Untitled Document

<!--
body {
background-color:white;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i
Hisenda realitzada el dia 25 de maig de 2009.
Comença la
reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor
Jesús Ros Piles.
Reunió número 20.

Proposició no de llei sobre la
distribució dels fons en matèria de polítiques
d'ocupació, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE
número 30.
174, BOC número 132)

El senyor president:

(La intervenció del
president no s'ha gravat)

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyora secretària.

Primer punt de l'ordre del dia: lectura de
l'acta anterior.
Estan les seues senyories d'acord amb
l'acta?
Aprovada.

El senyor president:

Segon punt de l'ordre del dia: presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre la
distribució dels fons en matèria de polítiques
d'ocupació, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula el senyor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Buenos días, señor presidente.

Señores miembros de la Comisión de
Economía.

Los fondos para el desarrollo de las políticas
de empleo de ámbito nacional figuran en los presupuestos generales y
se distribuyen cada año en las autonomías con las
competencias transferidas en base a criterios propuestos por el Ministerio
de Trabajo y acordados por la Conferencia Sectorial de Asuntos Laborales.

En el año 2008, la Comunidad Valenciana
recibió cerca de 264 millones, de los que si se consideran
únicamente los destinados a políticas para desempleados,
excluyendo la llamada formación continuada preferentemente a
ocupados, la cuantía fue de 219,2 millones de euros.
Esto se traduce
en una reducción de los fondos por parado del 36,7% desde el
año 2004, pasando de 1.
309, en el año 2004, a 829,1, en el
año 2008.

En consecuencia, la Comunidad Valenciana es la segunda
autonomía que menos fondos por parado recibe para políticas
de empleo, por detrás de la de Canarias, y se sitúa alrededor
del 23%, por debajo de la media nacional.

Además se ve agravado porque existen una serie
de comunidades autónomas que reciben fondos adicionales con cargo a
los presupuestos generales del estado, destinados a planes integrales de
empleo o similares que están al margen de los fondos distribuidos
por la conferencia sectorial y que el gobierno central asigna de forma
discrecionalmente.

Si además añadimos que otras comunidades
como Canarias, Extremadura, Galicia, Andalucía o Castilla-La Mancha
reciben fondos adicionales con cargo a los presupuestos generales del
estado para planes integrales de empleo, la Comunidad Valenciana queda en
2008 alrededor de un 30% en fondos por parado por debajo de la media
nacional y somos la última autonomía en el ranquin de fondos
por parado.

Si la comparación se realiza con la
autonomía que recibe mayores fondos, en este caso Asturias,
serían 1.
588,9 euros por desempleado, y la comunidad recibe un 51%
aproximadamente por parado respecto de la que más recibe.

Los actuales criterios para el reparto de los fondos
se basan en garantizar los fondos recibidos en el año anterior, al
margen de lo que ocurra en el mercado laboral y repartir, en función
del número de parados o de otros criterios objetivos, tan solo el
crecimiento de cada año, la proporción de fondos garantizados
que no se distribuyen en función de criterios objetivos de paro o
demandantes de empleo.
En los mismos han pasado del 26% en el 2005 hasta
alrededor del 98% en el 2007 y en el 2008, distribuyéndose en base a
los criterios, digamos reglados, tan solo el 2% de los fondos.

Sin embargo, en el caso de los fondos propios
dedicados por La Generalitat a las políticas de empleo, el
crecimiento ha sido de un 35,2% desde 2004 hasta 2008, muy por encima de la
evolución seguida, evidentemente, por los fondos recibidos de los
presupuestos generales del Estado.
De esta manera, la participación
de los fondos propios de la Generalitat valenciana en el presupuesto de las
políticas contra el desempleo se ha incrementado en casi 5 puntos
porcentuales, alcanzando el 45% en el 2008.

Por su parte, el vicepresidente económico del
Consell le ha instado en varias ocasiones al ministerio a avanzar en el
diseño de un nuevo modelo de distribución de fondos que tenga
como referente un proceso de objetivación y de igualdad en
términos per cápita de la distribución de los fondos
que esté basado en datos objetivos de paro y demandantes.

Por todo ello, queremos, desde el Grupo Popular de las
Cortes Valencianas, instar al Consell para que, a su vez, solicite al
gobierno de la nación la modificación de los criterios de
distribución de fondos a las comunidades autónomas para
políticas activas de empleo, para que se basen en datos objetivos de
paro y de demandantes y de empleo, y garanticen la igualdad en la
cuantía de los fondos destinados a cada parado en todo el territorio
nacional.

De hecho, imagino, y por ello venimos aquí a
pedir el voto favorable a esta proposición no de ley del Grupo
Popular al resto de grupos políticos, imaginando que toda esa
sensibilidad social que siempre se argumenta y se pone de cara, digamos, a
nuestros conciudadanos por parte de todos los grupos de esta cámara,
sea una realidad cuando se apoye esta PNL y podamos de verdad trabajar y
seguir dándole las.
.
.
, devolviendo en parte la ilusión a
esta comunidad y devolviendo, desde luego, sí, una fortaleza social,
que parece ser que solamente se queda en buenas palabras y que cuando llega
el momento de la realidad se traduce en hechos que no responden a tal (inintel·ligible) .
.
.

Por ello, les vuelvo a repetir, señores del
Grupo Socialista, señores del Grupo Compromís, quisiera, si
ustedes así lo estiman, que esta proposición no de ley fuese
aprobada en referencia, sobre todo, a lo que ustedes vienen proclamando a
través de todos los medios de comunicación, que no es
más que esa importantísima y casi, casi única bandera
de lo social que ustedes levantan todos los días.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Ballester.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Compromís votarà a
favor d'aquesta proposició no de llei.
Entenem que
s'està parlant d'alguna manera d'un tipus de
criteri, un criteri objectiu.
Nosaltres entenem un criteri raonable a
aquesta objectivitat que sempre reclamem, no solament al govern estatal,
sinó al govern autonòmic, del Partit Popular.

Doncs bé, avui en esta proposició no de
llei es contempla, i és per això que el meu grup parlamentari
no pot deixar passar l'oportunitat de recolzar-la.
Nosaltres creguem
que aquesta objectivitat, ja dic, ha d'imperar sempre en estos temes,
ara més que mai, quan estem parlant de destrucció
d'ocupació.
Doncs bé, esta objectivitat ha
d'imperar sempre.
La trobem a faltar, i per això ens
sorprén que en aquest cas el Grup Parlamentari Popular haja
presentat una proposició no de llei que ve a parlar justament
d'açò, perquè la trobem a faltar molt
constantment en les seues proposicions no de llei, en les iniciatives que
porten endavant, fins i tot en les actuacions del govern.

No hi ha esta objectivitat quan els grups de
l'oposició, quan el meu grup parlamentari vol posar damunt la
taula les realitats.
No hi ha una admissió tampoc d'esta
pròpia realitat.
I, per tant, trobem una sorpresa.
Però no
per esta sorpresa anem a deixar de recolzar esta proposició no de
llei.

Al mateix temps, jo crec que hauríem de tindre
clar que si volem fer gala d'esta objectivitat, també
hauríem de dir tots els grups parlamentaris, no solament el nostre,
sinó el Grup Parlamentari Popular i el Socialista, que som
l'autonomia que més ocupació està destruint.
Esta és una realitat que és evident, que és real i,
per tant, no s'ha de deixar d'admetre perquè, si no, no
estarem fent la tasca que ens van encomanar els ciutadans valencians i
valencianes, no estarem posant damunt la taula mesures que vinguen a
proporcionar-los una qualitat de vida.
I, fins i tot, en aquest cas, a
proporcionar-los una ocupació que ara el govern popular en les seues
mesures està deixant que se destruïsca d'una forma
exponencial.

Per tant, simplement això.
Nosaltres entenem
que se parla d'un criteri totalment raonable, totalment objectiu,
d'uns fons que justament vénen a parlar de polítiques
d'ocupació.
Doncs bé, hem de garantir uns criteris.
I
el criteri pot ser de forma objectiva el criteri d'atur i les
demandes justament d'ocupació.
Per això la recolzem.

Però ara bé, fem una crida també
que no solament aquesta objectivitat i aquests criteris raonables vinguen
solament quan el Partit Popular vullga fer vendre que fa algun tipus
d'iniciativa aquí, a Les Corts, sinó que també,
quan els grups de l'oposició justament volem posar damunt la
taula criteris objectius, criteris raonables i que vénen justament a
pal·liar esta situació de destrucció
d'ocupació que ens està duent a uns límits en
esta crisi molt preocupants i que estan emparats justament per la falta de
govern del Partit Popular, doncs bé, que ens facen el mateix
recolzament que ara el Grup Parlamentari Compromís va a fer a
aquesta proposició no de llei del Partit Popular.

Si més no, és l'única cosa
que podem argumentar davant aquesta proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Sarrià.

El senyor Sarrià i  Morell:

Gràcies, president.

Esta proposició pot paréixer raonable.
Però jo, abans d'explicar el nostre vot i en quin sentit va a
ser, sí que vullc fer algunes consideracions, perquè si
alguna cosa sense dubte no es pot qüestionar del Partit Popular
és la seua capacitat de fer una estratègia i aplicar-la en
totes les polítiques en el mateix argumentari.
Dóna igual que
moltes voltes siga absurd, però ho apliquen a rajatabla.
I hui li ha tocat a les
polítiques actives d'ocupació.

Vostés ja fa temps que han decidit que la seua
prioritat no és complir les seues obligacions com a govern, no
és preocupar-se dels aturats en allò que vostés poden
fer, no és exercir les competències que tenen assignades,
sinó que la seua prioritat és, fonamentalment, sempre i a
tothora, intentar eludir les seues responsabilitats i intentar demostrar
que tot el que està mal, tot el que no funciona en esta comunitat no
és culpa del govern d'esta comunitat, sinó és
culpa del Govern d'Espanya, malgrat que siguen competències
del Consell.

I dóna igual que això quede a voltes en
evidència.
Després ja s'encarregarà Canal 9 de
vestir-les adequadament.
I el fonamental és contribuir a despistar,
a no assolir responsabilitats i sobretot a gemecar, a gemecar bona cosa a
compte d'un greuge que vostés saben que és perfectament
fals, encara que creuen que és una estratègia que els
dóna rèdit i l'apliquen en tot, fins i tot en coses que
no tenen res a vore, com el lamentable espectacle de vore al president de
La Generalitat declarant en un tribunal.

I la proposició que avui presenten respon
també a eixa intenció de despistar, confondre, d'eludir
responsabilitats.

Despistar, en primer lloc, perquè esta
proposició ve acompanyada d'un seguit de declaracions, tant
d'irresponsables institucional de La Generalitat com del mateix
Partit Popular, mesclant conceptes i despistar en el significat, per
exemple, de les xifres de l'atur, que, sense dubte, i com bé
ha dit la que m'ha precedit en la paraula, és un problema
terrible a Espanya, especialment per a les persones que el patixen,
però, sense dubte, ho és molt més al cas de la
Comunitat Valenciana.

I vostés parlen de vegades com si no tingueren
cap responsabilitat en la nostra situació econòmica, en la
dels valencians, ni en les dificultats de la nostra indústria, ni en
les polítiques d'ocupació, per suposat.

Si no fóra pel que veiem que gasten i que no
els dol en grans esdeveniments, en papa, en grups antiavortament o en amics
«orangistes», pensaríem que en esta comunitat o no hi ha
govern o és un govern que està suspés de les seues
funcions.
Malauradament trobe que l'última afirmació
és en part certa.

Mire, vostés fa poc més d'un any,
finals de l'any 2007, a més un diputat sentat ací,
estava desvanit, desvanit de les xifres d'ocupació, positives
aleshores, per suposat, en relació a ara.
I les atribuïa a la
magnífica gestió de La Generalitat.
El mateix conseller
Gerardo Camps presumia fa escassament un any, en el mes d'abril de
2008, referint-se a les dades d'ocupació d'aquell mes,
que la comunitat afrontava i afrontaria millor la crisis que altres
comunitats i que es continuaria creant ocupació, perquè el
Consell feia -textualment dia- «els seus deures».

Per suposat no es concedia aleshores cap paper en
eixes optimistes anàlisis al Govern d'Espanya, a més de
les eternes denúncies victimistes.
El ben cert és que un any
després de tanta supèrbia la comunitat ha augmentat el seu
nombre d'aturats en 192.
570 persones, un 77,33% més que en
abril de 2008.
Ni més ni menys que quasi 22 punts més que la
mitjana estatal, un percentatge que, en el cas de Castelló, es
dispara fins a un 123,15% d'augment.

Bé, doncs, vostés afirmen sense cap
pudor que eixe sagnant diferencial negatiu per a tots els valencians i
valencianes no té res a vore amb les seues polítiques.
Home!
Si, aleshores, feien el deures, ara què fan?
Si, aleshores, tot era
responsabilitat de les seues polítiques i de la seua gestió,
ara és només responsabilitat del govern d'Espanya?
Vostés no tenen cap responsabilitat?
 I es tracta, per tant,
d'una proposició i una idea que el que tracta és de
despistar i confondre.
I a la proposició en si!

En primer lloc, vostés manipulen i trabuquen
les xifres i els conceptes que motiven eixes xifres.
Vosté, sap
perfectament que els fons dels quals estem parlant no poden respondre
únicament als criteris que ací hui ens proposen, per una
senzilla raó: és la Comissió Europea la que en primer
terme establix els criteris de distribució per al Fons Social
Europeu, en especial, en aquell que fa referència a la
classificació que fa de les regions pel seu nivell de
desenvolupament i convergència.
I la Comunitat Valenciana
està inclosa en eixa política regional, en un tractament
transitori, conegut com phase in, establit per a aquelles regions europees que han eixit de
l'Objectiu 1 pel seu propi creixement econòmic.
I són
les regions que més fons reben, aquelles, naturalment, menys
desenvolupades i que tenen encara com a objectiu la convergència.
I
eixe fet no és obviable, aprovem ací el que aprovem.

Segon.
A la seua exposició de motius exclouen
la formació adreçada a ocupats, perquè els dóna
la gana, com si no fóra això una política
d'ocupació que, precisament, va adreçada a evitar la
destrucció d'ocupació i a millorar la
capacitació dels treballadors ocupats, com ho és la millora
de les condicions del treballadores desocupats i el foment de
l'ocupació en general.

I, en tercer lloc, estem parlant d'uns criteris
de distribució que s'establixen plurianualment.
I ahí
és a on vostés més clarament estan fet una
proposició amb una intenció torticera.

El Ministeri de Treball, saben vostés que
està en estos moments elaborant els criteris que seran
d'aplicació per al període 2010-2013.
I està
fent-ho en reunions de treball en què vostés, el Consell,
participen con la resta de comunitats autònomes i que, en el seu
moment, haurà d'acordar la Conferència Sectorial
d'Assumptes Laborals.
Així com saben també
vostés que, amb tota seguretat el mapa de situació de
l'atur actual, que tant els preocupa el repartiment dels fons per
aturats, on malauradament vostés queden molt malt parats
perquè tenen més de 192.
000 aturats més que fa un any,
i no pel criteri de distribució d'estos fons serà
modificat, serà modificat, però esta necessitat surt en gran
mesura perquè a esta comunitat hi ha un diferencial negatiu en
polítiques d'ocupació, i, naturalment, en
destrucció d'ocupació.

I és intenció coneguda del ministeri que
els nous criteris incorporen mecanismes correctors per a aquelles
comunitats que obtinguen quantitats per aturats inferiors a la mitjana
estatal, i que estes se resten paulatinament d'aquelles comunitats
més beneficiades en els criteris antics.

És, per  tant, al nostre entendre, una
proposició que no aporta res que no estiga ja en marxa dins del
possible.
I el que pretén, com quasi totes les seues iniciatives, en
esta i en altres matèries, és distraure
l'atenció de la responsabilitat del Consell en un tema, el de
les polítiques actives d'ocupació, on té la
plena competència i a on s'ha limitat a presentar plans, a
pagar -això sí, com tots els que presenten- amb
els diners que ha de donar el senyor Zapatero o el president del govern.

Són precisament, en això que els
preocupa tant de l'atur, les mesures del govern d'Espanya les
que han permés, en les últimes dades d'ocupació,
reduir eixa destrucció progressiva d'ocupació -en
el darrer mes, especialment- i no la demagògia victimista del
Consell i el Partit Popular on situem esta proposició, en què
ens abstindrem, perquè nosaltres també volem que augmente la
dotació per als aturats valencians, però al que no anem a
donar pas és a una proposició demagògica i que no
pretén això, pretén simplement eludir responsabilitats
i posar-li el mort i atribuir-li el mort al govern central.

El senyor president:

Gràcies, senyor Sarrià.

Con no hi ha hagut excessives contradiccions i no
s'ha pronunciat ningú amb el vot en contra, ens toca passar a
votar directament ja.

En eixe sentit, senyories, anem a passar a votar esta
proposició no de llei, presentada pel Grup Popular.

El senyor Ballester Costa:

Nuestro grupo, evidentemente, el Grupo
Compromís ha dicho que sí va a votar a favor de la
proposición no de ley, pero el Grupo Socialista ha dicho que se va a
abstener.

Yo creo que, por lo menos, el derecho a todo lo que
él ha dicho o todo lo que el Grupo Socialista ha dicho en su momento
de que esta PNL la ha calificado de tantas cosas, que me gustaría,
por lo menos, tener el derecho a.
.
.

El senyor president:

Señor Ballester, es que no toca, es que no
toca.

El senyor Ballester Costa:

Ahí se ve, señor presidente, lo que
cambia la vaca del campo al cortijo.

El senyor president:

Señorías, dejemos el campo y la vaca en
su sitio.

¿Votos a favor de esta proposición de
ley?
9.
¿En contra?
¿Abstenciones?
6.

Proposició no de llei sobre la petició al
govern de la nació de l'ampliació a Enesa de la
subvenció prevista per a atendre el Pla d'assegurances
agràries combinades, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE
número 31.
203, BOC número 137)

El senyor president:

Passem al tercer punt de l'ordre del dia, que
és: presa en consideració de la Proposició no de llei
sobre la petició al govern de la nació de
l'ampliació a Enesa de la subvencions previstes per a atendre
el Pla d'assegurances agràries.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

I curant-me amb salut intentaré manifestar ben
clarament quina és la posició del meu grup per, si de cas,
després, hi ha un vot unànime o no unànime, incloent
una abstenció, i resulta que no puc acabar de defendre els nostres
posicionaments.

Començaré dient que esta
proposició no de llei, senyories, no pot dir-se que forma part de
cap estratègia per a despistar ni per a gemecar -com
s'ha dit ací-, ni per a plorar de manera infundada.
Crec
que està més que justificada.
I jo intentaré, en
conseqüència, defendre-la.

El que ocorre és que en massa ocasions, i en
qüestions bàsiques per a la nostra comunitat, el govern
socialista discrimina la nostra comunitat.
I ací, en esta
proposició no de llei, tenim un bon exemple del que estic dient.
Tant sols recordaré el marc jurídic que és
d'aplicació, la Llei 87, de 1978, i el Reial decret que,
posteriorment,  en 1979, la va desentrellar, contempla els aspectes
generals que han de tindre's en compte en la concessió de
subvencions a la subscripció d'assegurances agràries
combinades.

El Consell de Ministres, per tant -quede
clar- és l'encarregat d'aprovar el Pla anual
d'assegurances agràries combinades en el qual, a més
d'aprovar-lo, el Consell de Ministres ha de determinar els diversos
percentatges de subvenció que correspondran als agricultors,
ramaders, aqüicultors o productors forestals.
Per tant, estem davant
d'una responsabilitat que correspon al Consell de Ministres.

La concepció d'eixes subvencions per part
de l'administració general de l'estat, el cos de les
primes que correspon pagar als assegurats que s'acullen a eixe
sistema de les assegurances agràries combinades, es consideren tots
-jo crec que el govern així ho considera-, i molt
especialment la Conselleria d'Agricultura així ho considera,
són un instrument bàsic per al desenrotllament d'una
política d'ordenació agrària.
La nostra
Conselleria d'Agricultura ho considera -insistisc-,
així, i amb el fi de mantindre unes rendes dignes amb el sector
agrari, considera que la política d'assegurances
agràries són un instrument eficaç per al manteniment
d'estes rendes, perquè els llauradors puguen mantindre
dignament la seua activitat, proporcionant una adequada cobertura a les
produccions agropecuàries, enfront dels distints riscs,
principalment -com vostés saben-, climàtics, i
que provoquen pèrdues en la quantitat, o, en ocasions en la
qualitat, de les produccions de les nostres explotacions.

Davant esta situació, les assegurances
s'han revelat sempre, fins al moment, com el mitjà més
eficaç per a fer front als danys derivats d'eixos accidents,
en moltes ocasions climatològics, mitjançant la
subscripció de pòlisses que proporcionen cobertura enfront
dels diversos riscs.

Per tot el que acabe de dir, la Conselleria
d'Agricultura ha considerat prioritari implantar un sistema
d'assegurances agràries a la Comunitat Valenciana, pel que fa
ja més de deu anys, més d'una dècada, que ve
col·laborant amb Enesa en la introducció dels plans anuals
d'assegurances agràries, habilitant subvencions
complementàries a les d'este organisme amb el fi de minorar
les primes que han de pagar els assegurats i fomentar la
contractació i la implantació de l'assegurança a
la Comunitat Valenciana.

A més, la conselleria estableix ajudes
addicionals específiques per a fomentar la qualitat de les
produccions, per a buscar també un equilibri en les (inintel·ligible) .
.
.
,
en zones on les taxes són elevades, i, fomentar, per altra banda, la
contractació de cobertures més completes.

En definitiva, senyories, el Consell de Ministres
-com dia anteriorment- és qui aprova el Pla anual
d'assegurances agràries combinades, pla en què es
determina els diferents percentatges de subvenció que correspondran
als agricultors, als ramaders, als aqüicultors o productors forestals
que asseguren les seues produccions en el marc del sistemes
d'assegurances agraris combinats.

Conforme a la llei que he citat a l'inici de la
meua intervenció, la Llei 87, de 1978, i al reglament que la
desenrotlla, de 1979, l'entitat estatal d'assegurances
agràries, és a dir, Enesa, ha elaborat el Pla
d'assegurances agràries combinades per a l'exercici de
2009.

L'aspecte més important del Pla anual de
les assegurances agràries 2009, presentat per Enesa, és que
baixa la seua aportació a les subvencions de les pòlisses de
2009, les baixa, baixa els diners previstos per a eixe pla
d'assegurances.
I, conseqüentment -això és
així-, l'assegurat és el que ha de realitzar un
major esforç per a la contractació de les seues
pòlisses.

Eixa és una realitat inqüestionable,
inqüestionable.
La subvenció prevista per a tindre el Pla
d'assegurances agràries combinades de 2009 i la
liquidació de plans anteriors per part d'Enesa,
l'aportació que té prevista és de 280,78 milions
d'euros.
Això són xifres que no poden discutir-se.

Per tant, l'estat espanyol, reduïx
d'una manera considerable les subvencions per a totes les
línies d'assegurances.

Parlaré, a continuació, de la
citricultura, perquè és la part més important afectada
a la nostra comunitat.

D'entre les línies d'assegurances,
una de les que es veu més afectada és la citricultura.
Enesa
ha rebaixat, com a mitjana, en les diferents línies
d'assegurances, en el conjunt de les línies
d'assegurances, un 10%.
Ha reduït, per tant, la seua
aportació, en termes generals, un 10%.
Però, en el cas de la
línia que recull les  assegurances per als cítrics, eixe
percentatge assolix una mitjana de 13,33%, suposant -i
açò és obvi- un perjuí destacable en el
conjunt de la contractació de les assegurances a la Comunitat
Valenciana, ja que a la nostra comunitat les assegurances dels
cítrics, com saben vostés, suposen el 60% del total de la
contractació, a la nostra comunitat -insistisc.

Per tant, una qüestió bàsica: hi ha
una disminució de l'aportació d'Enesa.

Miren vostés, en l'any 2008,
l'aportació d'Enesa fou de 40,33 milions; 40,33 milions.
En l'any 2009 l'aportació d'Enesa és de
35,5 milions.
Per tant, si jo encara sé restar, ha disminuït en
4.
832.
072,64 euros l'ajuda directa als nostres ramaders i
agricultors.

Eixa baixada de més de 4.
800.
000 euros, quasi 5
milions, suposa un sobrecost per als agricultors i ramaders de la Comunitat
Valenciana respecte al que va suposar el pla de 2008; un sobrecost que, en
realitat, ací es quantifica en més 7.
396.
000 euros.

Si la conselleria no haguera augmentat
l'aportació en el pla de 2009 i la seua contribució
proporcional, que és la que féu en 2008, l'haguera
mantingut -eixa aportació proporcional- en 2009, haguera
hagut d'aportar 18 milions d'euros.

Però què és el que ha ocorregut?
Que davant esta situació, la Conselleria d'Agricultura no tan
sols no ha minorat la seua aportació respecte a l'any
anterior, sinó que l'ha incrementat en un 5%, arribant al
percentatge màxim permés per la reglamentació
comunitària i absorbint una part molt important de la
minoració que ha portat a cap Enesa.

El pressupost de la conselleria per a la línia
d'assegurances en este exercici és de 21 milions
d'euros.

En esta actuació, la repercussió per a
l'assegurat passa de 7,4 milions a 3,8 milions.
Per tant,
s'aconseguix l'objectiu al qual em referia anteriorment, de
minimitzar el cost directe que tenen per als llauradors, fonamentalment per
als llauradors, estes assegurances.

Senyories, en l'any 2008, l'ajuda de la
conselleria consistia en una subvenció base del 50% de la concedida
per Enesa.
Eixa subvenció base, i amb la finalitat de compensar la
disminució de l'aportació d'Enesa, s'ha
elevat al 60%.

I per al cas de produccions emparades per
denominació d'orige, IGP o marques de qualitat a la Comunitat
Valenciana, fins al 70 i fins al 85 i 87% en les línies de
destrucció d'animals bovins i no bovins respectivament.

La suma de les subvencions d'Enesa més
les de la conselleria saben que no pot superar uns límits que marca
la mateixa normativa comunitària.

Per tant, per tant, i intentant resumir, jo crec que
és esta una proposició no de llei que deuria comptar amb el
recolzament inequívoc de tots els grups parlamentaris, per damunt
dels nostres posicionaments concrets.

Però d'ací hauria d'eixir un
vot unànime per a reclamar que, a la cap i a la fi és el que
es planteja en la proposta de resolució, que reitere de nou davant
el govern de la nació la sol·licitud a Enesa de
l'ampliació d'una subvenció prevista en el pla
d'assegurances agràries de 2009, que s'ha vist
reduïda de facto.

Per tant, crec sincerament que tots els que estem
ací, que representem els valencians i les valencianes i que
representem o devem representar els interessos de la nostra comunitat,
deuríem actuar amb una veu unànime en la defensa
d'eixos interessos, i és el cas que ens ocupa, per a reclamar
d'Enesa l'increment d'eixa aportació i no la seua
disminució.

La conselleria, senyories, tinguen en compte que en el
pla de 2008, si haguera aplicat la subvenció base establida per
Enesa per a 2009, les assegurances agrícoles s'hagueren
encarit.
S'hagueren encarit per als llauradors en una xifra de 6,5
milions d'euros, el que haguera representat per als llauradors un
increment del 21,67%.

En el cas de les pòlisses ramaderes, el
sobrecost per a tot el sector seria de 0,55 milions d'euros, el que
representaria un increment encara superior, del 36,35%.

Per això, davant esta situació i amb la
finalitat de minorar l'impacte negatiu que esta mesura adoptada per
Enesa, que -insistisc- és un organisme estatal, eixe
impacte negatiu que té per als assegurats de la Comunitat Valenciana
en el pla 2009, per a poder minorar això és pel que
s'ha incrementat en totes les línies el percentatge que
s'aportava per part de la conselleria, passant a eixe 60%.
Ho dic
avançant-me a si algú intenta dir que no és deveres.
L'aportació era el 50 i passem al 60, i això és
matemàticament aixina, i curant-me un poquet en salut per si
després no puc aportar més dades al respecte.

Per tant, -i acabe- senyories, senyor
president, entenc que esta és una qüestió en què
la unanimitat hauria de ser fonamental.
Crec que una altra situació
no seria entesa pels nostres agricultors, llauradors, ni ramaders ni
apicultors ni productors forestals.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs bé, el Grup Parlamentari Compromís
votarà a favor d'aquesta proposició no de llei.
De fet,
el meu grup, el 21 d'abril de 2009, va enregistrar una
proposició no de llei justament reclamant pràcticament el
mateix i jo, perquè quede constància al Diari de Sessions, voldria llegir el
contingut d'aquesta proposició no de llei, més que res
perquè d'aprovar-se aquesta, hauríem de retirar la
nostra perquè entenem que seria una cosa redundant demanar el
mateix.

Però sí crec que és just
deixar-la en el Diari de Sessions perquè quede constància que el meu grup ve a
reclamar justament el mateix.

Doncs bé, el govern, a través de
l'entitat estatal d'assegurances agràries, dependent del
Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural, encarirà notablement el cost
de l'assegurança agrària enguany per als agricultors i
ramaders valencians, al reduir les subvencions que destina a aquest efecte.

Així, en el Pla d'assegurances
agràries de 2009, Enesa ha establert una important reducció
de les subvencions concedides als productors, com a
conseqüència de la disminució de la partida que el
Ministeri de Medi Rural ha habilitat dins del pressupostos generals de
l'estat per a enguany.

La mitjana de reducció del pressupost és
d'un 14%, al passar de 327 milions d'euros de pressupost
realitzat a 280 milions d'euros de pressupost assignat per a
l'any 2009.
L'augment del cost variarà segons les
línies d'assegurança o cultiu.
Així, per
exemple, en el sector dels cítrics, el citricultor haurà de
pagar de mitjana enguany un 6,25% més que l'any passat.

En el cas de l'assegurança per als
ramaders, la pujada oscil·larà entre el 25 i el 48% per al
sector vaquí; entre el 10 i el 20% per al sector oví i
caprí; el 44% en les assegurances d'arreplegada
d'animals morts en les explotacions, -porcí, oví,
caprí, cunicular i avícola- que a més a
més és obligatori.

A tot això se li uneix la disminució que
Agrosegur aplicarà al pla d'assegurança de les
produccions que, si bé reduirà el preu final a pagar per
l'assegurat, li va a suposar una menor indemnització en el cas
de qualsevol sinistre.

I és per això que se presenta, des del
Grup Parlamentari Compromís, la proposta de resolució que ve
a dir que Les Corts insten el Consell que aquest, al mateix temps,
sol·licite el Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural i a Enesa
l'augment de les subvencions que es concedixen als productors en el
Pla d'assegurances agràries de 2009, per a igualar com a
mínim les quanties i percentatges de l'any anterior.

Jo crec que és una argumentació variant
a la que presenta el Grup Parlamentari Popular, però el que ve a
reclamar és justament, pràcticament el mateix i, aleshores,
no solament anem a donar-li el vot a favor perquè és
coherent, sinó que aquesta proposició no de llei de 21
d'abril, done per fet que el meu grup la retirarà entenent que
aquesta, d'aprovar-la, respondrà al que el Grup Parlamentari
Compromís venia a reclamar per a que posara endavant el Consell a
través del Ministeri de Medi Ambient.

Aleshores, aquest serà el meu vot afirmatiu del
meu grup parlamentari.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Bon dia a tots i totes.

Senyories, tots som conscients de la
importància que ha tingut i que té l'actual sistema
d'assegurances agràries al nostre país.
Des de la seua
ficada en marxa a principis dels anys huitanta, ha sigut un constant
esforç per part de les administracions, així com de les
organitzacions agràries i cooperatives, per millorar i augmentar la
qualitat de les assegurances agràries combinades, que s'han
consolidat com la millor forma de donar seguretat als ingressos dels
llauradors.

Per a que comprenguem la seua evolució, dir-los
que els anys huitanta i els noranta -1980-1990- les
assegurances no cobrien les necessitats reals dels llauradors.
Dit
d'una altra forma, eren roïns i, sobretot, cars; roïns
perquè davant una inclemència, era complicat el sistema
d'avaluació dels danys, acabant sent una batalla amb les
companyies i els llauradors que, com és lògic, sempre perdien
els últims per ser el més dèbils en la
negociació.

Si a açò li afegim el preu tan alt a
pagar per assegurar, comprendrem per què els llauradors, any darrere
any, anaven disminuint les contractacions de l'assegurança
agrària.

A principis dels anys noranta, amb una iniciativa de
les organitzacions agràries i les cooperatives valencianes, que
crearen la mútua d'assegurances Mavda amb la
col·laboració de la Conselleria d'Agricultura de
l'aleshores govern del president Lerma, i després seguida esta
col·laboració pels governs del Partit Popular,
s'aconseguiren fonamentalment dos coses: una, millorar els sistemes
d'avaluació dels danys creant una comissió de treball
tècnic que, junt amb Enesa, feren que la relació entre
companyies asseguradores i els llauradors, feren -com deia- que
foren més fàcils i transparents, no perdent sempre en la
negociació els més dèbils; i segon, amb una aposta
clara d'ajudes a les primes a pagar pels llauradors, feren que la
contractació de les assegurances tingueren un creixement exponencial
en els anys següents, donant-se els primers anys anècdotes en
la contractació de l'assegurança vitícola, en
què l'acumulació de subvencions de l'estat
més les de la conselleria feren que els llauradors inclús no
hagueren de pagar res per contractar.

Prompte se van ajustar els costos i les subvencions, i
el decret, en aquell moment, de la Conselleria d'Agricultura
condicionava les ajudes a que no passaren del 95%.

L'entrada de ple dret en la Unió Europea,
anunciada per a 1996 i materialitzada, en termes agraris, en 1992, feren
que mos haguérem d'ajustar a les directrius europees, ja que
Europa entenia que este tipus d'ajudes a les assegurances
agràries eren una distorsió del lliure mercat.
Se'ls va
explicar i convèncer que lluny de ser un sistema
d'interferència en el mercat, era la millor manera
d'assegurar rendes i d'assegurar aliments per als europeus.
Tant fou així que altres països incorporaren este sistema a les
seues polítiques nacionals.

Avui en dia, la Unió Europea diu que mai les
ajudes podran sobrepassar el 70% del preu final a pagar pels llauradors.
Amb esta premissa, la distribució de fins al 70% de subvenció
restant és que la conselleria subvencionarà la meitat del que
fique l'estat a través de la seua empresa nacional
d'assegurances Enesa.

Senyories, l'esforç del govern central
és el doble del que fa la conselleria, del que fa el Consell.
Vull
deixar clar este concepte, perquè qualsevol canvi que se
produïx, el Partit Popular sempre ho enfoca com un greuge del govern
de la nació, quan és ell el que major esforç
pressupostari està fent.

Què ha passat este any?
Que per raons que podem
comprendre, l'augment pressupostari que fa el ministeri és del
0,19%, passant d'un pressupost de l'any 2008 de 280,3 milions
 a un pressupost de 280,8 milions d'euros.

Si tenim en compte que el que s'ha realitzat en
2008 foren no els 280,3 milions, sinó 327,6 milions, entendrem que
Enesa varie a la baixa els percentatges a subvencionar de les primes de les
assegurances, per a ajustar la despesa real que se produïsca a la
pressupostària.

Senyories, deia que podem entendre que, a pesar
d'un major esforç pressupostari respecte al que fa el Consell
de La Generalitat i a pesar de la necessitat de controlar les despeses, no
podem compartir que Enesa rebaixe en estos moments les ajudes a la mida
més eficaç de manteniment de rendes que tenen els llauradors,
i menys en un moment que, per no haver fet una clara política
agrària valenciana, els llauradors valencians són els que
estan pagant la seua debilitat abandonant l'activitat i
anant-se'n del camp.

És per esta última raó
perquè anem a votar que sí a esta resolució que
presenta el Partit Popular.

En definitiva, la anem a aprovar pel que significa
l'aposta per les persones que treballen en el camp valencià.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Lozano.

A la vista que estem d'acord amb la
proposició no de llei, (veus) senyor Giner, el seu amic, el seu company Ballester (inintel·ligible) .
.
.
(veus) si jo a vosté
li.
.
.
No, no, no.
.
.

El senyor Giner Giner:

A pesar de la intervenció, el que s'ha
evidenciat és que el resultat final és que vota a favor,
però l'argumentació contradiu.
.
.

El senyor president:

Anem a votar.
.
.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
substancialment la que jo.
.
.

El senyor president:

Perdó, anem a votar la proposició no de
llei.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
i mos deixa inermes, vosté, negant-mos la
paraula.

El senyor president:

Senyor.
.
.
, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

És que ha fet paleontologia política
referint-se des del rex fins al velociraptor per a demostrar.
.
.

El senyor president:

¡Senyories!
¡Anem a votar!
Vots a favor?
¡Unanimitat!
(Veus)

Proposició no de llei sobre la
distribució preferent dels préstecs de l'Institut de
Crèdit Oficial (ICO) entre els agricultors i ramaders, presentada
pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 33.
492, BOC número 145)

El senyor president:

¡Señorías!
(Veus) Señorías,
pasamos al punto número 4: toma en consideración de la
Proposición no de ley sobre la distribución preferente del
préstamo del Instituto de Crédito Oficial entre los
agricultores y ganaderos, presentada por el Grupo Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora
Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

En la línia del que està succeint avui, (so per interferència d'un mòbil) sense precedents en estes Corts en el que portem de
legislatura, que se veu que avui impera la coherència,
l'objectivitat, allò raonable, fins i tot, la unanimitat.
Doncs bé, jo crec que aquesta proposició no de llei
sortirà endavant, done per fet.
.
.
, si volem fer tots gala
d'aquestes qualitats de les quals feia menció.

De fet, el que tenim damunt de la taula és una
proposició no de llei, que presentem el Grup Parlamentari
Compromís, que va en la línia justament del que acabem de
votar, (so per interferència d'un
mòbil) i és visualitzar,
doncs bé, una problemàtica.
.
.
, les problemàtiques que
ha d'afrontar el sector dels agricultors i els ramaders valencians en
general.
Aquesta, justament que venim a parlar, es podria generalitzar a
tots el sector.

Nosaltres creguem que si bé l'anterior
sí que venia a parlar específicament del sector, del ramader
i agricultor valencià, i que la seva situació probablement
és més difícil al País Valencià que a
altres autonomies per la deixadesa constant del govern de La Generalitat,
aquesta sí que és una qüestió que abraça,
doncs bé, uns criteris en la línia de la primera
proposició no de llei, uns criteris objectius i raonables que es
deurien contemplar per a afavorir -ja dic- la situació
del sector agricultor i ramader en general.
Però, com que ací
estem al País Valencià, demanem justament al govern de La
Generalitat que faça aquesta tasca que avui volem posar damunt de la
taula.

En l'exposició de motius, com poden
llegir els diputats i diputades, el que venim a exposar és el
següent, la línia especial de préstecs de
l'Institut de Crèdit Oficial, ICO, que va ser aprovada
recentment en el Consell de Ministres, beneficia fonamentalment la
indústria del comerç agroalimentari, però no té
en compte els agricultors i els ramaders, que són la primera anella
de la cadena agroalimentària i, a pesar d'això, els
més perjudicats per la situació de crisi que arrossega el
sector durant els últims anys.

Aquests crèdits subvencionats estan fets a
mesura de la indústria agroalimentària, de manera que a les
explotacions agràries que volen accedir a aquests préstecs
se'ls exigeix inversions, cosa que no se'ls demana a les
indústries, i açò constituïx un clar greuge
comparatiu.

Una vegada més, el govern de l'estat, amb
la seva actitud de suport continu a la indústria
agroalimentària, obvia de nou que qui està en crisi és
el productor, perquè els números rojos en el sector els tenen
els agricultors i ramaders, mentre les grans empreses del sector augmenten
els seus beneficis a costa justament d'aquests.

És impossible que els agricultors i ramaders
tinguen liquiditat per a mantindre en peu les seves explotacions i per a
refinançar els seus deutes.
Per tot això, el Grup
Compromís presenta una proposta de resolució que ve a demanar
que Les Corts insten al govern de La Generalitat que es dirigisca al govern
de l'estat i, en particular, al Ministeri de Medi Ambient, Medi Rural
i Marítim per tal que garantisca que aquests crèdits arriben
preferentment als productors.

Jo crec que és una cosa -ja dic-
totalment objectiva i raonable, que a més faria que avui sortira
endavant una iniciativa que ve justament a parlar específicament del
problema de base.
Estem aprovant últimament certes proposicions no
de llei que vénen a fer pedaços, el que nosaltres considerem
que és fer pedaços davant d'una crisi econòmica
com aquesta, que deuria fer-nos reflexionar dels problemes de base, per tal
de -ja dic- retombar este sistema econòmic que ens ha
portat a la situació actual, i aquesta proposició no de llei
contempla aquest criteri.

A més a més, ja dic, ve a parlar de les
problemàtiques que porta arrastrant durant molts anys el sector dels
agricultors i ramaders, i que en una línia de crèdit especial
que s'ha aprovat recentment, doncs bé, ha de contemplar el
criteri del que parlàvem abans.
I, ja dic, també en un
informe dels.
.
.
dels ramaders i els agricultors també ve a reflectir
aquesta necessitat.

Jo crec que, entenent que és totalment
raonable, els grups parlamentaris.
.
.
, tots votarem jo crec que de forma
unànime i -ja dic- no tindré dret a
rèplica, perquè estaré molt satisfeta i molt conforme
del resultat final de la votació.
Així que no tindré
cap tipus de problema que els arguments vinguen en contra, si el vot final
és positiu.
(So per interferència
d'un mòbil) Ja dic, no es lo que dices, sino lo que votas.
I això és el que avui s'ha de fer en aquesta
cambra si volem veritablement creure'ns el que diem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula la senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Gracias, señor presidente.

Una vez más nos encontramos con la necesidad de
salir en la defensa de nuestro sector agrario; esta vez para pedir
financiación con el objetivo de que el sector pueda hacer frente a
los gastos de la campaña 2009-2010.

Se ha debatido en esta cámara en muchas
ocasiones cuáles son las debilidades estructurales del sector
agrario y ganadero: las parcelas pequeñas y dispersas, los costes
elevados de producción, la oferta diseminada en un número muy
superior a la demanda, el envejecimiento de la población,
etcétera.

Los problemas estructurales no tienen una sola y
única solución, y tampoco se resuelven en un año, son
problemas que se sabían desde hace muchos años y las
soluciones se tendrían que haber tomado hace mucho tiempo, como
así lo han hecho otras comunidades autónomas, utilizando las
facultades que les permitía el estado de las autonomías con
las competencias plenas en materia de agricultura, pesca y
alimentación.

Podríamos alargarnos mucho más en el
análisis, pero también es verdad que en esta sede se han
esgrimido en muchas ocasiones y todos somos conscientes de esa realidad.

Este año agrario, 2008-2009, se han juntado,
además de estos problemas estructurales, dos problemas
añadidos, y que ya han dejado a muchos agricultores con los
bolsillos vacíos.
El primer problema es que con una gran
producción que ha superado la cifra histórica de los cuatro
millones de toneladas en la Comunidad Valenciana, así como una
producción de fruta de verano que se espera que sea abundante y que
ya se está notando en los precios a la baja que van a percibir los
agricultores.

Para que tengamos una idea de la crudeza en que
está sumida la citricultura, que representa el 60% de la
producción final agraria de la Comunidad Valenciana, comentar los
precios de las tres variedades de cítricos mayoritarios en la
producción.

El boletín que semanalmente emite la conselleria con los precios que se
están cotizando en el campo, publicaba que las clemenules se estaban
pagando a 0,23 euros; la misma semana, la lonja de la cámara de
comercio rebajaba este precio a 0,21.
Realmente lo que ha percibido el
agricultor ha sido 0,12, 12 céntimos de euro, un 93% menos de lo que
la conselleria había
previsto.

Algo similar ha pasado en navelinas, donde la conselleria había dicho
0,18 euros y el precio real cobrado por el agricultor ha sido 12
céntimos de euro o en navelate, 0,25 euros preveía la conselleria y el precio final
percibido fue de 19 céntimos.

Decía antes que se habían juntado dos
problemas a la situación estructural del campo valenciano: el
primero, el de los precios de esta campaña y, el segundo, -y
no menos importante- la crisis financiera y mundial que ha
retraído el consumo y que ha presionado si cabe más
todavía a la baja los precios pagados por la fruta.

Señorías, todos estos problemas, los
arrastrados y los puntuales, han dejado al sector sin liquidez para
afrontar los gastos de esta próxima campaña.
Es verdad que el
ICO tiene financiación para las inversiones, pero realmente este no
es el caso de los agricultores valencianos en este momento, ya que las
inversiones en mejora de las explotaciones ya están contempladas con
las ayudas previstas en la política agraria comunitaria.

El problema ahora mismo es un problema de liquidez y
de cómo afrontar los gastos para la próxima campaña
2009-2010, y ahí es donde entendemos que hay que pedir al ICO que
prioritariamente haga llegar esa liquidez a los agricultores,
petición que además entendemos los socialistas que
tendríamos que hacer también al Instituto Valenciano de
Finanzas que en este momento ni está ni se le espera en el sector.

Por eso, el Grupo Socialista va a votar que sí
a la proposición del Grupo Compromís, a la vez que pedimos
formalmente que La Generalitat se implique con el sector y se implique con
una línea en el Instituto Valenciano de Finanzas de préstamos
al cero por cien de interés para que entre todos sea posible ayudar
a los agricultores y ganaderos a salir de la crisis.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Anem a passar a votar la proposició no de llei.
Vots a favor?
6.
En contra?
8.

Senyories, hem treballat els tres punts de
l'ordre del dia que hi havien en la comissió de hui.

S'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 11 hores i
31 minuts)