las deudas del
capítulo de transferencias corrientes, en concreto un total de
1.
099.
829 euros, quedando pendientes todavía los 22.
000 euros del
taller de empleo.
Pero, tan cierto como que se han pagado la mayor parte
del capítulo de transferencias corrientes, también es cierto
que quedan pendientes el 78,10% de los derechos reconocidos en las
transferencias de capital para el año 2007.
Y tan cierto que
todavía se adeudan los 771.
235 euros del año 2006.

En total, siguen pendientes de pago seis millones de
euros, seis millones de euros de las transferencias de capital que supone
un 71,49% de los ingresos que debería de haber realizado la
Generalitat valenciana, el Consell al ayuntamiento de Castellón.

Tan cierto como que se han pagado y que quedan seis
millones de euros pendientes de los años 2006 y 2007, es que
también quedan por pagarse las cuantías correspondientes al
año 2008.
De hecho, de 7,9 millones de euros tan solo se han
desembolsado 265.
000 euros, un 0,61%.

¿Creen sus señorías que el
ayuntamiento puede funcionar cuando todavía se le deben el 71% de lo
que son transferencias de capital?
¿Podríamos nosotros
funcionar durante dos años si se nos debiera el 71% del sueldo de
dos años?
¿Pueden los ciudadanos vivir día a
día si se les debe los ingresos mensurales?
Seguramente no.

Por ello, solicitamos de esta comisión que:
«Les Corts Valencianes insten el Consell de La Generalitat a saldar
las deudas que mantiene con el Ayuntamiento de Castellón
correspondientes a las transferencias de capital y las transferencias
corrientes del año 2006 y 2007, y que se adopten las medidas
necesarias para que en los próximos ejercicios presupuestarios no se
produzcan nuevas deudas, desfases en la contabilidad del ayuntamiento, y
que no se produzcan, por tanto, deudas que hagan que al ayuntamiento le
cueste funcionar y dar servicio a los ciudadanos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula, en representació de
Compromís, la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, el Grup de Compromís pensa votar a
favor de la proposició no de llei presentada pel Grup Parlamentari
Socialista, perquè entenem que cal que es paguen aquests conceptes
que han estat deutes adquirits per la Generalitat valenciana, en conceptes
econòmics compromesos i el que han suposat és que aquest
ajuntament haja tingut uns ingressos que després no ha trobat i, per
tant, les conseqüències que haja pogut tindre quant a les
inversions que aquest ajuntament haja pogut portar endavant.
(Remors)

Nosaltres entenem que La Generalitat està
errant i molt en la forma que té de finançar els ajuntaments.
De fet, creiem que està errant en moltes qüestions, algunes
d'elles que són en la seva manera d'invertir.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, un poc de silenci.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
-gràcies, senyor president-,
d'invertir en els ajuntaments perquè la pràctica
totalitat de les inversions es fa, doncs, en ajuntaments on el Partit
Popular governa, sobretot a la ciutat de València.
I una cosa
irònica és que avui vinguem a parlar de l'Ajuntament de
Castelló quan se suposa que els seus propis companys de partit
haurien de pressionar també al govern de La Generalitat.

I si així va la cosa, quan al final no se
té en compte ni tant sols a gent propera, doncs, podem imaginar-nos
la política que està desenvolupament en la resta
d'ajuntaments el Partit Popular, que és directament ofegar el
finançament municipal.

A més, erra en moltes qüestions.
Jo crec
que un dels exemples clar és, simplement per puntualitzar,
l'acord unànime que va haver a l'any 1999, de la
creació del Fons de Cooperació Municipal, i que a dia
d'avui no sabem res, ni ens han contestat sobre les intencions
d'aquest govern de posar-lo en marxa nou anys després.
Són simples mostres, però són molt significatives de
com La Generalitat en el tema del finançament municipal està
tenint els deures per fer.

Per tant, jo crec que avui, votant aquesta
proposició no de llei a favor, podríem donar un pas per, des
d'aquesta cambra, pressionar el Consell perquè aquests deutes
que té els pague, perquè a la fi el que farà és
-com dia la companya del Partit Socialista- ajudar la
població de Castelló sense cap tipus d'etiquetatge
polític, sinó en la seva totalitat, en les inversions que, al
final, van a repercutir en la societat de Castelló.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula, en nom del Grup Popular, el
senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor
president.

Bé, jo estic d'acord amb algunes coses
que ha dit la senyora Marco aquí.
Però, en primer lloc,
voldria com a municipalista, com a persona que ha estat en un municipi,
reconéixer que és la primera vegada que veig ací a Les
Corts que des d'ací instem La Generalitat a que pague uns
deutes en un ajuntament concret.

Penso que este tema normalment es gestiona pels
diferents ajuntaments; el que mane, indubtablement, ha de gestionar el
més ràpidament possible el cobrament d'allò que
puga tindre pendent de cobrar, i l'oposició està per a
controlar dins dels ajuntaments i fer que en ells puga denunciar el que
ací estem fent des del Grup Socialista referent a l'Ajuntament
de Castelló.
Creem una cosa, que nosaltres aquí, jo, per a la
defensa d'este punt de la senyora Marco, doncs, mos han tingut de
donar informació los membres de la corporació corresponent,
que són los que, en definitiva, coneixen quina és la
situació, més que nosaltres que estem aquí com a
diputats, i, per tant, jo he recorregut també a tindre la
informació de l'Ajuntament de Castelló respecte a com
estava la situació dels comptes de l'ajuntament per a poder
fer la meua intervenció.

En el seu preàmbul sí que ha estat
indicant, per descomptat, quina era la situació en el moment en el
moment que van conéixer l'estat de comptes de
l'ajuntament de.
.
.
, el compte general de l'Ajuntament de
Castelló, i parlava sobre els exercicis 2006 i 2007.
Efectivament,
durant.
.
.
, jo la informació que tinc és des que es va
presentar i va entrar esta proposició no de llei, que indubtablement
coincidim en el que no són inversions, el gasto que tenia pendent
era de 22.
029 euros, que vosté l'ha anunciat anteriorment, que
des de llavors fins ara li constava que s'havien pagat les altres
quantitats.
Per tant, les gestions de l'Ajuntament de Castelló
han segut fructíferes en el sentit de poder anar i que li pagaren
los diners que li corresponien.

I quant a la resta, parlaríem del que és
l'òrgan, sí, que en este moment estem parlant, que
és el que té pendent l'Ajuntament de Castelló.
L'Ajuntament de Castelló, com és normal, fa obres
públiques, que les té conveniades amb La Generalitat, i en este cas és el de la
ronda nord, la segona fase.
Després de la primera fase, va fer una
segona fase, que és la ronda nord, segona fase, la qual va
començar, i el conveni tenia sobre una base d'un pressupost
global de 7.
195.
000 euros, dels quals el 20% el devia aportar
l'ajuntament el 80% l'aporta La Generalitat.
En eixe conveni
marca que tot lo procés licitador, d'adjudicació, de
construcció, de pagament serà tot a càrrec de
l'Ajuntament de Castelló.
Per tant, l'Ajuntament de
Castelló, quan adjudica una obra d'estes, les fa sobre la base
d'uns diners.
.
.
, almenys tots los ajuntaments, d'uns diners que
té de tindre concertats ja per a poder fer front al que són
les diferents certificacions d'obra que es facen.

Per tant, no detrau diners ni de personal, que no
puguen pagar a la gent ni res més, són crèdits que,
indubtablement, estan fixats en un temps i una forma per a poder pagar
perfectament el que són les diferents certificacions d'obra,
i, en conseqüència, per tant, no afecta temes de personal com
vosté estava dient anteriorment.
Si que afectarà temes
d'interessos que tindrà que pagar l'Ajuntament de
Castelló, perquè en este cas aixina ho marcava dins del
present conveni.

¿Què passa llavors?
Passa que eixa obra,
des que es firma el conveni, se va executant.
Normalment los terminis
d'execució són diferents.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Mundo Alberto:

.
.
.
als terminis fixats en el conveni.
Per tant, se
demoren en eixe aspecte.
I los pagos a La Generalitat tenen de ser acord
amb les certificacions que vagen presentant, d'acord amb eixe 80%
d'obra realitzada.

Se planteja que eixa obra té uns modificats
importants de projecte, passa de 7.
195.
000 a 10.
388.
000 euros el cost total
de l'obra, per tant, n'hi ha un increment important que no
està lligat dins d'eixe conveni.
N'hi ha una
possibilitat i eixa possibilitat és fer un nou conveni amb el valor
real de l'obra que n'hi ha en qüestió i poder
afrontar el finançament d'eixa obra en la seua totalitat.
En
cas contrari, el 80% del que superava la quantitat que s'havia
adjudicat i aniria indubtablement directament que ho pagara
l'Ajuntament de Castelló, perquè no estava fruit del
conveni.
Haguera pagat La Generalitat los 5.
756.
000 euros i ahí
s'haguera acabat i punt.

Fruit d'això, tots sabem què fa
una tramitació d'una modificació de projecte, una
aprovació, una tramitació, que això.
.
.
, i nova
adjudicació.
.
.
Això té unes demores en temps i forma
que se van realitzant, i, en fa no moltes dates, l'Ajuntament de
Castelló ja ho té aprovat i falta que ho aprove La
Generalitat, s'ha fixat un nou conveni per a eixes obres de la ronda
nord, segona fase, en la qual ja està inclòs el valor total
dels 10.
388.
086 euros, dels quals paga La Generalitat el 80% de la
quantitat, i s'han fixat les anualitats d'acord amb este nou
conveni, aprovat, li repetixo, per l'Ajuntament de Castelló,
per tant, està d'acord amb este finançament que
aquí s'ha fixat, que percebrà durant este any 2008 3
milions de pessetes una vegada La Generalitat aprove el citat conveni i,
per tant, amb això procedirà a quedar salvats els comptes de
l'Ajuntament de Castelló amb La Generalitat en este nou
conveni.

Vol dir amb això que realment
l'Ajuntament de Castelló ha fet les seues gestions per a
aconseguir que el finançament siga l'adequat.
El
finançament està ben especificat en este conveni.
Nosaltres,
en este moment, si diem que aprove.
.
.
¿Què és el que
té d'aprovar?
, ¿que li pague els 5.
700.
000 i deixe de
cobrar els 8 milions que n'hi han en el conveni?
Jo penso que
l'Ajuntament de Castelló té un conveni ja aprovat i
enviat a La Generalitat perquè se ratifique.
No sé si en este
moment La Generalitat ho té.
.
.
, està a punt de ratificar eixe
conveni i, per tant, abans de finals d'any cobrarà els 3
milions d'euros del conveni i a partir de primers d'any
podrà cobrar la segona fase que hi ha allí.

Per tant, jo crec que és més important
que des de l'ajuntament negocie, arribe a acords com han arribat en
este cas, que són en benefici de la ciutadania de Castelló,
perquè representa el cobrar un 80% de l'increment del
modificat del projecte i, per tant, nosaltres anem a rebutjar la seua
proposta, perquè pensem que, en la situació que es troba tot
això, realment deixa clara la situació econòmica de La
Generalitat i l'Ajuntament de Castelló.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Té la paraula la senyora Marco.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señor presidente.

Señor Mundo, en primer lugar, pues, lamentar su
doble discurso, ¿no?
En su primer parte de la intervención
nos ha hablado de que las personas que conocen mejor las cuentas del
ayuntamiento son los propios concejales del ayuntamiento, y, en ese
sentido, sí que me gustaría que usted instara al señor
Alberto Fabra, alcalde y diputado en estas Cortes, a que viniera
aquí a defender en esta cámara no solamente las deudas que el
Consell mantiene con el ayuntamiento que él preside, no, sino
cualquier otra cuestión que tenga relación con la ciudad de
Castellón, porque parece ser que cualquier cosa que tienen
relación con la ciudad de Castellón en esta Cortes, el
señor Alberto Fabra se esconde detrás del traje de alcalde,
¿eh?
, detrás del traje de alcalde, y parece que no es
diputado autonómico, y queremos recordar que el señor Alberto
Fabra es diputado autonómico tanto (veus) como lo soy yo, y tiene que venir a defender creo que
los intereses de la ciudad de Castellón, como yo estoy aquí,
ahora, defendiendo los intereses de la ciudad de Castellón y de los
ciudadanos de Castellón.

Y, en segundo lugar, ya le recojo lo que ha dicho
también en su primera parte del discurso, y ya le anuncio que
pediremos, y espero que usted la apoye, pediremos la petición.
.
.
, mi
grupo pedirá que comparezca en esta cámara, en esta
comisión, el concejal de hacienda del Ayuntamiento de
Castellón, para que explique claramente, para que no tengamos que ir
buscando ni informes ni segundas manos, sino que explique claramente
cuál es la situación presupuestaria.
.
.
, el estado de
ejecución del presupuesto de ingresos del Ayuntamiento de
Castellón.

En segundo lugar, pues, lamentar que ustedes tengan,
pues, ese discurso, ¿no?
, de defensa de los intereses de los
ciudadanos.
Siempre les estamos oyendo aquí decir que ustedes
defienden a los ciudadanos, que son los únicos que defienden los
intereses de los valencianos y, sin embargo, a la hora de demostrarlo,
demostrarlo con el voto, ustedes siempre votan en contra de cualquier
propuesta que beneficie a los ciudadanos, sean del municipio que sean.

Y lamento decirlo así, de verdad, señor
Mundo, lo lamento, porque me hubiera gustado que de aquí
hubiéramos salido cogidos de la mano en la petición de que se
paguen las deudas al Consell.
Incluso más, yo le hubiera dicho que
hasta si usted me hubiera animado a que fuéramos juntos
también a pedir las deudas que el estado tiene con el Ayuntamiento
de Castellón, pues, también hubiéramos votado a favor,
mire lo que le digo, señor Mundo.
Es decir, ir juntos de la mano a
pedir, a solicitar que se paguen las deudas con el Ayuntamiento de
Castellón, que, al fin y al cabo, lo único que estamos
intentando es beneficiar a los ciudadanos, que tengan una mejor calidad de
vida.
Y lamento que no haya podido ser así.

He de decirle también que, bueno,
lamentablemente, después de anunciar la presentación de esta
proposición no de ley tuve que leer en la prensa.
.
.
, un concejal del
ayuntamiento, este concejal de hacienda que vamos a pedir su comparecencia
aquí, de acusarme de hipocresía, ¿no?
, cuando el
estado no invierte en Castellón y sí que lo está
haciendo la Generalitat valenciana.
Yo simplemente decirle un dato,
¿eh?
, un dato: mientras que el estado ingresa a las arcas, en el
año 2007 ingresó a las arcas del Ayuntamiento de
Castellón 29 millones de euros, y solamente quedan pendientes 2
millones de euros, solamente un 7,88%, la Generalitat valenciana tan solo
reconoció 10 millones de euros, ¡un tercio!
, un tercio, y
quedan pendientes de ingreso el 70% de esos 10 millones de euros.
(Veus) ¡Casi nada!
,
casi nada.

Y, simplemente también, por unos datos.
.
.
, se
lo digo para que usted se lo diga a sus compañeros también
del ayuntamiento, mientras que el estado está invirtiendo en los
ciudadanos de Castellón, en esos ingresos al Ayuntamiento de
Castellón 193 euros, la Generalitat valenciana invierte, o ingresa
para que revierta a los ciudadanos, 66 euros.
¡Ahí es nada!
,
ahí es nada.
(Veus)

Señor Mundo, creo que las diferencias son
significativas y creo que hubiéramos tenido que ir de la mano a
pedir más dinero, a pedir que se liquiden esas deudas, tanto de La
Generalitat como del estado.
Lamento su voto en contra y lamento que
ustedes no defiendan con los hechos a los ciudadanos y solamente con la
boca.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marco.

Té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Bé, gràcies, senyor president.

Senyora Marco, vosté confon les paraules que li
he dit anteriorment.
Jo no li he dit mai que aquí.
.
.
Jo
l'única cosa que li he dit és que l'Ajuntament de
Castelló, que està el govern de l'ajuntament i
l'oposició, és un lloc a on poden analitzar-se, uns i
altres, els comptes.
Jo no he dit que aquí vinga el senyor Alberto
Fabra, aquí, a defensar o no.
.
.
Ell ha defensat en plenari temes que
han repercutit en el que és.
.
.
, temes de Castelló, ho ha fet
en el plenari.
En esta comissió, som uns diputats que en formem part
i, per tant, en este cas, com a diputat (veus) m'ha correspost a mi defensar este tema i
replegar la informació que precedia al respecte.

Jo crec que de la informació que jo li he donat
i de totes les dades que li he donat, queda molt clar quina és la
situació de l'Ajuntament de Castelló.
l'Ajuntament de Castelló, ¡de veritat!
, estem parlant
d'una obra bàsicament que és la ronda nord, en la
segona fase.
Si aquí vindríem per cada tema puntual que
n'hi hauria, que, a la millor, quan arribe a la proposició no
de llei, com és este el cas, hi ha ja un conveni firmat per
l'ajuntament, ja s'ha arreglat i renegociat el deute, que, en
realitat, si s'haguera pagat això que n'hi havia
allí i no s'haguera fet front al modificat del projecte li
haguera costat quasi tres milions d'euros més a
l'Ajuntament de Castelló, una minva important
d'ingressos per a l'Ajuntament de Castelló, jo crec que
no és una situació perquè aquí vinga cap
regidor a explicar-mos quina és la situació en
l'Ajuntament de Castelló.
.
.
Començarem a cridar.
.
.
Això és el mateix que si vosté vol encarregar
proposicions de compareixences aquí, indubtablement, qui té
de respondre.
.
.
, i nosaltres responem d'acord amb els deutes que pot
tindre l'ajuntament, no el que té La Generalitat amb
l'estat.
Aquí sí que instem d'este tipus de
deutes, no parlem dels temes que puguen n'hi haure en los diferents
ajuntaments, perquè són autònoms suficientment los
ajuntaments per a poder negociar i parlar amb La Generalitat el que
corresponga, i en el moment més adequat, com estan cobrant tots los
ajuntaments.

Per tant.
.
.
Vosté després m'ha
començat a comparar temes que si l'estat aporta 29 milions
d'euros, que els aporta.
.
.
¿Incloent-hi el fons també?
¿Incloent-hi el fons que té de donar a tots los ajuntaments,
que es la part més important que repleguen els ajuntaments quant al
fons?
Per tant, no (ininte­l·ligible) .
.
.
comparar coses en este sentit.
Vore que La
Generalitat de forma directa n'hi ha moltes obres que les està
fent directament en l'Ajuntament de Castelló, directament des
de La Generalitat sense passar per l'administració de
Castelló quant als seus pagaments i, per tant, seria
qüestió d'un debat que crec que no és procedent en
esta cambra, sinó que en el mateix ajuntament, de vore com estan les
seues inversions i això se produïx cada vegada que parlen de
pressupostos o parlen d'obres dins del mateix Ajuntament de
Castelló, i no anem a canviar els debats d'ajuntaments
aquí, en les Corts.

Per tant, nosaltres estem aquí per a reclamar,
i sí que la convoco, que moltes vegades se li ha dit, a reclamar
més fons i més i més diners i més inversions en
esta comunitat de part de l'estat espanyol i no parlar en este
moment.
.
.
, que és el que mos competix, i no parlar del que
representa a cada un dels ajuntaments, dels cinc-cents i tants ajuntaments
de la Comunitat Valenciana, que aquí realment no estem per a
jutjar-lo.
Qui el jutjarà més són els mateixos
ajuntaments i, a més a més, quan l'Ajuntament de
Castelló està únicament pendent en este moment
d'un conveni pel qual tindria de tindre el seu finançament ja
compromés i pel qual en este moment es definixen quines són
les seues formes de pagament.

Per tant, senyora Marco, jo crec que, en este sentit,
la raó li l'està donant a l'Ajuntament de
Castelló el temps, en el qual, des d'un principi ha estat
exigint los pagaments de diferents quantitats que devia, com en tots los
ajuntaments amb les seues demores que poden n'hi haure per
justificacions, per una sèrie de pagaments, per tot el que vullga
dir-li, però en realitat, eixos, de gasto corrent, de
transferència de capitals, s'han fet.
El que no s'han
fet són los d'inversions, però motivats pel que li dia
anteriorment, fruit d'un conveni i, per tant, nosaltres, amb esta
proposició no de llei que vosté ha presentat, anem a votar-la
en contra.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Doncs, anem a passar a votar esta proposició no
de llei.
¿Vots a favor?
7.
¿Vots en contra?
8.

Senyories, doncs, hem acabat els dos punts de
l'ordre del dia que teníem per a la comissió de hui.
Anem a alçar la sessió, no sense abans desitjar-los que el
dia 9 d'octubre, que és el dia de la nostra festa gran, doncs,
bé, com a bons valencians que som, ho passem bé i ho
disfrutem.
(Veus)

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 11 hores i
33 minuts)