Educaci%C3%B3%149132.04.28%20macro.html





Comissió d'Educació i Cultura realitzada el dia 28 d'abril de 2016.
Comença la reunió a les 16 hores i 10 minuts.
Presideix la diputada senyora Marian Campello Moreno.
Reunió número 7.

La senyora presidenta:

Donar la benvinguda als convidats i als càrrecs, al senyor conseller que el tenim aquí en la sala.
Anem a començar amb l'ordre del dia.
¡Ah, bé, no!
Hem de donar la paraula… Mare meua!
Es nota que hem estat ja dos dies de ple i ja anem un poquet densets.

Té la paraula el secretari.

El senyor secretari:

Bé, gràcies.
Pasamos lista.
Vamos ver.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Estamos todos.
(S'interromp la gravació)

La senyora presidenta:

Ara sí estem tots i comencem amb l'ordre del dia.
Primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
Aprovem per assentiment, unanimitat?
Tot el món està d'acord?

Preguntes

La senyora presidenta:

Passem al següent punt, per al qual demanem al senyor conseller que vinga a la mesa.

El segon punt és: pregunta número 129 formulada per la diputada Sandra Mínguez Corral, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, al Consell, sobre l'ensenyament públic de Formació Professional a Elda.

Val, doncs, té la paraula la diputada Sandra Mínguez, per quatre minuts.

La senyora Mínguez Corral:

Moltes gràcies, presidenta.

Bona vesprada, senyories.

Bona vesprada, conseller.

Por poner un poco en antecedentes de la situación en el IES Valle de Elda, los directores se reunieron con el inspector a principios de noviembre, y el inspector les pidió discreción en cuanto a lo que habían comentado en dicha reunión.
En dicha reunión se habló sobre ejercer sobre el IES Valle de Elda, hacerlo un centro integrado de Formación Profesional.
Hasta el día 2 de febrero, desde noviembre que hubo consejo escolar, el director no le transmitió al consejo escolar -por lo tanto, a la asociación de madres y padres- el proceso que se estaba iniciando ya a fecha de febrero.
Por lo tanto, no supieron ni tuvieron conocimiento de lo que se iba a hacer con su instituto hasta dicha fecha.

En primer lugar, quería dar la bienvenida, las gracias, a la asociación de madres y padres del IES Valle de Elda, por estar aquí y por acompañarnos.

Y como ya he hecho en alguna otra ocasión, desde Podemos consideramos que tenemos que dar voz a la ciudadanía y trasladar sus propuestas.
Por lo tanto, voy a ser esa voz que traslade y lea las palabras textuales que ellos me han remitido, que dicen así:

Â«Desde la conselleria que usted preside se ha puesto en marcha el proceso de transformación en la ciudad de Elda, IES del Valle de Elda, en un centro integrado de Formación Profesional.

Â»Agradeceríamos que nos diera cumplida información de cómo se ha desarrollado todo el proceso y en qué situación se encuentra en estos momentos, ya que a fecha de realización de esta pregunta, carecemos de ninguna información.
Por no saber, no sabemos si quiera si esta transformación se va a llevar a cabo.

Â»Desde la comunidad educativa del IES Valle de Elda queremos transmitir nuestro más profundo malestar por cómo se ha desarrollado el proceso de transformación de nuestro IES en un integrado de FP.
Todo este proceso ha estado marcado por la ausencia de principios básicos que âcreíamosâ formaban parte de la nueva administración, como la transparencia, la información y la participación.
A estas alturas hemos asumido nuestra salida del centro, pero seguimos pidiendo lo mismo para nuestros hijos y nuestras hijas que hace dos meses, cuando tuvimos conocimiento del asunto.

Â»Queremos que nuestros niños y nuestras niñas y sus profesores sean trasladados de forma conjunta al IES Monastil.
Consideramos que esto es incompatible con la oferta de plazas en ambos centros en el concurso de traslados de docentes, que se realizó este curso.
Pedimos que la Formación Profesional que en estos momentos existe en el municipio no se traslade al centro integrado, exceptuando la del IES Monastil, si fuese necesario por motivos de espacio.

Â»Creemos que el futuro centro integrado se ha de dotar de nueva Formación Profesional que incremente la oferta existente en el municipio y que cumpla dos requisitos básicos: que tenga demanda entre el alumnado, y que cuando los alumnos acaben su formación tengan un alto porcentaje de ocupación.
Exigimos una (inintel·ligible) … equilibrada para garantizar el futuro del nuevo IES Monastil, surgida de la fusión de ambos centros.

Â»No queremos pasar a la historia como los padres que cerraron el IES Valle de Elda para cerrar, tiempo después, el IES Monastil.
Sí que aplaudimos la nueva planificación, donde se engloba tanto a los centros públicos como a los centros privados, sostenidos con dinero público, es decir, los concertados.

Â»Por último, solicitamos que la administración autonómica desarrolle estos proyectos con participación de la comunidad educativa del municipio y de los centros afectados, con la intención de evitar futuras situaciones de indefensión e incertidumbre, como la que nos hemos visto envueltos.
Â»

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el conseller, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, presidenta; gràcies també a la diputada; y muchas gracias también, por acompañarnos, a los representantes del AMPA.

Començar dient que compartisc totes les reivindicacions que ens ha llegit la diputada, i que fa en nom de la Federació de Pares i Mares.

Faré un poc de cronologia dels fets.
En l'any 2012 ja hi havia un debat en el consell escolar municipal d'Elda, al voltant de la Formació Professional, si es podria haver fet o no.
L'any 2013 va haver un debat al voltant d'això; de fet, la Direcció Territorial d'Educació d'Alacant, en el 2013, va començar a plantejar la necessitat de si es creava o no es creava diferents centres integrats de Formació Professional a les comarques d'Alacant, i alguns dels noms que va sonar va ser a Elda i a altres municipis, però no es va concretar en res i no va arribar a concretar-se.
Per tant, va ser, un debat estèril que no va arribar a cap tipus de concreció.

Nosaltres, quan arribem a la conselleria, veiem que en el transcurs de l'evolució que ha tingut la població d'Elda, sobretot en la baixada de natalitat i baixada també, per tant, de xiquets i xiquetes matriculats.
El que havia estat passant en l'anterior govern és que s'havien estat tancant centres i nosaltres volíem revertir eixa situació.
De fet, el que volem és que cap centre públic estiga en perill, tot el contrari.
Que s'augmente la formació i que s'augmente l'educació que nosaltres impartim, l'oferta formativa que impartim en el conjunt de les poblacions valencianes i, en concret, a Elda també.
Per tal de fer això, vam rescatar eixa idea del centre integrat de Formació Professional i és quan vam començar a treballar en eixe sentit.

La nostra idea és treballar en el que s'ha dit i en el que s'ha manifestat.
És fer del Valle de Elda un centre integrat de Formació Professional i, per tant, que mantinga les famílies professionals que ara té i que les amplie.
I, per tant, la nostra voluntat i la nostra fermesa és que això es faça ja en este curs que ve, és a dir, que en el curs vinent ja hi haja més Formació Professional en el que serà el centre integrat de Formació Professional del Valle de Elda amb les famílies que hi ha i les que vindran, és a dir, les que, a més a més, farem.
I, evidentment, això implica que els xiquets i les xiquetes, i el professorat que està en eixe centre, s'adscriga al Monastil.
I, per tant, sí que es farà això que es demana també de l'AMPA, que siguen els xiquets i les xiquetes, no només els estudiants, sinó també el conjunt de l'equip pedagògic el que vaja al Monastil.

Per tant, donar tota la seguretat respecte a això, respecte a la formació del centre integrat que augmentarà l'oferta -que no ve a substituir, sinó que ve a augmentar l'oferta, i per tant, no posa en perill el que es facen altres ofertes de Formació Professional a la ciutat d'Elda.
És a dir, que no perquè es faça allí han de desaparéixer en altres llocs, sinó que continuarà havent Formació Professional també en altres centres, i la complementarem en el centre integrat, donant més formació, més places i més famílies professionals.

I, evidentment, assumir -i ahí és la part que evidentment si no arribà la informació com tocava- assumim que això no hauria d'haver sigut així.
Hem fet moltes reunions, però és cert que és evident que no ha arribat la informació com tocava, perquè si no, no haguérem arribat a este punt.
Per tant, nosaltres pensem que pedagògicament no té cap problemàtica, al contrari.
Tots ho tenim clar el que s'ha de fer, és el que diuen i demanen les famílies, i ho anem a fer així.
I dir, evidentment, que revisarem els canals d'informació perquè això no puga passar, com molt bé també diuen en la seua carta -que ha llegit la diputada.

I pel que fa a la inscripció equilibrada, això és el que haurem de mirar, per tal que -com em comentaven abans d'entrar a la comissió-, eixe centre evidentment tinga continuïtat i que no es quede en un canvi que faça que després el centre no tinga suficient matrícula.
Nosaltres volem potenciar tots els centres de secundària que hi ha a la ciutat d'Elda, i el que volem és que seguisquen tenint matrícula, i l'oferta pública augmentar-la via el centre de Formació Professional integrat.

Gràcies.

M'has dit quatre minuts, no?
(Se sent una veu que diu: Â«Sí, sí, han sigut clavats!
Â») (Rialles)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor conseller.
La senyora diputada vol dir alguna cosa?
Li quedaven cinquanta segons.
Si vol fer ús de…

La senyora Mínguez Corral:

Sí.

La senyora presidenta:

Té la paraula la diputada Sandra Mínguez.

La senyora Mínguez Corral:

Muchísimas gracias.

En primer lugar, darle las gracias por reconocer esa falta de trasvase de información que no ha llegado a donde tenía que llegar, y en futuras ocasiones poner medios para que no vuelva a ocurrir.

Entendemos perfectamente a la Asociación de Madres y Padres, ya que desde 2013, como bien ha dicho, fue un debate estéril que se quedó ahí y no llegó a nada más.
Es un rumor que ha estado durante años, Â«lo van a convertir, lo van a convertirÂ»-, y hasta hace escasos dos meses no se enteran, y se enteran ya de todo.
Pues, esperemos que sí que pongan esos medios para que no se vuelva a producir, y muchísimas gracias por las aclaraciones.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.

Compareixença del conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, senyor Vicent Marzà Ibáñez, per a explicar l'arranjament escolar per al curs 2016-2017, sol·licitada a petició pròpia (RE número 11.
344)

La senyora presidenta:

Gràcies.
Ara passem al següent punt de l'ordre del dia: compareixença del conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport per a explicar l'arranjament escolar per al curs 2016-2017.

Gràcies per la vostra assistència.

Bé, doncs, continuem.
Com vos deia, té ara la paraula el senyor conseller per temps il·limitat.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Moltes gràcies.

Primer que res, dir, evidentment, gràcies a tots els diputats i diputades presents; també gràcies a tota la gent que ens acompanya avui a la sala.

Això que tinga temps il·limitat està bé, intentaré que no siga infinit i ho farem el més curt possible, però amb totes les informacions necessàries.
Evidentment, la qüestió de tindre el temps il·limitat no és casual.
Vaig ser jo mateix el que va demanar comparéixer, perquè pense que és important que els consellers i les conselleres que puguem vindre ací i que demanem la nostra compareixença per a donar explicacions, per a explicar els criteris sobre els quals fem la nostra política, i que no calga que vosaltres, els diputats, ens ho digueu.
De fet, cosa que pensem que és importantíssim que nosaltres puguem donar les explicacions i que puguem tirar endavant amb tota la normalitat possible dins de la nostra acció política.

Evidentment, vinc a explicar l'arranjament del curs 2016-2017.
És la primera vegada que es fa un arranjament conjunt.
Per primera vegada, l'arranjament que es fa, es fa de forma conjunta de tots els centres sostinguts en fons públics, és a dir, els centres tant públics com privats que estan concertats; i, ara mateix, estem en el període d'al·legacions.
Per tant, les paraules que puga dir no seran absolutament definitives, perquè haurem d'atendre a les al·legacions que ens faran els diferents centres, però, en tot cas, evidentment, serviran per a explicar sobre quins criteris hem treballat nosaltres i quin ha sigut el fruit d'eixos criteris i d'eixe treball per tal de fer l'arranjament del curs 2016-2017.

Deia que era un arranjament conjunt i pensem que és una de les principals propostes de millora que hem introduït, el que precisament siga un arranjament conjunt.
Per què diguem que és important que siga el de tots els centres sostinguts en fons públics, el que es faça a la vegada?
Perquè es pot planificar i considerar l'oferta de tots els centres que estan pagats amb els impostos del ciutadans i les ciutadanes.
És a dir, parteix d'una visió global i de conjunt de les necessitats d'escolarització dels diferents municipis, i no només dels municipis, sinó de les zones d'escolarització i d'allò que fem amb els diners de totes i tots, és a dir, del servei que prestem en els diners de totes i tots.
I, per tant, és important per a nosaltres fer-ho per primera vegada conjunta com d'altra manera fan la majoria de territoris de l'estat.

De fet, pensem que és la millor manera de poder mirar de quina manera s'autoritzen o no s'autoritzen unitats en un municipi, tenint en compte tots els centres que estan sostinguts amb fons públics.
Més que res perquè això dóna bona idea de quina és la planificació que hi ha, però no només això, sinó que dóna resposta a les necessitats de les famílies de tindre també major concreció a l'hora d'anar a matricular als seus xiquets i xiquetes.
Si saben quins són els centres que són sostinguts amb fons públics, podran matricular, en conseqüència, podran escollir, de veritat, entre tota la formació que està sostinguda en fons públics.
I, per tant, sense tindre en compte quina és la seua titularitat, sinó que sabent que eixa formació tindrà la qualitat que ha de tindre i, sobretot, serà sostinguda amb fons públics i, per tant, no els hauran de cobrar per la seua educació en els centres que estiguen adscrits a este arranjament.

Per tant, ahí sí que m'agradaria llançar una reflexió: com és que no ho teníem aixina ja?
Com és que no féiem una planificació conjunta?
Per què una família a l'hora de matricular els seu xiquet o xiqueta no tenia clar si eixe centre on estava matriculant anava a tindre la unitat concertada o no?
Per què?
Per què no es feia així?

Pense que és de lògica que l'arranjament siga conjunt, si el que hem de fer és -entre altres coses- vetllar per eixe criteri d'eficiència en la gestió dels recursos públics.
I, per tant, planificar en el seu conjunt tot allò que fem amb els nostres recursos, en els recursos que tenim els gestors públics, gràcies als impostos de la ciutadania.

Per a fer això, nosaltres hem utilitzat, a partir d'este arranjament conjunt, els mateixos criteris per a tots els centres, els mateixos criteris per a fer l'arranjament per a tots els centres sostinguts en fons públics; per tant, per als públics i per als privats que estan concertats.

D'eixa anàlisi global ens ha permés també i en conjunt que els criteris, que siguen per a determinar les unitats que són necessàries, siguen uns criteris pedagògics, i en l'aplicació -com deia abans- del principi d'economia i d'eficiència en l'ús dels recursos públics.
I estem ben satisfets dels resultats, no ho volem negar, evidentment.
Si ho hem fet així, és perquè volíem fer-ho així.
I, per tant, ho hem fet, perquè dins de les limitacions que tenim i dels recursos que tenim, pensem que hem aconseguit planificar una oferta educativa suficient i de qualitat per a tots els xiquets i xiquetes d'este territori, que garanteix el dret a escollir de totes les famílies, d'escollir l'educació, però també, i sobretot, garanteix i redueix la incertesa a l'hora d'anar a matricular, perquè sabem -com deia abans- quins són els centres que estan sostinguts amb fons públics i, per tant, dels quals entre d'altres coses no se'ls ha de cobrar per desenvolupar la seua tasca educativa.
I, en definitiva, garanteix l'accés a l'educació a totes i tots, de forma igual i amb igualtat d'oportunitats, perquè tot el món sap que evidentment té una plaça en condicions d'igualtat en el seu municipi.

I deia que els criteris han sigut bàsicament pedagògics i, evidentment, tenint en compte l'eficiència de la gestió de recursos públics, i bàsicament eixos criteris han sigut dos.
Els criteris que hem seguit, a partir dels quals hem fet l'arranjament de tots els centres sostinguts amb fons públics, he dit que són dos: el primer de tots per a nosaltres era importantíssim, vetllar per a millorar la qualitat educativa, i per un altre costat, garantir les necessitats d'escolarització, és a dir, que tot xiquet/xiqueta puga anar a un centre de la seua zona.

Eixe primer criteri de garantir la qualitat educativa comporta, evidentment, una nova forma de fer les coses; entre d'altres coses, bàsicament, el que hem fet és baixar les ràtios de tots els centres sostinguts amb fons públics.
I, per tant, hem baixat les ràtios d'entrada a tot el sistema públic.
I això ho hem fet en primer d'infantil, on seran les ràtios de forma generalitzada de 25 alumnes; en primer d'ESO, de 30 alumnes; i en primer de Batxillerat, de 35.
En coherència amb el que serà i el decret que està apunt de publicar-se que serà el decret de ràtios, i que es publicarà d'ací poc, quan acabe el procés del Consell Jurídic Consultiu.

I recorde d'on venim, perquè pense que és important, com d'un any per a un altre, com han canviat les prioritats i com ens estem centrant a millorar la qualitat educativa.
Venim d'estar en les ràtios màximes que permetia el decret estatal.
És a dir, segons la legislació estatal es podia estar fins a 30, i no és que es puguera estar fins a 30, sinó que es regulava que estaríem a 30.
I, per tant, s'havia regulat encara més que el propi decret estatal, i s'anava massificant les aules, cosa que va en detriment de la qualitat educativa, clarament.
Quan menys xiquets hi ha a les aules, millor atenció individualitzada, millor capacitat d'acompanyar als nostres xiquets i xiquetes en el seu aprenentatge, tinguen les capacitats que tinguen, tinguen la situació socioeconòmica, la situació familiar, que tinguen.

Per tant, és importantíssim eixe apunt, eixa aposta, del nou govern per baixar d'entrada, perquè implica augmentar la qualitat del servei educatiu que estem centrant.
I més encara, sobretot, perquè hi haurà alguns municipis que després d'haver fet els estudis pertinents de necessitats d'escolarització i d'oferta que nosaltres tenim en eixe municipi, que la ràtio no només serà de 25, sinó que anirà a 23, per al conjunt dels centres sostinguts en fons públics en eixe municipi.
I, per tant, no només estarem revertint la situació de les retallades -abans de les retallades estàvem a 25-, sinó que en alguns municipis estarem fins i tot amb ràtio més baixa de la que hi havia abans de les retallades.
I, per tant, estarem en 23, en lloc de en 25, en bona part dels municipis del nostre territori.
Per tant, és una de les apostes que hem fet per millorar la qualitat educativa i que en eixa baixada de ràtios, evidentment, això té una altra translació a les unitats que es necessiten i a l'arranjament escolar.

A més a més, hem intentat revertir una situació d'excedent de matrícula que hi havia en alguns centres.
I això pense que és especialment greu -almenys des del nostre punt de vista, el que passava en alguns centres de titularitat privada i que estaven concertats-, i és que tot i que tenien una ràtio màxima autoritzada inferior a la ràtio màxima, és a dir, per exemple, n'hi havia centres que per les seues característiques de les infraestructures, les aules, estaven autoritzades 22 alumnes per cada classe, una ràtio màxima de 22 alumnes, que en tenien 27 i 28.
És a dir, l'anterior govern permetia no només que anàrem al màxim de ràtios, sinó que fins i tot en aquells centres que n'hi havia ràtios màximes de 22, 23, 24, tenien les aules no amb 22, 23, 24, sinó amb 28, 27, 26 alumnes en la xarxa privada concertada.
I, per tant, el que hem fet nosaltres és desdoblar eixes aules que estaven a 27, 28 per damunt de la ràtio màxima; és a dir, el que hem fet és no només complir la llei, sinó anar a mirar quirúrgicament com eixos xiquets han d'estar millor tractats del que estaven fins ara, també en els centres privats concertats com deia.

Per tant, hem assumit que n'hi havia una deixadesa, almenys nosaltres pensem que era una deixadesa de funcions perquè si tens una ràtio màxima autoritzada s'ha de complir, no has de deixar matricular més que la ràtio màxima autoritzada, i si no, és que no està ben feta eixa autorització.
I, per tant, s'hauria d'haver canviat.
I, per tant, hem pensat exclusivament en els xiquets matriculats, pensant en els xiquets, pensant de tindre una millor educació no podien estar 28 en una aula dotada per a 22 o en un espai que no estava dotat més que per a 22.
I, per tant, allò de tindre els xiquets massificats -i més que massificats-, pues evidentment pensem que no tenia cap sentit.
I això és una de les raons per les quals hem actuat, i que han revertit en este arranjament, i que després en les xifres que els donaré es donava una resposta a això.

Déiem que la qualitat són les ràtios, és una atenció individualitzada, però també són els docents, els i les mestres, els professors que tenim al nostre territori, i que durant els últims anys havien perdut moltíssima quantitat de treballadors i treballadores de l'ensenyament.
De fet, les dades van al voltant de quatre mil treballadors de l'ensenyament públic que havien deixat de treballar, fruit de les retallades s'havien quedat sense treball.
I nosaltres no només passem i canviem, revertim la situació que n'hi havia, sinó que incrementem de forma considerable les plantilles; per tant, millorant també l'atenció individualitzada i la qualitat educativa.

No és només que n'hi hauran més mestres i professors treballant el proper curs, fruit d'este arranjament i de la negociació dels pressupostos que vostés van votar i que fruit d'això tindrem més dotació de plantilla, sinó que hem donat major estabilitat a les plantilles.

Sabeu que perquè un projecte pedagògic funcione, la rotativitat d'una plantilla ha de ser mínima o, a poder ser, no n'hi hauria d'haver.
Quan més estable és la plantilla, el projecte pedagògic té més continuïtat, més ben treballat està i, per tant, més qualitat educativa estem donant.
Per això, convoquem eixe procés d'oposicions públiques que donarà estabilitat a les plantilles i no només això -que ja ho ha anunciat este mateix matí també el president-; a banda de les places lliures -que són més de mil-, n'hi haurà al voltant de mil sis-centes en total places del concurs d'oposició, que donarà estabilitat a les plantilles.

Però no només això, sinó que amb el concurs de trasllats que ara està a punt d'eixir, acabarem per fi en l'expectativa de destí, sobretot a la secundària, que és una de les més afectada per als nostres professors i professores.
N'hi havia professors i professores que havien aprovat la seua oposició, i feia més de nou anys que no sabien quin era el seu destí definitiu, encara anaven rodant pels municipis i que, evidentment, donaven una inestabilitat tan gran a les plantilles que evitava que els projectes pedagògics s'arrelaren, es treballaren i es pugueren implicar en tota la seua conseqüència, també en el seu procés de vida dels propis professors.
Per tant, acabar amb les expectatives de destí, permetrà dotar de més estabilitat i treballar també amb una major qualitat de tots els ensenyaments.

En definitiva, tant pel que fa als xiquets i xiquetes -com és la reducció de ràtios- com pel que fa al professorat -i, per tant, a l'atenció individualitzada-, en este arranjament el que fem és posar la qualitat educativa per damunt de totes les altres consideracions.
Més que res, fem un treball exhaustiu i minuciós en cada municipi, en cada centre, en cada unitat, mirant quina és la matrícula, mirant quines són les característiques del centre, per tal de donar resposta i quines són les necessitats d'escolarització del municipi.

Deia que el segon criteri és precisament eixe: el de garantir les necessitats d'escolarització del conjunt de la ciutadania valenciana.
Per tal de garantir el dret a l'educació de totes i tots, visquen on visquen, tinguen la situació socioeconòmica que tinguen, s'ha planificat -com deia abans- el conjunt del municipi i, per tant, el que hem vist és tots els centres sostinguts amb fons públics.

De fet, si haguérem tingut el mateix criteri o un dels criteris semblants al que tenia l'anterior administració, en una època en la qual la natalitat està baixant i, per tant, cada vegada tenim menys xiquets que entren a les escoles.
.
.
És la primera vegada que tindrem menys xiquets a les aules, però n'hi haurà més aules i més professorat.
Per tant, pensem que les necessitats d'escolarització estaran més que cobertes i, sobretot, amb una mirada posada en què eixa qualitat que donen els nostres mestres i professors tinga un major impacte.
Per això, tenint en compte -com deia- la baixada de natalitat, no hem reduït, sinó que hem augmentat i molt l'oferta.
I, per tant, l'aposta per millorar l'educació que fem.

Es té en compte també -com deia abans- el dret d'elecció de les famílies en el procés d'admissió -que fa poc vam aprovar i que ja està publicat-, és un bon exemple de que es pot realment millorar eixe dret d'elecció de les famílies, i garantim la continuïtat dels alumnes al seu centre.
És a dir, s'havia escoltat, jo he vist inclús alguns titulars de periòdics -comentats supose que per determinades opcions polítiques- en els quals ens posaven que anàvem fins i tot a llevar els xiquets de les seues classes.
Bé, evidentment, els xiquets i les xiquetes que estan matriculats en els seus centres continuaran i, per tant, tindran la continuïtat en els centres, cosa que en altres ocasions no havia passat.
I que m'agradaria posar ací damunt la taula per tal que poguérem tots i totes valorar.
I, evidentment, garantim -com deia abans- un lloc escolar gratuït per a tot ciutadà, per a tota ciutadana valenciana, en el seu municipi o zona d'escolarització.

I hem tingut especialment cura -i això és una dins del criteri de les necessitats d'escolarització- en aquells xiquets i xiquetes que tenen necessitats educatives especials o que estan en risc d'exclusió -aquells que vénen de famílies en situacions socioeconòmiques més dificultoses-, i per tant, aquells centres que realitzen actuacions, bé preventives, bé compensatòries, amb personal en risc d'exclusió.
Per tant, pensem que eixos centres tinguen un tractament especialitzat, és a dir, que tinguen un tractament especialment beneficiós per a ells i elles, perquè pensem que és necessari que tinguen eixe tractament.

Un exemple, ho hem fet en centres CAES públics i en centres CAES privats concertats, perquè com deia no hem distingit entre uns i altres a l'hora de fer este arranjament.
Per exemple, en centres CAES privats concertats, com el de Nazaret d'Alacant o el de Madre Petra Torrent, els quals estan per baix de la ràtio mínima exigida, però tot i això no llevem cap unitat, perquè volem que continuen prestant eixe servei que estan prestant, i igual amb els centres públics.
Per tant, a banda d'eixa visió social de transformació que és el que els hem dit sempre, que l'educació ha de servir per acabar amb les desigualtats i transformar la situació d'inici d'entrada dels nostres xiquets i xiquetes, també hem tingut un especial increment en les unitats d'atenció a les necessitats educatives especials, en concret les d'audició i llenguatge i les aules CIL.
Augmenten en el conjunt dels centres sostinguts amb fons públics, també evidentment tant en titularitat pública com titularitat privada.

Per tant, anem treballant en el camí, perquè no és la solució encara -no vol dir que això s'haja solucionat tot-, però anem treballant en el camí d'una educació inclusiva amb les dotacions necessàries per a què siga realment inclusiva, i que no es quede només en paraules.
En exemples, en centres públics hem habilitat dos unitats més, per exemple, en Regina Violant, dos unitats més al CRA Alt Carraixet; hem anat fent en este sentit, també en centres privats concertats, un augment en estes dotacions, perquè considerem -com deia abans- que és la millor manera de garantir el dret efectiu a l'educació, perquè, d'una banda, tenim la singularitat de cada xiquet o xiqueta i, al mateix temps, en eixa mirada global, atenem al conjunt de la població.
I, per tant, estem atenent -pensem- d'una millor manera el conjunt de necessitats d'escolarització de tot el poble valencià.
I ho fem compatible amb el dret a l'educació i a l'escolarització en les condicions que pertoquen al conjunt de les famílies també.

I bé, després d'aclarir els dos criteris que hem utilitzat, que han sigut els que hem anat fent per a eixe arranjament conjunt, m'agradaria exposar-vos algunes de les xifres, de les dades, més significatives dels resultats d'esta planificació.
Una planificació en base a uns criteris que després té uns resultats conjunts, i, per tant -com deia-, les dades corresponen al conjunt de la planificació de l'arranjament escolar.
I, per tant, pel que fa als centres sostinguts amb fons públics per al curs 2016-2017, el balanç global és d'un increment de 404 unitats més que l'any passat, 404 unitats més que n'hi haurà en el curs 2016-2017 que en este curs 2015-2016, i que estan repartides de la forma següent: en educació infantil s'han augmentat 88 unitats, el balanç és un augment de 88 unitats; en l'educació primària, 205 unitats, i d'educació especial i comunicació del llenguatge -el que venia tot just d'explicar-, 111 unitats més, en el seu conjunt en tots els centres sostinguts amb fons públics.
Per tant, el balanç global -com deia- són les quatre-centes quatre unitats més que n'hi haurà, augmentant eixa oferta formativa en el conjunt del territori i -com dèiem- dotant de una major atenció individualitzada.

De forma més detallada i per demarcacions, a Alacant hi ha en el primer cicle d'Educació Infantil 26 aules més; a Castelló, 22; a València, 40.
Pel que fa a la primària, a Alacant, 50 més; a Castelló, 33, i a València, 122, i d'educació especial i comunicació i llenguatge, a Alacant n'augmentem 20; a Castelló, 31, i a les comarques de València, 60.

En definitiva, per a nosaltres són dades molt positives per al conjunt del país valencià, i en cadascuna de les comarques hem recuperat, de fet, en un any -en un any encara no arriba, perquè la planificació és que no fa ni un any que estem al govern-, les retallades que l'anterior govern no havia fet en quatre anys -en tota la legislatura-, i ho hem fet en este balanç positiu de 404 unitats més.
Unitats noves que pense que donaran -com déiem - un canvi de rumb en la política educativa valenciana.
S'ha acabat allò d'anar reduint les unitats de l'escolaritat del servei públic i el que fem és augmentar eixe servei amb més de 404 unitats.

M'agradaria mostrar -i acabe ja també- l'evolució que ha tingut (algú tus) una de les dades, per a què es tinguem en compte.
Per exemple, el primer any d'arranjament de l'anterior consellera, l'any 2012-2013, el total de l'educació pública va ser una reducció, una supressió, de 428 unitats.
Pense que és bastant clar que en un any té 428 supressions van fer al 2012-2013 de la pública i, en el mateix any, de la concertada es van fer 20 habilitacions noves.
Quan queda clar quina és la política anterior i quina és la política actual en la qual el conjunt no només és positiu, sinó que és molt positiu en 404 unitats més.

Vam dir que veníem a posar a les persones al centre de les polítiques, vam dir que l'educació pública havia de garantir el dret a l'accés a l'educació en igualtat de condicions, vam dir també que anàvem a ser millors gestors que els anteriors gestors, vam dir també que la intenció del govern del botànic era transformar la nostra societat i reduir les desigualtats, i vam dir que el nostre territori havia de ser punta de llança de les millors polítiques educatives, de major qualitat, de més professionals, de menys aules massificades -amb menys alumnes per aula-, i això és el que hem vingut a fer, i això és el que estem presentant avui ací: un arranjament escolar ambiciós que intenta revertir les retallades dels altres anys, però sobretot que intenta posar-se per davant en la qualitat educativa.

I ací m'agradaria, abans d'acabar, fer una menció a una persona que en les últimes setmanes ha estat telefonant molt als diferents consellers i conselleres -supose que el coneixeran-, es diu Montoro, és un dels ministres que tenim a l'estat i que no es va presentar a les eleccions valencianes -encara que supose que ell deu pensar que sí que ho va fer-, i que ens està dient que el pressupost que van aprovar tots vostés per al 2016 no s'ha d'aplicar, no hauríem d'aplicar-lo, sinó que hauríem de retallar, i hauríem de retallar, perquè no pot ser eixe nivell de serveis públics que nosaltres volem.

Com que tenim clar que les competències d'educació estan en el nostre territori, nosaltres no retallarem.
Nosaltres no anem a retallar -per molt que ens pressionen- i estarem sempre al costat del poble valencià, de les seues necessitats de benestar, de les seues necessitats d'accés a una educació pública i -per molt que ens diguen-, seguirem fent el que estem fent, que és defensar l'educació, defensar a la nostra gent i sobretot -com déiem abans- posar a les persones al centre, i que el benestar estiga per damunt d'unes retallades ideològiques que fins ara es feien ací també, i que ara ens telecomanden des del govern de Madrid i a les quals, evidentment, no tindran la resposta que tenien fins ara.

Com deia, estem molt contents i, evidentment, em pose a la seua disposició per aclarir tots els seus dubtes, les seues preguntes… Evidentment, assumir les crítiques que bonament em vullguen fer i seguir treballant per a millorar l'educació.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor conseller.

Ara passem al torn de paraula dels grups parlamentaris.
Comencem pel Grup Parlamentari Podemos.
Té un temps màxim, la diputada Sandra Mínguez, de quatre minuts.

La senyora Mínguez Corral:

Moltes gràcies.

En primer lugar, agradecer la comparecencia y darle las gracias por venir a explicarnos, por su propia voluntad, los proyectos que quiere emprender.
Y también voy a empezar por lo que ha finalizado.
Gracias por la valentía, por defender la educación de las valencianas y de los valencianos, y por no hacer que sigamos funcionando con llamadas sutiles, donde se sugieren cosas en contra de los beneficios de la mayoría, por parte de la minoría privilegiada.
Así que muchísimas gracias.

Bien, es la primera vez en la historia de nuestra educación que se va a incluir la educación concertada en el arreglo escolar.
El presidente de la Federación de Centros de Enseñanza Valenciana, José Manuel Boquet -al cual tengo el placer de conocer y tenemos buena relación-, afirmó que Â«ninguna administración puede decidir la oferta que realiza una empresa privadaÂ».
Estamos de acuerdo con el señor Boquet, que ninguna administración puede decidir la oferta que realiza la empresa privada, pero bien cuando esa empresa privada recibe el dinero del erario público para prestar sus servicios, debe atenerse a las mismas normas que el resto de centros públicos de La Generalitat.

La planificación conjunta de toda la oferta escolar es una reivindicación histórica que los docentes hemos hecho siempre de la pública y que criticábamos constantemente el cierre de las aulas por parte de la anterior conselleria de la educación pública.
El PP atribuía sus supresiones a la natalidad y a la marcha de la población inmigrante, y en realidad lo que estaban incumbiendo con este mensaje era el trasvase de alumnado de la pública a la concertada y el distrito único.

Hasta donde yo sé, este año no ha aumentado la natalidad ni ha aumentado el número de personas que han inmigrado de nuestra comunidad.
Por lo tanto, tanto usted como su conselleria sí ha podido revertir esta situación y dejar de cerrar aulas en la pública.
Gracias por demostrar también con estos hechos, las no verdades del anterior gobierno.

Desde Podemos nos alegramos de haber sido partícipes de que esto fuera posible, gracias a la enmienda que se aprobó en los presupuestos de 2016, junto con los grupos parlamentarios Compromís y PSOE.

El señor Boquet, de nuevo, también afirmó en diciembre de 2015 que Â«era paradójico que quienes quieran derogar la LOMCE porque no se consultó con la comunidad educativa ahora están legislando sin contar con nadieÂ».
Centrando esto en el punto donde nos encontramos, nos gustaría que nos contestase si es así y si el arreglo escolar de este curso se ha hecho o no con la participación de la comunidad educativa.

Hasta hoy, entre el 80% y el 85% de nuestros niños y nuestras niñas -como a mí me gusta llamar- con derechos especiales, con necesidades especiales, son acogidos en la escuela pública, el 80% o el 85%.
Los padres de estas niñas y de estos niños se ve que no tienen el mismo derecho a elección de centro que el resto.
Estas familias no forman parte de esta libertad de elección de centro que tanto defienden en el PP.
Su secretario de educación, Miquel Soler, afirmó que Â«se ha de garantizar una escolarización equilibrada de todos los alumnos con necesidades especialesÂ», así también como que Â«los centros concertados que lo hacen bien y no seleccionan a su alumnado tendrán más medios de los que tienen ahoraÂ».
¿Qué recursos humanos y económicos piensa emplear desde su conselleria para que este alumnado esté matriculado en igualdad de condiciones que el resto, en cualquier centro sostenido con dinero público?

Otra cuestión importante es la bajada de ratios.
Las ratios para el curso siguiente ya las ha comentado: 25 en infantil, 30 en primero de la ESO y 35 en bachiller, incluso en algunos casos 25 en primaria, e incluso en algunos casos más 23 en algunos centros de primaria.
Usted es maestro y sabe muy bien lo que es trabajar en una clase masificada de alumnos, es imposible trabajar bien y poder darles esa atención individualizada que tienen derecho nuestros alumnos a recibir.
Nos alegramos especialmente por esta bajada de ratios para las escuelas rurales y agradecemos el esfuerzo que se realiza para no cerrar estos aularios, ya que esto significaría pues la muerte de esos pueblos.
En Podemos siempre hemos defendido unas ratios justas y para asegurar la calidad de nuestra educación.
8 y 12 y 16 alumnas en primer ciclo, de cero, uno y dos años, 20 para el segundo ciclo, de tres a seis años, 25 en primaria, 30 para bachiller, 15 para formación profesional y 25 en ciclos formativos de grado medio y superior.

Para finalizar, entendemos que la situación económica en la que nos encontramos y que nos ha dejado el anterior gobierno -somos conscientes de ello-, pero usted estará de acuerdo conmigo en que este primer paso para alcanzar unas ratios justas, eso es un primer paso y que queda mucho camino aún por recorrer.
Nuestra última pregunta será: desde su conselleria, ¿para cuándo tienen previsto alcanzar estas ratios justas?

Muchas gracias.
(Soroll de papers)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara el torn de paraula el Grup Parlamentari Ciudadanos, la diputada Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, señor conseller, por venir a contestarnos a todas estas dudas -yo tengo muchas, tengo que decir- que tenemos sobre el arreglo escolar.
He tenido la oportunidad de hacerle dos esta mañana en el pleno pero, no obstante, tengo bastantes preguntas para hacerle.

Quiero decirle que son muchas las medidas que usted lleva a cabo, que muchas de ellas no las comparto, pero respeto que usted lleve a cabo esas medidas, es su ideología, es la forma que tienen ustedes de trabajar desde su partido.
Por lo tanto, respeto estas decisiones, pero nosotros siempre queremos dialogar con usted respecto a estas medidas que quiere impulsar.

Quiero también felicitarle -¡mire, le voy a felicitar y todo!
- por la valentía del decreto de bajar la ratio, porque eso sí que es verdad que con unas clases masificadas no se puede ofrecer la misma calidad que con ratios más ajustadas y más óptimas, porque sí que es verdad que al PP se le invitó a que subiera la ratio en las escuelas y ellos cogieron esta invitación.
Y creo que es una buena medida, pero, ¡ojo!
, ustedes, en su página web, ponen que únicamente han bajado la ratio en los primeros cursos, no lo han bajado en todos los cursos.
Por tanto, me gustaría conocer si ahora han cambiado este criterio, si lo han bajado en todos los cursos o únicamente son los primeros cursos.

En cuanto a que nosotros hemos aprobado el presupuesto, tengo que decir que nosotros desde Ciudadanos no hemos aprobado el presupuesto, solo lo han aprobado los partidos que forman el botánico, para que quede claro.

También tengo entendido que respecto a la educación, como le he comentado esta mañana -tengo entendido, no: voy a analizar-, han reducido los conciertos.
A mí sinceramente… a ver, no me ha venido de nuevas porque ya desde el Consell, en el periódico de L'Horta en el 2015, ya decían -voy a leerlo literal-: Â«Los conciertos seguirán existiendo y en la medida en que haya infraestructuras públicas se irán eliminando.
Â» Entonces, esto ya nos daba una pista de hacia donde iba a ir su conselleria.
Es evidente que aquí, con esta frase, no podemos hablar de libertad, porque hay libertad si existe capacidad de elección, y esto tampoco puede existir si no existe pluralidad de centros con distintos proyectos.

En cuanto a la ratio, esta mañana sí que me ha contestado a los criterios que ha utilizado, pero me gustaría que me explicara en mayor detalle estos criterios, porque, como bien indicaba, a mí me llama la atención -tengo aquí el arreglo escolar-, se han reducido 18 unidades de Infantil, por ejemplo -por poner un ejemplo-, y 12 de primaria.
En estas unidades de Infantil también me llama la atención que hay muchos colegios que solo tienen una línea, muchos concertados, y muchos de estos colegios concertados hacen -como bien le he dicho esta mañana- una gran labor social.
Entonces, no sé cuál es su estrategia.
¿Su estrategia es eliminar la Educación Infantil y así progresivamente ir eliminando las siguientes etapas educativas?
Es una pregunta, porque si quitamos una línea de infantil y solo tienen una línea… pues este colegio está abocado a desaparecer.

Por otro lado, también hay otros colegios que no tienen Educación Infantil y tienen primaria.
Por lo tanto, ¿la estrategia es la misma?
Es que son unas dudas que nos surgen, de ver que están eliminando colegios que tienen únicamente una línea.

Y por otro lado, usted…, tengo que felicitarle, porque han ampliado las unidades de Educación Especial.
La verdad que es un punto a favor, porque no estaba contemplado en el anterior gobierno, pero, ¡ojo!
, lo que dice la compañera Mínguez: dice que había sesgos a la hora de poder matricular a un niño de educación especial en un centro concertado.
Yo creo que no es así.
El problema es que no tienen recursos psicopedagógicos los centros concertados.
Yo creo que hay que ofrecer los mismos recursos psicopedagógicos y que no sean los últimos de la lista.

Y ya, como ya se ha acabado el tiempo, sí que quiero decirle lo mismo en FP.
También han quitado muchas unidades de FP y Marina Sánchez -creo que usted la conoce- ya afirmó en el informe que hizo a la dirección general, que no se va a concertar durante el 2016-2017 ninguna unidad al ciclo formativo.
Nos podemos tomar a la ligera eliminar unidades…

La senyora presidenta:

Vaja acabant, senyora diputada.

La senyora Ventura Campos:

… a la concertada, pero no sumar ninguna unidad, y ya ratificarlo en un informe que tengo aquí, que se lo puedo pasar.

Podría seguir con más preguntas, pero ya se ha acabado el tiempo.
(Se sent una veu que diu: Â«Molt bé.
Â»)

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Popular…, (rient) la diputada Beatriz Gascó, per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, presidenta.

Buenas tardes, conseller, y muchas gracias por venir a explicarnos el arreglo escolar.
La verdad es que siempre que además sea por iniciativa suya venir a explicarnos cualquier tema será bienvenido y lo agradeceremos desde nuestro grupo.

Ahora bien, le digo lo mismo y le hago la misma petición que le comenté a su secretario autonómico cuando vino a explicarnos el decreto de admisión: He echado de menos que quizás nos hubieran proporcionado la documentación antes, porque la verdad es que hemos trabajado con muchísimos borradores, trabajando con muchísimas páginas webs, colectivos, sin saber que la documentación que teníamos era la oficial, y no era la oficial.
Cuando comparecieran aquí, usted sabe que antes nos estudiamos la documentación para trasladarle las dudas que tengamos, entonces lo agradeceríamos mucho.
Eso, en primer lugar.

En segundo lugar, diciendo que le agradezco la presencia pero, igual que le dije también a su secretario autonómico, no la entiendo, porque usted ha explicado ya el arreglo escolar por activa y por pasiva, ha dado incluso una rueda de prensa.
Entonces, que los diputados nos tengamos que enterar los últimos de todas estas cuestiones, no lo acabo de comprender, porque si esto es una especie de estrategia para trasladar una especie de normalidad en el sector educativo, cuando usted bien sabe por mucho que nos lo intente vender de forma positiva que no la hay, y que está teniendo muchos problemas con muchos centros educativos, y en las redes sociales se puede comprobar, de manera permanente que nos están bombardeando, yo creo que a todos los diputados, pues bueno, usted verá con su responsabilidad, pero me gustaría que fuera más riguroso y realista con el diagnóstico del arreglo escolar.

Mire, son muchísimas cosas las que le quiero comentar, y ya he perdido prácticamente la mitad del tiempo, pero insisto: me gustaría que fuera riguroso.

En su intervención acaba de hablar de la calidad educativa, mire: en todas las instrucciones del arreglo escolar y en todas las órdenes, la calidad educativa ha sido la esencia por la cual se ha hecho un arreglo escolar.
Usted no está inventando nada nuevo, absolutamente nada nuevo.

Habla de las bajadas de ratios y de los docentes.
Mire, lo comentaba la compañera de Ciudadanos: ustedes dicen que van a bajar las ratios, pero cuando regulan las instrucciones se ve perfectamente que las ratios no las van a bajar.
Y lo dice usted en su normativa -lo tengo aquí por escrito-, y además dicen muy claro, o sea, dicen que la ratio no se bajará a partir de infantil, y además dice que Â«bajo ningún concepto la reducción de ratio de los alumnos por unidad no puede comportar un aumento de la plantilla ni del número de unidades de catálogoÂ».
Dice que va a aumentar la oferta, pero luego por escrito dice totalmente lo contrario.
Entonces, entiéndame, que yo no sé a qué atenerme.

Luego otra cosa.
Habla de estabilidad de las plantillas del profesorado, pero si nos cogemos a los datos que nos acaba de dar, usted habla de habilitaciones, no habla de creaciones, porque son muy pocas.
Usted sabe que las habilitaciones es trabajo temporal; es pan para hoy y hambre para mañana.
Por lo tanto, de verdad, que saque pecho con la estabilidad de las plantillas o que por lo menos no nos cuente toda la verdad hace que al final, la radiografía final que hace de este arreglo, entiéndame que no sea del todo fiable.

Luego le voy a decir otra cosa, señor conseller, y un poco en el hilo de lo que le estoy comentando.
Usted una vez más… yo le tengo que felicitar por una cosa -Ciudadanos le felicita por una y yo por otra-: mire, es la primera vez que un conseller consigue que se hablen de las habilitaciones y no de las supresiones.
Y usted aquí ha vuelto a hacer la jugada perversa que ya hacía en los años anteriores, porque ha vuelto a hablar de las supresiones del Partido Popular, pero no hablaba de las habilitaciones.

Y si le digo una cosa, mire, yo hice un estudio de los dos arreglos escolares de los dos últimos años -yo no sé qué cifras ha cogido usted, pero si cogemos esos números-, el PP entre las unidades habilitadas y las creadas que, por cierto, creábamos bastantes más que usted, 136, y ustedes 54, y habilitaba el PP 469, y ustedes las que acaba de comentar.
Nosotros también habilitábamos unidades.
Ahora bien, un arreglo escolar sabe perfectamente lo que es: se habilitan unidades y se suprime.
Usted nos habla de las habilitaciones, nos ha hablado de las supresiones del PP, pero no nos habla de sus supresiones.
Usted sabrá por lo que es.

Nos acusa de recortes ideológicos.
En mi segunda intervención tendré tiempo de extenderme más respecto al arreglo escolar de la concertada, porque aquí no voy a tener tiempo.
Pero me gustaría dejarle una cosa muy clara y terminar con esta cuestión, porque no me queda más tiempo.
Mire, sacaba pecho también usted de la eficiencia de la gestión.
El otro día la vicepresidenta Mónica Oltra…, y usted ha vuelto a hacer referencia al señor Montoro, diciendo que les dijéramos la lista de los niños que había que sacar de los colegios.
No se trata de sacar a los niños de los colegios, se trata de saber gobernar, se trata de saber gestionar, se trata de saber hacer un arreglo escolar para distribuir los recursos y no despilfarrar, porque al final si no se toman decisiones, lo que van a conseguir ustedes es arruinar a la Comunidad Valenciana.

Déjeme que le diga, conseller, desde todo el respeto más absoluto, que es un auténtico peligro para la estabilidad financiera.
Y que si algo están demostrando con este arreglo escolar es que no saben ni gobernar ni gestionar.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Compromís, el senyor diputat Josep Nadal…

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

…per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Benvingut, senyor conseller, una volta més a esta casa que és sa casa.

Dir que en el plantejament de l'arranjament escolar es pot vore un clar compromís del govern del botànic amb l'educació en general i amb l'educació pública en particular.
Pensem que després de dos grans iniciatives, com han sigut Xarxa Llibres i la iniciativa dels projectes d'infraestructures per a canviar el desastre d'infraestructures educatives en què mos havia deixat els governs del Partit Popular: eliminar barracons, adequar les escoles i construir més col·legis, i fer-ho a un preu raonable, a preu de mercat.

A banda d'això, com veiem, este és un pas més que donem en defensa de l'educació pública i en defensa de la igualtat i de la llibertat, perquè totes les persones tinguen la situació socioeconòmica que tinguen, o vinguen de la procedència que vinguen, o visquen també en el lloc que visquen, ja siguen zones urbanes o rurals… I pensem que és un gran pas endavant este arranjament escolar que ha vingut ací a presentar-mos.

Val a dir que m'he quedat jo una dada molt important de totes les que ha dit, de totes les que només amb un curs i amb un pressupost també que vam aprovar, però el pressupost d'este curs en gran part és un pressupost del Partit Popular -este curs és del Partit Popular-, el següent el vam aprovar nosaltres, amb moltes dificultats econòmiques, tant pel finançament com per els pufos que ens ha deixat el PP, que amb només un curs aconseguim revertir les retallades que havia fet el Partit Popular des de l'any 2010.

Pense que això és interessant i a més ací cal tindre algunes coses clares.
El primer punt és haver fet un arranjament escolar conjunt, que d'alguna manera acaba amb els privilegis que sobretot alguns centres concertats -no tots evidentment, però alguns- estaven jugant a això i estaven fent negoci d'esta injustícia.
El fet que l'arranjament, les matriculacions es feren de forma diferent, evidentment ja no és que el govern del Partit Popular tinguera una filosofia molt diferent a la nostra -i això està clar i ho repetirem on faça falta-, és que els centres concertats estan per a abastir les necessitats allà on no arriben els centres públics.
I arran d'això, no és que evidentment no era així, sinó que era totalment al revés, o siga, els centres concertats són els primers que obrin les portes, obrin el seu negoci, fan caixa, i després ja el que queda per als pobrets de la pública.

Això és una cosa que hem intentat revertir, que intentem acabar amb estos privilegis.
Dir que els gestors públics en l'època del Partit Popular van fer una deixadesa immensa de funcions, perquè evidentment estaven anant contra allò que havien de defensar, que són els gestors púbics, o siga el sector públic.
S'acaba també amb coses molt injustes, per exemple, el punt que es donava per a la baremació que donaven dels centres concertats i que era una manera de discriminar a les famílies pobres, a les famílies amb fills amb necessitats especials, i sobretot també als immigrants, que resulta que per a molts centres concertats feia molta mala vista tindre immigrants dins dels centres -i això ho saben deu a cada casa.

Han dit els senyors del Partit Popular que este arranjament escolar és despilfarrar, que estem posant en perill el futur del poble valencià, perquè diu que estem despilfarrant.
Sembla ser que els drets bàsics i la justícia, i la igualtat d'oportunitats, per a ells és despilfarrar.
Nosaltres pensem que despilfarrar eren altres coses com finançar les campanyes electorals a base de sobrecostos de centres públics.
Pensem que cal tindre la cara molt dura per a parlar de despilfarro, quan estem parlant de les necessitats bàsiques de la gent, i simplement felicitar-lo perquè se m'acaba el temps.

Jo volia fer-li una pregunta abans d'acabar i és que este matí ha parlat vosté d'una borsa de treball per als professors dels centres concertats per a ajudar-los a trobar feina.
I estos centres concertats, ja que és l'administració pública el que es paga, m'agradaria que m'explicara això una miqueta més.
I fins a quin punt des de conselleria es podria arribar per a defensar els drets laborals dels professors dels centres concertats que han estat molt aixafats durant tots estos anys?

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Socialista, la diputada Eva Alcón, per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Alcón Soler:

Moltes gràcies, presidenta.

Moltes gràcies, conseller, per la seua explicació.

Des del Grup Parlamentari Socialista aplaudim l'augment de 404 unitats per al curs 2016-2017.
Puc entendre la seua cara de satisfacció, quan ho explicaves, la satisfacció com a conseller, però també com a docent.
També aplaudim que, per primera vegada, els criteris per a realitzar l'arranjament escolar siguen els mateixos per a tots els centres sostinguts amb fons públics.

Segons vosté mos ha explicat, en la proposta han tingut en compte dos criteris: el primer criteri, garantir la qualitat educativa, i el segon criteri, les necessitats reals d'escolarització.
Pel que fa a les necessitats d'escolarització, li puc dir que estem d'acord en la proposta, com també estem d'acord que la proposta facilita que siguen les famílies les que trien el centre i no al revés.
Especialment, perquè era vergonyós que foren els centres els que donaven punts a l'hora d'acceptar als estudiants.
Ara bé, que aquesta proposta ens garantisca una qualitat educativa, jo crec que ahí haurien de ser un poc més cautelosos i autocrítics, amb ràtios de 25 alumnes a primer d'infantil, 30 en ESO i 35 en Batxillerat, crec que hem de començar a reflexionar si aquest és l'evolució que volem, per no parlar també de la modernització del nostre sistema educatiu tan necessari.

Mire, conseller, jo crec que s'ha fet un esforç grandíssim.
Vosté mos ha recordat d'on venim.
Moltes gràcies per donar-mos la informació d'aquells centres que incomplien les ràtios.
És una informació que desconeixia, però em crida l'atenció que també ho podem trobar a les universitats públiques valencianes, pel que fa als numerus clausus, això és una cosa que en un futur podrem explorar.
Gràcies també per permetre la recuperació dels drets perduts dels docents, és una cosa que en nom d'ells li vull agrair.
Però com li deia, hem fet un gran esforç, cal reconéixer, però no podem ser autocomplaents.
No podem quedar sense autocrítica i hem de reconéixer que sols és el primer pas.
Sols des de l'autocrítica podrem seguir avançant.

Hi ha alguns temes, alguns més tècnics que ens han fet arribar al Grup Parlamentari Socialista -i jo voldria transmetre- i altres que són un poc, com diríem, de política.
De l'aspecte tècnic ens han fet arribar que és possible que aquesta situació puga incrementar la burocràcia en els centres, sobretot a l'hora de triar centres, no tant en l'arranjament, sinó en la tria de centres.
Aprofite que vosté està ací per a preguntar-li si aquesta és un possibilitat i, si és així, si han previst algun mecanisme per a mitigar la burocràcia que puga suposar als centres.

L'arranjament que també s'ha plantejat, ens han fet arribar que pareix que no compleix el decret de plurilingüisme.
Des del Grup Parlamentari Socialista no ens preocupa en absolut que s'òbriguen més unitats dins del Programa d'ensenyament en valencià.
El que sí que ens preocupa és si no han tingut en compte alguns mecanismes per a augmentar i garantir el coneixement d'anglés com a llengua de comunicació internacional.
Jo crec que això és important i és temps de començar a contemplar algunes mesures.

Tinc una pregunta per a acabar i és si està previst que els centres que segreguen per sexe continuen rebent fons públics per al proper curs acadèmic.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara el temps de contestar el senyor conseller il·limitat.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Primer que res, moltes gràcies per les seues valoracions, les seues aportacions.

M'agradaria començar, bàsicament per la intervenció del Grup Popular, més que res per allò que no presentem res nou al voltant dels criteris, de la qualitat, sinó que tots els arranjaments que s'havien fet fins ara s'havien mirat també amb la mirada de la qualitat.

A mi m'agradaria saber si eixa mirada per la qualitat era l'augment de les ràtios, perquè evidentment si la qualitat és… Si fer un arranjament mirant també el criteri de qualitat educativa era pujar fins al màxim les ràtios permeses pel decret estatal, evidentment no podem estar més lluny d'eixe posicionament, més bé al contrari.

I com deia també la diputada Sandra Mínguez de Podemos, el que hem demostrat en este arranjament, entre altres coses, és que en els recursos de què disposem es podien fer les coses d'una altra manera.

Se m'ha acusat o se m'ha dit que sóc un perill per a la gestió pública i el cert és que no entenc eixes paraules, perquè entre altres coses ací avui ens acompanyen uns pares i mares d'unes escoles públiques que van ser retallades en el seu mandat del Partit Popular i en el qual m'agradaria que els explicara quin criteri d'eficiència en la gestió pública era retallar unitats de la pública quan estaven augmentant unitats en la concertada.

Jo crec que qualsevol persona pot entendre el que m'agradaria explicar -intentar a veure si em puc explicar-.
Un bon gestor el que ha de fer és garantir que els recursos que té tinguen el màxim impacte.
Si un té una empresa i té una fàbrica, i eixa fàbrica és de la seua propietat, crec que no és de ser precisament bon gestor tancar la seua fàbrica i llogar-ne una a una altra empresa.
I, per tant, quan un té una casa pròpia no crec que tanque sa casa i se'n vaja de lloguer.
A que no?
Diria que si u vol gestionar bé, si el que té és un servei públic que està sostingut amb els seus recursos i que n'hi ha dificultats econòmiques, no crec que ser un bon gestor siga tancar el recurs públic per a llogar un recurs a una empresa privada i, per tant, seguir concertant.

De fet, el que es veu des dels seus arranjaments en plena crisi no era precisament mirar per l'eficiència de la gestió pública, perquè si miràrem per l'eficiència de la gestió pública no hagueren tancat les seues cases i hagueren llogat, sinó que el que hagueren fet és continuar mantenint les seues cases i reduint els recursos que externalitzaven.
I, per tant, diria que, per exemple, el que li deia de 2012-2013, és el global, en deia que tots suprimien i habilitaven… Jo he donat les xifres del global, del balanç de suprimides, habilitades, creades.
Per tant, en el total, (veus) si estem d'acord en eixe total, vostés en la pública, en plena crisi i, per tant, en una reducció de recursos, 428 unitats menys, 64 unitats menys, cent 15 unitats menys, i, en canvi, en la concertada, 20 unitats més, 46 unitats més, 12 unitats més.
Per tant, diria que l'eficiència en la gestió difícilment és argumentable per l'anterior govern.
Tenim clar quins són els recursos públics i com s'han de gestionar, i quines són les prioritats que ha de tindre un bon gestor o gestora.

Per tant, diria que poques lliçons de gestió pública ens han de donar sense dir i sense recordar el que ja ha recordat el diputat Josep Nadal de com es gestionaven altres aspectes de la vida en este territori en el qual tant hem patit una nefasta gestió i no és precisament com per traure pit.

En canvi, nosaltres el que fem és gestionar en els mateixos recursos amb altres prioritats, donant prioritat al servei i donant prioritat al servei i a la qualitat.
Li recorde, per exemple, les obertures que van fer només arribar al principi de curs en el seu pressupost, en un pressupost el del 2015, en el qual vosaltres retallaven i nosaltres pugem.
Diria que la gestió és bastant diferenciada i que, per tant, jo pense que la seua lògica era bastant clara.
Allò que hem dit tantes vegades de socialitzar les pèrdues i privatitzar els beneficis.

I, per tant, això és el que feien també en el servei d'educació, no gestionaven mirant com s'havia de fer una millor gestió de recursos públics i sobretot més eficient, perquè si ho fóra així haguérem fet un arranjament conjunt, hagueren fet una planificació conjunta, hagueren dit quines són les aules que es necessiten en un municipi.
I, per tant, si es necessiten estes aules, eixos són els recursos que n'hi ha, i la resta no està dins dels fons sostinguts en fons públics.
I, per tant, s'hauria fet un arranjament escolar conjunt, si foren bons gestors.
I això és el que hem fet nosaltres: començar el primer any ja planificant el conjunt d'aules amb els recursos que tenim, perquè totes les aules que hem planificat enguany són sostingudes en fons públics.
Per tant, sostingudes en recursos públics, en impostos pagats per la ciutadania.
I, per tant, això sí que és fer una bona gestió i posar la prioritat de dir Â«eixos són els recursos que tenim i estes són les aules que van a estar sostingudes en fons públicsÂ», i no deixar que la gent puguera matricular-se sense saber, i després haver de concertar a bou passat per tal de dir que eixe recurs s'havia de continuar pagant, quan no s'havia planificat.

Per tant, una bona gestió és la planificació.
Si u té pocs recursos, el que ha de fer és planificar què es va a gastar, si no planifica i va gastant, després arriben els problemes que arriben, només cal recordar que tenim més de quaranta mil milions de deute.
No sé si eixa gestió és precisament com per traure pit; tot el contrari.

Més bé, en eixe sentit, com li deia abans, pense que les baixades de ràtio evidentment que són clares.
Jo deia que no baixem les ràtios, si baixem les ràtios a l'entrada, ho hem dit, ho hem manifestat també ací diferents grups parlamentaris, no és suficient, no és el que volem.
Voldríem que fóra per a tota l'escolaritat, per a tota, però li ho haurem de recordar al seu company, el senyor Montoro, que si vol, nosaltres cap problema.
Si ens deixa, nosaltres farem tota l'escolaritat en les ràtios més baixes, perquè volem i perquè el poble valencià ho necessita.
Però amb els recursos que tenim, nosaltres amb el finançament que tenim reduïm ràtios, vostés amb el finançament que tenim augmentaven ràtios.
Per tant, diria que la gestió precisament és un punt bastant fluix del seu govern i tot el contrari del nostre, perquè hem prioritzat realment, hem prioritzat per a què els xiquets i xiquetes tinguen una millor qualitat educativa.

Com deia també la diputada Alcón, evidentment no és una qüestió de triomfalismes, però estem contents en base a una qüestió que tenim.
No vol dir que s'haja solucionat la qualitat educativa, i això no m'ho escoltaran dir a mi mai, el que estem fent és millorar la qualitat en els recursos que n'hi ha.
I no és l'horitzó este que presentem avui que volem, l'horitzó és molt millor.
És treballar per a què n'hi haja encara més qualitat i, per tant, reduir encara més les ràtios, també augmentar les plantilles, augmentar la formació del professorat… Tot allò que hem dit en tantes ocasions i que estem treballant en eixe sentit, i que per nosaltres evidentment no quedarà.

Pense que se fa un ús bastant banal de les estabilitats de les plantilles quan es diu que no hi ha una estabilitat de plantilles, quan es ve de despatxar a persones.
Per tant, quina estabilitat pot haver màxima que tirar al carrer a 4.
000 treballadors i treballadores?
Diria que no n'hi ha més inestabilitat que no tindre feina.
I, per tant, si s'ha vingut de despedir a més de 4.
000 treballadors i treballadores de l'educació pública, diria que precisament tampoc lliçons d'estabilitat és bastant difícil que se puguen donar, quan nosaltres el que estem fent és augmentar les plantilles, dotar de més personal i, per tant, que més persones puguen treballar i, per tant, augmentar la qualitat de l'educació en el nostre territori.

Per tant, si l'estabilitat haguera sigut una de les seues premisses, dubte que n'hi hauria tantes i tantes persones que fa nou anys que van aprovar les oposicions i encara no tenien una plaça fixa, hagueren pogut acabar amb l'expectativa de destí i no ho van fer.
Hem hagut de ser nosaltres el primer any en què acabem amb l'expectativa de destí.
Per tant, més estabilitat de la qual estem donant en els primers mesos, dubte que es puga anar dotant.

S'ha dit en diverses ocasions i no només avui, este matí ho heu repetit, també tenia jo el minut de glòria i tampoc no es pot dir tot en un minut, però heu dit també alguns dels vostres grups, s'ha dit també en diferents notes de premsa, en comunicats, en atenció a la premsa, que este arranjament Â«era un ataque a la concertadaÂ».
S'ha dit en diverses ocasions i ho mantenen entenc per les cares que fan, i la realitat és que no ho entenc.

No entenc que vostés facen esta reflexió després de vore el global de l'arranjament, i sobretot no entenc que eixa indignació que he vist en vostés quan feien això, no la tingueren quan suprimiren eixes unitats de la pública, o quan els tiraven a tots eixos treballadors al carrer.
Nosaltres hem dit que defensem i que defensarem a tots els treballadors i treballadores, i sobretot la qualitat de tots els xiquets i xiquetes.
Si fóra un atac a la concertada, com s'ha dit i com en el recurs que ara estic veient en les seues mirades, en l'assentiment que fan, si fóra un atac a la concertada no haguérem baixat les ràtios a la concertada, no haguérem mirat que els xiquets de la concertada estigueren millor.
Si fóra un atac a la concertada, no haguérem habilitat les aules que hem habilitat d'educació especial, no l'haguérem dotat de majors recursos, o no haguérem mantingut les aules que hem mantingut que estan per ràtio mínima.
Per tant, no es tracta de ningun atac a la concertada: del que es tracta és d'una planificació conjunta d'acord amb els recursos que tenim i de la millora de l'eficiència en la gestió pública.

Com pot ser -i ja ho he dit abans-, però com pot ser que els recursos dels que nosaltres disposem no es planificaren?
És que no té cap sentit, no pot tindre cap tipus de sentit.
I, per tant, eixa indignació que veig en alguns moments, haguera estat bé âi segur que alguna gent que està ací presentâ, haguera agraït molt que s'hagueren indignat també quan ho feien a l'educació pública.
Per tant, allò que nosaltres discriminem o que ataquem a una determinada educació, a una titularitat d'una educació, més bé és el contrari; el que veig jo ací és que n'hi havia gent que discriminava a l'educació pública i que no s'indignava quan tancava 386 unitats.
I, per tant, dic que eixos temps afortunadament s'han acabat.
El poble valencià ha votat i ha decidit que s'havia de canviar estes prioritats claríssimament.
El que hem fet simplement en l'arranjament de la concertada, el que hem fet és aplicar estrictament la llei, aplicar estrictament la llei, la legalitat vigent.

De fet, l'article 16 del reial decret, que marca com s'estableixen els concerts, qui regula els concerts, estableix que és una obligació del centre concertat mantindre les ràtios mínimes determinades per l'administració.
És a dir, que com a mínim han de tindre eixa ràtio mínima, perquè si no, no estan prestant el servei que se li ha demanat que presten i que, per tant, se li està pagant perquè presten eixe servei.

Si no tenen eixes ràtios mínimes, nosaltres el que fem és aplicar la llei.
Aplicar la llei i mirar per què si estan per baix les ràtios mínimes, no ha de continuar eixa unitat.
Per tant, és un article que pensem que queda molt clar que està regulat precisament com a garantia de que es faça una eficient gestió dels recursos públics, perquè si u concerta un servei, eixe servei ha de tindre uns mínims.
Quins mínims?
Que tinga una ràtio mínima determinada.
Eixa ràtio mínima com es fa?
Com l'hem feta nosaltres -com l'hem feta-, i és que l'ha de determinar l'administració, i la determina tenint en compte la ràtio de la pública de la localitat.

Ho hem fet i no només hem tingut en compte la ràtio de la localitat, sinó que a més a més l'hem baixada en dos punts.
És a dir, hem donat un marge també als centres perquè no fóra de forma estricta estricta a la ràtio mitjana, sinó que dos punts per baix també hem acceptat que eixa ràtio mínima puga continuar el concert.
I, per tant, el que hem fet és aplicar una llei que pensem que va en eixa mirada de millorar l'eficiència en la gestió, cosa que pensem que és importantíssim en la situació que estem i no només en la situació, sinó sempre hem de ser el més eficients possibles, i cosa que evidentment no feia l'anterior govern, sinó no hagueren acomplert en eixa llei.
Per tant, pense que és ben evident que nosaltres hem complit amb la llei.

En la dada que li donava abans -pense que és importantíssima- i de la qual ha tret també conclusions la diputada Alcón, com pot ser que autoritzaren que continuaren matriculant a xiquets quan estava la ràtio màxima ja passada, la ràtio autoritzada?
No, no s'entén.
I, per tant, la matriculació d'enguany, els xiquets i xiquetes en els centres concertats que tenen unes ràtios autoritzades menors de la ràtio màxima, serà com a molt en eixa ràtio autoritzada.
És a dir, no deixarem que es matriculen més xiquets del que caben en una aula.

No s'entén que pugueren estar matriculats xiquets, quan l'aula en teoria no caben tots els xiquetes que n'hi havia matriculats.
Per això, per exemple, s'autoritza una unitat més per a primària en el centre Sagrados Corazones d'Alacant, de manera que els 27 alumnes que pugen -n'he pujaven 27 des d'infantil-, es dividiran en dos unitats, perquè n'hi havia 27 en una aula autoritzada per a 22.
Pues, evidentment, no té cap sentit i, per tant, n'hi haurà dos unitats, no només una.
Per tant, és evident que estem mirant per la qualitat i estem gestionant molt millor del que es deia i del que es feia fins ara.

Deia que hem estat complint estrictament la llei, el que diu la llei de concerts, el que es demana a una administració, però, a més a més, ho hem tingut en compte en uns criteris també clars.
I és que aquelles escoles que tenen una funció social -com he dit abans i ho he dit avui al plenari-, aquelles que estan catalogades com a CAES, he mantingut les unitats, encara que estigueren les ràtios per baix de la ràtio mínima.
És a dir, si estan prestant un servei social l'han de mantindre, perquè és necessari que el presten i que compensen amb la seua educació.

Per tant, no veiem on veuen vostés un atac, sinó el que veiem és una dignificació de la qualitat.
Si això era un atac, si 11 aules són un atac, en el total supose que 386 serien una aniquilació.
I, per tant, dubte que això haja eixit en boca de ningú i, per tant, supose que eixa indignació està bé que la compartim totes i tots.
També, si haguera sigut un atac i si haguera sigut un atac claríssim contra els professors, perquè també ho he vist això, i que anem a despatxar a centenars de professors, el cert és que l'administració pública no despatxa als treballadors, i això pense que ha de quedar clar.
Nosaltres no tanquem unitats de la concertada: modifiquem el concert.
Modifiquem el concert, sí; evidentment el modifiquem.
Si eixe centre vol continuar prestant un servei, el pot seguir prestant d'una forma privada.
I, per tant, no som nosaltres els qui despedim el professorat, sinó que és el titular del centre el que després aporta les seues conclusions.

I, per tant, nosaltres el que podem fer és mediar entre els titulars i els treballadors i treballadores, i ho anem a fer.
Sí, i tant que ho anem a fer, perquè no volem que cap treballador o treballadora es quede fora i que cap treballador o treballadora es quede sense el seu treball.
I, per això, volem mediar -ho va dir el secretari autonòmic ací-, volem que es torne a habilitar eixa borsa que hi havia dels centres en crisi que, per cert, durant el període del Partit Popular ni estava, ni se l'esperava.
Per tant, si tanta indignació n'hi havia que tiraren al carrer treballadors de la concertada, podrien haver fet eixa borsa de recol·locació de centres en crisi.
I, per tant, nosaltres anem a mediar, perquè les patronals i els sindicats es posen d'acord -és el que podem fer-, perquè no som nosaltres els qui fem directament eixa contractació, sinó que hem de mediar entre les dos parts, i ho seguirem fent.

Ara, en el moment en què s'acabe la resolució de les habilitacions farem la reunió per tal de treballar en eixe sentit.
I, per tant, nosaltres tenim molt clar que els treballadors i treballadores, vinguen d'on vinguen, treballen en una empresa privada o en una empresa publica, els serveis, l'administració pública el que ha de fer és ajudar que seguixen treballant i que puguen continuar exercint la seua professió.

També s'ha parlat en algunes ocasions, i jo aprofite perquè és el moment de la llibertat d'elecció de les famílies, i que es posa en perill, i que en este arranjament a l'hora de… com féiem un arranjament conjunt limitàvem la llibertat de les famílies, i a mi m'agradaria que férem una reflexió també al voltant d'això, i sobre el concepte de llibertat que tenim totes i tots.

Nosaltres pensem que introduïm més llibertat a les famílies i ara els explicaré per què.
En el decret d'admissió, ho va explicar vastament el secretari autonòmic i crec que pocs dubtes poden quedar en com la llibertat de les famílies ix enfortida en este decret d'admissió, però si la llibertat de les famílies és pagar-li a cadascú l'escola a la qual vol matricular el seu xiquet o xiqueta, no entenc com fins ara, per exemple, l'anterior govern no li pagava a qualsevol família que vullguera anar al Britànic o al Liceu Francés la seua escolaritat.
No, no s'entén.
Si eixe és el concepte -nosaltres no compartim eixe model-, si eixe és el model que vostés pregonen, li estaríem pagant l'educació en el Liceu Francés als que vullgueren matricular-se, perquè és la llibertat, ells han triat anar allí i, per tant, l'administració li hauria de pagar a eixa persona la matrícula o en una escola Waldorf, o qualsevol altre tipus d'escolaritat, i no ho feien.
Jo no veig que feren això, el que feien era concertar en determinats centres privats una oferta educativa.
No donaven un xec, perquè cadascú es matriculara al seu lloc.

Jo no estic d'acord amb això, i ara explicaré si fa falta per què.
(Rient) Però, si foren ben coherents ho haguérem fet.
Per tant, pense que no es deurien donar lliçons de llibertat les forces que precisament no destaquen pel seu progressisme.
Més bé, si la llibertat és un concepte que l'han guanyat els treballadors i treballadores, i les forces progressistes i d'esquerres, dubte que el concepte de llibertat siga redefinit d'esta manera com s'està fent pel fa al dret d'elecció.
I, per tant, pense que és molt clar que no sé molt bé quin és el seu model.
I, per tant, m'agradaria que poguérem debatre sobre model i que poguérem fer el nostre; està clar.
El model és que l'hem de planificar, perquè els recursos públics s'han de planificar i s'han de gestionar.
El que no entenc és com Montoro no els cridava per telèfon, quan deien eixes coses.
(Algú tus) És un senyor que diu molt clarament que s'ha de planificar inclús per damunt de totes les nostres possibilitats.
Per tant, com pot ser que eixe concepte estiga casat amb la mateixa formació?
No, no s'entén, no.
I, per tant, (algú tus) dubte que això puga continuar fent-se eixe discurs sense caure en la incoherència i en el que s'ha fet fins ara.

Més enllà d'això, deia que el nou decret el que garanteix és la llibertat i la garanteix plenament.
Fins ara, quan s'anava a matricular un xiquet o una xiqueta, s'havia de matricular… els pares i les mares anaven al centre i preguntaven al director o directora si tenien possibilitat de matricular al seu xiquet ahí o no.
I el mestre, el professor, el director, li deia: Â«No tens possibilitats, no el posesÂ».
I encara que eixa família volia anar a eixa escola, no la posava en el número 1.
Per què no la posava en el número 1?
Perquè si no posava l'escola que tenia més opcions, no li contaven tots els punts a eixa família.
És a dir, que només li contaven els punts del número 1.
I, per tant, on estava la llibertat, si estava mediatitzada?

La gent no escollia en llibertat, la gent posava número 1 a aquell que pensava que tenia opcions, no a aquell que volia matricular al seu xiquet o xiqueta.
I, per tant, enguany, amb el nou decret d'admissió el que fomentem precisament és la llibertat de les famílies, perquè poden posar l'ordre que vullguen, perquè és realment l'ordre que ells volen el que posaran i el que es baremarà des del primer fins a l'últim amb les seues opcions reals, amb la seua puntuació real i, per tant, aprofundim que tinguen més llibertat.
Per tant, és evident -com deia abans- que el concepte de llibertat està garantit amb un govern del Botànic i no està garantit amb un govern del Partit Popular.
I, per tant, nosaltres el que volem és incidir en eixe aspecte i tranquil·litzar a les famílies, evidentment, perquè ho tindran i podran escollir en total llibertat, i se'ls puntuarà a tots.

I ahí és on entra el dubte que tenia la diputada Alcón, al voltant de si això augmentarà la burocràcia en els centres, perquè molts dels centres educatius preguntaven si això faria que, clar, a l'hora de rebaremar, tornar a puntuar els punts de cada família, augmentaria el treball dels centres.
Primer, agraïm el treball que fan els centres, i això que vaja per davant, que sabem que fan molt més del que ells estan estrictament determinats, però el que estem treballant -ho va dir també el secretari autonòmic- és en una aplicació informàtica perquè això es puga baremar de forma més senzilla i no haja de significar que hagen de fer més feina els i les mestres.
I, per tant, estem treballant en eixa línia per a evitar que hi haja més burocratització de la que ja n'hi ha -que ja hi ha massa-, i que estem també intentant anant simplificant-la.
No ho farem en dos dies, com sempre s'ha dit, però la nostra màxima voluntat és fer-la.
No hem de caure en l'autocomplaença, com deies, evident, i evidentment s'ha d'anar millorant pas a pas, i en cap cap serem ací triomfalistes.

He explicat també un poc els criteris de la borsa que em comentaven també des de Compromís; des de Podemos ens deien per a quan les ràtios en 20, 25, 30, perquè està clar que ens agradaria i al conjunt de l'escolaritat.
Nosaltres pensem que hauria de ser ja; necessitem un finançament per a poder-ho fer.
I, per tant, quan es deia des de Ciutadans que no s'havia votat el pressupost, pues l'haguéreu pogut votar i haver presentat una esmena per a baixar les ràtios, i així haguera estat molt bé que si haguérem tingut els recursos suficients, poder-lo fer.
Però, la realitat és que no hi ha els recursos suficients per a fer-ho en totes les unitats, en totes les edats, i per tant ho fem allà on podem, estirant al màxim els recursos públics i fer a l'entrada.

Com hem dit abans, de moment serà a l'entrada i evidentment que aniran pujant.
Però no només a l'entrada, sinó també en aquelles on hi haurà baixes en els centres en els que estiguen, per exemple, en primària classes que tenen 26 o 27 alumnes si hi ha alguna baixa en eixa aula, evidentment no es tornarà a reposar, sinó que eixa vacant s'anul·larà i es quedaran en vint-i-sis, i mai podran haver una altra vegada arribar a 27, sinó que estem fent de forma progressiva i el més ràpidament possible en el nostre sentit.

Pense que he anat contestant a la majoria de les preguntes.
L'estratègia que em deia de si nosaltres el que volíem era tancar centres d'una unitat, no; el que hem fet és aplicar la llei i és el que li he dit.
Hem aplicat la llei estrictament a aquells centres que tenien una ràtio per baix de la ràtio mínima en etapes són les que hem proposat la seua no continuació en el concert, i ara és un procés d'al·legacions que donarem resposta a elles.

Per tant, dir que agraïsc molt les seues aportacions, evidentment, i esperem anar millorant-les dia a dia, però pensem que és una bona manera de començar un arranjament venint ací i dient que anem a tindre quatre-cents quatre aules més.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El torn de rèplica.
Quantes en tenim?
Tots?
Mare… Sort que anàvem a anar ràpids hui.
(Algú diu: Â«Després arribaran els torns i diràs, «ràpid, ràpid«.
Â») Sí.
Bé, entenc que demana el torn de rèplica el Grup Socialista, el Grup Podemos, Ciudadanos i el Grup Popular.
(Veus.
Rialles) Ah, bien, pues nada todos.

Pues, comencem pel Grup Podemos.
La diputada Sandra Mínguez té l'ús de la paraula per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Mínguez Corral:

Moltes gràcies.

Me ha chocado muchísimo el dato que ha dado que en clases de la escuela concertada con ratios de 22 alumnos se matriculaban hasta 28, y me choca especialmente cuando en la pública se obligaba a 30.
Es decir, en la concertada no es que no se obligara a treinta, es que se podían 22, y aun así lo aumentaban a 28.

Y también me es muy curioso el dato de que les importen tanto los profesores que se van a despedir en la escuela concertada que, por supuesto, nos importan y es un problema para todos, y que no les importaran los más de cuatro mil que despidieron en la pública.
Creo que todas las personas, trabajen donde trabajen, tienen que tener las mismas oportunidades y un empleo, y son igual de importantes.
(Veus) Perdón, ¿puedo continuar?
.
.
.

La senyora presidenta:

Bé, ara després, si vol, li done la paraula i m'explica el punt.

Pot continuar en el seu ús de la paraula.

La senyora Mínguez Corral:

Gracias.
Agradecería que sea usted la que me diga si puedo o no continuar, y no otra diputada que está sentada en la misma mesa que estoy yo.
Gracias.

La senyora presidenta:

Ho té en compte esta presidència.

La senyora Mínguez Corral:

Por primera vez, como bien han dicho, han sido 404 unidades (veus) que se han habilitado con saldo positivo.
Bien, bien es cierto que quería comentar algunas preguntas que me han quedado en el tintero, que nos ha llamado la atención que el saldo es positivo en todas las etapas educativas obligatorias, excepto en secundaria, que es cero.
Y yo soy profesora de secundaria y me gustaría saber para cuándo un saldo positivo también en las aulas de secundaria.

Bé, seguint amb aquell saldo positiu, Escola Valenciana ha afirmat que de les noves aules que es van a obrir el pròxim curs, 323 seran en línia en valencià, i ens agradaria saber que ens aclarira si serà així.
I si això és cert, felicitar la seua gestió per revertir l'anterior situació on l'anterior govern del PP va reduir dites línies, línies en valencià i aules en la pública, és el que feien.
Eixos pares, eixes mares, eixos xiquets, eixes xiquetes, que volien cursar els seus estudis en valencià, eixos no tenien dret a elecció de centre.

Nos gustaría también preguntar por un caso concreto que salió en prensa, el Consejo Escolar Municipal de Valencia aprobó ayer por unanimidad instar a la conselleria de educación a reabrir el próximo curso la línea en valenciano del colegio público de infantil y primaria Les Arenes, suprimida por el PP hace tres cursos.
Esta es una de las alegaciones que le harán formalmente al ser la única escuela en valenciano que hay en El Cabañal.
El arreglo escolar prevé cerrar el último curso el aula en valenciano de primero de primaria en Les Arenes tras suprimir por completo infantil, quedándose con una sola línea en castellano.
¿Nos podría informar si finalmente va a cursar esta apertura de esta línea?

Bien, señor Marzà, le quería también comentar que ha conseguido algo que también ha logrado el anterior gobierno que es poner de acuerdo a la comunidad educativa, en este caso para darle apoyo y en el caso anterior para ir en contra de las medidas que aplicaban.
Tanto sindicatos, como docentes, colegios e institutos, desde el norte de Castellón hasta el sur de Alicante, AMPA, profesorados, incluso la federación que acoge los centros concertados privados, ha calificado como positiva los encuentros que han tenido con ellos.
Todos aplauden algo que ha sido muy demandado y no escuchado durante tantos años, que el arreglo escolar sea justo y equitativo, para todos aquellos centros sostenidos con dinero del erario público.

Para finalizar, quería acabar con una afirmación que hizo la señora Catalá en prensa el 24 de marzo en medios de comunicación que afirmaba lo siguiente: Â«Estamos ante un gobierno mediocre que destroza lo que había y que tira a la basura la excelencia por una cuestión ideológica.
El conseller Marzà quiere un modelo educativo donde nadie destaque.
Â» Y quería que nos planteáramos todos y todas unas preguntas: lo primero, ¿qué es lo que había?
-valorar eso-; lo segundo, la supresión de aulas en la pública a cientos, eso es lo que había seguramente, ¿despidos de cuatro mil docentes?
, ¿mirar y atender a aquellos que solo podían económicamente permitírselo y olvidar y ocultar a las clases sociales más desfavorecidas?
¿Ustedes saben que la excelencia también está ahí, que la excelencia no entiende de clases sociales sino de personas?
¿Saben que todas las personas tenemos algún tipo de excelencia y desde la educación nuestra obligación, nuestro objetivo, es potenciarla?
El modelo de educación que defendemos no es un modelo donde nadie destaque, es un modelo donde consigamos que todas destaquemos.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Li demane disculpes per les interrupcions que hi ha hagut durant la seua intervenció.

M'agradaria recordar que les al·lusions se poden demanar quan es fa referència al grup parlamentari o a un diputat en concret, i no ha sigut el cas de la intervenció de la diputada Sandra Mínguez.
Ha fet al·lusions a un govern anterior, i més faltaria que no poguérem parlar en esta comissió i fer referència als governs anteriors que hem tingut a la nostra comunitat.

La senyora Gascó Enríquez:

Perdón presidenta, ¿me da la palabra para que haga un comentario de lo que acaba de hacer?
Es que esta mañana lo hemos visto en el pleno.
Cuando un diputado es contradicho en sus argumentos, y yo he sido contradicha en los argumentos de mi exposición, tengo derecho a réplica.
(Algú diu: Â«Açò no és una compareixença.
Â») Oye, ¿y qué?
Acabo de ser contradicha en mi argumento en su comparecencia.
¿El reglamento dice algo contrario al respecto, señor letrado?

La senyora presidenta:

Jo diria que en quin punt concret de les paraules de la diputada Sandra Mínguez l'ha contradit a la seua argumentació.

La senyora Gascó Enríquez:

Cuando yo estaba justificando de la etapa anterior los datos que estaba dando el conseller no eran ciertos y los estaba argumentando, ella ha vuelto a reincidir en que esos datos serán falsos, no eran los correctos, cuando yo he dado otra información, con lo cual yo considero que, vamos, es evidente que se me ha contradicho en la información que yo he dado.
Otra cosa es que usted no me quiera dar la palabra, porque no le interese.
Mire, muy bien.
Yo me callo y ya está.
(Rient)

La senyora presidenta:

Pero si esta presidenta es caracteritza per deixar-los parlar tot el temps!

La senyora Gascó Enríquez:

(Inintel·ligible) … tiempo de réplica, que no me la quiere dar.
Mire, apago el micro y ya está.

La senyora presidenta:

Mire, jo ho senc, de veres, molt, perquè si alguna cosa fem en esta comissió és donar torns de paraula i fer-les llargues, o siga, es fan immenses i llarguíssimes estes comissions.
Aleshores, anem a, per favor, centrar-mos en la compareixença del conseller, en el que ha vingut hui a parlar i a contestar també si podem fer referència a allò que mos ha dit hui el conseller.
I, per descomptat, crec que estem en tot el dret de poder fer referència a governs anteriors que hem tingut i hem patit el poble valencià.
(Veus i protestes)

Bé, continua el Grup Parlamentari Ciudadanos per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias.

Bueno, en primer lugar, quiero dejar claro que desde Ciudadanos (veus) apostamos por la igualdad, tanto en centro concertado o centro público.
Para nosotros son centros que tienen fondos públicos.
Por lo tanto, que no estamos defendiendo algo que nos pueda decir que estamos defendiendo la privada, no.
Estamos defendiendo el derecho que tienen todos los centros que están bajo los fondos públicos de tener las mismas igualdades, lo único que estamos defendiendo.
Y queremos una educación de calidad y gratuita.

Dicho esto, lo que sí que quiero volver a manifestar, aunque sea un poco persistente -pero la persistencia es una fortaleza que yo tengo-, quiero dejar claro que, contestando al señor Nadal, no todos los centros son de élite.
Hay muchos centros que no son CAES -que no son CAES-, y se les ha quitado unidades.
Por lo tanto, sí que pido -y es una demanda que hago a su conselleria- que salgan del despacho y que vayan.
Yo sé que salen, pero que salgan más, que vayan a estos centros -porque tampoco dice que son muchos- pues vayan a esos centros que les han quitado una unidad y vean las condiciones que tienen, porque muchos de estos centros que no son CAES, más del 90% de su alumnado son inmigrantes y lo sé porque he hablado yo con ellos, les he llamado por teléfono, por eso lo sé.
Me he interesado de saber qué pasaba.

Por otro lado, indicarles también cuando ustedes dicen que no despiden al personal.
Obviamente, podemos decir que no despedirán al personal de manera directa, pero sí de manera indirecta.
Y me llama también mucho la atención, cuando dicen que quieren revertir esta situación de las plantillas.
¿A qué precio quieren revertirlo?
Yo estoy a favor de que se haga estabilidad en las plantillas, yo vengo de una institución pública y estoy de acuerdo en que hay que estabilizar las plantillas a nivel de funcionariado, pero también tenemos que tener ojo crítico y ver a qué coste vamos a eliminar unidades de la concertada.
Solo quiero hacer esta reflexión.

Y, por otro lado, cuando usted habla de la educación especial, sí que me gustaría conocer si ha contado con personal humano, con recursos humanos, para dotar estas unidades, porque yo ahí sí que quiero indicar que hay un déficit en recursos humanos que hagan frente a estas unidades y tener un sistema de calidad con todas las letras.

Y, para finalizar, bueno para finalizar no, el FP, que todavía me queda un minuto y quince, quiero indicar el tema de la FP.
Sinceramente, me gustaría -es que no me ha contestado-, pero me gustaría que me indicara si le parece ético -puedo decir Â«éticoÂ»-, el informe que le han derivado de no ofrecer ninguna unidad de FP a la concertada.
Creo que estamos vulnerando algún derecho.
Solo lo dejo ahí.

Y ahora sí, para finalizar, cuando usted dice de la libertad, la libertad no es pagar la escuela que quieres, no.
La libertad, desde las leyes internacionales hasta las leyes nacionales, dice que todo padre o tutor legal tiene el derecho de poder elegir a qué centro quiere que vayan sus hijos, centro público, porque aquí estamos hablando de centros subvencionados con fondos públicos.
Por tanto, no hay que desvirtuar en que si quiero llevar a mi hijo al British o a un colegio privado.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Compromís per un temps màxim de quatre minuts.
 (Algú diu: Â«El Partit Popular, el Partit Popular.
Â») Oi, sí?
Val.

Ha sigut un error, perquè ho he fet de major a menor, però al ser a petició pròpia acaben els grups que sustenten el govern.

Té la paraula el Grup Parlamentari Popular, la diputada Beatriz Gascó, per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, presidenta.

Mire, conseller, tenía ganas de que llegara este momento, de verdad, porque son muchas las intervenciones que hemos tenido usted y yo en el pleno, donde nunca tengo derecho a réplica.
Entonces, que esta vez, después de todo lo que me ha dicho, yo poder contestarle a algunas cuestiones, de verdad que me hacía mucha ilusión que llegara este momento, de verdad.
(Veus) Así que voy a intentar aprovecharlo al máximo.

Mire, no me ha contestado como siempre suele ser habitual a nada de lo que ha planteado, y lo peor de todo y me resulta insultante que lo único que hace es atacar al Partido Popular y a la gestión del Partido Popular.
Está gobernando usted, usted es el conseller, y le estoy pidiendo explicaciones de un tema muy serio y no me las contesta.

Le he planteado una serie de dudas en mi primera intervención y lo que me ha hecho es jugar al Â«Y tú másÂ».
Y si yo estoy contenta con lo que hacía el Partido Popular.
Es que yo no estoy compareciendo, es que yo no tengo que darle mi opinión.
Ya me gustaría a mí tener más tiempo, luego si quiere nos tomamos un café y se la doy.
Pero es que le tengo que hacer preguntas, y se supone que si usted viene aquí a comparecer de forma voluntaria es para resolvérmelas, porque si viene aquí a atacarme dígamelo directamente y ya está.

Si esto es un juego estratégico para salir mañana en la prensa y decir, Â«El conseller le ha dicho este tema al PPÂ», dígamelo y ya está.
Pero si realmente viene aquí a dar explicaciones, delas, porque no me las está dando, no me las da nunca.

Y de verdad que empieza a ser el tema insultante, igual que empieza a ser insultante las explicaciones que les está dando a las familias.
De verdad, pero que diga realmente que este año hay más concreción, que se reduce la incertidumbre de las familias y que se incrementa la libertad de la elección de las familias, es un insulto para las familias.
Son páginas y páginas y páginas de medios de comunicación de las familias quejándose, de que no hubiera salido el decreto de admisión, de que no estuvieran las fechas, de que los cambios en el decreto de admisión, de la incertidumbre que hay en la escolarización, de la incertidumbre que había porque no se ha publicado el arreglo escolar.

De verdad, sacar pecho de lo que hay que agachar la cabeza, es que hay que tener la cara dura, y lo siento.
No conteste otra vez con el Â«y tu másÂ», es su responsabilidad y me tiene que dar explicaciones.
Y luego me dice: Â«Yo no estoy atacando a la concertada.
Â» ¿Perdón?
Es que hay que tener barra, conseller.
Que no está atacando a la concertada y me dice: Â«¿En qué estoy atacando a la concertada?
Â» Yo se lo explicaré.

En el programa electoral lo decían que la iban a eliminar, con lo cual ahora que vengan diciendo que no la vamos a eliminar.
¿Esto qué es?
Otra vez más la pancarta reversible.
En el programa la elimino o no la elimino, Â«Se ha acabado la barra libre para los conciertosÂ».
¡Qué frase más bonita, conseller!
¿Eso no es querer cargarse la concertada?
 En el presupuesto presentan una enmienda que iban a cargarse a la concertada; en el decreto de admisión ustedes -les voy a poner dos ejemplos, porque no me da tiempo para más- dicen: Â«Si en un municipio hay un centro concertado y uno público, el público tendrá como área de influencia todo el municipio; el concertado, no.
Â» Otra joya del decreto de admisión: Â«Si alguien está escolarizado en el primer ciclo de infantil, podrá pasar automáticamente al segundo ciclo sin hacer ningún documento; en el concertado, no.
Â» Todo son beneficios para los centros concertados… A usted le encanta, por eso va a hacerse tantas fotos, si ya lo sé, si es que son todo tonterías lo que le estoy comentando.
La eliminación del distrito único tampoco ataca a la concertada.

Pero lo peor de todo, conseller, todas las decisiones que está tomando van en contra de los criterios técnicos, cosa que jamás podrá acusar al Partido Popular de haber suprimido una unidad en contra de un informe técnico.
Usted ha ido en contra de los informes de los inspectores.
Un inspector le dice, Â«no suprima usted esa unidadÂ», y usted ha suprimido la unidad.
Eso en el mejor de los casos, porque en el peor de los casos, ni siquiera han pedido un informe a la inspección.
En el peor de los casos, ni siquiera el director territorial sabía que se iba a suprimir la unidad, cuando el propio director territorial y el inspector se había comprometido con los centros en que no se iba a suprimir ninguna unidad.

¿Sabe a lo que me recuerda esta situación?
Usted se acordará, seguro, un vídeo viral donde iba Hugo Chávez paseando por las calles diciendo, Â«exprópiese, exprópiese, exprópieseÂ», (rialles) pues yo lo veo a usted paseando por las calles de la Comunidad Valenciana en los mismos centros concertados diciendo, Â«ciérrese, ciérreseÂ».
No hay ningún argumento técnico, (rialles) ninguno, el suyo, su dedo, ¡su dedo se va hinchando al (inintel·ligible) … más cómodo!
(Veus)

Pero, de verdad le digo, me parece lamentable que diga que no está atacando a la educación concertada cuando no ha hecho otra cosa desde que ha tomado posesión, porque yo le recuerdo una cosa, señor conseller, y con esto termino, es un derecho constitucional.
Porque usted este ataque de, Â«no, no, es que hay que llenar la educación públicaÂ», que a mí me parece fenomenal, sabe que soy una defensora acérrima y además usuaria de siempre de la educación pública, pero lo que no puedo hacer es para beneficiar a unos, perjudicar a otros.
Eso no es gobernar, hay que gobernar absolutamente para todos.

Y termino, conseller.
Desde luego se ha lucido usted con su arreglo escolar.
Esto sí que es un arreglo escolar ideológico y permítame que le resuma en que ha consistido su arreglo tan estrella.
Mire, en la falta de planificación, porque ese arreglo conjunto no existe.
Ha hecho realmente lo que ha querido con los públicos y con los concertados, no ha existido un arreglo conjunto; en la falta de previsión, y si no al tiempo con las alegaciones lo veremos; sin diálogo, porque hay que ver las familias, los centros, los directores y las patronales, cómo se han tenido que enterar, incluso los sindicatos que también se enteraron de que no lo habían podido negociar; contraviniendo los informes técnicos; hecho sin normativa oficial -que eso no lo había comentado-, porque todavía seguimos trabajando con borradores.
Es la primera vez en la historia que esto pasa, que es económicamente temerario.
Queda dicho y dentro de dos años volveremos a hablar de este tema y atacando a (inintel·ligible) …

La senyora presidenta:

Vaya acabando.

La senyora Gascó Enríquez:

…Si esto es estar satisfecho con un arreglo escolar, desde luego, para mí y para el Grupo Popular, no.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el senyor conseller per un temps màxim… (Veus) Ai, mare meua, com estem hui!
Per favor, hui vull acabar prompte!
(Veus i rialles)

Molt bé.
El Grup Parlamentari… Es que no estoy acostumada a tantas emociones fuertes, m'haveu posat avui aquí en una situació…

El Grup Parlamentari Compromís té la paraula per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Jo, per acabar, el que sí que voldria és deixar clar que a pesar de tota esta campanya de difamació que està fent el Partit Popular… Ja ho vaig dir una volta en el ple, dedicant-se molt als temes grupals, als temes identitaris, intentar agafar algun tros de la societat, fer-los por i intentar que així estiguen al costat del Partit Popular passe el que passe.
I estan passant tantes coses que supose que pateixen bastant pel seu projecte polític i la manera de sobreviure encara que siga fent pinya, encara que siguen poquets, és agafant a certs sectors i fer-los por que vénen estos, que van a acabar amb vosaltres… I això ho estem mirant en diferents sectors de la política valenciana.

Jo el que sí que voldria dir és que evidentment la tesi del govern del botànic, la tesi del govern de Compromís i, com ha dit el conseller, la tesi d'esta conselleria és un convenciment de que l'educació concertada és subsidiària i ha d'arribar allí on no arriba l'educació pública.

Però també volia dir que no tenim res en contra de l'educació concertada, que per a nosaltres donar un servei públic, diguem-ne que és el més bonic i el més respectable que pot fer qualsevol empresa, i per això nosaltres agraïm a totes les empreses que donen al servei públic.
El que no anem a deixar és que, primera, facen el negoci anant en contra dels interessos públics, ni en contra de la igualtat de les persones, ni anant en contra d'aquells sectors socials que tenen menys diners i menys possessió econòmica, però jo crec que en l'exposició del conseller queda prou clar i demostrat que realment no és que estem anant en contra de la concertada, és que estem beneficiant a la concertada, és que baixant les ràtios.
És que la Xarxa Llibres no és també per a la concertada?
És que estem afavorint als pares de la concertada amb la Xarxa Llibres o no?
O és que no estem incrementant els recursos pedagògics?
O és que de la manera que es fa la tria actualment no estem possibilitant molt millor la llibertat d'elecció de les famílies?

I, a més, una altra cosa molt interessant que el conseller ha deixat entreveure: I és que fent un arranjament conjunt tot el món sap que als centres on vagen a matricular-se, sostinguts amb fons públics, no han de pagar ni un duro, cosa que fins ara en molts centres concertats no passava.
D'una manera o d'una altra, es feia al final que la gent pagara diners i si veien que no podien pagar no se li donava eixe punt que li donaven les escoles concertades als alumnes que podien anar.
Estem tallant una injustícia.
Realment, va a beneficiar-se l'escola concertada d'estes noves polítiques educatives i, a més, creguem fermament que estem apostant no només per la igualtat, sinó consegüentment per la llibertat de les famílies de poder elegir.
Una llibertat, evidentment, racional i sense trastocar el que són les lleis de la lògica, perquè evidentment podem pensar que jo vull âaçò és una idea que m'ha donat també la companyaâ (rient) seguretat privada en ma casa; doncs que me paguen la seguretat privada.
(Remors) I en açò, amb molts camps de la vida que pots pensar que amb el servei públic no tens prou i que en els teus diners pots pagar-t'ho.
Però no pagar-t'ho amb els teus diners i dius: Â«Que m'ho pague l'estat, perquè tinc dret, tinc la llibertat de sentir-me segur.
Â» I com això, moltes més coses en esta vida.
(Veus)

Jo simplement volia dissipar tota esta boira que ha tirat el Partit Popular i dissipar tota esta por que estan intentant fer-los a les famílies i a la gent de la comunitat educativa en general de les escoles concertades que no tinguen por que evidentment nosaltres tenim les coses clares a nivell de defensar la pública, però que no tinguen ninguna por, que en esta administració l'escola concertada va a ser més respectada i va a tindre molt millor nivell educatiu que ha tingut fins ara.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Socialista per un temps màxim de quatre minuts, i pregaria silenci i respecte per als oradors.

Gràcies.

La senyora Alcón Soler:

Gràcies, presidenta, i gràcies per demanar silenci.

En la meua primera intervenció jo li he agraït al conseller les explicacions, en esta segona vull felicitar-lo.
Vull felicitar-lo perquè després d'escoltar les seues respostes a les nostres intervencions, estic convençuda del seu compromís per millorar l'educació pública.
Felicitats a vosté i a tot el seu equip de la conselleria que està fent possible aquestes millores.

Li vull agrair que m'ha garantitzat que se compliran les ràtios, jo crec que això és important.
I sap per què pense que això és important?
Perquè és una garantia d'igualtat de criteris per a totes les persones i també és una garantia de la transparència, tret que des del Grup Parlamentari Socialista sempre defensarem.

Jo compartisc amb vosté el concepte de lliure elecció de centre i, com és normal, uns tenim un concepte de lliure elecció de centre i uns altres tenim un concepte diferent.
El diputat del Grup Parlamentari Compromís ha donat un exemple que abans havíem parlat, però jo puc donar un altre.

Jo normalment vinc de Castelló a València, i n'hi ha dos possibilitats: o vas per una autopista o vas per una carretera.
La gent podríem dir: Â«Bé, és que a tots que mos paguen l'autopista.
Â» No podria ser.
Aleshores, jo sí que crec en el dret a l'educació, que l'estat ha de garantir una sèrie de drets: el dret a l'educació, el dret a la sanitat… El que és impossible és que cadascú de mosatros decidim com han de ser aquestos serveis.

Bé, des del Grup Parlamentari Socialista estem en la mateixa línia.
No ens sorprén, donat que donem suport al Consell i li assegure que seguirem treballant, seguirem fent suggeriments, seguirem contactant en els alts càrrecs de la conselleria en benefici, treballant per millorar l'educació.

Simplement, vull acabar amb un suggeriment: jo crec que els centres que segreguen per sexe deurien deixar de rebre fons públics en la mesura i en la temporalitat que la conselleria considere, però jo crec que l'educació deu treballar per a afavorir la igualtat de gènere, i aquesta mesura de segregar per sexe no és la millor garantia per treballar en aquesta direcció.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Ara sí, senyor conseller, per a acabar, per a finalitzar el punt, té la paraula per quatre minuts.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Quatre?
Val.

Bé, moltes gràcies a totes i tots.

Enllace amb l'última intervenció.
Jo també estic d'acord que no deurien estar sostinguts amb fons públics.
El que estan és lligats per l'actual llei.
Nosaltres actuarem en conseqüència, però evidentment nosaltres pensem que no és pedagògic a estes altures del segle XXI que estiguen segregant pel sexe als xiquets i les xiquetes en l'escolaritat, i encara menys que siguen pagats amb fons públics.

M'ha preguntat per secundària, secundària no està perquè no és objecte d'este arranjament, hem fet infantil i primària; i, per tant, la secundària està al zero ahí perquè no estàvem portant este arranjament.

Se m'ha preguntat per les línies en valencià; sí que és cert que s'augmenten les línies en valencià al voltant d'un 65% -si no recorde malament-.
Pensem que és una qüestió de normalitat, no crec que hi haja ahí cap dificultat.
I, evidentment, per les al·legacions que havia dit, les mirarem i donarem resposta a les al·legacions.

Com deia també la diputada de Ciutadans, que ens deia que n'hi ha centres dels quals no s'ha habilitat una unitat, i hi ha el 90% de persones en necessitat de compensatòria.
Si això és així, en l'al·legació continuarà la unitat.
Per tant, ja li dic que eixe és el criteri, el que nosaltres hem actuat és en aquells que estan catalogats com a CAES, i ara en les al·legacions ens hauran de dir aquells que diuen que tenen eixa necessitat de compensatòria.
Si és real eixa compensatòria, actuarem en conseqüència, perquè els xiquets i xiquetes han de tindre una millor educació.

La resta d'intervencions la veritat és que no recordava haver-me posat cap xandall aquest matí, ni haver anat per cap escola dient certes paraules.
Probablement, les paraules de l'anterior administració era: Â«Ciérrese, ciérrese, ciérrese.
Â» (Veus) I igual és per això que es posen tan nerviosos i utilitza un minut i vint sense fer preguntes dient que no li conteste les preguntes.
I que em dedique a contestar-li totes les preguntes i que després no les dóna per respostes.

Diguem que evidentment deia la Formació Professional, la Formació Professional no és obligatòria i, per tant, en l'educació que no és obligatòria el que nosaltres hem de fer és garantir la màxima oferta pública i això és el que anem a fer.
En eixe mapa de la Formació Professional anem a augmentar la presència de la Formació Professional pública i no és cert que no hi haja formacions professionals concertades, el que ara mateix està havent és que no se n'habilitaran de noves, sinó que continuaran les que estan.
Però les que estan van a continuar i, per tant, no estem atacant; al contrari, estem mirant quines famílies professionals hi ha en la pública i en la concertada, i intentar augmentar l'oferta de la pública.

Pense que si no estiguérem governant no hi hauria tantes preguntes i tanta demanda i, per tant, si ens passàrem el dia en un racó plorant, dubte que estaríem portant tanta feina i tants canvis en l'admissió.
I a mi m'agradaria fer una reflexió sobre la representativitat de totes i tots nosaltres.
Nosaltres defensem i ens han votat per això -pense- els drets del conjunt de la ciutadania, en concret nosaltres el que fem és intentar defensar l'escolaritat de qualitat de tots els nostres estudiants i estudiantes del país valencià.

Per a fer això no estem atacant a ningú, estem donant els mateixos serveis a totes i tots.
Si reduir les ràtios en la concertada és un atac, si fer complir les ràtios màximes és fer un atac, si dotar-los de major personal en les ciutats educatives especials que no és suficient en ningun dels àmbits, ni en la pública ni en els privats-concertats, hem de seguir treballant, però dotar-los de major és un atac també, no sé a qui s'està defensant.
Igual no s'està defensant als xiquets i s'està defensant només als titulars de les empreses privades.
Per tant, pense que deuríem tindre molt clar a qui defensem cadascú, si defensem al conjunt de la població valenciana hem d'estar d'acord que 404 unitats noves, més professorat, ràtios més baixes, més qualitat, és un arranjament que el que fa és caminar cap a eixa justícia que necessitem totes i tots, i revertir les desigualtats per la pública, pel conjunt de l'educació i per un sistema en el qual del País Valencià siga potent i referent en qualitat educativa.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor conseller.

Li agraïm la seua presència hui en esta comissió.
I, com ja sap, estarem encantats de rebre'l cada vegada que vulga vindre.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.
(S'interromp la gravació)

La senyora presidenta:

Bé, anem recuperant la normalitat de la comissió.
(Remors) Sí, vull dir, hi ha hagut aquí un moment de revuelo.
Anem a continuar.
(S'interromp la gravació)

Proposició no de llei sobre la carrera professional del personal d'administració i serveis (PAS) de les universitats valencianes, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 7.
932, BOC número 49)

La senyora presidenta:

Continuem en l'ordre del dia, anem al punt 4: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la carrera professional del personal d'administració i serveis de les universitats valencianes, presentades pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
(Remors)

Té la paraula el Grup Parlamentari Ciudadanos, la diputada Mercedes Ventura, per un temps màxim de huit minuts.

La senyora Ventura Campos:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bueno, muchas gracias.

Desde nuestro grupo político apostamos, como bien he dicho anteriormente, por la igualdad de los valencianos y las valencianas.
Por eso, desde Ciudadanos hemos querido presentar la siguiente proposición no de ley dirigida a la igualdad de oportunidades y a la equidad de todo trabajador de la Generalitat valenciana, a que se le reconozca el derecho a la carrera profesional sin diferenciar en función de donde trabaje, y en este caso en la universidad pública.

Este derecho lo recoge el Estatuto básico del empleado público, que establece como derecho de carácter individual del personal incluido en su ámbito de aplicación y la progresión en la carrera profesional, según los principios constitucionales de igualdad, mérito y capacidad, mediante la implantación de sistemas objetivos y transparentes de evaluación.
También configura, a su vez, la carrera profesional como el conjunto ordenado de oportunidades de ascenso y expectativas del progreso profesional, que podrá consistir en la aplicación de la carrera horizontal de forma aislada o concurrente con otras modalidades de carrera y promociones establecidas en su artículo 16, conforme se ha desarrollado e implantado en cada ámbito.

Es más, para conocer más la legislación, pues el artículo 16 y 17, en este caso del Estatuto básico del empleado público, se… (se sent una veu que diu: Â«Por favor.
Â») -sí, muchas gracias; es que si no, ni me oigo yo- se delimita el contenido de la carrera horizontal, consistiendo en una progresión de grado, categoría o escalón, u otros conceptos análogos, sin necesidad de cambiar de puesto de trabajo.
Asimismo, también se indica que se debe valorar la trayectoria actual profesional, la calidad de los trabajos realizados, los conocimientos adquiridos y el resultado de la evaluación del desempeño.
Esta carrera horizontal va ligada a la de un complemento retribuido -como todos bien sabemos- a la carrera profesional de conformidad con lo establecido en el artículo 24 de la referida norma.

Centrándonos en nuestra Comunidad Valenciana, la Ley 10/2010 del 9 de julio, de ordenación y gestión de la función pública valenciana, en sus artículos 115 y 117 contemplan la carrera profesional, y es más, el artículo 76, la retribución de la misma.
Pero en su Decreto 186/2014 del 7 de noviembre, el Consell regula el sistema de carrera profesional horizontal y la evaluación del desempeño de la carrera del funcionariado de la Generalitat valenciana, cometiendo creemos un error, porque no incluye o no especifica la aplicación de la carrera profesional horizontal al personal de administración y servicio de las universidades públicas, motivo por el cual nosotros con esta proposición no de ley solicitamos su modificación, y de forma inequívoca que se aplique a todo el personal de la administración y servicio de la universidad pública valenciana, que sea incorporado también el PAS universitario también en este decreto.

Entendemos que el personal de la administración y servicio -a partir de ahora le llamaré PAS- de la universidad pública, tiene el derecho a la implantación de un sistema de carrera profesional horizontal, tal y como lo tienen reconocido otros trabajadores de la administración, como puede ser La Generalitat, sanidad, justicia y las Cortes, y así lo recoge el Estatuto básico del empleado público en las diferentes normas y leyes que he especificado.

No cabe recordar que las universidades públicas son instituciones de derecho público dotadas de personalidad jurídica y patrimonio propio, con dependencia respecto a la Generalitat valenciana.
Este carácter público requiere que sean tratadas con la misma equidad, tanto en su financiación como en derechos y deberes de sus trabajadores.
Esta equidad es la que queremos del gobierno, porque si no se modifica este decreto, estamos incurriendo en una gran discriminación, porque estamos clasificando al personal de administración y servicio de primera y de segunda clase.
Y estoy segura de que, tras hablar con los diferentes partidos políticos, están de acuerdo conmigo en que esto no es lo que queremos, no queremos incurrir a una discriminación.

Todos somos conscientes del gran trabajo que hace el PAS, ¿por qué?
Porque permite vehiculizar la ciencia y el conocimiento y, sin su trabajo, la universidad no funcionaría.
A nivel metafórico podemos decir que el PAS es el motor de una universidad, y este motor hay que cuidarlo, hay que dotarlo de recursos.
Por lo tanto, hay que dotar de estos recursos para que pueda seguir funcionando y, si no, podemos incurrir en una avería.

Podemos decir que este motor es la base en la calidad que ofrece la universidad.
Por ponerles algunas funciones que hace el personal de administración y servicio, indicarles que son facilitadores de que el alumnado pueda matricularse y puedan gestionar esta matrícula, es el encargado de la gestión económica de la universidad, del mantenimiento de los edificios, de organizar eventos, de gestionar diferentes departamentos, son los encargados de gestionar que nuestros estudiantes, de todos los niveles, puedan salir al extranjero o que los estudiantes extranjeros puedan venir a nuestras universidades, preparan laboratorios para realizar investigaciones y, aún más, son facilitadores de la transmisión del conocimiento de primera mano, encargados también de las adaptaciones curriculares y la plena inserción de los alumnos con diversidad funcional, encargados también del asesoramiento lingüístico.

Señorías, estas, entre otras funciones, hace el personal PAS.
He puesto algunos ejemplos, pero seguramente me voy a dejar muchas funciones.

En ese sentido, si queremos que las universidades valencianas estén entre las mejores, lo primero que hay que hacer es cuidar a nuestro personal, que junto con los docentes y la comunidad universitaria, le dan el valor a la misma.
Si queremos resultados de primera, tenemos que cuidarlos.
Si queremos buenos resultados, cuidemos, y después, pidamos.

Por poner algún ejemplo, esto es como tener dos hijos.
A los dos hijos les pedimos que tengan un buen rendimiento y unas buenas calificaciones, pero resulta que solo a uno de ellos -los dos obtienen buenas calificaciones- le ofrezco recompensas y lo lleno de alabanzas, y al otro lo mantengo en el olvido.
¿Cuál creen ustedes que sería el desenlace?
Bueno, ustedes terminen la historia, la dejo para ustedes.
Pero imaginen el desenlace.

Si ustedes opinan que no debe haber una discriminación en un mismo colectivo, pues sí que les pediría que votaran a favor de esta PNL.
Esta PNL solo solicita igualdad de derechos para este colectivo, porque creemos que las reivindicaciones que realizan están sobradamente justificadas, no solo por las leyes nacionales expuestas anteriormente o las normas, sino también por la ONU.

La ONU nos dice en el Comité de Derechos Económicos, Sociales y Culturales, que reconoce el derecho a la promoción profesional por parte del desarrollo de derecho de trabajo, en su faceta del derecho humano y del derecho fundamental.
En aras de igualdad, entre todos los trabajadores debemos de exigir que sea una igualdad real y una igualdad efectiva, y que se traduzca en hechos reales, no que no quede en palabras, porque las palabras se las lleva el viento.
Por lo tanto, hoy pido que todos compartamos esta PNL y que conste en un papel.

Como quiero llegar a un acuerdo con los diferentes partidos políticos y que esta PNL no se paralice, y sé de buena fe que todos están de acuerdo en aceptarla, sí que voy a aprobar las diferentes enmiendas que se han presentado.
Por ejemplo, voy a aceptar la enmienda presentada por Compromís en su punto 3 y 4, donde dice que…

Bueno, me he pasado del tiempo.

La senyora presidenta:

Senyora diputada, si li pareix bé, com han de presentar-mos les esmenes, mos presenten les esmenes i després aporta la seua argumentació.
I així disposarà de més temps.

La senyora Ventura Campos:

Vale, perfecto.
Molt bé!
Muchas gracias, muchas gracias.
(Un diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Señora presidenta, dígale a la diputada que eso de que las palabras se las lleva el viento es un insulto a la palabra.
Â»)

La senyora presidenta:

Ui!
(Rient) Molt bé!
Continuem… (Remors)

Continuem en l'ordre del dia, en el punt.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Socialista per un temps màxim de huit minuts per defensar la seua esmena.

La senyora Alcón Soler:

Moltes gràcies, presidenta.

Bé, és una satisfacció tornar a parlar d'universitats en aquesta comissió.
Des del Grup Parlamentari Socialista sempre estarem a favor per millorar la qualitat de les universitats i el benestar de les universitàries i universitaris, i sempre ho farem sense buscar rèdit polític, tenir en compte el que ens preocupa a les universitats.
Per tant, mosatros compartim l'exposició de motius que ha presentat la diputada del Grup Parlamentari Ciudadanos, sabem que les universitats són institucions de dret públic amb dependència econòmica i financera de la universitat, coneixem l'Estatut de l'empleat públic i també som conscients del Real decret 186/2014 que regula, entre altres aspectes, el tema de la carrera professional horitzontal.

Si aquesta PNL haguera vingut a aquesta comissió en el mes de novembre, des del Grup Parlamentari Socialista li l'haguérem acceptat sense cap esmena.
El que passa és que ha transcorregut molt de temps i de vegades és possible que la mateixa dinàmica de la comissió explique el tema.

Bé, el problema que ens trobem és que el decret a què fem al·lusió no contempla les universitats, és a dir, no formen part de la mesa de la funció pública.
Quan se va detectar aquest problema, i això va ser en data del 19 o 18 de novembre, els diferents sindicats se'ns van adreçar als diferents grups parlamentaris i van plantejar la problemàtica, que, a diferència d'altre personal d'administració de serveis de La Generalitat, no podien tindre el reconeixement a la carrera professional horitzontal.
Des d'eixe mateix moment se va intentar buscar una solució tècnica, juntament entre justícia i la conselleria d'educació.

On estem en aquests moments?
Bé, en aquests moments n'hi ha un compromís de la directora general de la funció pública que se cree la mesa sectorial d'universitats.
Justament, ahir a la nit, la directora general d'universitats ens confirmava que hi havia eixe compromís que se cree eixa mesa sectorial d'universitats.
Per altra banda, els diferents agents implicats, és a dir, la conselleria, els rectors i els sindicats, ja estan treballant en aquests moments per a fer efectiva eixa carrera professional horitzontal del personal funcionari de les universitats.

Quina és la situació actual?
Bé, en estos moments hi ha un esborrany de decret.
Un esborrany de decret que estan elaborant entre els gerents de les cinc universitats públiques valencianes i la conselleria.
A més a més, la conselleria d'hisenda ha autoritzat que aquelles universitats que tinguen disponibilitat pressupostària puguen pagar aquest mateix any un 10%, i progressivament ho facen fins al 2017.
Per tot això, pensem que és just presentar una esmena a la PNL presentada pel Grup Parlamentari Ciutadans.

La nostra opinió és funció d'aquestes Corts instar al Consell a fer algunes accions quan no les estan fent.
Si les estan fent, pot ser qüestió nostra o obligació, recordar, instar que agilitzen una sèrie d'accions, però no em sembla just dir a la conselleria que faça un treball que actualment està realitzant.
I, a més a més, ho està realitzant com sempre ha dit que s'han de fer les coses, amb tots els agents implicats.
En aquests moments estan asseguts l'administració, les universitats i els sindicats.
Jo crec que això és important i és la manera de treballar.

El que sí que puguem instar en aquestos moments és agilitzar la redacció del decret que s'està redactant en aquest moment i, per això, mosatros vam presentar l'esmena que s'agilitze la modificació del Decret 186/2014 de la Generalitat valenciana, reconeixent el dret a la carrera professional al personal d'administració i serveis de les universitats públiques valencianes.

En resum, hem presentat una esmena que volem que siga realista que, a més a més, reconega l'esforç i el treball que estan fent dos institucions: la conselleria i les universitats públiques valencianes.
I, a més a més, ho hem volgut fer amb cautela, amb cautela davant la situació de difícil finançament que pateixen les universitats públiques valencianes.

Haurem d'abordar temes molt importants com són la baixada de taxes de beques, promoció del professorat, el finançament de les universitats.
I, per tant, haurem d'anar pas a pas.
Des del Grup Parlamentari Socialista no volem mai crear falses esperances, volem treballar amb realitat i amb rigorositat.
Per això, este és el motiu de presentar la nostra esmena.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Compromís per defensar la seua esmena per un temps màxim de huit minuts, el diputat Jordi Juan.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, el que volem posar de manifest és que el Grup Parlamentari Compromís està totalment d'acord amb l'esperit de la iniciativa presentada pel Grup Ciudadanos.
Trobem que les universitats públiques valencianes han de ser un motor per al desenvolupament econòmic i social del nostre país i, per això, eixe compromís d'estar sempre al seu costat i de treballar amb elles colze amb colze.
Per això trobe que és el moment de dir que des del Grup Parlamentari de Compromís hem encetat una sèrie de reunions amb els diferents sindicats, també amb la directora general d'universitats a fi de poder anar millorant les condicions dels estudiants, dels professors, dels investigadors i també del PAS, del personal de l'administració i serveis que és el que estem tractant hui.

Evidentment, el personal d'administració i serveis de les universitats no poden ser uns treballadors que estan discriminats i, per tant, s'ha de tindre en compte també la seua carrera professional.
És molt important també posar de manifest que actualment les plantilles del PAS estan molt reduïdes a les universitats públiques valencianes, però també a les espanyoles.
Val a dir que si ho comparem amb Alemanya, la quantitat de personal que tenim ací destinat al PAS, en tota la seua amplitud -com bé ha dit la diputada Mercedes Ventura-, que ajuden als investigadors, fan tots els tràmits burocràtics, s'encarreguen de la matrícula dels estudiants, de l'Erasmus.
.
.
Per tant, ja no és només una qüestió de salaris, de retribucions, de carrera professional, sinó que també és una qüestió de pantilla, que anem escassos de pantilla.

Dic tot açò perquè el que nosaltres hem presentat és una esmena que intenta també posar realisme a la proposta i que és una esmena presentada, com no podia ser d'altra manera, amb la millor de les voluntats, amb la voluntat d'arribar a un consens amb el grup proposant -que com he dit és Ciudadanos-, i el que demanem és que este compromís siga a partir de 2017, ja que en 2016 això no va a ser possible, perquè no està consignat en els actuals pressupostos de La Generalitat, i per a què siga una proposta creïble que este complement vaja pagant-se de manera progressiva -com he dit-, a partir de l'any 2017.

Trobe que si des d'estes Corts i també des del Consell aconseguim açò, ja serà un xicotet pas, però serà molt gran i molt important, perquè ja este personal de l'administració i serveis deixarà de ser un personal empleat públic que està marginat, i que deixarem de tindre en desconsideració.
També creguem que el marc on s'ha de tractar tot açò és la Mesa sectorial de les universitats i, per això, hem afegit un punt quart on parlem de tot açò.

Hem de recordar que el Ple de les Corts valencianes ja va aprovar la creació d'esta comissió sectorial, que esta comissió sectorial està actualment en fase d'estudi en funció pública i que en cas que es done llum verda âque com bé ha comentat la diputada Eva Alcón així seràâ que es tracten tots estos temes en eixa mesa.
Per què?
Perquè no volem des del Grup Parlamentari Compromís és que cada universitat faça una cosa en funció dels seus recursos.
Sabem tots que hi ha unes universitats públiques que tenen més recursos que altres per qüestions que ara no vénen al cas i, per tant, no voldríem que el fet d'abordar esta carrera professional depenga dels recursos de cada universitat, sinó que s'ha de treballar de manera conjunta en totes i cada una de les universitats públiques valencianes.
I, per això, s'han de tractar tots estos temes en la mesa sectorial d'universitats.

I res més, simplement agrair que s'accepte l'esmena, com ja ha avançat la diputada ponent.
Nosaltres -com he dit- hem presentat l'esmena amb la millor de les intencions, amb ganes d'arribar a acords i de pegar un pas endavant de cara a la dignificació del personal de l'administració i serveis de les universitats públiques valencianes.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Té la paraula ara la diputada Mercedes Ventura per dir-mos si accepta o no les esmenes, per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, señora presidenta.

Como ya he anunciado, la buena noticia es que acepto las enmiendas de los diferentes grupos parlamentarios y vamos a hacer una enmienda transaccional añadiendo…, sí que es verdad que me hubiera gustado, por ejemplo, en la enmienda que presenta Compromís, pues se habla en el punto 3 que se establezca las medidas oportunas para el pago del complemento de la carrera profesional del PAS de las universidades de manera progresiva a partir del 2017.
Pues mis intenciones han sido que eso de progresión, pues que lo hubiéramos tomado como una prioridad en la carrera del PAS y que no fuera una medida progresiva, sino que se le diera lo que en realidad se le debe de dar, lo que les toca como cualquier funcionario o cualquier personal de administración y servicio; pero creo que es un primer paso y tampoco vamos a rechazarla, porque entonces sí que cerramos puertas.

Es un primer paso para el diálogo y la negociación.
Sí que es verdad que en el 2016 se podía haber negociado esto, porque yo también lo planteé en los presupuestos.
El gobierno del botánico se cerró en banda, dijo que estudiaría la viabilidad de esta mesa de negociación.
Afortunadamente, las palabras en este caso no se las llevó el viento, lo hicieron -igual es porque estaba grabado- y la verdad es que es una satisfacción en este punto.

Por otro lado, indicar también que la mesa sectorial -como bien se ha dicho- está en estudio, esperemos que llegue la Mesa sectorial y, por lo tanto, también he creído conveniente, pues incluir el punto 4 en la mesa sectorial.

Y referente al punto 2 que propone la diputada Eva Alcón, pues sí que se ha incluido, porque creemos que da riqueza a la PNL, porque habla de agilizar la modificación del decreto.
Por lo tanto, hemos creído considerable aceptarla.
En este caso, entiendo que al ser una enmienda transaccional, tendrá que retirar sus enmiendas.
(Remors)

Perfecto, está firmado.
Pues nada, gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Podemos per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Mínguez Corral:

Gràcies, presidenta.

No vaig a utilitzar tot el temps, perquè estem d'acord en el nostre grup parlamentari (rient), està d'acord i votarà favorablement.

La enseñanza superior universitaria es un pilar básico de las sociedades modernas y avanzadas que incide positivamente en nuestro desarrollo social, económico, industrial, intelectual, cultural, de nuestra comunidad -en este caso de nuestra comunidad, de la Comunidad Valenciana.

El carácter estratégico de las instituciones universitarias se debe garantizar con una financiación mayoritariamente sostenida con fondos públicos.
La Generalitat debe velar y asegurar las condiciones de calidad de la globalidad del sistema universitario valenciano y el derecho constitucional de igualdad de oportunidades para el acceso de todas las personas a la enseñanza superior.
Las plantillas de PDI deben tener una regeneración que no solo se garantiza con el mantenimiento de la oferta de empleo docente anual con las tasas de reposición estipuladas.
Al mismo tiempo, hay que dotar y estabilizar unas plantillas de PAS suficientes que garanticen el correcto funcionamiento del conjunto de los servicios que ofrecen nuestras universidades.

Los años de crisis económica han supuesto un frenazo en la expansión en todos los sentidos del sistema universitario público.
Entre los años 2008 y 2012 el recorte de la plantilla se cebó especialmente con los administrativos, gracias a las políticas de recortes del PP.
En concreto, el personal de administración y servicios -PAS- laboral de las cinco universidades públicas valencianas se redujo un 16,45%, un 16% frente al aumento incluso del personal docente investigador.
En algunas universidades, además, este recorte, como en la Universidad de Alicante, fue del 30% el recorte del personal de servicios administrativos.

Bien, estamos completamente de acuerdo con la PNL presentada por el Grupo Ciudadanos, el PAS tiene derecho a su progresión en la carrera profesional y para tener oportunidades de ascenso y expectativas de progreso profesional.
Tiene derecho, por supuesto, el personal del PAS a la incorporación de un complemento retributivo de la carrera profesional; tiene derecho a establecer su carrera profesional como un elemento imprescindible con la formación para conseguir el aumento de la profesionalización y de la especialización de la ocupación pública en la administración.
Así que les felicitamos y cuenten con nuestro voto favorable.
Así como también entendemos el enriquecimiento de las dos aportaciones de las enmiendas que han comentado.
Por supuesto estamos de acuerdo en que ha de pasar a mesa sectorial de universidades -esperemos se cree pronto.

Desde aquí felicitar de nuevo a todos los grupos parlamentarios a propuesta de la PNL de Podemos que fue aprobada en pleno y el proceso ha de pasar por la mesa de sectorial universitaria para que sea participativo, para que participen todos los agentes implicados, para que tengan voz los que sufren esta injusta situación y para que tengan voz y además lo construyan colectivamente los que más saben sobre este tema.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Popular per un temps màxim de quatre minuts.
Endavant.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Senyor diputat, ha de donar-li al botó.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, senyora presidenta.

Tractem avui de la Proposició no de llei de tramitació de la carrera professional d'administració i servei PAS de les universitats valencianes.
I vull aprofitar també per agrair al senyor Nadal -encara que no està, sí que hi haurà constància per escrit en l'acta- per ficar les seues cartes boca amunt, per ser sincer amb aquesta comissió i el que sí que m'ha estranyat un poquet és que li pegara un calbot al senyor conseller, però bé, ell sabrà per què.

Com ens plantegem, existeix l'Estatut bàsic d'empleat públic, l'EBEP, però per a mosatros el que és més important és els principis constitucionals d'igualtat, fonamental en la nostra relació democràtica, a l'igual que el d'equitat.
I jo vull dir ací que per a mosatros, per al nostre grup, la presidència, una de les característiques que ha de tindre és la de mantindre l'ordre i l'equitat, i vull manifestar que no entenem com des de la seua situació privilegiada emet atacs directes i indiscriminats a grups que conformen aquesta comissió.

D'altra banda, estem totalment d'acord que tenim un decret del Consell que regula el sistema de carrera professional.
Ja sabem també que hi ha una llei, però hem de ser conseqüents i acceptar clarament que les universitats públiques són institucions de dret públic dotades de personal jurídic i patrimoni propi, però amb una dependència econòmica i financera de la Generalitat valenciana, d'on té tota la raó de ser la PNL i l'esmena transaccional que es presenta avui ací.
I parlant d'aquesta qüestió, jo també voldria demanar als membres de la comissió, prudència i veracitat.

Tota la comunitat escolar no està a favor de la gestió del conseller, ni tota la comunitat escolar estava en contra de la gestió de la consellera.
És important que ací mantinguem aquestos principis de veracitat on hem de dotar el nostre discurs per als nostres debats.

D'altra banda, estem totalment d'acord, perquè considerem fonamental per als treballadors que acaben cobrant de la mateixa administració la seua equitat o igualtat en les compensacions econòmiques, per la qual cosa mos mantenim en la línia de la PNL i la disposició transaccional o l'esmena transaccional, on entenem (algú tus) que el pagament del complement de la carrera professional al personal d'administració i serveis de les universitats públiques se mamprendrà a partir del 2017.

I per finalitzar -avançant que acceptem la transaccional perquè l'hem firmada-, també vull dir que m'agradaria que constara en acta -perquè pense que m'afecta a mi personalment unes declaracions que ha fet no un no-ningú, sinó tot un conseller que m'ha etiquetat- que jo sóc treballador com molts en aquest país, però no sóc d'esquerres, no obstant sí que sempre he lluitat per la llibertat.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Els agrairia que les intervencions siguen en.
.
.
, acord al punt que estem tractant.
Passem ara a votació.
A votar.
(Rient) Anem a passar a votació.
(Remors)

Vots a favor de la proposta?
(Remors) Està aprovat per unanimitat.
(Aplaudiments)

Proposició no de llei sobre la possible afectació de la Federació Valenciana de Futbol per les presumptes irregularitats a la Reial Federació Espanyola de Futbol (RFEF), presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 11.
678, BOC número 57)

La senyora presidenta:

Passem ara al punt 5 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la possible afectació de la Federació Valenciana de Futbol per les presumptes irregularitats a la Reial Federació Espanyola de Futbol, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

La diputada del Grup Socialista Mercedes Caballero té un temps màxim de huit minuts.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, senyora presidenta.

Presentamos esta PNL en el mes de enero, cuando se hicieron públicas las investigaciones judiciales a la Federación Española de Fútbol por una presunta concesión de créditos a algunos clubs y federaciones territoriales para que pudieran hacer frente a sus problemas económicos: unos, para pagar a trabajadores; otros, para pagar deudas, sanciones, etcétera.

En ese momento el Consejo Superior de Deportes pidió a la federación que le enviara la documentación pertinente para enviarla al Tribunal Administrativo del Deporte, al TAD.
En ese momento es cuando este Grupo presentó la PNL, porque nosotros también queremos saber qué pasa en las federaciones, sean estas autonómicas o nacionales.

Ahora, casi cuatro meses más tarde, sabemos que el Consejo Superior de Deportes ya tiene la documentación sobre el presunto fraude administrativo y pedimos el respaldo del resto de grupos para que el Consell le pida por mandato de estas Cortes que nos la reenvíe.
Queremos saber si esas presuntas irregularidades afectan a equipos valencianos de forma directa o por agravio comparativo, ya que estaríamos claramente ante un caso que afecta a la igualdad de oportunidades y de adulteración de la competición.

Miren, un día antes del inicio del actual campeonato de la segunda B de futbol, la real federación llegó a un acuerdo con el Recreativo de Huelva por el que se le concedía un préstamo de más de doscientos mil euros, para que el club saldara la deuda con su anterior entrenador.
Sin ese pago, el Recre no podría haber podido iniciar la competición por no poder inscribir a un nuevo entrenador.

El pago llegó a través del Comité Nacional de Entrenadores como marca la ley, etcétera, pero fue Juan Padrón, mano derecha del presidente de la federación, el que actuó en beneficio de un club.
La federación aceptó como garantía pagarés de un club embargado, el Recre, al que poco después se le volvieron a bloquear los derechos federativos por impagos.
Estos pagarés, aceptados por la federación, son según fuentes judiciales de dudosa solvencia, lo que puede constituir un delito de administración desleal.

El Consejo Superior denunció los hechos e instó a Ángel María Villar a dar las explicaciones e incluso le comunicó que en las auditorías de las cuentas de años anteriores constaba la existencia de créditos a clubs con condiciones no muy claras y préstamos con defectos formales con las federaciones territoriales, es decir, sin ningún tipo de soporte documental, y le instó a que estableciera un procedimiento oficial para la concesión de créditos y préstamos.
A esto el presidente de la federación contestó que no hacía falta ningún protocolo de actuación, porque estas prácticas eran cosas del pasado.
Pero mintió, no es cierto.
Esa práctica se ha seguido realizando en la Federación Española de Fútbol, pero no en todos los casos.

Miren, el Huracán Valencia fue expulsado el pasado mes de diciembre de la competición de la Segunda División B por incumplir el pago de los derechos arbitrales.
¿Pidió el Huracán Valencia algún crédito para poder hacer frente al pago de los honorarios de los árbitros?

Los graves problemas económicos del club no eran desconocidos, pero tampoco son exclusivos de este club.
Otros los tenían, como el Recre, y fueron presuntamente beneficiarios de crédito cuanto menos no muy claro.
Queremos saber, por supuesto, si estas actuaciones son legales, pero además si algún club más pidió esos créditos, si se les concedieron a todos los que lo demandaron y bajo qué criterios.

Todos sabemos que tras estos tira y afloja está el enfrentamiento entre el presidente del Consejo Superior de Deportes, Miguel Cardenal, y el presidente de la Federación de Fútbol, Ángel María Villar, entre otras cosas a cuenta de unas elecciones que por cierto deberían haberse celebrado el pasado viernes.
Uno, Villar, tras veinticuatro años como presidente de la federación, quiere seguir veinte años más de presidente; otro, Cardenal, parece que no le gusta mucho la idea.
Ese charco no es nuestro, ya se apañarán, pero las irregularidades sí.

Como decía, las elecciones estaban convocadas para el pasado viernes, el día 22.
Villar ha maniobrado y conseguido retrasarlas al segundo semestre del año para poder presentarse incluso si a Cardenal se le ocurre inhabilitarlo; confía mucho en el veredicto del TAD del Tribunal que, por cierto, está alargando el proceso de forma exagerada.
Igual esa confianza tiene algo que ver con que uno de los vocales está estrechamente vinculado a la federación, y esto no lo digo yo.
Hay denuncias por parte del candidato opositor a Villar a las elecciones y del presidente de la liga profesional, Javier Tebas.

Al TAD se le supone imparcial, pero está tardando demasiado y su trabajo adolece de falta de transparencia, y esto no es un tema menor.
El jueves pasado el vicepresidente de la FIFA, vicepresidente de la UEFA y presidente de la federación, o sea, Ángel María Villar, en Lisboa, en el foro del fútbol organizado por el Sporting de Lisboa, respondió a las peticiones de transparencia reivindicadas a lo largo de varias ponencias diciendo que estaba de acuerdo, pero con la transparencia interna, es decir, de puertas hacia adentro.

Esto, desde el punto de vista del Grupo Socialista, es todo menos transparencia.
Miren, del análisis de toda la información que se ha ido publicando en los medios, se desprende que la actuación federativa ha podido ocasionar un agravio comparativo y un menoscabo del principio de igualdad de los clubs al adulterar gravemente la competición.
Por eso queremos tener la información oficial, para tener todos los datos, porque podemos estar hablando de utilización incorrecta de fondos federativos.
Y sí, la federación es una entidad privada, pero las normas están para cumplirlas, sean entidades privadas o públicas.

¿Por qué ponemos en el punto 2 el acento en averiguar si la federación valenciana está afectada por esas irregularidades, además de porque es la que más nos afecta?
Porque el presidente Vicente Muñoz, además de ser vicepresidente de la española con Villar, es uno de los firmantes de una carta que desde la Federación Española de Fútbol se dirigió a las instituciones internacionales, FIFA y UEFA, en la que para defender la gestión de Villar, poco menos que pone en riesgo la participación de las selecciones nacionales en las competiciones internacionales, acusando de injerencias al gobierno central.

Este charco tampoco es nuestro, pero creo que es nuestra obligación fiscalizar y velar por el cumplimiento de la ley y, por ello, demandamos la documentación.
Luego, con esa información tendremos que estudiar las medidas que hay que adoptar si se confirman irregularidades en los créditos o en la federación valenciana.
Y en esa línea va la autoenmienda, por un tema de competencia.
Estamos para defender el respeto a las normas y el buen uso de los recursos económicos, y por eso les pido a los grupos el apoyo a esta propuesta.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Podemos-Podem per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Quiñonero Hernández:

Moltes gràcies, presidenta.

Sí creo que es importante tratar este asunto.
Las noticias y los problemas en relación a las irregularidades económicas no son ninguna novedad en las federaciones de fútbol, ni respecto a los grandes equipos, ni tampoco respecto a los equipos y las federaciones que organizan el deporte base.
La Ley 2/2011 del 22 de marzo marcaba como objetivo acercar al máximo los servicios a la ciudadanía, lo que significaba la búsqueda de agilidad y optimización de los recursos, de los medios y de los servicios disponibles.
La ley señala la necesidad de regular y ordenar las diferentes competencias públicas y privadas en materia de deporte y actividad física.
El Consell Valencià d'Esport nacía entonces como órgano en el que confluirían competencias relacionadas con el deporte y la actividad física que hasta ese momento asumían otras administraciones.

A cuento de la propuesta del Partido Socialista, creo que nos da la oportunidad de hacer una revisión y en qué medida las propias leyes están facilitando estas irregularidades.

En el artículo 3 del apartado 13 de la ley se dice que La Generalitat desarrolla su política deportiva y debe tutelar a las federaciones deportivas de la Comunidad Valenciana en defensa de sus competencias y exclusividad, apoyando con los medios precisos su gestión como entidades de utilidad pública con funciones delegadas por la administración.

En el capítulo 3 el artículo 61 apartado 1 dice: Â«Son federaciones deportivas de la Comunidad Valenciana a los efectos de esta ley las asociaciones privadas sin ánimo de lucro con personalidad jurídica y capacidad de obrar constituidas por deportistas, técnicos, entrenadores, jueces, árbitros y otros estamentos estatutariamente establecidos, así como por clubes, secciones deportivas de otras entidades y sociedades anónimas deportivas, cuyo fin prioritario es la promoción, tutela, organización y control, de sus respectivas modalidades y especialidades deportivas dentro del ámbito territorial de la Comunidad Valenciana.

Â»2.
Las federaciones deportivas de la Comunidad Valenciana ejercen por delegación funciones públicas de carácter administrativo, actuando en este caso como agentes colaboradores de la administración autonómica bajo la tutela y coordinación del Consell Valencià de l'Esport.
Estas funciones en ningún caso podrán ser delegadas.
Â»

Y estas entidades privadas, ¿qué hacen?
¿Hacen funciones delegadas por la administración?
¿Son democráticas?
En su artículo 65 apartado 4 se dice que la junta directiva es el órgano de la federación y se dice literalmente que Â«todos los miembros de la junta directiva serán designados por el presidente de la federación y revocados librementeÂ».
Sic.

No nos parece muy democrático el sistema.
Es el momento de la regeneración democrática, hablamos de transparencia -como ha hecho la compañera- y de profundizar la democracia.

En el espíritu de la ley se pone de manifiesto la importancia del deporte para el desarrollo de la vida saludable de las personas, y se dice expresamente con el fin de poner en desarrollo el desarrollo de la educación física y el deporte al servicio del progreso humano.
Creo que esta cámara está obligada a fiscalizar la tarea de las federaciones que tienen en sus manos buena parte de la puesta en práctica de las actividades deportivas a todos los niveles, y que gestionan un presupuesto público de gran envergadura.
Y sabemos que al nivel más básico el deporte base a las familias les cuesta un enorme esfuerzo económico federar a sus hijos e hijas para que puedan, y muchas veces no pueden y quedan excluidos por no tener recursos para ello.

Esta comisión debe entrar a conocer los problemas y las irregularidades señaladas por la propuesta no de ley socialista y cabe dar más pasos adelante.
Nuestro objetivo es reclamar rendición de cuentas, sí; sobre todo también garantizar el derecho de la ciudadanía a la práctica y al disfrute del deporte, del fútbol u otro, a través de clubes y federaciones.

La posición de mi grupo es apoyar la propuesta socialista y su autoenmienda.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Ciudadanos, el diputat Alberto García, per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Moltes gràcies, presidenta.

Bé, els nostres arguments seran molt més terrenals, em referisc que per a Ciutadans està clar que la Reial Federació Espanyola de Futbol és poc, poc transparent, i no és en cap moment sinònim de bona praxis, ni tampoc és sant de la nostra devoció, i menys expressament la figura d'Ángel Villar, en eixos vint i tants anys i que no hi ha forma de traure'l d'ahí ni amb aigua calenta.

Però dit tot això, volíem ressaltar que estes qüestions, que pensem que haurien de deixar que el poder judicial el que s'ocupara.
De fet, en l'exposició de motius que vosté plantejava, en l'expressió de motius ja diu que en la Federació Espanyola de Futbol s'està en este moment en mig d'una investigació judicial, i que el president superior del Consell d'Esport ha demanat les explicacions públiques a la federació (inintel·ligible) … de la informació.

Bé, com li deia, en este moment sí hi ha oberta una investigació judicial, a causa d'eixa presumpta irregularitat de crèdits a clubs i delegacions territorials.
Pensem que eixa investigació hauria d'estar en marxa i que deixem que siguen els jutges els qui determinen si existeix o no un comportament il·legal per part de la Reial Federació Espanyola de Futbol.

D'altra banda, mire, hi ha en estes Corts, el Consell, n'hi ha una càrrega excessiva de treball, no volem dir en això que açò no tinga la seua importància -que la té-, la transparència en els diners sempre és important, però l'altre dia mateix estava comentant en una consellera, me deia que ja el Consell, els funcionaris, tenen una càrrega de treball excepcional.

Nosaltres posats a estes coses, també en l'àmbit del Consell, pensem que és un poc excessiu.
Si la justícia està treballant en això, deixem que la justícia treballe, deixem que traga les seues resolucions.
Mos sembla també que hi ha alguna cosa de perill, perquè en definitiva si podem estendre un poc l'ombra de dubtes sobre algunes federacions valencianes o alguns clubs valencians, que de moment pensem que és contraproduent.

Per tant, el que hem dit: deixem que treballe la justícia, que està amb això, i després ja farem el que calga.
Però, ja assumir tanta càrrega de treball -com estem queixant-mos que tenim comissions, que tenim plens-, els funcionaris d'esta casa han de contestar a les preguntes, algunes insensates, abundants, pertinents, impertinents, dels diputats… Deixem que treballe la justícia i més endavant ja veurem com es desenvolupa.
Per tant, el nostre vot serà abstenció.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Compromís per quatre minuts.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, presidenta.

Avance que la intervenció meua va a ser molt curta, perquè els grups com Podemos i Partit Socialista -que és el ponent- ho han dit pràcticament tot i, per tant, trobe que tampoc ens hem d'allargar massa.

Sí que m'agradaria ressaltar que per desgràcia tornem a parlar de l'esport, però no parlem dels valors de l'esport.
Els valors de l'esport són el companyonia, l'afany de superació, treball en equip, salut…, i ara per desgràcia estem parlant d'un mal ús dels diners públics.

Aleshores, tenint en compte esta qüestió, en un exercici de transparència, estem a favor que el Consell demane esta informació, i el que sí volem demanar és que el Consell, sobretot pose èmfasi en tot allò relacionat en l'esport valencià, en els clubs dels valencians i les valencianes, i que el Consell -com bé ha dit el company Alberto- que ja té prou faena i que no en els embolics de la Federació i del Consell Superior d'Esport, si no afecta a l'esport valencià directament.

Així que per responsabilitat i perquè estem d'acord amb l'esperit d'aquesta iniciativa del Grup Socialista, votarem a favor.

La senyora presidenta:

Val.
Gràcies.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Popular, la diputada Marta Gallén, per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Gallén Peris:

Gràcies, presidenta.

De tots i totes és sabut que els clubs esportius de futbol són societats anònimes esportives, per tant deuen complir en les seues obligacions com qualsevol empresa: pagar nòmines als seus treballadors i treballadores, estar al corrent del pagament de la seguretat social i, per suposat, complir en l'Agència Tributària.
Alguns clubs, per no complir en estos requisits d'obligat compliment, baixen de categoria i en algunes ocasions desapareixen, perquè l'empresa ha tancat a conseqüència de la mala gestió dels seu president i directius del club.

És cert que és relativament habitual la concessió de crèdits als clubs per part de la Reial Federació Espanyola de Futbol per a fer front al pagament de determinades deutes.
Efectivament, hi ha una investigació impulsada pel Consell Superior d'Esports i elevada al Tribunal d'Arbitratge Esportiu que pretén indagar en el finançament que la Reial Federació Espanyola de Futbol ha fet a un club.

Ho ha explicat ja la companya del Partit Socialista, la companya Mercedes Caballero, se refereix al Club Recreativo de Huelva en el qual té un deute important d'onze milions d'euros aproximadament per incomplir el que he dit abans que ha de complir un club esportiu societat anònima, i únicament la Reial Federació Espanyola de Futbol el que va fer és deixar-li 200.
000 euros a través del Comité d'Entrenadors, dependent de la Reial Federació Espanyola de Futbol, per a pagar el deute al entrenador i al cos tècnic.
Efectivament, la Reial Federació Espanyola de Futbol té l'obligació de conservar el patrimoni de la federació i no comprometre'l en operacions que pugueren portar a no recuperar els diners que se presten.

Les conductes que se descriuen en les informacions publicades en els diferents mitjans de comunicació, si bé sí que s'estan investigant, estan pendents de corroborar, i són a priori -ja pel que s'ha dit en els mitjans de comunicació- greus.
I és per això que el Consell Superior d'Esports, en compliment de la legalitat, ha requerit a la Federació Espanyola de Futbol que done explicacions, no tan sols que les done, sinó que remetera al Consell Superior d'Esport la documentació pertinent per a vore la conducta i segurament reprovar-li si alguna cosa no ha fet bé.

Evidentment, com ha dit la companya, eixa documentació ja la té el Consell Superior d'Esport des del mes de gener.
Efectivament, i si se corrobora la informació publicada, seria un fet greu, i així ho ha manifestat el senyor Cardenal -president del Consell Superior d'Esport- i serà la Reial Federació Espanyola de Futbol la que deurà provar que les seues accions en el Recreativo de Huelva estan dins de la legalitat, tant fiscal com del codi de bon govern.

Estos són els fets dels quals la premsa s'ha fet eco, però no és menys cert que el Recreativo de Huelva no pertany a la Comunitat Valenciana i, per suposat, mos hem interessat i mos hem informat mitjançant la Federació Valenciana de Futbol i clubs esportius de la Comunitat Valenciana que no se veuen involucrats en algun fet d'estes característiques.

Sí que és cert, com ha dit la companya Mercedes Caballero, que l'Huracà València va ser expulsat de la lliga de segona B per no pagar -diguem- l'arbitratge que eren 5.
600 euros el que no va pagar el club, i va tindre que baixar de categoria.
Però, clar, és que l'Huracà de València no va poder demanar-li l'ajuda a la Reial Federació Espanyola de Futbol, perquè era un club desgraciadament a la deriva, perquè el seu president i la seua directiva l'havien deixat morir.
I com hi havia un deute per part dels jugadors, per part de la seguretat social a l'Agència Tributària, pues va ser impossible, desgraciadament per al Club Huracà València, poder reclamar eixa ajuda com altres clubs han pogut fer.

Per este motiu, pel que ha dit el company de Ciutadans, considerem que ja n'hi ha un volum de càrrega important dins de les diferents conselleries i com ja està en mans la documentació de qui realment ha de decidir en eixes irregularitats, pues per eixe motiu el Grup Parlamentari Popular també s'abstindrà, però evidentment estem d'acord en el fons, que on hi haja corrupció que s'ataque, que el pes de la llei caiga sobre este tipus de persones siga la Reial Federació Espanyola, siga el seu president, però evidentment considerem que està per bon camí i que per eixe motiu mos abstinguem mosatros.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Passem ara a votació.
En principi no hi ha un altre torn.
(Veus) Algú demana rèplica?
Només el Grup Socialista?
D'acord, doncs té rèplica a…

La senyora Caballero Hueso:

Bueno, sobre todo a los dos que se abstienen.

La senyora presidenta:

D'acord, doncs té un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Caballero Hueso:

A ver, primero quería dar las gracias a los dos grupos que van a apoyar la propuesta.

El tema de la democratización de las federaciones no solo es competencia nuestra autonómica respecto a las federaciones valencianas, sino que también es una competencia estatal, porque dependen de las federaciones nacionales, la mayoría de ellas dependen orgánicamente, y ahí hay un conflicto competencial entre el estado y las comunidades autónomas.
Pero yo creo que en algún momento tendremos que abrir ese debate, esperaremos a la constitución de un nuevo gobierno.

Respecto a Compromís, que aunque va a secundar la propuesta me ha dicho que parece que no sabemos si hablar aquí de la federación o de tal, y que no hablamos de los valores del deporte.
Yo creo que es importante que fiscalicemos el dinero público… (remors), sí, sí, sí, es importante que fiscalicemos el dinero, porque ese también es dinero público en la mayoría de las ocasiones, y así si recuperamos o si evitamos que se malgaste el dinero público, seguramente tendremos mucho más para invertir en el deporte de base y en los deportes valencianos.
Y además no sabemos si afecta o no a la Comunidad Valenciana hasta que no tengamos esa documentación, porque entre otras cosas la transparencia que tiene el Consejo Superior de Deportes tampoco es que yo me fíe mucho.

Respecto a lo que ha dicho tanto el Grupo de Ciudadanos como el Partido Popular, respecto a la carga de trabajo del Consell, a mí también me han hecho llegar altos cargos del Consell que tienen mucho trabajo, pero es que eso es gestionar y además esto es simplemente una carta pidiendo información.
Yo me ofrezco al director general de deporte o a quien toque para redactar la carta e incluso enviarle el email, tampoco creo que sea tanto trabajo.

Solo una cosa, si no pedimos la documentación yo dudo que en algún momento tengamos la información oficial.
Yo soy periodista, no voy a dudar de la veracidad de la información que publican los medios, pero creo que como diputados tenemos el deber de pedir la información oficial, no solo la oficiosa.
Y la mejor manera de fiscalizar las cuentas y preguntar y saber si nos afecta o no es pedir la documentación directamente, igual que cuando le pedimos la documentación sobre expedientes a las diversas consellerias, a raíz de una información que ha salido publicada en un medio de comunicación.
Nadie duda de la veracidad de esa información, pero pedimos la documentación oficial.
En este caso, el Grupo Socialista está pidiendo exactamente lo mismo.
Y en los cuarenta y ocho segundos que me quedan puedo redactar el email para el señor Cardenal, sin problemas.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Contrarèpliques?
Mare… (Rient) Val.
Va també per ordre de major a menor l'ordre de rèpliques?
Molt bé.
Doncs té la paraula el Grup Parlamentari Compromís per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor Juan i Huguet:

Molt menys, molt menys.
Simplement era comentar que, quan havia dit que per desgràcia no estàvem parlant dels valors de l'esport, no estava tirant en cara al Grup Socialista (des de l'escó la diputada diu: Â«No, no, no.
Â») en este cas.
Simplement estava lamentant-nos que, per desgràcia, en el món de l'esport, també existeix la corrupció, per desgràcia en el món de l'esport també existeix la malversació de béns públics.

Simplement això, no volia dir que la inciativa no corresponia.
De fet, anem a votar-la a favor.

La senyora presidenta:

Té la paraula el Grup Parlamentari Popular per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Gallén Peris:

Gràcies, presidenta.

També seré molt breu.
Bé, els diners públics que van destinats directament a la Reial Federació Espanyola de Futbol, la Reial Federació Espanyola de Futbol només pot destinar-los a cursos de formació a fer nous camps de futbol per tot el territori espanyol i a arreglar camps de futbol de tot el territori espanyol, mitjançant les federacions de futbol territorials.

Dit això, evidentment també vull dir que des del Grup Parlamentari Popular, doncs no dubtem del Consell Superior d'Esports, és un ens que cal respectar, que té uns serveis jurídics, eixos serveis jurídics estan analitzant eixa documentació que ja tenen en el seu abast.
I, efectivament, com ha guanyat la majoria a recolzar a la proposta del Partit Socialista, pues evidentment quan eixa documentació vindrà ací, pues ja se vorà tal.

Evidentment, com ha dit el company de Compromís, des del Partit Popular condemnem tot tipus de corrupció vinga d'on vinga, i efectivament com no ha de ser d'una altra manera, pues també condemnem la corrupció que puga haver dins de l'esport, concretament en el futbol, que és el tema que estem tractant.
Però seguim considerant, per això mos abstenim en la votació que això no tan sols és un email i s'envia i prou, considerem que és molt més.
I per eixe motiu deixem que la justícia i el Consell Superior d'Esports i els seus serveis jurídics actuen en conseqüència.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Ara sí, passem a votació.
Vots a favor?
Entenc que són 8 vots a favor.
Abstencions?
7.
Vots en contra?
(Rient) No tenim cap vot en contra.

Molt bé.
(Veus)

Ai, hi ha una cosa que no hem recordat.
M'agradaria recordar-los que el Grup Socialista s'havia autoesmenat en el punt anterior, aleshores hem votat a favor de tot, del conjunt.
D'acord.

Passem ara al punt 6.
Però abans de passar al punt 6 intentem fer una pausa que mos han demanat els portaveus del tema per vore si podem aclarir la transaccional que mos han fet aplegar a la mesa.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la incoació de l'expedient administratiu per a declarar la romeria de la Magdalena com a bé d'interés cultural, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 17.
445, BOC número 67)

La senyora presidenta:

Continuem amb la comissió, anem a per lÂ´últim punt: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la incoació de l'expedient administratiu per a declarar la romeria de la Magdalena com a bé d'interés cultural, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

A la mesa ens ha aplegat una transaccional per tots els grups.
Passe a llegir-la, perquè tot el món la tinga clara.
Si els pareix bé votarem i després fem una explicació de vot.
D'acord?
Bé, diu:

Â«Enmienda transaccional: solicitar la incoación del procedimiento administrativo necesario para declarar la Romeria de les Canyes de la ciutat de Castelló como bien de interés cultural, tal y como os lo solicita también el Ayuntamiento de Castellón.
Que del grado de cumplimiento de esta resolución se dé cuenta a las Cortes en el plazo máximo de tres meses.
Â»

D'acord?
Està signada per tots els grups i passem a… (Veus) (S'interromp la gravació)

Molt bé!
Vots a favor?
Queda aprovada per unanimitat.
(Aplaudiments) (S'interromp la gravació)

Val, doncs té la paraula el Grup Parlamentari Podemos-Podem per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Quiñonero Hernández:

La romería, historia, memoria colectiva, tradición y ritos, se dan la mano en esta celebración que reúne decenas de miles de personas -cada año más- en un acto festivo que renueva y reactualiza también los lazos de pertenencia y de comunidad.

Las fiestas de Castellón, como tantas otras festividades y celebraciones, y la romería en particular, coadyuva a desarrollar la identidad colectiva del grupo, subraya el ideal de integración, identidad y solidaridad comunitaria, y enmarca también sus particularidades como herramienta diferencial que los particulariza.
Se trata de una fiesta profundamente participativa que condensa simbólicamente celebraciones y rituales construidos en una historia que a lo largo de siglos solo ha tenido la religión, y en particular el catolicismo, como casi única vía de expresión de celebración de lo colectivo.

En ese sentido, y desde nuestra responsabilidad pública, cabe instar a la protección de la celebración que sirva para mantener y reafirmar sentimientos colectivos de pertenencia, a través de celebraciones como la de esta romería que, como señala el antropólogo José Ignacio Homobono, quienes participan y la disfrutan desarrollan un factor que denomina communitas, el fenómeno por el que se liberan ciertas ataduras sociales y se manifiestan un vínculo profundo y emergen en valores de igualdad y solidaridad.
En ese sentido, la Romeria de les Canyes refuerza las identidades colectivas y son elementos, a la vez, de transformación y reproducción como afirma Velasco en la Revista de Occidente su texto Â«Rituales e identidadÂ», una expresión colectiva por la que una comunidad se construye, se reafirma, se reinventa.

El conjunto de fiestas llamadas Â«de la MagdalenaÂ» ya ha merecido reconocimiento.
El 12 de marzo de 2010, la Secretaría de Estado de Turismo concedió el título de fiestas de interés turístico internacional a las fiestas de la Magdalena de Castellón.
Ahora la Concejalía de Cultura del Ayuntamiento de Castellón y el ayuntamiento ha apoyado y ha iniciado también la tramitación para poder declarar la Romeria de les Canyes bien de interés cultural.
Según la ley de patrimonio, la declaración de BIC depende de los informes preceptivos de dos entidades consultivas.

Saludamos la propuesta del Partido Popular y consideramos adecuado sumarnos a la solicitud y a acordar esta transaccional, a apoyar esta transaccional que hemos acordado entre todos los grupos políticos.

Gracias por la propuesta y, gracias, presidenta.

Nada más.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Ciudadanos per un temps màxim de quatre minuts.

El senyor García Salvador:

Gràcies, presidenta.

Val, felicitar el senyor Mulet, l'Ajuntament de Castelló, la població de Castelló, la província de Castelló, perquè açò ja siga una realitat, estiga en marxa i els arguments que nosaltres volíem esgrimir són els mateixos que en el seu moment vam posar per al patrimoni arqueològic de la comarca d'interior.
És a dir, hi ha una llei del patrimoni cultural a la Comunitat Valenciana que parla de les festes, de tradicions, dels béns materials i immaterials; se tracta d'atorgar el màxim nivell de protecció -seria el de bé d'interés cultural- per tal que les futures generacions puguen disfrutar igual que mosatros ho hem fet d'este ric patrimoni i tradicions.
I com a caràcter de domini públic, com he dit és protegir-ho i divulgar-ho.

Res més, simplement felicitar la població de Castelló.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Compromís per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora Álvaro Cerezo:

Doncs, com no podia ser d'una altra manera, agrair el consens i manifestar que des de Compromís, doncs volem anar de la mà de l'Ajuntament de Castelló, de Les Corts, de la ciutadania, i així que novament agrair este acord i felicitar la població de Castelló, que esperem que en breu puguen gaudir d'un BIC tan important, que sabem que representa tant per a aquells castellonencs i castellonenques, i que no fa si no més que ampliar el gran patrimoni valencià que és de totes i de tots.

Així que de tot cor, enhorabona, Castelló!
(Remors)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.
(Rient)

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Socialista per un temps màxim de quatre minuts.
(S'interromp la gravació)

El senyor González Delgado:

(Inoïble) … en mi caso suelo preparar estas intervenciones, porque como la cultura es tan transversal, pues resulta que uno no es especialista en todo en cultura, pero el diputado Mulet nos lo ha puesto muy fácil.
Solo he tenido que leer toda la información que nos ha venido subministrando durante todos estos días, de manera que ni siquiera he tenido que hacer como mi amiga que ha tenido que leer la Revista de Occidente para encontrar la Romería de las Cañas en la Revista de Occidente.

No pues yo tenía preparado… Digo, bueno, pues si procede hablo de las emociones, de lo que significa la tradición, de los vínculos… Digo por si surge el tema del laico, no laico, lo religioso y tal… Bueno, pues, la influencia de la tradición de la que venimos y la participación.
En definitiva, el catolicismo también transformó costumbres paganas en tradiciones propias, de manera que a través de los siglos estas tradiciones se han ido sumando.

Yo que he visto el catálogo de bienes de interés cultural, me ha extrañado que no fuera bien de interés cultural la Romería de las Cañas -a lo mejor ni siquiera lo son las Fallas-, y en cambio, hay unas declaraciones de bien de interés cultural que yo -eso sí- recomendaría que no nos dedicáramos en esta comisión a traer fenómenos, o en fin expresiones o edificios, o lo que sea de interés cultural, que no estén rigurosamente… No es el caso de esta romería, que como ya digo lo que me extraña es que no fuera ya bien de interés cultural.

Bueno, he aprendido mucho.
Mulet, muchas gracias, ha estado muy bien documentado todo esto y me alegro de que todos hayamos apoyado esta iniciativa y que, en fin, en Castellón nos vean con buenos ojos y sepan que, a través de estas Cortes, podemos también hacernos eco, ser transmisores de la emoción del pueblo, de la emoción de su pueblo, que en definitiva constituyen estas cosas.
En los días estos de las Cortes hemos traído hasta Algemesí a la plaza de la Virgen, de manera que si traemos a Algemesí a las Cortes, cómo no vamos a ir a la Romería de las Cañas.

Bueno, como ven, esto es casi un discurso frívolo, un discurso innecesario, completamente innecesario, porque en realidad podíamos haber aprobado esto ya hace un rato (rialles) y había terminado la comisión a tiempo.

La senyora presidenta:

Gracias, señor diputado.
Té la paraula (veus) el Grup Parlamentari Popular per un temps màxim de quatre minuts, el senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

En primer lloc, l'agraïment a les manifestacions que s'han fet; en segon lloc, obviaré els valors antropològics, perquè la companya Llum ha fet un extens i detallat catàleg dels valors que conté aquesta romeria.

Com a diputat autonòmic, com a exregidor de l'Ajuntament de Castelló i com a ermità de la Magdalena, tinc l'honor de defensar com a membre del Grup Popular en aquestes Corts, la Proposició no de llei d'incoació de l'expedient per declarar, si escau -que sí que escau, perquè s'ha votat a favor ja-, la romeria de la Magdalena o de les Canyes com bé d'interés cultural.

Una romeria que, segons ens relata el cronista Lluis Revest, té la seua primera referència escrita al Llibre de consells de l'any 1375, la qual ja la donava com realitzada d'abans, romeria penitencial pròpia de l'edat mitjana, directament vinculada a les pestes que assotaven les nostres terres.
Durant el segle XV trobarem diverses referències històriques en relació al romiatge, a l'ermita i als seus ermitans.

Ja en el segle XVI ja se'ns parla d'algunes obres a l'ermitori, inventaris de béns i, fins i tot, de la primera relíquia de la Magdalena per a ser portada a la romeria.

Al XVII, les cites històriques ens comenten detalls com l'ampliació de l'ermitori, visites pastorals dels bisbes de Tortosa, els exercicis de caritat cap als pobres amb repartiment de pa -que potser l'origen del tradicional rotllo que encara hui es lliura als romers.

L'any 1730, any important per a la romeria, el notari Josep Gironès de Clavell en la seua crònica fa un extens i detallat relat de la romeria i el seu complet protocol, parlant ja de les gaiates i de la processó de recepció per part de les confraries penitencials de la ciutat.

Al 1749 tenim un acord municipal -i açò també és important per a totes les qüestions que s'havien plantejat abans-, per a la reconstrucció de l'ermita i recuperació de la rogativa amb el motiu de ser de gràcies i em memòria del trasllat del poble de Castelló de la muntanya a la plana.

A més, durant tot el segle XVIII trobarem cites que fan referència al canvi de data i, fins i tot, als diferents conflictes patits amb l'església, per qüestions d'horaris i mals comportaments.

L'any 1758, per acord municipal, es fa una reconstrucció total del conjunt de l'ermitori adquirint l'aspecte definitiu que manté en l'actualitat.

Ja en el segle XIX trobem la primera referència escrita sobre l'ús de les canyes.
En concret, en 1852, any en què es commemora el sisé centenari de la fundació de la ciutat, sent en aquesta ocasió quan desfilen per primera vegada els heralds amb cartells en memòria de Jaume I Ximén Pere d'Arenós, deixant clara constància que, a més de l'aspecte religiós, es recull el cívic, de commemoració de la creació de la nostra ciutat.

Segueixen les cites històriques durant el segle XIX i el XX, donant-nos la informació de les gaiates com a element singular de la tornà…, la mateixa rogativa i els seus detalls i, fins i tot, la seua suspensió amb motiu de la Primera Guerra Mundial o la Guerra Civil.
Al 1952, en commemoració del seté centenari de la fundació de la ciutat, s'incorpora la cinta verda que ara tots coneixem.

Totes aquestes dates històriques, estem convençuts que fan coneixedora la nostra romeria de la condició d'element cultural i també de patrimoni de la comunitat, que al mateix temps reflecteix clarament el caràcter del nostre poble convertint-se en una autèntica senya d'identitat -entenem- mereixedora de la preservació i potenciació per poder presentar-la com a contribució a la cultura universal.

Des de l'any 1991 l'ajuntament, al qual mos afegim i el qual s'afegeix, recollint l'etnogràfica tradició, publica la consueta que recull i estructura formalment tots els detalls d'aquest apreciat bé cultural, que el tercer diumenge de Quaresma congrega a milers de castelloners i foranis per mantenir la devoció, la tradició i/o l'homenatge als orígens de la nostra ciutat.

Una manifestació que recull gran part dels valors culturals i tradicionals del poble valencià, com són les seues devocions i compromisos medievals, les seues indumentàries, manifestacions musicals i folklòriques, gastronòmiques i de convivència oberta, participativa i plural, és per als valencians, per als castelloners i per a qui els parla, autèntic motiu d'orgull.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Abans d'acabar la comissió m'agradaria demanar disculpes si durant la comissió he pogut fer sentir malament a algú.
Demane disculpes.

Pregaria que els portaveus poguéreu vindre a la mesa i intentem acordar una data i un ordre del dia per a la següent comissió.

Moltes gràcies.
(Veus i sorolls)

(S'alça la reunió a les 19 hores i 45 minuts)