DS-085%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 30 de març de 2017.
Comença la sessió a les 10 hores i 12 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 49.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Donem la benvinguda als convidats que ens acompanyen des de la tribuna.

I donem disculpes al Consell perquè hem tingut la Junta de Síndics més llarga del que estava previst, però, en tot cas, amb deu minuts de retard anem a continuar el nostre treball en esta sessió de ple, número 49, de la present legislatura.

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris (RE números 56.
189, 56.
191, 56.
192 i 56.
190)

El senyor president:

I ho fem per a substanciar la sessió de control al president del Consell, preguntes que formulen els grups parlamentaris.

I, sense més dilació, donem la paraula a la síndica del Grup Parlamentari Popular perquè formule la pregunta de control.

Senyora Bonig, té vosté.
.
.

La senyora Bonig Trigueros:

Gràcies, senyor president.

Done per reproduïda la pregunta.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, síndica del Grup Popular.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Senyor president.

Senyora síndica del Partit Popular.

El Consell té com un atribut fonamental la defensa d'aquells valors que ens identifiquen i, per tant, un dels que és fonamental, que és la llibertat.
Per això estem treballant perquè totes i tots tinguen igualtat d'oportunitats i respectar les decisions que cada persona lliurement prenga.

La llibertat, com dia Camus, no és més que l'oportunitat de ser millor.

Gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

Síndica del Grup Parlamentari Popular, té la paraula.

La senyora Bonig Trigueros:

Gracias, señor presidente.

Molt honorable president.

Vicepresidenta.

Consellers.

Como es la primera vez desde que se produjeron estas manifestaciones que hay sesión de control, mire, señora vicepresidenta: Â«Oltra al PP: «¿Por qué prefieren los nazis a las democracias?
«Â» ¿Sabe qué es esto, señora Oltra?
Este es mi padre, ¿eh?
, pintado a mano.
Â«A mi primo Manuel Bonig -su padre, mi abuelo- con gran afecto.
San Miguel de los Reyes, 26 de octubre de 1944Â» (aplaudiments) cuando ambos estaban presos por ser socialistas y republicanos.
Así que le pido encarecidamente que se comporte como la vicepresidenta de todos valencianos, que deje de insultar al Partido Popular y se mire en su gobierno y en su partido, porque a lo mejor encuentra alguna.
.
.
, alguna sorpresa.

Mire, señor presidente, dijo el escritor inglés George Orwell que si la libertad significa algo es el derecho a decidir.
.
.
, decir a los demás lo que no quieren oír.
Y usted, en las últimas sesiones de control, no quiere oír ciertas cosas.

Le voy a pasar por alto lo que me dijo en la última sesión: Â«Vosté està ancorada en els atacs quasi homòfobs.
Â» No se retractó de aquellas palabras, pero está en el Diario de Sesiones.
No lo tengo en cuenta.
No tenemos la piel tan fina como ustedes.
Mire, pero usted cada vez está más nervioso.
Está en el ecuador de la legislatura.
El decreto de disolución de las Cortes está cada vez más cerca.
Y cada vez su Consell es más incapaz de conectar con la gente y de resolverle los problemas a la gente.

Además, usted tiene -se vio el domingo- un partido dividido.
Pero no entraré ahí.
Vamos a mantener un debate serio.

Mire, presidente, si algo ha caracterizado estos dos años la acción de su gobierno es el sectarismo, la ideología y la radicalidad.
Un ejemplo es la señora Oltra diciendo estas cosas como vicepresidenta de todos los valencianos, de los que le votaron, pero también de los que no le votamos.

Mire, ustedes han atacado la libertad y los derechos de los valencianos, y le voy a poner algunos ejemplos.

Han puesto ruedas a la iniciativa privada.
De hecho, la semana pasada el ministerio de hacienda sacó un informe donde decía que en el 2016 la inversión extranjera cayó un 37% en esta comunidad.

Ustedes, con el impuesto de donaciones, según han dicho los empresarios de Coepa, limitan u obligan a las empresas familiares a suicidarse, y eso afecta a la libertad.

Ustedes, el crecimiento económico este año, por primera vez en los últimos años en la Comunidad Valenciana, va a ser por debajo del crecimiento de la media nacional, y eso afecta a la libertad.

Ustedes han limitado el poder adquisitivo de los valencianos con una subida sin precedente de impuestos, y eso afecta a la libertad.

Ustedes han dejado de pagar a los proveedores, porque somos la tercera comunidad que más tarda en pagar a los proveedores, a sus proveedores, y eso limita la libertad.

En el 2016, uno de cada diez euros destinado al plan de empleo juvenil para contratar a la gente, gracias a la magnífica gestión de su conseller, pues solo se han dedicado de esos diez, solo un euro a contratar a la gente, a los jóvenes, y eso limita la libertad.
(Aplaudiments) 

Ustedes han limitado el derecho a la propiedad privada, con esa ley de la función social y de las actividades agrícolas, pero no su propiedad privada, la del resto; la suya, a buen recaudo.
Y eso limita la libertad.

Ustedes han derogado la ley de protección de la maternidad, y eso limita la libertad.

Ustedes han recortado las ayudas a los discapacitados, que se quedan sin ayudas para audífonos y sillas de rueda.
Y eso limita la libertad, señor presidente.
(Aplaudiments) 

Ustedes no pagan a los centros especiales de empleo a los discapacitados.
1.
600 personas sin que les pague.
Y eso limita la libertad, señor presidente.
(Aplaudiments)

Ustedes han engañado a los bomberos forestales y por eso estas Pascuas anuncian una huelga, y eso limita la libertad.
(Aplaudiments) 

Y ustedes han limitado la libertad de este grupo parlamentario mayoritario y por eso tienen ocho condenas por opacidad.
¿Se acuerdan?
(Aplaudiments)

Pero donde más han limitado la libertad, donde más es con su decreto de chantaje lingüístico, en la educación, ¿verdad, señor Marzà?
La educación como instrumento de ingeniería social, para politizarla e ideologizarla.

Y, miren ustedes, ustedes han atacado a la concertada, a la libre elección de centro, a la libre elección de la lengua vehicular, al lugar donde quieren.
.
.
, a la educación que quieren los padres para sus hijos, a la libertad de cátedra.

Señora Oltra, voy a coincidir con usted.
Usted decía que esto nos sitúa -este decreto de chantaje- a nivel como referente en Europa.
Sí, sí, como referente negativo, limitativo de derechos y libertades.
Ustedes, que tanto acudieron a las instituciones europeas para hablar mal de la Comunidad Valenciana, de la especulación, ahora tendremos que ir nosotros para defender la libertad de los ciudadanos valencianos.
(Aplaudiments) 

Mire.
.
.
, mire usted, señor presidente, aún tiene una oportunidad de dar libertad a los valencianos, a los padres a elegir el tipo de educación que quieren -y acabo, señor presidente.

Esta semana se han cumplido 75.
.
.
, hemos celebrado 75 años del aniversario, 75 aniversario de la muerte de Miguel Hernández.
Y Miguel Hernández decía: Â«Vale más una gota de pura valentía que un océano cobarde.
Â»

Mire, señor presidente, los socialistas, se lo digo por experiencia y conocimiento, no son cobardes.
Así que le pido que tenga usted.
.
.
, que sea usted una pura gota de valentía.
No sea cobarde.
Sea valiente, derogue el decreto de chantaje lingüístico y defienda la libertad de todos los valencianos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments) 

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Bonig.

El president del Consell contestarà la seua pregunta.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bonig, les paraules no tenen sempre el mateix sentit.
Jo, cada vegada que a vosté li escolte Â«llibertatÂ», recorde el senyor Trump quan parla de llibertat.
Perquè vosté, senyora Bonig, vosté, senyora Bonig, utilitza.
.
.
(veus) vosté, senyora Bonig.
.
.

El senyor president:

¡Senyories!
S'ha mantingut un escrupolós silenci.
.
.

El senyor president del Consell:

.
.
.
vosté, senyora Bonig, no pot apel·lar a qüestions tan sagrades com les que porta entre les mans.
Això és sagrat.
Jo li demane respecte per a son pare i per a totes les persones que han estat.
.
.
(aplaudiments) que han estat absolutament.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.
, un segon, president.

El senyor president del Consell:

.
.
.
han estat absolutament atosigades, maltractades i matades pel feixisme.
¡Respecte'ls!
¡Respecte'ls!
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor president del Consell:

I, mire, senyora Bonig, la veritat és que ens va sorprendre molt, negativament, sincerament.
I les paraules, de vegades, poden ser ofensives o no, però és molt ofensiu que vostés preferisquen que a un carrer en Alacant se li diga Â«calle de la División AzulÂ» que Â«calle de la IgualdadÂ».
És que això és absolutament intolerable.
(Aplaudiments)

¿Què és la llibertat, senyora Bonig?
¿La llibertat és l'impost de successions?
Escolte, este govern, per més que vostés diguen, ha baixat els impostos a les persones que menys tenen i ha pujat els impostos als que més tenen.
¿Això què té a vore amb la llibertat?
¿Què té a vore amb la llibertat?
(Aplaudiments)

Mire, no n'hi ha llibertat sense igualtat.
No n'hi ha llibertat sense la capacitat de la lliure possibilitat de les persones d'accedir a tot el que són els serveis públics, al que és la realitat de la seua vida, la seua capacitat de decisió.

Mire, per entrar en allò que vosté ha significat al final, perquè seria impossible donar-li compte de totes les coses que ha plantejat, que no tenen res a vore en el fet de la llibertat.
Mire, el model plurilingüístic, ¿sap quines són les dades després de tant d'anys?
Li ho reitere, ¿les dades que tenim ací a la Comunitat Valenciana respecte al coneixement de les llengües?
El 95% dels xiquets i les xiquetes domina perfectament el castellà; el 30%, el valencià, i només el 6,5%, l'anglés.

Coincidirem que alguna cosa calia canviar, que el seu model havia fracassat estrepitosament.
El laissez faire, laissez passer, el neoliberalisme radical que vosté defensa tampoc és la solució en educació.
Tampoc és la solució.
(Aplaudiments) La llibertat no és neoliberalisme.
La llibertat no és la llei de la selva.

I he de dir-li que nosaltres estem sempre disposats a parlar per millorar qualsevol decret o qualsevol acció de govern, perquè no ens sentim en possessió de la raó.
El que és evident és que el conseller ha fet un exercici de realisme i un exercici de responsabilitat, intentant posar damunt de la taula una solució.
Una solució que, en definitiva, no va contra ningú i va a favor de tots.

Esta és una polèmica que no és nova.
Perquè, mire, ha passat en altres autonomies.
Li posaré, per exemple, a Galícia, un decret del seu propi partit.
¿Sap que li va dir el Tribunal Superior?
Va dir: Â«El gallego debería tener un trato diferenciado sobre el castellano en una proporción razonable para garantizar la igualdad entre los dos idiomas oficiales.
Â» Això vol dir que ací, com allí, ni imposició, ni falta de llibertat.

I li vaig a dir una cosa perquè.
.
.
, li ho vaig a dir perquè el ministre, també, que ahir va intervindre en esta qüestió, perquè ho sàpiga.
Si el señor ministro está preocupado por la discriminación lingüística, bienvenido.
Manos a la obra.
En esta tierra, la lengua que ha estado minorizada y discriminada ha sido el valenciano.
Bienvenido.
(Aplaudiments) 

Por cierto, ¿qué piensa hacer el ministro.
.
.
, qué piensa hacer el ministro de cultura y de educación de España para intentar poner todo el esfuerzo y el apoyo para las lenguas oficiales de toda España?
Porque el valenciano también es una lengua española y merece el apoyo.
.
.
(aplaudiments) y merece el apoyo del Gobierno de España.

Però, mire, el que s'ha fet en el decret és, efectivament, intentar corregir les errades del passat.
Perquè si vostés parlen ara que amb el nivell 1 s'està discriminant els xiquets i les xiquetes valencianes, escolte, si és el mateix que estava fins ara, ¡vostés han estat vint anys discriminant els xiquets i les xiquetes valencianes!
(Aplaudiments) Això ho estan reconeguent directament.

I, mire, Orwell també dia una cosa, no s'obstinen en això de la neollengua, a la falta de llibertat.
.
.
, a la falta de llibertat vostés li diuen absència d'oportunitats, i és la realitat.
Sense oportunitats iguals per als ciutadans, no n'hi ha llibertat.
I en estos moments, és evident que vostés estaven molt còmodes en una situació que partia directament de la desigualtat i de la discriminació.

Abans només podien accedir a l'anglés alguns xiquets i xiquetes que finalment havien d'anar a col·leges privats o havien d'anar a reforçament.
Ara, a partir d'ara, comencem una senda en la qual l'anglés també serà una llengua vehicular.
I a partir d'ara, també, anirem avançant perquè el valencià, el castellà i l'anglés convisquen.
Perquè el que no és raonable és intentar polititzar permanentment esta qüestió i tornar a traure els vells conflictes del passat.
I eixos conflictes ja no tenen res a vore en la Comunitat Valenciana, senyora Bonig.
(Aplaudiments) Res a vore ja.

El senyor president:

Moltes gràcies, president.
Moltes gràcies.

Senyor Santamaría, té vosté la paraula.

El senyor Santamaría Ruiz:

Señor presidente, me da la sensación de que este decreto tendrá malas consecuencias para su cargo.
En cualquier caso, me ciño a la pregunta.

El año 2014 era un año de promesas y en el que la vicepresidenta anunciaba su voluntad, caso de llegar al gobierno, de reducir el personal de confianza de las consellerias a dos o tres personas.

Marzo de 2017, están ustedes en el gobierno, es un año de realidad, y lo cierto es que la vicepresidenta ha nombrado ya su asesor número 12; y de esta bipolaridad no hemos recibido explicación ninguna.

Ni tampoco hemos recibido explicación ninguna de por qué se tienen que juntar ustedes en secreto para incrementar el número de asesores, como puso de manifiesto Julia Ruiz en el diario Levante, hasta llegar a un 150% más, señor presidente, de los que usted prometió en el año 2012, un 150% más, sin ningún tipo de explicación.

Y lo que más preocupa es que cuando el diario El Mundo llama a la conselleria y pregunta por el incremento de asesores, le contestan, y leo textualmente, que tienen asesores haciendo faena de funcionario.

Mi pregunta, señor presidente: ¿desconoce lo que dice el artículo 19.
1 de la Ley de la función pública y el artículo 4 del decreto que ustedes aprobaron?
Están ustedes vulnerando la ley.
El personal eventual no puede desarrollar funciones atribuidas a funcionarios.

Muchas gracias, presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Santamaría.

Vicepresidenta del Consell, té vosté la paraula.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

Gràcies, senyor Santamaria, per la seua pregunta.

Mire, sap quina és la diferència entre el govern que sostenien vostés i el nostre?
Que ací no hi ha res secret.
Si fóra secret vosté no m'estaria preguntant sobre açò?
Com va a ser secret si vostés ho saben?

Aleshores, ací hi ha llum i taquígrafs.
I m'alegre que haja anomenat vosté el diari El Mundo, perquè en el diari El Mundo ve hui una noticia, diu: Â«Tengo una pregunta, y una factura, para usted, señor Rajoy.
Â» Aixina és com vostés amagaven els seus assessors ocults, els seus assessors en B.
Quina llàstima que en l'abecedari vostés només aplegaren a la b!
Ni aplegaren a la h, d'honradesa, ni a la d, de decència.
Sort que ara estem millorant l'educació perquè vostés arribar fins la z i no quedar-se sempre en la b.

Esta és la diferència.
Vostés tenien falsos autònoms.
A través de caixa fixa pagaven persones que feien faenes per al Partit Popular.
Vostés tenien treballadors zombis, que pagaven tots els valencians i anaven a treballar a la seu del PP.
I vostés seguixen, amb diners públics, contractant assessors que havien de fer la seua faena en determinats llocs institucionals perquè facen faena per al partit.
Això és el que vostés seguixen fent.
A la contra, nosaltres tenim assessors, personal eventual, que està en el diaris oficials; però això no és secret, per això vostés ho saben, amb llum i taquígrafs.

I mire, en el cas que vosté nomena, encara menys, vint-i-cinc menys dels que tenien vostés amb una conselleria més que tenim nosaltres.
Per tant, callen la boca en este tema (remors) perquè tenen molt que callar.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories!

Senyories, demane silenci i respecte per escoltar l'orador, el senyor Rubén Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

El senyor president:

Un segon, senyor Ibáñez, un segon.

Senyories, demane silenci per escoltar l'orador que està en l'ús de la paraula, el senyor Ibáñez.

Senyories!

Senyor Ibáñez, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, señor presidente.

Y con el permiso de la señora Oltra, en la casa de todos los valencianos me voy a permitir hablar.
(Aplaudiments)

Señor presidente, su política se basa en las prohibiciones.
Usted ha arrinconado la libertad.
Con sus prohibiciones la inversión extranjera ha caído un 37% el último año.
Con sus prohibiciones 433 empresas valencianas han huido de esta comunidad.
Con sus prohibiciones no hay bajada de impuestos, hay bajada de derechos.
Pero ustedes solo utilizan la libertad desmedida para una cosa: para nombrar asesores.

No hay dinero para audífonos y sillas de ruedas, pero sí para eventuales en Presidencia.
No hay dinero para dependencia y centros especiales de empleo, pero sí para enchufar a más asesores.
No hay dinero para las personas, pero sí para más cargos.

Usted, señor presidente, se ha aumentado los asesores, la última modificación 300.
000 euros.
La señora Oltra se ha aumentado los asesores un 70% el último año y el señor Soler un 20% el último año.

El Consell, en acuerdo del 16 de octubre de 2015, fijó en tres los asesores de cada conselleria.
Hoy la que menos tiene son cinco y la que más doce.

Por lo tanto, le pregunto: ¿piensa el Consell cumplir inmediatamente su acuerdo de octubre y la resolución de esta cámara en la que obliga a recortar asesores?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Vicepresidenta.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Gràcies, senyor president.

Veig que vostés insistixen.
A vore quina part no entenen.
Hem de tornar al Barrio Sésamo.
Tenim 25 assessors menys amb una conselleria.
Menys dels que tenia l'últim govern del Partit Popular.
No me remunte, no me remunte, no me remunte als governs anteriors.
Eixos, els que tenien vostés en A.
I tot el que tenien en B?
Què passa amb la gent que vostés enxufaren a través d'assistències tècniques, falsos autònoms, a través de caixa fixa i totes les Â«trapasseriesÂ» que vostés feien, que a més alguns han recorregut als tribunals i ara s'han quedat com a empleats públics, perquè ha condemnat la justícia que se queden com a empleats públics.

Això és el que vostés feien.
Com és possible que vostés parlen d'este tema quan tenen tant que callar.
Jo, evidentment, diguen ací vostés el que vullguen, en micro i sense micro.
Però no s'adona vosté que nosaltres el que hem fet és l'acord d'octubre que establix 25 assessors menys que l'últim govern del Partit Popular, simplement el que hem fet és nomenar eixes persones.
I punt.
I és el personal eventual, tres per conseller, un per secretari autonòmic.
I els recorde, els recorde, jo duc quatre carteres, quatre, per això hi ha dotze assessors, (remors) dotze assessors.
(Veus)

El senyor president:

Senyories.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Relaxen-se, estan vostés molt nerviosos.

Sí, la vicepresidència, la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, el secretariat i la portavocía.
(Veus)

Vostés per a fer esta feina.
.
.
, (remors) vostés per a fer esta feina en tenien 15, nosaltres en tenim 12.
Fixen-se, tenim gent molt més eficaç i eficient que vostés, perquè amb 12 fem el que vostés feien amb 15.
(Aplaudiments) I, per cert, molt millor.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyories, senyories, continuem la sessió de control.
Ara, en silenci, la pregunta que formula el síndic del Grup Compromís.

Senyor Ferri, té vosté la paraula.

Escoltem amb silenci, per favor, senyories.

Senyor Ferri, quan vosté vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, senyor president.

Senyor president de La Generalitat.

Hui des de Compromís la pregunta que li fem va sobre inversions, i sobre les inversions del govern central que el seu Consell considera prioritàries per a la nostra terra.

Demà el Consell de Ministres aprovarà presumptament els pressupostos generals de l'estat.
I si feren cas als precedents els valencians i les valencianes no tenim motius per a ser optimistes, perquè en els últims anys, en les últimes dècades, tots els governs de Madrid ens han castigat amb els diferents pressupostos.

Mire, si parlem de xifres, en estes Corts hem aprovat diversos consensos importants.
L'últim el 22 de febrer d'este mateix any, per unanimitat, una proposta de Compromís que anava més enllà d'allò aprovat en 2015, en octubre.
No només demanàvem les inversions en pes poblacional, no només demanàvem eixe 11%, no ens conformàvem amb això, demanàvem una inversió superior al nostre pes poblacional per a compensar la infrainversió dels últims anys.
I això es va concretar en un pla d'inversió, en un pla de xoc, que hauria de ser el Ministeri de Foment, amb més de 1.
200 milions d'euros anuals, que haurien d'anar destinats entre l'any 2017 i el 2020 per a compensar el infrafinançament.

Des de Compromís hem traslladat també esta iniciativa a molts municipis, s'està aprovant en molts municipis, però hi ha algunes excepcions, com esta setmana en el municipi d'Alfarp, on el Partit Popular va votar en contra.
Però, bé, en línies generals podríem dir que tenim ample consens dins de la societat valenciana, dins dels grups polítics valencians, un consens absolut sobre la necessitat que cal reclamar inversions justes.

Però eixe no és el problema, senyor president, el problema és que ací hi ha gent que diu una cosa i després a Madrid en fa una altra.
I d'això els valencians ja s'han cansat.
Els valencians ja s'han cansat de ser ciutadans de segona, de ser moneda de canvi.
Els ciutadans valencians volen que això canvie.

I mire, vaig a il·lustrar-li açò que li estic contant en tres tuits.

El primer tuit, d'Íñigo de la Serna, ministre de Foment, que diu el següent -llisc textualment-: Â«El corredor mediterráneo avanza, Castellón estará a dos horas y veinticinco minutos de Madrid gracias a este nuevo tramo que hoy visito.
Â»

I el senyor ministre comença bé, no?
He d'admetre que el tuit comença bé.
Diu: Â«El corredor mediterráneo avanzaÂ».
I no està mentint, Â«el corredor mediterráneo avanzaÂ», sí, pero hacia Madrid.
Això és el que diu el senyor ministre.
No està enganyant a ningú.
Al final el senyor ministre el que està dient és el que pensa el govern de Madrid.
Però què s'ha de fer en este país perquè s'entenga que el Mediterrani és litoral, el Mediterrani no passa per Madrid?
Què s'ha de fer en este país?

I mentrestant, com ve assenyalava un diputat d'esta cambra, el company César Jiménez, en un tuit, el tren de rodalies de Castelló, el més ràpid, entre Castelló i València passarà de tardar 52 minuts en 2014 a l'any que ve tardar una hora i deu minuts.
20 minuts més en només quatre anys, això sí que és de rècord.

El segon tuit, senyor president, és d'un Twitter oficial.
Un tuit de gomento d'Andalusia que diu així: Â«La Junta exige al estado que se cumpla el dictado de la UE y ejecute el corredor mediterráneo en sus dos ramales: el litoral y el central.
Â»

I ací novament està l'estafa en què ens ha clavat el govern central enviant els seus informes a Europa.
Una estafa que li permet fer obres en Madrid amb els fons del corredor mediterrani.
I això ho denunciaven molt bé ahir vostés, la consellera i el secretari autonòmic.
I és que huit de cada deu euros dels fons del corredor mediterrani van destinats a connexions a Madrid.

Senyor president, jo li propose que en els moments que vosté compartisca amb Susana li explique allò que el Mediterráneo es el litoral, val?
, i aixina també aprofitem.

Però si hi ha un tuit que expressa molt bé el problema que hem patit els valencians en els últims anys és el tuit següent, tuit del Partit Popular d'Alacant.
Diu el següent: Â«El gobierno eliminará los puntos negros de la nacional 332 en Santa Pola, si PSOE y Compromís aprueban los presupuestos generales del estado.
Â» (Veus i rialles)

Com podríem qualificar açò, senyor president?
Baixesa moral?
Xantatge?
Jugar amb la vida de les persones?

Senyories, alguns titulars de les últimes setmanes.
Â«Tres personas fallecen en un accidente de tráfico en TorreviejaÂ».
Â«Dos accidentes mortales en la nacional 332 en una semana.
El primero se saldó con la muerte de un menor en la madrugada del sábado.
Asimismo el lunes un hombre murió atropellado por un vehículo en la rotonda en la misma carretera en el límite de Torrevieja con Orihuela costa, a escasos dos kilómetros del lugar del primer accidenteÂ».

Ens hem de preguntar, què és més important per al Partit Popular?
La cadireta del senyor Rajoy o la vida de les persones que es juguen la vida dia rere dia en la (remors) carretera nacional 332?
(Aplaudiments)

És indignant, president.
Per a nosaltres ni xantatge ni moneda de canvi, només demanem coherència.

Senyor president, per això la nostra pregunta: quines inversions per part de l'estat en el nostre territori considera el Consell prioritàries?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Com vosté ha dit, la Comunitat Valenciana pateix un dèficit d'inversions en infraestructures que no té una explicació raonable.
Si s'hagueren atés les necessitats històriques que té el conjunt de l'estat, en cap cas, en cap cas, s'hagueren pogut produir les inversions com s'han produït.

Per tant, és evident que hi ha hagut un sistema de marginació sistemàtica de les nostres infraestructures.
I això és difícilment discutible quan s'agafen els últims vint-vint-i-cinc anys, per vore exactament quina és la realitat.
Trenta anys, quaranta anys, perquè açò ve de lluny, ve de molt lluny.

Però bé, demà, com vosté ha dit, s'aproven els pressupostos.
És evident que és un moment important, en què hem d'avaluar exactament eixos pressupostos i prendre les decisions oportunes.

Com li dia, mai hem estat per damunt de la mitjana de les inversions per càpita de les comunitats autònomes, amb excepció de l'any que se feu l'AVE a València.
Però mai hem estat pitjor, mai hem estat pitjor que en l'últim quinquenni, mai.

La mitjana ha estat del 7.
.
.
, la inversió, la mitjana pressupostada, ha estat del 7,6%.
La realitat és pitjor, molt pitjor quan baixem a l'execució pressupostària.
I quan baixem a l'execució pressupostària més enllà de les xifres, que després li donaré, anem a la realitat.
En 2016 han estat en execució set obres en carreteres de la Comunitat Valenciana.
De les set obres, tres s'iniciaren l'any 2011, és a dir, fa cinc anys, i encara estan en obres.
Només dos han començat este any.

Però li vaig a dir més.
En el pressupost de 2016 es plantejaren quinze noves obres, al marge de les set anteriors.
D'eixes quinze obres que estaven en el pressupost passat, no ha començat cap.
Per tant, eixa és la realitat.

Per a trencar esta dinàmica, des del Consell, des del conjunt de les forces polítiques valencianes i també empresarials, s'han pres una sèrie de decisions importants.
Per una banda, és el gran pacte social i polític que vam fer ací, que jo l'únic que demane, com vosté ha dit, és coherència a tots els grups per tal que ara, quan arribe el moment, actuem en conseqüència, el que vam dir ací que també en Madrid siguem capaços tots de dir el mateix.

A partir d'ahí, jo també he fet el que li correspon al govern, i la consellera ho ha fet amb el ministre.
Jo he estat parlant amb el senyor Rajoy, amb el ministre d'hisenda, amb el ministre de Foment i, sincerament, quan s'ensenyen les dadés és molt difícil que ningú no diga que és veritat.
Ara bé, a l'hora de la realitat, després ni cas.
I això és el que no pot ser.

Nosaltres hem plantejat conjuntament una agenda valenciana d'infraestructures.
I això és el que s'ha de portat endavant en els propers anys, perquè és necessari, d'una vegada per totes, canviar les regles del joc d'esta situació.

¿Quines són eixes àrees fonamentals?
Grans infraestructures ferroviàries.
El corredor mediterrani -mediterrani és mediterrani- és absolutament imprescindible no només per a les regions… les comunitats autònomes del Mediterrani, no és només important i fonamental per a Andalusia, Múrcia, Comunitat Valenciana, Catalunya.
No.
És que és fonamental per a Espanya i per a Europa.
I per això és un corredor prioritat en Europa.
I això és el que s'ha de fer, complir d'una vegada i no fer trampes, no fer trampes com les que vosté fea esment.

Des d'eixa concepció, després hi han altres qüestions que en estos pressupostos se tenen de posar ja, relacionades amb el corredor i que ens afecten més directament a nosaltres, que és la connexió, entre altres, amb Alacant, que és fonamental.

Per tant, demanem que en estos pressupostos València-l'Encina, Monforte-Múrcia, i el segon i tercer fil per Castelló i Valencià.
.
.
, perquè el problema que hi ha és el que també relatava vosté.
Al final, els grans perjudicats són la immensa majoria de persones que cada dia utilitzen les rodalies, que ja han perdut…, no a soles ha estat un desastre catastròfic en estos mesos que han estat en obres, és que se va a continuar estant mal.
I això és el que no podem permetre.

Ara tenim una bona notícia en eixe sentit, que li anuncie, i és que, finalment, d'acord amb el que hem pogut aconseguir en el Comité de les Regions, que ha anomenat el president de La Generalitat, a mi mateix, el Comité de les Regions com a ponent del dictamen d'infraestructures de connexió europees, en concret, sobre els eixos ferroviaris.

Este document fixarà la posició de les regions europees respecte a esta matèria en la Unió Europea.
I ahí almenys tindrem també veu per tal de reivindicar allò que és just no només per als valencians sinó per a tots els que d'alguna manera estan pendent d'una infraestructura, que significa en estos moments no tindre-la perdre mig punt del PIB valencià.
I això són molts de llocs de treball i això, evidentment, ens situa o no ens situa en un espai de prosperitat.

En segon lloc, perquè, evidentment, no ens podem quedar només ahí.
Hi han qüestions pendents que cal solucionar ja.
El túnel passant de València, la prolongació de Serrería, la intermodal de la Font de Sant Lluís, la solució definitiva al pla Avant d'Alacant, l'estació intermodal de l'àrea metropolitana de Castelló.
I també exigir ja l'alliberament de l'AP-7.

Finalment, el més important són les rodalies, perquè són el que cada dia n'hi han més persones que les estan utilitzant.
I, per tant, el govern té de prendre d'una vegada per totes una decisió, no pot estar continuant anys i anys sense complir els convenis que ha signat amb la mateixa Generalitat en el passat.
És que això ja no és tolerable.

Per tant, té de decidir o bé transferix la competència i els diners perquè La Generalitat ho puga executar o, simplement, que ho executen ja, però no pot ser que grans parts del nostre país no estiguen connectades.
I el tren de la costa, clar que sí, és viable i és necessari.
I això és el que hem de defensar a partir de demà i quan se produïsquen els debats en els pressupostos jo crec que ahí és on hem d'actuar conjuntament.
I qualsevol iniciativa, com la que ha fet el president de Les Corts, jo crec que és molt positiva.

Ara ens juguem molt.
No ens estem jugant només que hi haja o no hi haja una carretera, ens estem jugant milers i milers de llocs de treball i ens estem jugant la possibilitat de créixer i redistribuir adequadament entre les persones del nostre país.

Molts gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyories, continuem amb les preguntes de control.
Ara la pregunta que formula el síndic del Grup Parlamentari Ciudadanos al president del Consell.

Senyor Marí, quan vosté vullga.

El senyor Marí Malonda:

Gracias, president.

President, vicepresidenta, consellers.

Después de casi dos años, president, podríamos hacer un balance de lo que usted entiende que ha sido regeneración, regeneración democrática.
Muchas aspiraciones y muchas promesas de mejorar la vida de los valencianos, de cambiar la forma de hacer política en la comunidad y de situar a los ciudadanos en el centro, en el centro, decía usted.
Yo no sé a qué centro se refería cuando hablaba de situarlos en el centro.
Y fíjese que a este respecto usted lo tenía relativamente bastante fácil, no era complicado cambiar la forma de hacer y entender la política en esta tierra, en este territorio.

Pero en estos casi dos años, president, de legislatura han demostrado que más allá de sus promesas y de la ilusión generada a la ciudadanía, que es lo que vendía usted en las elecciones, parece que los viejos vicios del pasado vuelven, vuelven a aparecer en la escena política, demostrando así la poca coherencia, la poca coherencia de su gobierno, prometiendo mucho en campaña y haciendo luego todo lo contrario, absolutamente todo lo contrario.

Es cierto que, como dice la vicepresidenta Oltra, aquí ya no se roba, y créame que no es poco, y le dijimos que eso no es poco, pero también le dijimos que de la honradez no se vive, solo de la honradez no se vive.
Pero observamos día a día cómo todavía persiste en ustedes los tics de la vieja política.
Lo que observamos es la misma vieja política de siempre, pero disfrazada con mucho eslogan y con mucho postureo, pero vieja política, en definitiva, president.

Porque lo que caracteriza a su gobierno es precisamente la incoherencia, la incoherencia.
Decían que apostaban por unas instituciones austeras y eficientes, que están al servicio de los ciudadanos, decía usted, no de las élites.
Y eso, le digo, como eslogan electoral es perfecto.

Pero, president, ¿cuál ha sido la realidad dos años después o casi dos años después?
Pues que lo que han hecho es dedicarse a buscar acomodo a sus amigos, como, por ejemplo, la Fundación Cical, un chiringuito montado para colocar a sus amigos del PSOE y que ya en sus presupuestos daba por hecho que iba a recibir 400.
000 euros de La Generalitat, mientras ustedes hablaban de priorizar el gasto recortando subvenciones a otras entidades.
Un despropósito del que gracias a la presión mediática, tuvieron que desistir.

Apostaron también por eliminar las puertas giratorias aprobando una ley de incompatibilidades desde su propio Consell.
Su propio Consell lo está incumpliendo cinco meses después de su aprobación.
Porque explíqueme, si no, cómo es posible que la secretaria autonómica de servicios sociales, la señora Sandra Casas, vuelva a tramitar expedientes de dependencia, a pesar de que su propia ley lo prohíbe.
¿Les parece esto ético o estético, president?
Nosotros creemos que ni una cosa ni la otra, porque a nosotros y a la gran mayoría de los ciudadanos no nos lo parece.

¿Es esta su política, president, incumplir esas leyes de regeneración que ustedes mismos impulsaban y aprobaban, como han aprobado?
Yo creo que tendrán contento al… bueno, ya al comandante, lo vamos a ascender a comandante de la KGB, al conseller Alcaraz.

Nos dijeron que su gobierno estaría basado en la transparencia.
Sin embargo, acumulan ya un buen número de sentencias en contra precisamente por falta de transparencia de la que están haciendo gala a la hora de dar información y documentación.
¿Qué me dice de eso, president?
Si ustedes mismos no se creen lo que prometen ni cumplen lo que aprueban, ¿qué mensaje están trasladando ustedes ahora mismo a la ciudadanía?

Más incoherencias.
Decían que iban a reducir los gastos superfluos.
Por ejemplo, el de altos cargos.
Pero presidencia ya aumentó en los últimos presupuestos un 21% el presupuesto para el gabinete de organización.
Y ahora acaban de incrementar en 300.
000 euros más, apurando el número máximo de asesores que pactaron.
¿Esto es reducir el gasto, president?
¿Qué entienden ustedes por reducir el gasto superfluo?

Ustedes venían a reactivar la economía y a recomponer el tejido industrial de nuestra comunidad.
Y se lo encargan a un conseller que después de viajar a Singapur, asegura que el capitalismo mata.
Eso es lo que dice el conseller, que seguramente le acompañara a usted en misión comercial a Canadá para aprovechar la aprobación del tratado CETA.
Mientras Compromís, el partido del conseller, está contra el libre comercio y apuesta por el proteccionismo.
¿A eso le llama usted coherencia, president?

En definitiva -termino-, señor Puig, abandone la política de frases rimbombantes y titulares de prensa y tómese en serio ese compromiso que ustedes dicen tener con la regeneración política.
Sean coherentes con lo que practican y déjense de la transparencia y de la eficacia, de las palabras bonitas que le huye a usted en campaña.
Déjense de postureos y ponga a gestionar.
SE lo digo ya por enésima vez.

La pregunta que le hago es: ¿cree que el Consell ha regenerado la política valenciana en los últimos casi dos años?
Y le digo, por enésima vez, señor Puig, póngase a gestionar.
Le dije la palabra mágica, gestión, gestión y gestión.
Porque de seguir así, usted en el 2019 seguramente no estará en el palau de La Generalitat.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

President del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Muchas gracias, señor Marí.

Sí, sí a la pregunta, sí.
¿Cree que el Consell ha regenerado la política valenciana en los últimos dos años?
Sí.
Pero no el Consell, las Cortes Valencianas también, el conjunto de la sociedad valenciana también.
Todo hemos avanzado en ese camino, que es un camino absolutamente imprescindible para volver a revincular la política a la ciudadanía, esa ruptura que había habido.

Y a usted le parecerá poco, pero que haya un gobierno estable, honrado y que haya diálogo permanente con todos los sectores y con todos los grupos, yo creo que eso es un avance de calidad democrática extraordinaria.
Y que este Consell no propicie que cada semana haya un escándalo en los titulares, en las televisiones, en los medios, yo creo que eso también es positivo.

Porque ahora de la Comunidad Valenciana se habla del problema de la financiación en Madrid, del problema de las infraestructuras, se está hablando de nuestras necesidades y nuestras exigencias.
Ya no se se está hablando de casos de corrupción, y de los casos que se habla, desgraciadamente, son de aquellos que jalonan el pasado.

Y a eso es lo que hay también que dar respuesta, y lo estamos haciendo de una manera ordenada y coherente, intentando recuperar todo el dinero robado, que es muy importante, es fundamental para la credibilidad de la propia democracia.
Levantar la hipoteca reputacional es un elemento fundamental para todo lo que es una acción de gobierno.
Es fundamental también para atraer inversiones, que, efectivamente, este año han ido mal, pero van a ir mejor en el futuro, lo dicen las propias previsiones.

Pero, en cualquier caso, le quiero decir, en indicadores económicos, no hay ningún indicador económico que esté peor, están todos mejor que estaban en el pasado.
Por tanto, oiga, estamos gestionando.
Otra cosa es que a veces se acierta y a veces no se acierta.
Eso es así.

Pero, en cualquier caso, le digo que nuestra voluntad, por supuesto, es fundamentalmente que haya una transparencia absoluta.
De hecho, Transparencia Internacional, gracias al trabajo hecho por el conseller de transparencia -ningún comisario, el conseller de transparencia-, ha sido seleccionado como el gobierno autonómico con mayor transparencia.

Por tanto, oiga, ¿se pueden cometer errores?
Sí, pero nadie mete la mano en el cajón, ni nadie quiere esconder nada.

Y usted muchas veces hace referencia a la cuestión del aparato, de los asesores.
Yo ya no sé cómo decirle que, de verdad, todo el gasto, digamos, político de La Generalitat y de las Cortes, el conjunto de las instituciones de La Generalitat, es menos de un euro por habitante/año, el más bajo de España.

Por tanto, oiga, este no es el problema económico.
¿Es el problema económico de este país menos de un euro por habitantes que cuesta el aparato público?
Por favor, ese no es el problema.
El problema es que no tenemos suficientes funcionarios para poder dar respuesta también a cuestiones fundamentales, como es, por ejemplo, en este caso, la dependencia, u otros.
Y por eso le exigimos al ministro Montoro, y finalmente, parece que se va a acabar con esa tasa nefasta de reposición, que nos hacía imposible gestionar aquello que es nuestra obligación.

Por tanto, este es el camino.
El camino es precisamente que tengamos una administración eficaz, pero una administración que sea coherente en términos numéricos y en términos de eficiencia.

Por tanto, mire, señor Marí, este es un gobierno honrado.
Ni en el tema de los asesores, ni el tema de Cical hay ningún tipo de problema.
Nosotros no tenemos nada en el presupuesto.
Aquí no hemos venido a colocar a nadie.
Aquí hemos venido a trabajar honradamente por levantar la hipoteca reputacional de esta tierra y por mejorar las oportunidades de los ciudadanos.
A eso hemos venido, y para eso necesitamos, evidentemente, equipos.
Y eso es lo que se está haciendo y no se está haciendo nada más que seguir de verdad el camino correcto.

Y le voy a decir: hoy mismo -porque evidentemente estamos preocupados sobre todo por las personas-, y ahora cuando acabe esta sesión de control, yo me voy a reunir con las asociaciones de enfermos de hepatitis C.
Sabe que durante este tiempo de las cosas que ha hecho este gobierno más importantes sin duda ha sido que hay 8.
500 personas que estaban destinadas a sufrir una enfermedad terminal y morir y que están vivas.
Y eso se ha hecho con mucha dificultad económica y se ha hecho con mucho esfuerzo por los profesionales médicos.
Y, le voy a decir una cosa, con un porcentaje de éxito del 98%.

¿Pero sabe lo que podemos hoy, por ejemplo, anunciar y eso es gracias a la eficiencia en la gestión?
Pues podemos anunciar que vamos a ampliar los criterios de selección de tratamiento para pacientes de hepatitis C.
Por primera vez en España ya algunos tramos menos avanzados de la enfermedad podrán acceder a esto.
(Aplaudiments) De 2.
500 a 3.
500 personas van a verse beneficiadas de este proyecto de gobierno, de progreso y de prosperidad social que representamos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president del Consell.

Senyor Woodward, té vosté la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Muchas gracias.

Aunque nos continúan afirmando que el mestizaje en el Consell funciona y la comunicación entre los consellers es fluida y casi idílica en comparación a la de los últimos gobiernos del PP que, como han manifestado ustedes, estructuraban en los consellers que se hablaban y los que no, comprobamos que ese mestizaje no funciona con los siguientes escalafones del Consell.
Y, como dice una persona que sustenta a este gobierno, hay una falta de visión, ambición, energía y trabajo y pierde demasiado tiempo en cuestiones internas.

Todo apunta a que ese mestizaje es el culpable de la falta y retraso en la ejecución de muchos de los programas de los presupuestos de 2016, porque se centra más en dar y quitar competencias, según si el responsable es del PSOE o de Compromís, que de ser eficientes en la gestión.

Y la pregunta es: ¿vamos a sufrir de nuevo las disputas del mestizaje en este 2017 y por tanto las negativas consecuencias para el cambio del modelo productivo anunciado desde 2015 y que de momento no es más de lo mismo?

El senyor president:

Muchas gracias, señor Woodward.

Vicepresidenta del Consell té vosté la paraula.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Gràcies, senyor president.

Senyor Woodward, és de veres que quan un fa unes asseveracions com les que ha fet vosté ací com a mínim hauria de documentar-ho un poquet i d'expressar amb rigor a què s'està referint.
Aleshores, clar, vosté diu que el mestissatge no funciona i jo li dic que el mestissatge no només no funciona sinó que hi ha comunitats autònomes que tenen governs de coalició que ens miren amb enveja i es penedixen de no haver utilitzat esta fórmula.
Per què?

El mestissatge el que fa és que hi haja un govern, no dos governs, que és com ha passat en moltes experiències de governs de coalició.
I que totes les conselleries tinguen persones dels dos partits en este cas que estan dintre del govern.
I que tot el món sap el que fa tot el món, que la intel·ligència col·lectiva se posa al servei d'un sol govern i que, efectivament, moltes vegades els debats se donen, però si s'adona vosté no en el mestissatge, se donen entre conselleries.
I això ho he explicat jo mil voltes.
I tu pots tindre una persona del mateix partit discutint amb una persona del seu partit però d'una altra conselleria.
I això és bo, crega'm que és bo.
Per què?
Perquè evita qualsevol tipus de temptació de pensar-se que un té la veritat absoluta.
I d'això en esta cambra i en la política, no només valenciana sinó espanyola, necessitem molt de creure'ns que ningú té la veritat absoluta.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, vicepresidenta.

Senyora García, té vosté la paraula.

La senyora García Jiménez:

Gracias, señor presidente.

En enero, la consellera de obras públicas nombró a Francesc Romeu, exnúmero 2 del PSPV, como alto cargo de Ferrocarriles de la Generalitat Valenciana.
Hay interpuesta una demanda en el contencioso-administrativo contra el consejo de administración del FGV por el dudoso procedimiento de selección llevado a cabo en el nombramiento de este alto cargo, pues vulnera los principios de publicidad y concurrencia.

Además, según el artículo 20 del código de buen gobierno de La Generalitat sobre intereses partidistas, también podría ser motivo de incompatibilidad como directivo de una empresa pública e incluso el propio conseller de transparencia de su gobierno dijo que lo veía con perplejidad y sorpresa.

Acaba de decir usted, el señor presidente Ximo Puig, que no hemos venido a colocar a nadie.
Por lo tanto, ¿considera que colocar a los amigos del partido de forma arbitraria en puestos de responsabilidad es regeneración política?
¿Es esta la política que tanto (inintel·ligible) .
.
.
?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Consellera.

La senyora consellera d'Habitatge, Obres Públiques i Vertebració del Territori:

Gràcies, president.

Senyoria, els nomenaments s'han produït en el marc, com s'han produït en totes les conselleries, en el marc d'un decret aprovat pel Ple del Consell on s'han ficat els criteris pels quals i el procediments pel qual se fan estos nomenaments.
Podem discutir els perfils, podem discutir de tots els perfils.
Però jo crec que el procediment ha estat estricte i en estricte compliment d'un decret que s'ha aprovat per a totes les empreses publiques per a reforçar els alts càrrecs que calen per a poder portar endavant el projecte del botànic en este govern.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, passaríem ara a la pregunta de control del Grup Podemos-Podem, que formula al president del Consell.
I a tal efecte té la paraula el síndic del grup.

Senyor Montiel, té vosté la paraula.

El senyor Montiel Márquez:

Bon dia, president.

Moltes gràcies.

Eren dos preguntes en una.

Vistos los datos de desempleo en la comunidad, ¿cree usted que se ha reducido el desempleo a costa de la precarización?
¿Qué análisis, no solo cuantitativo sino además cualitativo, ha llevado a cabo el Consell sobre la eficacia de las medidas tomadas en materia de empleo desde el principio de la legislatura?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

President del Consell per a respondre a la pregunta.

El senyor president del Consell:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Com bé planteja d'una manera clara en la pregunta, òbviament hem millorat en la situació de la taxa d'atur.
Estem davant de la taxa d'atur més baixa des del primer trimestre de 2009.
En vint mesos el balanç es més ocupació i menys atur.
S'han generat 106.
700 llocs de treball amb un creixement del 5,7%.
La desocupació s'ha reduït amb 91.
000 persones, un menys 16%.
La taxa d'atur s'ha reduït en quasi 4 punts, del 23% a l'actual 19,1%.

Les dades milloren i evidentment el mèrit és fruit d'un treball conjunt dels agents socials, dels sindicats, sobretot dels treballadors i treballadores i dels empresaris.
Però, efectivament, qualsevol triomfalisme seria ridícul, perquè hi ha 467.
400 persones aturades; encara patim, com vosté planteja, una altíssima temporalitat, la taxa és del 27,5% i tenim uns salaris més baixos de la mitjana nacional.

Tots sabem que el Consell té unes limitacions també en el que és la política econòmica i el que és la política de regulació laboral.
Jo crec que s'ha iniciat en el Congrés de Diputats una acció que és positiva, que és acabar amb la reforma laboral i substituir-la per unes normes que facen que al final el creixement econòmic estiga més ben repartit del que està en estos moments i que les ocupacions siguen ocupacions de major qualitat de la que en estos moments tenim.

Per això, nosaltres tenim dos línies fonamentals d'actuació.
El govern té una línia més a mitjà i llarg termini, que és la transformació del model econòmic amb tres eixos fonamentals que és innovació, reindustrialització i finançament de les empreses i una nova política, ja des de la perspectiva més directa respecte a l'ocupació, una nova política d'ocupació amb la refundació d'un nou Servof perquè siga de veritat un servei públic, útil, un servei d'ocupació al segle XXI amb dos objectius fonamentals: orientació, formació i intermediació laboral.

En l'actualitat, hi ha moltes empreses que havien deixat de tindre una relació amb el Servof que han tornat.
I en estos moments hi ha un efecte, que sí que vull considerar des del punt de vista d'una dada absolutament positiva.
Quatre de cada deu contractes indefinits que se creen a Espanya se creen a la Comunitat Valenciana.
Per tant, eixa és la dada més positiva respecte a la qualitat de l'ocupació per acabar amb la precarització i és que quatre de cada deu contractes indefinits que es creen a Espanya es creen a la Comunitat Valenciana.

Efectivament, estem molt lluny de l'objectiu que nosaltres volem, que és arribar, perquè és possible, a completar la garantia de supervivència i de dignitat de les persones, a través de l'ocupació i si no a través dels mecanismes de solidaritat que cal implementar per a ser una societat justa i socialment avançada.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Senyor Montiel… Era a la vista de la resposta, per a acabar de concretar la pregunta.

Senyor Montiel, qual vullga.

El senyor Montiel Márquez:

Gràcies, senyor president.

Membres del govern.

Bon dia.

El 25 de junio de 2015, en su discurso de investidura, señor presidente, usted se comprometió a una ley, a presentar una ley que ordene el sistema valenciano de empleo y las políticas activas de empleo.
El 3 de noviembre de 2015 la entonces secretaria autonómica, María José Mira, reiteró ese compromiso.

El 19 de febrero de 2016, en esta misma tribuna, con ocasión también de la pregunta de control al presidente, nosotros le marcamos 4 líneas que nos parecían importantes.
Una el hecho de que el Servef en este momento suponía el 80% del personal de la conselleria del señor Climent, bueno, la conselleria nuestra, él solamente es el conseller, es de todos los valencianos.
Y, por tanto, la mitad de ese personal era personal interino, más de la mitad del personal del Servef.
Ahí, en esa misma pregunta, le hicimos a usted la reflexión y usted nos contestó sobre la necesidad de llevar a cabo un plan estratégico del Servef y, además, hablamos también de la intermediación insuficiente que la propia secretaria autonómica había relevado que era en el entorno de un 1%.

El 26 de abril de 2016, los señores consellers Climent y Soler presentaron los veinte proyectos estratégicos para la transformación del modelo económico valenciano, lo que se llamó el documento de Elche.
Y aquí estaba de nuevo el punto 9, la refundación del Servef.

El 17 de octubre de 2016, la comparecencia del nuevo secretario autonómico, señor Nomdedéu, volvió a hablar del compromiso de la ley, del plan estratégico del Servef, de la tasa de interinidad del orden de un 50% entre el personal.
Bueno, no le voy a aburrir.
Creo que llevamos dos años casi a punto de cumplirse dos años hablando de lo mismo.

Yo creo, y nos parece muy preocupante, desde el rigor, nos parece muy preocupante ver los datos y ver que los pasos son insuficientes, que hay todavía compromisos por cumplir y que además una de las cuestiones que se ha reiterado, tanto por los secretarios autonómicos como por los consellers, ha sido la falta de instrumentos de evaluación.
Y nosotros, con ánimo constructivo, vamos a hacer una primera evaluación.

Avalem Joves.
El otro día se publicaba la orden de convocatoria de Avalem Joves para este año.
En el primer año se consumieron 500.
000 euros de 3 millones, en el segundo año hemos reducido de 3 millones a 2 millones, porque no hay contrataciones; de un objetivo de 90.
000 contrataciones vamos por 89.
Y vamos hacia la mitad de la legislatura.

Avalem Experiència.
Â«Estamos en ello.
Â» Parece que todavía no hay grandes concreciones, pero se está acabando de diseñar el modelo.

Avalem Territori.
Orden de 29 de septiembre de 2016, subvenciones destinadas a contratación por ayuntamientos de agentes de empleo y desarrollo local.
Desconocemos el índice de respuesta de los ayuntamientos, pero anunciamos ya que la política de descentralizar, más que descentralizar, de delegar competencias que deberían ser del gobierno en los ayuntamientos, y mire que le habla un defensor del municipalismo, no siempre es la idónea, porque repartir subvenciones genera muchos problemas de gestión a los ayuntamientos, a veces les genera contrataciones y no pueden confiar que la ayuda del gobierno de turno sea indefinida.

El riesgo, además, de descoordinación entre el hecho de que haya una red territorial de agentes de empleo y desarrollo local y, por otra parte, una cierta descoordinación con el centro directivo con la conselleria muy alto.

De hecho, la descoordinación se dice por pasillos que ya existe dentro mismo de la propia conselleria, donde hay un problema no solamente en la verticalidad del edificio, sino también la horizontalidad de las oficinas en relación con la dirección y la coordinación de la secretaría autonómica de empleo.

Por tanto, pensamos…, se lo pedimos entonces, se lo reiteramos ahora.
Queremos ver el proyecto de ley que ordene el sistema valenciano de empleo y las políticas activas de empleo, que es un compromiso de legislatura.

Queremos ver el plan estratégico del Servef.
Parece ser, parece ser, que en junio del año pasado se aprobó en el consejo de dirección.
Pero le pedimos en febrero de 2016, y se lo reiteramos ahora, queremos que ese plan estratégico venga a la comisión correspondiente de estas Cortes.

Por último, queremos evaluaciones.
La señora Mira, en su comparecencia de noviembre de 2015 dijo: Â«Durante el año próximo haremos un mecanismo de evaluación del impacto de las políticas de empleo que nos permitirá…, talÂ».
El señor Nomdedéu ha venido a contar, ya a finales de 2016, más o menos lo mismo.

Señoría, necesitamos políticas activas de empleo.
Sin duda, necesitamos refundar el Servef.
Necesitamos luchar contra la precariedad.
Necesitamos acabar con la interinidad entre los profesionales de las oficinas del Servef.
En definitiva, necesitamos no solamente administrar, sino hacer políticas para salir de la miseria.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

El senyor Climent sap que no va a heretar la conselleria.

I ara el president del Consell contestarà a la intervenció del síndic del Grup Podemos.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Bé, com vosté sap perfectament, les polítiques actives d'ocupació són una part de la política econòmica i una part de les polítiques que, finalment, aconseguixen o no aconseguixen ocupació.

Jo crec que, efectivament, el plantejament de la llei és fonamental, perquè tenim de veritat.
.
.
, ser conscients que les polítiques actives han estat unes polítiques profundament insuficients, i fora de qualsevol partidisme, ni este govern ni l'anterior ni en altres llocs.
Les polítiques actives han estat massa vegades simplement suplementàries de política social.
I la política social ha d'estar sempre garantint drets de les persones, però, efectivament, cal vore que la política activa estiga molt més relacionada en el mercat de treball, que estiga molt més unida a la reactivació econòmica.

I, en eixe sentit, jo crec que, efectivament, estem en un procés de refundació.
No se pot fer d'un dia a un altre.
Crec que devem passar moltes vegades més de polítiques passives a polítiques actives, que hem de vore de quina manera utilitzem millor els recursos escassos que tenim.
Però, en qualsevol cas, jo crec que sí que hi ha una orientació general en què estem d'acord.
Cal arribar a un gran pacte, a un gran acord o, almenys, una aliança evident que hi ha d'haver per tal de reflotar tot el que són les polítiques actives que en estos moments estan francament superades per la història.

En el Servof, en concret, n'hi ha un problema bàsic, i és cert, en la gestió, i és efectivament el que vosté ha dit.
No només tenim un problema d'interinatge molt gran, sinó que, a més, no tenim ni totes les places cobertes perquè la taxa de reposició no ho permetia.
Esperem que, a partir d'ara, almenys, puguem tindre les places que estan pintades, perquè, fins ara, ni això era possible.

I, efectivament, els passos encara són insuficients.
Però hi ha un treball que s'està fent a través de la conselleria, per tal de fer la llei.
La llei està avançada.
I, finalment, han de ser Les Corts.
.
.
Perquè esta llei.
.
.
, si fem una llei per fer-la, tampoc no servix per a res.
El que hem d'intentar és que tinga una llei en una durabilitat i que siga estratègica.
Ho hem volgut fer en l'agència d'innovació i ho volem fer també en este tipus de polítiques.
Este tipus de polítiques no poden ser d'avui per a demà.

En general, les polítiques curtplacistes no ajuden l'economia ni ajuden el desenvolupament social del país.
Per tant, ahí és on ens hem de trobar i ahí és on nosaltres estem absolutament disposats a parlar amb vosté, amb el seu grup i amb tots els grups de la cambra, per fer una nova política d'ocupació de La Generalitat, perquè és fonamental.

Ara bé, jo li dic que, malgrat tot això, o siga, en l'aportació del Consell a l'acció econòmica, a través de l'estabilitat, de l'honradesa i del diàleg social, hem aconseguit un avanç substancial.
I això, sense cap triomfalisme, és inqüestionable.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, president.

Continuem.
.
.
Sí, senyories, escoltem amb silenci la portaveu adjunta del Grup Podemos-Podem.

Senyora Meco, té vosté la paraula.

La senyora Meco Tébar:

Bon dia, senyor president.

Mi pregunta tiene que ver con medidas concretas del Consell para mejorar la empleabilidad de las valencianas y de los valencianos.
Le pregunto por cuestiones que usted planteaba en la respuesta, por la eficacia del Servef en temas de formación, de orientación laboral y en el papel exiguo en la intermediación con las empresas, que se sitúa aún por debajo del 5%.

Pero asistimos a una gestión preocupante en materia formativa: solo 280 cursos en el mes de diciembre; e inexistente, y repito, inexistente, a día de hoy.
No se ha dado cumplimiento a la enmienda a la ley de medidas aprobada en esta cámara de 120 orientadores.
Hay escasa formación continua a empleados del Servef.
Hay descoordinación, como planteaba mi síndic, (rient) Antonio Montiel, entre el Servef y la red de orientadores laborales a nivel municipal.

La pregunta, señor president, es: rozando el ecuador de la legislatura, ¿de verdad hay plan que nos saque del modelo de zona cero en el que nos colocó el PP en materia de empleabilidad para los valencianos y las valencianas?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada.

Li contestarà el conseller d'economia.

Un segon, conseller.
Senyories, demane silenci per a escoltar, en este cas, el conseller d'economia sostenible.

Quan vosté vullga, senyor Climent.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Bé, a mi sí que m'agradaria que hi haguera rigor quan parlem d'empleabilitat i d'ocupació, no?
, perquè jo crec que hem de parlar de transversalitat.
No única i exclusivament el Servof ha de tenir la responsabilitat en l'empleabilitat.
Hem de parlar d'un model productiu, que podríem parlar de què és el que està fent tot el Consell al complet: societat de cures, economia verda, primer sector, segon sector, etcètera, etcètera.

Però sí que tenim clar.
.
.
, i anem a dir que l'esborrany de la llei el tindrem en el segon semestre d'enguany, perquè ja està pràcticament redactat, i l'avaluació és prioritària.

Mire, el pla estratègic el tenim, 2016-2022.
A més a més, en 4 eixos estratègics, 19 objectius estratègics i un sistema de 40 indicadors, on també la qualitat està.

En els avalems també tenim indicadors qualitatius: qualitat d'ocupació, condicions laborals, estabilitat, temporalitat, parcialitat, precarietat.
.
.
, també ho estudiem.
I, a més a més, he de dir-li que també vam aprovar fa poquet, en el Consell, un pla d'avaluació i gestió dels avalems, amb 65 persones que anem a contractar i que ens ajudaran a millorar tota l'empleabilitat i tot allò que hem fet en el primer any, motivat bàsicament per eixa Llei -que no deuria haver existit mai- 1/2015, que ens ha retardat.

En estos moments, ja hem publicat ajudes per valor del 60% del pressupost del Servof.
Per tant, en 2017 esperem que serà millor, guanyarem en eixa cohesió social, que és per la qual està treballant este Consell, i intentarem que 2018 encara siga millor, i 2019, que serà 2017 i ha sigut 2016.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Josep Almería, té vosté la paraula.

El senyor Almería Serrano:

Gràcies, president.

Bon dia, conseller.

Hem de felicitar-lo perquè ja està el pla estratègic ahí, recent, però està calentet encara.

Trobem a faltar en el pla estratègic, com en altres plans estratègics, la visió de la situació actual, és a dir el diagnòstic, (veus) el diagnòstic.
Trobem a faltar el diagnòstic.
Diagnòstic que crec que en algunes línies han comentat els meus companys que han intervingut abans i que no tinc temps per a aprofundir.

També trobem a faltar una altra cosa en este pla estratègic.
El felicitem també per destinar quatre pàgines als indicadors i dos línies a l'objectiu estratègic.

En qualsevol pla estratègic, per a la seua implementació, que és realment el que li donarà l'èxit, és necessitarà saber com i què és el que donarà èxit a eixa implementació, és a dir, els factors clau d'èxit.
¿Ens pot dir, en este pla estratègic, quins són els que vosté considera, en la seua opinió, els factors clau d'èxit per a la seua implementació?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Qualsevol pla estratègic ha de servir per a ocupar gent, no?
Primer, perquè el Servof realment funcione com a tal i puga ajudar la ciutadania a trobar llocs de treball; i, a més a més, el fet que pugam implementar qualsevol factor a l'hora de l'ocupabilitat de la gent, doncs, eixos seran els factors fonamentals.

He de dir-li, i que és molt important, que estem treballant d'una manera molt directa en cadascuna de les conselleries que s'impliquen en el tema de l'ocupabilitat, bàsicament en educació.
I estem treballant d'una manera molt col·laborativa i cooperativa en totes les associacions empresarials que tenim en el nostre territori.
I, per tant, a partir d'ahí, d'eixa col·laboració, eixa col·laboració i eixa implementació d'eixos indicadors, ens ajudaran a guanyar eixa ocupabilitat, que és l'objectiu primer i últim que té este pla estratègic.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Senyories, hem finalitzat el punt de sessió de control.

Ara, abans de passar al següent punt, anem a fer una pausa d'uns quinze minuts per a reunir la Junta de Síndics i per a aclarir, tal com havíem quedat, un punt jurídic sobre el punt següent, que és la votació dels consellers generals de Caixa Ontinyent.
Seran quinze minuts.
Cinc minuts abans de tornar a reunir-nos, posarem la campana per a cridar les seues senyories a la presència a l'escó.

Es suspén la sessió.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a continuar el nostre treball.
Es reprén la sessió (el president colpeja amb la maceta).

Nomenament dels consellers generals de la Generalitat valenciana en l'assemblea general de Caixa Ontinyent

El senyor president:

Senyories, continuem amb el punt 11 de l'ordre del dia, que és el nomenament dels consellers generals de la Generalitat valenciana en l'assemblea general de Caixa Ontinyent.
Donarem inici a este punt amb la lectura per part del secretari primer de l'acord de la Mesa proclamant els candidats i candidates presentats pels grups parlamentaris.

Té la paraula el secretari primer de la Mesa, el senyor Emilio Argüeso.

El senyor secretari primer:

La Mesa de Les Corts, en la reunión de 28 de marzo de 2017, ha tenido conocimiento de la propuesta de candidatos y candidatas y de las respectivas afectaciones al cargo y currículums, realizadas por el Grupo Socialista, registro de entrada 56.
280; por el Grupo Parlamentario Ciudadanos, registro de entrada 56.
312, y corrección de errores, registro de entrada número 56.
330; y por el Grupo Parlamentario Podemos-Podem, registro de entrada número 56.
313, para proceder al nombramiento de los consejeros generales, representantes de La Generalitat en la asamblea general de Caixa Ontinyent, cuyos nombres figuran en hoja anexa.

En este sentido, la mesa, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 178 del Reglamento de Les Corts ha acordado elevar las mencionadas propuestas al pleno de la cámara y trasladarlas a los grupos parlamentarios, con las afectaciones y currículums correspondientes para su conocimiento.

Con posterioridad, por el Grupo Parlamentario Ciudadanos, mediante el escrito registro de entrada 57.
092, se ha retirado su propuesta de candidatos, por lo que los candidatos que requieren votación son los siguientes:

Grupo Parlamentario Socialista.
Titular: Ana Botella Andreu, por seis años.
Suplente: por seis años, Carlos Salvador Muñoz.
Titular: por tres años, María Teresa Canet Giner.
Suplente: por tres años, Alejandro Reguart Ferri.

Grupo Parlamentario Podemos-Podem.
Titular: Nuria Latorre Giner.
Suplente: por seis años, Isabel Gemma Fajardo García.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Argüeso.

Senyories, l'elecció s'efectuarà mitjançant votació secreta de papereta, i en dos urnes.
En una es votaran dos candidats, amb el corresponent suplent.
I, en l'altra, que correspon a la titular Ana Botella, com va explicat, i Carlos Salvador de suplent.
I titular Nuria Latorre i Isabel Gema Fajardo, de suplent.

I, en l'altra, es votarà, en papereta blava, el titular, que és María Teresa Canet Giner, i suplent, Alejandro Reguart Ferri.

Cada diputat i/o diputada podrà votar en cadascuna de les urnes un màxim dels candidats i candidates a cobrir per cadascuna de les dos designacions.
I resultaran designats consellers generals de Caixa Ontinyent aquells candidats o candidates que hagen resultat votats.

A continuació, el secretari segon procedirà a la lectura nominal de tots els diputats i diputades perquè puguen exercir el seu dret de vot.

Senyories, comença la votació.

(El secretari segon crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

Molt bé, senyories, realitzada la votació, anem a passar a l'escrutini.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini, el resultat és el següent: 60 vots a favor de la candidatura de María Teresa Canet Giner i, suplent, Alejandro Reguart Ferri, 29 vots en blanc i un vot nul.
Queda proclamada consellera general representant de La Generalitat en l'assemblea general de Caixa Ontinyent la il·lustre senyora María Teresa Canet Giner.

I seguidament anem a passar a l'escrutini de la resta de consellers generals per sis anys i suplents.
(Veus)

La papereta que figure com a titular Ana Botella Andreu; suplent, Carlos Salvador Muñoz; titular, Nuria Latorre Chiner i, suplent, Isabel Gemma Fajardo García seran denominades com a completes.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini el resultat és el següent: vots favorables a la candidatura Ana Botella Andreu, suplent Carlos Salvador Muñoz; i Nuria Latorre Giner com a titular i suplent Isabel Gemma Fajardo 61 vots favorables, 28 vots en blanc i un vot nul.

Per tant, queden proclamades conselleres generals representants de La Generalitat en l'assemblea general de Caixa Ontinyent les il·lustres senyores Ana Botella Andreu i Nuria Latorre Chiner amb els corresponents suplents.

I amb este procediment finalitzem el punt 11 i passem al punt 12 de l'ordre del dia.

Elecció de la vicepresidència executiva de l'Agència Valenciana de la Innovació

El senyor president:

Senyories, anem a passar al punt 12 de l'ordre del dia que és l'elecció de la vicepresidència executiva de l'Agència Valenciana de la Innovació.

El procediment està regulat per l'article 178 del reglament i l'article 13 de la Llei 1/2017, d'1 de febrer de La Generalitat, per la qual es crea l'Agència Valenciana de la Innovació.
Passarem a donar lectura per part del president primer de la mesa.
.
.
, perdó, de la comissió d'indústria, comerç i turisme en el qual es comunica el candidat a la vicepresidència executiva de l'Agència Valenciana de la Innovació.

Senyor Emilio Argüeso, té vosté la paraula.

El senyor secretari primer:

La Comisión de Industria y Comercio, Turismo y Nuevas Tecnologías en la reunión del 14 de marzo de 2017, de conformidad con lo dispuesto en el artículo 13.
2 de la Ley 1/2017, de 1 de febrero de La Generalitat, por la que se crea la Agencia Valenciana de la Innovación, una vez realizada la comparecencia del señor García Reche ante la comisión como candidato a la vicepresidencia ejecutiva de la Agencia Valenciana de la Innovación, se pone en conocimiento de la Mesa de Les Corts a los efectos de la inclusión en un orden del día del Pleno de Les Corts, todo ello de acuerdo con la Junta de Síndics.
Palau de les Corts, Valencia, 14 de marzo de 2017.

El senyor president:

Senyories, doncs, seguint el procediment, anem a procedir la votació secreta en papereta groga.
El senyor secretari segon de la mesa cridarà les seues senyories a la votació.

Senyor Marc Pallarès, quan vosté vullga.

(El secretari segon crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

Com és un nom llegirem.
.
.
Andrés García, García Reche.
.
.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini, el senyor Andrés García Reche ha obtingut 63 vots favorables.
S'han expressat també 28 vots en blanc.

Per tant, queda proclamat vicepresident executiu de l'Agència Valenciana de la Innovació l'il·lustre senyor Andrés García Reche.
(Aplaudiments)

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el 13.
(Soroll de papers)

Senyories, n'hi ha hagut una errada.
(Veus) Sí, sí, hem de procedir a una nova votació.

M'assenyala encertadament el lletrat que en la primera votació, d'acord amb la mateixa llei de creació de l'agència, el candidat proposat, en este cas el senyor Andrés García Reche, ha d'obtindre una majoria de dos terços de la cambra, és a dir, 66 vots.
I com que no s'ha obtingut esta votació perquè ha obtingut 63 vots hem de tornar a votar en una segona votació, (aplaudiments) en la qual només s'exigirà una majoria simple.

Per tant, senyories, anem a procedir a la segona votació.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

Senyories, anem a procedir a una nova votació.

El secretari segon de la mesa, si és tan amable.
Ja sabem l'afinitat vila-realenca.

Senyories, va a començar la votació.

Senyor secretari.
(Algú diu: Â«¿Tot el món té papereta?
Â») Sí, estan entregant-se les paperetes a les seues senyories perquè puguen expressar el vot.

(El secretari segon crida les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

Anem a passar a l'escrutini, senyories.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini, el resultat és el següent: paperetes a favor.
.
.
, en el nom d'Andrés García Reche, 57; paperetes en blanc, 30; i nul·les, una.
Per tant, en segona votació, havent aconseguit la majoria simple, queda proclamat, ara sí, vicepresident executiu de l'Agència Valenciana de la Innovació l'il·lustre senyor Andrés García Reche.
(Aplaudiments)

Projecte de llei, de La Generalitat, integral del reconeixement del dret a la identitat i a l'expressió de gènere a la Comunitat Valenciana.
Debat i votació del dictamen de la Comissió de Polítiques d'Igualtat i del Col·lectiu LGTBI (BOC número 164)

El senyor president:

Senyories, passarem al següent punt de l'ordre del dia, que és el debat i votació del dictamen de la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, integral del reconeixement del dret a la identitat i l'expressió de gènere de la Comunitat Valenciana.

Per a la presentació del dictamen de la comissió, té la paraula la presidenta de la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI, la il·lustre diputada Llum Quiñonero.

La senyora Quiñonero Hernández:

Bon dia.

Bon dia, president.

Bon dia, senyories.

Benvinguts.

Benvingudes.

Em correspon, com a presidenta de la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI, l'orgull -repetisc, l'orgull- de presentar el dictamen del Projecte de llei integral del reconeixement del dret a la identitat i expressió de gènere a la Comunitat Valenciana.

El projecte de llei es va presentar pel Consell en el registre de la cambra el dia 27 d'octubre de 2016 i es va tramitar per la Mesa de Les Corts el dia 8 de novembre, publicant-se en el Bolletí Oficial de Les Corts número 128, del 18 de novembre de 2016.

Per acord de la Mesa de Les Corts del dia 8 de novembre de 2016 es va trametre a la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI, i es va obrir un termini que finalitzava el 25 de novembre perquè les persones interessades pogueren presentar, davant de la mesa de la Comissió Especial de Participació Ciutadana, propostes de compareixença en compliment de l'article 182 del Reglament de Les Corts i de la Resolució de caràcter general 2/IX.
Este termini es va ampliar fins el 20 de desembre per acord de la Junta de Síndics del dia 21 de novembre.

Les compareixences de les persones que van sol·licitar la seua participació es va realitzar en la reunió de la Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI del dia 17 de gener de 2017.

La presidència de Les Corts, una vegada finalitzat el tràmit de les compareixences, va donar per conclòs el procediment legislatiu de participació ciutadana i va obrir un termini de quinze dies hàbils perquè els diputats i les diputades i els grups parlamentaris presentaren esmenes a la proposició de llei.

El termini de presentació d'esmenes va finalitzar el dia 22 de febrer de 2017.
Es va presentar un total de 57 esmenes: 33 del Grup Popular; dos del Grup Socialista, Compromís i Podemos-Podem; 17, del Grup Socialista, Compromís, Ciudadanos i Podemos-Podem, i 5, del Grup Popular, Ciudadanos.

En la sessió plenària celebrada el dia 8 de març de 2017 es va realitzar el debat a la totalitat.

La mesa de la comissió, en la reunió de 8 de març de 2017, va acordar l'aprovació del document d'ordenació d'esmenes, que va publicar en el Butlletí Oficial de Les Corts, número 161, de 10 de març.

La Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI va debatre el projecte de llei el dia 15 de març de 2017 i va aprovar 20 esmenes parcials: 2, del Grup Socialista, Compromís i Podemos-Podem; 17, del Grup Socialista, Compromís, Ciudadanos i Podemos-Podem, i 1, del Grup Ciudadanos.
Una esmena d'aproximació, una esmena del Grup Popular.
A més es van retirar les esmenes del Grup Ciudadanos.

Resten per al seu debat davant del ple de hui 32 esmenes presentades pel Grup Popular.

El dictamen aprovat va ser publicat en el Butlletí Oficial de Les Corts, número 164, de 24 de març de 2017.

A tots i a totes els que han participat en el debat de la proposició de llei vull agrair-los les seues valuoses aportacions.

Moltes gràcies i bon debat.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyories, anem a començar l'explicació de cada grup parlamentari.

Donem la benvinguda a tots els col·lectius, les persones que ens acompanyen en esta llei tan important.

En primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Podemos-Podem, té la paraula la il·lustre diputada Cristina Cabedo.

Quan vosté vullga.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies.

Bon dia.

En aquest mes de març, on tenim el Dia Internacional de Visibilitat Trans, avui aprovarem aquesta Llei integral de reconeixement del dret a la identitat i a l'expressió de gènere a la Comunitat Valenciana, amb un fort impacte en el col·lectiu trans, però també en totes les persones que creiem que el gènere no es pot limitar.

Aquesta llei, com ja vam dir en comissió, és una llei profundament participada.
Ja en la seua elaboració com a projecte de llei van participar tots els grups polítics, però especialment els col·lectius, que després han continuat treballant en el tràmit de participació ciutadana, inclús després del tràmit de participació ciutadana ens han fet arribar més esmenes.
Per això també des de Podemos una salutació als col·lectius i un especial Â«moltíssimes gràcies per la vostra feinaÂ».

També una salutació i un reconeixement a una dona, mare d'aquesta llei, que avui no ens acompanya, però que volem dir que és mare d'aquesta llei, la senyora Ana Cano, Melu.
(Aplaudiments)

Bé, en aquestes esmenes que hem presentant recollint la feina dels col·lectius LGTBI, i que ja han sigut aprovades en comissió, presentades per Podemos, per Compromís, PSOE i algunes d'elles també per Ciudadanos, n'identificaré algunes, com, per exemple, aquella en què fem un esment explícit a la dignitat, perquè aixina ens ho van indicar, atés les discriminacions que han de patir el col·lectiu trans com si no tingueren eixe reconeixement a la dignitat que, com diu la nostra Constitució en l'article 10, de la qual es deriven els drets fonamentals.

També hem afegit la definició del procés de transició com un procés únic i personal d'autoafirmació de la pròpia identitat.

També, tot i que la llei ja quan ens va vindre de forma participada es creava el Consell Consultiu, hem volgut emfatitzar encara més que La Generalitat col·laborarà, més enllà de l'informe anual que aquest consell consultiu farà, col·laborarà quotidianament amb el consell, amb les associacions per a la planificació, el disseny, l'execució i l'avaluació de les polítiques.

També hem ampliat la cartera de serveis, hem aprofundit en la perspectiva de gènere, incloent-hi l'implant de pròtesi mamàries i els protocols ginecològics específics.

També aquesta llei ja ens va vindre amb una PNL, proposada per Podemos i aprovada per tots els grups, on es creava el coordinador d'igualtat, però hem emfatitzat en la seua formació i en impulsar la creació i l'establiment d'unitats d'atenció a la diversitat en les universitats.

I també, per últim, emfatitzar que els col·lectius ens demanaven que La Generalitat poguera actuar com a interessada en les causes penals, la defensa dels interessos trans, però nosaltres hem elevat aquesta proposta i no només hem dit que Â«podrà actuarÂ», sinó que Â«actuaràÂ».
Com dic, aquestes esmenes el que fan és apuntillar un text que ja venia molt elaborat.

Per altra banda, a dia d'avui, lamentem que el Partit Popular mantinga vives una sèrie d'esmenes, perquè nosaltres haurem de tornar a dir per què no creiem que aquestes esmenes facen una bona llei.

El Partit Popular, com ja els vam dir en la comissió, volen fer desaparéixer la paraula Â«transÂ» de totes aquelles paraules de la llei on es diu Â«menorÂ», és a dir, fan ús d'aquella frase que diu Â«el que no s'anomena no existeixÂ», com si no hi hagueren menors trans o com si aquests menors trans no tingueren òbviament dret a existir.
Seria una llei totalment irresponsable, ineficaç, però profundament dolorosa, negar l'existència de menors trans, exactament igual que hi ha menors cis i tots són iguals.

A més a més, en les esmenes que mantenen vives el Partit Popular, indiquen que els menors tenen dret a ser escoltats i a incorporar-se progressivament, com si una persona només poguera descobrir la seua identitat quan de repent, perquè la llei ho diu aixina, compliren díhuit anys i foren majors d'edat.
Pareix ser que no van tindre res en compte, i ja els ho vam dir en la comissió, la intervenció de la senyora Ana Navarro, quan va explicar que la seua filla Maria en tres anys ja sabia perfectament quin era el seu sexe i la identitat de gènere.

Vostés inclús eliminen la paraula Â«dretÂ» del mateix.
.
.
, o volen eliminar la paraula Â«dretÂ» del mateix títol de la llei, perquè no volen reconéixer que existix un dret a l'autodeterminació.

Vostés continuen insistint en una prova psicològica o mèdica, com si aquestes persones estigueren malaltes, i a més entenen que les formacions en els centres docents s'han de fer únicament per personal sanitari.
Ja els vam dir que el problema de les persones trans no és que hagen de passar per un període de transició en el seu cos.
El problema de les persones trans és l'odi, la transfòbia i la intolerància que han de patir.

He intentat buscar en la llei que avui aprovarem allò que va dir el president d'Hazte Oír en el Parlament Europeu, una entitat declarada d'utilitat pública pel Partit Popular, he intentat buscar que en aquesta llei s'obligue les escoles a celebrar el dia gai, que és el que va dir aquest senyor, que creu o fa creure que és víctima de persecució política.
No he trobat res d'això, però sí que he trobat moltes esmenes del Partit Popular que indiquen que en tots els centres s'haurà de respectar el seu ideari.

Vostés, igual que el president d'Hazte Oír, volen fer creure que aquesta és una llei d'ideologia.
I no és una llei d'ideologia, és una llei de drets humans.
I açò ho volem dir explícitament, perquè vostés volen fer creure que és una qüestió d'ideologia, perquè si algun dia tornen a governar, que esperem i creiem que no, la puguen refutar.
I no és una qüestió d'ideologia, és una qüestió de drets humans.

I per això segurament vostés -i amb açò acabe- han presentat una modificació de la mateixa exposició de motius eliminant tot el reconeixement de la lluita de les persones trans i ficant només un compendi de legislació, que s'ha fet fins el dia d'avui, una legislació en la qual, entre d'altres coses, el que fa és continuar patologitzant les persones trans.
I vostés volen eliminar el reconeixement que fa la mateixa exposició de motius de la lluita que fa el moviment trans.

Perquè novament, com passa amb els menors trans, allò que no s'anomena no existix.
Vostés sembla que no volen reconéixer que les persones trans no només existeixen, sinó que són les que han dit Â«suficientÂ», Â«fins ací hem arribatÂ», han eixit al carrer, i que gràcies a elles tenim a dia d'avui (aplaudiments) aquesta llei.

Per això direm Â«noÂ» a les seues esmenes.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Coneixerem ara la posició del Grup Ciudadanos.
La il·lustre diputada Mercedes Ventura, en nom del seu grup, explicarà la posició del seu grup.

Quan vosté vullga.

La senyora Ventura Campos:

Hoy quiero manifestar que es un día importante.
Hoy se aprobará una ley que ponga freno a la marginación que han sufrido las personas transexuales.
Una marginación consentida por los diferentes gobiernos, al no sentarse a elaborar leyes como la que hoy estamos debatiendo.

Hoy quiero decir Â«bastaÂ».
Basta al aislamiento social.
Basta al acoso laboral y al acoso escolar.
Basta a la violencia física y a la violencia económica que han tenido que soportar muchas personas trans.
¡Basta!

Hoy mi grupo parlamentario quiere agradecer a todos los que estáis ahí sentados y a todas las personas trans que habéis trabajado por este proyecto de ley.
Habéis trabajo por un proyecto que se va a hacer realidad, porque vosotros y vosotras sois los principales autores, sois los impulsores de este proyecto de ley, y deseo felicitaros por vuestra valentía ante las situaciones adversas que habéis tenido que vivir y por no perder la esperanza a la defensa de vuestros derechos.

Esa resiliencia y esa positividad hoy, aquí, ha traído sus frutos con esta ley.
Simplemente, gracias.
Vosotros y vosotras sois mis héroes y también los héroes de muchas personas.
(Aplaudiments)

Cuando digo estas palabras no las digo solo desde el corazón, sino también las digo desde la razón.
Porque no se puede vivir en una sociedad donde se vulneren los derechos de los ciudadanos por ningún motivo, sea físico, psicológico, social o de identidad y expresión de género.

Tenemos que conseguir una sociedad más respetuosa, que contemple la diferencia como un valor y no como una amenaza.
Por este motivo mi grupo se suma, y siempre se sumará a todos aquellos proyectos de ley que busquen el camino de una igualdad real, una igualdad efectiva.
Un camino que fomente el bienestar y la felicidad de todos los ciudadanos y ciudadanas.
Porque en este mundo, no hace falta que yo lo diga, pero en este mundo hemos venido a ser felices y los políticos y el gobierno tienen que garantizar este fin.

Hoy mi grupo ha dicho Â«síÂ» a un proyecto de ley que reconoce el derecho de identidad y expresión de género a todos los valencianos y a todas las valencianas y poner mecanismos para favorecerlo.
Decimos Â«síÂ» a una diversidad sin estigmas y a la libertad para experimentar la masculinidad y feminidad, eliminando las fronteras que persisten socialmente.

Esperamos que esta ley favorezca a la normalización y a la eliminación de estereotipos y conductas homófobas, y que en pleno siglo XXI avancemos hacia el respeto a la diversidad, porque en este mundo, afortunadamente, todos somos diversos y todos somos únicos, y ésta es la riqueza de la naturaleza.

Esa normalización empieza por la despatologización de la identidad trans.
Debemos avanzar contra la descripción que se ofrece de un modelo biomédico que entiende que la transexualidad es un trastorno mental, considerado, en este caso, por la medida en que produce un sufrimiento significativo y una desventaja adaptativa importante.

Esta formulación viene determinada culturalmente e indicando lo que es o no es una patología.
Sin más, recordemos, por ejemplo, la homosexualidad considerada como trastorno desde hace pocos años, no hace tanto.

Y, sin más, creo que tenemos que avanzar culturalmente y que desde un modelo biomédico la identidad de género no sea ninguna patología o trastorno, simplemente sea entendida como lo que es: la capacidad de las personas para afirmar qué son y cómo quieren mostrarse.

De la misma manera, es fundamental que se reconozca la identidad de género libremente manifestada, sin la necesidad de pruebas psicológicas o médicas, porque no entendemos la transexualidad, como hemos dicho, como un trastorno.

Así como, tengo que decirlo, como doctora en Psicología, me alegra que se prohíba esta ley de terapia de aversión, destinadas a modificar la identidad de expresión de género de las personas trans.
(Aplaudiments) Son terapias que únicamente buscan la represión de la identidad y corregir gustos sexuales.
¡Casi nada!
, ¿no?

En este sentido, son terapias ancladas a estigmas sociales, son terapias que van en contra de los derechos humanos y a su autodeterminación.

Por otro lado, esta ley favorece la inclusión de las personas trans a nivel social, a nivel académico y a nivel laboral, por ejemplo, favoreciendo una gestión más rápida y eficaz en la admisión de la documentación administrativa adecuada a la identidad de género manifestada, así como desarrolla mecanismos de coordinación entre educación, sanidad e igualdad que permitirá cubrir las demandas de las personas trans y actuar frente a situaciones de discriminación.
Espero que esto sea así y que no quede esta coordinación en papel mojado.

Finalmente, hacer especial mención a la protección que dispensa hacia aquellos colectivos con mayor riesgo de discriminación y vulnerabilidad, como son nuestros pequeños, nuestras personas trans de menores de edad, de los diferentes ámbitos.
Pues intentar que no haya ningún tipo de vulneración en los diferentes ámbitos, desde el educativo, social e incluso familiar.
Creo que poner la lupa sobre los menores contribuirá a que estos pequeños puedan tener una infancia feliz, lejos de lo que pasaron muchos trans a sus edades.

En definitiva, son muchos los beneficios que ofrece este proyecto de ley y Ciudadanos se suma, y siempre se sumará, a las buenas propuestas, vengan del grupo parlamentario que vengan, porque apostamos por construir una sociedad mejor.
Y esta ley va en esta dirección.

Por este motivo, nos hemos adheridos a la mayoría de las enmiendas conjuntas que se han presentado por los diferentes partidos que sustentan al gobierno, con la intención de mejorar el texto y completar determinados vacíos que se han ido detectando en el trabajo con los diferentes colectivos.

También agradecemos que se haya aprobado la enmienda que presentó Ciudadanos, que establece que debe de haber, al menos, una unidad de referencia por la identidad de género en cada provincia.

Por otra parte, queremos dejar claro que desde nuestro grupo parlamentario esperamos que el consejo consultivo trans, que prevé la ley que hoy esperamos aprobar, no se convierta a la hora del desarrollo reglamentario en la excusa perfecta para crear un órgano más de colocación, porque debe ser eso, un órgano consultivo y sin partida presupuestaria, y sobre todo que no suponga ninguna duplicidad respecto al órgano que pueda establecer la futura ley con la lucha de la LGTBfobia en la que se está trabajando.

Y, finalmente, como ya dijimos en la comisión, no creemos que solicitar una tercera casilla de género en los formularios curriculares a la hora de solicitar empleo sea una buena medida para garantizar la igualdad de oportunidades.
Creemos que marcar la casilla de no identificar el género, marcaría una desigualdad más.

En este sentido, proponemos eliminar el apartado de género (inintel·ligible) … de manera igualitaria por mérito y capacidad.
O dicho de otra manera, apostar por un currículum anónimo o ciego.

Pero, no obstante, creo que nos tenemos que felicitar todos los que estamos en esta cámara por el trabajo que se ha hecho en este proyecto de ley.
Y espero que este proyecto de ley pueda ser aprobado por unanimidad.
Por lo tanto, invito al Partido Popular también a que se sume a este proyecto de ley, porque este proyecto de ley lo único que valora es una igualdad real de todos y que avancemos hacia la normalización de la diversidad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Coneixerem ara la posició del Grup Parlamentari Compromís.
I a tal efecte, té la paraula el síndic del Grup Parlamentari Compromís, Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Ara a vore com l'aguante.
(Veus.
Aplaudiments)

Moltes gràcies, senyor president.

Abans de res, m'agradaria fer una salutació molt especial a tot el moviment LGTBI que hui ens acompanya en este ple, en un dia tan especial per a les persones trans, que hui també ens acompanyen.

Companyes, amigues, estem a punt de donar un pas molt important, un pas més enllà d'esta lluita compartida.
Moltes gràcies per la vostra espenta, moltes gràcies per la vostra valentia.

Hui, com deia, anem a donar un pas més en la lluita que ni va començar fa uns mesos ni tampoc s'acabarà demà.
Fa uns dies es va fer viral a les xarxes un vídeo d'una activista trans americana dels anys setanta, Sylvia Rivera, fent un discurs en Stonewall, als anys setanta.
Per a qui no ho sàpiga, Stonewall és un lloc emblemàtic en la lluita pels drets de les persones LGTBI.

En la seua intervenció, Sylvia Rivera, amb veu aborronadora contava el que havia patit, sent empresonada, vexada i agredida pel fet de ser transsexual, però no ho feia des de la resignació, ho feia des del convenciment que era possible avançar cap a una societat més justa i més respectuosa amb la diversitat.

En la presentació d'este projecte de llei, la vicepresidenta del Consell va parlar d'una altra activista, que ens va deixar recentment, que també ha anomenat abans Cristina, Ana Meluska, Melu, excoordinadora del grup trans de Lambda i activista històrica pels drets del col·lectiu trans, mare també d'aquesta llei.

Per això, el dia que anem a donar este pas de gegant en la lluita per una societat més igual és també el moment de recordar a totes les persones que han contribuït a fer-ho possible, i especialment a les que ens han deixat en el camí.
El millor homenatge cap a totes elles: la victòria.

Perquè, senyories, esta llei representa una victòria del conjunt de la societat valenciana.
Amb esta llei guanyem totes les persones, perquè podrem viure en una societat que gestione millor la diversitat d'identitats i també les expressions de gènere.

En la fase de compareixences ciutadanes, vàrem tindre testimonis molt valuosos, tan de persones expertes, de professionals o d'activistes.
Una de les persones que va comparéixer, Ana Navarro, activista pels drets humans i mare d'una xiqueta trans, ens explicava com havia hagut de desconstruir la seua pròpia transfòbia interna, fruit de la societat en què vivim, per a poder gestionar una situació com la de la seua filla.

Eixe procés de desconstruir la transfòbia interioritzada l'hem de fer tots i totes.
I esta llei naix amb eixe propòsit.
Perquè el que es proposa precisament és això, desconstruir la transfòbia present a les institucions en les normes, en els protocols, en la manera de concebre la sanitat, en l'educació, els serveis socials, les polítiques d'ocupació i així un llarg etcètera.
Desconstruir la transfòbia per a construir una societat on totes i totes pugam ser lliures, on tots i totes pugam ser com som.

Parlem d'això, senyories, no parlem de cap altra cosa.
Parlem d'adaptar-nos, parlem d'adaptar-nos a una societat diversa i no esperar que eixa societat diversa s'adapte als motles institucionals.
Parlem de fer la vida més fàcil a moltes famílies, a moltes persones.

¿I què planteja esta llei?
Planteja mesures de sentit comú.
És de sentit comú que no hem de fer passar un examen mèdic a les persones per a validar la seua pròpia identitat.

És de sentit comú que La Generalitat no demane un certificat expedit a un psicòleg a les persones trans, como no ens ho demana tampoc a les persones que no som trans, a les persones cis.

És de sentit comú que es prohibisquen les teràpies d'aversió, és a dir, aquelles que busquen reprimir la identitat o expressió de gènere d'una persona.

És de sentit comú que les escoles eduquen en la diversitat i no en l'odi i que ho facen en totes les escoles, perquè cap ideari pot anar en contra dels drets dels xiquets i les xiquetes.

És de sentit comú que no podem obligar a un xiquet o una xiqueta a usar un espai comú que va en contra de la seua pròpia identitat.

És de sentit comú que la sanitat pública cobrisca les despeses del procés de transició de les persones trans que així ho decidisquen.

És de sentit comú que hem de lluitar contra la discriminació laboral d'este col·lectiu.

És de sentit comú, senyories, que hem de treballar amb totes les associacions, dissenyar, implementar i avaluar les polítiques que se fan, per això se crea el consell trans.

És de sentit comú que hem d'ajudar a totes les persones trans, especialment els i les més joves, que es queden sense casa per la seua identitat.

És de sentit comú treballar per la felicitat de tots els dies per a totes les persones, se senten com se senten, s'expressen com s'expressen.

En definitiva, senyories, parlem d'una llei que té com a objectiu un objectiu molt clar: avançar cap a una societat on les persones puguen ser lliures, on totes i tots pugam gaudir del dret a tindre la nostra pròpia identitat.
El camí ha sigut llarg, però sòlid.
És una llei que es va treballar des de la conselleria amb experts, amb les associacions i amb tots els grups parlamentaris, remarque, tots els grups parlamentaris.
És una llei que després va comptar amb el tràmit de participació ciutadana en Les Corts.
És una llei que hem esmenat amb la col·laboració de les associacions i que hem millorat, una llei que arriba hui ací després d'un camí amb molt de treball per part de moltes i moltes persones.

Durant este camí ens hem trobat amb tots aquells que no volen la igualtat, amb aquells que no defensen la llibertat de les persones a ser tal com se senten.
Ens hem trobat amb els que defensen la ideologia de l'odi.
Fins i tot en els últims dies estem rebent correus d'eixes persones que s'envien automàticament en els quals demanen que votem en contra de la llei.
I ho fan els mateixos que han atacat els xiquets i xiquetes trans amb el bus de la vergonya.
Ens demanen que votem en contra.
¿Saben què?
Va a ser que no.
Va a ser que no volem més transfòbia, va a ser que no volem més odi, va a ser que no volem més divisió.
Volem llibertat, volem igualtat i volem diversitat.

Per això des de Compromís, com no podia ser d'una altra manera, un gran sí a esta llei, senyora vicepresidenta, un gran sí a millorar la vida de tantes persones que s'han vist excloses de la nostra societat.
Si fa unes setmanes vàrem dir clarament la transfòbia mata, hui hem de dir amb la mateixa contundència: esta llei salva vides, esta llei salva vides.
(Aplaudiments) Així que, senyora vicepresidenta, enhorabona per enviar esta llei a Les Corts.

Companyes de la comissió, enhorabona pel treball i els acords a què hem arribat per a millorar esta llei.
I a la societat valenciana, enhorabona.
Bé, entitats i associacions també, moltes gràcies per la vostra col·laboració en tot este treball.
Esta llei també és vostra.
I a la societat valenciana, enhorabona, perquè hui la força d'un poble divers, modern i avançat tornarà a guanyar a l'odi.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri, per les seus paraules.

Ara coneixerem la posició del Grup Socialista sobre este projecte de llei.
I té la paraula la il·lustre diputada Rosa de Falastín Mustafá.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, voldria donar la benvinguda a les associacions, col·lectius, professionals, que veig per ahí algun metge i sexòleg també, que han treballat tant i han patit tant per a arribar on estem hui.
Hui és un dia molt feliç, perquè aprovarem una llei d'eixes que fan història, d'eixes que canvien de veritat la vida de al gent, una llei d'eixes que ens fan sentit orgull i que vertaderament estem en el segle XXI.
Benvinguts i benvingudes.

I els socialistes sabem molt d'això, som pioners en polítiques inclusives, fa molts anys que treballem la igualtat en la diversitat.
I fa només un parell de setmanes que va complir deu anys la llei d'identitat de gènere que va fer un govern socialista i que, com sempre que es tracta de reconéixer drets a ciutadania discriminada històricament, el Grup Popular va votar en contra al Congrés, capitanejat, a més, per un expresident de la Generalitat valenciana.
En fi.
.
.

Però encara que aquella llei va ser un referent que va acabar amb l'angoixa de molta gent, era només un primer pas, va obrir la porta a tota una sèrie de lleis autonòmiques que han ampliat les garanties d'una vida plena a les persones trans.
Ja era hora que a la nostra terra arribara la dignitat.
I em referisc a la dignitat de la societat en el seu conjunt.
I explicaré per què.

En estos últims mesos he repassat les lleis d'altres comunitats, articles d'opinió, la nostra, evidentment, etcètera, i he llegit açò, eixa.
.
.
, en la redacció que la redacció d'estes normes suposa un procés de restauració de la dignitat de els persones trans.
I no dic jo que estiga malament eixa forma d'expressar-ho, però és que jo crec que les persones trans no han perdut mai la dignitat, no l'heu perduda mai.
L'han perduda les persones que no han respectat la vostra llibertat.

Miren, jo me'n recorde, quan era joveneta i estudiava ací a València, hi havia un costum, per dir-ho d'alguna manera, terriblement transfòbic, i és que hi havia gent que anava a la part de darrere de l'antic hospital La Fe, on exercien la prostitució les persones trans a burlar-se i agredir-les.
Jo sentia que se'm rebolicava la panxa cada vegada que sentia aquelles barbaritats, quan algú contava aquelles barbaritats.

Però vaig a contar-los una altra cosa.
Jo tinc una gran amiga, una gran feminista, que en aquella època treballava en l'IVO, que saben que està per la mateixa zona, i ja saben com són els torns de les persones de.
.
.
, del personal sanitari.
¿Saben vostés qui defensava, qui protegia la meua amiga Maria Àngels quan era assetjada pels puters que pul·lulaven per aquella zona?
Doncs les dones trans que estaven allí al carrer.

I jo voldria hui tornar-los a aquelles dones el meu agraïment.
Amb la meua intervenció, demanant-los que donen suport a aquesta llei i, per suposat, amb el meu vot, vull donar-los les gràcies a aquelles persones, a aquelles donen que estant en una situació terrible de desprotecció, protegien la integritat d'una altra persona.

Mire, nosaltres tenim una ferramenta que jo no tenia per a combatre aquelles injustícies.
Tenim l'obligació moral i el privilegi de canviar la vida de les persones amb el nostre vot.

Aquesta, senyories, és una bona llei, ja ho hem dit, una llei que reconeix una realitat obvia com és la diversitat, que no fa una altra cosa que reconéixer a una part de la societat, a les persones trans, allò que és seu, el dret a la ciutadania plena.
És una llei, a més, també s'ha dit, molt treballada, on hem tingut l'oportunitat de participar tant el govern com associacions, col·lectius, tots els grups polítics.
I volia donar-vos també l'enhorabona a tots i totes els qui heu participat i heu col·laborat.

Evidentment, no podem acceptar les esmenes del PP, perquè és que suposaven esborrar la finalitat d'aquesta llei.
Van presentar vostés propostes, com bé ha dit la senyora Cabedo, inclús per a canviar el títol de la llei.
Volien negar la realitat dels menors trans; a més, és precisament a les persones més joves a qui tornen a patologitzar fent-los passar una prova per a demostrar qui són.
És que són esmenes preocupants, com la 41, la 41 que fa referència a l'article 23 i que es refereix a la formació en matèria d'identitat de gènere i que obri un passadís, com sempre, per a colar l'objecció de consciència, una cosa en la qual vostés són experts, perquè no cal només recordar l'objecció que van fer a la llei d'interrupció voluntària de l'embaràs, que vam vore serveis i hospitals públics sencers objectant, una cosa extraordinària.

Però hi ha una esmena que ens resulta tragicòmica, ja els ho vaig a la comissió, la número 7, eixa que lleva l'expressió Â«dret d'autodeterminació de gènereÂ».
Però que veuen vostés ahí?
Identitats de gènere independentistes o què?
O siga, és que fa referència a prendre decisions respecte a la qualitat de vida sense interferències, és això, senyories.
Recorden aquell regidor de Gandia que va arrancar una escultura de Toni Miró, perquè veia símbolos catalanistas ocultos.

Encara no entenem massa bé la seua postura.
Els hem preguntat esta setmana que què pensaven votar i ens van dir que no ho tenien clar.
No sabem si estan vostés en el quart nivell de discriminació que deia el meu estimat Pedro Zerolo, que deia exactament: Â«Els mercaders de la decència neguen la seua condició de discriminadors, que agiten la por i que es mostren disposats a acceptar una part negant el tot.
Â» Espere que ara ens ho explicaran bé.
Perquè quina llàstima si com a societat no tenim clar que s'ha de garantir la igualtat de drets entre totes les persones.

I, miren, no ens valdrà una abstenció davant aquesta llei, conforme va fer el seu grup a l'assemblea de Madrid, perquè un grup no se pot posar de perfil quan s'està parlant de garantir els drets humans de les persones.
Perquè, com va dir Gramsci en el seu odi als indiferents: Â«La indiferència és la bola de plom per al renovador, és la matèria inert en la qual s'ofeguen els estusiasmes; la indiferència actua potentment en la història, passivament, però actua.
Â»

El Grup Socialista, com Hebbel i com Gramsci, i com el president Ximo Puig, que li agrada molt anomenar-los, creien que viure és prendre partit.
Sincerament no podem entendre com es pot estar en contra d'aquesta llei si no és obeint una ideologia reaccionària.

Jo, senyories, els regalaré el consell que em donava sempre ma mare: fer bondat.
Senyories, fem bondat i aprovem aquesta llei.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Per a explicació de posició del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada María Bernal per un temps màxim de huit minuts.

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidente.

Buenos días, señorías.

En primer lugar, quiero saludar a todos los colectivos que hoy nos acompañen en el debate y que veo en la tribuna.

El Grupo Parlamentario Popular es favorable a una ley que apueste por la libertad, por la igualdad de oportunidades, la no discriminación y garantizar los derechos de las personas transexuales.
Somos sensibles con las situaciones de discriminación, prejuicios, incluso a los efectos, actitudes y conductas a veces hostiles que padecen día a día.

El Grupo Parlamentario Popular es favorable a que se garantice la atención social y sanitaria para los colectivos transexuales.
Por eso, el gobierno del Partido Popular incluyó, dentro de la cartera de servicios de salud, la mayor parte de los tratamientos de los que se habla en esta ley.
(Aplaudiments)

Ustedes han presentado un proyecto de ley que se queda corto en aspectos importantes por no regularlos bien.
Dicen que presentan una ley que garantiza los derechos a todas las personas trans.
Y, perdonen, pero el Grupo Popular en eso no puede estar de acuerdo.

El Grupo Parlamentario Popular es favorable a una ley de protección y garantías.
Ustedes, con este proyecto de ley, no pueden ofrecer garantías.
.
.
, quienes aprobando esta ley se pueden encontrar que pasado mañana se la lleven a un tribunal y se la eche para atrás.

El proyecto de ley que ustedes traen a esta cámara para su aprobación no es el mejor proyecto de ley que ustedes podían hacer.
Nosotros no podemos apoyar un proyecto de ley que no cumple el ordenamiento jurídico, que salta a los padres y a las familias al no contar con ellos para las decisiones sobre sus hijos menores, no protege a los menores al crear inseguridad, vulnera los derechos fundamentales, vulnera la libertad a la educación.
Si la familia se opone a autorizar un tratamiento relacionado con la transexualidad se podrá recurrir ante la autoridad judicial.
Es violencia familiar no respetar la identidad de género o expresión de género sentida del menor por cualquier miembro de la familia.
Solo podrán formar en los centros las asociaciones a los profesores.
Se eliminan los informes médicos y psicológicos, creando una inseguridad jurídica y médica sobre todo en el caso de los menores.

Una ley en la cual no han tenido en cuenta la opinión médica y han dejado de lado a los profesionales que atienden a las personas a las que va dirigida esta ley.
Han dejado de lado a profesionales del ámbito sanitario, a profesionales del ámbito educativo, a profesionales del ámbito de los servicios sociales, a profesionales del ámbito jurídico.
Ustedes incluyen nuevos servicios, pero no disponen de profesionales para llevarlos a cabo.

Presupuesto habrá, pero gracias a una colaboración en una enmienda del Grupo Popular y otros grupos parlamentarios, no gracias a este Consell.
(Aplaudiments) Aun así, en la actual memoria económica, el presupuesto es insuficiente y ya veremos si ustedes ponen ese presupuesto para ejecutar la ley.

Así que, por favor, y se lo pido por favor, no engañen, no engañen diciendo que van a poner servicios que no van a crear, que lo acabamos de ver en Andalucía que han desmantelado la unidad de género de proximidad de Málaga y han denunciado al propio gobierno de Andalucía por no cumplir la ley que ellos mismos aprobaron.
Y es que las personas transexuales tengan el derecho a la atención especializada que necesitan.

Ustedes hacen una ley que impone, impone, pero no han aceptado nada de las mejoras que ha hecho el Grupo Parlamentario Popular con sus enmiendas.
Unas que mejoraban el texto, como ¿por qué ustedes no han aceptado que sea profesionales sanitarios los que hagan las formaciones en los colegios?
¿Por qué no han aceptado que se incluyan tratamientos para las personas que libremente decidan parar la transición al género sentido?
¿Por qué no han aceptado que los menores necesiten un informe psicológico o médico para empezar un tratamiento hormonal?
¿Por qué no han aceptado un informe de servicios sociales antes de acudir a la fiscalía de menores?

No han querido hacer caso al Consell Jurídic Consultiu y tampoco han querido hacer caso a la abogacía de La Generalitat.
Pero tampoco han hecho caso a la sociedad con las enmiendas que han pedido mejorar la ley.
Es una ley que presenta deficiencias, unas deficiencias que ni los propios letrados que asesoran al Consell, el Consell que trae la ley aquí al parlamento, no han podido sostener.

Una ley que está mal hecha.
Ustedes son los que no llegan, es que se quedan a medias.
Una ley de derechos fundamentales que nazca ya quedándose a medias no es definitiva.
Va en contra de leyes nacionales, incluso de leyes que ustedes han ayudado a realizar o han realizado, como la Ley 3/2007, la ley de cambio registral.
Pero ustedes esto no lo cuentan, esto lo dejan de un lado.

Nosotros somos favorables a la adopción de medidas que ayuden a las personas trans evitando su discriminación y colaborando con el desarrollo personal y profesional.
Nosotros creemos que se trata de una cuestión de derechos civiles y sociales y que afecta a las personas trans y a la sociedad en cuya defensa, lucha y mejora deberíamos de estar todos juntos, las entidades, por supuesto, pero también los profesionales que atienden las familias y las personas de la sociedad, porque no todas las personas trans pertenecen a un colectivo y ustedes lo saben mejor que yo.
Es la ley de los colectivos, sí, pero también debería ser la ley de las personas, de las familias y de la sociedad.

Señorías, estamos aquí y creamos leyes para garantizar los mejores derechos para los ciudadanos.
Pero ustedes con esta ley lo único que están creando son expectativas y una ley política que no resuelve los problemas reales.

Miren ustedes, hacen una ley en la que solo han aceptado una enmienda del Grupo Popular, una enmienda importante, porque es el presupuesto, una enmienda.
Ustedes no han querido consensuar, ni han querido en ningún momento que esta ley salga adelante por unanimidad.
Ustedes lo que han querido es que en todo momento el Grupo Parlamentario Popular votara que no.
A ustedes no les ha interesado una foto de todos los grupos parlamentarios votando esta ley.
(Aplaudiments) En la ley que debatiremos a continuación, ustedes sí que han apoyado enmiendas, pero ustedes querían que el Grupo Popular votara que no a esta ley.

El Grupo Parlamentario Popular pone en valor a las personas y trabaja por las personas.
El Grupo Popular ha escuchado a la sociedad y hace sus enmiendas que han presentado en participación ciudadana.
Este grupo parlamentario que yo represento es favorable a la adoración de medidas que ayuden a las personas trans.
Pero no podemos respaldar esta ley, porque se trata de una ley política que no resuelve los problemas de las personas transexuales, tan solo crea más problemas y, lo más importante, genera expectativas que no se van a cumplir y eso me parece injusto e irresponsable para las personas que con toda su buena voluntad nos han ayudado a realizar esta ley.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Senyories, si no hi ha rèpliques… Sí que hi ha rèpliques.

Senyora Cabedo, té vosté la paraula.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyor president.

Una rèplica ràpida, però la veritat és que no sabria per on començar.
Vosté ha dit que aquesta llei, efectivament, és una llei dels col·lectius, però que també ha de ser una llei de les persones.
Senyora Bernal, l'ha traït el seu subconscient.
És que les persones trans no són persones per a vostés?
(Veus)

Aquesta llei és una llei… (Veus)

El senyor president:

Senyories, silenci.

La senyora Cabedo Laborda:

Aquesta llei és una llei del segle XXI, sap?
Nosaltres quan fem lleis que tenen un impacte directe en les persones trans òbviament a qui escoltarem serà a les persones trans.
Nosaltres no som d'eixes persones que legislem sobre el cos de les dones i no els preguntem a les dones.
Nosaltres som de les persones que quan legislem sobre un col·lectiu li preguntem sobre el col·lectiu.
Aquelles lleis del segle XIX on només un home blanc heterosexual legislava sobre tots els altres tipus de persones ja són d'un altre segle.
(Aplaudiments)

Que nosaltres només li hem aprovat una esmena sobre els pressupostos?
Efectivament, és que a vostés l'únic que els preocupa són els diners, i és que a la dignitat de les persones no se'ls fica preu, encara i aixina mos hem sentat i hem fet una transaccional per assegurar els pressupostos.
Tota la resta, com són esmenes transfòbiques, òbviament no li les hem pogut aprovar.
(Aplaudiments)

Després vosté, també, ha dit que perquè nosaltres no volem una prova psicològica o mèdica.
Encara no li ha quedat clar després de totes les compareixences?
És que nosaltres creiem que aquestes persones no estan malaltes i, per tant, igual que una persona cis té clar quina és la seua ideologia, una persona trans també.
No estan malaltes, senyora Bernal, per això no volem una prova psicològica o mèdica.
(Aplaudiments)

El més curiós de tot és que vosté ens ha dit que no teníem en compte l'opinió mèdica.
Vaya por Dios, perquè nosaltres vam portar un sexòleg que ens va parlar sobre açò.
Justament el Partit Popular és qui no va avalar en ningun moment una persona mèdica per a la comissió de compareixences.
És a dir, que vostés sí que són els que no han tingut en compte l'opinió mèdica de les persones, perquè si no haguera escoltat el sexòleg que allí va anar.
(Remors) Sexòleg, sí, sexòleg, la persona professional que sap sobre sexualitat i sobre sexe i, per tant, també gènere.

I, per últim, (veus) .
.
.

El senyor president:

Senyories, un poquet de silenci.

La senyora Cabedo Laborda:

.
.
.
vosté ha començat la seua intervenció dient que el Partit Popular (veus) .
.
.

El senyor president:

Sí, senyories, demane una miqueta de silenci, per favor, per a poder escoltar l'oradora.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies.

I, per últim, vosté ha començat la seua intervenció dient que el Partit Popular era sensible a les persones trans.
Mire, senyora Bernal, açò no és una qüestió de sensibilitat, no és que a nosaltres ens cau molt bé el col·lectiu trans i somos sensibles con su causa.
Açò és una qüestió de dignitat.
I, si vostés ho hagueren entés des del primer moment, avui votarien que sí a aquesta llei.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor Ferri, per a rèplica.
(El vicepresident segon, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«No, no, espera.
Espera, que tiene derecho a replicar ella.
Â») ¿Sí, vol replicar d'un en un?
Sí?
Sí, té dret, té dret.
No l'havia vista, disculpe.
(Se sent una veu que diu: Â«No se preocupe.
Â»)

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidente.

Señora Cabedo, creo que la que no me ha entendido ha sido usted porque yo, cuando hablo de personas, hablo de todas las personas.
Por eso hablo de personas en general; de todas las personas, de todos los seres humanos, de todas, todas las personas, da igual la raza, el sexo…, todas las personas.
(Aplaudiments)

Y usted me ha dicho todo eso.
Y a mí la verdad es que me impresiona que usted me diga eso y que me diga que es que ustedes son sensibles… Pues, mire, (veus) yo he dicho que nosotros éramos sensibles a las personas trans.
Pues, mire, yo siento sensibilidad por muchas personas, y mi grupo también, y por eso lo he dicho.
Pero también le digo que me sorprende porque ustedes, por ejemplo, la semana pasada no tuvieron esa sensibilidad para derogar la ley de maternidad.
(Aplaudiments)

Mire, le voy a leer un artículo de una ley: Â«A la ausencia de trastornos de personalidad que pudiera influir de forma determinada en la existencia de la disonancia reseñada en el punto anteriorÂ».
¿Sabe de qué ley es esta?
De la Ley 3/2017, aprobada por el PSOE en el parlamento nacional para el cambio registral de nombre.
(Veus) Ya, pero yo le voy a explicar lo que usted me ha rebatido.
Entonces, yo tendré mis argumentos, ¿no?
¿O es que ahora tampoco puedo hablar ni puedo rebatirle ni puedo replicarle?
(Veus) Bien.

Y, miren, nosotros también llevamos a un médico a la participación ciudadana, también vino un médico y también dio su opinión.
Y nosotros cogimos la opinión de todas las personas que vinieron a la participación ciudadana, porque pensamos que todas las opiniones son importantes de escuchar.
Todas las personas que se registran para venir aquí para la participación ciudadana son importantes.
Pero ustedes igual es que sí que es cierto que en el ámbito sanitario…, aquí no está ni la consellera de sanidad, no sé si es que la ley no le importa mucho o qué pasa, pero no está.

Y, por último, le diré, estamos hablando de inclusión.
Y yo creo que lo más importante es respetar las diferentes ideas.
Yo ya le he dicho por qué nosotros no podemos apoyar la ley.
Yo respeto las suyas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Bernal.

Sí, senyor Ferri, per a rèplica.
Ara sí.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bernal.

Tot el Grup Parlamentari Popular.

Miren, vostés no són creïbles, no son creïbles quan vénen ací a dir que vostés estan a favor dels drets de les persones trans i després van a votar en contra.

Però és que vaig a fer-los una retrospectiva de què passava abans.
La legislatura passada, amb majoria absoluta del Partit Popular:

Compromís presentà mesures contra els assetjaments, sensibilització i formació en l'educació.
¿Què va votar el Partit Popular?
En contra.

Compromís presenta iniciatives per a tractar la situació de les persones LGTBI en la tercera edat.
¿Què va votar el Partit Popular?
En contra.

Compromís presenta iniciatives per a impulsar la lluita policial contra l'LGTBIfòbia.
¿Què va votar el Partit Popular?
En contra.

Compromís va presentar proposicions de solidaritat en la lluita internacional contra l'LGTBIfòbia.
¿Què va votar el Partit Popular?
En contra.
(Veus)

Compromís va presentar que les dones lesbianes estigueren en el consell de la dona.
¿Què va votar el Partit Popular?
En contra.
(Veus)

I això, senyories, en una legislatura on el Partit Popular tenia majoria absoluta.
Vostés, ¿per què votaven en contra i per què van a votar en contra a esta llei?
Pel mateix motiu que votaven en contra abans, perquè vostés no creuen en la igualtat LGTBI.
Vostés tenen LGTBIfòbia, vostés tenen transfòbia.
(Aplaudiments)

Senyories del Partit Popular, esta és una llei que garantix drets.
¿Per què van a votar vostés en contra?
¿Com pot estar una persona en contra que les persones tinguen drets?

Vostés parlen: Â«No, nosotros hubiésemos hecho una ley de protección y de garantía.
Â» Senyories, és que el dret a la no-discriminació ja existix.
Nosaltres volem que les persones transsexuals tinguen dret a la seua pròpia identitat i a la seua expressió de gènere.
Això és el que diu esta llei i el que vostés han esmenat contínuament.

I li contaré una esmena, l'esmena sobre les persones de la tercera edat en les residències.
On nosaltres garantíem el dret a la identitat, vostés parlen només de no-discriminació.
La no-discriminació ja existix, senyories del Partit Popular.
Nosaltres volem garantir el dret a la identitat i expressió de gènere.

Vostés parlen i pregunten.
.
.
, vosté ha preguntat: Â«¿Por qué no están a favor de que se expida un certificado a los menores?
Â».
És molt senzill, senyora Bernal, és molt senzill.
És que la diversitat no és un trastorn.
És que no fa falta un certificat per a una cosa que no existix.
La diversitat no és un trastorn.
Les persones trans no són malaltes.

Vosté també preguntava que esta llei.
.
.
, vosté deia: Â«Esta ley no permite que los padres puedan decidir sobre el tema de los menores, si deben de tener un tratamiento o no.
Â» Evidentment, se pot judicialitzar.
Però és que, senyora Bernal, els drets dels menors no poden estar subjectes als drets dels adults, perquè els menors no tenen ideologia, (protestes) els menors l'únic que saben és que se senten xiquet o xiqueta,.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor Ferri Fayos:

.
.
.
els xiquets només saben que se senten xiquet o xiqueta, no com els adults, que tenen ideologia, ideologia de l'odi, (aplaudiments) que és la que promouen vostés.

I, mire, mire, sí, vosté diu: Â«Es una pena que ustedes no han querido contar con el voto del Partido Popular en esta ley.
Â» Clar que volíem comptar en el vot del Partit Popular en esta llei.
El que no volíem, senyories, que si havíem de triar entre fer una llei útil i tindre el vot del Partit Popular, evidentment ho tenim molt clar, ho tenim molt clar, volem fer una llei útil, estar al costat de les persones trans que avui ens acompanyen ací, que estan ahí, en el món, esperant que els governs treballen per elles.

Senyories, nosaltres al costat de les persones trans; vostés al costat de busos de l'odi i de persones que lluiten en l'odi.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Ara sí.
Quan vosté vullga, senyora Bernal.

La senyora Bernal Talavera:

Señor Ferri, sí que creemos en la igualdad, y creo que lo ven todos los días, cuando tenemos comisión de igualdad, en todas las cosas que se aprueban por unanimidad.
Y el Grupo Popular también muchas de esas cosas las registra en esa comisión y las debate.
Entonces, sí que queremos la igualdad, y lo saben perfectamente.

Protección y garantías, claro que queremos protección y garantías.
Porque, al final, esas personas pueden sufrir mucho; y por eso queremos protecciones y garantías, para hacer la mejor ley.
Porque no… Ya se lo he dicho muchas veces, es que no solo estas protecciones y garantías las hemos exigido nosotros, es que se las han exigido los informes jurídicos, no solo el Partido Popular.

Usted me dice que es que en mi intervención he dicho lo de los informes psicológicos.
Ya, pero, ¿por qué ustedes han rechazado que los servicios sociales puedan intervenir o estar, como en todos los procesos en los que hay menores en medio?
Porque, al final, estos profesionales, los servicios sociales, están día a día en contacto con muchas situaciones.
Y creo que también son expertos para estar dentro de esta ley, y se les excluye en esa parte.

Y usted me dice que lucha contra las fobias.
Pero hay una con la que no luchan.
Y, mire, la verdad es que… Se lo diré, pero es que, al final, ustedes parece que tengan PPfobia, porque es que, al final, ustedes sienten una fobia a veces por la bancada popular que no se la pueden imaginar.
(Veus i aplaudiments)

Yo ya se lo he dicho antes, que aquí estamos hablando de inclusión -se lo he dicho a la señora Cabedo-, y creo que hay que respetar las diferentes ideas que tenemos todos, siempre desde el respeto.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Bernal.

Senyories, hem finalitzat el debat.
I, després d'este important debat, anem a passar a la votació.
Anem a votar.

Senyories, anem a votar primer les esmenes.

Senyories, anem a votar, seguidament, les esmenes del Grup Parlamentari Popular números 4 a 8, 12 a 17, 22, 24, 26, 29, 31 a 33, 35 a 39, 41, 48, 50, 52 i 57 -esmenes del Grup Parlamentari Popular-.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queden rebutjades les esmenes per 60 vots en contra, 28 vots a favor.

Senyories, anem a votar ara l'esmena número 13.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Ha votat Fernando també.
Â» Veus) Sí?
Ha votat?
Doncs, cal afegir un més.
(Se sent una veu que diu: Â«Afegir un no.
61 serien.
Â») Afegir un vot negatiu a la votació anterior.

Anem a votar ara l'esmena número 13 del Grup Parlamentari Popular.
(Un diputat, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Sí, has dicho de la 12 a la 17.
Â») No, no, no, no.
Anteriorment he dit 12, 14 a 17.
.
.
(Se senten veus que diuen: Â«Té igual.
Â») Bé, té igual.
Anem a votar l'esmena número 13.
Senyories, comença la votació.
Queda rebutjada l'esmena per 48 vots en contra -comptem el vot del senyor Fernando Delgado, del diputat-, 28 vots favorables, 12 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Passem a votar l'esmena número 51, del Grup Parlamentari Popular.
Senyories, comença la votació.
Senyories, l'esmena ha estat rebutjada per 48 vots en contra, 28 vots favorables, 11 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Senyories, anem a votar ara l'esmena número 54.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda rebutjada l'esmena per 49 vots en contra, 40 vots favorables.

Senyories, anem a votar ara ja l'articulat de la llei.

En primer lloc, votarem conjuntament els articles números 1, 3, 5, 8, 9, 12, 13 -que és nou-, 14 a 17, 21 a 24, 30, 34, 35, 36, 38, 46 i exposició de motius.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queden aprovats els articles amb 61 vots favorables, 28 en contra, 0 abstencions.

I ara anem a votar els articles de la llei 2, 4, 6, 7, 11, 33, 37, 44, 45, 47 a 54 i la disposició addicional primera i disposició final primera.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queden aprovats els articles i disposicions mencionades, amb 60 vots favorables, 0 en contra, 28 abstencions.
60 vots favorables.

Senyories, ara anem a votar la resta d'articles del projecte de llei i disposicions que configuren el projecte de llei.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queden aprovats la resta d'articles i disposicions amb 89.
.
.
Bé, en tot cas per unanimitat, amb 88 vots.

Senyories, ara anem a votar ja finalment tot el projecte de llei, el projecte de llei en el seu conjunt.
Senyories, comença la votació.
Senyories, queda aprovat el projecte de llei amb (aplaudiments) 61 vots favorables, 28 vots en contra.

Proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, del patrimoni cultural valencià, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Educació i Cultura (BOC número 162)

El senyor president:

Senyories, una vegada conclòs este punt, amb l'aprovació del projecte de llei, passem a l'últim punt de l'ordre del dia, que és el 14, que és debat i votació del dictamen de la Comissió d'Educació i Cultura, sobre la proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, del patrimoni cultural valencià, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la presentació del dictamen de la comissió, té la paraula la presidenta de la Comissió d'Educació i Cultura, Marian Campello.

La senyora Campello Moreno:

Moltes gràcies, senyor president.
.
.
Senyora presidenta.
(Rient)

Il·lustres senyories, em correspon, com a presidenta de la Comissió d'Educació i Cultura, per acord unànime de la comissió, presentar el dictamen sobre la Proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, de l'11 de juny, del patrimoni cultural valencià.

La proposició de llei va tindre entrada en el registre general de Les Corts el dia 12 d'abril de 2016.
Va ser tramitada per la Mesa de Les Corts el dia 19 del mateix mes, i publicada en el Butlletí Oficial de Les Corts número 72, del 27 d'abril.

Una vegada publicada la proposició de llei, es va rebre el 17 de maig de 2016 el criteri favorable del Consell a la presa en consideració.
El criteri del Consell va ser tramitat per la mesa d'aquest mateix dia i publicat en el Butlletí Oficial de Les Corts número 80, del 25 de maig.

La mesa de la cambra va acordar la remissió de la proposició a la Comissió d'Educació i Cultura i va obrir el termini de cinc dies perquè es pugueren presentar les propostes de compareixences i esmenes en el procediment de participació ciutadana, en compliment de l'article 182 del Reglament de Les Corts.

Les compareixences d'aquest procediment es van realitzar en la comissió del dia 12 de juliol de 2016.

Una vegada finalitzat el procediment de participació ciutadana, es va obrir el termini perquè els diputats i diputades pugueren presentar esmenes a la proposició de llei, que va finalitzar el 21 de setembre.

Es van presentar un total de deu esmenes.
Dos del Grup Parlamentari Popular, una del Grup Parlamentari Socialista, una del Grup Parlamentari Compromís i una altra del Grup Parlamentari Ciudadanos.
I cinc del Grup Parlamentari Podemos-Podem.

La mesa de la Comissió d'Educació i Cultura, en la reunió del dia 10 de novembre de l'any passat, va realitzar l'ordenació de les deu esmenes parcials presentades, el document de la qual es va publicar en el Butlletí Oficial de Les Corts número 128, del 18 de novembre.

La Comissió d'Educació i Cultura es va reunir el proppassat dia 2 de març per a emetre el dictamen que hui presente a les vostres senyories.

En el transcurs de la sessió de la comissió, es va assolir un gran consens, com es demostra que, a hores d'ara, no queda viva cap esmena parcial.
Això és així perquè es van aprovar unànimement les cinc esmenes parcials del Grup Parlamentari Podemos-Podem i una esmena transaccional al conjunt de les esmenes parcials, que suposava la caiguda de les esmenes presentades per la resta de grups parlamentaris.

Finalment, la Comissió d'Educació i Cultura va acordar facultar els serveis jurídics de la cambra per a l'adaptació formal del text de la proposició de llei al dictamen, a fi d'incorporar totes les esmenes aprovades.
I és este el dictamen que hui sotmetem a debat i, si escau, a aprovació del Ple de Les Corts.

Espere i desitge, com a presidenta de la Comissió d'Educació i Cultura, a la qual agraïsc la designació per a este acte, que el debat d'ara puga ser possible i aconseguir el mateix consens assolit en la comissió per a l'aprovació de la llei.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Campello.

I per a fer l'explicació de la posició de cada grup, té la paraula per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, la senyora diputada Llum Quiñonero.

La senyora Quiñonero Hernández:

Bon dia, presidenta.

Bon dia de nou.

Antes de nada quería señalar, quería manifestar el apoyo de mi grupo, en mi nombre y en el de mi grupo, a la joven Cassandra condenada por un tuit contra el que fue mano derecha del dictador, miembro del Opus Dei, Carrero Blanco.
(Aplaudiments) Si Tip y Coll hacían chistes sobre Carrero sin problemas en los años ochenta y ahora se puede ir a la cárcel por ello, es que hemos retrocedido cuarenta años.
Este es un tuit del juez Ximo Boix.

Y paso al asunto que nos concierne, que tiene que ver también con la memoria democrática y el patrimonio de la guerra civil.
Â«El legado histórico militar de la guerra civil corre el riesgo de desaparecer por la falta de protección legalÂ», titulaba el diario Levante en marzo de 2005.
Pasaron los lustros y así quedó la cosa con el abandono y el desdén de quienes han mal gobernado nuestra comunitat durante más de veinte años y quienes…

Se ve que no les interesa el asunto.
Quienes no han querido que quedara huella del desastre que supuso para nuestra sociedad el golpe de estado contra la democracia que acabó en dictadura, tras una guerra espantosa que enfrentó al propio ejército y a la sociedad en su totalidad.
Bueno, pues esperamos cambiar ese estado de cosas, va siendo hora.

Saludamos y apoyamos la propuesta que trajo a la comisión el Grupo Compromís y celebramos el acuerdo en comisión que hará posible la modificación de esta ley y su mejora, y que llegó con el propósito fundamental de proteger el patrimonio arquitectónico civil y militar de la guerra civil, y que hemos discutido y ampliado en algunas materias sobre todo ello en el mejor de los ambientes, asuntos que celebro, que celebramos todos enormemente.

Cuando comenzamos a discutir la modificación de este proyecto de ley, que hoy saldrá aprobado de este pleno, estaba en ciernes el debate sobre la ley de memoria democrática, que presenta la conselleria que ostenta la consellera Bravo.
De haberlo tenido entonces, estoy segura que hubiéramos considerado de otro modo las modificaciones que abordamos, ya que a su vez la ley de la Conselleria de Justícia, Administració Pública i Reformes Democràtiques trata también sobre los espacios de memoria y propone en su proyecto su catalogación y protección.

En cualquier caso, tanto en comisión de cultura como en la propuesta de la conselleria, lo que se persigue es el afán de proteger el patrimonio, convertir los espacios en hitos patrimoniales de nuestra historia y de nuestra memoria, y en defensa de la democracia.
Coordinar las propuestas para revitalizar nuestra tarea y defender la democracia es un asunto también que nos concierne y que debemos cuidar.

Los principales escenarios de la guerra civil no han gozado hasta el momento de ningún tipo de protección legal, ni tampoco han existido políticas de divulgación de un legado patrimonial dejado en el olvido.

El Consell Valencià de Cultura, ya en el 2004, elaboró un informe que recomendaba la protección y promoción, y señaló entonces la necesidad de conservar el patrimonio histórico de la guerra civil valenciano y en particular las líneas de defensa que permanecen expuestas, decía, al expolio, a la degradación natural y a la expansión urbanística.
Se ve que a las autoridades del momento no les preocupaba que eso ocurriera.
Por eso, queremos modificarlo.

¿Qué necesita esta ley?
Pues esta ley va a necesitar medios, recursos, presupuestos, señorías.
La voluntad de proteger y legislar en favor de nuestro patrimonio no va a ser suficiente.
Pongámonos a ello.
Las enmiendas han sido discutidas y apoyadas, transaccionadas, buen camino.

Mi grupo parlamentario también propuso, y fue aceptada, la enmienda de incentivar la protección del patrimonio a través del reconocimiento anual a personas, entidades o corporaciones que se hayan distinguido en actividades de conservación, protección del patrimonio valenciano.

Solo me queda felicitar a la comisión por su trabajo y por su excelente ambiente.

Muchas gracias, señorías.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señora Quiñonero.

Per part del Grup Parlamentari Ciudadanos, el senyor Alberto García.

El senyor García Salvador:

Gràcies, presidenta.

Bé, breument, nosaltres hem recolzat la modificació dels articles 45.
2, 57 i 89 i la disposició addicional cinquena de la Llei 4/1998, i ho hem fet per quatre raons fonamentalsÂ : primerament, perquè ja i definitivament volem el reconeiximent dels nuclis històrics tradicionals com a béns immobles de rellevància local, que això ja definitivament quede ancorat en la legislació.

Per què diem açò?
Perquè no apareixien en la llei del 1998, sí que apareixen els nuclis històrics tradicionals en la llei del 2007, tornen a desaparéixer en una llei del 2012, la llei d'acompanyament, i el que volem ja és que definitivament, com ha dit, quede ancorat i quede clarament enregistrat que els nuclis històrics tradicionals han de ser protegits com a béns immobles de rellevància local.

En segon lloc, perquè s'han acceptat les nostres esmenes.
S'accepta l'esmena que se consideren com a béns de rellevància local els antics molins d'aigua i els rellotges de sol anteriors al segle XX.

I també vam incloure una cosa que s'havia oblidat en la comissió, a instàncies d'un membre de participació ciutadana, que eren els forns de calç.
Vam dir que sí i vam col·laborar perquè esta modificació de la llei fóra una realitat, perquè tenim molt d'interés que les construccions defensives de la guerra civil, aquelles línies defensives que protegien la capital València, com eren els búnquers i trinxeres, no queden oblidats.

I també perquè aquells edificis que van simbolitzar València com a capital de la República, ara fa huitanta anys, l'any 1936, l'any 1937, no quedaren en l'oblit, una cosa que la historiografia contemporània no planteja i no estudia amb massa interés.
Per estes quatre coses és perquè nosaltres vam decidir recolzar esta llei.

Finalment, agrair el treball de la comissió i donar l'enhorabona i felicitar el company García, de Compromís, per la seua iniciativa.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Senyor García Latorre, Francesc García, té vosté la paraula, per a explicació de la posició.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyor president.

Â«Ausencia en todo veo: / tus ojos lo reflejan.
/ Ausencia en todo escucho: / tu voz a tiempo suena.
/ Ausencia en todo aspiro: / tu aliento huele a hierba.
/ Ausencia en todo toco: / tu cuerpo se despuebla.
/ Ausencia en todo pruebo: / tu boca me destierra.
/ Ausencia en todo siento: / ausencia, ausencia, ausencia.
Â» Poema estret del Cancionero y romancero de ausencias.

Esta setmana commemorem el 75 aniversari, 75 anys d'absència d'un gran home, un patriota il·lustre, d'un home compromés amb la seua terra, la seua gent i els seus ideals.
Estem parlant del gran poeta valencià Miguel Hernández.
Un valencià que va lluitar i morir per defensar la pau, la justícia, la democràcia i la llibertat d'un poble.

Igual que també estem commemorant els huitanta anys que el govern legítim de la Segona República va tindre la seua seu institucional ací, a la nostra terra.
Quin millor moment que este per a modificar la llei?
Quin millor homenatge, en este cas, al poeta de la terra?

En este marc de la història, on s'han quedat pel camí moltes absències, moltes, i moltes desmemòries, també moltes, portem avui l'aprovació i la modificació de la llei de patrimoni cultural valencià.
Una modificació que es va presentar pel Grup Parlamentari Compromís amb un objectiu clar: la protecció amb caràcter general com a bé de rellevància local, i amb esta denominació ser incloses en els respectius catàlegs de béns i espais protegits dos elements molt concrets.

Un, els nuclis històrics tradicionals, que el company Alberto García ja ha fet la seua esment, el perquè, perquè havien desaparegut del que era el cos legislatiu, encara que apareixia en el reglamentari.
I, sobretot, el patrimoni històric i arqueològic civil i militar de la guerra civil a la Comunitat Valenciana, a més dels espais singulars rellevants històrics de la capitalitat valenciana.

Com tots aquells edificis que s'utilitzaren de seu del govern de la Segona República i a més dels espais rellevants que varen utilitzar personatges importants d'aquell moment.
Estem parlant entre el 1936 i el 1939.
Durant la tramitació ens hem de felicitar que s'han fet noves aportacions, tant per les entitats i persones que han participat en el procés participatiu com per part de tots els grups parlamentaris.
En eixe sentit volem agrair hui l'assistència d'alguns dels que vingueren a participar en eixe procés participatiu.

I volem agrair concretament la participació del senyor Esteban Clemente des de la seua associació de Senderos con Historia, que ens va fer un referent molt important de per què s'ha de protegir este patrimoni; al senyor José Durbán Aparisi, historiador i que va ser un dels impulsors de bens d'interés cultural d'una de les línies defensives, la Immediata, des del Puig a Los Carasoles i que se va tramitar fins alguna iniciativa parlamentaria ací; a Fina Císcar, també pel seu impuls a través de l'Ateneu Cultural San Antonio de Benagéber, que han estat molt de temps lluitant i treballant perquè este patrimoni fora realitat; a Edelmir Galdón i al senyor Lluís Martínez Ramírez.

També a totes les associacions i entitats de la recuperació de la memòria històrica que han estat presents i ens han aconsellat en tot este procés.
Al Consell Valencià de Cultura i, com no, a totes aquelles persones historiadores que ho han fet possible.
I també vull fer extensible tota esta felicitació del treball que s'ha fet en la comissió: al senyor Miguel Ángel Mulet, al senyor Fernando Delgado -que hui no el tenim present però també està participatiu-, Mercedes Caballero, Mercedes Ventura, Alberto García i Llum Quiñonero que han participat en l'elaboració d'esta proposta.

Entre totes i tots hem articulat una proposta consensuada que servirà de referent perquè part de la nostra història siga conservada, preservada i -el més important- puga ser difosa a generacions futures bona part del patrimoni urbà que forma part de la fisonomia, cultura i formes de viure i conviure dels pobles valencians, amb la regulació i definició dels nuclis històrics tradicionals, i també el que és la protecció del patrimoni civil i militar i espais i edificis, en eixa clara vocació de treballar per una cultura de la pau.

A més a més d'estos béns, també afegir la protecció de nous elements, com són els forns de calç, una indústria singular ací a la nostra terra i que ens va vindre també se'ns va explicar en el procés participatiu; els rellotges de sol, també un element característic i, fins i tot, algun poble de la nostra terra ha dedicat el seu turisme a la seua difusió.
En este cas, tenim una població de València que se diu Otos, anomenada el poble dels rellotges de sol, on han participat molta gent perquè estiguen allí presents i on podem vore'ls en un indret que és Ca Les Senyoretes, on un escriptor valencià que és Joan Olivares ens pot fer una gran explicació d'estos; i un altre element molt important, els molins d'aigua, que han sigut un referent en la cultura de l'aigua al nostre país.

Volguera acabar la meua intervenció dient que, possiblement, esta modificació legislativa serà un xicotet pas en la conservació i protecció del nostre patrimoni valencià, però segur que serà un gran pas per a la recuperació de la nostra memòria històrica, oblidada i silenciada durant tant i tant de temps.
Podent així modificar la història o la concepció de la història i l'última estrofa del poema de Miguel Hernández que llegia al principi, on feia referència a l'absència, l'absència, l'absència.
I dir alt, fort i clar que a partir d'ara estos elements patrimonials estaran presents, presents i molt presents.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.

Coneixerem ara la posició del Grup Parlamentari Socialista.
Fixarà la posició la il·lustre diputada Mercedes Caballero.
Supose que en este grup.
.
.
, en este.
.
.
, no n'hi hauran rèpliques.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Señor presidente, permítame que, aunque ya usted mismo ayer le deseó a mi compañero y amigo diputado Fernando Delgado una pronta recuperación, tenga hoy desde aquí una palabras especiales para él.
Quiero agradecerle públicamente el trabajo realizado en nombre del Grupo Socialista en esta modificación de la ley.
Él es el que debería estar aquí hoy deleitándonos con su verbo.
El nivel es tan alto que sólo espero no defraudar.
Y, por supuesto, mandarle desde aquí un abrazo.
Nos está viendo por la web (aplaudiments) y espero que la tecnología le transmita no sólo la imagen y el sonido sino este aplauso cariñoso.

Señorías, el Grupo Socialista ha apoyado desde el primer momento esta propuesta de modificación por varios motivos.
El primero, sin duda, porque completa y organiza no sólo la consideración del patrimonio sino también la memoria de todos y todas las y los valencianos.
Una memoria que tiene mucho que ver con sentimientos, con emociones, con imágenes, con lugares y todo ello merece tener el tratamiento adecuado por parte del Consell.

Las modificaciones que vamos a aprobar abarcan, como ya se ha puesto de manifiesto a lo largo de la tramitación y ahora mismo en esta trona, el ámbito histórico cultural.
Pero afectan también a otros temas como el turismo y la formación que, desde nuestro punto de vista, son muy importantes.
Porque, señorías, esta tierra además del sol y la playa que está fenomenal debe desarrollar otras líneas respecto al turismo.
El patrimonio que la historia nos ha dejado es una de ellas y deberíamos aprovecharnos para transmitirlo al mundo y, a través de él y sus enseñanzas, aprenderemos a no cometer los mismos errores una y otra vez.

La Ley 4/1998, del patrimonio cultural, aprobada en 1998, hablaba de patrimonio arqueológico y paleontológico, de jardines, de museos, de inventarios, de zonas, de parques, etcétera, etcétera, etcétera.
Pero no mencionaba, no sé si por olvido o de forma interesada, una parte importante del patrimonio cultural valenciano, la parte que ahora vamos a incluir.
Una laguna que dejó fuera de cualquier reconocimiento diferentes elementos como chimeneas, molinos o barracas tradicionales, parque de la arquitectura religiosa y sobre todo construcciones civiles y militares de la guerra civil y espacios singulares del gobierno de la República.

Señorías, desconozco si en esta cámara hay algún superespecialista en patrimonio histórico cultural pero, aunque así fuera, no es nuestra tarea catalogar o valorar esos bienes.
Por ello quiero insistir en la línea defendida por mi compañero Fernando Delgado en la importancia de la colaboración e implicación de expertos en la materia: historiadores, arquitectos, etcétera.
Para que estas consideraciones de bienes y su respectiva inclusión como bienes protegidos, sean lo más acertadas posibles.

Esta valoración previa, tal como nos advirtió ya el Consell en el informe sobre el criterio de modificación, es fundamental para que la propuesta que hoy aprobamos evite incluir todo en un mismo saco, independientemente de su valor real.
Quiero incidir en la importancia de diferenciar explícitamente los bienes que deben ser protegidos de los que deben ser catalogados.
Y, para ello, señorías, los ayuntamientos, las diputaciones, La Generalitat tienen magníficos funcionarios, grandes especialistas en patrimonio histórico cultural, que son los que están formados y tienen criterio para decidir sobre la cuestión que nos ocupa.
Esa es su tarea y la nuestra facilitarles el trabajo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, diputada.

Senyories, i ara ja per a fixar posició en nom del Grup Parlamentari Popular té la paraula l'il·lustre diputat Miguel Ángel Mulet.

Els recorde o els anuncie, millor dit, mentre el senyor Mulet pren l'ús de la paraula, que teníem previst la constitució del Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola a les quatre i mitja de la vesprada.
Però, tenint en compte que acabarem en una hora prudencial, farem la constitució de la comissió en acabar el ple, en la sala A de les comissions.
En finalitzar esta sessió de ple constituirem la comissió del Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola.

Senyor Mulet, gràcies per atendre pacientment este.
.
.
Té vosté.
.
.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, senyor president.

Abans de començar a tractar el tema que em porta a la trona, vull manifestar el recolzament del meu grup a totes, a totes les víctimes del terrorisme d'ETA.
(Aplaudiments)

Senyors diputats, bon exemple, clar exemple, convincent exemple.
Quan el govern vol i els grups que el sustenten ho permeten, l'oposició pot fer crítica constructiva.
Es pot treballar, es pot dialogar, es pot i s'ha de cedir i es pot consensuar.
Durant diversos mesos hem treballat conjuntament i ho hem aconseguit.
És la cultura de cultura.
I seria molt bo i interessant que la poguéssim aplicar a les altres àrees sobre les quals treballem en aquestes Corts.

Amb justa correspondència amb aquest tarannà, no entraré en els detalls de quines han estat les propostes, les sessions, les concessions i el resultat final que, d'altra banda, tots vostés ja coneixen.
Però sí que vull agrair l'actitud de la resta de grups perquè arribéssim a transaccionar totes les propostes, fins i tot recollint alguna dels ponents de la compareixença pública.

Teníem una bona llei ja modificada i millorada en època de María José Catalá i ara l'hem millorat.
I estic segur que en un futur, com ha de ser, també s'incorporaran noves modificacions que l'actualitzaran i/o milloraran.
Fins aquí, si no era fàcil, ho hem fet o ho hem sabut fer fàcil.
Però ara bé, ara ve el realment difícil.
Aquesta norma legal obliga a totes les persones i institucions a tenir una correcta actitud amb el nostre patrimoni cultural, la seua recuperació, defensa i potenciació.

Ara bé, a qui més obliga és al govern autonòmic.
I com que el moviment es demostra caminant, demano, demano, que no exigeixo -això ja ho farem en una altra ocasió- que s'assumisca aquesta recuperació, salvaguarda i potenciació amb autèntica responsabilitat i rigor.
Atés que la modificació incorpora nous elements a protegir, han d'elaborar un nou pla de recuperació patrimonial, sense cap tipus de sectarisme ni interès electoral.
Però ja!

Dels quatre anys el govern ha dedicat dos a modificar la llei.
Si us plau, no dediquin els altres dos a analitzar la situació.
Tenen informes més que suficients, facen un autèntic llistat objectiu i científic d'ordre de prioritats, consignen pressupostàriament les quantitats necessàries i posen, posem-nos mans a l'obra.
Per aquesta via ens tornaran a trobar, ens tornarem a trobar.
Si és així tindran en el nostre grup al major col·laborador.
Si no fos així, tindran en mi el major censurador.

Moltes gràcies per la seua atenció.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.
Sempre és bo acabar un ple amb un acord unànime en la modificació d'una llei.
Ens han fet arribar una declaració institucional que llegirem després de la votació sobre un tema important.
Jo ja la trobava a faltar la declaració institucional, perquè.
.
.
Si no, no podrem dir que s'ha fet un bon treball.

I anem a passar, senyories, a votació.
Anem a votar d'acord.
.
.
Sí, sí, sí.
Si volen podem.
.
.
Bé, dins d'este punt no.
.
.
Anem a votar, si el senyor Mulet i estan tots els grups d'acord, votaríem conjuntament.
.
.
Faríem dos votacions: una dels articles 1, 2, 3, 4, disposició addicional i exposició de motius; i després votaríem tota la llei.
D'acord?

Senyories, anem a votar els articles de la llei de la Proposició de llei de modificació de la Llei 4/1998, de patrimoni cultural valencià.
Votem ara els articles 1, 2, 3, 4, disposició addicional i exposició de motius.
Senyories, comença la votació.
(Se sent una veu que diu: Â«Fernando Delgado vota Â«síÂ».
Â») Ja tenim un vot.
Un vot més 81 fan 82 vots favorables als articles, disposició addicional i disposició de motius.

Senyories, votem ara el conjunt de la proposició de llei.
Senyories, comença la votació.
(Se sent una veu que diu: Â«Fernando Delgado vota Â«síÂ».
Â») Fernando Delgado vota Â«síÂ».
Doncs seran 82 vots, no?
81 vots.
Queda aprovada per unanimitat la proposició no de llei de modificació de la Llei de patrimoni cultural valencià.
(Aplaudiments)

Els recorde la reunió que tindrem ara tot seguit de la comissió constitutiva de la comissió de control de radiotelevisió espanyola, en acabar el ple.

I el ple acaba amb una declaració institucional que ens han fet arribat per part de tots els grups sobre un tema molt rellevant.

Diu així:

Declaració institucional amb motiu del Dia Internacional de les Treballadores de la Llar

El senyor president:

Â«Declaració Institucional pel Dia Internacional de les Treballadores de la Llar.

Â»El 30 de març es commemora el Dia Internacional de les Treballadores de la Llar, dia instituït en 1988 per la Confederació Llatinoamericana i del Carib de Treballadores de la Llar per a defensar els seus drets.
Des de llavors, han passat vint-i-nou anys i aquest sector laboral continua patint desregulació i discriminació tant en l'àmbit social com en l'àmbit laboral i manca de reconeixement del que gaudixen altres sectors econòmics.

Â»Prop de set-centes mil treballadores a Espanya —sense comptar amb les dones que treballen en l'economia submergida en les llars, que són la majoria- realitzen el seu treball en els domicilis familiars particulars fent tasques domèstiques o de cures.

Â»És sabut que el sector de treball domèstic està feminitzat; prop del 80% són estrangeres, moltes d'elles en situació administrativa irregular, per la qual cosa viuen i treballen en condicions en les quals amb freqüència es vulneren doblement els seus drets com a treballadores.

Â»Considerem que resulta imprescindible que s'adopten mesures encaminades a millorar les condicions laborals i el respecte als drets de les persones que conformen el sector del treball domèstic i les cures, un sector que representa un gran valor afegit per a l'economia d'aquest país.

Â»Manifestem el nostre suport a les reivindicacions d'aquest sector i la necessitat de reconéixer el treball domèstic com una professió de ple dret que garantisca a les treballadores de llar autèntics drets laborals i una vertadera protecció social a través de la legislació laboral i/o dels convenis col·lectius; en particular pel que fa al dret a la desocupació, la salut i la seguretat en el treball, la formació específica i el reconeixement de qualificacions, tenint en compte les especificitats del sector.

Â»Amb aquesta declaració institucional les Corts Valencianes manifestem:

Â»Primer.
El seu més clar rebuig a les múltiples discriminacions que pateixen les dones treballadores de la llar i el compromís i la defensa dels seus drets.
(Soroll de papers)

Â»Segon.
El compromís d'aquesta cambra per a aconseguir la total equiparació dels drets laborals i socials de les treballadores de llar amb els dels altres sectors de treball.

Â»Tercer.
La voluntat de tots els grups polítics d'aquesta cambra en la dignificació del treball de llar.

Â«Quart.
L'agraïment i reconeixement d'aquestes Corts a totes i cadascuna de les dones treballadores de la llar pel treball que realitzen per tot el territori valencià i que facilita la vida de moltes famílies, que suposen la cura de milers de llars i de persones majors dependents i l'atenció i cura de xiquets i xiquetes.

Â«Les Corts Valencianes, 30 de març del 2017.
Â» (Aplaudiments)

Senyories, s'han aprovat cinc PNL; preguntes del Consell, catorze; dos interpel·lacions; eleccions a òrgans molt importants; i hem aprovat dos lleis.

Senyories, han fet vostés un bon treball, ¡i una declaració institucional!

És closa la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 14 hores i 20 minuts)