Riscos%20dels%20Temporals%2020220211HTML.html





Comissió especial d'estudi de les mesures de prevenció dels riscos derivats dels forts temporals, realitzada el dia 11 de febrer de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 15 minuts.
Presideix la diputada senyora Sandra Martín Pérez.
Reunió número 3.

La senyora presidenta:

(Inoïble per raons tècniques) … comisión que teníamos fijada para hoy.
Lo primero que haremos será pasar lista.

Señora secretaria, por favor.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gracias, secretaria.

Siguiendo con el orden fijado, damos por aprobada, si no tienen inconveniente, el acta de la reunión anterior.

Compareixences que se sol·liciten en compliment del pla de treball aprovat per la comissió

La senyora presidenta:

En el siguiente de los puntos iniciaríamos las comparecencias de la comisión especial de estudio de las medidas de prevención de los riesgos derivados de los fuertes temporales.

En esta sesión, el primero de los comparecientes -y va a tener usted el honor de inaugurar las comparecencias- es don Wenceslao Alós Valls, alcalde presidente del Ayuntamiento de Moncofa.
Como a usted le habrán indicado ya, tiene ocho minutos para intervenir, para exponer, y luego el resto de los componentes de la comisión, los portavoces, realizarán una intervención y usted podrá contestar después.

Le agradecería que se ajustara al tiempo, pero, bueno, lo importante es que exponga usted todos sus argumentos.

Tiene la palabra.

Compareixença de l'alcalde president de l'Ajuntament de Moncofa, senyor Wenceslao Alós Valls

El senyor alcalde president de l'Ajuntament de Moncofa:

Muchas gracias, presidenta.

Molt bon dia a tots.

Primer que tot, agrair a esta comissió donar-li al poble de Moncofa l'oportunitat que hui es puga escoltar la seua veu i les seus reivindicacions.
Agrair, també, la presència entre el públic de representants d'associacions veïnals del nostre poble.

Soc, conforme ha dit la presidenta, Wences Alós Valls, alcalde des de 2015, en un moment en què vull manifestar que vaig entrar en política, doncs, amb més de quaranta anys, amb l'ànim de reconduir la pèssima situació en què es trobava la meua població natal.
Abans d'eixe moment, mai havia estat militant en cap partit polític, una cosa que no dic que siga ni bo ni roí, però que simplement vull donar a conéixer que la causa de pegar eixe pas va ser la voluntat de millorar el meu poble en un moment en què Moncofa estava -considere- contra les cordes.

En el 2009, Moncofa, a pesar dels milions d'euros que havien entrat en les arques municipals pel boom immobiliari, era un poble en el que el deute superava el cinquanta per cent del pressupost anual de la població, amb un atur descomunal i uns impostos que en plena crisi ofegaven els seus veïns amb nombrosos PAI, edificis municipals inacabats i paralitzats.
En un informe de la mateixa secretaria municipal, qualificava la situació econòmica de fallida, quiebra; en a penes cinc anys havien passat de ser el quart major pressupost de la província de Castelló a estar en fallida econòmica.

L'urbanisme dut a terme pels governs de la primera dècada d'aquest segle a Moncofa va arrasar en patrimoni natural, cultural, històric, deixant un poble que, a més de sobreendeutat, havia malvenut també als mateixos urbanitzadors la major part dels solars municipals.

Eixa mateixa voluntat sincera de millorar el meu poble que em va portar a la política, ja fa uns anys, és per la que hui estic ací, no buscant culpables de res, val?
, ni tirant la culpa a ningú, sinó buscant el millor per a la nostra terra.
Estic ací davant de tots, que no és el mateix que estiga ací enfront de tots.

Moncofa és un poble de costa, situat al sud de la província de Castelló, en la comarca de la Plana Baixa.
El poble està a penes sis metres sobre el nivell del mar, té una costa d'uns cinc quilòmetres de longitud, 14,5 quilòmetres quadrats, amb uns set mil habitants censats i uns quaranta mil en l'estiu.
El riu Belcaire entra en el terme municipal provinent de la Vall d'Uixó i desemboca al sud del Grau, partint al terme municipal aproximadament per la meitat.
El riu no va ser canalitzat fins la dècada dels cinquanta del segle passat; abans d'eixa data el riu se perdia entre terra de marjal, abans d'arribar a la mar.
La canalització en el seu dia va suposar un avanç considerable per a la població; per un costat, evitant malalties, i, per un altre, es va evitar les avingudes d'aigua que inundaven els camps, destruïen collites i, fins i tot, inundaven el nucli urbà.
Podríem dir, sense por a enganyar-nos, que aquesta canalització del riu i la reducció de la marjal va ser fonamental i positiva per al benestar de la població i el desenvolupament del poble de Moncofa.

Per altra banda, els temporals marítims també provoquen nombrosos danys.
En tractar-se d'un municipi molt pla, de tant en tant, qualsevol temporal provoca destrosses en el litoral.
Sense cap dubte, la regressió i els efectes dels temporals marítims a Moncofa s'han vist agreujats per la construcció en el segle passat del port de Borriana.
La urbanització de principis de l'any 2000 es va dur a terme a través dels PAI, de programes d'actuació integrada, moltes vegades no van tindre -considerem- una distribució lògica.

Però, dit l'anterior, també hem de dir que, encara que l'equip de govern actual -i crec que també puc dir la majoria del poble- no comparteix la urbanització massiva que es va produir, esta es va realitzar terra endins, no sobre terrenys guanyats a la mar, a partir de les distàncies establertes per la Llei de costes i en molts casos deixant les zones verdes enfront del litoral d'espais en la façana de la mediterrània.
Però, el que no esperava el poble de Moncofa és la paràlisi i la lentitud en reaccionar per part de l'administració central enfront als efectes de la regressió i el canvi climàtic que tots sofrim, paràlisi accentuada sobretot en l'última dècada.

L'estudi de Cantàbria de finals del 2010, que analitzava la regressió entre els ports de Borriana i Sagunt, ja va ficar damunt la taula que la construcció d'espigons era l'instrument necessari per a lluitar en contra de la regressió.
Recordem que en aquell moment el tram de costa entre els dos ports ja era un dels quatre trams amb major regressió del litoral d'Espanya.
Abans, ja se tenia clara quina era la solució: la construcció de defenses, però també s'havia fet evident que algunes obres, encara que tingueren un efecte positiu al nord, provoquen problemes al sud.
És per això que es va decidir ja en el 2010 -crec que de forma encertada- que es realitzara aquest estudi per part d'una entitat independent com és la Universitat de Cantàbria.

Des del 2011 fins al 2015, per part del govern es va estar treballant en l'elaboració del «Estudio de dinámica litoral, defensa y propuestas para la mejora de las playas con problemas erosivos, considerando los efectos del cambio climático, la estrategia de actuación del tramo de costa comprendido entre el puerto de Castellón y el Puerto de Sagunto.
Madrid 2015».
Document que se'ls farà arribar entre la documentació que ha aportat a la comissió.

Al juny del 2017, es va fer públic un primer esborrany del projecte d'espigons d'Almenara, publicant-se en el Butlletí Oficial de l'Estat amb data 27 de febrer de 2018, el projecte definitiu per un valor de 7,8 milions, iniciant-se les obres quasi tres anys després al setembre de l'any passat, el 2020.
Deu anys, des de l'estudi de Cantàbria, van haver de passar, des de la seua redacció de l'estudi de Cantàbria, que s'inicien les primeres obres de defensa del litoral del sud de Castelló.
Durant eixe temps, la sensibilitat de l'estat respecte als efectes adversos que poden provocar les obres de defensa ha augmentat; de fet, els informes d'impacte mediambiental necessaris per a fer estos projectes demanats pel ministeri varen passar de ser simplificats a ordinaris, vetlant al màxim pel medi ambient i estudiant amb gran deteniment tots els efectes que podrien produir estes obres.

De fet, els projectes en marxa i en redacció en el tram entre els ports de Castelló i València han substituït, majoritàriament, la construcció de pocs espigons però més llargs per uns projectes amb més espigons més curts, que van acompanyats per l'aportació de graves provinents d'acumulacions al nord de ports, com per exemple el de Sagunt, en les cel·les.
La construcció d'espigons més curts i l'aportació de graves reomplint les cel·les que es creen fa que no s'afecte el transport d'hàbits naturals de nord a sud i, per tant, es minimitza els efectes negatius al sud de les defenses.

Feta esta introducció, des del poble de Moncofa recolzem l'Estratègia de defensa del litoral sud de Castelló, elaborada pel ministeri, tenint en compte el canvi climàtic del 2015, igual que tots els pobles de la zona: Almassora, Borriana, Nules, Moncofa, Xilxes, la Llosa, i Almenara, ajuntaments de tots els colors polítics que compten amb el recolzament d'associacions veïnals que opinen que es tracta d'un estudi conscienciós i que marca una estratègia encertada per a fer front als temporals, tenint en compte el canvi climàtic en el tram entre els ports de Castelló i Sagunt.

El greu problema que estem tenint és la lentitud en la que avancen els projectes; deu anys des de l'estudi, o més, des de l'estudi de Cantàbria fins que s'han iniciat les primeres obres.
L'estratègia estableix trenta-dos actuacions diferents, separant-les entre prioritat alta, mitja i baixa.
Naturalment, l'obra d'Almenara, i almenys una en cada una de les poblacions anteriors, és de prioritat alta, però han transcorregut deu anys i sols se n'ha començat una.
Tots vostés -supose- podran ja també pensar que deu anys després, o dotze anys després, pràcticament totes les actuacions ja són de prioritat alta.

I acabe, i després, si de cas, en el torn de preguntes parlarem de les imatges.
Val?

Per tot l'anterior, vull transmetre'ls que la lluita contra els efectes dels temporals en el tram de costa comprés entre el port de Castelló i el Port de Sagunt compten amb un gran avantatge, que és l'existència de la redacció de l'estratègia per part del govern central, però amb un gran inconvenient: que no es dota pressupostàriament de forma suficient.

Els tècnics, els ciutadans tenen clar el que necessita el sud de Castelló, que es porte endavant esta estratègia de defensa, i el que voldria demanar-los és que les Corts ens recolzen i ens ajuden a impulsar este projecte.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Alós.

A continuación, tienen intervención, por dos minutos, y en el orden de menor a mayor.

Por parte del Grupo Parlamentario Podemos, tiene la palabra la ilustre diputada Estefanía Blanes.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Bé, el Grup Parlamentari Unides Podem li agraïsc, evidentment, la seua intervenció.

I sí que, jo crec que com ha dit que ens ha passat o ens facilitarà més documentació, sobretot jo crec que ahí és on hem d'estudiar-la amb tranquil·litat i vore què és el que pot aportar a aquesta comissió, però sí que, com ha comentat, existix ja un estudi en el que sembla ser que, bé, que sí que estan d'acord amb la previsió d'actuacions que es promouen en aquest estudi, i per tant m'agradaria preguntar-li si tenen alguna calendarització d'aquestes obres i d'aquestes actuacions, sé que ha dit que estaven emmarcades entre prioritàries a mitjà i llarg termini, si eixa calendarització té uns terminis més o menys marcats en aquest estudi, i sobretot en quin punt es troben aquestes obres i aquestes actuacions.
Sobretot, també, en aquesta comissió crec que l'objectiu és buscar quins són els efectes que tenen al nostre territori els temporals, que malauradament cada vegada són més freqüents, però sobretot vore quines són les soluciones.

Per tant, ací sí que existix un estudi en el que ja es pretén una solució a estes conseqüències de les tempestes que podem patir, doncs, pense que ja n'hi ha un pas prou avançant, i, sobretot, com ja li dic, vore com s'està implementant.
Ha dit que ha tardat deu anys en posar-se en marxa, i vosté que està en un ajuntament sé que sabrà el que són, no?
, tots els tràmits administratius i no ha de ser això una excusa per a no posar-los en marxa; però, si una vegada estan ja iniciats, doncs, bé, això, un poquet en quin punt es troben i com veu que s'estan desenvolupant perquè -crec- van tindre una reunió amb el departament de costes en la que sí que se'ls va poder explicar un poc com estaven aquestos treballs.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Vox tiene la palabra, por dos minutos, el ilustre diputado Miguel Pascual.

Cuando quiera.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Buenos días, señor Alós, muchas gracias por su intervención y bienvenido a esta comisión especial de estudio.

Quería, bueno, es una de las de las documentaciones que se les han solicitado a los ayuntamientos, supongo que aún estarán en fase de redacción, pero sobre todo la descripción, la valoración y cuantificación de los daños que ha producido tanto la borrasca Gloria como las demás borrascas y situaciones climatológicas adversas.

Luego, también nos gustaría que nos describiese cuáles han sido las actuaciones que se han estado llevando a cabo por parte del ayuntamiento para intentar parar esta regresión del litoral en su municipio.
Si ustedes también tienen un plan de actuación municipal en caso de estas borrascas tan fuertes y si están haciendo alguna modificación de su plan general en vistas de estos fuertes temporales.

Y también quería preguntarle si pudiese ahondar un poquito en relación con lo primero que le he comentado, que ha sido el tema de los daños y demás, si por parte de su municipio han recibido ayudas por parte de la Diputación, del Consell o del Gobierno central para hacer frente a estas borrascas.

Y, por mi parte, poco más.
Ahora va a tener usted doce minutos, si no me equivoco, para poder completar su comparecencia.

Y de nuevo, pues eso, también hacer hincapié en si cree que hace falta, no se para ahora el proceso de entrega de documentación, si cree usted que es conveniente compartir con esta comisión más documentación al respecto, no tenga usted ningún reparo en hacerlo.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Pascual.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra, por dos minutos, la ilustre diputada Belén Bachero.
Cuando quiera, señoría.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, presidenta.

Senyor Alós, moltes gràcies per vindre ací a comparéixer.

Bé, sí que m'agradaria fer una explicació a algun comentari que havia fet abans, afegir que esta comissió es fa a petició del Grup Parlamentari Socialista, que és qui la presenta a un Ple, i amb el recolzament dels grups del Botànic i d'altres grups; però que justament el seu partit estava prou en contra de la comissió i que la seua portaveu en concret va dir: «Es una comisión de estudio más sobre algo que ya se está estudiando, aunque, como bien sabe, en una zona concreta, que es la de Vega Baja, pero no deja de ser una DANA.
Gloria es una DANA y todos estos temporales son DANA, con lo que entendemos que las conclusiones que se saquen de la Comisión de la DANA es suficiente.
Por todo ello, los intervinientes también son técnicos y experimentados, que saben que, como ya dijo el señor Císcar, cuando se debatió la creación de esta comisión los análisis técnicos ya existen, los estudios ya existen, los informes ya existen».
I després a més va afegir que «quieren seguir perdiendo el tiempo con comisiones de estudio, cuando los estudios ya están».

Aleshores, jo era per dir-li que nosaltres en cap moment s'ha intentat en esta comissió que ningú vinga a perdre el temps, sinó que és una comissió que es fa perquè puguem tindre també una visió de la realitat que està ocorrent, de com els pobles estan fent front a tot açò, de com el ministeri d'Espanya, que al final és el que, en este cas, ha de fer les actuacions que vosté està anomenant, que no són de la Generalitat.
Per tant, este parlament realment entén vosté que no té massa potestat sobre eixes actuacions.
Sí que podem dir-li a la Generalitat que demane que se afanyen en fer-les, però que entenga que no tenim un seguiment exhaustiu, com el que pot tindre vosté, que al final és un afectat directe sobre estes actuacions que són del ministeri d'Espanya i que, per tant, qui controla totes eixes actuacions és el Parlament espanyol, com vosté sap.
Un poquet per situar-nos.

Després, com ja li he dit, sí que m'agradaria saber, estes queixes que vosté fa cap al ministeri, tindre clar com estaven planificades i en què pensa vosté que s'estan retardant o com pensa que haurien d'implementar-se.

I, per últim, el que més ens importa també saber és les actuacions que vosté va fer després del temporal, els diners que se gasten, les despeses que li suposen al seu municipi estes actuacions; i si també ha mirat algun projecte com n'hi ha d'innovadors, per exemple, en la recuperació de la sorra.
Sap que Castelló ciutat està ara en un projecte innovador, que fa una separació de la sorra que això suposa un estalvi per a l'ajuntament i al final per als veïns.
Si vosté ha fet alguna indagació en aquest tema.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señoría.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Ciudadanos, tiene la palabra la ilustre diputada María Quiles.
Y discúlpeme porque le tocaba a usted antes y he invertido el orden de intervención.

Tiene la palabra, cuando quiera, por dos minutos.

La senyora Quiles Bailén:

No se preocupe, presidenta.

Muchas gracias.

Yo agradecer al señor Alós su presencia.

Y creo que es la primera sesión que tenemos de esta comisión, y yo rogaría lo mismo exactamente que rogué cuando comenzó la DANA, y es que intentemos politizar lo menos posible, porque entiendo que estamos aquí para intentar ayudar y solucionar problemas, y además conseguimos al final que el plan saliera por unanimidad.
Y creo que es el espíritu que debería llevarnos a todos.

Dicho lo cual, vuelvo a decir, agradecer al señor Alós porque, siempre que vengan los alcaldes y nos den su visión, que son los que están a pie de pista, pues enriquece muchísimo.

Yo comentarle, señor Alós, pues imágenes desoladoras las que vimos en Moncofa durante tres jornadas de agua, quiero centrarme en el tema, el agua del mar barrió el litoral.
Yo he estado revisando prensa e imágenes, anegando viales, sótanos, destrozando infraestructuras.
Ya nos ha pasado imágenes del litoral, pero yo he visto también de temas de la ciudad, de lo es la orilla, las playas del Belcaire y Beniesma desaparecieron prácticamente bajo el mar.
La urbanización de la Torre también fue gravemente perjudicada.
Los bomberos tuvieron que redoblar esfuerzos e incluso los propios vecinos, como siempre pasa en estos casos, se sumaron a la campaña de limpieza tras el paso de Gloria.
Por eso siempre digo que al final el municipalismo es el que está en primera línea y al que le toca actuar.

Y en ese momento, según nos dices en prensa, su consistorio realizó un cálculo de daños superiores a 400.
000 euros necesarios para reponer parte de esos desperfectos.
Yo quería preguntarle: ¿cuál considera, pasado el tiempo, que ha sido la cantidad económica necesaria para solventarla, si ha sido suficiente y cuánto ha recibido a esas ayudas?

Adelantaron que solicitarían, por tanto, esas ayudas, tanto las estatales como las de la Generalitat.
¿Sabe si le han llegado, cuántas y si las han podido utilizar y ha servido para solventar esos desperfectos?

También sufrieron la borrasca Blas y también en ese caso creo recordar que reclamaron ayudas que, como suele pasar siempre, pues no llegaron a tiempo.

El tema de los espigones ya lo he comentado usted, y además yo creo que es más que obvio con las fotos que nos han enviado, pero sí que nos aclarara más cuál es la situación.
Igual que también ha hablado del estudio elaborado por la Universidad de Cantabria, que estaba usted esperando después de diez años.
Sí que me gustaría que centrará más en qué situación estamos y cuándo hemos empezado a trabajar, porque si tardamos todo en hacerlo décadas al final no llegamos.

Cómo ha quedado la avenida Mare Nostrum y el canal del Masbó, que creo que también se desbordó, si también considera que hay que hacer alguna actuación sobre el mismo, porque sí que ha dicho que la canalización del río fue útil.
Pero para saber qué pasó con ese canal.

Y nada más.
Muchísimas gracias por estar usted aquí hoy.

La senyora presidenta:

Gracias, señoría.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra, por dos minutos, el ilustre diputado Alfredo Castelló.
Cuando quiera, señoría.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidenta.

Señor Alós, bienvenido a su casa, que son las Cortes Valencianas.

Quiero hacer un pequeño cambio de juego, y luego vuelvo al tema de los espigones y la arena, porque me parece que ustedes tienen un problema también, como algunas otras poblaciones.
La regresión de la costa no sólo afecta a la propia costa y las playas, sino a viviendas que estaban a ciertos metros de la costa y que han entrado en problemas con la Demarcación de Costas, con el ministerio, de cara a que pueden estar incluso amenazadas de derribo.
Y era porque nos comentara usted si ese problema lo tenía.

Que nos dijera si su Plan general de ordenación urbana o su ordenación urbanística parcial, lo que sea, esas viviendas que tiene están legalmente ubicadas.
Quién fue, qué gobierno fue, cuántos años hace que se decidió que esas viviendas podían estar ahí, y si era perfectamente legal.
Y cuál es el posicionamiento municipal respecto a esas viviendas.

Respecto a las otras cuestiones, muchos compañeros ya han hecho las preguntas que yo quería formularle.
También le digo una cosa que yo creo que es importante, y es que ustedes tienen un proyecto, un proyecto hecho por la Universidad Cantabria, encargado por el ministerio y que, por lo tanto, cuenta con todos los parabienes.
Me gustaría que me dijera qué parte de ese ese proyecto, desde el puerto de Burriana hasta el puerto de Sagunto, se ha realizado.
Y que valorará si el confinamiento de las arenas a través de espigones le parece una buena fórmula para hacerlo o los otros espigones que pueda plantear alternativos, como los espigones semisumergidos, etcétera.

También quería decirle una cosa que me parece interesante, a usted, que es alcalde, y ya que compartimos el mismo proyecto, yo fui alcalde Sagunto, pero antes de ser alcalde de Sagunto tuvimos un problema con la playa del Puerto de Sagunto, y se hizo un espigón, el espigón lo pagó íntegramente la conselleria de obras públicas.
Es decir, también hay alternativas, más allá de los ministerios, independientemente que haya gente que se ponga de perfil.
También hay alternativas, el Consell ha pagado espigones y ha solucionado problemas de forma espectacular.
He de decirle que he estado en su playa hace tres meses, viéndola, y es lamentable el estado en el que se encuentra y que le deseo mucho ánimo y que pueda hacer toda la presión del mundo para que el tema se solucione.

Fundamentalmente, y última pregunta: qué expectativas tienen de ejecución de ese proyecto y si usted cree que aquí lo único que falta es inversión.

Gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Castelló.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra, por dos minutos, el ilustre diputado Francisco Gil.

El senyor Gil García:

Gràcies, senyora presidenta.

Moltes gràcies, senyor alcalde, senyor Alós, per la seua presència i sobretot pel to que ha utilitzat, és veritat un to, a banda de reivindicatiu, que és el toca, més descriptiu.

Aquesta comissió proposa, fonamental, i ja s'ha dit, és una comissió d'estudi, val?
Jo considere que el repte polític, que ja s'ha dit ací, hauria de ser l'última opció que cadascú de nosaltres hem de tindre, fonamentalment, i ho dic a títol personal i ho dic en nom del meu grup parlamentari, la nostra funció fonamentalment és escoltar, i escoltar per extraure conclusions que ajuden a mitigar tota la problemàtica del litoral i de l'interior produïda pel canvi climàtic que és inexorable.

Aleshores està bé, està bé que compten amb algun tipus de ferramenta.
Sabem que la Comunitat Valenciana té 470 quilòmetres de costa.
El seu municipi crec que en té sis aproximadament.
I la problemàtica probablement és exportable a la resta dels quatre-cents i escaig quilòmetres més de la costa.

Però bé, la meua pregunta aniria en funció de si creu realment que eixe estudi, que pareix que està consensuat més o menys, és: primer, si és viable econòmicament; i, en segon lloc, si no tindrà -li parle en un pla hipotètic- repercussions negatives en altres zones del litoral, perquè tots sabem que es fa un port i té afecció normalment en aquesta zona al sud.
Per tant, cap algun tipus d'efecte secundari d'eixe tipus d'actuació?

I per lo demés, moltíssimes gràcies pel seu to en la seua intervenció.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Gil.

A continuación, tiene usted la palabra nuevamente por doce minutos para poder contestar o hacer las consideraciones que usted considere.
Gracias.

El senyor alcalde president de l'Ajuntament de Moncofa:

Muchas gracias, presidenta.

Muchas gracias a todos.

Matizar dos cuestiones.
En 2010 se hizo el estudio de la Universidad de Cantabria en el cual marcaba las líneas del documento que se les ha adjuntado; solo está la carátula, pero tienen todo el documento en su plenitud, redactado en el 2015 por el ministerio, en aquel momento de Agricultura, Alimentación y Medio Ambiente.
Ese documento establecía 32 actuaciones en el litoral entre Castellón y Sagunto, entre dos puertos, entonces limitaba y actuaba sobre dos barreras producidas por las personas, por los humanos, por el gobierno, y, por tanto, limitaba los efectos nocivos al sur del tramo, porque al sur del tramo se encuentra el Puerto de Sagunto.
Eso en parte responde a una de las últimas preguntas planteadas aquí.
De esas 32 actuaciones en estos momentos hay en marcha una -respuesta a Alfredo-, una de 32 actuaciones, después de prácticamente 12 años del estudio de Cantabria y 7 años de la Estrategia de defensa del litoral de Castellón.
El grave problema es la lentitud en que se está trabajando en una solución.
La solución la ha planteado el ministerio y, conforme he dicho antes, se trata a través de construcción de espigones.

En la documentación que les he pasado, la número 1 es una lista genérica, que la vamos a obviar por la falta de tiempo.
La número 2 es el Grao de Moncofa, imagen de 1956 e imagen de 2021 En ella se puede ver como la existencia de espigones, que se pueden observar en la parte de arriba, han estabilizado todo el litoral.
Sin embargo, si pasamos a la número 3, es la zona de la desembocadura del Belcaire.
En la línea verde se puede observar todo el retroceso que se ha producido en el litoral debido a la falta de defensas.
Si entramos en detalle, en la número 4 podemos ver la línea roja, que es dónde está el litoral en la actualidad -bueno, realmente en el 2019, que ya no es la actualidad- y dónde estaba en los años cincuenta.
Se han perdido más de doscientos metros, afectando a parcelas de cultivo, afectando a propiedades particulares construidas legalmente, algunas de ellas hace cincuenta años y algunas de ellas hace más de cien años.

Pero no estamos hablando solo de una afección a propiedades particulares o a propiedades del ayuntamiento, como pueden ser viales, tendidos eléctricos, sino también de patrimonio histórico.
La torre caída de Beniesma, siglo XV, la imagen de arriba de los años setenta, creo recordar; en estos momentos, totalmente engullida por el mar.
Estamos perdiendo o se nos está haciendo perder parte de nuestra historia.

En la fulla número 6, la microreserva en el 2001, establerta per la Generalitat Valenciana, la mateixa Generalitat Valenciana; en l'actualitat, la microreserva arrasada totalment pels efectes de la regressió.

En la número 7, conforme deia, per exemple, se pot vore, doncs, línia elèctrica que, quan se va fer, per suposat, no se va fer dins la mar.
Aleshores…

I en la número 8, conforme estàvem parlant, doncs, vivendes que, en el seu moment, se van construir a dos-cents metres, a la millor, de la mar o tres-cents metres, que hi ha una vaca pasturant per davant, i, en estos moments, s'ha hagut de construir una barrera paral·lela perquè, si no, haguera desaparegut.

Tot açò fica en evidència i deixa clar que la solució són els espigons, se pot observar clarament en la fulla número 2.
I el problema, a més del canvi climàtic contra el qual devem lluitar, està clar que devem lluitar contra el canvi climàtic, no ho negue en absolut, però també hem de lluitar contra els seus efectes nocius en la nostra costa.
La solució és la construcció dels espigons.
L'avantatge que tenim al sud de Castelló és que tenim esta estratègia establerta pel ministeri, una estratègia que el que marca són unes línies generals en tot el tram, que eixes línies generals després se concreten de forma particular cada vegada que se trau un projecte.
O siga, que no estem parlant que se van a fer uns espigons conforme se van dir en el 2015 en el 2025 quan comencen, no; cada vegada se van traient, d'eixos 32 projectes, projectes digam detallats, projectes que també, conforme he dit abans, doncs, tenen un major estudi mediambiental que fa uns anys i projectes que han variat amb l'aportació de graves que permeten el flux de graves des del nord fins al sud.

Se'ns preguntava pels danys.
Tenim uns danys econòmics, però també tenim uns danys podríem dir patrimonials.
La pèrdua de la torre és un dany irreparable, és un recurs, un record de la nostra de la nostra història que, per desgràcia, possiblement, desapareixerà.
Els danys econòmics de Glòria nosaltres els vam valorar al principi, efectivament, en 400.
000 euros; després, se van valorar en 300.
000 i el que hem rebut han sigut 6.
000 euros en estos moments, 6.
000 euros per part de la diputació de Castelló; varen ser danys per un costat físics i per altre costat de neteja.

Però és que també està el dany continuat al possible futur del poble.
Moncofa, any rere any, ha de gastar-se diners en el manteniment d'infraestructures, que a la millor a l'any següent, per desgràcia, doncs, desapareixen per la falta d'estos espigons.
Moncofa no pot ser, en estos moments, un destí turístic 365 dies a l'any perquè gran part de la seua platja desapareix perquè no hi ha res.
I estem arribant a un punt que se pot crear molta incertesa.
Si se meneja, per exemple, la línia divisòria, si se lleven les propietats a gent que ha construït les seues cases conforme a llei, conforme tocava i que li les lleven, ¿quina seguretat van a tindre els propietaris de les cases de darrere o la gent que en un futur vullga adquirir una casa en el nostre poble?
La solució està clar, almenys en el tram entre Castelló i Sagunt, i és la construcció dels espigons.
L'estudi de Cantàbria és un gran avantatge amb què comptem i, per això, el que demanem és que se recolze també des de la Generalitat Valenciana i des de les Corts.

No he vingut ací a fer política; no he nomenat ningun partit, ni dels que van manar ací ni dels que van manar allà.
Alguna intervenció el primer que ha fet ha sigut nomenar partits i recriminar coses; jo crec que estem ací per a trobar solucions.

Se m'ha preguntat també el tema de l'execució.
Bé, crec ho he dit, de 32 projectes hi ha un en marxa, desprès de quasi una dècada.
Se n'han de ficar molts en marxa.
¿És qüestió de falta de diners, en estos moments que estan arribant els diners des d'Europa?
No.
No, perquè estem parlant que seria una quantia important, perquè estem parlant, a la millor, de cent, de cent cinquanta milions d'euros tot el tram; però estem parlant de deu, dotze anys de paràlisi, que no s'ha fet res.
Des de l'Ajuntament de Moncofa hem demanat que se dote d'una quantia de vint, vint-i-cinc milions i en quatre, cinc anys tindríem tot el tram no per Moncofa, sinó Castelló-Sagunt solucionat i és una cosa que és necessària perquè cada vegada que passa el temps, doncs, els efectes són pitjors.

Se'ns han preguntat també les actuacions de l'ajuntament.
Fa poquet nosaltres vam demanar a costes assumir una actuació i la resposta va ser no, va ser un no rotund.
La competència és clarament de costes i hi ha una població veïna en la qual, doncs, s'ha actuat i la resposta que ha tingut ha sigut una sanció per part del ministeri.
Aleshores, per això el que ací demanem és el recolzament perquè actue qui ha d'actuar, que és costes; i, en el nostre tram, que duga endavant el projecte que tots creguem que és convenient, que ells mateixos van redactar i que creguem que és imprescindible.

Dit tot açò, a vore si hi ha més preguntes, perquè sí que hi havia més preguntes.
Se'ns preguntava això, el tema…, ho he respost ara, el tema de què ha fet l'Ajuntament de Moncofa.
L'Ajuntament de Moncofa reacciona rapidíssimament a qualsevol temporal que es produïx en la nostra població, val?
Conforme he dit, no ens deixen fer espigons a nosaltres, però tampoc és la nostra obligació ni tenim diners suficients; ha d'assumir cada u les seues competències i, en este cas, el que deuria fer el Govern d'Espanya, opinem, és dotar-les suficientment i començar tots els projectes a la vegada.

Tenim pla contra inundacions.
Tenim traçades rutes d'evacuació, per suposat, i ha tocat ficar-les en marxa per temporals de pluja en el càmping local, a penes un any després d'entrar nosaltres en l'equip de govern.
Però també tinguem en compte que Moncofa se tracta d'un poble molt pla i que els efectes, quan se produïx una DANA, quan se produïx una gota freda, poden ser molt greus.

Dit tot açò, jo crec que done per contestades les preguntes.
Segur que me'n deixaré alguna, però, bé, moltes gràcies a tots.
Demanar, per a concloure en este minut, doncs, és això.
Necessitem…, tenim la solució.
Al sud de Castelló, almenys, contra els temporals hi ha una solució.
Jo comprenc i compartisc la por que podem tindre si se crea una comissió que no recolza eixa solució, perquè ens ha costat dotze anys que se fique la solució damunt la taula.
Si esta comissió ho veu a bé recolzar-la, doncs, és el que li demanaríem, és el que demanem tots els alcaldes, conforme he dit, de distints grups polítics, els ciutadans i és el que planteja inclús el govern central, l'únic és que en estos moments no se fiquen diners perquè se duga endavant o no se fiquen diners suficients de forma evident, perquè en dotze anys no s'ha dut endavant.
La por que hi ha és que se cree, a la millor, una comissió que el que faça siga reconsiderar, i vull ser sincer, se reconsidera una solució; si en un tram tenim la solució, doncs, recolzem-la, no la fiquem en dubte.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, don Wenceslao Alós Valls, alcalde presidente del Ayuntamiento de Moncofa, por su presencia hoy en esta comisión y por haber expuesto sus argumentos y por haberse ajustado al tiempo.
Muchísimas gracias.

A continuación va a comparecer, por parte del Ayuntamiento de Cullera… Bueno, vamos a dar un minuto de receso -pero no salgan de la sala, por favor- para despedir al alcalde y recibir al siguiente compareciente.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

Gracias, señorías.

Retomamos la comisión y recibimos, en estos momentos, al siguiente compareciente, al alcalde del Ayuntamiento de Cullera, a don Jordi Mayor Vallet, que dispondrá de ocho minutos para usted intervenir, los cuales dan comienzo en este mismo momento.

Compareixença de l'alcalde de l'Ajuntament de Cullera, senyor Jordi Mayor Vallet

El senyor alcalde de l'Ajuntament de Cullera:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats i diputades.

En primer lloc, vull agrair a les seues senyories la posada en marxa d'aquesta iniciativa que confie servirà per consolidar una idea que, amb inexplicables excepcions, tots i totes els presents compartim, i és que el canvi climàtic és un fet irrefutable que tindrà greus conseqüències mediambientals i econòmiques, que amenaça la nostra mateixa supervivència com a espècie i que requereix una resposta tan seriosa com immediata.

Com, sens dubte, acreditaran tant els experts convocats a aquesta comissió com la documentació que han sol·licitat, entre altres, l'ajuntament que presidisc, aquest tipus de catàstrofes han estat una constant els darrers anys, pel que ja no poden continuar sent considerats com a catàstrofes extraordinàries i imprevisibles, sinó com un escenari cert que ha de ser planificat, pressupostat i abordat amb la suficient antelació i dotació de recursos, tant econòmics com humans.

Cullera ha patit, com qualsevol altre municipi del nostre territori del litoral, les conseqüències econòmiques i humanes derivades de la destrucció d'infraestructures públiques, edificis i béns, tant públics com privats.
Només en el període de 2015 a 2021, del qual he sigut alcalde d'aquest ajuntament, la factura dels successius temporals i DANA que han afectat el litoral de Cullera ha ascendit a més de quatre-cents mil euros només en la reposició d'accessos, postes sanitàries, torretes de vigilància i altres equipaments de les nostres platges.
I, tot i ser aquesta una quantitat menys menyspreable per a una administració la nostra envergadura, la xifra empal·lideix davant de gairebé set-cents mil euros que ens hem vist obligats a destinar a la retirada, gestió i neteja dels prop de huitanta mil metres cúbics de canyes, plàstics, animals morts, només al temporal Glòria trenta mil quilos de peix, així com mobles i altres estris.
Als set-cents mil euros cal sumar els més de huitanta-tres mil euros anuals en concepte d'eliminació d'aquestos residus.

I és que, com no hi ha cap dubte i tots vostés saben, Cullera no és només un municipi amb més de quinze quilòmetres de litoral.
La meua ciutat és el punt on desemboca la principal conca hídrica de la nostra comunitat, la conca del riu Xúquer.
Dit d'una altra manera, amb independència d'on descarregue el temporal al llarg i ample de la nostra província, aquest sempre desembocarà a Cullera.
Els barrancs, afluents o conques, el manteniment dels quals no haja estat degudament previst, acabaran a les nostres platges en un immens abocador de residus de tota mena, la gestió dels quals sufraga l'únic municipi i administració que no els haurà generat, que és Cullera, i ací els porte una mostra de l'últim temporal, Glòria, que vàrem tindre.
Un fet que estic segur tots vostés entenen com a una inexplicable i gravosa injustícia i més encara en els casos en què el manteniment d'aquestes conques s'efectua correctament, com pot ser i ha estat en els darrers anys.

La mateixa dinàmica d'aquest tipus d'episodis, de riuades, conseqüència directa de la majoria de les DANA, sempre porten amb si l'arrossegament de tones i tones de residus vegetals que acabaran, sí o sí, dipositades al principal motor econòmic de la nostra ciutat, que són les nostres platges.

Ara, senyories, afigen vostés un segon factor lligat al primer, i és que, a més de ser la desembocadura del més cabalós dels rius d'aquesta comunitat, som també la seu d'un dinàmic port pesquer i nàutic, l'únic propietat d'aquesta Generalitat en tota la província de València.

Cullera, com algunes de les seues senyories sens dubte coneixeran, acull l'únic port d'aquesta titularitat.

El treball dels seus armadors i mariners confereix a la prestigiosa llotja de Cullera un paper fonamental a l'hora d'assegurar que la meua ciutat i el meu territori tinguen, prime i sustente la bona part de la nostra…, del valor afegit que tenim com a destinació turística, juntament amb el nostre litoral i el nostre paisatge, la nostra gastronomia.

Com alcalde, defense i defensaré sempre el manteniment i el futur del nostre port, com no podia ser d'una altra manera, i la seua indústria pesquera i recreativa.
Però l'existència d'aquesta infraestructura, així com les esculleres i defenses que necessàriament l'acompanyen, també produïx a les platges del nostre litoral sud un increment exponencial de la pèrdua de milers i milers de tones de sorra cada cop que ens afecta una DANA.

Només cal assenyalar una de les moltes dades que aporten a la documentació sol·licitada per a aquesta comissió del meu ajuntament, permetent-me assenyalar que només entre 2010 i 2020 la platja del Brosquil, la més al sud de Cullera, ha vist desaparéixer la seua totalitat el cordó dunar, i el que només fa una dècada eren camps de cultiu hui són de facto la primera línia de costa.
Això suposa, senyories, una recessió de més de 30 metres en una sola dècada.

La Comunitat Valenciana i Cullera necessiten l'existència i la pervivència d'aquest port.
Ningú ho dubta.
Però és una responsabilitat també col·lectiva, no només de l'administració municipal, el d'aturar, reparar i preservar el manteniment d'una línia de costa que hui en dia ja amenaça habitatges i cultius i que, amb cada nova DANA, augmenta exponencialment el seu deteriorament, ja que és aquesta sorra que hui fa falta a les nostres platges l'única i principal defensa davant dels temporals que ja sabem que patirem demà.

Miren, senyories, podria estar hores aportant dades sobre el ruïnós efecte que sobre les arques i béns de les meues conciutadanes i conciutadans tenen aquestos temporals, però, amb el seu permís, preferisc centrar-me per a acabar amb aquesta primera intervenció en aquells canvis que com a parlament entenc han de reclamar a les administracions competents per a mitigar i prevenir els efectes adversos que ja coneixen.

Per començar, toca reconéixer, perquè és de justícia, el suport que els darrers anys hem comptat per part del govern de la Generalitat valenciana i, molt singularment, amb la direcció general d'emergències, a l'hora d'articular les primeres respostes a cadascun dels episodis que hem conegut.

També és just assenyalar que en els darrers anys s'ha evidenciat per part del Govern d'Espanya una major sensibilitat pel que fa al deteriorament del litoral i, després de reunir-nos recentment amb la delegada de govern i amb responsables de la demarcació de costes, se'ns ha fet partícips dels plans i consignacions pressupostàries per a la construcció de dics i esculleres que el ministeri de foment té previst dur a terme en el nostre litoral.

Però jo no he vingut ací ni per a recriminar a anteriors governs la seua, sense dubte, irresponsable inacció ni per a lloar els actuals.
Vull traslladar a les senyories la justa reivindicació d'un municipi que es veu obligat a afrontar en solitari allò que sens dubte és una responsabilitat col·lectiva.

Reclamem d'aquesta cambra el seu suport a la reivindicació de la meua ciutat davant de les administracions competents per a exigir un impuls encara més urgent per a l'execució de les obres previstes per a la recuperació i defensa del nostre litoral sud.

I, senyories, reclamem empatia amb els que treballen, custodien i mantenim la desembocadura del Xúquer a diari.
Cada nova DANA, cada nou temporal ja no es pot considerar una catàstrofe imprevista a la qual destinar recursos extraordinaris extrets d'un fons de contingència.
El canvi climàtic que alguns neguen i altres matisen quan els convé, segons instant el govern o l'oposició, són un fet; no són extraordinaris.
Són i seran el futur immediat.
Un fenomen comú, regular i que succeïx habitualment i que és, com el diccionari definix l'adjectiu, un fenomen ordinari.

S'ha de valorar estudiar la necessitat de proveir-se de línies pressupostàries específiques pel que fa a la retirada, gestió i neteja de les àrees del litoral limítrofes a la desembocadura de rius i barrancs.

S'ha d'habilitar per part de l'estat i la Generalitat els recursos pressupostaris, tècnics i humans per a assegurar que els danys provocats siguen immediatament reparats i sufragats per aquestes i no transferir mitjançant farragosos processos de subvencions inacabables, justificacions i tràmits als ajuntaments afectats amb una velocitat que no és pròpia.

I acabe.
Ha d'acabar ja una gestió d'aquest tipus d'episodis en què per la via de la imperiositat, necessitat o, com el cas de Cullera, amb la retirada d'animals morts pel nostre sentit ineludible de responsabilitat en l'àmbit de la salut pública, som els homes i les dones de Cullera els que recollim sols amb els nostres recursos les conseqüències d'una aigua que en poques ocasions ni tan sols va ploure sobre els nostres caps.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Mayor.

A continuación, dispondrán de un turno de dos minutos de palabra que iniciamos por el Grupo Parlamentario Unides Podem con la palabra de la señora Estefania Blanes.

Cuando quiera.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, presidenta.

I moltíssimes gràcies per la seua intervenció.

Jo crec que ací ha quedat prou evident que, evidentment, les poblacions costaneres tenen els efectes que venen des de la mar amb totes aquestes tempestes, però vosté ha posat el focus, i jo crec que és molt important també, sobre eixes conques que van a desembocar als seus municipis.

I ha comentat…, i, a més, així ha acabat la seua intervenció, dient que finalment s'han de fer càrrec des dels municipis de les actuacions per tal de netejar i de poder solucionar tot allò que els arriba de terres endins.
Aleshores, no sé jo de quina manera pensa vosté que es deuria d'actuar, entenc que des de les confederacions o des del ministeri, per a evitar que eixes restes arriben als seus municipis i, sobretot, una vegada amb el que no s'haja pogut evitar i arribe a la costa, de quina manera…, actuar de manera immediata i, com vosté diu, no a través de subvencions, sinó que es faça càrrec, entenc, l'administració estatal.

I res, jo ja dic que sobretot en este punt, que crec que ha segut un poc diferenciador de la seua intervenció, sí que m'agradaria centrar-me ahí.

I, després, en les qüestions del tema de la pèrdua de sorra, que al final és un problema que evidentment patixen la gran majoria de les platges, però que, com també sap, és una dificultat, perquè al final eixe trasllat artificial de la sorra afecta tant la pèrdua com quan s'ha d'extraure d'altres zones.
No sé si s'ha pogut implementar algun altre tipus de mecanismes o de formes per tal de retindre al màxim eixa sorra i evitar tot el possible la reposició de manera artificial de les platges.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Vox tiene la palabra por dos minutos el ilustre diputado Miguel Pascual.
Cuando quiera, diputado.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Buenos días, señor Mayor.

Muchas gracias por su asistencia hoy aquí en esta comisión especial de estudio.

Quería preguntarle, en primer lugar, si usted conoce el informe de estrategia de actuación en la costa sur de Valencia que afecta al término de Cullera y que nos comentase si las actuaciones -porque muchas de las que afectan a su municipio son de prioridad alta, según el informe- si se han realizado, están en ejecución, hay alguna previsión o si ya se han realizado.

Con respecto al tema de los costes de los daños en la última Gloria, creo que ha comentado usted un valor aproximado de unos setecientos mil euros de daños.
Quería preguntarle si han recibido ayudas por parte de la diputación, por parte de la conselleria, del gobierno central, porque, si no me fallan los datos, su localidad fue decretada como de emergencia… de esto, ¿no?
, por los graves daños.

Me ha llamado la atención que haya hecho usted mención a que lo suyo es que sea la propia administración implicada, que es la autoridad competente en esto, el que se encargue de hacer los arreglos, y no sea eso, a base de subvenciones, como un poco escurriendo el bulto de que cada uno se las arregle para luego volver otra vez a lo mismo.

Y ha comentado también usted que la coordinación de emergencias ha sido…, ha estado bien, con el 112 y con la conselleria.

Básicamente me quedaría por preguntarle cuáles cree usted…, las ha comentado, pero si hiciese a lo mejor hincapié en alguna más concreta de cuáles serían las soluciones para paliar los efectos de una próxima borrasca como la de Gloria y, por ejemplo, en las actuaciones de la estrategia esta que he comentado antes del ministerio, si añadiría, quitaría…

Y nada más.
Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Pascual.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Ciudadanos tiene la palabra la ilustre diputada María Quiles.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Gracias, señor Mayor, por su asistencia y su comparecencia.

Yo casi voy a empezar por el final.
Usted ha enseñado unas imágenes yo creo que muy ilustrativas de la desembocadura del río Xúquer, y usted ha dicho: «Pase lo que pase, al final la desembocadura nos viene a nosotros y en pocos sitios pasa eso».

Yo soy de la Vega Baja y en Guardamar del Segura también pasa eso.
La desembocadura es muy…, desemboca allí.
Es una zona lógicamente costera.
El río desemboca en el mar y uno acaba recogiendo lo que viene de toda la cuenca y, al final, acaba asumiendo como suyo lo que no es suyo, porque, al final, es un organismo nacional.

Con el tema de la Confederación Hidrográfica del Segura, nosotros no tuvimos en la DANA nada de suerte, ni compareció ni quiso venir.
Yo quería preguntarle cuál es la actitud de la Confederación Hidrográfica del Xúquer con su ayuntamiento con estos problemas que, entiendo, son comunes a todas las zonas donde están las desembocaduras.
Y si ha tenido reuniones y les han prestado soluciones y, sobre todo, cuál es eso, la actitud de la confederación.

Luego también ha dicho usted una cosa que a mí me ha gustado mucho, porque también lo he vivido.
Estuve mirando cosas de su municipio.
Al romperse la piscifactoría también se llenaron de peces muertos, que tampoco eran suyos -y entiéndame con «suyos»- y han sido -lo que pasa siempre- los propios vecinos…, y el propio ayuntamiento quien, al final, sea del color que sea, se arremanga y echa una mano.
Entonces, agradecer y agradecer a los vecinos, porque siempre sois los que estáis en primera mano.

Pero bueno, voy a las preguntas concretas.
Desde el Ayuntamiento se celebró un pleno extraordinario para articular la solicitud de ayudas, y yo quiero saber esas ayudas que ustedes solicitaron cuántas han llegado y cuántas se han podido ejecutar de las que se pidieron.

También sé que en enero de 2020 tuvieron una reunión con Cecopal en la que conseller de política territorial, Arcadi España, estuvo presente para valorar la situación del municipio, y yo quiero saber dos años más tarde cuál es la situación de su municipio.
¿Cuántas cosas ha podido hacer de lo que había previsto y cuántos daños se han recuperado después de esa tormenta?
Y, ¿qué medidas se han tomado de carácter preventivo para evitar ante otro temporal el desbordamiento del río?

Muchos puntos de las playas en el sur de la desembocadura se han quedado sin arena.
Ya en el 2021, el año pasado, los técnicos del ministerio le dijeron que se encuentra en un estado lamentable y coincidían con que es un punto sensible la erosión marina, ¿vale?
Y admitían la anarquía de las obras de defensa realizadas hasta el momento, que eran la causa de ese retroceso continuado.
Y entonces estaba el plan de costas, ¿qué proyecto…, crear esos nuevos cordones dunares para mantener los actuales?

Yo quiero saber en qué situación se encuentra ese plan, si saben cómo lo van a hacer, y qué posibilidades hay de ejecución y en qué tiempo.

Y nada más.
Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Quiles.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra por un tiempo de dos minutos el ilustre diputado Juan Ponce.
Cuando quiera, diputado.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, senyora presidenta.

Gràcies, senyor Mayor, per la seua compareixença.

A banda de totes les preguntes que han fet els companys i que van a fer també els que queden, jo volia recalcar en una visió una miqueta més global, Cullera com un municipi representatiu de tot el litoral.
Aleshores, per exemple, és molt important el que estava parlant-se ara que tot el territori valencià té el risc de patir DANA, forts temporals i tenen repercussió al seu entorn.

Per un costat, si considera que el Patricova o els plans que hi ha ara mateix de prevenció d'inundació, de riscos en general estan actualitzats o, en el seu cas, si respon a la realitat.
Perquè, clar, l'escenari de canvi climàtic pareix que va a agreujar estos riscos i que no sé si…, per això li pregunte, quina impressió té que en eixe sentit de si estan…, convé actualitzar tota eixa cartografia, eixos estudis de riscos i tal.

Per altre costat, hem vist com les canyes havien invadit la platja precisament per l'arrossegament.
Al final, crec jo, s'està fent una reversió del que és tota la vegetació de ribera en barrancs i en els llits dels rius i supose que considera que és favorable eixa reversió a recuperar el bosc de ribera, sobretot en els espais naturals, que és on està fent-ho la conselleria en col·laboració amb la confederació, i si pensa que hauria això d'impulsar-se molt més.

I, en el mateix sentit, la importància dels cordons dunars que s'ha demostrat tant en la mateixa Albufera com en altres llocs del País Valencià, en el seu municipi ¿tenen eixa mateixa impressió que precisament a la millor és millor per a protegir tant la platja com els terrenys de dins un bon cordó dunar front a espigons?
, si considera que són necessaris els dos tipus d'actuacions o pel qual es decanta, si d'alguna manera es pot dir així.

I, bé, i per últim també, doncs, no sé en quina mesura té també la impressió que el port de Valencia ha influït o no, sobretot després de l'ampliació feta des del 2007 fins ara, d'eixe dic nou, si s'ha agreujat també la repercussió sobre el seu municipi, eixos 15 quilòmetres de litoral.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ponce.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el ilustre diputado Alfredo Castelló.

Cuando quiera diputado, por dos minutos.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidenta.

Gracias por estar aquí, señor Mayor, dando sus opiniones y sus valoraciones respecto a este tema que nos preocupa a todos y que tienen machacados a muchos municipios en la costa valenciana.

Quería preguntarle, en primer lugar, si ustedes tienen algún proyecto de ejecución de algún tipo de obra en la costa y si lo tienen adelantado, y si además tiene alguna previsión de cuándo van a iniciarse las inversiones concretas para ese proyecto.

A la vista de la foto que nos ha enseñado, que vemos en la prensa cada vez que el Júcar dice «allá voy», y que es tremendo y que es brutal, ¿usted cree que la Confederación Hidrográfica del Júcar está haciendo su trabajo?

Por otro lado, alguna administración…, se lo han dicho ya pero quería recalcarlo porque habitualmente los ayuntamientos se quedan tirados y solos, tanto para actuar en la urgencia como para sufragar los gastos, ¿alguna administración les ha abonado algo de todos los costes que ustedes soportan de forma extraordinaria cuando hay un suceso de estas características?
¿Cuándo piensa usted que van a dejar de reparar daños, de pagar daños, y cuándo podrán tener ejecutado un proyecto que los prevenga en su término municipal?

A raíz de una pregunta, también le pregunto yo ¿cuántos kilómetros de bosque de ribera se han recuperado en los últimos cinco años en su término municipal y qué inversiones ha hecho la confederación y la conselleria en el río para mejorar las avenidas?

Y, finalmente, respecto a, no sé si es su término municipal, ¿hay alguna vivienda en primerísima línea de playa que se ha adelantado algunas decenas o cientos de metros en los últimos años, que nos diga cuál es su situación urbanística, desde cuándo más o menos tienen la licencia de construcción, si cuentan con los parabienes urbanísticos del municipio, y, si hay alguna amenaza de derribo, cuál es el posicionamiento municipal respecto al derribo, si lo hubiera, en esas viviendas, o si tienen alguna otra amenaza más allá de la propia regresión marina?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Castelló.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra por dos minutos el ilustre diputado Carlos Laguna.

Cuando quiera, diputado.

El senyor Laguna Asensi:

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Gracias por su comparecencia, señor Mayor, le hemos escuchado atentamente.

Me ratifico en las palabras que decía antes el portavoz de la comisión, el señor Gil, de que aquí realmente estamos para escuchar a toda clase de representantes y, a veces, bueno, pues los expertos en esta materia como los propios afectados en ocasiones, bien de manera empírica y a veces generacional, acumulan conocimientos sobre sus áreas geográficas nada desdeñables con posibles soluciones frente a catástrofes climatológicas.

Luego, es un problema que tenemos que trabajar todos conjuntamente para tener las herramientas administrativas, no solo las políticas sino que diputaciones, ayuntamientos, u otros organismos y entidades con carácter civil o privado, como Protección Civil, la UME, Cruz Roja, etcétera, tengan a su alcance esos mecanismos que vengan a paliar o prevenir los efectos perversos de fenómenos meteorológicos que se van a repetir y con mayor contundencia, quizá se está repitiendo en la Comunidad Valenciana.

En Cullera, permítame la expresión, llueve sobre mojado, como en otros, lamentablemente, como en otros muchos lugares de nuestra geografía.
Y un ejemplo fue, pues, en noviembre del 2020-2021, la playa del Marenyet fue engullida por las olas del temporal Blas; pero es que incluso en el Brosquil, que usted citaba también, pues el propio Blas se encargó de acabar con parte de la montaña de arena que el ayuntamiento había construido precisamente para defender y proteger los campos y casas cercanas a la zona.
Me imagino que en ese sentido ustedes son inasequibles al desaliento, y ¿tienen o van a emprender otras acciones para seguir con esa defensa?

Hablaba usted de que a la demarcación de costas también se le habían pedido ayudas, y hay otros organismos a los que van a solicitar también esas ayudas, como entendemos también estaba aquí el representante de Moncofa que, bueno, ellos tienen seis kilómetros de playa, ustedes tienen quince kilómetros, por lo que lógicamente los gastos se multiplican.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Laguna.

A continuación, señor Mayor, dispone de doce minutos para poder intervenir.

Comience cuando usted quiera.

El senyor alcalde de l'Ajuntament de Cullera:

Muchas gracias, señora presidenta.

Bé, n'hi ha algunes qüestions que les han fet diversos diputats i diputades, intentaré respondre el més diligentment possible.

El tema de les ajudes que ha sigut prou preguntat per tots vostés, partim de la premissa que l'administració local tenim un problema greu, i és que no disposem dels crèdits pressupostaris quan decidim els alcaldes sinó quan volen els interventors i les interventores.
Aleshores, el problema d'avançar els diners és que després no es recuperen, és a dir, l'ajuda que pot vindre no repercutix en el benestar de ciutadans i ciutadanes de quan el pressupost ha eixit, és a dir, si jo en el 2020 he destinat 300.
000 euros per a fer les reparacions dels danys i en el 2022 ens arriben els 100.
000 o 150.
000 mil euros, eixos 150.
000 euros, la ciutat de Cullera no els pot gastar perquè han de suplir la despesa que n'hi ha hagut en l'any 2020.
Em referisc que, més que l'ajuda, el problema no és que no es reben ajudes, que sí que se'n reben per part del ministeri, per part de la Generalitat, per part de diputació, però quan venen, venen molt tard.
I eixe és el problema que n'hi ha, i després és molt farragosa la justificació, demanar-ho, després haver de presentar les factures del que t'ha costat, quin fet és subvencionable, quin fet no és subvencionable.
Per tant, més que les ajudes és la burocràcia a què se'n sotmet als ajuntaments a l'hora de poder arribar a elles i després el fi d'eixes ajudes, que no ens ajuda a pal·liar la situació econòmica ni a solucionar el problema quan ens ve que és quan tenim les platges totes brutes.

Quant al manteniment del riu, que també s'ha fet menció per part d'Unides Podem, també el portaveu de Compromís ho feia i crec que és la clau, és a dir, el problema és que tot açò que arriba al riu, açò és una espècie invasora, açò no és de la nostra mediterrània, açò és una espècie invasora que està inundant tot el riu i que, evidentment, doncs, qui té la competència que açò no ocórrega és la Confederació Hidrogràfica del Xúquer que ha de transformar la ribera del riu amb espècies autòctones, que a més es fixen millor al que és la vora del riu i fa que, quan hi haja un temporal, es faça l'arrossegament.

Deia el diputat del Partit Popular si a Cullera s'havia fet per part de la confederació; zero, per part de la confederació, zero.
Sí que la Generalitat Valenciana, perquè el riu Xúquer fins a un quilòmetre i mig, dos quilòmetres endins és competència de ports de la Generalitat Valenciana, i si vostés veuen i van a Cullera ho poden comprovar, on comença un riu europeu, que sí que està ben mantingut per part de la Generalitat Valenciana, i on comença un riu que podria estar perfectament a Zàmbia o a Moçambic.
Així li ho he dit a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer en reiterades ocasions, no només per les espècies que n'hi ha, sinó per la forma de gestió que tenen d'ubicar allí xaboles en embarcacions que per a mi són molt poc atractives.
Per tant, eixa és la pregunta, zero per part de la confederació.

Quant al projecte del ministeri, que també han fet al·lusió molts de vostés, sí que l'hem pogut visualitzar en companyia del cap de la demarcació de costes i de la delegada del govern, és un projecte estructural, és un projecte que sí que busca una solució definitiva a no haver d'estar transvasant arena de les platges del nord a les platges del sud, i, en principi, l'estat en què es troba actualment, doncs, ja està acabant-se de redactar la primera fase d'eixe projecte que repercutirà en les platges del Marenyet i de l'Illa; en una segona fase anirà la platja del Brosquil; i la fase tercera és la que li tocarà ja al meu company, que crec ve després, que és l'alcalde de Tavernes de la Valldigna.

Per tant, eixa és la solució al tema de l'arena, a més, tenim la sort, i açò sí que ho té Cullera, que ho hauran vist vostés en premsa, que tenim un banc de més de tres milions de metres cúbics d'arena a dos quilòmetres de la nostra platja del nord, de la platja del Dosser, que és la que es vol agafar no només per a vessar l'arena quan es regeneren aquestes platges, es construïsquen els elements que frenen el deteriorament i l'arrossegament, que, evidentment, doncs ha de ser en algunes zones els espigons i, com no, una reparació ben completa d'un cordó dunar, i també, doncs, és una àrea que també s'ha pensat transvasar fins i tot a les platges de Sagunt.
I és una cosa que solidàriament, com Ajuntament de Cullera, anem a estar al costat, en este cas del ministeri, i no anem a fer d'açò cap front nacionalista de dir «la nostra arena ens toca».
No, creem que està ahí i ha de ser per a regenerar tot el litoral perquè jo crec que eixe banc de sorra…, no soc tècnic, no soc científic, però si està en eixa zona de Cullera a la millor té molt a vore el port de València, i per tant és una cosa que sí ho ha fet l'home doncs està bé que l'home ho puga corregir.

La coordinació en emergències, que em preguntaven.
El tema dels 30.
000 quilos de peix de les piscifactories es varen poder retirar gràcies a l'Agència Valenciana d'Emergències, perquè és la que ens va fer la contractació directament i varen vindre i es varen emportar els 30.
000 quilos de peix, a banda que les nostres ciutats i ciutadanes tingueren peix fresc durant uns dies perquè anaven a agafar-lo amb la mà, sense exagerar, vull dic, una cosa exagerada.

I sí que també em preguntaven per la reunió amb Cecopal, si va ser el mateix conseller el que va ficar també tots els mecanismes en companyia d'emergències per a poder abastir eixe primer cop.
Però, clar, al final estem parlant d'un àmbit competencial des del ministeri; per tant, ni l'ajuntament ni la conselleria pot fer actuacions en el que és el litoral… actuacions estructurals, sí que d'ajuda i d'emergència se'n fan però estructurals entenc que és el ministeri, que sí que té eixa labor feta.

Però, clar, la nostra queixa més que de tot allò de les platges, que també, i ahí sí que el ministeri té una fulla de ruta establerta i esperem que tinga la dotació pressupostària per a poder dur a terme, la nostra queixava ve més pel tema del riu.
I és una cosa que ho hem dit en premsa, no una vegada, moltes, i en les reunions en la confederació, doncs, pareix que no estiguem parlant amb algú, pareix que no hi haja ningú darrere.
I això és una cosa que com alcalde sempre ho he dit i sempre ho diré.

És que no vull deixar-me res per respondre… Val, sí, jo crec que més o menys… I també el tema de les vivendes.
Les vivendes que tenim en primera línia de platja són les úniques que tenim que són concessionades, ja estan concessionades per part del ministeri, són les de la platja del Silencio, que són unes cases que estan dins de la línia marítim terrestre i funcionen com una concessió, o siga, la gent d'allí té una concessió per part del ministeri, encara que eixes cases en el seu dia es feren amb la seua llicència d'obres i són completament legals.

Jo crec que ho he respost, si no tot, quasi tot.
Així que, si hi ha alguna cosa que no haja respost sí que… En resum és això, vull dir, nosaltres entenem que açò és una qüestió que ha vingut per a quedar-se, que no va a passar, estos últims temps hem toca fusta perquè hem tingut la sort de no sofrir-ho, però amb la calor que ha fet este mes de febrer, doncs, açò no acabarà gens bé.
I, per tant, quan vinga eixe moment sí que ens agradaria això, que el que es puga destinar i, sobretot, si va a vindre una ajuda doncs que vinga enguany, i si pot ser ràpida, i que no siga una cosa de dir «ara tu et gastes els diners, guarda les factures; després, tu demanes».
Però és que damunt demanes tot el que tu creus que t'han de subvencionar i et diuen «esto sí, esto sí, esto sí, esto no; esto sí, esto sí, esto no», però tu ja t'ho has gastat, i per això, quan ve l'ajuda, a l'ajuntament no ens fa ja cap bé.
Val?
Hauria de vindre en el moment en el que passa la catàstrofe, que és quan més ajuda fa falta.

Doncs, res.

Moltíssimes gràcies a tots.

La senyora presidenta:

Muchísimas por su comparecencia hoy aquí, señor alcalde del Ayuntamiento de Cullera.

A continuación, per a despedir al alcalde y recibir al siguiente compareciente, y además para hacer un cambio de presidencia, vamos a hacer un receso de dos minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … la sesión de comparecencias.
En esta ocasión nos acompaña doña Matilde Marín Palop, alcaldesa presidenta del Ayuntamiento de Enguera que, como me imagino que ya le habrán explicado y, si no, le comento yo, dispone ahora de ocho minutos para hablar; luego, los diferentes grupos parlamentarios le efectuarán preguntas por dos minutos; y dispondrá de un tiempo final para responder.

Pues, sin demorarlo más, tiene la palabra, señora Marín.

Compareixença de l'alcaldessa presidenta de l'Ajuntament d'Enguera, senyora Matilde Marín Palop

La senyora alcaldessa presidenta de l'Ajuntament d'Enguera:

Muy buenos días a todos y a todas.

En primer lugar, dar las gracias a Elisa por proponerme y también a la comisión de les Corts, a todos ustedes, por aceptar esta comparecencia.

Por situarles un poco, Enguera es un municipio de interior, de la provincia de Valencia, que linda con Montesa, Vallada, Mogente, la Font, Almansa -comunidad autónoma de Castilla-La Mancha-, Ayora, Quesa, Bolbaite, Chella y Anna.

La superficie total forestal es de más de veinte mil hectáreas, siendo alrededor de dieciséis mil hectáreas las que corresponden a los montes de Los Altos, La Redonda y Navalón, de titularidad municipal, pero gestionados por la Generalitat, al estar dentro del catálogo de montes de utilidad pública.

La superficie afectada por el temporal Gloria ha sido de unas mil quinientas hectáreas que, aunque puedan parecer pocas en comparación con la superficie total, las consecuencias de estar la madera volcada y sin retirar desde 2020 pueden ser catastróficas a medio plazo por el incremento de plagas y el riesgo de incendios.
El deterioro de la zona no sólo es observado por los profesionales forestales, sino que también atrae la atención de los ciclistas y senderistas que recorren los fines de semana por nuestra sierra.

La estructura forestal del municipio de Enguera se diferencia en tres.
Podíamos decir: terrenos de regeneración natural después de un incendio; terrenos de regeneración natural por abandono de la agricultura; y, en tercer lugar, repoblaciones de los años cincuenta sin ningún tipo de tratamiento, excesivamente densas, donde se ha sufrido la mayor cantidad de daños, caídas y roturas del arbolado, fundamentalmente por una ausencia de gestión.

Los recursos para mantener el monte municipal recaen en la conselleria con competencias en medio ambiente.
Los ayuntamientos tienen la obligación legal de colaborar con la aportación de, al menos, un 15 % de los rendimientos económicos que genera el monte.
Enguera realizó un esfuerzo importante y Enguera destina hasta el cien por cien de estos rendimientos en el caso de aprovechamientos de madera.
Y nuestro compromiso como ayuntamiento es esa apuesta clara por la sostenibilidad y la importancia que tiene la conservación de todo tipo de especies, animales y vegetales, que pueblan nuestro territorio.

La estimación de los daños que aparecen recogidos en la memoria que el ayuntamiento envió en su día a Presidencia de la Generalitat recoge dos tipos de bienes afectados:

Caminos y pistas agroforestales, con un coste de treinta mil trescientos euros, aproximadamente, que tuvieron que ser ejecutadas por el ayuntamiento como obras de emergencia, ya que en unos casos había que dar acceso a parcelas agrícolas y, por otra parte, las pistas forestales tenían que estar abiertas y transitables por alguna emergencia o incendio, siendo esta reclamación atendida por la Generalitat de forma muy puntual.

El otro tipo de bien afectado son montes y terrenos forestales de titularidad municipal, con un coste aproximado de trescientos treinta y seis mil euros.
En este aspecto, no se ha realizado nada y esta zona de nuestros montes tiene un grave riesgo, del cual todos debemos ser conscientes.

Hay que dejar atrás, pensamos, la tendencia de la política forestal vertical sin contar con la sociedad civil rural.
Necesitamos más autonomía y recursos todas las poblaciones con términos forestal y esta es la base fundamental de Amufor, la asociación de municipios forestales.
Y la verdad es que me ha sorprendido que se le haya denegado la participación en esta comisión, ya que Fernando Pradells, como ingeniero y técnico forestal, hubiera transmitido la situación que vivimos los municipios forestales.

Por otra parte, esperamos con expectación que las medidas de la reforma de la ley forestal de 2018, como la creación del centro de la propiedad forestal y la dotación económica del fondo forestal valenciano que reconocen los servicios ambientales que prestan los montes sean realidad y no se queden en mero escaparate.

Del 10 al 12 de noviembre, en Requena, se celebrará el IV Congreso Forestal de la Comunidad Valenciana.
En el mismo, se abordará la problemática forestal y un reto importantísimo que es transmitir a la sociedad valenciana la necesidad de una gestión forestal sostenible para mantener el medio rural, gestión que debe tener como protagonista a los habitantes del territorio, ofreciéndoles un marco donde puedan vivir del monte, sus productos y servicios, que tanto ayudan a mitigar el efecto del cambio climático.

Si realmente se quiere que las personas vuelvan a trabajar y vivir de los recursos forestales, habrá que eliminar trabas burocráticas, tanto en la gestión del recurso como para las actividades económicas complementarias, como turismo rural, agricultura ecológica, aromáticas y ganadería.
Y me quiero referir a este último recurso, por conocer de primera mano todas las gestiones que unos ganaderos, con tal de obtener las licencias para poner ganadería extensiva en nuestro territorio, que es uno de los pilares básicos para poder gestionar el monte de manera sostenible… La montaña burocrática con la que se encontraron es terrible, parecía que el ciudadano tenía que estar al servicio de la administración, en lugar de la administración al servicio del ciudadano.
Los montes, tanto sean de la Generalitat como de los ayuntamientos, deben estar al servicio de estas actuaciones sostenibles y controladas.
Arrastramos aún algunos tics de otras épocas, con una política forestal podríamos decir muchas veces casi policial y sin el apoyo que debe tener el agricultor, silvicultor o propietario forestal en general, público y privado.

Los tiempos de la gestión del medio ambiente tienen un horizonte temporal muy largo, no comparable con los cuatro años de una legislatura.
Por lo tanto, no hay color político.
Apelamos a que haya un consenso y que haya una política forestal en la que realmente, sin dogmatismos técnicos, sepamos conservar aprovechando y aprovechando para conservar, porque solo así se podrá mantener el principio de sostenibilidad.

Y nada más.
Estoy a su disposición por si quisieran hacer alguna pregunta y, si yo se las puedo contestar, pues, la verdad es que lo haré con mucho gusto.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Marín.

A continuación, por parte de los grupos parlamentarios -disponen de dos minutos, precisamente, para efectuarle preguntas a usted-, da comienzo, con esta ronda de intervenciones, el Grupo Parlamentario Podem.

Tiene la palabra la señora Estefania Blanes por dos minutos.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, presidenta.

D'Unides Podem, li matise, disculpe'm.

Bé, moltíssimes gràcies, senyora Marín, per la seua exposició.

Jo crec que ha fet una avaluació o una exposició molt genèrica del que són precisament eixos municipis forestals.
És cert que, de moment, moltes vegades pensem en les conseqüències dels grans temporals i ens n'anem a la costa; però, bé, les que som de l'interior també sabem que eixes conseqüències no sols passen al litoral, sinó que, evidentment, també passen a l'interior.

El que passa és que a mi m'ha faltat, possiblement, un poc més entrar en eixa mateixa qüestió, de quines han sigut… Sí que sé que ha dit, en eixe informe que es va passar a presidència, d'unes conseqüències molt concretes, quant a camins i en les zones de mont, però m'agradaria si pot incidir un poc més o matisar quines són les conseqüències que tenen aquestos grans temporals en el seu municipi i, en general, en este tipus de territoris; i, sobretot, quines serien les actuacions que vosté pensa que haurien de fer-se, precisament, per a poder evitar aquestes conseqüències dolentes per als municipis.

Crec que sí que ha mencionat, molt al principi de la seua intervenció, el tema de la fusta que no havia sigut retirada.
No sé això, concretament, en què va afectar en episodis de temporals i com es pot evitar, entenc que retirant-la a temps, etcètera, etcètera.
Però sí que m'agradaria un poc que si poguera entrar al detall precisament del que en aquesta comissió pretenem, doncs, arreplegar eixes experiències i, sobretot, si han posat en marxa alguns mecanismes per a poder pal·liar les conseqüències de les tempestes futures.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Vox, tiene la palabra por dos minutos el ilustre diputado Miguel Pascual.

Cuando quiera.

El senyor Pascual Pérez:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Señora Marín, muchas gracias por su asistencia hoy aquí, en esta comisión.

Sí, quería yo comentarle si pudiese ahondar un poquito más en la explicación de cómo padecieron y vivieron ustedes la borrasca Gloria ahí, en su localidad, añadiendo, pues, qué daños o en qué, cuáles fueron, cómo la vivieron, cómo modificó la borrasca su día a día, allí, y cuáles son los problemas que tuvieron.

Enlazando con eso, también me gustaría saber cuál fue la coordinación con los servicios de emergencias de la Generalitat, si hubo una buena coordinación, una buena comunicación con ellos y si les iban informando de cómo iba aconteciendo todo, si recibieron ayuda por parte de la conselleria, por parte de las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, de la UME tal vez, no lo sé.

Y, luego, también quería que hiciese hincapié y concretase un poquito más cuáles son las ayudas.
Porque usted ha comentado un documento que enviaron a presidencia, con una serie de daños y actuaciones que se tenían que llevar a cabo.
Usted ha comentado que en algunos casos, para los caminos y pistas forestales, los arreglos eran puntuales; en el tema de mantenimiento del monte se ve que absolutamente nada.
Entonces, si nos pudiera explicar cuáles han sido las ayudas que, desde su ayuntamiento, han solicitado y cuáles han recibido, ya sea por parte de diputación, Consell, Gobierno de España.

Y ya, como punto final, pues, preguntarle por cuáles cree usted que serían las soluciones para intentar paliar si… En el caso de que volviese a acontecer otra borrasca, como la de Gloria, cuáles serían las actuaciones que se deberían llevar a cabo para evitar, para paliar esos efectos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Pascual.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario de Ciudadanos, tiene la palabra doña María Quiles.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Gracias, señora Marín, por su asistencia y, es verdad, por darnos otra visión porque es cierto, como decía el compañero, que tenemos la visión de los problemas que tienen los temporales en la costa, pero también afectó a muchos municipios del interior.
No solo la borrasca Gloria, sino, si no recuerdo mal, la borrasca Filomena, que también tuvieron problemas con la nieve, con caída de pinos y… con pinos arrancados y con problemas en los caminos rurales.

Y yo la escuchaba a usted hablar y es verdad que yo creo que hemos aprendido muchas cosas.
Usted decía una frase, más o menos creo que estoy quitando textualmente, «los servicios ambientales que cumplen los montes».
Totalmente de acuerdo.
Me refiero…, yo vengo ya…, hicimos una comisión con la DANA y se habló mucho del cambio climático.
Y estamos ahora en la comisión de temporales, y todos hablamos mucho y se nos llena la boca con el problema que tiene el cambio climático, y una manera de prever ese cambio climático es cuidar los bosques que tenemos.
Y no somos una comunidad, por desgracia…, por simplemente la situación pluviométrica.
No llueve mucho, no tenemos grandes bosques, y si lo poco que tenemos no lo cuidamos, a mí me duele enormemente, porque quizá, si cuidásemos eso más, nos ahorraríamos muchos de los problemas ambientales que tenemos.
Entonces, totalmente de acuerdo.

Y usted decía: «Hay que cuidar los montes sean de la Generalitat o del ayuntamiento».
Pues es que los montes son de todos.
Y entiéndame, yo creo que no son de la Generalitat ni del ayuntamiento, sino que al final deberíamos hacer ese frente común.

Y yendo a eso, yo quisiera que me explicase… Usted ha hablado del problema de la política forestal vertical.
Si pudiera explicarme un poco más el concepto, creo que quiere entender que va lógicamente, como casi todo, de arriba hacia abajo, dejándoles pocas posibilidad de funcionamiento.
Pero, sobre todo, saber que ha pasado eso.

Ha hablado que la superficie afectada fueron de unas mil quinientas hectáreas y que desde 2020 están sin retirar la madera.
Y entiéndame que yo le pregunte asombrada por qué.
¿Cómo es posible que esa madera esté todavía sin retirar?
Y a todos -sea competencia municipal, autonómica o nacional, me da igual- que se nos llena la boca con el cambio climático y la necesidad de cuidar la ecología y tengamos prácticamente dos años un bosque totalmente abandonado.

También cuando la borrasca básicamente fue el problema de la caída de pinos fueron los voluntarios quienes los retiraron.
Entonces, creo que usted ya me lo ha contestado, pero ¿cuál fue la respuesta de la Administración?
En ese momento, ¿de quién tuvo usted ayuda?

Y nada más.
Y muchísimas gracias por su presencia aquí.

La senyora presidenta:

Gracias, senyora Quiles.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Compromís tiene la palabra el ilustre diputado Juan Ponce por dos minutos.

Cuando quiera, diputado.

El senyor Ponce Guardiola:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Le hablaré en castellano para que no haya ningún malentendido.

A ver, aquí hay que poner…, puesto que se han comentado cosas y se van a comentar otras, hay que dejar claro que hay una ley forestal del año 1994, que en los 20 años del Partido Popular no se cumplió la ordenación de todas las zonas de demarcación, de las (inintel·ligible) … demarcaciones forestales de la Comunidad Valenciana.
Por tanto, fue muy difícil e imposible poder hacer ningún tipo de programación de ordenación de montes a un nivel inferior.
Eso empezó a hacerse desde que llegó al Botànic, hace siete años, y se han elaborado los planes de demarcación para ordenar los montes.

La conselleria y también la Diputación de Valencia han sacado ayudas para hacer planes de ordenación de los montes de utilidad pública.
Y la pregunta es: ¿el Ayuntamiento de Enguera ha utilizado esas ayudas para ordenar sus montes?
Si me puede detallar eso es muy importante, porque su presencia aquí no es solamente para que nos hablen de Enguera, si es posible, sino, de alguna forma, como un municipio forestal, que obviamente medio territorio valenciano es más de medio territorio forestal y, por tanto, su problemática es extensible a todo el territorio.

Lo que usted nos diga y aquí aprendamos va a ser extensivo al resto del territorio, pero hay que saber de dónde partimos, qué han hecho los gobiernos hasta ahora y qué han de seguir haciendo.
Entonces, insisto en que sigue habiendo ayudas para ordenar los montes y para hacer trabajos de gestión forestal.

Fue también el gobierno del Botànic el que impulsó la modificación de la ley forestal.
Hace una ley forestal sostenible…, para la gestión forestal sostenible.
Fue la que incluyó las cuestiones estas de la creación de estas dos cuestiones que ha comentado usted, que esperemos se implementen más pronto que tarde, que ha sido este gobierno también el que ha destinado los recursos suficientes para que todos los municipios forestales de la Comunidad Valenciana tengan ya en elaboración o elaborado un plan de prevención de incendios, cosa que no pasaba ni en el 10 % de los casos hace siete años, después de 20 años del Partido Popular.
Y, claro, hace falta, como usted muy bien ha dicho, que pensemos a medio y largo plazo, porque la gestión de los montes y del medio ambiente no puede ser a corto plazo ni a cuatro años, que sería la visión cortoplacista de los políticos o de los ritmos políticos.

Pero es muy importante que nos cuente en la medida de lo posible qué han hecho ustedes para ordenar sus montes y qué tipos ayudas han recibido y que no, y qué están esperando que se haga aparte de esa actuación puntual, que sí que nos comenta que están esperando, de gestión sobre esa madera caída, que no tiene por qué ser la eliminación cien por cien de toda esa madera.
Ha de ser un documento de ordenación forestal el que diga qué hacer en estos casos.

La senyora presidenta:

Vaya finalizando, por favor.

El senyor Ponce Guardiola:

Nada más y muchas gracias.

Y disculpe, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ponce.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Popular tiene la palabra la ilustre diputada Elisa Díaz.

Cuando quiera, diputada.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidenta.

Y muchísimas gracias, alcaldesa, Mati, por estar aquí y por ponerle voz a esa parte interior que incidimos desde el Grupo Parlamentario Popular que también tenían que estar contemplado en esta comisión, que los daños de Gloria no solo habían pasado en la costa, también en el interior.

Ya no solo Gloria.
En 2017, en enero de 2017, también hubo un fuerte temporal que, sobre todo, sufrió la parte del interior de la provincia de Castellón.
Cuando no es una, es otra, pero evidentemente estos temporales afectan al interior.
¿De qué manera?
De esta.
Yo no sé si se contempla bien, pero es que aquí podemos ver -esto es Enguera y esto es después de Gloria- todos los pinos, que no sé si lo pueden ver, todos están totalmente tumbados, totalmente tumbados.
Y aquí podemos ver pinos tronchados.
Esto es lo que está pasando.

Claro, supongo que hay quien lo ve normal y que no pasa nada, porque al final qué más da que los pinos estén de pie o que estén tumbados, digo yo, no sé.
Porque me sorprende… A mí me gustaría preguntarle si ha habido alguna manifestación de algún tipo…, viendo este desastre natural, que alguien se haya quejado, que hayan ido con pancartas y estas cosas para decir «aquí es necesario actuar», porque el peligro está claro que existe: propagación de plagas, la posibilidad de grandes incendios que usted ha remarcado y a mí me gustaría saber si al final viven con ese miedo.
Porque si no se ha actuado…

También, además, estando allí, pude ver -y, además, ya había estado entonces- una actuación, que se había llevado años atrás cuando gobernaba el Partido Popular y que se frenó cuando llegó el Consell del Botànic, de gestión forestal sostenible y pudimos comprobar cómo en una pequeña zona donde sí que se había actuado, la borrasca Gloria no afectó en zonas como esta en la que no se había actuado.

Entonces, entiendo que una forma de prevenir es actuar, como bien ha indicado usted, gestión forestal sostenible, que se puede hacer.
Ahora bien, si tenemos que esperar a que el fondo forestal y el centro de propietarios forestales se ponga en funcionamiento he de decirle que lo siento, pero no tiene previsión la conselleria, según me ha contestado a una respuesta a una pregunta parlamentaria que he hecho, pues parece ser que no tiene previsión de implantar estas figuras que se aprobaron en la ley en 2018.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Díaz.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra el ilustre diputado Paco Gil por dos minutos.

Cuando quiera, señoría.

El senyor Gil García:

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Y muchísimas gracias también, señora Marín, por su presencia.

He de decirle que yo también soy de un municipio del interior, en este caso de la provincia de Castellón, de la comarca del Alto Mijares, y realmente conozco cuál es el contexto.

De hecho, a la hora de hacer el plan defendimos claramente la presencia de representantes de municipios del interior- en este caso, en mi caso, propuse de la provincia de Castellón- y yo creo que fue de muy buen agrado el que a usted se le nombrara para venir aquí.

Dicho esto, yo me voy a ceñir al guion de lo que realmente debe ser esta comisión, no trapos por aquí y trapos por allá.
Yo creo que la gestión forestal en términos generales, en los últimos 30 años no ha habido.
No ha habido tal como… como una solución reseñable, pero no en ningún municipio concreto, sino en España en concreto.
O sea, realmente la gestión forestal es claramente mejorable en todos los niveles de la Administración.

Pero, dicho esto, también hemos de tener en cuenta que eso de poner en equilibrio lo económico con lo medioambiental corre un serio riesgo, y ustedes no han podido comprobar en su propio municipio con circunstancias en el pasado que realmente levantaron cierta polémica.

Sí que me ha gustado, y vuelvo a señalar esa frase que al final ha dicho de «aprovechando para conservar y conservemos para aprovechar».
Pero, vuelvo a decir, ese equilibrio es muy, muy difícil.
Y yo, fundamentalmente, la pregunta que le quería hacer era: en esas dos vertientes que siempre ocurren cuando hay un temporal, esas dos consecuencias, una que es social y la otra medioambiental, cómo les afectó socialmente -me refiero a efectos de cambiarles la vida durante esos días-.
¿Qué soluciones adoptaron o qué propuestas de solución ustedes podrían proponer?

Y en cuanto a la medioambiental, evidentemente decirles que la situación en la que se queda la masa forestal sabemos que habrá sitios donde sí que se podría haber actuado, pero hay otros que sabemos que son inaccesibles, y la naturaleza es como es.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Gil.

A continuación, señora Marín, dispone usted de doce minutos para dar contestación a estas preguntas.

Cuando quiera.

La senyora alcaldessa presidenta de l'Ajuntament d'Enguera:

A ver si soy capaz de transmitirles y de poder contestar todo lo que ustedes me han planteado, que es mucho.

Y lo que yo diría como contestación que se me ha preguntado la madera no retirada, las actuaciones a realizar y las consecuencias en el municipio.

Vamos a ver, realmente el problema es la foto que ha enseñado Elisa.
Los árboles se troncharon por el peso de la nieve, porque eran árboles que no tenían un tronco grueso ni unas raíces que pudieran asentar bien en el suelo y, por lo tanto, el peso de la nieve los volcó.

Pero es que la mayor parte de la superficie forestal de Enguera se encuentra en esa situación.
Son esos pinos que no han tenido posibilidad de crecer porque están unos al lado de otros.
¿Vale?
¿Qué problema…?
¿Cuál es la situación?
La situación es que en zonas donde a lo mejor eran zonas de barrancos o zonas donde el viento soplaba con más fuerza, claro, los árboles fueron incapaces de aguantar el peso de la nieve y se troncharon.

La madera no está retirada porque el ayuntamiento no tiene recursos para poder retirar esa madera.
Y nosotros en el informe y en la memoria que presentamos a Presidencia de la Generalitat -que les mandaremos ese informe para que todos ustedes también lo tengan- se hizo un estudio y se pedía ayuda para retirar esa madera.

¿Qué ocurre?
Que en caminos y en pistas forestales nosotros retiramos la madera porque había que abrir caminos, pero nosotros no podemos asumir el coste de entrar en el monte y retirar todos esos pinos.
Sé que es una cuestión difícil, pero la problemática la tenemos ahí y habrá que dar solución.
Y para eso nosotros pedimos ayuda para que nos ayudaran en este tema, bien con…, es decir, organizando las brigadas de diputación, que puntualmente nos hicieron una ayuda en el tema de caminos y tal, pero utilizar los recursos que tenemos y poder sacar eso de ahí.
Entonces, el monte lo tenemos en esa situación en esas 1.
500 hectáreas.

¿Los mecanismos para que esto no vuelva a suceder si ocurre una nevada si se dan las mismas circunstancias?
Pues yo creo que los mecanismos es que nosotros tenemos que cuidar la masa forestal.
No podemos dejar que los pinos crezcan como crecen debido a una repoblación en la que no se ha actuado y que crezcan a montones.
¿Por qué?
Porque esos pinos no van a ser pinos de calidad para nada y tampoco vamos a tener la posibilidad de que naturalmente se regeneren porque es que también la semilla que de esos pinos sale no es algo de calidad.
Estamos hablando…, es decir, si en un círculo tienen que haber cuatro, cuatro plantas para poder… y resulta que tenemos cuarenta, pues está claro, clarísimo.
Eso lo entendemos todos rápidamente.

Luego no sé si le he contestado a todas las cuestiones.
Entonces, el mecanismo es hacer gestión forestal, facilitar que haya ganadería extensiva y, por supuesto, si hay que gestionar biomasa, gestionar.
Y sacar árboles del monte.
Y sacar los débiles.
Y sacar los que no van a poder crecer bien.
¿Para qué?
Pues para dejar que los buenos crezcan y tener un monte en condiciones y un monte sano.

¿Cómo vivimos la borrasca Gloria?
Mire, en el tema de la nieve, en su día, los daños que nos causó Gloria, pues yo recuerdo que esos días tuvimos un grave problema porque la zona de Navalón es una zona donde hay muchos campings y hay albergues juveniles.
Y resulta que precisamente en un albergue había un grupo de escolares, algunos de ellos con deficiencias de movilidad, que se quedaron…, no podíamos acceder a ellos por la nevada y el camino que tenían hasta llegar a la zona donde ellos se encontraban de acampada o donde ellos se encontraban.

Realmente, ahí tuvimos un apoyo de emergencias para poder trasladar, en concreto, a un chaval que tenía un problema y había que trasladarlo a un centro sanitario.

Entonces, esa fue la primera preocupación nuestra: el que las personas, los que vivían en Navalón, los que vivían en alguna que otra casa que tenemos localizada, pues abrirles paso con tractores agrícolas.
Sí, esa fue la primera preocupación.
Y cuando desapareció la nieve, es cuando vimos el problema ambiental que teníamos en el monte, ¿vale?

En esos momentos, coordinación de emergencias funcionó bien en estos temas.
Y en la apertura de caminos y pistas forestales, pues yo creo que recibimos ayuda de algún…, Imelsa tenía cerca de Enguera algún equipo, y entre las brigadas municipales, entre Protección Civil y entre Imelsa, pues se abrieron un poco los caminos que, o bien iban a alguna finca que había alguna persona, o bien tenían que pasar agricultores, ¿vale?

Las soluciones.
Yo creo que nadie tiene la varita para dar solución a los fenómenos meteorológicos que nos vienen y, además, cada vez nos vienen con más virulencia, ¿vale?
Porque si la tuviéramos, yo creo que todos nos pondríamos de acuerdo en solucionar el problema.
Pero, pero, realmente, tenemos las fotos de los árboles que han aguantado el temporal y los árboles que no han aguantado el temporal.

Yo no soy experta, yo no soy ingeniera de montes, pero realmente se puede ir y cualquiera puede ver por qué este árbol estando aquí ha aguantado; pues porque es un árbol fuerte y es un árbol que el tronco se ha podido desarrollar y no es como los que están en otras zonas, ¿vale?
Entonces, las soluciones son esas: hacer gestión forestal sostenible y controlada.
Y no tenemos más que esa herramienta.
Y tenemos que comunicar, y desde los pueblos de interior, tenemos que comunicar que la única herramienta que tenemos es esa, ¿vale?

Y lo de los servicios ambientales de los montes, yo creo que es una obligación que tiene la sociedad valenciana con el territorio de interior, el territorio rural, que está manteniendo un monte en beneficio de todos y no está sacando ni un euro, y no se está facilitando a la gente que vive en el territorio que pueda tener un rendimiento económico con un turismo rural, con una ganadería extensiva, como he dicho.

Entonces, pienso que la sociedad valenciana tendrá, tendremos que darle a conocer cuál es esa realidad, porque esa realidad está ahí y no es justo el tratamiento que estamos recibiendo los municipios forestales.

¿No se han retirado?
Pues no se han retirado porque no tenemos dinero para retirarlo.
¿La administración?
Yo entiendo que la administración, ya que una playa se regenera, se lleva arena rápidamente para que pueda estar a disposición del turismo, de los bañistas, cuestión que me parece muy bien, ¿vale?
, el turismo es una fuente de ingresos y es una actividad económica importante, pero también hay un turismo de interior.
Y también tenemos que tener eso en cuenta.

Sobre la ordenación de los montes, âun momentoâ los montes del municipio de Enguera fueron…, creo que de los primeros que se empezaron a ordenar de España.
Ya…, yo no lo sé si fue en el año 2010, a través de un proyecto Life, un proyecto europeo, se consiguió la subvención necesaria para hacer la ordenación de montes.
¿Por qué?
Pues porque Enguera tiene mucha superficie forestal, y a todos nos preocupa que esa superficie forestal no se pierda.
Y nosotros somos los primeros interesados.

Entonces, antes de que se hablara…, y, además, eso se cogió como modelo para otras ciudades, otras zonas europeas.
Entonces, tenemos la suerte de tener los montes ordenados.
Tenemos también elaborado el plan de incendios forestales.
Es más aún, se aprobó hará un año y estamos construyendo balsas porque en Enguera tenemos la suerte, ya desde tiempos del Icona, cuando empezaron a situarse avionetas para el tema de la extinción de incendios, hay una base en Enguera.
Entonces, nosotros somos conscientes de que las avionetas las tenemos cerca.
Por lo tanto, tenemos que tener balsas contra incendios cerca y distribuidas por toda la zona para que la acción pueda ser lo más rápida posible.
Entonces, estamos bastante al día en todo ese tema.

Y sobre las quejas y manifestaciones sobre lo que tenemos allí, pues, mira, nadie, he oído yo que haya abierto la boca por ese desastre que tenemos, ni organizaciones ecologistas ni nadie.
Ha salido en prensa, se ha dado publicidad.
Parece que esto no es un problema y cuando algún ayuntamiento quiere hacer extracción de biomasa en el monte, lo primero que tenemos es la presión mediática que ejercen esas organizaciones sobre las actuaciones que planteamos.

Yo, la verdad es que me quedo totalmente sorprendida ante eso.
Y en las zonas donde se ha actuado, porque en Enguera se inició un tema…, los árboles han aguantado, que es lo que estaba diciéndoles a ustedes.

¿Que hubo unas circunstancias polémicas?
Sí, es cierto.
Pero, ¿sabe por qué surgieron esas circunstancias polémicas?
Porque no se actuó haciendo el seguimiento correspondiente.
Es decir, tú no puedes dejar a una empresa que se meta en el monte, ¿vale?
, y que vaya cortando pinos.
La verdad es que actuó mal sobre un porcentaje pequeño, ¿vale?
, de hectáreas, pero se actuó mal en ese porcentaje.
Pero es que el seguimiento se tiene que hacer constantemente.
No es decir: «A usted, empresa, le hemos adjudicado estos cantones y usted aquí ya puede actuar».
No.
Hay que hacer un seguimiento.

Y, entonces, un poco, no lo sé si les he respondido a todos, pero la solución y la única solución que yo veo es esa.
Nosotros ahora estamos pendientes de sacar a licitación una gestión en nuestros montes.
Y, desde aquí, les digo, de verdad, que me gustaría que programaran un día, que se pongan las zapatillas y que, por favor, vengan a visitar nuestros montes.
No lo digo por decir.
Aquí está Elisa, a la que ven, con quien pueden quedar y, de verdad, pienso que sería muy…, aclararía a lo mejor muchas cosas si de primera mano se ve la situación en las que están.

Y, mire, para terminar, yo solamente quiero decir una cosa, una reflexión: en Enguera y en los pueblos del territorio de interior hay gran parte de la población que tiene, vive con un ambiente de pesimismo.
Hay un pesimismo colectivo de que más tarde o más temprano todo el término municipal se ha de quemar en un gran incendio.
Y eso es una fatalidad inevitable.

Yo estoy en total desacuerdo con esa perspectiva y opino que lo necesario es saber gestionar y facilitar, y permitir que la gente viva el monte.

Muchas gracias a todos y les espero en Enguera.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias, doña Matilde Marín Palop, por haber comparecido ante la comisión.

A continuación, hacemos un receso de un minuto para el cambio de presidencia y, por supuesto, para despedir a la compareciente y recibir al siguiente compareciente.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor Juan Ponce Guardiola)

El senyor vicepresident:

Molt bé, senyories, reprenem la comissió.

Li donem la benvinguda a la senyora Maria Garcia Pascual, primera tinent d'alcalde de l'Ajuntament d'Agres.

Com ja sap vosté, tindrà huit minuts per a fer una primera intervenció; després parlaran els grups, que li faran preguntes i comentaris; i després tindrà vosté el seu temps per a poder contestar.
I, sense més demora, pot començar la seua intervenció.

Compareixença de la primera tinent d'alcalde de l'Ajuntament d'Agres, senyora Maria Garcia Pascual

La senyora primera tinent d'alcalde de l'Ajuntament d'Agres:

Buenos días.

Como ha dicho, mi nombre es Maria Garcia.
Y, bueno, primero que nada dar las gracias por incluirnos en esta comisión de trabajo.

Vengo en representación del Ayuntamiento de Agres, pueblo de El Comtat, situado a más de 700 metros de altitud y con una superficie de unos 26 kilómetros cuadrados, de los cuales una mayoría son de terreno vegetal, ya que nos situamos en el corazón de la Sierra de Mariola.

Por la orografía que nos caracteriza, Agres presenta un aspecto muy empinado, hecho que hace que no nos podamos inundar, a pesar de que somos un pueblo de agua, ya que de nuestros barrancos brota agua limpia y fresca de manera natural.
A lo largo del pueblo tenemos situadas distintas fuentes, como la de l'Assut, la Fonteta, la del Molí, la del Mig, la del Raval, la del Convent o la de Barxeta.
Y alrededor tenemos también la Bonell, la Fontanella o nacimiento del río Agres, la de l'Alficoset, la del Trampano o el área recreativa del Molí Mató, entre otras.

Como podéis ver, menos mal que las casas se asientan sobre la misma roca, con un importante desnivel, consecuencia que provoca que el agua baje a través del pueblo y de todo el término municipal con mucha fuerza.

Por el clima del interior de la montaña muchos años podemos también ver la nieve.
Es historia en Agres el comercio de la nieve, dels gelaters, que guardaban la nieve en la montaña, entre otras, en la famosa Cava Gran, restaurada para su visita por la Diputación de Alicante en 2015 y situada en el Parque Natural de la Sierra de Mariola, desde su creación del parque en enero de 2002.

Y, bueno, después de este breve resumen, nos situamos ya en enero de 2020, donde en Agres también sufrimos el temporal Gloria.
Entre el día 19, 20 y 23 de enero llovieron aproximadamente 318 litros.
Recogemos de una de las estaciones meteorológicas situadas en la parte alta del pueblo que llovió 106 litros el día 19, 143 el día 20, 67 el día 21 y 1,6 litros el día 22, algunos de los cuales se convirtieron en varios centímetros de nieve debido a las a las bajas temperaturas que sufrimos.

La velocidad a la que bajaba el agua por las pendientes provocó algunos daños materiales en el pueblo, como rotura de muros, barandillas y arrastre de piedras y material vegetal, así como también desprendimiento entre los campos y rotura de muchos árboles.
Como los barrancos se suelen encontrar sucios, dado los limitados recursos que tenemos en el pueblo, el agua pasaba por donde podía y no había manera de reencauzarla o frenarla.

Una vez ya pasado el temporal, los desperfectos eran de una envergadura importante y, como he comentado antes, los recursos del ayuntamiento limitados, el presupuesto es escaso y las ayudas, aunque todas son bienvenidas, pues nunca son suficientes.
Por ejemplo, el programa Emerge, de la Generalitat Valenciana, en el que nosotros empleamos a cinco forestales, seis meses de duración de la ayuda se hacen cortos.
Y, además, como por la subvención tienen que empezar a trabajar antes de que acabe octubre, finaliza la subvención a finales de abril, justo en los meses previos del verano, que es la época ideal para los trabajos de desbroce.

En las subvenciones para mantenimiento de caminos, muchas veces, aunque suelen ser al cien por cien para pueblos como el nuestro, van tan justas de presupuestos que priorizamos hacer la inversión en el propio camino y no invertimos en las acequias, con lo cual las dejamos sucias y, bueno, cuando llueve la propia agua vuelve a romper el camino porque no puede transcurrir por la acequia, el agua pasa por encima, lo deteriora y tenemos que volver a empezar.

En el caso de Agres, que tenemos muchos caminos en el término municipal y que además se usan mucho porque se trabaja la agricultura de forma activa, a pesar de hacer fuertes inversiones en caminos con las ayudas, pues muchos caminos siguen por mejorar.

El temporal Gloria también dejó la montaña destrozada, aún se encuentra mucha leña y ramas de los árboles rotas, y el mayor miedo es que toda esa leña amontonada pueda provocar además algún incendio, porque vivimos muy cerca.
Los cortafuegos que teníamos con el paso de los años se han perdido.
Vemos montones de leña en el monte mientras la gente compra leña para sus hogares.
Entonces, nos preguntamos: ¿no podríamos pensar en alguna solución?
¿No habría alguna posibilidad de poder aprovechar esa leña?
¿Podríamos crear algún sitio de trabajo al mismo tiempo que cuidamos nuestro entorno?
Lo tenemos ahí, ¿no?

Y luego, bueno, la verdad, que la mayor parte de montaña se encuentra dentro del Parque Natural de la Sierra de Mariola y, aunque es un orgullo formar parte, muchas veces nos complica la gestión.
Formar parte del parque natural implica a la vez pues muchas prohibiciones, bastante burocracia e incluso la restricción al acceso, a pesar de que Agres sea el corazón de la Sierra de Mariola y la Cava Gran sea su símbolo.

Actualmente los permisos de entrada al parque se solicitan y autorizan desde la entrada de Banyeres de Mariola, hecho que tengo la obligación de reivindicar: en Agres deberíamos poder dar acceso controlado al parque desde el ayuntamiento u oficina de turismo, en coordinación con los dirigentes del Parque Natural de la Sierra de Mariola.

Y, bueno, volviendo al tema, agradecemos, tanto la ayuda del parque, como, por ejemplo, ahora con el servicio de la trituración de los restos agrícolas, servicio que es esencial para los propietarios de los campos situados allí, como al resto de instituciones, pero necesitaríamos también la facilidad en el tema de permisos y burocracia en todos los ámbitos.
Recordemos que los temporales también tienen lugar en pueblos pequeños donde los recursos son limitados.

Luego, bueno, tenía aquí algunas fotos, por si no lo habíais visto.
Bueno, pues el agua bajaba por el barranco con mucha fuerza, algunas ramas incluso de los árboles del mismo pueblo se rompieron.

Bueno, espero que mi intervención pues ayude y nos haga reflexionar en el estudio sobre las medidas de prevención frente a estos fuertes temporales.
Y quedo a vuestra disposición para responder las preguntas o dudas que podáis tener.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltes gràcies.

I començarem pel torn del Grup Unides Podem.
Senyora Blanes, quan vullga.

La senyora Blanes León:

Moltíssimes gràcies, president.

Bé, senyora Garcia, moltíssimes gràcies per la seua intervenció.

Jo he de dir que l'anterior compareixent ens convidava a vore i conèixer Enguera.
Conec un poc Enguera, però evidentment Agres la conec molt, sóc d'Alcoi, per tant, conec la zona perfectament.
I, evidentment, qui no conega Agres no es pot fer tal vegada la idea d'eixes costeres que vosté mencionava.
És un poble molt característic precisament per això.
Per tant, entenc la força que deuria de portar l'aigua en una situació de grans avingudes d'aigua.

Per tant, no sé exactament, no ha entrat massa bé al detall, però quines conseqüències van patir entenc que per l'efecte precisament de l'aigua.

Sí que ha parlat del tema de la caiguda d'arbres, que això, igual que comentava, com bé deia l'anterior compareixent, és més genèric d'una zona en la que evidentment el pi sobretot és una de les espècies que més prolifera als nostres boscos i, per tant, les conseqüències són prou semblants en altres municipis.

Sí que és cert, i li ho dic a més en coneixement de causa, la meua família té un xicotet terreny dins del parc natural de Mariola, la dificultat de poder actuar per formar part d'eixe parc.
No sé si en este cas per a la retirada sobretot de la fusta, que no està permés ni tan sols, inclús havent algun pi que ja està trencat i caigut, retirar-lo de manera sense permís, etcètera, etcètera, tot açò entenc que dificultarà.
No sé si ho han hagut de patir directament o com que si es demana que la retirada la faça directament des de conselleria o la pròpia gestió del parc ha de fer-se càrrec d'ella.

I poc més, dir-li això, quines han pogut ser eixes coses.
I sobretot quines actuacions pensa que s'han de fer, si hi ha algun tipus de planificació per a poder evitar les conseqüències de nous temporals, perquè, com bé ja s'ha dit ací, totes repetim i crec que tenim molt clar que no seran els últims, malauradament seran cada vegada més freqüents.

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

És el torn del grup Vox.
Quan vullga.

El senyor Pascual Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Garcia, muchísimas gracias por su asistencia y su comparecencia aquí, en esta comisión especial de estudio.

Quería sobre todo enfocar su comparecencia, preguntarle sobre dos cuestiones, porque al final lo que usted ha venido a resumir es que los daños o las preocupaciones que más tienen ustedes en su municipio, sobre todo por el efecto de la borrasca, fue sobre todo por el tema de las precipitaciones y del mantenimiento de lo que son los barrancos, que, como bien ha comentado usted, los ayuntamientos, sobre todo en las localidades más pequeñas, pues tienen sus limitaciones presupuestarias y, por lo tanto, no pueden hacer frente a ese gasto de mantenimiento, de mantener limpios los barrancos y en unas situaciones adecuadas en el caso de que vuelvan a padecer unas lluvias de estas intensidades, aunque creo que no son las habituales.

De todas formas, quería preguntarle si desde el ayuntamiento se ha solicitado algún tipo de actuación por parte de la diputación, o de la conselleria o del gobierno para mejorar y mantener estos barrancos.
Las han solicitado, si las han recibido, si se las han ofrecido.
Esto por un lado.
Porque, claro, esto también implica, como bien usted ha comentado, es que se eviten también daños en el propio municipio, en la propia localidad, pero también en los en los caminos del término municipal.

Y luego también quería preguntarle con el segundo punto, que era el mantenimiento del monte, con toda esta acumulación de ramas, madera, leña y demás.
Quería preguntarle: ¿eso es competencia del ayuntamiento, tienen que hacerlo ustedes?
¿O han solicitado también ayuda, igual que con lo de los barrancos, a la conselleria para que se haga cargo de esas labores?
¿Corresponde algún tipo de subvención que ustedes hayan solicitado?
No sé si lo han hecho o no.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Pascual.

És el torn del Grup Ciudadanos, senyora Quiles, quan vullga.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidente.

Gracias, señora Garcia, por su comparecencia.

Y yo quisiera, en primer lugar, preguntarle si nos puede hacer un relato un poco más detallado de cuáles fueron, aparte de la caída del agua, los destrozos mayores que produjo esa borrasca en su municipio, para tenerlos un poco más localizados.
Y preguntarle, en base a eso, si han hecho ustedes evaluación de daños y, más o menos, en cuánto dinero o en qué presupuesto se mueven o en cuánto sería esa estimación de daños, si han recibido alguna ayuda y si la consideran suficiente o se han podido arreglar esos desperfectos.

Yo también quería preguntar, según tengo datos, parece ser que durante el temporal, por el tema de la nieve, en algún momento se tuvo que auxiliar a personas en un vehículo semivolcado.
Entonces, yo no sé si disponen ustedes de un plan de emergencia municipal, si funciona, cuál fue la coordinación con emergencias en el caso de esta borrasca o de cualquier temporal en su municipio.

También sé que es un municipio que se dedica básicamente al tema agrícola, producciones de almendras, manzanas y sobre todo frutales.
Entonces, saber si ha habido algún tipo de afectación en esos cultivos, si se han recibido ayudas o cómo se están gestionando si esos últimos fueron afectados.

Y, luego, es un tema que ya hemos hablado precisamente en esta comisión y acaba de empezar, el tema de la gestión de los espacios naturales.
Justo antes nos han hablado del problema que hay en esa verticalidad en la gestión.
El Ayuntamiento de Enguera, la alcaldesa, también se quejaba de la necesidad que a veces de autogestión que tienen los ayuntamientos pequeños, pero, al mismo tiempo, la falta de recursos.
Entonces, si han propuesto algún tipo de actividad común o se lo pueden plantear, porque parece ser que es un tema bastante recurrente, de conseguir esa autogestión y, al mismo tiempo, una capacidad financiera, que yo sé que ustedes no tienen porque muchas veces no se limpian esos barrancos o esos montes por falta de presupuesto.

Y, finalmente, si se les ocurra alguna medida de prevención que se pudiera usar para evitar que estas desgracias, estos problemas se dieran más en el futuro.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyora Quiles.

És el torn del grup Compromís.
Senyora Bachero, quan vullga.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, president.

Moltes gràcies per vindre, senyora Garcia, i pel que ens ha exposat.

El primer que li voldria preguntar és, com ja li han dit els meus companys, si al final van acabar acollint-se a les ajudes que ficaven a l'abast dels municipis tant el ministeri com conselleria o la diputació d'Alacant, en el seu cas; que especifique si van presentar la documentació que es devia de presentar i els imports, un poc, de les justificacions de les memòries que calia presentar per a aquest tràmit.

Per altra banda, també ha parlat vosté de la qüestió forestal, sembla que han hagut també moltes destrosses en la part forestal.
I el que li volia preguntar és, en primer lloc, si els monts que havien sigut afectats són de propietat municipal o són de propietat de la Generalitat Valenciana.

Després, també no sé si coneix les ajudes de Labora per als Emerge, que també ens ajuden un poquet al món rural.
Jo també vinc d'un municipi rural, que és Vistabella del Maestrat, he sigut alcaldessa allí huit anys i la veritat que ens han sigut de molta ajuda els Emerge, no sé si en el seu cas els utilitzen també.

Després, també hi ha brigades de Tragsa permanents que funcionen d'altra manera, que són més professionalitzades, que també estan a l'abast.
No sé si en el seu municipi també hi apleguen.

I, després, les ajudes que està traient el govern del Botànic per als plans locals de prevenció d'incendis forestals.
No sé si vosté té pla local de prevenció d'incendis forestals, si ha pogut acollir-se a aquestes ajudes i ha fet el seu pla local per a la prevenció d'incendis.

Després, no sé si coneix també projectes com el de Serra respecte a la utilització que li donen a la biomassa, que la reconvertixen en pellet en les calderes, o altres municipis que tenen també xarxes de calor, que no sé també si han barallat en algun moment fer alguna cosa així.
Ho dic perquè, al final, d'una cosa que és un residu, el reconvertim i el reutilitzem.
I en el cas de Vistabella que li comentava, nosaltres també fem els residus porta a porta, l'arreplegada selectiva, i després s'ho reconvertim en compost, un compost ecològic, que està certificat com a ecològic, i en la producció del compost utilitzem biomassa forestal.
Li ho dic perquè són diverses vides que se li pot donar també a una qüestió que de primeres sembla que ens molesta, que és un residu.

I, respecte a conselleria, també comentar-li que hi ha plans específics que se fan d'aprofitament, que no sé si en algun moment se li ha oferit, però que s'estan fent en tots els monts propietats de la Generalitat Valenciana o dins de boscos madurs, amb ajudes europees, o, simplement, plans d'aprofitaments propis de la mateixa Generalitat, en el cas que foren els monts de titularitat de la Generalitat Valenciana, que ho desconec.
Per si sap si hi ha en marxa algun d'aquests plans.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Bachero.

És el torn del grup Popular.
Quan vullga, senyora Díaz.
Quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchísimas gracias, María, por venir aquí y ser la voz de Agres y de los municipios de interior, como Mati antes con Enguera.

Y, sobre todo, hay una diferencia y que has remarcado bastante bien: parque natural.
Estáis en un parque natural y eso tiene muchas cosas muy buenas y de orgullo, pero dificulta también a la hora de llevar a cabo determinadas actuaciones y hay mucha burocracia y problemática.

Estas navidades estuve allí, subí a la Cava Gran y pude comprobar cómo, en todo lo que es el camino, sí que se habían talado los árboles, que parecía que hubiesen caído en Gloria e interrumpían el camino y sí que se habían apartado.
Y vi cómo había, como apuntaba, leña, troncos a los laterales y muchos árboles arrancados de raíz y que estaban ahí.

Usted ha apuntado el tema del peligro que conlleva, ya no solo para plagas, sino para posibles incendios y que está muy cerca, es verdad que está muy cerca.
Pero yo me pregunto, si ahora mismo hubiese otra DANA, con esa fuerza del agua con la que baja por esa zona, ¿también sería capaz el agua de llevarse esos árboles que ahora mismo están ahí, que no se han recogido, no se han apartado, que de momento están ahí?
¿Podría también suponer eso un gran peligro para lo que es el pueblo, porque al final bajarían hasta el pueblo de Agres y ocasionarían más daños de los que se ocasionarían de no estar donde están?
Me gustaría saber si, desde el parque natural, les han trasladado que van a llevar a cabo alguna actuación, después de dos años de Gloria y de que eso está así, si van a llevar a cabo alguna actuación para evitar esos posibles riesgos, que es para lo que se ha creado esta comisión, para ver la solución a posibles riesgos ante temporales fuertes, temporales que ocurran en nuestro territorio.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

I és el seu torn del grup Socialista, el senyor Laguna.
Quan vullga.

El senyor Laguna Asensi:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias también a la señora Garcia Pascual por su comparecencia.

Mire, a mí me gustaría dar un dato, pero ya para lo que es esta comisión, ¿no?
La Organización Meteorológica Mundial nos dice que, en los cincuenta últimos años, el número de desastres provocados por el clima ha aumentado, causando más daños, pero menos muertes.
¿Y a qué es debido eso?
Pues, precisamente, a la mejora de los sistemas de alertas tempranas y a una mayor preparación en lo que es la gestión de los desastres, que entiendo que es uno de los objetivos precisamente de esta comisión, el trabajar en ese sentido para mejorar las condiciones en las que ahora mismo desarrollamos cualquier tipo o gestionamos cualquier tipo de desastre climático y, sobre todo, pues, intentar prever esas pérdidas económicas que sufrimos en el litoral y en el interior y que me consta que en el interior es más complicado para recuperarse, es más difícil.
Nos contaba precisamente la señora Garcia Pascual todos los daños que se pueden provocar, como hizo el Gloria, en su población; la reparación de caminos, la reposición de tramos afectados por arrastres, arreglos de huertos, acequias, etcétera, y, sobre todo, en una población eminentemente agrícola, que es como se basa la economía de Agres.

Pero a mí me gustaría saber también: ¿cómo han afectado o cómo afectan a la vida social y económica de su población catástrofes de esta naturaleza?
¿Cómo afecta también esta situación al turismo de las zonas donde se practica el senderismo o, como usted decía, esas rutas famosas de las cavas en pleno Parque Natural de la preciosa Sierra de Mariola.
Y, por último, me gustaría también preguntarle cómo se gestionan esas superficies de monte privado que hay también en la zona de Agres.

Nada más.
Muchísimas gracias, le repito, por su comparecencia aquí.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Laguna.

I ara, de nou, és el temps de la convidada.
Quan vullga.

La senyora primera tinent d'alcalde de l'Ajuntament d'Agres:

Bueno, como algunas preguntas se enlazan con otras, pues, voy a contestar un poco de manera general.
Espero llegar a contestaros a todos.

A ver, las grandes consecuencias al campo.
Como he dicho, se vive de la agricultura, muchas familias viven de eso y al campo hizo mucho daño porque, claro, las cosechas se arruinaron, árboles frutales que también tenemos, aparte de fruta, almendros, aceitunas, pues, claro los árboles…, no llegaron a arrancar campos enteros, pero se iban podando, salvando también, claro, los trabajadores intentando salvar la situación.
Pero…, pues eso, ¿vale?

Bueno, me voy a pasar al valenciano, porque, si lo entendéis, hablo más cómoda.

A la neteja dels barrancs, com ja havia dit, el pressupost de l'ajuntament ronda els quatre-cents mil euros.
Després, només en personal i poques coses més, el pressupost queda ja liquidat.

Hem demanat ajudes?
Sí, intentem a totes, que no se'ns escapa cap, perquè totes fan molta falta, val?
Quant a les del Glòria, vam valorar tots els danys produïts, sobretot en camins, perquè després el tema dels camps sí que cada agricultor o cada propietari, doncs, també es va poder acollir a les seues subvencions particulars, però, quant a ajuntament, vam valorar els danys, sobretot en camins, i s'aproximaven als dos-cents mil euros.
Eren molts camins, perquè en tot eixe terme hi ha molts camins, damunt tots són importants perquè tots arriben a camps i tots són necessaris.

Les ajudes?
A vore, primer van eixir les ajudes de l'estat.
Eixes ajudes eren el 50 %; per tant, l'ajuntament no podia aportar el 50 % restant.
La idea de l'ajuntament era aportar eixe 50 % de les ajudes de la conselleria perquè, damunt, eren compatibles, però pel tema de terminis, que moltes voltes això també ens dificulta, el termini per a demanar les ajudes de l'estat acabava quan les ajudes de la conselleria no s'havien presentat, no havien eixit.
Per tant, vam haver d'acabar renunciant a l'ajuda de l'estat per no poder fer front a l'altre 50 %.
Després, quan ja van eixir les subvencions de conselleria, sí que les vam demanar, però, a dia de hui, no hem sabut res més, no tenim ingressada ninguna quantitat, no hem rebut res.
I, després, de diputació també va eixir una subvenció per a camins del Glòria, encara que el pressupost era menut, però l'equip de govern que hi havia en aquell moment, doncs, va presentar la sol·licitud fora de termini i a eixes ajudes de diputació no ens vam acollir.
Bé, això quant a ajudes.

Després, em preguntàveu també pel manteniment de tot el terme.
La part que és del parc natural, la gestió és del parc natural; i, després, la resta sí que és ja gestió de l'ajuntament.
I eixa part nostra, que sí que s'ha d'encarregar l'ajuntament, és on ja ens agarrem a totes les ajudes.

Com vos comentava, sí que tenim la brigada de l'Emerge… Sí, tenim l'Emerge, després també hem demanat l'Ecovid, tenim també l'Empuju… Ens acollim a tot el que podem fer per intentar…, perquè, clar, és que per a nosaltres ja no sols la serra, la part de parcs, sinó la resta del terme per a Agres és el patrimoni.
A la millor un altre poble o una altra ciutat té un auditori o té una catedral i per a nosaltres el nostre patrimoni és la serra, perquè és on…, com comentàvem, tot el turisme, totes les sendes, la cava… La cava és la més important, però tenim la cava del Buitre, la cava de l'Habitació.
Tenim la Teixera, el bosc de teixos, que també és molt important.

Aleshores, igual que en un altre poble cuiden el seu patrimoni, nosaltres veiem que la nostra porta i el nostre turisme és eixe i no el tenim cuidat.
Ens dona molta pena, però no arribem.

Després… per al compostatge, que també eixia en alguna de les preguntes, també recollim…, a Agres també tenim una compostera.
Ara, a més, la Diputació d'Alacant ens ha portat una màquina amb una espècie d'estudi pilot per a millorar…, tot el treball que fan els operaris poder-lo mecanitzar i poder millorar.
Clar, també utilitzem restes per a este compostatge, però… percentatge de compostatge de massa forestal…, podríem proveir de massa forestal per al compostatge de moltíssims pobles.
No… no ens arriba.

Sí que també -perquè també eixia en alguna de les preguntes de la biomassa mancomunada- vam arribar…, farà dos anys va començar la idea de crear com una mancomunitat per a crear biomassa.
Era entre els pobles de Bocairent, Banyeres, Alfafara i Agres, un poc per això, per a intentar aprofitar eixa massa forestal.
Però ens vam trobar amb algunes dificultats perquè canviàvem de província.
Bocairent era de València i la resta de pobles era d'Alacant.
I després no es va arribar tampoc a concretar, perquè la màquina…, on posàvem com si fora la central.
I el tema de les dos províncies també ens va dificultar molt eixa tasca.

També, doncs això, com a reflexió.
A voltes d'una bona idea ixen mil problemetes que al final… Bé, no va seguir endavant.
No hem eliminat eixa idea, però…, es va gelar, es va gelar molt perquè no encontràvem tampoc manera de seguir avant.

Després, si hi haguera una altra DANA… Que no hi haguera una altra DANA, perquè, sincerament, és que el desastre que hi ha ahí és… Si tornara a fer un temporal d'eixos que pot passar en qualsevol moment, perquè no ho podem previndre, però que no passe perquè… No sé, no sé, si tota eixa massa forestal arribara al poble -perquè damunt el poble és l'últim carrer i ja és muntanya-, no, no ho sé.

Deuríem estar ja treballant, perquè a Agres, en el nostre terme, nosaltres sí que tenim el pla local de prevenció d'incendis, ara amb una ajuda el vam actualitzar i vam netejar alguns camins, tot fora del parc natural, perquè quan és parc natural, nosaltres ahí ja no podem gestionar, però sí que és cert que no estem preparats per a un altre temporal.
Si vinguera ara, seria, a més, pitjor del que ja vam viure, perquè va sumant tot el que va passar en els anteriors temporals i que no hem solucionat.
Passa i no ho solucionem i la bola va fent-se més gran.

I després, quant a pèrdues econòmiques, l'agricultura va patir moltes pèrdues… De normal, molts anys ja patixen pèrdues, perquè, per exemple, la plaga dels conills, encara que no té a vore amb la Gloria, però conills, javalins estan fent molt de mal al camp.
Els agricultors ja molts anys ho passen mal i, damunt, amb un temporal d'estos es va agreujar molt la situació.

I, després, quant a turisme, el que vos comentava: és el nostre patrimoni i no el tenim arreglat i no el tenim cuidat.
El bosc no està ni net ni sa.
I l'ajuntament som els primers que voldríem fer moltes coses, i ja, i ràpid, però no ho podem fer.
En el tema del parc natural, perquè no és nostra la gestió, i fora del parc natural, perquè no tenim més recursos.
I, damunt, moltes vegades, quan arriben subvencions o notificacions al «departamento de», i el «departamento de» és una secretària, i ahí estem molt, molt limitats.
Aleshores, ens agradaria fer molt i ens agradaria tindre-ho sa i net i que tots vingueren, que ens visitàreu i que ho disfrutàreu, però la realitat no és eixa.
No és eixa.

Jo també vos convide que els que no ens conegueu que vingueu, que passegeu per la serra, perquè, a més, molta fauna, flora… l'aigua, com he parlat, moltes fonts, aigua; tenim manantials.
Però la meua reflexió és que ho devem de cuidar i que necessiten molta ajuda perquè no tenim eixos recursos.

I això.
No sé si m'he deixat alguna pregunta.

Quant als barrancs, perquè hi havia una pregunta també de neteja de barrancs, amb les subvencions que tenim, amb els forestals i els treballadors de l'ajuntament… Bé, en l'ajuntament també tenim un tractor amb el triturador i, després, els forestals…, anem fent.
Després ixen subvencions per a neteja de zones verdes.
Doncs intentem demanar-les per al que els nostres treballadors no arriben.
Intentem demanar les coses de més envergadura, i el que és més pròxim al poble o més fàcil ho deixem per a la gestió de l'ajuntament.

Molta ajuda, també, quan va passar el temporal, el servei d'emergències, els bombers d'Alacant, de la diputació, també per a netejar les carreteres i poder-nos comunicar amb els pobles del voltant.

I també dir que l'ajuntament va elaborar un pla d'emergència local per a estos casos.
Nosaltres, més que per a l'aigua, quan neva, tanquem tot el poble, passa a ser peatonal evidentment, i tenim un pla en el qual els treballadors de l'ajuntament amb el tractor comencen a netejar els carrers en un ordre, de manera…, primer, els que són més plans, els que no tenen pendent, per a poder eixir i entrar emergències, tindre-ho tindre obert.
I, després, ja, poc a poc, els carrers més estrets, que sí que el complim.
No el teníem, va ser arran d'estos temporals…, ens fa prendre mesures i aprendre.
Al final aprenem d'estes situacions.

I crec que ja està.
Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyora Garcia Pascual.

Parem un minutet per a acomiadar-la i rebre el següent convidat.
(Pausa)

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Sandra Martín Pérez)

La senyora presidenta:

Señorías, retomamos la comisión, ahora con la comparecencia de don Sergi González Frasquet, alcalde presidente de l'Ajuntament de Tavernes de la Valldigna.

Señor González Frasquet, dispone usted de ocho minutos ahora para poder realizar su intervención.
A continuación, le harán preguntas los portavoces y para finalizar dispondrá de doce minutos más para volver a intervenir, contestar o lo que considere.

Como le he dicho, tiene la palabra por ocho minutos.

Compareixença de l'alcalde president de l'Ajuntament de Tavernes de la Valldigna, senyor Sergi González Frasquet

El senyor alcalde president de l'Ajuntament de Tavernes de la Valldigna:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bon dia a totes i tots.

Com bé ha dit, el meu nom és Sergi González, soc l'alcalde de Tavernes de la Valldigna, una població d'aproximadament 17.
500 habitants, costanera i dividida en dos nuclis urbans, poble i platja, separats aproximadament per cinc quilòmetres.

En la proposta del pla de treball que hui ens ocupa es defineixen quatre objectius que volem intentar cobrir amb el temps disponible en aquesta intervenció i, sobretot, valorar l'impacte sobre el terme de Tavernes de la Valldigna.

El primer punt pensem que és el més important perquè el que pretén tractar és la realitat que tenim hui en dia en funció de com es va actuar en el passat en matèria, sobretot, de prevenció de riscos derivats de tempestes.
Una realitat que podria ser ben diferent si les coses s'hagueren fet d'altra manera.
Sobretot, pensem que la mancança d'estudis en profunditat d'impacte ambiental de les diferents actuacions dutes a terme són la principal causa que algunes infraestructures no s'implementaren de la millor manera.
Concretament, és per a nosaltres molt perniciós el fet que tant l'autopista AP-7 com la nacional 332 al seu pas per Tavernes, no tinguen la permeabilitat necessària perquè l'aigua pluvial que es recull a tota la Valldigna seguisca el flux natural, cap al mar, sense obstacles.

Aquestes dues vies, l'autopista i la nacional, són perpendiculars al sentit del corrent d'aquestes aigües pluvials.
I el fet de no contemplar eixa suficient permeabilitat a través d'elles, fa que actuen com a dics de contenció i facen que l'aigua s'acumule als nostres camps i al nostre nucli urbà en cada tempesta important que es produeix.

També és important informar que tenim el riu Vaca adjacent al poble per la part sud, i això ens provoca un alt risc d'inundacions cada vegada que plou amb certa intensitat, sobretot també pel fet que, insistim, el Vaca recull tota l'aigua de la Valldigna.

I és en aquest punt on cal dir que segons el Pla hidrològic nacional es va declarar prioritari i urgent dur endavant la laminació del riu, del llit del riu, fins la seua desembocadura, projecte que va arribar a licitar-se i fer-se la proposta d'adjudicació.
Però va ser a finals de l'any 2011, amb el govern de Mariano Rajoy, quan el projecte es va retirar i va quedar sobre la taula fins al dia de hui.

Aquesta infraestructura és imprescindible per a Tavernes, perquè solucionaria els problemes d'inundabilitat que tenim al nucli urbà del nostre poble, i també solucionaria els problemes en matèria de desenvolupament urbanístic, conseqüència d'eixa inundabilitat.

Respecte a la platja, pense que per molta gent és coneguda la dramàtica situació que sofrim.
A causa de la regressió de la costa, ens estem quedant sense platja.
De fet, en alguns punts de la platja de la Goleta tenim l'aigua damunt de les edificacions i en les diferents tempestes que hem tingut en el passat hem sofert molts danys, tant en propietat pública com en propietat privada.

Com a mostra tinc ací algunes imatges, que és complicat que es puguen vore, (soroll de paper) però les descriuré breument.
Bàsicament són enderrocs produïts per la força de les ones del mar sobre les vivendes.
Tinc ací un jardí que recentment ha sigut també enderrocat i que la seua reparació costarà al voltant de quatre-cents mil euros al camí a la urbanització Camí Reial de la platja de Tavernes.

Aquest problemes que tenim ara mateix a la platja, són conseqüència de nou de la falta de rigorositat en l'estudi d'impacte ambiental d'algunes construccions que es van fer en el passat, sobretot al nord de les platges de Tavernes.
Ens referim concretament a l'allargament de la desembocadura del riu Xúquer, i també a l'ampliació del port de València.

Ambdues construccions, sumades a altres variables, provoquen modificacions dels corrents marins i sediments dels rius, i això fa que la regressió sobre la platja de la Goleta i la platja de Tavernes siga cada vegada més acusada.

I el pitjor de tot és que anem advertint aquests problemes als organismes competents, tant autonòmics com estatals, a Demarcació de Costes, al Ministeri de Transició Ecològica i, a dia de hui, no s'ha pres encara cap mesura estructural correctora.

Per al coneixement de la comissió, m'agradaria donar compte de la valoració feta pels tècnics municipals dels danys ocasionats pel Glòria al gener de 2020 i que ascendeix a 2,8 milions d'euros, danys als col·lectors de la xarxa primària, cobertes de col·legis, mercats municipals, cementiri, vies públiques, mobiliari urbà, parcs i jardins, camins rurals, infraestructures turístiques i equipament de les nostres platges, pàrquing públic, etcètera; per no parlar del gran cost quant a neteja de vies públiques i edificis municipals que suporta l'ajuntament cada vegada que tenim un temporal.

Un altre punt a analitzar a banda dels danys físics, és l'impacte econòmic i turístic que Tavernes està sofrint, fruit de no tindre unes platges en condicions.
I ho diguem molt clar: fruit de la falta de reacció dels organismes que tenen les competències per a actuar.

Reivindiquem la falta d'actuacions de les diferents administracions autonòmiques i, sobretot, estatals, per solucionar els problemes que tenim hui a la nostra platja i al nostre poble.
La competència, tant sobre la costa com sobre els rius, no és municipal, i els competents han d'assumir la seua responsabilitat per donar solucions als problemes que tenen els pobles i, en este cas, Tavernes.

Des de l'ajuntament estem duent endavant tot allò que podem amb els nostres recursos.
Van a començar-se unes obres de reforç en la mota del riu Vaca al seu pas per Tavernes; una inversió de 500.
000 euros que compartim amb la Diputació de València.

També estem ja en la fase d'estudi per a implementar construccions de defensa als punts més febles de la nostra platja âi ho dic amb tota la tristesa del mónâ per a intentar sobreviure.
Estem en eixe punt.
La situació és dramàtica i necessitem solucions estructurals, però també actuacions d'emergència, actuacions d'emergència que s'han d'executar immediatament.
No podem esperar més.
Estem al límit i no aguantem més.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor González Frasquet.

A continuación, por parte de los grupos parlamentarios dispondrán de dos minutos para realizar su intervención.
Por parte del Grupo Parlamentario Unides Podem, la ilustre diputada Estefanía Blanes.

Cuando quiera, señoría.

La senyora Blanes León:

Sí, moltíssimes gràcies.

Bé, com no, agrair-li sobretot la seua presència ací, a aquesta comissió, perquè crec que totes les experiències municipals són, són importants, sobretot per a poder intentar buscar solució, que jo crec que és l'objectiu, evidentment, d'aquesta comissió.

Jo crec que una cosa que crec que és important de tot el que ha dit, no?
, és la barrera, no?
, eixa barrera que al final les infraestructures causen sobre el medi natural.
La barrera de l'autovia, que vosté comentava, no?
, i la impermeabilitat que produïx i que no deixa que les aigües vagen per on toca i que vagen…, perquè sempre s'ha dit, no?
, les aigües, al final, busquen el seu lloc, encara que li posem tots els impediments possibles.

Però no sé de quina manera pensa que a açò podria donar-se-li solució, una vegada aquesta infraestructura existeix i de quina manera pensa que es pot actuar, en concret, en aquest cas, no?
Intente buscar un poc la singularitat de cada una de les seues intervencions, de tots els que van compareixent, perquè n'hi han algunes coses que evidentment amb la intervenció de Cullera jo crec que poden ser, bé, compartides algunes d'elles, però aquesta singularitat que vosté ha posat sobre la taula, doncs, m'agradaria que poguérem analitzar-la un poquet més i vore eixes possibles…, les conseqüències que tenen eixes possibles solucions.

Després, no és la primera vegada que s'ha dit aquest matí, evidentment, infraestructures com són la del port de València, jo crec que afecten i molt tot el sud de totes les platges del sud i, per tant, bé, doncs jo crec que s'hauria de…, nosaltres ho hem manifestat i no ens hem amagat en eixa qüestió.
Però està bé que es pose sobre la taula, sobretot els municipis que es poden sentir afectats, de quina manera pensen que es deuria actuar per tal que l'afecció, doncs, bé, en lloc d'anar a més, si pot ser, es mitigara i pogueren…, els efectes d'aquestes grans infraestructures que patixen els municipis del sud, com podrien abordar-los.

I, sobretot, això, donar-li les gràcies.
Les seues aportacions jo crec que són importants i, sobretot, buscar solucions i quines poden posar-se sobre la taula, perquè eixe projecte que diu que va quedar bloquejat, si hi ha previsió d'algun altre tipus d'actuació i en quina fase es troba per part del ministeri.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Vox, tiene la palabra el ilustre diputado Miguel Pascual, por dos minutos.

Cuando quiera, señoría.

El senyor Pascual Pérez:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Señor González, muchísimas gracias por su comparecencia y bienvenido a esta comisión.

Vamos a ver, en primer lugar, la AP-7 y la nacional 332, se ha comentado que no tienen la permeabilidad necesaria en caso de precipitaciones.
Me gustaría preguntarle si por parte de su ayuntamiento les han dado alguna solución desde la Confederación Hidrográfica del Júcar, si han ustedes emitido algún tipo de informe, solicitud; si a este tema le han dado alguna solución, porque según está usted indicando es algo recurrente, ¿no?
, es un problema que se viene alargando a lo largo de los años.

Entonces, entiendo que algún tipo de solución le deberían haber dado, porque usted ha comentado que había un proyecto de licitación, licitado, un proyecto para la laminación del río Vaca, pero que se paró en 2011; pero desde 2011 hasta 2022, entiéndame, ha llovido bastante, ha habido varios gobiernos al frente de la nación.
Por lo tanto, no sé, alguna solución habrán dado, la confederación habrá dicho alguna cosa… No sé, a lo mejor han alegado… Eso pasó también en la anterior comisión de la DANA, que la confederación directamente alegaba que no había fondos, que se les había acabado el presupuesto y, por lo tanto, no ejercían mantenimiento alguno del río Segura.
No lo sé.
Indíquenos cuál es la situación.

Y con respecto a lo de la playa, tres cuartos de lo mismo, competencia estatal.
Claro, hay una estrategia de actuación por parte del ministerio de medio ambiente en la parte sur de la costa, al sur de…, de Valencia hasta Denia.
Estamos hablando que es una estrategia de actuación del año 2015, han pasado ya siete años.
Y nos gustaría saber si se han llevado a…, si lo conoce, primer momento, y si se ha llevado alguna actuación al respecto, porque esta comisión, desde que se constituyó hasta que se está…, desde que se aprobó hasta ahora, han pasado también un par de años.

Entonces, es algo que vemos también con cierta…, que se recurre mucho a eso de que se van dejando pasar los años, pero aquí nadie toma cartas en el asunto, cuando es competencia de ellos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Pascual.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Ciudadanos, tiene la palabra la ilustre diputada María Quiles por dos minutos.

Cuando quiera, señoría.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Señor González, gracias por su comparecencia.

Como usted bien ha dicho y conocemos, pues Tavernes tiene una situación extrema de falta de arena en su litoral, pero en el verano del 2021, sin embargo, no fue incluida como zona crítica ni de emergencia y no se pudo hacer ninguna deposición de arena.
Esto, como usted ya bien ha comentado también, no ha hecho más que empeorar la erosión, y nos ha enseñado la foto de que el mar está golpeando o ha llegado a golpear directamente los edificios de primera línea provocando, pues, yo creo que daños estructurales importantes.

A mí me gustaría saber cuál es la situación de esos edificios y qué medidas se están tomando.

Comentarle también que, según tengo entendido, mis compañeros de Ciudadanos, desde el ayuntamiento de Tavernes, en verano ya le dijimos de solicitar que se iniciara un proceso judicial contra costas por dejación de funciones y por permitir que esa erosión del mar vaya a más sin poner fecha a la solución.
Sin embargo, según tengo entendido, no ha sido hasta el pasado 3 de febrero cuando ustedes han pedido esa reunión urgente con la ministra.

Quiero preguntarle por qué han tardado tanto en decidirse puesto que, como usted bien ha dicho, el tema de costas no es un tema que tenga ni competencias, ni posibilidades un ayuntamiento para resolver.
¿Por qué no han actuado ustedes antes y en qué situación se encuentra esa posibilidad de reunión o esa situación de pedir responsabilidades a costas por dejación de funciones?

¿Cuál es el estado actual de la playa de la Goleta y qué tipo de acciones legales o ante qué organismos quiere usted presentar ante esta dejación de funciones por varios?

Quiero preguntarle también, porque AVA y Asaja hacían referencia también a la fatalidad de esta borrasca, en el tema agrícola, en concreto en la Safor, a causa del granizo, sobre todo en los cítricos, si tiene conocimiento de cuál es la situación, porque, por ejemplo, en la borrasca de la DANA tuvimos constancia de que los daños agrícolas fueron enormes y se tardó muchísimo y apenas llegaron ayudas.
A ver si se encuentra en la misma situación.

Le iba a preguntar por la cuantía económica de los daños, pero nos lo ha dado usted.
Ha dicho 2,8 millones de euros aproximadamente.
Es muchísimo dinero.
Son daños muy importantes y quiero preguntarle qué tipo de ayudas ha recibido, ha pedido y cuáles se han podido ejecutar.

Nada más y muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Quiles.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra la ilustre diputada Belén Bachero, por dos minutos.
Cuando quiera, señoría.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, presidenta.

Moltes gràcies, senyor González, per comparéixer en aquesta comissió, i sobretot per donar aquesta visió tan detallada de tot el que estan patint vostés.

En primer lloc, les imatges crec que a tots els qui estem ací ens han paregut aborronadores i ens esgarrifa a tots, perquè la veritat és que vore com s'enderroca un edifici pràcticament per tot açò.

Bé, jo, en primer lloc, voldria que ens diguera les actuacions en concret que reivindica, que, per tant, entenc que vénen de l'Estat, que és el competent tant en la costa com en el riu Vaca.
Estava parlant d'eixe projecte de laminació del riu per saber en concret les raons que li van donar per a no executar-lo, si hi ha algun informe, n'hi ha algun estudi, alguna qüestió que diga que no se devia de fer per les raons que fóra, i concretar eixes actuacions.
I després l'intercanvi que ha pogut haver entre vostés i el Govern d'Espanya respecte als temps, o les actuacions o el que corresponga.

Després, respecte a la impermeabilitat natural, eixa impermeabilitat que li produïx tant l'AP-7 com la nacional, si també coneix algun estudi o alguna qüestió de solucions que es puguen aplicar a posteriori.

Les afeccions dels ports en general i, en particular, el de València, en el seu cas, nosaltres ací, en les Corts, el nostre grup parlamentari, Compromís, ha presentat una proposta per actuar en allò immediat, que seria que es fera càrrec l'Autoritat Portuària de totes les despeses que s'han de gastar els ajuntaments per les conseqüències dels ports.
És en general, però en vosté en concret seria l'Autoritat Portuària de València, què li sembla que esta iniciativa.

I després, per últim, tot açò que estem dient, perquè vosté ha vingut ací des d'una situació desesperada, com bé ha dit, espera actuacions a curt termini.
Però no volem que la comissió se quede només en això.
Per tant, a llarg termini i a un futur: com pensa vosté que deuen de ser les actuacions?
Vosté ha parlat d'eixa rigorositat en els estudis d'impacte ambiental, però voldria que detallara bé com pensa que deuen actuar les administracions per a evitar el que està passant ara, que al final ve d'haver actuat malament en altres moments.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Bachero.

A continuación, por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la ilustre diputada Elisa Díaz por dos minutos.
Cuando quiera.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidenta.

Y muchísimas gracias, alcalde, por estar aquí, por explicarnos la situación.
Una situación que además la conocemos porque lo hemos traído a las Cortes Valencianas en varias ocasiones, e incluso llegando a aprobar una proposición no de ley.
Aunque traíamos el tema concreto de Tavernes, lo que se hizo es llegar a un acuerdo a propuesta de otros grupos para que se contemplara todo el litoral.
Si bien conseguimos, desde el Grupo Parlamentario Popular, que se viera esa problemática que está sufriendo Tavernes desde hace ya varios años.

Usted ha comentado casi tres millones de euros en daños.
Me gustaría saber también, me han dicho que no sé si le van a llegar diez mil euros de esos tres millones.
No sé si le han contestado ya a las ayudas que usted ha pedido, la cantidad que le va a llegar, pero tampoco sé si le ha llegado ya algún tipo de ayuda económica o no.

Me gustaría saber también qué opina sobre manifestaciones de altos cargos de su partido que dicen que todo lo que está en primera línea, que se está comiendo el mar, debe de desaparecer porque es del mar.
Y, bueno, qué es lo que usted piensa al respecto, sobre todo de esas viviendas que están siendo afectadas en Tavernes, viviendas que, vamos, creo son de los años setenta.
Me gustaría que apuntara si son legales, no son legales, cuándo se construyeron.

Hay alguna urbanización que ha apuntado usted que es más nueva, que creo que se hizo con un gobierno local de izquierdas.
Me gustaría que también contestara al respecto para que quede bien claro que esas viviendas se hicieron de manera legal y son legales.
Y los propietarios que sufren, además creo que se les pidió por parte de los propietarios que crearan una oficina para poder, ellos, que se sentían muy desamparados, poder gestionar esa solicitud de ayudas llegadas porque no tenían ni idea de cómo hacerlo y cómo acceder a costas.
No sé si crearon esa oficina.

A nosotros, muchos ayuntamientos, en la Comisión de la DANA, nos dijeron que habían creado este tipo de oficinas para facilitar a los propietarios, a los afectados de entonces la DANA el poder tramitar esas ayudas.
Me gustaría saber si lo hicieron, porque esas personas que perdieron todos los accesos a la playa, las escaleras y demás, además también nos dicen que Costas no les deja hacer absolutamente nada, o sea, ya no es que no haga Costas, es que a ellos no les deja hacer absolutamente nada, entonces se sienten muy desamparados.

Me gustaría saber si, ante esa situación, aparte de manifestarse, ustedes han hecho algo más de lo que han apuntado ya de esa solicitud de reunión, que espero que se tenga pronto y que saquen conclusiones a la hora de llevar a cabo actuaciones necesarias en Tavernes de la Valldigna.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Díaz.

A continuación, tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, el ilustre diputado Francisco Gil, por dos minutos.

El senyor Gil García:

Sí, moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

I moltes gràcies també, senyor Sergi González, per la seua presència i sobretot per la seua visió de posar en context allò que està passant.
És a dir, els temporals més greus els hem patit diguem-ne que en els últims anys, però els hem patit i la regressió no és fruit d'un any, ni de dos, ni tres ni de cinc.
Per tant, li agraïsc sobretot posar en context quina és la problemàtica general del seu terme municipal, i no només de la franja costanera.

El desavantatge de ser l'últim en intervindre és que moltes de les qüestions ja s'han plantejat.

I jo me voldria centrar en una iniciativa que crec que van dur a terme o tenien preparada, projectada, com era el cas per a evitar la regressió de la sorra mitjançant una malla geotèxtil al fons de la mar per si poguera fer funcions de trencaones, reduint la força de les ones i possibilitat praderies de posidònia.
Me sembla que eixe projecte crec que estava per ahí, i personalment em sembla també molt atractiu, front a mesures més, diguem-ne, agressives, per dir-ho d'alguna manera, com són les esculleres i els dics, que no és que estiga en desacord, sinó simplement saber quina és l'opinió, o quin és el resultat o quines són les perspectives de l'aplicació d'aquesta mesura que a priori ens sembla prou atractiva.

Pel demés, agrair-li la seua exposició ampla que ha fet de la problemàtica.
I, bé, traslladar-li el nostre suport, i que sense dubte les seues explicacions les tindrem en compte.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Gil.

A continuación, señor González Frasquet, dispone usted de doce minutos para dar contestación a todas estas preguntas.
Cuando quiera.

El senyor alcalde president de l'Ajuntament de Tavernes de la Valldigna:

Bé, moltes gràcies primer a tots els grups per les seues preguntes.

I vull començar pel final, i m'he alegrat molt escoltar, i que a més vinga del representant del PSOE, una iniciativa que nosaltres, el regidor d'Urbanisme i jo mateix, moltes vegades hem plantejat a Demarcació de Costes, perquè fins ara un dels problemes que hem tingut és que en totes les actuacions d'emergència que feia Demarcació de Costes per a regenerar en la mesura del possible les platges, totes eixes actuacions d'emergència abocant sorra, abocant arena, al següent temporal desapareixien.
I nosaltres sempre hem plantejat que s'havia de plantejar alguna solució per a retenir eixa arena, i moltes vegades hem anat en eixe sentit, inclús hem proposat el Projecte de demarcació de costes.
I, per tant, sí que li agrairia, i més sent vosté del PSOE, que eixa iniciativa intente empentar-la cap a dalt i que realment algú l'escolte i la puga dur endavant.

Després s'ha parlat de moltíssimes coses, jo m'he anat anotant tot.
Sí que, al respecte de la permeabilitat i quines solucions es podrien adoptar per a solucionar els problemes que ens provoca l'AP-7 i N-332 al seu pas per Tavernes.
La solució és molt senzilla, la teníem en 2011: la laminació del riu des de Simat fins a la seua desembocadura en Xeraco.
Per 44 milions d'euros crec que va eixir eixe contracte, i va caure.
És una llàstima que eixe contracte no es faça.
Jo insistisc ací i ho dic a qui vullga agafar el guant, per favor, empenteu cap a dalt estes propostes, que arriben on han d'arribar, vosaltres esteu en llocs que teniu accés, més accés que tenim els ajuntaments, per dir-ho d'alguna manera, i eixe projecte seria el que ens solucionaria els problemes de permeabilitat que tenen l'AP-7 i la N-332, evitaria inundacions de camps, evitaria inundacions del nucli urbà, solucionaria els problemes urbanístics que tenim en el sector del Vergeret, que ara mateix, per a informació de tot el món, hi ha una sentència de demolició sobre les obres que n'hi han ahí.
L'ajuntament al final ha hagut, de motu proprio, dur endavant un projecte que ha hagut de finançar amb fons propis, que és el que he comentat en la meua intervenció, de 500.
000 euros, que gràcies també a la Diputació de València que ha col·laborat en este projecte.
Per tant, la solució és molt clara i molt senzilla: el que hi havia dur-ho endavant.
Així de fàcil.

Després s'ha parlat de les infraestructures del port de València, i jo en este tema, i en representació de Tavernes i de l'Ajuntament de Tavernes, nosaltres diguem sempre el mateix: si s'ha de plantejar una ampliació d'un port, una ampliació, un allargament d'una escullera, que es faça un estudi rigorós d'impacte ambiental i si en qualsevol cas l'actuació s'ha de fer que es contemple mitigar els danys que això provoque.
Perquè d'altra manera passa el que està passant hui en Tavernes, que és que tenim una regressió superacusada, que estem tenint molts problemes des del punt de vista turístic, que n'hi han turistes que ja es plantegen vindre a Tavernes perquè la part de sol i platja cada vegada és més reduïda.

Per tant, per favor, si van a fer-se actuacions en este sentit, que siga l'Autoritat Portuària, com molt bé ha dit la representant de Compromís, que es comprometa a mitigar els problemes que això puga portar.

Després, la representant del Partit Popular ha parlat, em pareix, de la primera línia que desapareguen.
Nosaltres el que plantegem, primer, perquè quede clar, en Tavernes no hi ha ara mateix ninguna vivenda en eixa situació, ninguna vivenda està dins de domini públic.
I nosaltres això no ho plantegem perquè confiem que es regenere la platja, que es regenere el cordó dunar i que es protegisca, naturalment, la platja de la Goleta i la platja de Tavernes.
Això és el que volem i això és el que demanem.
En el meu cap i en el cap del govern de Tavernes no entra que vagen a abandonar-se vivendes.
Al contrari, nosaltres estem lluitant perquè les solucions que hem plantejat de regeneració de cordons dunars, de malles geotèxtils dins l'aigua per a retindre l'arena que s'aboca en actuacions d'emergència, facen que no hàgem d'arribar mai eixe punt.
Això nosaltres no ens ho plantegem, estem en el pas previ, volem que se solucionen els problemes que tenim en Tavernes en este tipus d'actuació que acabe de comentar.

Després, respecte a l'oficina d'atenció.
Crec que a Tavernes se li pot acusar de moltes coses, però de no atendre al públic, ho dubte.
Jo mateix i el regidor d'Urbanisme, que som les persones que més hem estat encarregats d'estos problemes, hem atés a tota aquella persona que ha volgut vindre.
I, efectivament, Demarcació de Costes posa molts problemes en restaurar escales, però també li les posa a l'Ajuntament de Tavernes.
I ahí estem al govern de Tavernes i l'alcalde per a intentar aconseguir que allò que Tavernes necessita en accessos i allò que necessiten els seus veïns que es puga fer.
I ahí estem empentant perquè tot açò es puga fer.

Però nosaltres també sofrim eixos problemes com ajuntament, perquè algunes de les actuacions de defensa que ja estem plantejant ja ens estan posant problemes, perquè, bé, no volen que les fem.
Per tant, bé, és un tema que no és que l'ajuntament no recolza els propietaris, al contrari, l'ajuntament els recolza perquè l'Ajuntament és una víctima més de tot este tema.

Després les vivendes.
Efectivament són legals, es van fer d'una manera, es van autoritzar per Demarcació de Costes, i el que ara no podem consentir és abandonar-les.
Hem de fer tot el possible per a protegir eixes vivendes i les solucions estan, estan ahí, falta en molts casos voluntat política, voluntat política, i que s'adopten les mesures que s'hagen d'adoptar i que es facen les solucions que s'hagen de fer.
Estic convençut que els organismes competents ho saben millor que nosaltres.

El company del Partit Vox ha parlat de les solucions que aporta el ministeri, el Cedec.
Sí que recentment s'ha licitat o s'ha tret un contracte de redacció d'un projecte per aportar una solució definitiva a la platja de la Goleta i a la platja de Tavernes.
Eixe contracte està ara en redacció.
I nosaltres el que diguem és que ens pareix molt bé i crec que la lluita que hem dut des de l'Ajuntament de Tavernes ha fet que açò haja pujat de prioritat i que eixe contracte s'estiga redactant.
Però el problema d'eixe contracte és que ens va aportar solucions a cinc anys vista o sis anys, perquè és un contracte que requerirà els seus informes d'impacte ambiental, com no pot ser d'altra manera, i no és una solució per a hui.
Per això, i en la meua intervenció ho he dit, necessitem actuacions d'emergència, actuacions que fins ara o fins a nou mesos, aproximadament, es produïen en la platja de Tavernes i en la platja de la Goleta, però ara s'ha produït un gir en el qual ja ni es plantegen eixes actuacions d'emergència.

I, respecte de la iniciativa judicial que plantejava la companya del grup Ciutadans, sí, estem en eixe punt.
Fins ara, Demarcació de Costes ha respost en actuacions d'emergència i en aconseguir que es redacte un projecte amb una solució definitiva.
Ara ja no estem ni en eixe punt; estem en el punt que no tenim ni actuacions d'emergència, almenys fins a data de hui.
I l'Ajuntament de Tavernes puc dir que ja s'està plantejant, d'una manera molt seriosa, iniciar eixes actuacions legals, bé contra la Demarcació de Costes, bé contra el ministeri o contra qui els tècnics ens diguen que hem d'anar.

En qualsevol cas, i ja per a acabar, m'agradaria concloure en un xicotet resum del que s'ha parlat ací i sobretot del que pense que li interessa més a Tavernes, i és que, sobretot en el passat, no es van tindre en compte els impactes ambientals d'allò que es feia i hui ens està impactant molt a Tavernes i Tavernes necessita que això se solucione.
La suspensió del projecte de laminació del riu ens està provocant molts problemes en el camp, s'estan perdent collites, s'estan perdent camps sencers.
Necessitem que eixe projecte s'execute.
I no és un projecte multimilionari, és un projecte de 40 milions d'euros, que són molts diners, però molta gent està depenent d'eixe projecte.

La regressió de les nostres platges s'ha de solucionar d'una manera o altra.
Qui té la competència és Demarcació de Costes, és el ministeri de transició ecològica, són els competents i són els responsables i són els que han d'actuar.
És que no en queda altra, no val fer la tècnica de l'estruç, d'amagar el cap baix de…, perquè no els vegen.
Són els responsables i han d'actuar.
I, mentre eixes solucions estructurals no arriben, Tavernes necessita actuacions d'emergència i actuacions urgents, d'emergència, del tipus que siga.
L'estiu està ahí i necessitem poder passar la temporada estival d'una manera decent.

Per acabar ja, espere, espere, tinc l'esperança que aquesta comissió servisca perquè, almenys, algun representant polític que està ara mateix ací puga escoltar…, bé, entenc que m'heu escoltat tots, però, sobretot, puga traslladar les inquietuds que té Tavernes cap on es prenen les decisions importants, pressupostàries sobretot -perquè arribe a la conclusió que és una decisió que va molt vinculada al tema pressupostari-, perquè les necessitats del poble de Tavernes siguen ateses, tant en la platja com en el nucli urbà del poble, i mitigue els problemes que tenim.
Com he dit al principi en la meua intervenció, sobretot en la platja estem en una situació insostenible, en una situació que en molts casos dona pena.
He mostrat en la meua intervenció algunes imatges.
Tenim jardins enderrocats, tenim vivendes enderrocades.
I vos puc assegurar que jo personalment i en nom del poble de Tavernes estem en molta angoixa de pensar què pot passar si torna a vindre una tempesta, conforme va vindre en gener de 2020 Glòria.

Moltes gràcies a tots per l'atenció.
I fins ací.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor González Frasquet, por su intervención.
Le aseguro que le hemos escuchado atentamente y que creo que todos estamos tomando buena nota de lo que vienen a contarnos, lo que nos manifiestan los comparecientes.

Señorías, con esta comparecencia, finalizamos las que teníamos marcadas para la comisión de hoy.
Agradecerles que se hayan ajustado perfectamente al tiempo y, sobre todo, el buen tono y la buena sintonía de trabajo que tenemos esta comisión y desear que continúe así en el resto de las sesiones.

Sin más, levantamos la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 40 minuts)