Educaci%C3%B3%2020231113HTML.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 13 d'octubre de 2023.
Comença la reunió a les 16 hores i 31 minuts.
Presideix la diputada senyora Candela Anglés Querol.
Reunió número 3.

La senyora presidenta:

Bueno, buena tarde.

Comença la comissió d'educació, cultura i esport.

En primer lloc, anem a vore si hi ha quòrum o no.

(El lletrat de la comissió passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Pasamos al primer punto del orden del día, que es la lectura y aprobación, si escau, del acta de la sesión anterior.
¿Algún comentario o algo?
Pues, aprobada por unanimidad.

Elecció del secretari o la secretària de la comissió

La senyora presidenta:

Pasamos al segundo punto del orden del día, que és l'elecció de la secretària de la comissió.
Se farà en urna i vindreu quan vos criden a votar aquí.

(El lletrat de la comissió crida les diputades i els diputats per ordre alfabètic perquè depositen la papereta en l'urna.
Es fa el recompte dels vots emesos)

Pues, con 8 votos en blanco y 5 para Sofía, queda elegida Sofía como secretaria de la mesa.
(La diputada que ha sigut elegida ocupa el seu lloc)

Proposició no de llei sobre figura del coordinador de convivència i igualtat dels centres educatius, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 1.
579, BOCV número 14)

La senyora presidenta:

Pues, empezamos con el tercer punto del orden del día, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la figura del coordinador de convivència i igualtat dels centres educatius, presentada pel Grup Parlamentari Socialista, registre d'entrada número 1.
575, publicació en el BOCV número 14.
I, per a la presentació d'esta proposició no de llei, té la paraula, per sis minuts, l'il·lustre diputat Lorenz.

El senyor Lorenz Andrés:

Gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Un segon, un segon.

El senyor Lorenz Andrés:

Gràcies, presidenta.

Diputats i diputades.

Molt bona vesprada.

La diversitat de la societat és un fet enriquidor per mostrar la diferència de cultures i formes d'entendre la vida.
Això ens allunya del pensament únic, que moltes voltes s'ha intentat instal·lar al dia a dia de tota la ciutadania.
La realitat escolar ens permet veure eixa diversitat que ha de ser potenciada com a enriquidora per formar futures persones que siguen capaces d'entendre les sinèrgies positives que genera la diferència.

Malgrat això, a l'àmbit educatiu s'ha de treballar molt que aquestes diferències no porten al rebuig ni a la discriminació.
És en aquest marc on hem d'entendre la figura del coordinador de convivència i d'igualtat, com a l'eina fonamental per poder reforçar aquests valors de respecte a tot l'alumnat.
Perquè hem de ser conscients que l'èxit d'una convivència pacífica i de tolerància comença a l'àmbit escolar, on és imprescindible que les noves generacions de xiquets i xiquetes puguen entendre que sentir o pensar d'una forma diferent aporta riquesa a la nostra societat.
I volem destacar el paper de la figura del coordinador de convivència en dos aspectes fonamentals: la formació i la conscienciació.

En primer lloc, la formació.
Des que va a prendre forma la figura del coordinador d'igualtat i convivència es va determinar que, per a aconseguir la igualtat, era fonamental que es treballaren aquells aspectes que originaven més discriminació en la societat actual i s'ha de destacar com s'havia de reforçar el paper de la dona des de les primeres etapes educatives; els motius són clars: la bretxa de gènere i la violència masclista.
Aquests problemes fan que la nostra societat tinga mancances d'igualtat molt importants i que s'han de treballar i enfortir a les escoles i instituts de tota la Comunitat Valenciana.
És per això que, des de la coordinació de convivència i igualtat, s'organitzen xarrades per reforçar el paper de la dona, que puguen garantir la confiança suficient per a aconseguir l'equiparació entre home i dona en tots els àmbits de la societat.

Però el que més es treballa amb la formació és la prevenció de la violència masclista, que actualment és el principal problema a què hem de fer front.
Tanmateix, la figura del coordinador de convivència i igualtat introduïx aspectes que ajuden a formar les futures generacions en els valors bàsics del respecte i la tolerància.
Promoure formació en diferents formes de sentir-se a un mateix i estimar a la resta és fonamental perquè els joves adolescents puguen entendre la diversitat sexual.

Les xarrades d'aquest tipus ens permeten deixar de banda la discriminació davant l'homosexualitat o la transsexualitat i que sempre ha estat arrelada en les etapes primerenques de la nostra cultura.
Per això, volem deixar de manifest el compromís de la comissió a reforçar la figura del coordinador de convivència i igualtat per tractar aquest tema, perquè la coalició de govern d'alguns pobles, del PP i Vox, ha començat a aplicar polítiques inquisitorials en aquest aspecte allà on governa, i ens preocupa molt.
Els exemples són l'Ajuntament d'Elx, on s'han eliminat les xarrades de diversitat sexual, o l'intent de la biblioteca de Borriana, quan es van intentar llevar contes en què hi havia diversitat de famílies que no els agradaven.

En segon lloc, la conscienciació.
És fonamental seguir apostant per la reivindicació d'aquells dies en què minories que han patit la discriminació i el rebuig permeten la conscienciació de tota la comunitat educativa i de tota la societat.
El 2 de novembre, contra l'assetjament escolar; el 25 de novembre, contra la violència de gènere; el dia 30 de gener, per la pau; el 8 de març, de la dona treballadora; o el 17 de maig, contra la discriminació contra la comunitat LGTBIQ+, són dates fonamentals en què tota la comunitat educativa ha de posar de manifest el rebuig a la no tolerància.

És fonamental que, des dels centres educatius, es treballen tots aquests aspectes per fer una societat lliure de perjudicis en aquelles minories més afectades per la discriminació històrica.
Aquests són motius suficients per portar aquí, a la comissió, el posicionament de les quatre formacions polítiques sobre aquesta figura, que s'ha de reforçar per potenciar la igualtat i la convivència en les nostres aules.

Gràcies.

La senyora presidenta:

A continuació, per a fixar posicions, en primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Vox.

La senyora Llopis Noheda:

Gracias, presidenta.

Bueno, pues, la verdad es que, al leer la proposición, bueno, pues, después de leernos todas las leyes y los decretos que no nombraban, pues, sí que es verdad que en el primer punto estamos todos de acuerdo, es lo que…; una ley de la que ampara la figura del coordinador de convivencia e igualdad.
Sí que es verdad que yo creo que aquí este coordinador, que primero nació como convivencia y ahora como igualdad, pues, se está obviando un poco también, se está derivando a que estamos hablando de igualdad, pero se están dejando términos como los acosos escolares, como los suicidios, como la salud mental, como distintas…, pues, etnia gitana, tenemos también con inmigración, distintas culturas…; es decir, que hay otro tipos de convivencias, no solo orientarla, que está muy bien que tengamos que preparar a nuestros jóvenes para lo que es una coeducación y lo que es, pues, con la violencia, con todo tipo de violencia.
Y, bueno, pues, tenemos ese coordinador de convivencia e igualdad en todos los centros y yo creo que tiene que hacer es un papel fundamental, pero en todos los ámbitos, no solo centrarse en uno.

Por otro lado, en el segundo punto de la propuesta de resolución, pues, me costó y tuve que indagar bastante a ver esa figura reconocida determinante.
Yo esa palabra no la entendía muy bien en el contexto.
Si determinante es que una persona va a decidir lo que en un centro se va a dar de formación a los docentes, esa única persona, cosa que no comprendía porque entiendo que tenemos un plan de igualdad y convivencia, que se recoge con todos los sectores educativos, desde los consejos escolares, desde las AMPA, desde los claustros, desde las jefaturas de estudios, coordinadora de formación de docentes, que creo que también hace su papel importante y creo que es la máxima responsable en el tema de la formación de los docentes, dentro también de la ley, porque, efectivamente tenemos una formación que nos viene ya ha derivado también de la conselleria de educación.

Por lo tanto, la palabra determinante, pues, no lo sé; es importante, por supuesto, es reconocida importante, pero hay otras figuras también que son importantes, que se tienen que reconocer, como pueden ser los orientadores o, como incluso, una auxiliar de servicio que abra al colegio porque, si no lo abre, pues, no hay colegio.
Es decir, yo creo que todas las figuras que están dentro de una comunidad educativa tienen su importancia.

Efectivamente, que sea reconocida, pues, a mí me parece muy bien reconocida, ¿pero determinante?
Pues, no sé, esa palabra no sé si querría… Si hubiera sido importante, pues, lo hubiera admitido, pero, como determinante, entiendo que hay muchas que se determinan, ¿no?
, y que hay muchos profesionales que también entendería, a lo mejor, la misma calificación.
Entonces, no lo he llegado a entender.

También me llama la atención que, cuando estamos hablando de que nos interesa lo que es la formación del docente, efectivamente, para mí sí que es determinante en la formación del docente.
Creo que eso es determinante para que la educación y formación, aunque a mí no me gusta utilizar la palabra integral, porque abarca muchísimas cosas, incluso fuera de la escuela, pero sí que es verdad que ahí sí que es determinante una buena formación.
Y yo a veces me pregunto por qué, si nos importa tanto la formación de los docentes, en ocho años, pues, no se han incorporado los profesores, por ejemplo, de la escuela concertada del Cefire o por qué no se ha dado dotado económicamente para que…

La senyora presidenta:

Señora Llopis.

La senyora Llopis Noheda:

…porque no se les paga por hacer esas horas de convivencia y de igualdad, para llevar los planes de igualdad.
Entonces, ¿por qué no se han preocupado en ocho años en, realmente, dar una estructura y una dotación económica para reforzar estas figuras…

La senyora presidenta:

Señora Llopis, vaya terminando.

La senyora Llopis Noheda:

Por lo tanto, bueno, pues, esa es la opinión que, desde Vox, tenemos.
Y creemos que esa palabra, pues, determinante, si la hubieran…

La senyora presidenta:

Señora Llopis, vaya terminando.

La senyora Llopis Noheda:

Vale.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Llopis.

No sé si…

El senyor Lorenz Andrés:

La posició, han de dir la posició que tindran, no?
, si votaran a favor o en contra.
(Veus)

Val, no sé, no sé.
No ho sabia.

La senyora presidenta:

Vol fer torn de rèplica?

El senyor Lorenz Andrés:

Sí, sí.
Val.

En primer lloc, això, el que comentava ara, quan he pres la paraula.
Vull dir, que pensàvem que, en l'argumentació, vindria el torn de posició i ens argumentarien quina posició adopten, a part de dir o de donar-li voltes a la paraula determinant.
No ha fixat posició.
Per tant, no sabem quina posició és, per si la paraula determinant és la que afecta a tot el que nosaltres hem presentat.

La companya de Vox, la diputada, en un moment determinat fa referència que és molt…, les figures que hi ha als centres educatius són determinants.
Clar que són totes determinants.
Però és que…, sí, vosté diu: el conserge obri l'institut o el col·le?
Evidentment.
Però, clar, quan parlem de temes d'igualtat i convivència, que afecten a…, cada dia, perquè la societat futura puga tindre uns valors, això juga el paper fonamental… el coordinador de convivència i igualtat.

I en un moment determinat vosté diu que com que nosaltres donem eixa importància determinant que determinarà la política en convivència… No, elaborarà el pla de convivència i igualtat, però això després l'aprovarà el consell escolar, igual que el projecte educatiu de centre.
Per tant, el que volem és reforçar eixe paper perquè treballa temes que mos afecten a tots i perquè, precisament, el seu partit ha donat ordres en algun ajuntament, i li puc recordar que la l'associació de pares i mares de Gonzalo Anaya d'Alacant s'ha reunit amb nosaltres perquè estaven preocupats del que passava en les xarrades d'LGTBI per a igualtat de totes les persones, estaven preocupats i preocupades perquè vostés les havien llevat a l'Ajuntament d'Elx.
I és normal que nosaltres vullguem reforçar eixa figura, perquè, per sort o per desgràcia, en aquest cas, he sigut coordinador de convivència i igualtat, i el que se pretén és transmetre a les noves generacions la igualtat en tots els valors, i eixa figura reforça que les nostres generacions del futur siguen persones que respecten a tot el món.
Per tant, vosté diu: «No és determinant», es determinant en els valors que se transmetran.

I, després, i ja acabe, torne a insistir en que no n'hi ha ningú que determine com ha de ser eixa formació, perquè el coordinador d'igualtat i convivència presenta el pla de convivència, que després el consell escolar, en què, tots sabem, estan els pares, les mares, el professorat, representants de l'ajuntament, aprovaran eixe pla de convivència, i també passa prèviament pel claustre, per tant, n'hi ha una…, podem dir, un suport de tota la comunitat educativa d'eixe centre educatiu.
Per tant, evidentment, els arguments que em dona de no determinació, evident, com comprendrà, no els compartirem.

Res més, gràcies.

La senyora presidenta:

Señora Llopis, no sé si quiere hacer turno de réplica… ¿Sí?
(Veus)

La senyora Llopis Noheda:

Bueno, efectivamente, yo es que creo que al estar ya la coordinadora, o sea, lo que es la comisión del plan de convivencia y de igualdad, al estar en el consejo escolar, o sea, yo creo que es…, o sea, tiene su papel de importancia, creo que lo tiene que ejercer y creo que una coordinadora está para eso, pero que sea…, lo que es la palabra determinante, a mí, por lo que menos lo que me da a entender es que dependerá de una persona que determine algo, y a mí eso no me gusta, que una persona determine algo, porque tiene que haber una comisión, donde hay distintos perfiles en un centro educativo, pero que sea el coordinador «determinante»…, pues, esa palabra…, no sé, a mí es que me extraña en un contexto donde realmente siempre hay…, en un claustro, donde se hace una comisión y donde hay distintos profesionales, porque también en el plan de igualdad y convivencia actúan todos.

Entonces, esa determinación…, o sea, una cosa es que tenga el papel de relevancia y que dijere que sea reconocida de…, pues, eso, con importancia o relevancia, pero «determinante», yo entiendo que la palabra «determinante» es como la última persona que va a tener el poder decir «esto sí y esto no», y esto lo voy a orientar por aquí y esto por allá, y entonces, a mí, dejarlo en una persona, pues, no me parece lo más correcto… Si va por ahí, yo lo he entendido así, el que quiere hacerse determinante.
Pero, si va por ahí, nosotros, desde luego, esa posición entendemos que no es la correcta, porque es que tenía una comisión, es, por cierto, que la coordinadora, por supuesto, además, es la que dirige esa comisión, y luego, como bien han dicho, va a un consejo escolar, donde va…, pero determina, a lo mejor, para lo que es la formación del profesorado, no sé, ciertos temas donde vas a determinar, pues, yo creo que no tiene que ser solo una persona la que decida eso.
Yo creo que tiene que haber, además, un equipo directivo, hay…, donde también tienen que decidir, hay una normativa para ello también por la conselleria de educación y, además, del Ministerio de Igualdad también, de verdad que se están haciendo cursos de formación donde se están dando.

Entonces, no entiendo esa palabra «determinante», y como creo que no puede recaer toda la potestad en una persona, pues tiene su importancia, pero, ya le digo, al igual que tienen otras importancias…, que sí, que hay que trabajar, que hay…, que se le quiere dar, pues, no sé, pues, como más empaque y que sea más reconocida la coordinadora de igualdad y convivencia, pues, no sé, incluso, entre otras…, pues, no sé, otras áreas que tienen, bueno, pues, se podría traer…, a lo mejor, la semana que viene traería yo también para darle empaque a otras figuras también en la escuela, pero yo creo que «determinante», para que sea en una persona y determinante… Además, no sé, es que me he leído todo y no he encontrado la palabra «determinante» en ninguna ley, en ningún sitio, y yo iba a decirle a ver si es que estaba en algún sitio por ahí, pero no lo he encontrado.

Entonces, no entiendo tampoco por qué si para…, era tan determinante, por qué no lo pusieron ustedes en su momento, cuando estaban gobernando, si es que era determinante, cuando en el 2022… ¡Claro!
, cuando en el 2022, pues, lo sacaron, pues, podían haber puesto que fuera determinante…, y hubiera acabado, pero yo entiendo que determinante no tiene por qué recaer en una persona sola.

La senyora presidenta:

Vale.

A continuació, per al turno de fixació de posicions, té la paraula el senyor Fullana, pel grup Compromís.

El senyor Fullana Martínez:

Sí, jo seré breu.
Bueno, jo crec que la paraula «determinant» no és tan determinant en este context.
És a dir «determinant», «important», «significatiu», «clau», «destacat»… En fi, anem a dir-li…, ¿no?
Vull dir, en fi, anem a dir-li el sinònim que vullgam, però, de veritat, no és tan determinant.

Ací, el que és determinant és…, jo crec que després d'uns fets polítics destacats, jo crec que el Partit Socialista el que volia era significar la importància, ¿no?
, d'este càrrec.
En fi, jo que he estat en un centre educatiu, és un càrrec importantíssim, ¿no?
, en este moment, amb les qüestions que passen.
Per tant, nosaltres anem a recolzar esta proposta, com no pot ser d'una altra manera, i que, a més bé, doncs, bueno, el Decret 253/2019 i 254/2019 determina les funcions d'esta coordinació, ¿no?
És a dir, que no fa el que li dona la gana, sinó que això estava determinat amb un decret perfectament i, per tant, a més, ha de donar comptes a la direcció del centre i al consell escolar.
Per tant, no crec que siga el debat important.

A més, bueno, també n'hi han elements importants com…, açò se suma al paper determinant també de la persona coordinadora de les TIC, coordinadora de formació, coordinadora de la convivència i igualtat, com estem dient, o coordinadora de Xarxa Llibres, que també és una qüestió que vostés van criticar molt, però que ha esdevingut un càrrec important per a organitzar eixa qüestió.

Per tant…, i a més, jo crec que…, me sobra un poc de temps, una reflexió, n'hi han en este ordre del dia dos reflexions importants sobre la igualtat, ¿no?
Jo crec que una va lligada estretament al nacionalisme, ¿no?
, i és la igualtat en les proves EBAU, és una igualtat jo diria que nacional, ¿no?
I esta és una igualtat lligada als valors universals, ¿no?
, igualtat lligada a les persones, als homes, a les dones, al col·lectiu LGTBI… A mi m'agrada més, la veritat, que parlar…, la igualtat en este context, ¿no?
, i, per tant, anem a recolzar esta proposta.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Fullana.

Por último, tiene el turno de fijación de posiciones el Grupo Parlamentario Popular…, la señora Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, presidenta.

A ver, señor Lorenz, yo voy a intentar dividir mi exposición en dos partes.

La primera, evidentemente, que es la legislación la que ampara la figura del coordinador de igualdad, y por supuesto que tiene que existir.
Prácticamente la totalidad de su exposición de motivos habla de toda la normativa, que, además, obliga a que exista esa figura de coordinación.
Y usted se ha dejado buena parte de esa normativa.
Decirle que además de toda la que usted ha expuesto, también existe el Decreto 253/2019, donde se regula el funcionamiento de los centros públicos de infantil y primaria, el Decreto 252/2019, donde se regula el funcionamiento de los centros de secundaria… No me quiero extender, porque quiero comentarle varias cosas muy importantes, pero donde se regula el funcionamiento de los conservatorios, donde se regula el funcionamiento de los centros de educación especial, y una resolución muy importante del secretario autonómico, del 23 de julio de este año, donde se regula la figura del coordinador de igualdad en las escuelas oficiales de idiomas.

Otra cosa importante que le quiero decir: ahora mismo se está trabajando en el desarrollo…, en una orden, el desarrollo del Decreto 195/2022, donde se está desarrollando las funciones del coordinador de igualdad.
Es decir, no solamente desde el gobierno actual se le da muchísima importancia a esta figura, sino que se eleva a dar todavía más, porque ahora mismo no tenía concretadas las funciones y se le va a dar con una normativa concreta la definición de estas funciones, que me parece algo importante.
Por lo tanto, si ustedes tenían miedo de qué le iba a pasar a esta figura, pues, lo que va a pasar es que se le va a dar una normativa específica para definir las funciones.
Así que pueden estar ustedes muy tranquilos.

Pero vamos al segundo punto de su PNL, porque a mí me preocupa.
La señora Llopis lo comentaba en su intervención y a mí me gustaría que me lo aclarara, señor Lorenz, porque me genera dudas.
Si usted lo que quería es que el coordinador de igualdad pudiera intervenir más en el plan de convivencia, es una cosa, pero es que usted…, no es lo que pone en su proposición no de ley.
Usted lo que dice es que la figura del coordinador sea determinante para establecer la formación del profesorado.
¿Y sabe qué pasa?
Que yo me cojo la resolución y la orden del plan anual de formación del profesorado y, claro, todo esto está regulado por norma, y lo que usted pide es imposible… ¡Lo que usted pide es imposible!
, porque la figura del coordinador de igualdad no puede establecer esas funciones.

Entonces, tenemos dos opciones, o modificamos la normativa, y eso es lo que…, usted me lo pide en su iniciativa; o me explica qué es lo que hacemos.
Pero, desde luego, si aprobamos la PNL en los términos en los que usted…, está redactada y dice que la figura del coordinador de igualdad sea determinante en el plan de formación del profesorado, estamos incumpliendo la ley.

Entonces, si usted lo… Pero, claro, usted viene aquí y…, en las cosas que nos explica dice otra cosa a lo que dice en su escrito.
Entonces, me gustaría que me explicara esta incoherencia, porque de verdad que nosotros queremos que la figura sea determinante, pero determinante no es que incumple toda la normativa de formación del profesorado.

Por supuesto que todos los temas que usted ha expuesto nos parecen fundamentales… Y termino, presidenta… Por cierto mucho feminismo, pero se podría aprender que el 8 de marzo no es el Día de la Mujer Trabajadora, es el Día Internacional de la Mujer, yo creo que ya van siendo horas que lo digamos bien.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Gascó.

Tiene tres minutos de turno de réplica, señor Lorenz.

El senyor Lorenz Andrés:

Val… Val.
En primer lloc, doncs, si s'està treballant en eixe desenvolupament de les funcions del coordinador d'igualtat i convivència, la veritat és que és un bon treball, considerem.

Però quan vostés diuen… Jo torno a insistir en lo de «determinant» que estàvem comentant ací… En un centre educatiu, tant el coordinador de convivència com el coordinador TIC que estàvem comentant, el coordinador de formació, tots estan…, treballen al conjunt.
És a dir, el coordinador de formació està en contacte continu per vore la formació que és necessària per treballar la coeducació.
Per tant, com és necessària eixa col·laboració, quan diem «determinant» en aquest cas, és que des de la formació del professorat se tinga en compte aquests aspectes, perquè són aspectes que se van introduir des de fa molt poc, treballar amb el professorat la igualtat, en aquest cas, de diversitat de gènere, diversitat sexual, perdó, igualtat de gènere, i tot això és fonamental que el coordinador de convivència i igualtat puga treballar-ho amb el coordinador de formació… «Determinant» en l'aspecte de que des de la PNL que presentem ací se li done eixa força al coordinador de convivència i igualtat per a poder treballar sense eixes opressions que venen de l'actualitat, sobretot d'una part…, d'un partit en concret, que pareix que no vol que els nostre joves dels instituts i els xiquets i xiquetes dels col·legis puguen aprendre el que és la igualtat en tots els àmbits de la vida.

Vosté me diu: «Reitere lo de la normativa del coordinador de convivència i igualtat»… Torne a repetir i torne a repetir una altra volta: la col·laboració entre els coordinadors és fonamental, i això està en contacte, i això implica que, tant la formació que reben l'alumnat, en xarrades…, com la que rep el professorat, evidentment, no ve determinada, no és el coordinador de formació únicament el que la plasma, la plasma entre tota la comunitat educativa.
I torne a insistir que, al final, és el projecte educatiu de centre, el pla d'igualtat i convivència, el que determinarà tots els aspectes que se donaran o que s'impartiran des del coordinador de convivència i igualtat, que és el que el promou.

I, simplement ja, per acabar, dir que el dia de la…, com dia, el 8 de març i tots aquestos dies servixen per a se consciencie tota la comunitat educativa, i moltes voltes se deixen de banda, per això s'ha de reforçar, i el paper que juga estos dies el coordinador de convivència i igualtat és fonamental.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Señora Gascó, tres minutos.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidenta.

Estoy totalmente de acuerdo que estos días son muy importantes, pero lo primero que tenemos que saber es cómo se llaman los días, porque, si no, yo creo que no será un buen inicio.

Lo que yo le decía…, si yo no dudo de su iniciativa y de su buena voluntad, yo lo que quiero insistir es en que se está trabajando en concretar las funciones de los coordinadores de igualdad en la orden y en el modelo de gestión de la igualdad… Por mucho que quiera tachar al gobierno de no sé qué, se está haciendo justo lo contrario de lo que usted nos acusa.
En primer lugar, esto quiero que quede muy claro.

Y, en segundo lugar, es que usted tendría unas intenciones, pero el problema es que ha redactado otra cosa.
Lo que quiero que sea consciente es que ha redactado otra cosa, que usted dice que la figura del coordinador de convivencia e igualdad «siga reconeguda com a determinant per a establir la formació -no veig res- del professorat en els centres educatius en matèria d'igualtat i inclusivitat»… ¡És que eixe és el problema!
El problema es que ¿vamos a los centros ahora y les decimos si cogemos la otra normativa -y esto todavía está más pequeño- que dice: «El programa anual de formación del centro será el resultado del análisis y de la detección de sus necesidades, recogerá las mejoras y propuestas incorporadas en el plan de actuación de la mejora, involucrará a todo el claustro»?
… Es que ¿cómo se va a tomar la comunidad educativa, ahora que digamos: «No…, vamos a dejar de un lado a todo el claustro; vamos a dejar de lado al coordinador de formación»?
Usted me dice que no, pero es que en su PNL dice otra cosa.

Entonces, si aprobamos lo que usted dice en esta PNL, dejamos de lado al claustro, dejamos de lado al coordinador de formación.
Y lo que dice, y se lo vuelvo a leer, porque dice textualmente, y al final lo que aprobamos es lo que usted ha redactado, que la figura del coordinador de convivencia e igualdad sea reconocida como determinante para establecer la formación del profesorado, y esto es una auténtica barbaridad.

Yo estoy totalmente de acuerdo a que esta figura sea importante en la elaboración del PAF, del plan anual de formación.
Pero si lo hacemos con la redacción que usted ha dado, pasa por encima de los jefes de departamento, pasa por encima del coordinador de formación, pasa por encima de los equipos directivos.

Lo siento mucho.
Yo sé que usted quería decir otra cosa.
Y estoy totalmente de acuerdo en que diga que se tienen que formar en diversidad de género, en diversidad sexual, pero es que usted no dice nada de eso.
Es que ni siquiera en la exposición de motivos.
Usted viene aquí cargado de buenas intenciones, de la cual yo no dudo para nada, pero es que todo eso no lo nombra, en toda la iniciativa.

Entonces, si aprobamos…, y mañana le decimos a los equipos directivos que usted se fuma en pipa todo el plan de formación del profesorado imponiendo una única figura, que se fuma en pipa todo el trabajo colaborativo de la función de formación del profesorado, porque sí, que rompe todo un decreto de formación, toda una orden de formación, toda una resolución de formación, porque sí, nadie lo va a entender.
Que sus intenciones son buenas, pero su redacción, pésima, señor Lorenz.

Así que lo siento mucho, apoyando su iniciativa, apoyando la figura de los coordinadores de igualdad y apoyando…, porque se lo he demostrado que se está trabajando en una orden para ratificar y seguir empujando esta figura, que es muy necesaria en los centros y no solamente por las cuestiones que usted ha enumerado, no tendremos más remedio que abstenernos porque se ha equivocado en la redacción.

La senyora presidenta:

Pasamos a votación del punto.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Queda aprobada con 6 votos a favor, 2 en contra y 5 abstenciones.

Proposició no de llei sobre el suport del Consell al sector audiovisual, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 2.
242, BOCV número 19)

La senyora presidenta:

Pasamos al siguiente punto del día, el punto número 4: «Presa en consideració de la proposició no de llei sobre el suport del Consell al sector audiovisual, presentada pel Grup Parlamentari Compromís, registre d'entrada 2.
242, publicació en el BOCV número 19».

Per a l'exposició de la proposició no legislativa té la paraula la senyora Ruiz per un temps de sis minuts.

La senyora Ruiz Escrig:

Moltíssimes gràcies, presidenta.

Senyories, Compromís vam presentar esta PNL el passat mes de setembre amb la vocació de salvaguardar el suport al sector audiovisual valencià, després del ninguneig que van veure per la premsa…, el ninguneig de Vox, dic, que vam veure per la premsa, soci preferent del Partit Popular, cap a la Mostra de Cinema de València.

I com que encara no coneixíem quina seria la intenció pressupostària del conseller de cultura, vam fer extensible la petició de suport tant institucional com econòmic a tots els sectors culturals valencians, amb una intenció molt clara, la de tindre i la de mantindre uns pressupostos per al 2024 sense retallades per a un sector que malauradament continua encara precaritzat com és el sector cultural.

I el temps ens ha donat la raó i mentres en els últims huit anys s'ha incrementat el pressupost de cultura en un 129Â %, el pressupost de l'actual govern del Partit Popular i Vox contempla una retallada més que substanciada en el pressupost valencià.
I especial menció requerix la retallada que sofrix el sector audiovisual valencià.

Miren, el passat setembre Vox va manifestar obertament que calia acabar amb la Mostra de Cinema de València, perquè, segons ells, és una agència de col·locació, un xiringuito.
I la resta de grups va quedar perplexos davant d'eixa afirmació, donat que és sobradament conegut que les dos úniques persones que treballen per a fer realitat eixa mostra de cinema, que són la directora i el programador, se deixen la vida perquè el festival siga un referent en l'audiovisual.
I ve't aquí el motiu de presentar esta proposta, per la preocupació que la Conselleria de Cultura i Esports poguera seguir la mateixa línia de veto i la mateixa línia de retall, no només per a la Mostra de Cinema de València, sinó per al sector audiovisual en general.

Una preocupació, senyories, que s'ha tornat en una realitat, perquè la retallada al sector audiovisual valencià per part dels pressupostos de la Generalitat valenciana simplement és exagerada.
Una retallada que sense dubte va a matar el sector audiovisual valencià.
Un sector que els recorde, senyories, que per fi comença a volar sol.
Una retallada superior al mig milió d'euros només en l'àrea de cultura cap al consell audiovisual i d'1.
550.
000 des de la conselleria de turisme i des de l'Ivace.
Els recorde, senyories, que és des de l'Ivace des d'on se dona suport per a poder adquirir els drets d'autor a les pel·lícules, a les produccions cinematogràfiques de la Comunitat Valenciana.

I, dit açò, senyories, la retallada de l'actual pressupost per a 2024 cap al sector audiovisual és de dos milions i mig d'euros.
Per què, senyories?
Per què esta retallada al sector audiovisual?
El sector audiovisual i el cinema valencià tenen una llarga tradició.
Una lluita de molts anys, de molts professionals i moltes empreses que en el seu moment van decidir quedar-se ací, quedar-se a la nostra comunitat nadant a contracorrent.

Els recorde que el sector audiovisual valencià té una particularitat que no tenen en la resta d'autonomies, i és que durant cinc anys radiotelevisió pública valenciana va patir una fosa en negre, i sense radiotelevisió valenciana, senyories, no hi ha audiovisual valencià.
I van lluitar i se van quedar.
I avui, gràcies al suport institucional i econòmic dels anys del Botànic, els i les professionals del sector afirmen estar en un bon moment, però no és suficient.

L'Administració ha de seguir invertint en l'audiovisual valencià.
I no ho dic jo.
Ho diu l'informe del Consell Valencià de Cultura aprovat en el ple de 29 de maig d'enguany mateix i que fa moltes setmanes tenen vostés al seu abast.

La Generalitat valenciana ha de seguir incrementant la inversió en el sector audiovisual.
Un sector que, econòmicament parlant, revertix fins al 300Â % del benefici en la inversió pública realitzada.
Un sector audiovisual que produïx uns ingressos a la nostra economia, segons l'informe estatal de l'estat de la cultura, de 6.
700 milions d'euros.

La contribució del sector audiovisual al producte interior brut és de 8,2 milions d'euros i genera 14.
000 llocs de treball directes i 4.
000 llocs de treball indirectes.
Hi ha comunitats autònomes, senyories, on el sector audiovisual mou fins a 3.
800 milions d'euros.

I només es parla de la importància quantitativa.
No cal que es diga quina és la seua traducció qualitativa, per descomptat, i per suposat, el seu valor a nivell cultural.

Senyories, aquelles comunitats que més han apostat per l'audiovisual estan tenint uns rèdits molt grans, i mostra d'això són comunitats autònomes com Euskadi, com Andalusia, com Catalunya o com Galícia.

Hem de revertir eixa retallada que s'ha produït al sector audiovisual de més de dos milions i mig d'euros.
I per això presentem esta proposició no de llei.
En els últims deu anys hem passat d'una inversió ínfima a xifres rècords, a vora set milions d'euros en el 2023.
Cal apostar pel talent valencià, talent dels joves i el talent madur amb trajectòria consolidada.
Pel talent d'un sector, senyories, que ja ha despegat.

I acabe la defensa de la proposició no de llei amb les paraules de la productora María Zamora: «Cal tornar a la defensa de la cultura, a la defensa del valor cinematogràfic com a expressió cultural del que ens està succeint avui, del que vam ser, del que som i del que serem».

Gràcies, senyories.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Ruiz.

A continuación, con la fijación de posiciones, tiene la palabra el Grupo Parlamentario Vox, por un tiempo de tres minutos.

El senyor Albiol Talaya:

Gracias, presidente.

Para tranquilizar a la señora Ruiz, lo primero que diré es que con el nuevo gobierno valenciano de PP y Vox la libertad y la continuidad de los artistas valencianos está garantizada.

Pero bueno, efectivamente, lo que ustedes han hecho durante los últimos ocho años en la cultura de nuestra región no tiene precedentes.
Han eliminado todos los criterios de calidad artística para sustituirlos por los de afinidad política y repartir las subvenciones a sus chiringuitos.
Y no de concurrencia competitiva, como defendían tan airadamente, sino nominativa, a dedo.

Han intentado acabar con todo lo cultural y tradicional que pertenece a nuestra identidad propia y común, la de nuestra región como parte de España.
Recordarán aquello que decía el conseller entonces de «sin Valencia no habrá independencia».
Los valencianos sí lo recuerdan, y por eso el 28 de mayo decidieron echarles, al Botànic, del gobierno y, en concreto, de Compromís, de la conselleria de cultura.

Ustedes han empleado las subvenciones nominativas para rediseñar a la sociedad según sus caprichos e intereses.
Han usado la cultura como herramienta para el adoctrinamiento y como arma política para dividir y enfrentar a los valencianos.
Y de todo esto que ustedes han hecho durante los últimos ocho años, los valencianos no quieren saber nada, y para muestra un botón.

Recordarán, cuando al principio de su primera legislatura en el gobierno la primera vez que Pep Botifarra actuó en el Teatro Principal de Castellón -lo recuerdan, me imagino-, tuvieron que regalar las entradas porque la gente no compraba las entradas.
Para ser justos, compraron cuatro, y el resto las tuvieran que regalar para llenar el teatro.

Lo cierto es que por imponer su sectarismo consiguieron echar de los teatros y auditorios a artistas como Ana Llopis, Pedro Navarro, o han conseguido incluso bloquear al mismísimo Plácido Domingo.

Les aseguro que esta conselleria no necesitará regalar las entradas porque no las compren ni la familia del artista, que es lo que les pasó a ustedes.
Cuando la oferta es atractiva por cumplir con el rigor artístico que el público demanda, la entrada se paga.
Y lo mismo pasa con los medios audiovisuales.
Actualmente À Punt no es la televisión de los valencianos.
Es la televisión del 3Â % de los valencianos.

Por su alusión a los presupuestos, entiendo que ya les habrá quedado claro que el gasto superfluo e improductivo lo estamos reduciendo a la mínima expresión.

Señorías, la Conselleria de Cultura y Deporte, que lidera el vicepresidente primero, artista y matador, no va a ser continuista con la nefasta política del Botánico.
Por tanto, nuestro voto será en contra.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

La senyora Ruiz té un torn de rèplica de tres minuts.

La senyora Ruiz Escrig:

Moltíssimes gràcies, presidenta.

Senyor Albiol, mire, els nostres pobles i les nostres ciutats, malgrat que vosté diga que hem vingut ací a dividir, a confrontar i que amb vostés la llibertat està garantida, res més lluny de la realitat.

Els nostres pobles i les nostres ciutats han sigut testimonis de la recuperació de festivals de cinema, del suport al teatre, del suport a la música, del suport als llibres de tots els gèneres.
I, senyories, la cultura va ocupar una posició al carrer com no mai abans havia tingut.

I vosté em diu que estiga tranquil·la.
Com he d'estar tranquil·la, després de vore en els Premis Berlanga com els mateixos artistes, els mateixos productors, les mateixes empreses valencianes de l'audiovisual els pregaven a vostés que fagen un pensament i que no fagen eixa retallada al sector audiovisual.
Informe's una miqueta i mire vosté els Premis Berlanga que són propietat de la Generalitat valenciana.

La senyora presidenta:

¿Quiere hacer el turno de réplica?

Vale.
Pues por un tiempo de tres minutos.

El senyor Albiol Talaya:

Sí, voy a ser muy breve.

Gracias, presidente.

Que Vox no comparte la idea sustancialista de la cultura que tiene la izquierda es comprensible, y mucho más que no vayamos a ser continuistas con las políticas que se venían desarrollando.

Si el 28 de mayo los valencianos dijeron que no al manoseo de la cultura que ustedes llevaban haciendo durante ocho años desde el Botánico, igual de cierto es que la cultura española, que desde su punto de vista no tiene cabida en nuestra región, es, sin embargo, parte fundamental para los valencianos.

Entiendo que aquellos que con ustedes empezaron a vivir mejor, no por su rigor de calidad artística, sino porque eran afines a los posicionamientos que ustedes tenían, empezaron a tener más subvenciones y más contrataciones, y eso se ha visto en muchísimos ayuntamientos, es lógico que ahora muchos protesten, y lo seguirán haciendo.
Ya les digo que nosotros nos vamos a regir por un criterio de calidad en todos los aspectos en cuanto a la cultura se refiere.

Dicho lo cual, entendemos que el Ayuntamiento de Valencia tiene la autonomía suficiente para decidir qué promociona y qué no.
Eso es la democracia que a ustedes les está costando tanto de digerir.

Muchas gracias, presidente.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Albiol.

Ara, per al torn de fixació de posicions té la paraula el senyor Chulvi, pel PSPV.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies, presidenta.

Vull començar la intervenció lògicament fixant la posició, que votarem a favor d'esta proposició no de llei, que reflectix clarament el moment que estem vivint, no?
, de la preocupació que per part de molts col·lectius i entitats del món de la cultura, i en especial de l'audiovisual, han mostrat ja respecte al que pot ser el futur.
El futur d'una indústria o d'una part de la indústria cultural valenciana, que, certament, en els últims anys, i no ho diem nosaltres, la setmana passada escoltàvem amb motiu dels premis de l'audiovisual, dels Premis Berlanga…, escoltava una entrevista en la ràdio a un dels seus directius que l'alta participació que s'havia produït, vora tres-centes cinquanta candidatures, la salut, ¿no?
, que té l'audiovisual valencià, que també és cert que eixa bona salut o eixa salut ha millorat gràcies que la Radiotelevisió Valenciana està jugant un paper fonamental; À Punt juga un paper fonamental perquè eixa indústria, perquè l'audiovisual estiga conforme esta ara mateix.
I l'audiovisual valencià necessita també de recursos públics per a poder seguir generant, doncs, tota una sèrie de produccions i tot el que envolta a l'audiovisual, en especial valencià.

Per tant, necessitem dir-ho clarament, que estem al costat d'eixa part fonamental de la nostra indústria.

I m'agradaria també fer una reflexió, ja que s'ha anomenat ací, al voltant de figures de la cultura valenciana importants i rellevants en la recuperació de la nostra música, com és Pepe Gimeno, el Botifarra.
Tot el nostre respecte, la nostra admiració i el nostre agraïment per eixa tasca de recuperació que fa de la música valenciana, també.

Res més, nosaltres anem a recolzar esta proposició no de llei i totes aquelles que vinguen encaminades a seguir avançant, perquè la cultura valenciana seguisca creixent, no únicament pressupostàriament, com ho ha fet en els últims huit anys, i aquí s'ha explicat molt bé, sinó que eixe creixement pressupostari significa també el creixement qualitatiu, en qualitat, de tot allò que està fent-se en el nostre territori, al llarg d'estos anys, en el món de la cultura.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Chulvi.

Pel Grup Parlamentari Popular, el senyor Dolón tiene la palabra, por un tiempo de tres minutos.

El senyor Dolón Sánchez:

Buenas tardes, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Desde este grupo parlamentario vamos a ser contundentes y dejar muy clara una cosa desde el primer momento: nosotros apoyamos, sin ningún tipo de duda, todas las manifestaciones culturales que tengan por objeto, eso sí, promover nuestra cultura y nuestra identidad; solo ponemos una condición, y es que no vamos a estar al lado de quienes apoyan culturalmente a entidades que, lejos de promover lo que nos une, como valencianos, por supuesto, nos pretenden vender sus ideas catalanistas y excluyentes.
Porque para determinados partidos, como Compromís, solamente interesa la cultura cuando es para promocionar a los Països Catalans, o para otros inventos; eso sí, ustedes subvencionan a unos pocos pero con los impuestos siempre de todos los demás.
Así es como son capaces de promocionar la cultura.

Con nosotros, desde luego, no cuenten para esta quimera que pretenden llevar a cabo junto con sus socios, los independentistas catalanes.

Por tanto, que quede claro que la Mostra de Cine de Valencia es una muestra que cuenta con nuestro apoyo, como también lo tienen todos los sectores culturales sin distinción alguna.
Y en ello vamos a estar impulsando su promoción, dotando de recursos y favoreciendo su difusión tanto en España como en el extranjero, como ya ha comenzado a hacer el Consell.

Pero, me hace mucha gracia leer determinadas afirmaciones en esta PNL como, por ejemplo, que la cultura valenciana ha experimentado a lo largo de estos últimos ocho años un apoyo por parte de las instituciones que no tiene precedentes.
Hay otras enumeraciones en este sentido que también vienen a decir el apoyo hacia el teatro y demás.

Miren, me parece de un cinismo terrible el contenido de la PNL propuesta, no por nada, es que ustedes, por un lado, plantean estas cosas, pero en la realidad hacen totalmente lo contrario a lo que aquí predican.
Y les voy a poner un ejemplo porque, a veces, quien nos escucha piensa que los políticos decimos ciertas cosas pero no tienen una realidad.
Yo le voy a hablar de un caso ejemplar, y un caso que ha sucedido, y este caso ha sido en un gobierno, en un gobierno gobernando por un alcalde de Compromís; la ciudad se llama Torrevieja, de la cual soy su alcalde; allí tuvimos un alcalde de Compromís cuatro años, desde el año 2015 al 2019, ¿saben ustedes lo primero que hicieron nada más llegar a la alcaldía de Torrevieja?
, cerrar el teatro donde se celebraba la mostra audiovisual.
Y estuvo cuatro años cerrado.
¿Saben quién abrió el teatro?
El Partido Popular, ¡claro!
, por supuesto.

Así que, cuando ustedes vienen hoy aquí a darnos lecciones de que vamos a apoyar todo lo que dicen, lo que ustedes realmente hacen cuando gobiernan, como lo hicieron en este caso, ese es el mejor ejemplo.
Así que, quien cierra teatros es Compromís; quien los abre es el Partido Popular; a quien se le llena la vida, en este caso, de decir que las cosas vuelven a ser lo normal, es el Partido Popular; y ustedes lo que hacen es traernos una PNL, efectivamente, cuando el ejemplo real es que cierran todo esto.

Miren, es comprensible que nosotros no vayamos a apoyar esta PNL por culpa de su doble rasero y, sobre todo, de su falta de credibilidad.
Mientras tanto, vamos a seguir dando impulso a la cultura en todos sus ámbitos y manifestaciones, a lo largo y ancho, por supuesto, de nuestra Comunitat Valenciana.

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Dolón.

Tiene turno de réplica la señora Ruiz, por un tiempo de tres minutos.

La senyor Ruiz Escrig:

Moltíssimes gràcies.

Senyoria, jo l'escoltava al principi i estava dubtant de si vosté era del Partit Popular o era de Vox, perquè la veritat és que s'han mimetitzat tant en tant poc de temps de govern conjunt que parlen vostés ja de la mateixa manera.
Que estem defensant en esta PNL idees catalanistes?
No!
, senyoria, estem defensant el sector audiovisual, ni més ni menys que el sector audiovisual.

I vosté parlava d'una realitat de quan van arribar a l'Ajuntament de Torrevieja.
Bé, ens podria també parlar de què li va passar al seu company, el senyor Hernández Mateo, de per quin motiu va acabar dintre de la presó.
Bé, en fi, deixem-ho estar.

Jo el que necessitaria és que les senyories que estan en esta sala foren conscients de la importància del sector audiovisual valencià, no de què pensen i de què deixen de pensar, a mi m'és igual el que pense cada u a sa casa, la ideologia política és individual.
Estem parlant del sector audiovisual valencià, del seu suport, que generen ocupació arrelada al territori, que fomenten la pròpia idiosincràsia cultural del nostre territori, que aporten riquesa cultural.
Home!
, jo no sé quin problema tenen vostés en contra del sector audiovisual.

És que, a més a més, en este informe, és que és molt clar!
, és que les comunitats autònomes que més han apostat pel sector audiovisual són les que més retorn econòmic tenen, no només econòmic; econòmic i cultural.
Jo no sé quin problema tenen vostés amb el sector audiovisual.

I una altra cosa els diré.
Vostés han retallat tant, tant, tant, tant, en este pressupost, que han retallat inclús l'import que han de pagar d'IVA respecte d'À Punt.
On està la partida pressupostària per a pagar l'IVA d'À Punt?
On està la partida pressupostària de l'IVA que ha de pagar la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació?
Perquè haurem de pagar-la, no?
Haurem de fer una modificació de crèdit perquè al pressupost, senyories, vostés han treballat tan poquet, que no consta ni l'IVA que l'Agència Tributària ens diu que hem de pagar.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Ruiz.

Per un temps de tres minuts.

El senyor Dolón Sánchez:

Muchas gracias, señora presidenta.

La verdad es que cuando, en el turno de réplica, una compañera tiene que hacer mención al mejor diputado autonómico que ha pasado por estas Cortes, de mi ciudad, de Torrevieja, el señor Hernández Mateo, a mí, la verdad es que me deja tranquilísimo porque denota que no tiene ningún argumento para rebatirme los argumentos que, efectivamente, desde el grupo Popular yo le he esgrimido.

Mire, si nosotros algo hacemos es defender al sector audiovisual, porque lo que realmente nos dice el sector audiovisual es que ustedes, con la política que han aplicado en los últimos ocho años, ha sido todo lo contrario.
Y esta es la auténtica realidad.

Ha dicho usted: «No tenemos nada en contra del sector audiovisual».
«Parece que está usted anexado al Partido Popular con Vox».
¡Oiga!
, es que… les entiendo ustedes desde la izquierda, es que parece que son una máquina que repiten absolutamente el mismo argumento que no tienen.
Esta es la auténtica realidad.

Le vuelvo a insistir, nosotros no vamos a apoyar al sector audiovisual como ustedes, cerrando teatros.
Señora Ruiz, ustedes, cuando gobiernan, en un ayuntamiento como el de Torrevieja, quinto ayuntamiento de la Comunidad Valenciana, no es una ciudad pequeña, tuvieron ustedes cuatro años el teatro cerrado, donde se celebraba la muestra de cine, el mejor ejemplo de contrapunto a su propuesta.
Yo le estoy diciendo que no vamos a apoyar una PNL en la que usted solo dice palabras pero hace lo contrario.
Y esta es la auténtica realidad del argumento que en todo momento le estoy esgrimiendo.

Le vuelvo a insistir, aquí, en esta comparecencia, en la última comisión, donde el conseller hablaba en concreto del ámbito cultural, nos esgrimía que esas cifras que ustedes dicen de retallades son muy contrarias a las que realmente están sucediendo.
Y ahí hay un cambio sustancial que el compañero de Vox se lo ha explicado, y usted no lo ha querido entender, pero, bueno, al final este es el camino que ustedes quieren iniciar y nosotros, el nuestro es muy claro, el que hemos recibido de todos y cada uno de los valencianos.

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Dolón.

Ahora pasaremos a votación.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
Pues, no se aprueba la proposición no legislativa con 8 votos en contra y 7 a favor.

Proposició no de llei sobre subvencions per als festejos taurins, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 2.
306, BOCV número 19)

La senyora presidenta:

Ara passarem al quint punt del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre subvencions per als festejos taurins, presentada pel Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 2.
306, publicació en el BOCV número 19.

Per a la presentació de la PNL té la paraula la senyora Bartual, per un temps de sis minuts.

La senyora Bartual Bermell:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bona vesprada, senyories.

El grup Popular presenta esta proposta per a instar el Consell la creació d'una línia de subvencions destinades a preservar, recolzar i regularitzar tots els festejos taurins que tenen arrelament en els municipis de la Comunitat Valenciana.

És innegable que al llarg i ample de tot el nostre territori autonòmic es troben nombrosos festejos taurins que s'han convertit en un referent cultural i formen part de la nostra rica història popular.
A tot Espanya són uns mil huit-cent municipis que celebren al voltant de desset mil set-cents festejos populars amb bous, i, d'eixos, un 40Â % tenen lloc en el nostre territori.

D'esta manera, la Comunitat Valenciana destaca com una de les regions on major concentració de festejos taurins en les seues diferents modalitats, com bous al carrer, bous a la mar, o bous en corda.
Estes tradicions arrelades en la nostra cultura, des de temps immemorables, són elements indispensables de les nostres senyes d'identitat, i mereixen el mateix reconeixement i protecció que qualsevol altra manifestació cultural en qualsevol de les seues formes.

Puc citar alguns dels més tradicionals i visitats, que són alguns perquè la llista és prou extensa i vostés són coneixedors: el bou en corda d'Aielo de Malferit; l'entrada de bous i cavalls de Segorbe, un espectacle únic en el seu gènere, la festa d'interés turístic internacional més antiga declarada pel ministeri de turisme en el 2005, i bé d'interés cultural immaterial en 2011 per la Generalitat Valenciana; i, entre altres, els tancaments d'Orpesa del Mar, a Castelló, declarats festa d'interés turístic provincial de la Comunitat Valenciana en 2013; els bous a la mar de Dénia, que tenen el reconeixement de festes d'interés turístic nacional, atorgat en 1993 pel Ministeri d'Indústria, Comerç i Turisme; el Torico de Xiva, tan famós, o bou en corda, que va ser declarat festa d'interés turístic autonòmic al juliol de 2019.
D'esta manera, doncs, queda patent que estos festejos taurins constituïxen un poderós reclam en l'oferta turística la Comunitat Valenciana, i és el principal atractiu de molts pobles.
Així, suposa una important injecció econòmica per a múltiples sectors que es vegen involucrats; sols la indústria de bous al carrer meneja cada any més de trenta-sis milions d'euros, i la tauromàquia genera ocupacions directes.

La Comunitat Valenciana compta amb un total de 86 ramaderies taurines al llarg del seu territori i ocupacions indirectes, des de ramaders fins a personal de les places de bous, per la qual cosa és important constatar que la tauromàquia contribuïx a la dinamització de l'economia local i a la revitalització econòmica tant de les zones rurals com urbanes.
És una realitat de la importància dels festejos taurins en la nostra regió, i em resulta indispensable que els poders públics hem de protegir i promoure estos festejos, que són molt més que un simple esdeveniment lúdic, ja que ho he pogut demostrar.

Des de l'administració estem en l'obligació de consolidar i enfortir esta rica herència cultural.
La creació d'unes subvencions destinades a preservar, recolzar i regularitzar els festejos taurins amb arrelament en els nostres municipis de la Comunitat Valenciana, són un clar exemple de l'aposta d'este grup per la projecció de la nostra cultura, de les nostres tradicions i de la nostra identitat.

Per altra banda, estes ajudes que hui reclamem contribuïxen a recolzar les garanties tant de les mesures de seguretat com de les mesures de protecció animal, clars aspectes que són utilitzats de forma recurrent com arguments en contra pels detractors del món taurí.
En lloc de prohibir la celebració de les nostres tradicions pels possibles inconvenients que es puguen generar, hem de centrar tots els esforços en dotar-los dels recursos necessaris per a enfortir les garanties de seguretat dels participants en este tipus d'esdeveniments i garantir, també, el benestar animal amb exhaustius controls legals.

Senyories, per tot açò que acabe d'exposar, aquest grup ha presentat diverses esmenes que després, en la rèplica, diré el perquè no anem a acceptar.
Una d'elles, presentada pel partit socialista, doncs, és obvi que el conseller ha destinat una partida de 300.
000 euros, destinada a la Fundación del Toro de Lidia, per a la recepció d'activitats i festejos taurins que es realitzaran en la nostra comunitat.

I respecte a l'esmena presentada pel Grup Compromís, no la podem acceptar ja que vostés l'any passat es van oposar a una proposta del Partit Popular que volia reforçar, precisament, les garanties de seguretat, que vostés estaven en el govern i la van rebutjar, i que, ara, estant en l'oposició, reclamen que este Consell les duga a terme.
Estaria bé que, estant en l'oposició, doncs férem entre tots un treball irresponsable, com va fer ja el Partit Popular quan va estar en l'oposició, aconseguint que la Generalitat es fera càrrec de la contractació de les assegurances necessàries per a estos festejos, per a garantir la seguretat d'estes celebracions.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Bartual.

Ara tenim el debat de les esmenes.
Hi ha dos esmenes.
La primera, l'escrit registre d'entrada número 4.
071, del Grup Parlamentari Socialista, amb què presenten una esmena de la proposició no de llei.
I, per a la defensa d'esta esmena, té la paraula el senyor Chulvi, per un temps de sis minuts.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies.

Seré breu, perquè l'esmena ja determina clarament el que demanem.
Però sí que m'agradaria dir un parell de qüestions al respecte.

Per un costat, fem referència als ajuntaments que majoritàriament siguen els beneficiaris d'eixes ajudes, perquè els ajuntaments són els que organitzen majoritàriament, però, sobretot també, vetllen per la seguretat de qualsevol acte taurí que es fa a la Comunitat Valenciana; en este sentit, per la seguretat de les persones i també pel benestar animal, no?
Per això, és important també que qualsevol ajuda o subvenció que es done, doncs, que vaja majoritàriament…, per això diem majoritàriament que vagen destinades als ajuntaments, que són els que, d'alguna manera, majoritàriament també, organitzen este tipus d'actes taurins.

Però també després hem volgut destacar una qüestió important i clar que ho hem fet pel que hem vist en el pressupost de la Generalitat.
La Federació de Penyes de Bous al Carrer, entitats, associacions, penyes que organitzen este tipus de festejos ens han pogut traslladar també la seua preocupació i el seu malestar, en el sentit que veuen reflectit com es posa una partida nominativa dirigida a una fundació que té la seua seu a Madrid i que no saben ben bé per què s'ha fet això, no?

Nosaltres ací el que volem defensar és que qualsevol tipus d'ajuda que ix dels pressupostos de la Generalitat Valenciana, que ix dels diners que tots els valencians i les valencianes aportem, vagen destinats, en este cas en concret, que és al qual ens estem referint, vagen destinats als ajuntaments, lògicament, del nostre territori i a totes aquelles entitats, del tipus que siguen, que organitzen este tipus de festejos, les que estan radicades a la Comunitat Valenciana.

Resulta que és curiós que se'ns ompli la boca de parlar dels problemes que tenim o que tenen vostés o que ens han dit, cada volta, cada intervenció de cada conseller, també el conseller de cultura ho ha fet ací, abans de començar, primer era preparar el terreny, dir com de malament estava tot, com de malament estaven, que anaven a tindre menys diners, que els valencians i les valencianes, lògicament, anaven a tindre menys diners en el pressupost de la Generalitat Valenciana… Però veiem amb sorpresa com, de repent, doncs, apareix ahí una ajuda, com si ací, a la Comunitat Valenciana, al nostre territori no hi haguera associacions, fundacions, entitats que ja ho fan, que ja ho fan, que s'han preocupat moltíssim de fer-ho i de fer-ho amb totes les garanties de seguretat per a les persones i per al benestar animal també.

Per tant, nosaltres hem presentat esta esmena que considerem que millora la proposta que vostés portaven, que nosaltres, si s'incorporara l'esmena, votaríem a favor; però no anem a votar a favor de la proposta si no s'incorpora esta esmena que el que fa és dir, clarament, que ni un euro dels valencians per a estes qüestions vaja fora de la Comunitat Valenciana.
Ací tenim entitats suficients i amb les garanties suficients per a organitzar aquelles qüestions que es plantegem en la seua proposta.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Chulvi.

Ara, per un temps de tres minuts, té la paraula la senyora Bartual.

La senyora Bartual Bermell:

Moltes gràcies.

M'alegra moltíssim.
Jo crec que li costa un poc defendre el tema de bous al carrer al seu grup, però també l'entenc, no?
, perquè la idiosincràsia també, depén vostés on estiguen, si estan governant o estan a l'oposició, doncs, han fet una cosa o n'han feta una altra o la contrària.

Mire, en la ciutat de València, l'anterior coalició de govern va mantindre el veto als festejos populars, mentre municipis com Llíria, Meliana, Rafelbunyol, Montcada, Bonrepòs o Xiva, entre altres, varen permetre la realització del bou embolat.
També a Torís es celebren els bou embolats des de fa anys, malgrat que l'alcaldia és socialista, el mateix que ocorre a Montserrat.
Per contra, la seua homòloga, Sandra Gómez, com a vicealcaldessa, es va sumar a la prohibició d'esta tradició que tant arrelada està a les pedanies de la ciutat de València.
No és que ho diga esta diputada, sinó que «Compromís y PSOE permitían el bou embolat en varias localidades, pese a prohibirlo en las pedanías de Valencia».

Saben vostés que, gràcies a la gestió de l'alcaldessa María José Catalá, el bou embolat a tornat a les pedanies de la nostra ciutat.
I altres governs municipals del Partit Socialista tampoc volen ficar cap impediment al bou embolat de Picassent, de Massamagrell, de Iàtova, de Montroi, de Foios, de Mislata, l'Alcora i alguns més.
Què els van a dir a les associacions taurines d'estos pobles?
Si no donen suport a la proposta que hui portem des del grup Popular, van a deixar d'impulsar estes tradicions en els municipis?

I altre exemple de la hipocresia, de vegades, que es dona és que tan sols fa uns dies vaig llegir en la premsa que el Grup Municipal Socialista de l'Ajuntament de Vila-real ha presentat una moció per a instar el Consell a signar un pla d'ajudes als festejos dels bous al carrer, mitjançant un programa de subvencions específiques per a penyes taurines i ajuntaments.
Els seus companys de Vila-real són tan conscients com nosaltres del gran impacte econòmic que suposen en la comunitat i, de vegades, el seu problema, la definició és tal que necessiten…, en alguns municipis s'inventen alguns saraus o algunes peripècies per escórrer el problema, com, per exemple, l'organització de referèndums ciutadans, per part d'alguns ajuntaments, per a donar suport a la seua decisió de prohibir-los.
I un exemple ben clar és…, esta diputada que els parla i ara alcaldessa de Xirivella, en el meu poble se va fer una consulta i, d'una població de més de trenta mil habitants, només van participar 992 persones i, amb aquest resultat, van decidir castigar el món taurí de la meua localitat.
És més, un tribunal de València apuntava la consulta popular de Xirivella que era alegal i no podia estimar-se ni vàlida ni vinculant.

És a dir, vostés venen ací a predicar amb uns ideals polítics que estan molt allunyats de la vida municipal i del sentit real dels nostres ciutadans.

Jo els convide -acabe, senyora presidenta- a apropar-se als nostres municipis, a conéixer de primera mà els problemes i les inquietuds dels nostres ciutadans, que és per als qui governem.
Confiem en la màgia del municipalisme dins de la política i la política del carrer i de cara als nostres veïns.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Bartual.

Per un temps de tres minuts, té torn de rèplica el senyor Chulvi.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies, presidenta.

Mire, senyora Bartual, semblava mentira que vosté siga alcaldessa.
Li ho dic perquè, si partim de la independència municipal, cada poble ha de determinar el que vol fer en el seu poble.
Si vol fer una activitat taurina o no, ha de ser…, la competència, que és municipal, el que determine.
I, com bé ha dit vosté, doncs, hi ha moments que governa un partit i vol fer uns determinats actes taurins i hi ha altres moments que no; en alguns llocs es fan totes les modalitats taurines i en altres no.
I açò no significa que u siga més o menys que l'altre; significa que cada u té la independència local per a determinar quines activitats taurines es fan en el seu poble.

El que demana… Vosté ha fet referència a la moció presentada pel grup Socialista a l'Ajuntament de Vila-real, que demana exactament el que estem dient nosaltres, ajudes i subvencions per a associacions, entitats i ajuntaments de la Comunitat Valenciana, no per a una fundació radicada a Madrid.
(Veus) No, es confonga amb això.
Nosaltres ho tenim clar, primer que res la independència local a l'hora de prendre les decisions de quines activitats o no es fan en el seu poble, cada u que ho determine.
El que estem radicalment en contra és que diners dels valencians se'n vagen a una fundació que està radicada a Madrid.

Vaig a dir-li més, gràcies a l'acció del grup Socialista de Les Corts es va desbloquejar una qüestió que era greu, que era la qüestió de les assegurances i les assistències sanitàries en els esdeveniments taurins.

Vaig a dir-li'n una altra.
Durant la pandèmia, des del govern del Botànic es van activar ajudes als ramaders per a poder superar aquell moment de dificultat també.

És a dir, que ací…, no sé si ací alguns volen fer-se com els defensors suprems d'alguna cosa.
No, jo trobe que ací el que hem de posar-li és un poquet de trellat i entendre la peculiaritat de cada lloc, de cada poble, de cada ciutat, de cada tradició, de cada activitat i, així, ho entendrem perquè, dins dels 541 pobles i ciutats que conformen la Comunitat Valenciana, segurament hi haurà algun governat pel Partit Popular que no faran esdeveniments taurins; per què?
Doncs, perquè, a la millor, ahí no hi ha tradició i no per això algú s'ha de vore obligat a fer-ho.

Però el que jo li dic és que, des del grup Socialista, li dic que li donaríem suport a esta proposició no de llei, li donaríem suport, si vostés assumiren que ni un euro dels pressupostos de la Generalitat Valenciana se'n vaja a Madrid, a una fundació que té la seua seu i està radicada a Madrid; que qualsevol euro que vullguen destinar vostés, del pressupost de la Generalitat Valenciana, a esdeveniments taurins i actes taurins vagen íntegrament a federacions, a penyes i a associacions que estiguen radicades a la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Chulvi.

Per un temps de tres minuts, té el torn de rèplica la senyora Bartual.
No sé si vol fer ús de la paraula…

La senyora Bartual Bermell:

Moltes gràcies.

Sí, crec que sí, no?
Estic en el torn, no?
Val.

Doncs, mire, jo, amb el mateix èmfasi i l'interés que vosté diu que ni un euro de la Comunitat Valenciana per a ninguna altra fundació o associació que no siga a la Comunitat Valenciana, jo no vull dir res, però tots els diners que es destinaven, del govern valencià, a entitats de Catalunya, si haguera fet vosté el mateix èmfasi, doncs, segurament, el discurs seria un altre.

Bé, jo crec que la nostra posició és clara i l'exposició de motius que he fet i fent al·lusió a allò que he dit abans, queda ben clar quina és la nostra aposta ferma pels festejos taurins en les seues modalitats.
El nombre de festejos taurins ha crescut enguany més d'un 50Â %, en comparació amb dades anteriors a la pandèmia.
I, amb tot el que suposa un increment o una injecció de la nostra economia, a més del reclam turístic que ens ha portat a la nostra comunitat, són part del nostre patrimoni cultural i part de les nostres tradicions més arrelades.
Una línia de subvencions que proposa el Partit Popular per als festejos taurins té com a base salvaguardar la nostra identitat i donar suport a un teixit associatiu que lluita i treballa per a mantindre viva la tradició taurina.

Res més.

La senyora presidenta:

Ui!
, (sona un timbre) perdó.

Gràcies, senyora Bartual.

Ara entrarem a debatre la segona esmena, l'escrit registre d'entrada número 4.
100, del Grup Parlamentari Compromís, amb què presenten una esmena de la proposició no de llei.

Té la paraula, per un temps de sis minuts, la senyora Ruiz.

La senyora Ruiz Escrig:

Molt bé.

Moltíssimes gràcies, presidenta.

Senyora Bartual, a mi em crida poderosament l'atenció que registren vostés esta proposta un 29 de setembre, a un mes que el govern valencià, del qual vostés són part, presenten els pressupostos.
I és que em crida l'atenció perquè eixes ajudes econòmiques que vosté està demanant ja existixen en el pressupost que proposa el govern de la Generalitat.
De fet, no hi ha només una partida, no, és que n'hi ha dos.
A la millor és que és probable que vostés amb el partit Vox, doncs, no han parlat massa abans de l'elaboració del pressupost, però és que per al foment de la tauromàquia hi ha dos partides:

Una, la que estaven vostés comentant en este moment, que és la de 300.
000 euros de diners dels valencians i les valencianes per a l'entitat madrilenya que fomenta matar bous per entreteniment.
Eixa per una banda.

I, per l'altra, s'inclouen els actes taurins dins de la partida pressupostària d'1.
400.
000 euros que, fins ara, estava destinada a promoure altres activitats com música, teatre o circ.
Doncs, ara, en esta partida pressupostària, també s'inclouen els actes taurins, entenc que els bous al carrer, bou amb corda, etcètera, bou embolat també, podran gaudir d'estes ajudes destinades a aquest tipus d'actes.

Per tant, si tenim 300.
000 euros, per una banda, de manera nominativa i 1.
400.
000 euros en concurrència competitiva destinats a fomentar la tauromàquia, encara volen vostés que fiquem més diners?
Jo, sincerament, no ho entenc.
No sé si és que volen competir vostés amb el conseller de cultura i ser encara més toreros que ell.

Per tant, nosaltres no anem a votar a favor i per això hem presentat esta esmena.
Per un lloc, perquè, com li dic, ja hi ha diners destinats a esdeveniments taurins; I, en segon lloc, perquè si estem parlant d'esdeveniments taurins, primer que res hi ha que fomentar les garanties de seguretat de les persones que participen en este tipus d'esdeveniments, garantir també que no hi hagen xiquets i xiquetes…, que no n'hi hagen xiquetes menors d'edat en els llocs dels recintes on no està permés que puguen estar; i, per una altra banda, també garantir el benestar animal.

Només cal acudir a les xifres del propi informe de la conselleria de justícia, que entenc que vostés també el tenen, conselleria de justícia de la nostra Generalitat valenciana, que se va publicar en gener d'enguany mateix, on s'analitzen els esdeveniments taurins dels municipis de tota la comunitat, xifres no només que parlen del 2022, sinó un històric fins el 2005.
I la veritat és que ahí n'hi ha xifres que esgarrifen, assusten, perquè només en el 2009 nou morts i quasi mil ferits en bous al carrer o altres modalitats de bous tradicionals com el bou embolat; 55 persones han mort des del 2005 fins a setembre del 2022.
I convé recordar, com vosté molt bé ha dit en la seua intervenció, que els anys 2020 i 2021, per la còvid, no se van realitzar aquests tipus d'esdeveniments, si no, les xifres encara serien més elevades.

Per tant, si parlem de participació de menors en estos actes, també és important saber què està passant, i és que només en el 2022 van haver més de 15 expedients oberts per presència de menors en esdeveniments taurins.
Per tant, senyories, de moment, el que urgix és enfortir les garanties de seguretat per a les persones i assegurar la protecció dels menors.

I respecte al benestar animal, pues, el mateix, cal enfortir també les garanties de seguretat animal.
De fet, vostés han eliminat totes les ajudes destinades al benestar animal del pressupost 2024, que també convé recordar-ho arribats a este punt, com, per exemple, també caldrà recordar que enguany mateix en Ontinyent, en el bou en corda, l'animal va caure de quinze metres d'altura, és com si cau l'animal des d'un cinqué pis, es va trencar les potes davanteres i no se li va poder fer res a l'animal.
I després d'hores de patiment el van tindre que sacrificar.

Per tant, senyories, si vostés m'ho permeten, el que primer n'hi ha que fer és evitar tragèdies, evitar morts i evitar accidents, tant per a persones com per a animals, perquè, damunt de les tradicions, estaran d'acord amb mi que n'hi haurà que ficar-se la seguretat i la vida, la vida de tots, eh?
, de tots.

I, per acabar en la defensa de l'esmena que hem presentat, el govern de la Generalitat valenciana ha presentat un pressupost per al pròxim exercici que preveu un increment dels ingressos de mil tres-cents milions d'euros, però retallen en qüestions bàsiques per a l'estat de benestar, per als valencians i les valencianes: retallen en emergències sanitàries, però ara venen ací i demanem bous; retallen en polítiques actives d'ocupació, que encara que estiguen parlant i no els importa, retallen en polítiques actives d'ocupació, però vostés venen ací i demanem bous; retallen en l'audiovisual, han votat en contra de que tinguen els diners mínim que tenien enguany mateix, retallen l'audiovisual, però venen ací i demanen per a que se fagen bous; retallen en polítiques d'habitatge, però venen ací i demanem més diners en bous; retallen en prevenció d'incendis, tiren hasta tres-cents agents forestals al carrer… ¿D'on volen que traguem els diners per a pagar bous, si vostés estan retallant en tots els aspectes que garantixen la seguretat i la qualitat de vida i el benestar de la ciutadania del País Valencià?
, d'on vol que traguem els diners per a bous?
Més diners encara?
, més encara, senyories?

Miren, retallades i més retallades en serveis públics, i vostés venen ací amb una proposta feta un mes antes de que presenten els pressupostos per a ficar més diners, si cal, en bous.

Senyories, açò no té trellat.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Ruiz.

Ara per un temps de tres minuts, té torn de rèplica la senyora Bartual…, d'acceptació o no d'enmienda, perdón.
Un temps de tres minuts.
(Veus)

La senyora Bartual Bermell:

No, no accepte… Ja ho he dit abans, però, bueno, no acceptem l'esmena.
(Rient)

Val, a vore, senyora Ruiz, jo crec que el Partit Popular i el partit de Vox parlen molt a sovint, per això fem una coalició i estem al govern de la Generalitat valenciana.

Mire, no sé jo si vostés són els primers que ens tenen que donar lliçons de la protecció de l'animal.
No vullguera haver tret este tema, però la senyora Mireia Mollà va deixar abandonada…, a deu animalets, a deu burrets, eren, no?
, en el Desert de les Palmes, en Castelló, i van morir, i ací tampoc se va incendiar res ni va passar res, però hi ha que protegir sempre als animals, hi ha que protegir-los.

Diuen vostés també de garantir, pues, que els menors, no?
, que la protecció…, que tinguen la seguretat… Bé, pues, a mi me consta que cada vegada les regles en estos festejos taurins són més exhaustives, les penyes estan més conscienciats, i no a soles en que n'hi hagen menors…, que no hi haja menors durant els festejos, però sí que és cert que, bueno, que vetlen per a que tinguen la màxima seguretat i no n'hi haja presència de menors durant els festejos.

Mire, lo del benestar animal, jo crec que és una cosa que tenim que anar tots de la mateixa mà, però, com ja li he dit abans, vostés no són els que ens poden donar les lliçons.
I, bé, jo crec que ha quedat…, les meues declaracions que he fet abans, crec que tenien que recolzar els festejos taurins i que la mateixa insistència que s'ha dit ací de no…, de no donar ni un euro de la Comunitat Valenciana a altres…, pues, bueno, a altres federacions que no siguen de la comunitat i demés, este grup lo que anem a fer és, per tant, recolzar sempre la nostra cultura, fomentar-la, ja que considerem que, bueno, que porta riquesa a la nostra comunitat i que dona de menjar a moltíssima gent que està involucrada en el món taurí, que són persones que treballen per a cuidar d'estos animals, persones de ganaderies, que se guanyen la vida i que, bueno, que necessiten este treball, no?
, és un mig de treball per a guanyar-se el pa i crec que el govern de la Generalitat…, nosaltres anem a recolzar sempre, anem a estar al seu costat, però no podem estar d'acord en aquesta esmena que vostés em presenten.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Bartual.

Ara, per un temps de tres minuts, té torn de rèplica la senyora Ruiz.

La senyora Ruiz Escrig:

Gràcies, presidenta.

Senyora Bartual, jo torne a insistir, vostés venen ací avui i insistixen en que devem de destinar encara més recursos públics per a bous, ¡amb la que està caient, senyoria!

Anem a vore, vostés diuen que no poden destinar més diners públics a polítiques actives d'ocupació, han retallat vostés hasta un 40Â % del pressupost per a polítiques actives d'ocupació, i venen ací i demanen diners per a bous?

Vostés han retallat en el tercer sector fa escassament dues setmanes catorze milions d'euros, de catorze milions d'euros han retallat a les persones més vulnerables de la Comunitat Valenciana, i venen ací avui i demanen més diners per a bous?
Vostés han retallat diners per a fer centres educatius, per a que els nostres xiquets i xiquetes vagen a estudiar a centres educatius dignes, i venen ací avui i demanen més diners per a bous?
D'on els traem, si estan retallant en tot lo bàsic?

Vostés han retallat 13 milions d'euros en emergències sanitàries, senyories…, 13 milions d'euros!
, no sé si podrem garantir ambulàncies per a les persones que viuen a l'interior de les nostres comarques per a que puguen baixar als centres sanitaris en una ambulància… No ho sabem, i venen vostés ací i demanen més diners per a bous?
Senyories, senyories, vostés han retallat en prevenció d'incendis, li ho he dit abans, han tirat al carrer la friolera de 300 persones…, 300 agents forestals, i venen ací amb la barra de demanar més diners per a bous?
, d'on els traem, senyories, eixos diners, de les seues retallades?

Vostés han paralitzat l'equiparació salarial del personal que treballa en serveis socials, i venen ací i demanem més diners per a bous.
Vostés han congelat cobrar la nòmina a 460 persones que treballen en els centres de menors de la Comunitat Valenciana, el 30Â % del salari d'octubre és l'últim que han cobrat estes persones, i venen ací i demanen més diners per a bous?
Vostés retallen al xicotet comerç, han retallat al sector audiovisual més de dos milions i mig d'euros, i venen ací i demanem més diners per al sector audiovisual?
N'hi ha que tindre barra!
, perquè ara jo els pregunte: i d'a on traem eixos diners?
, d'on els agarrem?
, de benestar social?
, d'educació?
, de cultura?
, de teatre?
, de música?
D'on els traem, eixos diners, senyories?

Miren, senyories, vostés han retallat en serveis públics a la nostra societat i és inadmissible, inadmissible, que vinguen ací a demanar diners per a bous quan retallen en totes les partides essencials destinades a cuidar de la vida de les persones de la nostra Comunitat Valenciana.

Senyories, aixina no.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Ruiz.

Ara té el torn de paraula…, de rèplica, la senyora Bartual, per un temps de tres minuts.
Quan vullga.

La senyora Bartual Bermell:

Moltes gràcies.

A vore, l'1.
400.
000 euros del que fa al·lusió vosté, el diners no és per Vox, eh?
, el diners no és per Vox, és per a alguna part per a entitats taurines i una altra estarà destinat…, que el conseller ho explica molt bé.
Jo crec que vostés no tindran res en contra de la gent que es dedica al bou, crec que no tindran res en contra… (Veus) O tota la gent que fa bous és de Vox, no ho sé, no sé què pensarà vosté… Jo pense que no.

Després ha dit vosté la paraula «hi ha que tindre barra»…, «barra»…, dues vegades.
Barra?
, quan en centres educatius vostés no se gastaren ni el 80Â % de la partida que hi havia destinada, ¿ens diuen a este grup que si tenim barra, que hi ha qui tindre barra per a destinar eixos diners per entitats taurines?
I, és més, més de mil milions se quedaren sense gastar… Una cosa és pintar ahí una partida, però si després no l'execute, els diners, al final, no se beneficien el valencians, aleshores, jo no m'atrevisc a dir si hi ha que tindre barra, però sí que els diria que, lliçons, ninguna.
I en quant a la construcció de centres educatius, lliçons, ninguna a este grup.

I res més.
Jo crec que, per no desviar el tema, crec que la finalitat d'esta proposició no de llei…, crec que esta línia de subvencions que proposa el Partit Popular per a festejos taurins, pues, van a salvaguardar la nostra identitat.
I, per supost, la van a recolzar…, a un teixit associatiu que lluita i, com he dit abans, que treballa per mantindre viva la nostra tradició taurina.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Bartual.

Ahora pasaremos al turno de fijación de posiciones de los grupos que todavía no han intervenido.
En este caso, tiene tres minutos el Grupo Parlamentario Vox, para fijar la posición en la proposición no legislativa.

El senyor Albiol Talaya:

Sí, muchas gracias, presidente.

En primer lugar, decir que creo que la señora Ruiz, pues, no…, no es aficionada als bous al carrer y además creo que tampoco pregunta, porque si hubiera preguntado, sabría que algo que ya se está haciendo desde hace tiempo es las comisiones del toro de los distintos ayuntamientos en colaboración con todas las peñas y, por supuesto, con presencia policial, garantizar…, velar y garantizar la seguridad de todos los que allí acuden, no solamente de los menores, que no pueden estar ni debajo de los cadafales, (veus) sino de cualquiera que no esté en condiciones para participar de los festejos.

¿Que a todos nos gustaría que los datos de fallecidos fueran cero?
Sí, claro, y en eso se trabaja, por supuesto que sí, también hay muchos fallecidos en carretera y no por eso se prohíben los coches, o a lo mejor lo intentan.

Dicho esto, sí quería decirles que…, en cuanto a los presupuestos, que han estado hablando de recortes y de dónde va a salir el dinero, hay que recordar que ustedes nos han dejado una herencia de 57.
000 millones de euros de deuda acumulada, de los cuales, 870 millones de euros tendremos que pagar intereses.
La suerte es que nosotros sabemos hacer más con menos y que estos ajustes no afectarán a los valencianos.
A quien sí afectan es a los que vivían muy cómodos cuando gobernaban ustedes, porque lo que sí que hemos recortado es en el bienestar de los políticos para destinar los recursos a lo verdaderamente importante, porque en servicios sociales, en servicios a la ciudadanía, le aseguro que no se ha recortado.

Dicho esto, quiero decirles que el toro es cultura y es tradición, es arte y es también motor económico de nuestra región, y aunque se ha dado el dato al principio del debate de este punto, lo quiero recordar: en España, un total de 1.
820 ayuntamientos organizan en torno a 17.
700 festejos, entre encierros, toros embolados… Esto supone 42 millones de euros, la cifra ya se ha dado, el 40Â % en la Comunidad Valenciana, eso supone 16.
800.
000 euros.

Por ejemplo, el bou en corda de Santa Bárbara en Burriana, los toros a la mar de Denia o els bous al carrer de tantos barrios de nuestra región.
Son cultura y son tradición, pero también son pasión.
Y he de recordar que esto, además, es que está regulado y protegido por la ley, la Ley 18/2013, de 12 de noviembre, para la regulación de la tauromaquia como patrimonio cultural, que dice: «Las fiestas o espectáculos taurinos incluyen no solo a las corridas de toros, sino un numeroso conjunto de tradiciones y festejos populares vinculados al mundo del toro, que a su vez comprenden lo que hoy entendemos por tauromaquia.
Todo esto es signo de identidad colectiva y ello justifica que su preservación corresponda y completa a todos los poderes públicos.
No hacemos más que cumplir con nuestra obligación.

Y como se me ha acabado el tiempo, finalizo mi intervención.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Albiol.

Entiendo que no hay turno de réplica.

Pasamos a votación.
¿Votos a favor de la proposición no legislativa, de la PNL?
Las enmiendas no se votan.
El grupo proponente de la PNL las acepta o no las acepta, pero no se votan.
Pasamos a votación.
¿Votos a favor de la PNL?
7.
¿Votos en contra?
8.
Se aprueba la PNL con 7 votos a favor y 6 votos en contra.

Proposició no de llei sobre promoure les modificacions pertinents per a implantar una prova única d'avaluació del batxillerat i accés a la universitat (ABAU) en tot el territori espanyol, que garantisca la igualtat dels alumnes espanyols amb independència del lloc en què es realitze, presentada pel Grup Parlamentari Vox Cortes Valencianas (RE número 3.
183, BOCV número 23)

La senyora presidenta:

Ara passarem al sext i últim punt del dia, que es la presa en consideració de la proposició no de llei sobre promoure les modificacions pertinents per a implantar una prova única d'avaluació de Batxillerat i accés a la universitat, ABAU, en tot el territori espanyol que garantisca la igualtat dels alumnes espanyols amb independència del lloc en què es realitze, presentada pel Grup Parlamentari Vox Cortes Valencianas, registre d'entrada número 3.
183.

Per a l'exposició de la PNL tindrà el torn de sis minuts la senyora Llopis.

Cuando usted quiera.

La senyora Llopis Noheda:

Gracias.

El texto constitucional atribuye al estado la obligación de asegurar que todos los españoles puedan ejercitar de forma plena su derecho a la educación, confiriendo al estado la competencia exclusiva en la regulación de las condiciones básicas que garanticen la igualdad de todos los españoles en el ejercicio de los derechos y el cumplimiento de los deberes constitucionales.

Como bien sabemos, la EBAU es la prueba que permite el acceso al sistema universitario español y su realización es un requisito indispensable para lograr el acceso al estudio de un grado universitario.

Sin embargo, la constante transferencia competencial del estado, hablamos de 17 EBAU; 17 EBAU que todas persiguen lo mismo, al fin y al cabo, y es valorar los contenidos mínimos que tienen que tener los estudiantes.

Y es difícil discutir esto, que es un despropósito.
Un despropósito, porque hay una distorsión que se genera y una desigualdad y que va a afectar al futuro de los jóvenes en su profesión.

Cada curso académico, más de trescientos mil estudiantes se examinan de la EBAU, y la misión sigue un proceso de concurrencia competitiva entre la media de las notas medias de bachiller y la nota que sacan en la EBAU.

Por lo tanto, es importantísimo en cualquier prueba y de ello podemos ver cómo hay carreras universitarias donde se exige…, como la nota de medicina, que el corte está en un 13,4, a un máximo de 14, luego cada décima cuenta.

Por lo tanto, no es justo que la selectividad no sea la misma en todas las comunidades autónomas.
¿Es justo que a los estudiantes se les exija exactamente lo mismo o que sea diferente?
¿Por qué no hay un distrito único universitario?

Y curiosamente, cuando hablamos por regiones, en la Comunidad Valenciana nos encontramos que nos llevamos la palma en cuanto a mayor brecha de fracaso de la EBAU.
Nos preguntamos por qué los jóvenes valencianos sacan hasta nueve veces más sobresalientes que en otras comunidades, es decir, el 18Â % de los alumnos de esta comunidad saca nueves y dieces, pero luego resulta que no se traduce en la selectividad, y solo logra un 2Â %.
Eso me parece bastante curioso.

También hay una situación parecida tanto en Galicia e Islas Baleares y, además, no hay ninguna comunidad autónoma donde la tasa de sobresalientes al final de la educación de secundaria y bachiller coincida con el porcentaje de sobresalientes materializados.
Más o menos hay una media del triple de sobresalientes en todo el país, pero, curiosamente, en la Comunidad Valenciana somos los pioneros.

¿Qué quiere decir esto?
Pues que algo no está funcionando.
Algo no está funcionando en lo que es la EBAU ni a nivel nacional ni a nivel autonómico, ya que una quinta parte a nivel nacional de los alumnos que aspiran a entrar en la carrera, cuando acaban secundaria y bachiller, luego en la selectividad se desploma.

Y, ¿qué medidas se tomaron por el anterior gobierno estos ocho años atrás?
Pues la verdad es que las recetas que implantaron no sirvieron de mucho.
Porque bajar el nivel educativo de la etapa escolar para conseguir una igualdad a la baja, que así los niños que destaquen por su trabajo o esfuerzo…, bueno, que no haya desigualdades, se traduce en un bajo nivel educativo.

Se han diseñado currículums desde la nueva LOMLOE cada vez más genéricos e indeterminados.
Subir y engordar las notas para evitar que repitan los niños, los padres estén contentos, y eso es lo que nos estamos encontrando al final de una etapa de educación y con la nota de la EBAU.
Por eso vemos esos resultados en esta comunidad.
Los niños pueden pasar de primero y segundo de bachillerato, incluso con una evaluación negativa de dos materias como máximo, y pueden pasar incluso a la EBAU con un suspenso.

Además, si les imponemos también en distintas etapas educativas una lengua vehicular que no es la que dominan, eso también está perjudicando a los alumnos y también supone en la etapa de bachiller una reducción de horas en materias que van a tener que examinarse en la EBAU.
Por lo tanto, hay una serie de índices que están en desigualdades los alumnos de la Comunidad Valenciana respecto la EBAU a nivel nacional.

Yo, decirles que, como bien decía, cada décima cuenta.
Por eso estamos viendo un éxodo lingüístico y se está sufriendo, sobre todo en las zonas colindantes, donde hay gente que se va a Albacete, donde hay que gente que se va a Murcia, y me imagino que se irán a otras provincias, huyendo de una EBAU donde una décima va a marcar tu carrera profesional y la universidad donde quieras ir.
Y por eso se está dando.
Entonces, yo creo que llega un momento ya de buscar una EBAU que sea un distrito único universitario.

Incidir en que también una de las maneras para evitar la ideología y el sectarismo en la EBAU, como sin ir más lejos el año pasado en la Universidad de Alicante, donde se incluyó en el examen de Historia de España una arenga de Queipo de Llano sobre violar a las mujeres de los rojos.
Esta pregunta iba acompañada de otras sobre José Antonio Primo de Rivera.
Pero, pese a todo, aunque el texto pertenecía al fundador de la Falange, las preguntas tenían más que ver con los inicios de la dictadura de Francisco Franco y sus diferencias con las de su padre, Miguel Primo de Rivera.
Esa es la memoria histórica tan corta y sectaria que hemos estado sufriendo estos ocho años, que incluso cuando Franco ha muerto hace 50 años no se han olvidado las víctimas que ha dejado por el camino.
En cambio, sus socios de gobierno actual y del señor Sánchez son aquellos como Bildu y gente que hizo las acciones de las víctimas de ETA…, y de eso sí que se han olvidado.
Por eso la memoria es corta en ciertos aspectos de su época.

Y, cómo no, recordar la LOMLOE.
Recordamos la LOMLOE, que es la octava ley de educación después de 40 años y que se aleja muchísimo de buscar una EBAU que sea única para todo el recinto español, vivan donde vivan los jóvenes que se presentan a la EBAU.

Y nada, simplemente pedimos desde Vox promover esas modificaciones legales pertinentes para implantar una prueba única de la EBAU.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Llopis.

Por un tiempo tres minutos tiene la palabra el senyor Fullana.

El senyor Fullana Martínez:

La veritat és que quan jo m'he llegit la seua PNL…, i després vosté comença a parlar de Franco, de Primo de Rivera…, en fi, jo què sé…, de Bildu.
Clar, és que tot ho porten al mateix lloc.
Estem parlant de l'accés a les proves universitàries.
Ho dic perquè igual m'he preparat algo que no servix per a res.

Vostés tenen un problema, i és que al final banderitzen la política.
Tot ho porten al mateix.
Vostés tenen un concepte d'Espanya, un concepte nacional, «una grande», i les mateixes paraules les porten…, dona igual del que parlen; en este cas, l'EBAU.
Les mateixes paraules les utilitzen per a parlar de l'EBAU.
I volen una EBAU grande, una…

I, clar, hi ha conceptes pedagògics que no caben en una bandera.
Vull dir, no caben, és molt complicat.
I, per tant, jo crec que esta banderització de la política és un poc conseqüència del que alguna volta hem parlat, i és la futbolització de la política.
Està simplificació absurda, que al final defensem el que siga.
Jo sí que voldria explicar-li alguns arguments, perquè hi ha algunes diferències respecte de les proves EBAU depén del territori on s'estiga.

En primer lloc, vosté diu que les proves EBAU avaluen els continguts.
No, avaluen les competències.
Els continguts són les ferramentes per les quals adquirim unes competències, és a dir, la destresa de posar en pràctica els continguts.
Per tant, poden haver dos continguts diferents, però que a la vegada desenvolupen una mateixa competència en diferents territoris.
És a dir, no és el mateix continguts que competències i, per tant, crec que vosté confon els termes.

Després vosté confon…, o vol eliminar els nivells de concreció.
Hi ha un nivell de concreció curricular que és de l'estat, que compartim.
Ja hi ha una normativa conjunta que ha de complir tot l'estat espanyol.
Un nivell de concreció autonòmic i, finalment, un nivell de concreció que passa en l'aula.
Vosté vol rebentar tot això.

Després, coneixements del medi.
És a dir, podem aconseguir les mateixes competències acostant els continguts a la realitat dels alumnes i les alumnes.
És a dir…, no sé, en Múrcia poden preguntar…, per exemple, en el tema de l'Albufera, poden preguntar pel mar Menor i ací podem preguntar per l'Albufera.
La pregunta seria diferent.
En un cas seria què han fet els governs per conservar-la i en l'altre, què han fet els governs per destruir-la.
Però que al final la competència seria la mateixa.
Al final, la competència seria molt similar.

I, finalment, la qüestió de la igualtat.
Vostés han votat en contra del concepte d'«igualtat inicial», igualtat entre hòmens i dones, potenciar esta idea i altres idees d'igualtat en l'escola.
I ara, clar, com han bandejat l'idea d'igualtat a la banderització, a la bandera, a la nació, al nacionalisme extrem que vostés representen, doncs ara ho porten a este costat.
Però és que l'equitat i la igualtat no tenen res a vore amb la bandera en l'educació.

Ja voran que tots els xiquets i les xiquetes, tot l'alumnat tinguen els mateixos recursos, les mateixes oportunitats.
Per a això, jo, quan ha començat a parlar, dic: ara dirà que exigim una nota de tall a les universitats privades no?
Perquè, clar, açò els sembla molt bé, que pugues pagar uns diners i entres en una universitat independentment de la teua nota de tall.
Açò a vostés els sembla molt bé.

Però, en canvi, els sembla molt malament que cada prova de cada comunitat autònoma aconseguisca els mateixos resultats cadascuna amb alguns continguts.

Miren, per exemple, una manera de potenciar la igualtat seria no fer el que han fet vostés, no congelar les ajudes al menjador, no congelar les ajudes del transport, augmentar les beques universitàries… Això és potenciar la igualtat.
I açò és, en definitiva, el que pensem que hauríem de demanar.
Per tant, intentant desbanderitzar la política i desfutbolitzar la política, jo la convide…

La senyora presidenta:

Senyor Fullana, vaja acabant.

El senyor Fullana Martínez:

…que utilitze arguments educatius i no nacionals.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Fullana.

Tiene la palabra por un tiempo de tres minutos la señora Llopis para hacer el turno de réplica.

La senyora Llopis Noheda:

Gracias.

Si es que nada más tenemos que ver de dónde procede y el concepto que tienen ustedes de educación.
Por lo que me están hablando de desigualdades, precisamente aquí hay una gran desigualdad, entiendo yo, porque aquí el que no pueda estudiar la carrera que quiere, porque hay ciertos factores que es discriminatorio a la hora de la evaluación de la EBAU, pues al final solo los que tienen economía, que los padres puedan pagárselo, podrán estudiar la carrera que quieren, y el que no, las personas que no puedan pagarlo se tendrán que adaptar a otras carreras o funciones porque no tienen las notas suficientes medias.

Entonces, yo creo que ustedes precisamente no creen en la igualdad, porque, si la creyeran, entonces sería para todo el mundo igual y que hubiera una equidad, pero de esta manera lo único que estamos haciendo es crear más desigualdades.

Y, sinceramente, es que si tenemos que hablar de cómo nace la ley Celaá, ya vemos que es que no han hecho nada.
Es que lo único que hicieron fue en plena pandemia, y por la puerta trasera, un 29 de diciembre de 2020, cuando estábamos todos medio confinados, con el luto por personas que habían fallecido, que nos podía tocar, y cuando todos estamos pensando, y la sociedad, en una vacuna, pues aquí parece ser que las prisas del gobierno de Sánchez solo pensaban en una nueva ley educativa, en sacar la octava ley educativa un 29 de diciembre, que yo pensé que era una inocentada.
Pero no, no era el día 28 de diciembre; fue un 29 de diciembre cuando se publicó en el BOE.

Y lo sacaron, y creo que la ley con el menor consenso que haya podido tener por todas las partes sectoriales.
¿Qué necesidad había en aquel momento de sacar una nueva ley sin consensuar?
Y ha dejado totalmente dando competencias, la mayor de ellas, a las autonómicas; bajando los niveles, como he dicho, porque los ha dejado en genéricos; la EBAU no ha determinado prácticamente nada, y lo único que nos hemos encontrado, pues eso, una ley educativa que ya veremos lo que nos dura.
Si continúa el señor Sánchez, seguramente Puigdemont sacará su nueva ley educativa.
Pero, vamos, que está claro que vamos abocados a un fracaso, a un fracaso total.

Yo creo que sí, que hay que hacer exámenes en competencias, pero que todos, todos tienen el mismo derecho a tener una EBAU con las mismas condiciones, bien sea en competencias, bien sea en el número de asignaturas, bien sea en el tiempo que se le da y en los contenidos, por supuesto, en lo mayor posible.

Pero ya hemos visto cómo poco a poco…, y lo hemos demostrado, cómo han ido metiendo la política, que es lo que no tiene que estar dentro de la EBAU o dentro de las escuelas, dentro de la universidad, cómo han ido ustedes metiendo la política poco a poco en todas las aulas.
Y por eso hoy están gobernando el Partido Popular y Vox la Generalitat valenciana, por sus políticas educativas.

Nada más.
Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Llopis.

Ara, per un temps de tres minuts, té torn de rèplica el senyor Fullana.

El senyor Fullana Martínez:

La veritat és que em reitere en els arguments.
Jo li he intentat oferir unes idees, unes argumentacions pedagògiques, que vosté pot estar d'acord o no, però no me les ha rebatut.

Vosté m'ha parlat de la llei Celaá, de Sánchez; m'ha citat a Puigdemont, que l'havia trobat a faltar en esta sessió.
Jo pense que vosté, si no…, és imprescindible parlar de Puigdemont per a parlar de les proves, com tot el món sap, de les proves selectives…?
(Veus) Sí vostés al final juguen a la guerra cultural, i és que dóna igual de què parlem, la qüestió és incendiar i la qüestió és…, però al final, en algun moment a l'hora de gestionar, vostés hauran d'aterrar en la realitat.
Vull dir, al final, en el sistema educatiu i en les proves d'accés a la universitat, el 95Â % de les coses que vosté ha dit no importen per a res.
I esta és la veritat.

Ja li dic que hi ha un nivell de concreció estatal, hi ha una normativa, en la qual se li diu què avaluar.

Vosté, una de les coses que més m'ha cridat l'atenció és la crítica, no?
, la crítica als valencians que ara, perquè resulta que tenim dos llengües oficials, com que anem a treure pitjor… La gent està, segons han dit vostés «huyendo a Albacete».
Clar, tot el món…, bé, açò tot el món ho hem vist, no?
, caravanes a Albacete a l'hora de l'EBAU, les hem vistes, no?
Jo en fi quan és l'EBAU no pots anar a Albacete perquè està tot el món anant a Albacete a fer l'examen perquè, clar, ací evidentment doncs com tot el món sap al parlar valencià doncs no, doncs clar, no…, no…, és veritat, no?
, de fet s'estan creant ja les primeres mesures de trànsit, no?
, allí en les entrades d'Albacete.

No, però vullc dir-li seriosament, que és que el fet de parlar dos llengües o el fet de tindre una cultura diversificada plurinacional el que fa és que aprenguen més, els resultats en castellà de la majoria de proves de l'alumnat valencianoparlant no són pitjors que les de comunitats autònomes monolingües, ni els de Catalunya.
És veritat, sorprén vore com el resultat, per exemple, d'alumnat de comunitats autònomes bilingües en castellà és superior al de comunitats autònomes monolingües.

Per tant, el que estan vostés dient és una guerra cultural, és una batalla, és intentar incendiar l'assumpte, però res té a vore amb el debat científic sobre la qüestió.

Jo li dic no s'avaluen continguts, s'avaluen competències.
Ja hi ha una normativa estatal que regula estes proves i que s'ha de complir en competències.
És important que l'alumnat aprenga les competències amb continguts que viu en el seu dia a dia.
És a dir, preguntar per exemple per la literatura medieval valenciana o del renaixement valencià, doncs siga molt més interessant que preguntar per altra i aconseguirem el mateix resultat.
És que no té ningun sentit.

I després, posteriorment, el que li he dit, que al final la igualtat és garantir que tothom tinga les mateixes condicions per accedir a l'educació pública.
És que no té res a vore…, és a dir… Mire, l'examen d'oposicions és el mateix en molts districtes, és el mateix, i hi ha moltes queixes, perquè hi qui és d'una zona que n'han tret més noves i altres que… Això sempre existirà, és impossible la uniformitat.
Per què?
, perquè ja, per exemple, vosté pot posar el mateix examen, però després hi ha 25 tribunals i la gent es queixa de que cada tribunal avalua d'una manera.

Per tant, el que cal tindre és una normativa general i ja la tenim, ja la tenim.
Per molt que parle vosté de Puigdemont, Bildu, i demés, és que això no existix, el problema, vull dir, Puigdemont no té res a vore amb esta moció.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Fullana.

Ara és el torn de la fixació de posicions del grup Socialista.
La senyora Navarro té la paraula per un temps de tres minuts.

La senyora Navalón García:

Gracias, señora presidenta.

Soy Navalón.

La senyora presidenta:

Ah!
, perdón.

La senyora Navalón García:

Señora Llopis, buenas tardes, la PNL que presenta esta tarde Vox, una vez más, muestra la escasa originalidad y las pocas ganas de trabajar de los diputados de Vox de la Comunidad Valenciana, porque el texto y la argumentación que aquí se presenta es el mismo de una PNL en La Rioja y además reitera los argumentos de diversas mociones en ayuntamientos que ha hecho el Partido Popular en toda España.

Vox plantea aquí la implantación de una prueba única de evaluación del bachillerato de acceso a la universidad en todo el territorio español y, según ustedes, lo hacen para garantizar que todo el alumnado pueda acceder a la educación universitaria en igualdad de condiciones, con independencia del lugar en el que se realice.

Hay al menos cinco aspectos que explican por qué no podemos aceptar esta propuesta.
La primera de ellas, la igualdad de oportunidades para el acceso a la universidad va mucho más allá de las características de la prueba EBAU y entronca con las políticas públicas de los territorios que sean capaces de garantizar la escolarización pública y universal, la adecuada dotación de becas y ayudas al estudio, disponer de libros gratis en las primeras etapas para todos, ayudas a las familias más desfavorecidas, así como la reducción de las tasas universitarias o las ayudas al transporte, como se procuró hacer en el gobierno anterior del Botànic.
Si no se pasa de los niveles más básicos de la educación con éxito, no todo el mundo podrá ir a la universidad.

Segunda cuestión, el discurso de las desigualdades en el nivel educativo entre comunidades autónomas, tal y como lo plantean supone un ranking entre territorios que obvia que hay circunstancias socioeconómicas, culturales, distintas en cada comunidad autónoma, y el alcance educativo de la población también será distinto.
Por tanto, eso afecta a la manera en la que el alumnado tiene su rendimiento y las competencias.

Además, de forma poco rigurosa, ustedes suelen plantear dudas sobre el rigor del trabajo de los equipos directivos, de las administraciones educativas y de los docentes.
De manera reiterada lo ponen en duda, y ellos, en contra de lo que piensan, buscan lo mejor para el alumnado.

La tercera cuestión.
Cuestionan la validez de las pruebas de EBAU solo por las notas que se obtienen al final, y eso es un error, puesto que, como bien saben, las notas…, esa calificación surge de los dos últimos años del resultado de estos alumnos en bachillerato, y para adquirir el cien por cien realmente, esos dos años son el 60Â %, la EBAU es el 40Â %, i de esa EBAU, además, una parte son asignaturas troncales y otra optatividad.

Realmente la EBAU no es solo un examen, es una prueba de madurez de paso, de una etapa a otra, y no se debe desacreditar a los docentes que forman a nuestros jóvenes, porque ellos lo que hacen es ratificar y reafirmar las competencias para que estos alumnos puedan defenderse en el mundo laboral.

Otra cuestión es que señalan que el planteamiento de EBAU hasta ahora es algo que lo plantean las universidades de manera perversa.
Son fruto del diálogo entre el ministerio de educación, participa el profesorado, expertos…

La senyora presidenta:

Señora Navalón, vaya terminando.

La senyora Navalón García:

…en pedagogía, en las tareas y participan las comunidades autónomas.
El objetivo es obtener los mayores niveles de certidumbre y confianza, tanto por parte del alumnado como por parte del profesorado.

La senyora presidenta:

Ya està, senyora Navalón.

La senyora Navalón García:

Y en la réplica seguiré.

Gracias.

La senyora presidenta:

Lo siento.

Vale, por un tiempo de tres minutos, tienen el turno la señora Llopis.

La senyora Llopis Noheda:

Gracias, presidenta.

(Inoïble, intervé sense micròfon) … que lo que se hacía era discriminar a los niños en básicos, intermedios y avanzados, como si fueran coches, y luego al final lo metieron por ley porque sabían que no se podía hacer.

Entonces, bueno, pues bueno, supongo que usted vive en un mundo, (veus) vive en un mundo aparte y cuando estamos aquí con la señora… Sí, continúo, continúo.

Entonces lo que nos estaba comentando sobre los aspectos pedagógicos, sobre las competencias y con la…

La senyora presidenta:

Señora Llopis, continue con la réplica a la señora Navalón

La senyora Llopis Noheda:

Sí.

Con la nueva LOMLOE no solo se ha negado, sí, se ha renunciado a modificar la EBAU, lo que se está pidiendo, y es porque el acceso a la universidad aún no está roto, pero especialistas en la materia ya dicen que es cuestión de tiempo que se afronte para que tenga que desaparecer la EBAU o se tenga que hacer de otra manera, evidentemente.

Porque estamos diciendo que se están engordando las notas, y eso es así.
En la Comunidad Valenciana se están engordando las notas en bachiller para que puedan acceder, porque luego en la EBAU se pegan el tropiezo.
Y eso es lo que tenemos frenar, porque lo que queremos son alumnos que tengan una calidad y una cualidad, y no que lleguen y se den un tropezón, como están viendo con la EBAU y que al final, pues, muchos tienen que desistir e ir a otras carreras, a otros sitios o pagársela o ir a una FP y cambiar su profesión.

Entonces estamos diciendo que para evitar eso, si no queremos ver la realidad, pues no lo hagamos, pero es que, aquí, este problema exige unas medidas que van más allá de esas medidas de cambios «cosméticos», que es lo que se ha venido haciendo siempre.
Cambios «cosméticos» existe una reforma a largo plazo del sistema educativo de las conexiones entre la educación de secundaria y superior, y, cuando eso haya una uniformidad, entonces se podrá conseguir realmente una evaluación correcta de los alumnos.
Pero si lo estamos fijando a una nota media, que cada uno puntuará, el grado de exigencia no lo conocemos, y cuando llegas a una EBAU, que encima hay 17, y cada uno -como digo- cada comunidad tiene su librillo, pues al final te das cuenta de que hay una discrepancia, y ya le digo una discriminación total.

Entonces, por eso hay mucha gente, y aunque no lo vean aquí sus compañeros, hay mucha gente que prefiere irse porque quiere estudiar medicina y aquí en Alicante no lo va a conseguir.
Y si no, vemos lo que ha pasado en Baleares, una neuróloga se tuvo que ir porque no tenía la capacitación en catalán para poder ser neuropediatra…

O sea, eso está pasando y es una realidad.
Pero, claro, ustedes no lo quieren ver, pues no hay ningún problema en ese aspecto.
Nosotros abogamos por que haya una igualdad en toda la…, en todo lo que es el territorio español.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Llopis.

Por un tiempo de tres minutos, tiene la palabra la señora Navalón.

La senyora Navalón García:

Muchas gracias, presidenta.

Mire, señora Llopis, lo que veo es que de nuevo vuelve a poner en duda la capacidad, la solvencia y el rigor de los profesionales docentes y de los equipos de coordinación de las universidades y del ministerio.
Ha puesto en duda su rigor cuando dice que pueden pasar a la EBAU sin haber aprobado, pero sí pueden pasar cuando los equipos directivos de los centros comprueban que se tienen adquiridas las competencias suficientes para llegar a esa prueba.

Otra de las cuestiones es que las pruebas EBAU surgen del diálogo entre diferentes administraciones: ministerio, comunidades autónomas, equipos docentes, equipos expertos en las materias.
Se coordinan y de manera global, se hacen planteamientos a nivel nacional, como el número de preguntas para cada ejercicio, el número de textos, el tipo de textos, los tiempos para la realización de cada prueba, incluso las fechas de referencia.
Hay cierta coordinación.

Finalmente, yo lo que quería dejar sobre la mesa es que la propuesta de Vox invade las competencias autonómicas, en las que parece que nunca ha creído, y supone esta propuesta una voluntad de volver a un proceso de recentralización que es inadmisible a todas dudas, porque la política educativa está íntimamente relacionada con las características del territorio.

Desde esta perspectiva, cada comunidad autónoma desarrollará los programas específicos que en el desarrollo de esas competencias sean los más adecuados.
Las pruebas se amoldan a las diferentes circunstancias sociales, económicas, culturales y educativas de la población y debería seguir siendo así.

Usted hablaba antes de las pruebas de la Universidad de Alicante.
Las pruebas las determinan las comisiones de las universidades, siempre cumpliendo con las competencias de partida.

Para determinar, desde el Grupo Socialista pensamos que la defensa de una EBAU única supone un debate sesgado, que es utilizado interesadamente por Vox para cuestionar la autonomía de gestión de las competencias en las diferentes comunidades autónomas y recentralizar.

Por tanto, poco o nada tiene que ver esta PNL con un auténtico debate sobre la calidad del sistema educativo, con el tipo de pruebas que realizan los alumnos en la actual y futura EBAU.

Por todo ello, el Partido Socialista votará en contra de esta PNL.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Navalón.

Finalmente tiene el turno de fijación de posiciones, la señora Roch.
Cuando quiera.

La senyora Roch Cazorla:

Gracias, señora presidenta.

Cada curso académico, más de trescientos mil estudiantes se examinan de la prueba de acceso a la universidad, llamada EBAU.
Este hecho ha contribuido de forma determinante a que uno de los objetivos de esta prueba, que es garantizar la igualdad de oportunidades en el acceso a la universidad, haya sido quebrado.
Asimismo, también se han incrementado las diferencias entre las comunidades autónomas, lo que ha provocado una mayor desvertebración del sistema educativo.

La prueba de evaluación LOMLOE -repito, LOMLOE- ha supuesto un retroceso más a la hora de evaluar los conocimientos de nuestros jóvenes y de dotarlos de las competencias -repito, competencias- y conocimientos -repito, conocimientos- necesarios para afrontar los retos del futuro.

El real decreto de bachillerato del año 2022, por el que se establecen la ordenación y las enseñanzas mínimas, adolece de currículos claros y concisos y de alta calidad científica, y que además ha permitido promocionar con suspensos y poder titular el curso 2022-2023 acuerdo con, repito, LOMLOE.

Ante esta situación las reacciones han sido las siguientes.
Una, el Consejo Escolar de Estado y el Consejo de Estado, advirtieron que los currículos eran complejos e indeterminados.
Dos, han sido rechazados por la comunidad educativa y la Real Academia de la Historia.
Tres, los coordinadores del examen de lengua castellana y literatura se han manifestado en contra de la propuesta de la reforma de la EBAU.
Cuatro, la Real Academia Española rechaza la nueva prueba, ya que considera que reduce considerablemente los contenidos de la lengua y literatura y que los estudiantes deben dominar.
Cinco, la academia del catalán, Institut d'Estudis Catalans, ha mostrado la misma preocupación y, entrecomillado, dicen: «La prueba propuesta no garantiza la competencia en ninguna de las lenguas», cierro entrecomillado.

Seis, la CREUP, que es la Coordinadora de Representantes de Estudiantes de Universidades Públicas, entrecomillado, propone «el establecimiento de un sistema educativo unificado que asegure la igualdad de oportunidades de los aspirantes y que promueva el acceso a todo el sistema universitario».

Evidentemente, existe una creciente demanda de que la EBAU sea reformada, creándola en un distrito único, como dentro del marco europeo lo vienen haciendo Francia, Reino Unido, Alemania e Italia.

Con este fin, garantizar la equidad y la igualdad y la cultura del esfuerzo, votaremos a favor de una prueba única en todo el territorio español, dentro del marco del sistema universitario, que constituya un distrito único.

Gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Bien, entiendo que no hay turno de réplica, por lo que pasamos a votación.

¿Votos a favor?
7 votos a favor.
¿Votos en contra?
6 votos en contra.
Se aprueba la PNL por 7 votos a favor, 6 en contra.

Y se levanta la sesión.

Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 33 minuts)