Educaci%C3%B3%368504.10.11%20macro.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 11 d'octubre de 2016.
Comença la reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix la diputada senyora Marian Campello Moreno.
Reunió número 13.

La senyora presidenta:

Comencem passant llista.
Done la paraula al secretari de la mesa.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gràcies.

Passem al punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si s'escau, de l'acta de la reunió anterior.
L'aprovem per assentiment si ningú té ningun problema.

Compareixença del secretari autonòmic d'Educació i Investigació, senyor Miguel Soler Gracia, per a informar sobre l'evolució del programa Xarxa Llibres, sol·licitada a petició pròpia (RE número 12.
530)

La senyora presidenta:

I el punt 2: compareixença del secretari autonòmic d'Educació i Investigació per a informar sobre l'evolució del programa Xarxa Llibres, sol·licitada a petició pròpia.

Demanem al secretari autonòmic que vinga a la mesa.

Per recordar-los un poc el funcionament, el secretari autonòmic tindrà temps il·limitat per fer la seua explicació i els grups després tindran temps per fer la seua intervenció de menor a major i un temps de quatre minuts.

Molt bé.
Doncs, en voler.
.
.

El senyor secretari autonòmic d'Educació i Investigació:

Senyora presidenta.

Senyories.

És un plaer comparéixer per tercera vegada en esta comissió d'educació de les Corts Valencianes per a poder exposar i compartir l'inici i desenvolupament del programa Xarxa Llibres.
Un programa que va ser presentat pel president de La Generalitat i el conseller d'educació el passat 1 de setembre de 2015, ara fa poc més d'un any.
La proposta es va fer al palau de La Generalitat, en una reunió que es va convocar amb els representants de les confederacions de pares i mares d'alumnes.

Un programa que es va proposar a les tres diputacions provincials i al conjunt dels ajuntaments de la comunitat perquè es poguera produir una col·laboració de les tres administracions i iniciar un procés que poguera permetre que totes les famílies amb fills en l'educació obligatòria, és a dir en primària, secundària obligatòria i formació professional bàsica, tingueren una ajuda econòmica molt significativa, fins a 200 euros l'any passat en eixe primer any.
Però també amb l'objectiu de crear bancs de llibres en tots els centres públics i privats concertats per tal d'aconseguir la gratuïtat efectiva dels llibres en centres d'educació obligatòria.

Com va dir el conseller d'educació en la seua presentació, Xarxa Llibres es planteja com un projecte educatiu, social, de cooperació i participació de les comunitats educatives.
Un projecte que a més d'ajudar les famílies amb una despesa tan important al principi de curs que havien de fer cada any, fonamental a les famílies que tenen dos o tres fills, tots sabem que és una despesa molt important cada any, vol destacar la importància del tractament adequat dels materials, del valor de la solidaritat, del valor del compromís en l'ús adequat d'un material que en definitiva, en este cas, estem pagant amb els impostos de tots els ciutadans.
I, evidentment, que això poguera permetre que al finalitzar cada curs escolar eixe material que ha gastat un alumne ho poguera entregar a un altre company que passaria al curs següent.

A partir de la proposta presentada es van organitzar reunions a les tres diputacions provincials, a la federació de municipis i províncies i moltes reunions informatives tant amb ajuntaments com amb tots els sectors de la comunitat educativa.

Producte del procés comentat es va publicar l'ordre de convocatòria adreçada als ajuntaments que volgueren participar el 26 d'octubre de 2015.
I, posteriorment, simultàniament s'havia estat treballar per les diputacions, com he dit abans, i es va signar el conveni amb la Diputació Provincial de València el 12 de novembre amb la diputació de Castelló el 26 de novembre i amb la diputació d'Alacant l'11 de desembre.

Producte de la convocatòria que es va publicar, com deia, el 26 d'octubre de 2015, van presentar voluntàriament per a participar en esta 529 del total de 649 ajuntaments que tenim a la nostra comunitat, vol dir el 96% dels ajuntaments que representen el 98,7% de la població d'aquesta comunitat.

Les resolucions producte de la convocatòria als ajuntaments participants es va produir, la primera, el 19 de novembre i, la segona, el 27 de novembre.
I, per tant, tal com vaig dir en la meua compareixença en esta comissió el passat 29 de setembre, el pagament de les famílies de la primera fase de Xarxa Llibres va començar a ser efectiu abans de desembre.

Del total de l'alumnat que podia participar, que eren 488.
831, han fet efectiva la seua participació 335.
424 alumnes, vol dir el 67% del total de l'alumnat que podia haver sol·licitat participar en Xarxa Llibres.

Ara estem ja en el final d'eixe procés, en el que és Xarxa Llibres, i ara comentaré l'inici del funcionament del banc de llibres que s'ha organitzat a partir de la posada en marxa del programa.

Ara, precisament, a partir del proper dijous, el 13 d'octubre, els ajuntaments han de realitzar la justificació de les despeses que han efectuat i la conselleria procedirà al pagament corresponent d'aquells que les despeses hagen sigut superiors al que ja han rebut.
En molts casos no són superiors i ja tenen diners suficients.
Per què?
Perquè van rebre l'aportació de La Generalitat i les diputacions de l'any passat i com que el total de l'alumnat participant no ha arribat, com era evidentment previsible al cent per cent, tenen suficients diners, amb el que han rebut més l'aportació pròpia de l'ajuntament, per a fer ja el pagament a les famílies.
I ja, per eixe motiu, hi ha molt ajuntaments que estan fent eixe pagament o que l'han finalitzat en estos moments.
Però els qui no, els qui requereixen, diguem, una aportació suplementària serà a partir de la justificació que presenten este dijous quan la rebran per part de la conselleria i en la mateixa quantitat per part de les diputacions provincials.

Simultàniament als treballs necessaris que acabe de comentar, es va constituir una comissió de treball amb representants de pares i mares de les tres confederacions de mares i pares d'alumnes que tenim a la comunitat.
I també amb participació dels directors dels centres que havien tingut fonamentalment alguna experiència d'organització de banc de llibres en els seus centres.

Aquesta comissió va tindre nombroses reunions per al final concloure amb una proposta d'una ordre que es va presentar a debat i a negociació en el conjunt de les meses sectorials d'educació de la pública, de la concertada, amb els sindicats, pares i mares, estudiants, famílies.
I es va publicar l'ordre que va regular el funcionament dels bancs de llibres en tots els centres públics i privats concertats de la comunitat.

Entre altres coses, en eixa ordre es va establir de quina manera els centres podrien, una vegada que els alumnes entregaren al finalitzar el curs el seu lot de llibres, díem, pel fet d'haver participat en el programa Xarxa Llibres havien d'entregar els llibres corresponents, cada centre va organitzar, pel procediment que va considerar oportú.
.
.
, les instruccions de la conselleria parlaven que dins del consell escolar es poguera constituir una comissió de coordinació, una comissió en la que puguen estar professors i professores, pares i mares, estudiants en funció dels nivells dels cursos que pogueren, a partir d'ahí, constituir el treball per a poder, per un costat, revisar els llibres que s'entregaven i, per altre costat, organitzar els lots per a poder entregar-los als alumnes que vingueren al curs següent.

A partir d'ahí, la conselleria va comunicar als centres, abans que es publicara l'ordre, dels diners que podien disposar per a completar els lots que no estigueren complets o, per altre costat, per a reposar els llibres que no estigueren en bon estat en eixe moment.
I es va fer un càlcul, després de mirar el preu de mercat de totes les editorials que actualment estan utilitzant el professorat de la nostra comunitat, i es va traure, diem, una mitjana per a poder fer els càlculs corresponents.

I d'ahí, d'eixe estudi, es va arribar a la conclusió que en el cas de primer i segon de primària els llibres ja fa anys que són d'unes característiques que es ratllen i s'utilitzen d'una manera… Amb la qual cosa és pràcticament impossible, llevat d'algun cas, que es puguen reutilitzar a l'any següent.
I, per eixe motiu, en primer i segon de primària ja es va dir des del principi que serien, diem, tornats a comprar tots els llibres.

I per això el que s'ha fet és donar un xec, un bo llibre, un xec llibre, per cada alumne, per un import de 160 euros, en el qual les famílies van on volen anar per a comprar-lo i els donen els llibres per eixa quantitat màxima de 160 euros.
Això per a primer i segon de primària.

En el cas de tercer, quart, cinqué i sisé de primària el percentatge que s'ha utilitzat és el 10% del total del cost dels llibres com a taxa de reposició, que és el que els centres han utilitzat, com deia, per a completar els lots que no estaven complets.

En secundària obligatòria la situació era una mica més complicada en aquest curs 2016-2017.
Per què?
Perquè la implantació de la LOMQE en este curs implica canvis fonamentalment en segon i quart de secundària.

Nosaltres vam fer un estudi en el sentit de veure quins llibres de segon i quart de secundària, pels canvis que s'havien produït en el currículum, eren suficientment significatius com per a poder justificar la necessitat de canviar eixe llibre sí o sí per a poder, diem, donar resposta al currículum establert.
I vam enviar una circular als centres indicant eixa informació, repassats els currículums, repassades les matèries que hi ha noves en segon i quart o aquelles, encara que no són noves sí que tenen un canvi significatiu respecte al curs anterior, vam fer els càlculs i vam veure que al voltant de 92 euros era la mitjana per a poder comprar els llibres que requeririen els alumnes que hagueren de comprar-los totalment nous.

I, per eixe motiu, en secundària ja es van donar 100 euros per alumnes per a segon i quart i un 15%, en lloc del 10% de primària, un 15% per a primer i tercer, però de manera que els centres pogueren ajuntar-ho tot, eixe 15%, quina quantitat és, eixos 100 euros per alumnes de segon i quart, quina quantitat és i la pogueren distribuir en funció de les seues necessitats.

Els alumnes que han participat en el programa han entregat, com estava previst, els llibres al finalitzar el curs.
S'han revisat, com estava dient també abans, per part del professorat i de les AMPA, fonamentalment, també en el cas de secundària han participat alguns estudiants i han configurat els lots de llibres per a cada curs per a entregar a cada alumne que passe eixe curs, com comentava anteriorment.

En concret, he vist en alguns casos en directe com han organitzat eixe tipus de treball, no únicament en el mes de juliol sinó també a l'inici de curs.
I, per exemple, al col·legi d'infantil i primària Soto Micó de València, on es va fer la inauguració del curs enguany, el sistema que havien adoptat, més enllà de l'organització prèvia dels llibres, era que després de configurar els lots estaven posats en unes prestatgeries i sortejaven a cada alumne, mirant que els lots foren més o menys equivalents però per a què no fóra, diem, producte què alguns estigueren més espavilats a l'hora d'agafar-los perquè estigueren equilibrats i fera un sorteig i dir Â«mos ha tocat el lot número 7, el número 10, el 12Â», els alumnes del curs anterior entraven en l'aula, entregaven els seus llibres i replegaven els seus lots, feien un intercanvi directe d'alumne a alumne dels llibres que uns i altres anaven a utilitzar.

A partir d'ahí els centres han completat, amb els diners que he comentat abans, els llibres que faltaven i en alguns centres, especialment de secundària, han demanat a les famílies que compraren alguns llibres per a completar.
Per què?
Perquè amb la suma dels diners que comentava abans no tenien prou per a poder, diem, cobrir el total de la despesa que suposava que els lots foren sencers.

Ahí les situacions han sigut prou diverses.
Ja dic que en primària pràcticament no ha passat i en secundària sí que ha passat més, fonamentalment pel que estava comentat dels canvis en segon i quart.
I també perquè ja l'any passat molts centres de secundària no van canviar els llibres de primer i tercer, que també van ser dos cursos nous d'implantació de la nova llei d'educació, perquè esperàvem, perquè s'havia pronunciat i per la situació del resultat de les previsions a les eleccions generals, que es produiria informar d'eixa manera per les accions de directors i pels diferents sindicats que molts centres, com deia, no havien decidit canviar els llibres l'any passat per esperar que es produïra la paralització de la LOMQE.
Al no produir-se la paralització de la LOMQE enguany havien de canviar més llibres dels previstos, tant per segon i quart com en el cas de primer i tercer.

Com deia, els centres de secundària molts el que han fet és utilitzar una part de les despeses que tenen de funcionament, que tenien de sobra, per entendre'ns, en el sentit que tenien un estalvi, i han utilitzat una part d'eixe estalvi per a poder completar els lots.
Però en alguns casos, com estava dient, les famílies han hagut de comprar un, dos o tres llibres per a poder completar el lot que estava previst a cada alumne.

Vull finalitzar esta primera part de la intervenció destacant moltíssim la participació de les tres diputacions provincials i de les reunions que vam tindre prèvies per a poder signar els convenis corresponents, en les modificacions que cada diputació anava plantejant, dels ajuntaments que, com deia abans, han participat el 96% dels ajuntaments, que representen el 98,5% de la població, del conjunt del professorat que ha tingut, evidentment, un treball extra per a poder organitzar tot este procés, i de les famílies que han fet possible la posada en marxa d'un pla molt ambiciós que demostra que, en col·laboració de tots, és possible portar endavant una iniciativa que ha implicat la totalitat dels centres públics a la comunitat, 1.
384, i a 283 privats concertats, que suposen el 74% del total dels centres concertats, en definitiva aquells que han decidit participar.

També vull agrair el treball, tant del 112, del telèfon 112, com del personal administratiu de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport que, com podreu imaginar, en una iniciativa en què han participat 335.
000 famílies, doncs, ha hagut milers de consultes, tant telefòniques com per mail, per a anar aclarint, entre tots, les qüestions que s'anaven produint en cada centre.
Perquè, com supose que les seues senyories sabran, hi havia centres que ja tenien alguna mena de banc de llibres organitzats, això era un tipus de casuística; altres utilitzen material informàtic, material digital, això era altre tipus de casuística.
.
.
En fi, les diferents situacions que s'han anat produint i que hem intentat, entre tots, donar resposta per a poder, realment, cobrir el conjunt de les necessitats.

Bé, també vull comentar, que no.
.
.
, m'havia passat, que s'ha produït una situació en 10 ajuntaments que tenien un informe negatiu d'estabilitat financera.
I, per tant, no podien procedir, encara que tingueren, diguem, diners en la caixa de l'ajuntament, per així dir-ho, en el pressupost organitzat; ajuntaments que tenien pressupost inclús ja apartat per al programa Xarxa Llibres, tant en l'any 2016 com en l'any 2017, i que l'informe de la intervenció del seu ajuntament corresponent va dir que no podien fer una despesa que no era obligatòria perquè estaven en una situació.
.
.
, i no tenien informe favorable d'hisenda per a poder procedir (inintel·ligible) .
.
.
Eren un total de 10 ajuntaments.

Després d'estudiar les diferents possibilitats, des de La Generalitat es va fer un decret, un decret per l'interés general de les famílies d'eixos municipis.
I eixos ajuntaments, la seua part l'ha pagat directament la Generalitat valenciana perquè les famílies d'eixos 10 ajuntaments no hagueren de pagar, diguem, el problema que els seus ajuntaments no tenien possibilitat legal de poder assolir eixa despesa.

I, bé, quede a l'espera de les seues preguntes, aportacions.
Perquè estem convençuts que queden moltes coses, evidentment, encara per resoldre d'un programa tan ambiciós, que afecta tantíssima gent, tantíssims centres, i que qualsevol suggerència, crítica, aportació, segur que serà ben rebuda perquè estem convençuts que.
.
.
Ha passat un any i hem passat d'una situació en la qual els alumnes, en general, de l'educació obligatòria de la nostra comunitat pràcticament no tenien cap tipus d'ajuda per a la compra de llibres de text.
.
.
L'any passat 335.
000 alumnes van rebre fins a dos-cents euros.
Enguany, la immensa majoria han tingut llibres totalment gratuïts; una part ha pogut pagar vint, quaranta, seixanta euros per a completar els lots.
I estem convençuts que el proper curs, en els bancs de llibres ja estabilitzats, en els centres ja en més, diguem, experiència en la gestió i en l'organització, doncs, serà ja, en a penes dos cursos, una realitat per al nostre país, d'una demanda molt clara de les famílies que estava, diguem, sense atendre, per part del govern valencià.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

És ara el torn dels grups parlamentaris.

Jo, abans, havia explicat que era de menor a major.
Però no és així, m'he confós jo.
Al ser a petició pròpia, els grups que formen part del govern són els últims en intervindre.

Aleshores, comença el Grup Parlamentari Podemos.
Té la paraula la diputada Sandra Mínguez, per un temps de quatre minuts.

La senyora Mínguez Corral:

Moltes gràcies, presidenta.

Bon dia, senyories.

Buenos días, señor secretario, y muchísimas gracias por comparecer y explicarnos cómo está funcionando el programa Xarxa Llibres.

Lo he dicho en numerosas ocasiones, cada vez que he tenido la oportunidad, aplaudo, comparto este programa que han iniciado.
Porque educar también es enseñar, y es enseñar a compartir con tus compañeras y con tus compañeros lo que ya tienes y también es cuidar el material para que otros lo puedan utilizar.

Estoy de acuerdo, y también aplaudo, que ha sido un programa participativo, colaborativo, donde se ha implicado a la comunidad educativa, que es muy importante implicarla en el proceso.

Y también es de tener mención la honradez que han tenido en alguna ocasión, tanto usted como el señor conseller, de aclarar cuándo y en qué cosas se han equivocado, que se han equivocado, como es normal en un programa nuevo.

Y sí que compartirá conmigo que la gestión de Xarxa Llibres no ha sido todo lo que hubiera debido ser, ¿no?
Ha habido improvisación en la misma; dudas de los padres por la demora; falta de información; cambios de criterio en algunos momentos; implicación de varias administraciones, con lo que eso supone, que es decir la implicación burocrática en los retrasos de los plazos, retrasos en los meses de los plazos…

Pero sí que es cierto que, ante todo esto, es de agradecer y es de admirar que venga aquí por tercera vez y dé la cara, pese a los problemas que ha habido, para explicarnos, como ha de ser y como debe de hacer una persona que está en su cargo, los inconvenientes y los pros que ha tenido este programa.

Y empiezo ya con las preguntas.

Bien, el pasado viernes, el 7 de octubre, salió un comunicado del Síndic de Greuges de la Comunidad Valenciana que afirmaba lo siguiente: Â«Un mes después del inicio del curso, hay alumnas y alumnos que no disponen de todo el material escolarÂ».
Y nos gustaría saber, desde nuestro grupo parlamentario, si eso es cierto, ¿son ciertas las quejas que le han llegado al Síndic de Greuges?

Bien, han abierto una actuación de oficio para investigar qué ha pasado con los problemas que les han llegado al Síndic de Greuges y donde las familias, además, han puesto de manifiesto que la administración educativa no está cumpliendo con su compromiso de hacerse cargo de los costes de los libros.

Â«Esta situación, sumada a que la mayoría de los centros no pueden adelantar el dinero necesario para la adquisición de libros y el material curricular, hace que el gasto vuelva a recaer en los padres.
Â» Literalmente, estoy leyendo lo que afirma el comunicado del Síndic de Greuges.

Y aquí entra mi pregunta.
No sabemos, no sé cuántas quejas ha recibido el Síndic de Greuges, pero me gustaría saber si, desde la conselleria, ustedes han recibido quejas y en qué cuantía han sido, sobre el funcionamiento, la metodología y demás del programa de Xarxa Llibres.

Y ustedes han afirmado -y es así- que van a destinar 42 millones de euros para las reposiciones de libros.
Y me gustaría saber si tienen previsto…, o tienen estipulado si va a ser suficiente para la total reparación de todos los libros que, como bien usted ha dicho, sobre todo en secundaria, no se ha podido llevar a cabo.
Bien.

Y también quería preguntarle si la administración, en aquellos casos en los que los padres han tenido que hacerse cargo de los libros, tiene prevista una partida presupuestaria o una metodología para devolverles el dinero a los padres que sí que han tenido que gastarse dinero en algunos libros.
Usted ha mencionado un cheque de 100 euros, más el 15%.
Bueno, ¿cómo está estipulado para que esos padres, realmente, al final, tengan libros gratuitos, si ese dinero sí que se les va a reingresar?

Bien, voy a ir a casos muy concretos.
Y me gustaría saber, en general, qué datos manejan ustedes, de si esto es así o no.
Yo creo que el programa está funcionando, como bien usted ha dicho, en general.
Pero sí que hay casos concretos que me gustaría comentarle, por si no los conoce, también que estén al tanto de ellos, como en Elda, por ejemplo, en el IES La Melva, o en Aldaya dos institutos, el Salvador Gadea y el Carles Salvador, que no les ha proporcionado todos los libros a los alumnos, y los padres han tenido que comprarlos; en cambio, a tres kilómetros solamente de allí, en Alacuás, sí que han tenido todos los libros gratis.

Y me gustaría preguntarle si tiene conocimiento de estos casos, si son ciertos, y algunos más.
Y, como antes le decía, si se le va a devolver el dinero a estos padres, que sí que han pagado y que tienen igual derecho a tener libros gratuitos, que a solo tres kilómetros de su municipio, como es el municipio de Alacuás, que sí, que todos los niños han tenido los libros gratuitos.

Después continuaré con las preguntas que me quedan.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té la paraula la diputada Mercedes Ventura, per un temps de quatre minuts.

La senyora Ventura Campos:

Moltes gràcies.

Bon dia, senyor Soler.

Muchas gracias por venir a darnos explicaciones de cómo conselleria ha visto la situación del programa de Xarxa Llibres.
La verdad es que es un placer tenerlo aquí y que nos dé todas estas explicaciones.

Pero debo de reconocer, y lo he dicho en varias ocasiones, que la idea de libros gratis, pues, para todo el alumnado es muy buena, es muy buena idea, y esta es la vía para poder garantizar una educación gratuita.
Pero, yo me pregunto, ¿a qué precio?
¿Qué precio ha tenido que pagar la comunidad educativa por esta idea tan poco madurada?

Señor Soler, me atrevo a decirles que los libros gratis esta vez les ha salido muy caro, pero que muy caro.
Nos ha salido muy caro porque ustedes han invitado a todos los valencianos y a todas las valencianas a la gran fiesta de libros gratis, pero, ¿con qué presupuesto?
Lo digo porque esta invitación han tenido que costearla, pues, terceros, ¿no?
Y sí que me gustaría preguntarle si para los próximos presupuestos de 2017 va a incluir una partida presupuestaria para la Xarxa Llibres, porque, en esta ocasión, en 2016, no estaba incluida o ha sido insuficiente la partida que ustedes tendrían planificada para este fin.

Como le estaba diciendo, esta idea ha salido cara por la improvisación.
La Xarxa Llibres no ha estado bien planificada, ¿sabe usted por qué?
Por el afán de implantar esta propuesta únicamente con fines electoralistas.
No ha existido un estudio previo sobre su verdadero impacto social de cuántos lotes de libros necesitamos, ¿no?
, y qué presupuesto se necesita para llevarlo a cabo.
Por este motivo, la deficiente planificación ha provocado que no se tengan en cuenta los posibles factores de error y las posibles propuestas de corrección.

Aquí se me ocurría que el Consell, pues, se ha perdido en el desierto de libros gratis, preguntándose cuál era el mejor camino a seguir, tras la cantidad de dunas que tenía que bordear.

Esta idea, como decía, nos ha salido cara por el desgaste social y emocional de los docentes y personal responsable de llevar a cabo el programa de Xarxa Llibres, le explico, por tres motivos.

En primer lugar, un conflicto social, surgido también por las diferentes direcciones o las diferentes administraciones públicas, cuando la conselleria atribuyó a los ayuntamientos funciones, pues, que no les correspondían.
Pero lo peor es que esas funciones fueron impuestas sin consenso y sin previo diálogo.

En segundo lugar, el conflicto social provocado por los centros educativos, debido a las nuevas funciones que han tenido que ejercer los docentes.
Este año, el profesorado, aparte de enseñar, han tenido que ser inspectores de libros, bibliotecarios y, por cierto, ahora, desde septiembre, en la resolución de atención sanitaria, tendrán que ser enfermeros.
Esto sí que es aprovechar bien los recursos.

Pero, centrándome en la función bibliotecaria, indicar que los docentes han tenido que clasificar y etiquetar los libros con el sistema CDU, que es utilizado habitualmente en las bibliotecas.
Entiendo que el sistema en cuestión requiere unos conocimientos de biblioteconomía que casi ningún docente posee, y resulta manifiestamente complejo e inadecuado cuando se trata de controlar lotes de libros en una sala de biblioteca autonómica o nacional.

En este sentido, me gustaría preguntarle si han hecho algún curso de formación para etiquetar en esta materia.

En tercer lugar, pues, el conflicto social que ha producido a las familias, por la falta y la ambigüedad de información del programa de Xarxa Llibres.

Y también me gustaría…, en cuanto a la idea de que ha salido cara por el presupuesto anual que disponen los centros educativos.
Como bien han comentado las compañeras, los centros educativos han tenido que poner presupuesto de su mantenimiento para pagar estos lotes de libros.
Me gustaría…, que usted ha dicho, que el jueves se les retribuirá a todos los centros educativos el importe que han destinado para este fin, me gustaría saber qué planificación tienen y si será para todo tipo de centros o a todos los centros.

Gracias.

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
diputada.

És ara el torn del Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula la diputada Beatriz Gascó, per quatre minuts.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Muchas gracias, señor Soler, por querer venir aquí, además a petición propia, a dar explicaciones de un programa, que buena falta nos hace que nos expliquen, realmente, sobre todo a los diferentes grupos, como se está viendo, la cantidad de preguntas que hay, y sobre todo a la comunidad educativa.

De verdad que muchísimas gracias.

Yo he pedido la interpelación del conseller, le hecho preguntas orales, preguntas escritas, hemos hecho también una sesión de control al presidente por el tema de Xarxa Llibres y también pedí la comparecencia del conseller de hacienda.
Y, ¿sabe qué?
Sigo sin entender absolutamente nada.

Como acaban de exponer, desde Ciudadanos, son muchísimas las incógnitas, las dudas y las preguntas.
Y usted creo que también tiene muchas dudas, porque nos acaba de decir que los diez ayuntamientos que tenían el informe de sostenibilidad financiera ya han cobrado, y no es verdad, ni siquiera les han notificado oficialmente que esos ayuntamientos han cobrado.
Acabo de hablar con uno de los alcaldes y me dice que ni siquiera han cobrado.
Es que ni siquiera ustedes tienen claro qué es lo que está pasando en la conselleria con Xarxa Llibres.

Pero, ¿sabe?
Después de que cada uno haya explicado el Xarxa Llibres a su manera, y también creo que con la mejor intención del mundo, porque la intención final es buena, pero al final el problema es que Xarxa Llibres se ha convertido en un pitorreo en la comunidad educativa.

Mira lo que… -y esto no lo hace el Partido Popular-, miren lo que circulaba por la comunidad educativa: Â«Hoy, en Cuarto Milenio, el extraño caso del hombre que entendió cómo devolver los libros de la Xarxa Llibres.
Â» Esto lo hace la comunidad educativa.
O este, que también es muy bonito, que dice: Â«La Xarxa Llibres te está fastidiando -voy a decir- Â«el final de curso, y lo sabes.
Â» Se convirtió en un auténtico pitorreo.
Pero esta es mi favorita.
Cuando la prensa gasta prácticamente una hoja de periódico diciendo: Â«Un instituto consigue entregar todos los libros gratuitos.
Â» Un instituto lo consigue y es noticia de una página en un periódico en un medio de comunicación.

Oiga, algo estaremos haciendo mal, ¿no?
Es que yo creo que la autocrítica debería ser constante.
Pero cada vez que le he preguntado al conseller Marzà por el Xarxa Llibres, me dice que es todo un éxito.
Ahora, el presidente, es verdad, el presidente de La Generalitat ha sido más cauto, y tras la noticia de que el síndic había recogido numerosas quejas, ha sido más prudente y ha dicho: Â«Bueno, es verdad que han habido muchísimos problemas administrativos.
El problema es de gestión exactamente.
Â»

Alguien, yo creo que debería decirle al presidente que no han sido problemas de gestión, que han sido un suma y sigue de ilegalidades y, si me lo permite, de chapuza tras chapuza, lo que ha hecho que al final muchos alumnos, al final han sido más los que no han tenido libros que los que han tenido libros.
Y a mí es lo que me gustaría que reconocieran, y para eso le voy a hacer una serie de preguntas.

Y ojalá me convenza, señor Soler, de verdad, ojalá me convenzan de que es todo un éxito realmente y que esas chapuzas, porque no sé cómo calificarlo de otra forma, que la comunidad educativa nos traslada no están siendo así.

En primer lugar, me gustaría preguntarle de quién es la idea de transferir competencias que no les son propias a los ayuntamientos y a las diputaciones de una forma totalmente ilegal, porque les avisa la abogada coordinadora en un informe diciendo que además si firman esos convenios tienen que hacer unas cláusulas específicas.
Ustedes no ponen las cláusulas específicas y deciden seguir adelante.

¿Quién toma esa decisión?
Sea valiente, señor Soler, por favor.
¿Es de usted la decisión?
¿Es del señor Marzà?
¿Es del president de La Generalitat?
Pero alguien tendrá que asumir la responsabilidad, porque ese es el principio de todos los males.
De verdad que me gustaría saber quién decide seguir adelante.

¿Por qué, cuando desde el Colegio Oficial de Secretarios les dicen que es ilegal, que abocan a los alcaldes a la prevaricación, ustedes no deciden frenar el proyecto, cuando ya estaban avisados?
Porque oigan, más del 80% de los alcaldes, yo también le voy a dar cifras, tienen informes desfavorables de los secretarios.

Más del 80% de los secretarios.
Señor Soler, yo a usted lo considero un hombre de partido, un histórico, y dicho esto con todo el respeto del mundo.
Como el respeto que le tienen sus compañeros de filas, y estoy convencida que más de un alcalde y más de dos han ido a usted a decirle: Â«Por favor, parar esto, parar esto porque vamos a acabar teniendo un serio problema.
Â» Alcaldes a mí me han venido decírmelo, con lo cual estoy convencida que a ustedes se lo habrán dicho de forma sobrada.

Señor Soler, usted habla ahora mismo de 330.
000 alumnos, pero manipulan los números.
Manipulan los números, porque ustedes tienen una base de datos, y ojalá sea así.
Hoy mismo nos puede hacer a los equipos de la oposición y que sustentan al gobierno también, llegar documentación donde nos diga en cada centro cuántos alumnos han recibido y no han recibido los libros.

Porque esos 330.
000 alumnos son que se encuentran en el proceso, no son todos los alumnos que tienen libros.
Es decir, puede haber alumnos que ni siquiera hayan cobrado la primera fase, que son las ayudas a los libros de texto del curso pasado.
Hay otras familias que han recibido los libros y que estaban tan sumamente desastrosos, y voy terminando, presidenta, que han tenido que comprarlos nuevos, porque esos libros no les servían.

Es decir, no contabilice los 330.
000 alumnos como el total, porque no es una realidad.
Y hay gente y centros que todavía están tramitando las ayudas, y los padres no tienen absolutamente ningún libro.

Y termino diciéndole: es verdad que hay muchas familias que empezaba el curso y no lo tenían, han decidido comprarlos.
Pero las familias que han decidido no comprarlos, que sus hijos e hijas siguen yendo a los centros educativos sin libros, quiero que me dé una fecha concreta de hasta cuándo van a tener que seguir estudiando estos niños y estas niñas sin libros de texto.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Sí que pregaria que puguen adaptar-se el màxim possible al temps de la intervenció.

És ara el torn del Grup Parlamentari Compromís.
El diputat Josep Nadal té la paraula per quatre minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, senyor Soler, per tornar a esta que és sa casa.

Molt agraïts des de Compromís per la seua exposició que ha fet.
Nosaltres volem començar dient que, a pesar del panorama catastròfic que ha pintat la diputada del Partit Popular, i a pesar que la diputada de Ciudadanos ha parlat d'improvisació i ha parlat de conflicte social, ja mos agradaria que tot el catastrofisme, la improvisació i els conflictes socials que n'hi hagueren al món foren com el programa Xarxa Llibres i que es puguera arribar a 335.
000 alumnes en este programa.

I que supose que als milers i milers d'alumnes que els ha arribat el programa Xarxa Llibres no voran este catastrofisme per ningun costat.
És evident, i ja ho ha dit el senyor secretari i ho ha dit el conseller moltes voltes, que un programa d'aquestes característiques, quan comença, pot tindre algunes errades, i per això estem ací, per això està ací el senyor secretari, per a explicar-mos i per a intentar solucionar-les.

Val a dir que Xarxa Llibres té molts valors, algun d'ells és posar damunt de la taula que allò públic és alguna cosa més que allò que és propietat dels governants, que allò públic té a vore amb allò col·lectiu, allò que és de tots.
I que és una assignatura que no està dins de classe, però el fet de respectar el material, de respectar allò que és col·lectiu, allò que és de tots, és un dels valors més importants que se'ls pot deixar a les noves generacions.

I que apostar per açò des del govern del botànic pensem que és una cosa important de cara al futur, i sobretot si es manté durant anys i pot anar deixant petjada dins del pensament col·lectiu de les noves generacions en els pròxims anys.

Val a dir també que és un programa social que aporta millores i beneficis per a una part de la societat molt important que s'ha quedat arrere.
Recordem que es va doblar, es va triplicar la quantitat de gent que va caure en la pobresa a partir de la crisi de 2008.
Que tots estos anys, i a pesar que en altres comunitats autònomes ja existien bancs de llibres, el Partit Popular no va fer absolutament res per a solucionar este tema.

Que per a les famílies que comencen el curs i que s'han de gastar els seus diners, i més si tenen més d'un fill per a comprar llibres, la veritat és que era realment complicat d'entendre per a estes famílies allò que diu en la Constitució, que l'educació ha de ser gratuïta i el dret a l'educació ha de ser gratuïta per a tot el món.
La veritat és que semblava un acudit per a una família que no té possibles i que ha de comprar llibres per a tres fills, per exemple.

Volem també des de Compromís, i a banda de ressaltar el valor de Xarxa Llibres, agrair a tota la comunitat educativa l'esforç que han fet perquè s'implementara este programa, perquè este programa arribara a totes les aules del País Valencià.
Un esforç que han fet tant professors, mestres, com pares, i evidentment també als alumnes se'ls ha d'agrair este esforç als alumnes.

Entenem també des de Compromís que possiblement n'hi han algunes errades que s'han fet, i que tant els professors com els pares en alguns moments hauran tingut algunes molèsties, que segurament no els pertoca a ells fer-ho.
Per tant, els agraïm que en determinat moment ho hagen fet.
En les situacions difícils és quan tots hem de col·laborar.

I jo volia preguntar al senyor secretari quines mesures es posen de cara al curs que ve per a millorar esta situació.

Per últim, dir que també hi ha hagut boicots a Xarxa Llibres.
Hi ha hagut boicot per part d'alguns, per sort, pocs, ajuntaments del PP, que han estat boicotejant la mesura.
I també val a dir que n'hi ha molts col·legis concertats que no han entrat dins del programa, la qual cosa mos sembla una injustícia per als mateixos alumnes que estan anant a estos col·legis concertats.

Per últim, res més.
També dir que d'alguna manera en algunes diputacions es va vacil·lar molt al principi.
Però també este programa indirectament respon positivament una de les grans preguntes d'este principi de segle, que és per a què aprofiten les diputacions.
I vore que de vegades les diputacions sí que aprofiten per a coses positives, com és invertir en Xarxa Llibres.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

És ara el torn del Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula la diputada Eva González, per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Alcón Soler:

Eva Alcón.

La senyora presidenta:

Ai, Eva Alcón.
(Rialles) Perdona, disculpe.
Ha segut un lapsus.

La senyora Alcón Soler:

Gràcies, presidenta.

Bé, des del Grup Parlamentari Socialista, en primer lloc volem agrair al secretari autonòmic que haja tornat a esta comissió, que ho haja fet a petició pròpia.
I jo personalment vull agrair-li la síntesi i claredat de la seua exposició.
També ens agradaria agrair i donar l'enhorabona a l'ingent treball que ha fet tot l'equip de la conselleria i tota la comunitat educativa: les AMPA, els equips directius, el professorat.

Des del nostre punt de vista, Xarxa Llibres és un exemple del que és un projecte educatiu.
Un projecte educatiu que ha implicat totes les administracions i la comunitat educativa.
És cert que hem trobat problemes de gestió.
Però jo em pregunte si n'hi ha algun projecte que algú de mosatros hem iniciat per primera vegada i no s'ha trobat en problemes de gestió que s'han hagut d'anar resolent.

En este cas, com dia, els problemes de gestió s'han trobat, però des del meu punt de vista la conselleria ha anat reaccionant conforme els problemes anaven apareixent, i el secretari autonòmic ens ha posat diversos exemples del que ha segut.

Des del nostre punt de vista, ja ho hem reiterat en diverses ocasions en Les Corts, és un projecte que val la pena.
Jo no tinc cap dubte que val la pena, perquè és un projecte que va més enllà del que és tindre la gratuïtat dels llibres de text.
És un projecte que treballa els valors.

Simplement, i a tall d'exemple, pense que posa damunt la taula els valors de la solidaritat, el treball en equip en uns i uns altres.
I a més, ho fa d'una manera transversal, el que en educació diem el currículum ocult.
Una forma que des del nostre punt de vista és la millor manera de modernitzar i seguir avançant en l'educació.

Miren, jo l'altre dia vaig tindre l'ocasió de parlar informalment amb una persona que té una gran trajectòria en política educativa.
I en la conversa informal li transmetia alguns dels meus dubtes respecte de projectes que estem llançant, com ho estem fent, si realment haurien de mitigar algunes de les accions.

I eixa persona em va contestar que caldria distingir el que seria quan se fa un decret i quan se fa un projecte.
Per què?
Perquè els decrets són molt fàcils modificar, mentres que els projectes és el que mosatros deixem a la societat.
I en aquest sentit, jo crec que el projecte Xarxa Llibres és un projecte que es quedarà en la comunitat educativa, i sols per això ja val la pena.

Per tant, com dia, agraïment a tota la comunitat educativa, al treball fet, i com dia el company de Compromís, continuem avançant, millorant aquestes deficiències de gestió que efectivament s'han detectat.

Jo volia acabar la meua intervenció amb dos preguntes.
La primera és que vosté mos ha informat del nombre d'alumnes que han participat en la Xarxa Llibres.
Però jo em pregunte quants estan participant en el banc de llibres actualment.

La segona pregunta va dirigida en el sentit que Xarxa Llibres anava dirigit tant als centres públics com als centres concertats.
Però, segons tinc entés, la implicació no ha segut igual en els dos tipus de centres.
I em pregunte: per què no han participat tots els centres concertats?

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

És ara el torn del secretari autonòmic, per contestar les seues preguntes.
I ho farà per temps il·limitat.

El senyor secretari autonòmic d'Educació i Investigació:

Bé, en primer lloc agrair les seues intervencions.
Les dos vegades, les tres.
.
.
, la primera ja no recorde si va ser a petició o a petició compartida, les altres crec que va a ser a petició compartida per part del Grup Parlamentari Popular i meua d'explicar les línies d'actuació global de la secretaria.

Les altres dos en dos temes, que crec que són objecte de debat social, com és el decret d'admissió d'alumnes en el seu moment, i este cas, el Xarxa Llibres, ho he demanat perquè crec que sempre és bo primer, donar la cara, quan n'hi han problemes més encara.

I per escoltar crítiques, aportacions, suggeriments, perquè, com ha dit molt bé en l'última intervenció la portaveu del Partit Socialista, nosaltres, el govern valencià, la conselleria d'educació, personalment el conseller i jo estem molt, molt, encabotats que este programa siga un projecte que quede, diguem, consolidat en la nostra comunitat.

Perquè pensem que és bo per al conjunt, i s'ha dit en moltes de les seues intervencions, els valors que intenta transmetre.
Els que tenim ja més de vint-i-cinc anys, en altres èpoques els llibres els folràvem, els cuidàvem, procuràvem no ratllar-los.
Primer teníem germans, per a passar-los en bones condicions als germans, o al veí.

I això s'ha anat perdent en el pas dels anys.
I creguem que és un valor important i rellevant que els alumnes facen -diguem- cura dels llibres, que tinguen constància que les coses no són gratis.
I que si ho tenen gratis és perquè algú ho ha pagat, en este cas els impostos dels ciutadans, i que crec que tot això és un valor que s'aconseguix.
.
.
, això no és una educació que s'aconseguix en vint-i-quatre hores sinó que és una cosa que ha d'anar-se'n consolidant i que els centres s'impliquen.

I és evident que quan un projecte d'estes característiques implica a tantes administracions, doncs, els debats previstos tots els coneguem, els que es van produir.
Però el que ningú pot negar són els fets.
Vol dir que administracions provincials, en este cas, governades dos d'elles pel Partit Popular en majoria, que són Alacant i Castelló, van decidir voluntàriament participar.
La Diputació de València ho va dir des del primer dia.
Els ajuntaments han participat tots, perquè cinc-cents vint-i-nou de cinc-cents quaranta-nou -amb perdó-, dels vint a més que queden el més gran era Onil, perquè tenia problemes també de despeses de.
.
.
, bé, de no tindre l'informe favorable d'estabilitat financera, la resta eren entitats locals menors que alguns no tenien pràcticament ni alumnes.
Per això els dic que passa del noranta huit i escaig per cent de la població.

Això és una realitat.
I, per tant, vol dir que, a pesar de les crítiques inicials, a pesar de tal, hi ha hagut una posició general de totes les forces parlamentàries, de totes les forces municipals per a intentar que el programa isquera endavant.
I açò ja és un primer element crec que a valorar positivament per part de tots, perquè tots han participat en eixe tipus de situació.

I entrant a contestar les diferents qüestions que s'han formulat és evident que problemes de gestió en una tasca que abasta tres-cents trenta-cinc mil alumnes a mil tres-cents huitanta-quatre centres públics, dos-cents huitanta tres entre els concertats, doncs, és evident, i amb casuístiques molt diferents, doncs no és fàcil mai.
Es podria fer, com ja crec que es va formular per part d'algunes intervencions públiques, a l'any següent?
Tot es pot fer a l'any següent.
Sempre es pot fer tot a l'any següent.
I si es fa a l'any següent i es comença a treballar des del primer dia com si fóra per a fer-ho demà -per a entendre'ns- és possible, és possible no, és segur que el número de problemes de gestió disminuïxen, perquè hi ha un any més de preparació.

De vegades passar-ho a l'any següent simplement significa que.
.
.
, com passa amb molts alumnes en els exàmens, no?
, l'examen s'ha passat a la setmana que ve i estudien la nit anterior de la setmana que ve.
No vol dir que vagen a estudiar una setmana més per haver-se passat l'examen.
O no?
Açò ho coneguem tots, este tipus de situació.
Això passa també per una raó, perquè encara n'hi ha moltes coses a fer, no sempre ajornar un projecte a l'any següent vol dir que es tinga un any de preparació, vol dir simplement que ho deixem per a la propera temporada.

Però clar, no estem parlant d'un tram determinat d'una carretera que sempre és bo que estiga en condicions en un moment determinat.
Si està un any després, bé, evidentment haurà perjudicat als veïns que la utilitzen normalment però no està creant -diguem-ne- una situació social general.
Ací estem parlant que vora mig milió d'alumnes, les seues famílies tenien i tenen cada any una despesa insuportable per a moltes d'elles.
I esperar un any volia dir que eixes famílies hagueren hagut que tornar a pagar l'any passat els dos-cents, quatre-cents, sis-cents euros en funció del número de fills i filles que tinguen.

I això sí, nosaltres haguérem disminuït els problemes de gestió.
I haguérem disminuït també el número de crítiques, algunes amb tota la raó, altres ja no compartisc tant, no ja pel to -no estic parlant ara d'esta sessió, estic parlant en general- sinó per les coses que s'afirmen que no es corresponen amb la realitat.

Per tant, terminis.
Nosaltres ens podem comprometre a complir els terminis que depenen de La Generalitat -ho dic pel comentari que ha fet la diputada de Podem, Sandra Mínguez- i és: ací en esta compareixença el 29 de setembre -i ho vaig repassar anit- vaig dir que abans d'acabar l'any La Generalitat pagaria la seua part a tots els ajuntaments perquè els ajuntaments pogueren pagar-ho.
I he comentat abans que es va pagar el 19 i el 27 de novembre.

I, per tant, els ajuntaments que tenien organitzat tot el treball, van començar a pagar al desembre.
Els que tenien més complexitat, perquè són més grans o per altres motius -cada ajuntament sabrà els terminis que s'ha marcat- doncs van començar alguns a pagar més tard.
Al gener, al febrer i, fins i tot, alguns més tard encara.
Però això, evidentment, ja no és responsabilitat de La Generalitat.
La Generalitat va transferir tots els diners com els va prometre en aquesta seu de la comissió abans de desembre.

I recorde que la senyora Gascó va dir: Â«No conteu coses que no són certes.
No cobrarà cap família abans de gener del 2016.
Â» Les paraules consten per escrit en la intervenció d'aquell dia.
I li vaig dir -també en aquell moment- que prenia nota de les seues paraules i que esperava que quan es comprovara demanaria, demanaria no, donaria felicitacions a l'administració per haver complit el que abans de desembre els pagara als ajuntaments.
El que després cada ajuntament pague a tal.
.
.
, com sap molt bé, no és ja un problema que nosaltres puguem resoldre.

Deia també la diputada de Podem les queixes que.
.
.
Bé, jo he llegit el mateix comunicat del Síndic de Greuges, encara no ens ha arribat a la conselleria la informació concreta.
Nosaltres, evidentment, anem a col·laborar -faltaria més!
- amb el Síndic de Greuges en dos coses.
Primer, en donar-li tota la informació que necessite per a poder conéixer bé la realitat i, en segon lloc, en conéixer.
.
.
Perquè, clar que ens arriben comentaris, informacions puntuals de centres però, evidentment, no tenim a dates d'ara totes les possibles situacions que s'hagen pogut produir en tota la comunitat.
Per tant, arreplegarem eixa informació i estudiarem els casos per a vore de quina manera es pot donar una resposta positiva.

Però també plantejava que si anem a tornar els diners als pares que han hagut de posar.
.
.
Anem a vore, els diners que hi havia per a l'any passat -que no ho he dit bé abans-, el que es va portar per part de les tres administracions, va ser de 97.
766.
200 euros a parts iguals entre les diputacions, ajuntaments i Generalitat.
Eixos són els diners globals per al programa Xarxa Llibres, del qual el 50% corresponia al pressupost del 2016 i l'altre 50% al pressupost del 2017.
Perdó, 2015 i 2016.
Val?

De fet, per a facilitar el treball dels ajuntaments, la Diputació de València, per exemple, va posar els diners del 2015 i del 2016 perquè tots aquells ajuntaments que no tenien en eixe moment pressupost suficient pogueren utilitzar el de la diputació sempre i quan es comprometeren a posar-lo en el pressupost següent, o siga, en el que estem actualment del 2016.

Amb els càlculs que vam fer de la taxa de reposició, es cobrien tots els llibres que s'entregaren en mal estat i els que s'havien obligatòriament de renovar per canviar el currículum en secundària obligatòria.
Què passa?
Doncs, si parlem clar i no parlem únicament de les coses políticament correctes, doncs sabem que quan no tot.
.
.
, els centres tenen llibertat per a triar els llibres que vulguen.

Doncs, alguns, repassen els llibres i veuen que ha canviat alguna cosa del currículum de la matèria.
N'hi ha necessitat objectiva, real i immediata de canviar el llibre?
Clarament no.
I els que se dediquem a l'educació sabem que clarament no.
Però, pel motiu que siga, jo no vaig a entrar a valorar-lo, decidixen canviar el llibre.
Doncs, això va sumant.
I en sumar, evidentment, suposa un cost superior al que estava previst en la taxa de reposició.
Val?

Quan això s'ha produït, els deia també i es diu en el comentari que ha comentat del síndic que els centres no tenien diners per a pagar-lo, no és real.
Nosaltres tenim les caixes, el saldo en caixa de tots els centres i, crec recordar que, llevant de quatre centres de secundària que vam parlar personalment amb ells, la resta tenien més que de sobra per a poder de les seues despeses, de les que no gasten, de les que tenien d'estalvi, poder dedicar una part a poder cobrir eixe tipus de mancances.

Què passa?
Que l'ordre el que diu és que ells llibres els compren els centres, no els compren les famílies.
L'any passat va ser.
.
.
Com ja el curs estava començat, era que les famílies entregaren la seua factura per a poder fer-los el pagament dels cent euros i en tornar els llibres els altres cent.
Però ara no, ara tot estava organitzat perquè siguen els centres els que compraren els llibres i els entregaren a les famílies.

Per tant, factures de famílies que han comprat, de veritat, i jo ho he reconegut en la meua intervenció inicial perquè s'han de reconéixer les coses com són, doncs, un llibre, dos llibres, tres llibres, no els el podem pagar perquè són factures que van a nom d'una família i no van a nom del centre que és el que tenia l'ordre per a complir el que diu.
.
.
Però no perquè ho diga l'ordre, sinó que és el que està establert tant en l'informe favorable de l'advocacia de La Generalitat com de la intervenció.
Per això no podrem tornar.

Quina seria l'única manera de tornar?
Sí que n'hi ha una manera i algun centre ho ha fet ja.
Que és que eixes famílies vagen a la llibreria on han comprat els llibres, demanen -evidentment amb l'autorització del centre- demanen que es trenque la factura i s'emeta una altra factura a nom del centre i, en eixe cas, el centre sí que ho podrà pagar i les famílies, en este cas, podran.
.
.
, bé, això, recuperar els diners invertits.
Val?

I això hi ha centres que ja ho han fet.
Hi ha famílies que ja ho han fet.
Però això és una decisió que pren cada consell escolar.
Al consell escolar se li va comunicar que podien utilitzar.
.
.
, per què, quins són els diners que tenen al centre?
No s'han guanyat en un joc de loteria.
Són els diners que envia cada any, cada trimestre, la conselleria d'educació.
I per això se'ls va dir que podien fer ús d'eixos diners precisament per eixe motiu.

A partir d'ahí hi ha hagut reunions de consells escolars que han dit: Â«Bé, tenim tants diners, ics.
Els llibres que necessitem comprar són.
.
.
, no sé.
.
.
, costen -invente- cinc mil euros més dels que ha donat o dels que ha donat la conselleria.
Doncs si cada família compra un llibre, o posem nosaltres dos mil i els altres tres mil cada família que són vint euros i queda tot resolt.
I ho ha decidit el Consell Escolar amb la participació dels pares i mares d'eixe centre que són representants en el Consell Escolar.

Nosaltres ahí doncs, evidentment, el que fem és respectar la decisió que ha pres el Consell Escolar que amb eixes característiques, tenint diners, ha decidit que d'eixa manera mantenien una part d'estalvi del centre per a altres tipus d'actuacions i al mateix temps la petició a les famílies era que, en definitiva, en lloc de gastar-se dos-cents i escaig euros se n'anaven a gastar enguany vint.

I, per tant, si ho mira amb perspectiva i lligue amb altres comentaris que s'han fet, ¿famílies que encara no tenen llibres?
En el curs 2014-2015 es van donar ajudes per valor d'un milió set-cents catorze mil huit-cents cinquanta euros a setze mil quatre-cents noranta-dos alumnes.
Això és el que va donar la conselleria en el curs 2014-2015.
A una mitja de.
.
.
, a pesar de ser únicament setze mil quatre-cents noranta-dos alumnes de centres d'educació especial i centres d'acció educativa singular, es va donar una mitjana de cent cinc euros per alumne.

Vol dir que els altres quatre-cents huitanta mil alumnes no tenien llibres en el curs?
El que vol dir és que els altres alumnes, sense cap tipus d'ajuda, es van haver de comprar tots els llibres.
El que dubte és que ara, quan han rebut ajuda tres-cents trenta-cinc mil, hi hagen milers d'alumnes que estiguen per ahí esperant arribar els llibres.

També s'ha traduït l'angoixa que famílies que no sabien si cobrarien a gener, a març, a abril.
És evident.
Abans no tenien cap angoixa.
Sabien que no cobrarien ni a gener, ni a març, ni a abril.
Nosaltres creem que quan parlem amb la gent i l'escoltem ens diuen que eixa angoixa preferien no tindre-la, però si toca triar entre no rebre mai o rebre en quatre mesos de retard, evidentment s'apunten a rebre-ho quatre mesos en retard.

Però n'hi ha més qüestions que m'agradaria aclarir per què si no es dóna una informació que no s'ajusta a la realitat.
.
.
Per tant, centres concrets -per acabar amb les preguntes que formulava la diputada de Podem- d'Elda, Aldaia, etcètera, anem a estudiar els casos concrets, anem a vore amb el Síndic de Greuges quina informació té.
I, en funció de cada situació, intentarem.
.
.
Però deixant clar que la nostra actitud des del principi és, davant dels problemes que se van presentant, els que no estaven totalment previstos, analitzar de quina manera actuen per a resoldre'ls.

I això lliga amb una afirmació que -supose que com la sessió se grava- jo no he dit que els deu ajuntaments que tenien informes (inintel·ligible) .
.
.
han cobrat, he dit -i torne a repetir- que el govern de La Generalitat ha fet un decret perquè puguen cobrar.
Si volen saber els detalls de com està la situació, ho diré.
Els mil dos-cents cinquanta-dos alumnes de Silla -que estan en eixa llista de Déu- han cobrat tots.
Els mil tres-cents vint-i-un de Cullera -que estan també en eixa llista- han cobrat tots.
Dels dos-cents setanta de Pobla Llarga, han cobrat cinquanta-tres.
Falten per cobrar, per tant, la resta, dos-cents dèsset.
Dels cent noranta-nou de Monòver han cobrat cent quaranta-un.
A Bigastre encara està en tramitació.
I a Oriola encara està en tramitació.

Eixa és la situació.
Bé, puc continuar.
En Aigües és que són catorze alumnes només.
En fi.
Ací tinc la relació i no he dit mai que s'ha pagat, sinó que s'ha publicat un decret per a poder pagar el que els (inintel·ligible) .
.
.
Bé, hauré de millorar la meua capacitat d'expressió o altres d'audició.
En qualsevol cas, crec que queda prou clar que esta és la situació.

Ací n'hi ha un decret que s'ha regulat i també he de dir una cosa respecte a este decret.
Què va passar en les mateixes persones, alguns interventors de diferents ajuntaments, que posaven pegues afirmant que era il·legal tot el que s'estava fent i que estaven fent als seus alcaldes prevaricar i coses per l'estil?
L'ordre que es va publicar i va organitzar el banc de llibres té -com sap molt bé la senyora Gascó perquè ho ha comprovat- l'informe favorable de l'advocacia de La Generalitat i l'informe favorable de la intervenció de La Generalitat.

L'advocacia de La Generalitat una de les coses que deia era que no es podia obligar els ajuntaments a fer coses per una ordre de la conselleria.

Efectivament, i per això l'ordre la vam canviar diguent que els ajuntaments, si volien, participaren.
I resulta que, si volien, participaren, van decidir participar -voluntàriament, perquè si no, no s'hagueren presentat a la convocatòria i hagueren complit la seua instància i ho hagueren demanat- el 96% dels ajuntaments.
Per tant, cap ajuntament d'esta comunitat ha participat obligat i ningú li ha donat cap ordre.

Però eixos mateixos interventors d'Aigües, Bigastro, Finestrat, Monòver, etcètera, etcètera, quan van dir que no tenien informes de sostenibilitat.
.
.
Perdó, que tenien informes de sostenibilitat negatius i, per tant, no podien pagar, la reacció inicial, quan jo vaig parlar amb els alcaldes pràcticament de tots els pobles que he assenyalat, van dir: Â«No, és que el meu interventor no em deixa, perquè a més tinc un informe de sostenibilitat negatiu.
Â»

Això sí que sabien que no està contemplat en l'informe de l'advocacia de La Generalitat, ni està contemplat en l'informe de la Intervenció General, i per tant, efectivament el vostre interventor té tota la raó.
En eixos deu casos no es pot pagar, perquè no està contemplada la situació.
A partir ja d'ahí n'hi han dos possibles actuacions de l'administració.

Una, la que per desgràcia moltes vegades és la típica: no es pot fer.
I una altra, que és la que ens creguem la necessitat de donar ajuda a les famílies que ho necessiten, i de buscar solucions quan n'hi han problemes, és buscar un procediment evidentment legal, per a poder, per interés general, en estos municipis que la part del 33% que han de posar els ajuntaments, la posa La Generalitat.

Es va fer un esborrany de decret, es va estudiar, es va fer l'informe de l'advocacia de La Generalitat, es va fer l'informe de la intervenció, i es va publicar un decret, com tots, en tots els tràmits legals corresponents, per a poder pagar eixos centres.
Altres segurament hauran pres l'actitud de dir: Â«Què anem a fer-li?
No es pot pagar.
Â» Bé.
Com pareix ser que deien evidentment no el 80%, sinó un percentatge rellevant, que no conec la xifra exacta d'interventors dels ajuntaments.

En la mateixa normativa, altres interventors van dir que era perfectament legal tot el procés i, per tant, ahí es va produir, com passa moltes vegades, en qualsevol interpretació de la norma, diferents posicions.
Quins tenien raó?
Els que pensaven que no?
Els que pensaven que sí?
La Intervenció General de La Generalitat va dir que estava correcte, i l'advocacia general va dir que estava correcte.
I la nostra obligació és seguir els informes de l'advocacia de La Generalitat i de la intervenció de La Generalitat.

Alguns a la millor, si haveren posat tanta cura en altres èpoques, no s'haveren produït els desficacis que s'ha produït en este país.
Però pareix que tenen més problemes per perseguir, si els paguen 100 euros, més o menys, a una família, que si passen altres coses de tamany molt més greu, les que hem patit i estem patint tots els dies, quan coneguem una mica d'històries tenebroses del passat.

S'ha dit també que havia segut producte de molta mofa el tema de Xarxa Llibres.
Inclús allò de Cuarto Milenio.
Efectivament, jo n'he vist també molts d'eixes tipus.
La gent en este país, ja ho sabem, té molta capacitat d'inventiva, i el bon humor està molt bé.
Però mira, això me va fer recordar, mireu, que era tan complicat el procediment, era tan embolicat, calia anar al quart mil·lenni per a desxifrar l'ordre, que hem comprovat que el nivell de formació de les persones adultes d'esta país és molt elevat.

Perquè 335.
000 famílies van saber descobrir el quart mil·lenni, omplir la instància i demanar l'ajuda corresponent.
Per tant, bé, està molt bé.
Jo creia que tenien un nivell de formació més baix global de la població, però està comprovat que la gent aprén molt en el pas del temps, i cada vegada aprendrà més.

S'ha dit per part de la representant de Ciutadans que a quin preu.
El preu ja l'he dit.
El preu que hem pagat en els impostos de tots els valencians les tres administracions que voluntàriament han decidit participar.
I nosaltres estem convençuts que és un preu molt adequat, perquè hem aconseguit que milers i milers de famílies, que voluntàriament han volgut participar, no hagen hagut de fer la despesa que fins ara estaven fent.

Que no hi havia pressupost suficient?
Afirmació clarament incorrecta.
En l'any 2015 i 2016 hi han havut 100 milions d'euros, noranta-set, coma no sé què.
I s'ha pogut cobrar totes les famílies, perquè no era una concurrència competitiva.
No era dir: Â«Ací n'hi ha uns diners, a vore qui es presenta, a vore qui guanya.
Â» No.

Anava adreçat a tot l'alumnat de primària, secundària obligatòria i formació professional bàsica.
Per tant, tots els que voluntàriament han volgut participar, han tingut l'ajuda de fins a 200 euros.

Ja he explicat fa un moment que la conselleria no va imposar res als ajuntaments.
Això va ser una recomanació de l'advocacia de La Generalitat, que la vam modificar en l'ordre, com podreu comprovar que en l'ordre figura que els ajuntaments participen voluntàriament, si volen.
I aixina van participar, com he dit.
Els 200.

Projectes d'estes característiques, sempre hi ha algú que diu: Â«Això no és la meua feina.
Â» No sé, jo crec que tots tenim anècdotes en el nostre lloc de treball de coses que passen.
Diu: Â«No, no, això és cosa del conserge.
No, això és cosa de la dona o l'home de la neteja.
No, això és cosa de tal.
Â»

Bé.
I altres que tenim una altra actitud diferent davant dels problemes.
I quan estan ahí, i se creguem realment que és un projecte compartit i és un projecte que cal treballar, la gent, siga director, professor, mare o pare d'un alumne, estudiant, tal, es posa a la feina, i s'organitzen.
I açò és el que ha passat en la immensa majoria dels centres.

Però, a pesar d'això, en la tramitació de l'ordre, es va decidir que, per a donar més suport al professorat, hi haguera una persona que es nomenara coordinador o coordinadora del banc de llibres.
I que se li assignaren dos hores lectives a la setmana, tot l'any, per a poder realment fer eixe tipus de tasca.

I per tant, com que eixa persona ara ha segut un temps intensiu, en juliol i setembre, però ara té tot l'any dos hores lectives a la setmana per a preparar molt bé, vore totes les coses que no han funcionat, analitzar.
.
.
I d'ahí també intente contestar alguna pregunta que feia el representant de Compromís, de què aneu a fer tal.
Doncs, una de les mesures és esta, que és: un coordinador o coordinadora en cada centre, encarregat del banc de llibres, que per tant, ara ja s'ha passat, i estan ja, diguem, en els detalls finals.

Però des del mes que ve fins al mes de juny, que serà quan caldrà tornar a organitzar, té dos hores setmanals, o siga, un 10% del total del seu horari lectiu, dedicat a planificar quin tipus d'actuació cal fer, quins problemes han tingut en este centre, com ho han resolt en el centre del costat.

Com pot ser que un centre i un altre que està enfront sí que ho tinga resolt?
Doncs, parlar uns i altres, nosaltres organitzarem este tipus de reunions també en els directors, que les hem tingut i anem a tindre més.
En les AMPA, perquè mos expliquen coses que han funcionat bé i quines coses no.
I a partir d'ahí, intentar entre tots anar millorant la situació de cara al curs que ve.
No fa falta formació en documentació per al tipus de tasca que se li demana al professorat.

Per a revisar els llibres de matemàtiques -jo sóc, era, més bé, profe de matemàtiques- jo no necessite cap tipus de formació en documentació.
És mirar si el llibre no està trencat, està en condicions, i ho passe després a la comissió que organitza els lots i compre.
I això ho han fet, no ací, sinó ací, en Andalusia, en Castella-la Manxa, en Extremadura, en comunitats, en Aragó, que ja havien pres iniciatives d'este tipus anteriorment.

Conflicte en els centres?
Home, sempre que hi ha debat, es pot qualificar de conflicte.
El debat al voltant de com organitzem el tema, de com fem coses que fins ara no s'estaven fent, de com utilitzem una part dels gastos de funcionament per a completar tal.
Jo crec que són conflictes, són debats positius, si de veritat pensem que és un projecte que mereix la pena, i que per resoldre-ho bé, s'han d'implicar tots.

I contestant les preguntes que ha formulat la diputada Gascó, ja he contestat alguna d'elles.
Això de Â«molts alumnes no han tingut llibresÂ», de veritat, m'agradaria vore la llista dels alumnes que van a estar sense llibres en el curs 2014-2015, i la llista dels que estan sense llibres en el curs 2016-2017, i a partir d'ahí parlem.
O siga que, quan un govern ha decidit que de mig milió d'alumnes, tenen dret a beca de llibres 16.
492, que diga el que està diguent, em sembla una mica atrevit.

Més qüestions.
Qui pren la decisió de seguir endavant?
Evidentment, l'ordre la prenem l'equip de direcció de la conselleria.
El conseller, jo i tot l'equip de direcció.
Per què?
Perquè l'informe favorable de l'advocacia de La Generalitat i l'informe favorable de la intervenció no ens deixa cap dubte que estem fent el que toca fer.

Els números.
Manipular els números.
Jo crec que això no pot respondre més que a Â«ese viejo refrán de que cree el ladrón que todos son de su condiciónÂ».
Jo precisament per ser professor de matemàtiques, no únicament no m'agrada manipular els números, sinó explicar-los clarament, perquè no n'hi ha res que amagar.
He dit que hi havien 335.
000 alumnes participant en Xarxa Llibres, i algú, que no recorde ara qui, m'ha preguntat quants n'hi han en el banc de llibres.
Perquè són dos coses diferents.

O siga, 335.
000 han rebut fins a 200 euros per participar en Xarxa Llibres.
I d'eixos, quants estan ara incorporats al banc de llibres?
323.
300.
Per què hi ha una diferència de 12.
000, que estaven en Xarxa Llibres, i en canvi no estan en el banc de llibres?
Doncs, lligue amb un altre tema, que s'ha formulat també, que és el tema de la participació dels centres concertats.

Nosaltres vam preparar l'ordre, i així es va anunciar per part del president de La Generalitat i el conseller d'educació, adreçada a tots els centres que paguem entre tots, és a dir, la pública i la privada concertada.
Es van mantindre reunions en tots sectors.
L'ordre, com he dit abans, es va elaborar en la participació de les tres confederacions de pares i mares d'alumnes, la confederació de pares i mares catòlics, la Covapa i la Gonzalo Anaya, representants de directors i directores d'instituts i de col·legis d'infantil i primària.

I després, en eixe esborrany, es va fer la tramitació de qualsevol norma.
Va anar a totes les meses de negociació, al Consell Escolar Valencià, etcètera.
I es va enviar, com es fa sempre, en qualsevol ordre, al Consell Jurídic Consultiu.
I quan el Consell Jurídic Consultiu va remetre l'informe, es van trobar amb una sorpresa: l'informe indicava que la federació de pares catòlics de la província de València havia demanat audiència al Consell Jurídic Consultiu.

I dic Â«sorpresaÂ», perquè és una organització que havia participat en tot el procés d'elaboració de la norma i en les coses en què no estava d'acord, presentant esmenes.
I va presentar una esmena, una proposta que no l'havia presentat en nou mesos, que era que la participació dels centre concertats fóra voluntària i decidida pel titular del centre.
I dic Â«sorpresaÂ», perquè a mi encara em produïx, i ningú m'ho ha explicat, que una federació de pares d'alumnes, en lloc de representar als pares d'alumnes, represente els titulars dels centres.

Perquè les famílies participaven en el programa, si volien, individualment.
Ningú podia obligar cap família que participara.
Però, deixar com a família la meua decisió al titular del centre, em pareix com a mínim discutible.
Jo no ho entenc, però en fi, cada u serà responsable de les seues actuacions.
El problema no és que ho va demanar la federació de pares catòlics de la província de València.
El problema és que el Consell Jurídic Consultiu va acceptar eixa proposta i en l'informe va posar que era una observació de caràcter essencial.

I per tant, nosaltres, com fem sempre, les observacions de caràcter essencial les incorporem a la norma.
I per això vam llevar-la de la norma, que era per a tots els centres, i posava que serà obligatori en tots els centres públics i en tots els centres concertats que el seu titular vullga participar.

Què ha passat amb això?
Doncs que estan el 100% dels centres públics i el 74% dels centre concertats.
A pesar de ser voluntari, el 74% dels titulars, i a pesar que algunes organitzacions van cridar a no participar, el 74% dels centres concertats va decidir participar.
Què va passar de tota manera amb eixe 26% que no va participar?

Que moltes famílies es van adreçar a la conselleria a protestar, diguent Â«què passa, que jo he participat en Xarxa Llibres, he rebut els 200 euros quan he entregat els llibres, o la segona fase me la pagaran ara.
Però m'he assabentat que en el meu centre no hi ha banc de llibresÂ».
I això què vol dir?
Doncs, vam haver d'explicar el que estic comentant, i jo vaig fer una circular que vaig signar, enviada a tots els centres perquè la remeteren a totes les famílies.

Però, en fi, no he fet una enquesta científica, però sí un tast amb uns quants amics que els seus fills van a un centre privat concertat dels que no participen, i a ningú els havia arribat la carta.
Perquè cada centre decidix en la comunicació de la conselleria el que fa o deixa de fer.
I en eixa carta explicàvem el que estic comentant ara, i que si tenien alguna proposta que fer l'havien d'adreçar al titular del seu centre per a convéncer-lo que s'incorporara.

I que, si no el convencien enguany, doncs, si estaven convençuts que era una bona opció poder tindre banc de llibres, que insistiren que de cara a l'any que ve s'incorporaren al banc de llibres.
Eixa mateixa comunicació li la vam fer l'altre dia el conseller i jo a la federació d'escoles catòliques, que vam tindre una reunió amb elles, no als pares, sinó als titulars, invitant-los que solucionaren els dubtes que encara tenien, perquè pugueren incorporar-se el proper curs al banc de llibres per anar consolidant el projecte que estàvem comentant.

Més qüestions formulades.
Crec que les preguntes concretes, si no me n'he oblidat d'alguna i se m'ha oblidat, m'ho digueu i la contestaré.
Les he repassat ja totes.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Ara obrim un torn extraordinari de paraula, on el que s'ha de fer és insistir en alguna pregunta que consideren que no s'ha contestat.
El torn serà exactament igual que l'anterior.
Així doncs, comença la diputada Sandra Mínguez, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, per un temps de quatre minuts.

La senyora Mínguez Corral:

Moltes gràcies, presidenta.

Y muchas gracias, señor Soler, por contestar a las preguntas y aclarar las dudas que teníamos desde nuestro grupo parlamentario.

Tenía una pregunta para hacerle, que era sobre la concertada, sobre ese 26%, por qué esos 102 centros no se habían acogido al programa.
Lo acaba de explicar.

Y quería hacer una pequeña explicación de la visión que tenemos desde nuestro grupo parlamentario.
Nosotros no entendemos cómo un centro que recibe dinero público le está coartando y le está quitando derechos a las familias y a esos niños que sí que disfrutan el resto de alumnado que tienen en la pública.
Y suerte que hay un 74%, creo que es.
.
.
Sí, un 74% que sí que lo disfrutan estando en la concertada.

Creo que desde la conselleria y creo que desde las instituciones tenemos que velar todas y todos porque todos los ciudadanos tengan los mismos derechos y las mismas oportunidades, y sobre todo si se está proporcionando su educación con dinero público.

Y por lo que ha explicado, no se puede hacer nada, pero creo que deberíamos, entre todas y todos, mirar esto para hacer lo imposible para que estos niños y estas niñas sí que tengan derecho a esos libros y tengan la elección, individualmente de que se les proporcione esos libros gratuitos.

Bien, en estos casos que no se han acogido al banco de libros hay un excedente de libros, porque sí que se les pagó el cheque.
Y creo recordar que, si había otros colegios que tenían banco de libros en ese municipio, se proporcionaban a esos colegios y si no, a colegios.
.
.
, o sea, se hacía como un gran banco de libros que se distribuían desde directamente conselleria.

Y nos gustaría saber qué se ha hecho con estos y cómo ha sido el reparto, si efectivamente se ha llevado a cabo.

Y, para finalizar, simplemente hacer un agradecimiento a las instituciones que habéis hecho posible este programa.
Como bien habéis dicho, todo proyecto lleva unos cauces, que no quisiéramos todas las veces que fuesen así, pero creo que dentro de unos años esto será una herencia que deje esta conselleria y que todos nuestros niños y nuestras niñas van a tener libros gratis todos los cursos, porque será algo que ya funcionará muy rodado y ya no estarán estos problemas, porque se solucionarán, vendrán otros nuevos, pero serán mucho más pequeños.

Y quiero dar las gracias a las familias, a los ayuntamientos, a los equipos directivos y a los docentes que han llevado a cabo este programa, que han trabajado muchísimo y muy duro, y lo han hecho sobre todo por algo desinteresado, que es el bien de nuestras niñas y nuestros niños, por la educación y por una equidad, que es a lo que pretendemos llegar.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

És ara el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té la paraula la diputada Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidenta.

Me reafirmo en lo que he dicho al principio, que es una buena idea la idea de Xarxa Llibres, pero vuelvo a reincidir que ha estado mal planificada.

Pero espero, una vez hayamos analizado todas las incidencias que se han tenido durante el camino, que se pongan mecanismos para poderlo subsanar y que podamos decir al año que viene que ha sido una idea que sí que es verdad que, con los baches que han tenido ustedes por el camino el ponerla en marcha, ha llegado a buen puerto.

Pero lo que sí que me preocupa es esta cantidad de niños que han empezado el curso escolar sin libros.
¿Ustedes qué mecanismos han puesto?
¿Tienen los libros todos los niños ya?
Esto es lo que realmente me preocupa.

Me preocupa también que ustedes indiquen que el presupuesto es suficiente.
Si el presupuesto es suficiente yo no entiendo el porqué los centros de educación, los centros educativos han tenido que destinar parte de su presupuesto de mantenimiento a comprar estos lotes de libros.
No entiendo por qué han tenido que destinar parte de su presupuesto si ustedes dicen que tenían presupuesto suficiente.
Sí que le solicito que por favor que sean previsores y que lo indiquen en los presupuestos del año 2017.

Por otro lado, me gustaría también que para llevar a buen puerto este proyecto, pues que demos la información de manera correcta, porque ha habido mucha ambigüedad informativa, tanto para los padres, que no sabían cómo tenían que proceder en el tema de Xarxa Llibres.
.
.

Y también me gustaría preguntarle que si les han informado a los padres que tienen que declarar a hacienda el importe correspondiente de Xarxa Llibres.
Desconozco esta información, si han informado a los padres.
Por otro lado, a nivel de los docentes, dar mayor información, al igual que en la inspectora educativa.

En cuanto a la inspección educativa me llama la atención un punto.
Ustedes, en su artículo 31 -creo que era, sí-, muchos centros han ido a la inspección educativa para solicitar la autorización para adquirir fondos mediante este artículo que le he citado a la inspección educativa.
Pero la inspección educativa indica que no tiene competencias para ello.
La inspección educativa no conoce, no conoce -y lo digo de buena fuente- qué requisitos tienen que seguir.
¿Dónde en este famoso informe de inspección?
¿Qué modelo de informe tienen que elaborar para cumplir el artículo 31?
Y esto hace referencia a la ambigüedad informativa.

Y, por otro lado, sí que me gustaría preguntarle, en cuanto a PMAR, a los programas de mejora de aprendizaje y rendimiento, pues en el caso de la implementación del PMAR asociado a segundo de la ESO no existe ni siquiera un currículum y se queda un poco en el limbo, los alumnos de este programa en cuanto a la Xarxa Llibres, ni siquiera existe una normativa que regule la organización y por tanto, el desconocimiento, ¿qué libros tienen que usar?
¿Lo tienen planificado?
¿Cómo lo tienen organizado?
Es la idea que me gustaría preguntarle.

Y para ir finalizando, también me gustaría preguntarle sobre el CAES.
Sobre qué.
.
.
, en el CAES, si han utilizado algún tipo de.
.
.
¿Qué material han ofrecido a los CAES?
Porque los CAES no tienen fondos para material de libros y.
.
.
, entiendo que ustedes le habrán dado presupuesto suficiente a los centros CAES para que puedan hacerse cargo de estos materiales.

Y una sugerencia, ya para finalizar, sí que me gustaría preguntarle si tienen programado, ¿no?
, sumarse a las nuevas tecnologías, ya que una de las críticas es que muchos libros estaban rayados.
Yo entiendo que un libro hay que ser cuidadoso, pero para el estudio hay que subrayar, para hacer las actividades hay que escribir.
Aunque lo escribas en lápiz, muy flojito es muy difícil entregar un material en un estado óptimo, si intentas ser cuidadoso.
Pero me gustaría conocer si ustedes tienen planificado o tienen en mente sumarse a las nuevas tecnologías y empezar a trabajar con tablets -yo sé que en muchos centros lo están haciendo-, pero dar este paso más allá.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

És ara el torn del Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula la diputada Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, presidenta.

A ver, señor Soler, son muchas cuestiones y tengo poco tiempo.

En primer lugar, le querría pedir que no se enfadara conmigo.
Pero usted me dice que por qué no le pregunto sobre tres cursos anteriores.
Mire, es que yo no estoy aquí para fiscalizar el pasado.
Yo estoy aquí para fiscalizar el presente.
Y usted no está aquí tampoco para fiscalizar el pasado.
Usted está aquí como secretario autonómico, como miembro del gobierno actual para dar explicaciones de su gestión.

Y yo creo que nuestras funciones deberíamos tenerlas los dos muy claros, para saber que yo tengo que preguntar por su gestión y usted debe dar respuestas sobre esa gestión.
No sobre cuestiones del pasado, que para eso ya hay otras instituciones y otros organismos.

Porque, oiga, no asume absolutamente nada.
Usted pone el ventilador, dice: Â«¿Por qué no han cobrado.
.
.
?
¿Por qué algunos alumnos no tienen los libros?
No, no, si la conselleria ha pagado la parte que les toca.
Â» Sí, sí, ustedes les pasan el caramelito envenenado a los ayuntamientos, pero mire el regalo que le pasan a los ayuntamientos: miles y miles de expedientes que no tienen capacidad administrativa para poder gestionar.

Claro que muchos ayuntamientos todavía no han podido cobrar ni siquiera la primera fase.
Pero es que el trabajo administrativo se les ha comido, y tampoco lo quieren reconocer.
La culpa, de los colegios concertados, como siempre.

Pero luego me dicen que pida perdón.
¿Que pida perdón yo?
Señor Soler, por favor, un poquito de autocrítica y de humildad, que creo que es necesaria.
Ustedes, ustedes acabaron anunciando que las ayudas a los libros no llegarían a las familias antes de Navidad.
Oiga, que son declaraciones que hicieron ustedes.
Pero no solamente eso.
Â«Educación al final retrasa a noviembre los trámites para pedir las ayudas de libro de texto.
Â» Por eso hago yo esas declaraciones.
Si es que no solamente.
.
.
, no hace falta tener memoria, señor Soler.
Si ustedes no tienen memoria, ya tiraré yo de hemeroteca para recordarles las cosas.

Â«Dos mil familias de Alicante esperan aún los primeros cien euros.
Â» Esta noticia es de septiembre del 2016.
Y no estamos hablando de centros concertados.
Estamos hablando de centros públicos.
Y nadie da ninguna respuesta.

Â«El curso empieza con la amenaza del canon en las aulas y sin gratuidad completa de los libros de texto.
Â» Â«Los institutos alertan de que es imposible tener los libros gratis.
Â»

Pero más cosas, señor Soler, lo que usted llama anécdota: algunos profesionales se quejaron.
.
.
No se quejaron algunos profesores.
Toda la asamblea de directores de la provincia de Valencia, fue un clamor las quejas sobre Xarxa Llibres.
Yo eso no le calificaría.
.
.
, -y de centros públicos- no le calificaría como anécdota.
Fue un auténtico clamor.

Y una cosa que me preocupa, y mucho.
Antes les decía que obligan a prevaricar -y no cambio ni una coma de mis palabras- a los alcaldes.
Porque una cosa importante que no le he enseñado, mire, otra.
.
.
, hemeroteca: Â«Los interventores presionar para evitar ilegalidades en las ayudas de los libros.
Â» No ha habido ninguna denuncia.
Yo le voy a hacer una pregunta muy clara, señor Soler.
Si hay una sola denuncia, una sola denuncia, porque al final todo el mundo hemos pensado que el fin de este proyecto era bueno, y seguimos pensándolo y nadie ha denunciado, pero si hay una sola denuncia y un alcalde se ve imputado por prevaricación por ese tema, ¿usted dimitirá?
Y al final, ¿quién tendrá la razón?

Yo no le he preguntado por el informe jurídico de la orden.
Le he preguntado por el informe jurídico de los convenios firmados con las diputaciones, de la abogada coordinadora, que es donde les hacen las observaciones que ustedes no atienden.
Ya que hay que ser tan concreto en la semántica, le pediría que hiciera referencia al informe por el que le he preguntado.

Y luego, otra cosa muy sencilla.
Aquí están las actas.
Las actas del president de La Generalitat, las actas del conseller de hacienda y las actas del conseller de educación, donde se ha demostrado que nos mentían los tres.
Que los ayuntamientos que dijeron que iban a cobrar, a día de hoy todavía no han cobrado.
Y usted ha hecho una exposición y ha dado unos datos al principio y, cuando hemos matizado, ha tenido que dar otros números.
Por lo tanto, al final este baile de cifras reconozca que tiene mareada a la oposición y, también, a toda la comunidad educativa.

Pero otra cuestión fundamental.
He empezado a decirle la idea y, al final, me he ido por otro tema.
Decía que obligaban a prevaricar a los alcaldes, pero también obligan a prevaricar a los directores, porque con los gastos de funcionamiento dicen que paguen las.
.
.
, y una vez más no asumen la responsabilidad, y dicen: Â«No, no, si es que son los equipos directivos los que deciden comprar más libros.
Â» Hombre, si hay una ley nueva, evidentemente, la mayoría de los docentes prefieren tener los libros actualizados.

Como no tienen dinero suficiente, la ley no les permite hacer contrataciones superiores a 18.
000 euros.
Se tienen que saltar la ley.
Si hay una fiscalización -que las hay en los centros, y muchas-, tendrían que asumir ellos con su carrera profesional su falta de rigor profesional, valga la redundancia.
¿Por qué tienen que asumir los directores esa falta de gestión administrativa y esa improvisación continua que ustedes están haciendo en Xarxa Llibres?
Es un error tremendo.

O sea, ¿ustedes van a hablar con los equipos directivos y les van a decir que para el curso que viene.
.
.
?
Porque dicen que seamos proactivos, que propongamos.
Muy bien, les propongo.
Porque ustedes no paran de mirar al retrovisor -y termino, presidenta-, pero dejen de mirar al retrovisor, dejen de mirar al pasado.
¿Quieren una idea?
Asuman un proyecto de ayudas de libros de texto donde La Generalitat pague el cien por cien de los libros de texto, donde no delegue competencias que no le corresponden a diputaciones y a ayuntamientos, y que no sirva simplemente para que el president de La Generalitat se haya una foto y de propaganda, que realmente sea útil para los alumnos y para las familias.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

És ara el torn del Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula el diputat Josep Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Enllaçant amb el que dia la diputada del Partit Popular Beatriz Gascó, des de Compromís sempre hem trobat que un de.
.
.
, ho he acabat en la primera intervenció, les coses que més importants mos semblava de Xarxa Llibres, evidentment, la primera era l'emergència social, que venia a intentar tapar; la segona, el projecte dels valors educatius que porta darrere, i després, una altra que políticament mos semblava realment interessant, i és que hem vist com n'hi ha una institució, que tot l'estat està.
.
.
, s'estan alçant moltíssim les veus criticant i, de fet, també, demanant la supressió, com les diputacions.

Hem vist com les diputacions, sobretot al País Valencià, estos últims anys han funcionat com una casa realment d'amiguismes i que ahí cobrava el que era amic de tal diputat o el que era.
.
.
, o els alcaldes que tenien bons contactes en gent que tenia entrada en les diputacions, i que, evidentment, el canvi es demostra caminant i el fet que n'hi haguera gent valenta dins de la conselleria que diguera, Â«açò s'ha de fer sí o sí; s'ha de fer sí o sí, perquè és una emergència social i que n'hi han centenars de milers de famílies que ho estan demanant i que realment ho necessitenÂ», i que els diners cal anar a buscar-los allà on estan.
Perquè on no estan, no se'ls pot buscar.
Vam pensar que realment este canvi de prioritats també des de les diputacions és realment un dels factors més interessants de Xarxa Llibres.

Tots hem vist en què s'han gastat els diners les diputacions estos últims anys.
Hem vist ja.
.
.
, i fins i tot, passant de les diputacions, la veritat és que contrastar les dos xifres, dels 97 milions d'euros que mos estava parlant que ha costat Xarxa Llibres, amb altres xifres, com puga ser els més de mil milions d'euros de sobrecostos de CIEGSA, o xifres que anem mirant dia a dia.
.
.
És que dóna la sensació que n'hi ha certa gent que això de 99 milions d'euros s'ho han gastat en un vermut.
I ara resulta que vénen a dir-mos ací que això pot provocar un cataclisme de les arques públiques, que imputaran a no sé qui.
.
.
Però, escolteu-me, pensem que realment una de les grans ha segut.
.
.
, dels grans valors de Xarxa Llibres també ha sigut la valentia que s'ha tingut des de les institucions d'anar a buscar els diners allà on estan per aquelles coses que són prioritàries.

Després d'això, m'agradaria agrair la resposta del senyor secretari autonòmic quan ha dit que es pagarà a alguns professors de centre per a ser coordinadors del banc de llibres, dues hores lectives a la setmana.
Esperem que això ajude a solucionar els problemes que hi ha hagut en la gestió del programa.
D'alguna manera també dir que, clar, dues hores a la setmana per a tot un centre realment no sabem com anirà i com anirà el pla de treball, però mos diu molt del que realment costava en si organitzar este tipus de programa.

Per últim, jo, simplement.
.
.
, i enllaçant amb el que havia dit la companya de Ciudadanos, sí que m'agradaria que parlara un poc del tema de les noves tecnologies, dels llocs on.
.
.
, els centres on s'estan donant classes des de fa anys sense utilitzar llibres i utilitzant altres materials escolars.
Com s'ha complementat açò?
I també si hi ha alguna idea més a nivell de renovació pedagògica i més de cara al futur del que són la conselleria d'apostar per altres materials o altres tipus d'ensenyar en l'escola; si es vol potenciar això centre a centre, més enllà de l'elecció que tinga cada centre, més enllà del tipus tradicional de pupitre, llibres, pissarra i l'explicació magistral del professor.

M'agradaria que explicaren si hi ha alguna idea per als pròxims anys d'anar implementant altres tipus d'ensenyament.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

És ara el torn del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la diputada Eva Alcón.

La senyora Alcón Soler:

Gràcies, presidenta.

Bé, moltes gràcies per les respostes que m'ha donat a les preguntes.
Em queda clara la diferència que existix entre el nombre de persones que han participat en Xarxa Llibres i en el banc de llibres.

I com que jo pense que el projecte Xarxa Llibres va més enllà d'una emergència econòmica, que també, com ha dit el company de Compromís, va més enllà d'això, no es tracta únicament de donar llibres gratis.
Espere que en un futur tots els centres sostinguts amb fons públics siguen capaços de vore el valor del projecte i se sumen a esta iniciativa.
Jo pense, perquè això, en definitiva, serà bo per a la societat valenciana.

A mi m'agradaria destacar la valentia que s'ha dit, la valentia de la conselleria en tirar endavant el projecte.
Compartir amb el secretari autonòmic que bé, se podia haver retardat un any, dos anys, però de vegades quan se retarden les coses, fins que no se fiquen en marxa no som capaços de vore on estan els problemes.
Per tant, jo pense que també hi ha altres visions.
Per exemple, hi ha també premsa que recull que les AMPA valoren positivament Xarxa Llibres.
I en aquest sentit, des del Grup Parlamentari Socialista, reiterem el nostre recolzament, les nostres felicitacions i els animem a seguir endavant i a millorar els petits o els grans problemes de gestió que hem patit en els primers anys de posada en marxa del projecte.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

És ara el torn del secretari autonòmic.
És l'últim torn.
I té la paraula per quatre minuts.

El senyor secretari autonòmic d'Educació i Investigació:

Sí, intentaré en els quatre minuts contestar a les noves preguntes que han formulat.

En primer lloc, pel que ha formulat la diputada de Podemos, respecte als centres concertats que no ha decidit el seu titular no participar, vam enviar una circular des de la conselleria dient-los que es posaren en contacte amb els altres centres concertats del seu municipi que sí que estaven participant per a oferir-los els llibres que ells sí que tenien arreplegats dels alumnes que havien entregat en juny els seus llibres.
Que si no hi havia un altre centre concertat en el municipi li ho comentaren al.
.
.
, li ho digueren directament a l'ajuntament, perquè l'ajuntament poguera utilitzar els llibres entre tots els centres que hi haguera en el municipi participant.
Aleshores, si ho haguera enviat, i encara no sabem les dades, perquè havien de fer-ho abans del 15 de setembre en un cas, i si era ja mitjançant l'ajuntament s'ha comunicar abans del 30 d'octubre, quants llibres han passat a altres centres i quin ús se'ls ha donat.

En suma, i com he dit al principi, gràcies a tots, però merescut, pel treball realitzat, a tots i totes de tots els àmbits.
I, evidentment, com deia la diputada de Ciutadans, hem de buscar els mecanismes per a millorar, en això estem tots d'acord i estem treballant en eixa línia, però això que s'insistix que n'hi ha xiquets que han començat el curs sense llibres, és que si han començat el curs sense llibres serà perquè estan esperant en algun centre que els han dit que van a comprar-los, que falten, que tal.
.
.
, però no tenim constància en absolut com una situació, diguem, a valorar.

Fins ara els únics xiquets que començaven el curs sense llibres eren els que no tenien diners per a comprar-los.
Ara, eixe problema ha desaparegut, perquè tots els que estan en eixa situació han tingut o la totalitat o, a falta d'un o dos, que en eixos casos a més sempre, però a més això ja és històric, el centre dels seus diners posa el que falta perquè eixos alumnes acaben amb llibres.
Això s'ha fet sempre per part del professorat sense que ningú els ho demanara diguem.
.
.
, o els ho ordenara, al professorat, perquè este tipus de respostes cal fer-les i les continua fent el professorat de sempre.

Jo he parlat, i parle moltes vegades, perquè és una de les meues obligacions, amb l'associació de directors de primària i de secundària.
I sé molt bé les protestes que es van produir en un moment determinat, sé com s'ha donat respostes a protestes i anem a continuar tenint relació amb ells, perquè és la nostra obligació, poder donar resposta a eixe tipus de situació.

Ambigüitat en la informació.
Hi hagut en tot cas diferent interpretació de la informació.
Sí que vull aclarir que no hi ha res que declarar a hisenda.
Vam fer la consulta directament al Ministeri d'Hisenda, des d'ací a l'oficina pressupostària.
Al principi hi havia, diguem, confusió al respecte i es va deixar clar que no feia falta declarar l'ajuda de llibres de text perquè no es considera, diguem, un ingrés com a una subvenció d'altres característiques.

El PMAR tenen els mateixos llibres que el curs corresponent, no hi ha llibres específics de PMAR, d'un programa que no està encara, diguem, consolidat com a estructura de coneixement diferent.

Els centres CAES i els centres d'educació especial tenen els diners, eren els únics que abans tenien tal i continuen tenint.
El que se'ls ha comunicat és la quantitat que tenen per a reposar els llibres que ja tenien, diguem, comprats d'anys anteriors.
I ahí no hi ha hagut cap tipus de problema.

I un comentari que heu fet també, el representant de Compromís i la representant de Ciutadans, el tema de les noves tecnologies, el tema de canviar el concepte de llibres de text.
Alguns fa dècades que estem en eixe tipus de.
.
.
, dècades, eh?
, però hui per hui s'ha de reconéixer que no ho hem aconseguit.
Dic, algú farà cas en el sentit de com a professors, com a persones que estan preocupades perquè la millor manera de treballar no és un llibre de text tancat i tal.
Però s'ha de reconéixer que la immensa majoria del professorat hui per hui continua decidint voluntàriament tindre un llibre de text.

Per tant, com podem canviar eixa situació.
Per un costat, la introducció de les pissarres digitals, la introducció que cada vegada hi ha més material en suport digital més interactiu, perquè moltes vegades el primer material digital que s'ha fet és el del llibre en un PDF.
Doncs per al llibre en un PDF me compre el llibre, perquè acabe abans i està millor.
Però en canvi ara en xiquets s'està aconseguint ja material digital interactiu, que realment és més ric que un llibre de text.
I en això hem d'avançar, en fomentar-lo, en elaborar material de la conselleria, parlar amb les editorials que també canvien de model, diguem, de negoci, que pensen que -en el millor sentit de la paraula-, que pensen que més que el llibre de text tradicional han d'anar cap a altre tipus de material.
Tot això portarà temps, però hem de treballar en eixa línia i que això siga compatible, evidentment com el funcionament de la reutilització, del banc de llibres i el que implica, etcètera.

I per últim, no tinc l'oportunitat de contestar directament a la intervenció de la diputada del Partit Popular.
(Veus) No, simplement he dit que no tinc l'oportunitat, ja supose que li passa tal.
.
.
De tota manera, com no ha fet cap pregunta, sinó ha fet una sèrie de.
.
.
Primer, jo ja li ho vaig dir l'altre dia, i a més me coneix fa molts anys, no m'enfade, el que faig és defensar amb passió les coses que me crec, i cadascú té una forma d'expressar-se.
I no insulte.
.
.
, i mai insulte a ningú.
Val?
Això en primer lloc.

En segon lloc, dir-me que estem obligant a prevaricar als directors, als alcaldes, al no sé què.
Simplement, no conteste.
Perquè és una afirmació tan gratuïta que, li pots transmetre de la meua part, que encara que passara un mes pensant, no sabria què contestar davant d'una afirmació que no es manté ni cinc segons davant de dos persones que tinguen dos dits de front.
I, per tant, quede molt al·lucinat.
(Algú, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Acaba d'insultar.
Â»)

Acabe d'insultar?
He dit que qualsevol afirmació d'eixe tipus…

La senyora presidenta:

Està en el torn de la paraula el secretari autonòmic.

El senyor secretari autonòmic d'Educació i Investigació:

Qualsevol afirmació d'eixe tipus no la compartisc.

La senyora presidenta:

Està en el torn de la paraula el secretari autonòmic.
(Algú, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Ha dit que no té dos dits de front, la diputada.
Â»)

El senyor secretari autonòmic d'Educació i Investigació:

No he dit això, no he dit això.
He dit, i demane que escolte bé, i a la millor el problema del so és per la zona.
He dit que una persona que tinga dos dits de front, davant d'eixe tipus d'afirmació mai li dedica dos.
.
.
, tal.
Per tant, estava parlant de mi, no de la diputada, de mi i de qualsevol persona que l'escolte.
Qualsevol amb dos dits de front no pot acceptar que algú afirme ací, en seu parlamentària, que estem obligant a prevaricar als directors, als alcaldes, etcètera.
En fi.

I, per últim, per últim, clar que cadascú pot proposar el que considere, i per tant jo crec que és un titular bo per a qualsevol (inintel·ligible) .
.
.
que el govern de La Generalitat de l'any 2014-2105, que va dedicar 1.
714.
850 euros per ajudes a llibres de text, hui ha proposat que La Generalitat pose cent milions d'euros, que ho pague sencer La Generalitat i que no ho pague ningun ajuntament ni diputació.
Prenim nota perquè sabem que s'ha produït un canvi radical de posició i que espere que es mantinga en el temps, inclús quan dins de vint o trenta anys tornen a governar.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor secretari autonòmic.
Sempre serà benvingut a esta que és la casa de totes i tots els valencians.
Gràcies per vindre i demanar la compareixença i respondre les preguntes.

Concloem la sessió.
I quedem pendents de posar la data de la següent comissió.
D'acord?
Gràcies.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 18 minuts)