Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text18 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para7 {
text-align:justify;
}
.para4 {
text-indent:-35,4px;
margin-left:35,4px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 17 de novembre de 2009.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 21.

Proposició no de llei sobre la posada en marxa d'un servei nocturn en la línia de rodalies Alacant-Múrcia, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 41.
142, BOC número 172)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
en primer lloc i per tal de comprovar si n'hi ha quòrum, el senyor secretari passarà llista.

Senyor secretari.

El senyor secretari:

Gràcies, president.

Bon dia a tots.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies, senyor secretari.

En primer lloc, senyories, cal fer una reordenació en l'ordre del dia, tenint en compte l'honorable conseller d'Infraestructures i Transport vindrà esta vesprada a les quatre i mitja per a comparéixer, per tant, no podem fixar en quin punt serà el que compareixerà.

Però que sapiem tots que el primer punt de l'ordre del dia d'esta vesprada serà el punt número 24, que és compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport per a informar del desenrotllament, avanços i problemàtica del pla eòlic valencià.

I, aleshores, esta reordenació, crec que no n'hi ha ningun vot en contra?
La donem per aprovada.

I, després, també anotar que ha sigut retirada.
.
.
, tenen vostés en les seues carpetes un escrit del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Verds: Compromís pel qual es retira el punt número 2 de l'ordre del dia.

També notificar a les seues senyories que esta vesprada quan acabem, o bé arribem al punt 12, o bé siguen les set de la vesprada o més tard, suspendrem la comissió, que se reprendrà el dia 3 a les deu i mitja del matí, el dia 3 de desembre.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, fetes estes advertències i aprovada esta reordenació de l'ordre del dia, passem al primer punt de l'odre del dia: lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la reunió anterior.
Com sempre, les seues senyories tenen en la carpeta l'acta, si no n'hi ha ningun inconvenient, la donem per aprovada per unanimitat.
Moltes gràcies.

El segon punt, com hem quedat abans, ha quedat retirat.

Passem al tercer punt: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la posada en marxa d'un servei nocturn en la línia de rodalies Alacant-Múrcia, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Donat que el redactor d'esta proposició no de llei està compatibilitzant una altra comissió amb Radiotelevisión Valenciana, demane que es passe a votació directament.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

N'hi ha una intervenció?

Senyor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Manifestar que, por parte del Grupo Popular, vamos a aceptar esta proposición no de ley.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Hernández Mateo.

Senyor Signes?

El senyor Signes Núñez:

Sí, nosaltres també, sí.

El senyor president:

Moltes gràcies.
(Veus)

Passem a votació.
Vots a favor del punt número 3 de.
.
.
(Veus) Senyories, per unanimitat queda aprovada esta proposició no de llei.

El senyor Morera, que no ha pogut vindre, ha tingut un èxit, (veus) un èxit.
.
.

Moltes gràcies.

Proposició no de llei sobre el compliment urgent d'alguns dels acords aprovats per la Comissió d'Investigació de l'Accident Ocorregut el Dia 3 de Juliol de 2006 en la Línia 1 de Metrovalencia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 41.
147, BOC número 172)

El senyor president:

Passem al punt número 4 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el compliment urgent d'alguns dels acords aprovats per la Comissió d'Investigació de l'Accident Ocorregut el Dia 3 de Juliol de 2006 en la Línia 1 de Metrovalencia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Moltes gràcies, senyor president.

Esta proposició no de llei que hui presentem, part d'ella ja va ser defensada en una proposició no de llei en l'últim ple de Les Corts.

Però el que nosaltres proposem és donar compliment als acords aprovats en els punts 8, 9, 13, 14 i 15 de les
conclusions de la Comissió d'Investigació de l'Accident Ocorregut el Passat Dia 3 de Juliol de 2006 en la Línia 1 de Metrovalencia, i que va ser aprovada per unanimitat, per unanimitat no -perdó-, amb els vots, única i exclusivament, del Partit Popular en el plenari de 12 d'agost de 2006.

En concret, el punt 8, que és el que diu que «Les Corts ratifiquen i sol·liciten al Consell que agilitze totes les mesures previstes en el pla d'actuació lineal Horitzó 2010, que fou presentat el dia 15 de maig de 2006, i que es troba en execució.

En l'esmentat pla, entre altres actuacions, es troba adaptar els sistemes de
seguretat en la línia 1 en funció dels canvis que estan previstos (veus) que passen per un increment de la freqüència de trens i, per tant, de la implantació del sistema ATP.

El punt 9 parla de l'agilització, de l'execució de tots els acords adoptats al si del comité de seguretat en la circulació de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Este tema és un tema que tampoc s'ha complit.

Jo, en el plenari ja feia referència que, efectivament, el consell d'administració de Ferrocarrils de la Generalitat, en data.
.
.
en data 24 d'abril d'enguany, va fer una aprovació del que el consell d'administració dia una aprovació de la política de seguretat de Ferrocarrils, la portà al consell de direcció, la direcció de l'empresa, i que al nostre parer no és més que una relació vàcua d'intencions, que detecta l'interés de Ferrocarrils per cobrir una cosa que sap que és necessari i urgent, però que, en absolut, complix allò al que obliga l'agència europea del ferrocarril, ni tampoc allò que obliga a la directiva sobre seguretat de ferrocarrils comunitaris, ni la
Cenelec, ni la norma UNE-EN 50004, ni les bones pràctiques de seguretat en la indústria ferroviària.

Per tant, creguem que eixe.
.
.
, tal com s'ha plantejat en el consell d'administració d'abril d'enguany -en el consell d'administració de ferrocarrils- no és el que el punt 9 del dictamen deia.

Després, estan els dos punts que també es varen acordar.
.
.
, o també varen ser amplament debatuts en el ple de Les Corts passat, que és la creació de la llei del sector ferroviari valencià i de la llei que creara l'Agència Valenciana de Seguretat en el Transport.

Les dos lleis, com dic, no únicament demanen del dictamen de la comissió especial d'investigació de l'accident de la línia del metro, sinó que emanen també de compromisos del president Camps, presos a principi de legislatura.
I, a més, les dos lleis, la Llei del ferrocarril valencià i la Llei de creació de l'agència de seguretat en el transport valencià, estan les dos en el Pavace II.

Per tant, fins a este moment, passat l'equador de la legislatura, no haver complit amb l'aprovació dels dos projectes de llei per part del Consell als quals fa referència estos dos punts, comporta -repetisc- l'incompliment de compromisos del president Camps, de compromisos inclosos en el
Pavace i de compromisos presos en el dictamen de la comissió d'investigació de l'accident del metro.

Ja en el plenari vaig explicar que.
.
.
, bé, que la llei ferroviària o la llei del sector ferroviari valencià per adaptar-la a la llei del sector ferroviari de l'estat de 2003 és una cosa que han fet altres autonomies, ho ha fet Catalunya, ho ha fet
Euskadi, ho ha fet Andalusia, que tenen les seues lleis ferroviàries aprovades, cosa que nosaltres encara no tenim, i a més, ja, també, les ha adaptades a la nova llei estatal -com dia- del sector ferroviari de 2003 des de ja fa anys.

Ací ja estem vora tres anys després que s'aprovara este dictamen i seguim esperant encara eixa llei.
Una llei que per l'anterior conseller de l'àrea s'explicava la llei del sector del ferroviari que «sería una ley novedosa y con un contenido más amplio que el de la ley estatal y de las comunidades autónomas que tienen ya ley ferroviaria».
Fins ara, no s'ha aprovat.
Aleshores, la pregunta és: per què no s'ha aprovat?

Jo crec que a ningú se li escapa que la negativa del Consell a traure endavant esta llei està en la pretensió de privatitzar les línies 2 del metro i del Tram d'Alacant.
Està en evitar l'existència d'una llei -la llei ferroviària- que podria encotillar pretensions privatitzadores de Camps en la mesura que,
quan s'aprove, serà una llei que és necessari pactar-la amb els sindicats, els quals, tots, sabem que s'oposen a aspectes com la introducció de tercers en l'explotació de línies de ferrocarrils de la comunitat o l'obtenció d'habilitacions de maquinistes o caps de circulació a través dels centres privats de formació; temes estos que se pretenen introduir en la llei per part de l'actual equip de la Conselleria d'Infraestructures.

També consta en els informes.
.
.
, en el dictamen de la comissió de l'accident de la línia 1 del metro que els informes pericials que es varen presentar en la
investigació judicial quedava totalment provat que l'accident era evitable, no solament dotant a la línia 1 dels moderns sistemes de seguretat ATP -als quals m'he referit en l'anterior punt del dictamen-, presents en altres línies de Metrovalencia, sinó, simplement, programant correctament les balises instal·lades en la zona de l'accident.

Això també demostra, al mateix temps, que existix una responsabilitat directa dels gestors
de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana perquè es produïra l'accident, al no haver empleat totes les mesures de seguretat necessàries per evitar-lo, a pesar de conéixer l'existència de greus deficiències denunciades pels sindicats més representatius dels sectors i, també, pels mateixos usuaris.

Per tant, són, repetisc, incompliments que emanen del dictamen aprovat únicament amb els vots del Partit Popular en el ple del dia 12 d'agost de 2006, però són també acords -com dia abans- que, alguns d'ells, el de les dos lleis, emanen de compromisos presos pel Partit Popular i
també estan contemplats en el Pavace II.

Per tant, tot això són qüestions que.
.
.
, bé, que fan que en este moment.
.
.
, doncs bé, plantegem el tema en els termes que el plantegem i amb les propostes que
acabaré llegint.
I que crec que és el moment de donar compliment a unes qüestions que ja porten un retard de més de tres anys.

Per altra banda també, en el mateix debat del plenari vaig fer referència a la pèssima gestió, la situació econòmica gravíssima per la qual passa Ferrocarrils de la Generalitat, producte de la pèssima gestió de la seua direcció.

Ferrocarrils de la Generalitat, que tindrà un deute, a finals de l'any 2010, de 1.
153 milions d'euros.
Un deute que està generant ja, a més, uns interessos de demora amb proveïdors que, en este moment, tenim calculat el Grup Socialista que se situen al
voltant de huitanta milions d'euros en interessos de demora com a conseqüència del gran deute, dels 1.
153 milions que tindrà Ferrocarrils a final de 2010.

També l'ens gestor de transports no està en una situació millor, ja que l'endeutament també, a finals de 2010, serà de 876 milions d'euros.

Per tant, creguem que algú ha d'explicar la responsabilitat.
.
.
, de tanta irresponsabilitat i pèssima gestió.
Algú haurà d'explicar el perquè de la creació també de l'ens gestor de transports abans de l'aprovació de la llei del sector ferroviari valencià.
Creguem que és una incongruència haver-ho fer d'eixa manera i algú haurà de reconéixer els motius reals de la paralització de les lleis, de les dos lleis, i espere que després se donen explicacions al respecte.

Hui el que pretenen és que el Partit Popular faça un exercici de coherència política i vote a favor d'allò que prometé tant en l'anterior legislatura, repetixc, inclòs en el Pavace i que plasmà en el dictamen de la comissió d'investigació votant posteriorment a favor única i exclusivament el Partit Popular.

Per tant, creguem que és el moment, ha arribat el moment, repetixc, quasi tres anys després que s'aprovara eixe dictamen d'aprovar els punts 8, 9, 13, 14 i 15 de les conclusions, és a dir, el punt 8 que parla de l'agilització de les mesures previstes en el pla d'actuació lineal Horitzó 2010, per tant ja ho estem.
.
.
i que es troba en execució.

En eixe pla entre altres actuacions, repetisc, es troba adaptar els sistemes de
seguretat de la línia 1 en funció dels canvis que estan previstos que passen per un increment de la freqüència de trens i per tant la implantació del sistema ATP.

Creguem que és el moment també d'aprovar, dins de Ferrocarrils, tots els mecanismes de seguretat que diuen, com m'he referit abans, la pràctica de seguretat en Ferrocarrils, però també iniciativa europees i, bé.
.
.
També creguem que és el moment d'aprovar la llei ferroviària autonòmica de la Comunitat Valenciana, la llei del sector del ferrocarril.

També creguem que és ja, dos anys i mig després, l'hora d'aprovar l'agència de seguretat en el sistema de transport, i també creguem que és el moment de.
.
.
, instem el Consell perquè el Consell inste l'elaboració o elabore i presente un projecte de proposició de llei de les Corts Valencianes a tramitar pel Congrés dels Diputats, que regule els criteris de seguretat en els ferrocarrils de competència estatal, és a dir, que crec que eixe tema és també molt important, és el punt 14 del dictamen i tampoc és un tema que s'ha fet fins ara.
És un tema que m'estranya perquè estem parlant d'instar el Consell a redactar un projecte de llei d'unes competències que no són pròpies de La Generalitat sinó que són pròpies del sistema de ferrocarrils estatals.

Per tant, eixes qüestions són les que plantegem en el primer punt de la nostra proposta de resolució.
Complir tots eixos compromisos del dictamen de la comissió d'investigació que es va aprovar el 12 de juny de 2006 en el ple.

També creguem que és el moment ja d'assumir les responsabilitats polítiques que se deriven, com he dit abans, dels informes pericials de la
investigació judicial que varen provar que l'accident era evitable amb la simple programació de les balises de la zona de l'accident i dotar la línia 1 amb sistemes de seguretat ATP.

Creguem que també, i això ho demanem, que hem de demanar el cessament immediat i urgent a la gerent de
Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana donada la seua responsabilitat
directa en la situació de la línia 1 de Metrovalencia en la zona i el moment de l'accident.

I, després, vinculant-ho a la pèssima gestió econòmica i a la gravetat dels comptes de Ferrocarrils, demanem nosaltres també en el punt 4 de la nostra proposta de resolució que se realitze una auditoria independent de la gestió econòmica i administrativa de Ferrocarrils de la Generalitat des de l'any 1996, tal com ha sigut fins ara, tal com ha sigut reclamat en repetides ocasions pel
meu grup parlamentari.

Per tant, eixes són les propostes de resolució que hui plantegem de les quals, repetisc, moltes d'elles emanen, deriven, del dictamen de la comissió d'investigació però altres emanen de les responsabilitats contrastades en eixa comissió d'investigació en la qual l'oposició no va participar i ahí és on incorporem la petició de cessament de la gerent de Ferrocarrils i després, degut a la greu situació econòmica pròxima a la bancarrota que en este moment té Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana que és el que està impulsant-lo, a Ferrocarrils, a intentar privatitzar les línies 2 de Metrovalencia i el Tram, ahí és on incorporem, com dia abans, la realització d'eixa auditoria independent de la gestió econòmica i administrativa de Ferrocarrils des de l'any 1996 fins ara.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Els grups que desitgen intervindre?

Senyora Oltra, té vosté la paraula pel Grup Parlamentari Esquerra Unida- Bloc-Verds-IR: Compromís.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyories.

Per a defensar la postura del nostre grup a favor d'esta proposició no de llei, en primer lloc de recolzament que se complisquen els punts 8, 9,
13, 14 i 15 de la comissió d'investigació de l'accident de metro més greu que ha tingut l'estat espanyol i també Europa, i també per donar recolzament als altres punts perquè este, digam, el vam debatre la setmana passada al ple, precisament este que està vinculat a la llei de ferrocarril i a l'Agència Valenciana de Seguretat en el Transport, i també als altres punts que, en definitiva, jo resumiria com l'assumpció de responsabilitats polítiques per l'accident de metro i també una investigació en profunditat que mai és va dur a terme, ni se va poder dur endavant en l'àmbit parlamentari, perquè la comissió es va tancar en cinc dies perquè evidentment venia el papa i teníem de tindre la cara més bonica i una tragèdia així doncs no és
glamurosa.
Per altre costat, penalment, en seu judicial tampoc es va poder depurar perquè ja se van encarregar que les proves, els vagons, tot el que tenia de vore en la
possible investigació, inclosos els llibres que tenien d'estar i que no estàvem, que tenien d'estar per duplicat, que tot això desapareguera.
Algú, evidentment, estava molt interessat que això desapareguera.

Sens dubte, el 3 de juliol de 2006 la línia 1 va tindre un accident que va resultar amb 43 morts i 47 ferits.
No obstant
això, com dic, la comissió d'investigació que va tindre lloc després de l'accident va concloure en diversos punts d'acord només amb els vots del partit majoritari i va concloure que la línia 1 era segura.

És molt difícil sostindre que la línia és segura quan descarrila un comboi sense que res ho impedisca.
I ¿com es pot continuar afirmant que des de les files popular que la línia 1 era segura quan les dades oficials del Ministeri de Foment demostraven que
Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana són els ferrocarrils autonòmics més insegurs amb 85 sinistres des de 2000, una víctima mortal cada 3 mesos, índexs molt superiors a les altres xarxes de ferrocarrils metropolitans d'Espanya?

¿Com va poder la comissió d'investigació -ens preguntem alguns- aprovar amb la majoria dels vots del Partit Popular la conclusió que assegura que el 3 de juliol de 2006 la línia 1 era segura quan Metrovalencia és el suburbà espanyol amb més accidents de circulació.
150 accidents en 5 anys, del 2000 al 2005; 150 accidents va tindre el metro de València i només 30 accidents entre els metros de Madrid, Bilbao i Barcelona junts.

150 accidents van tindre les línies de Metrovalencia, 45 dels quals es va acaparar la línia 1, eixa que han assegurat per activa i per passiva que era segura.
I per
arribar a esta conclusió, el partit majoritari va haver d'impedir que s'aportaren a la comissió d'investigació la relació d'incidències, denúncies i queixes comunicades des de 1995 pels maquinistes de la línia 1 a la direcció de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, ocultant d'esta manera els punts negres de la circulació que els sindicats havien denunciat, entre ells la revolta d'entrada a l'estació de Jesús.

També va impedir el Partit Popular que la comissió d'investigació sobre l'accident poguera conéixer les dades de sinistralitat del metro de València entre els anys 2003 i 2005, evitant que ixquera a col·lació l'accident que el 9 de setembre de 2005 va causar 40 ferits a Picanya així com el que el 30 de juny de 2003, l'JKV 3246 va descarrilar prop de Picassent.
La mateixa que el 3 de juliol de 2006
va tornar a descarrilar però esta vegada ocasionant 43 morts i 47 ferits.

(Inintel·ligible) .
.
.
la carència d'estes dades tan significatives amb la majoria de vots del Partit Popular es va
aprovar la conclusió aportada pel partit del govern en la comissió d'investigació que afirma que Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha complit
correctament amb les seues obligacions, malgrat que va ignorar les denúncies dels sindicats i maquinistes sobre la falta de mesures de seguretat.

El Partit Popular va tancar la comissió d'investigació concloent que ha sigut un accident sense cap responsabilitat política, malgrat la falta d'inversió i d'interés per modernitzar la línia 1.
Mentre s'instal·la a les línies 3 i 5 un sistema de frenada ATP capaç de frenar el tren si sobrepassa la velocitat de risc i un any després en la línia 1 s'instal·la un sistema de frenada FAP més barat que l'anterior, però no evita que el tren puga descarrilar.

El PP va tancar la comissió d'investigació concloent que ha sigut un accident imprevisible i inevitable.
Imprevisible
malgrat que la revolta d'entrada a l'estació de Jesús apareixia como un punt negre de la xarxa de ferrocarrils valencians, i diuen
que va ser inevitable malgrat que simplement el reprogramament de la balisa ja
existent, no estem dient el canvi de la balisa per un sistema més modern, sinó la reprogramació de la ja existent perquè frenara el tren si sobrepassava els 60 km/h s'haguera evitat l'accident.
I es queden tan tranquils sense importar-los ocultar esta informació i faltar a la veritat.

Per això, el nostre grup parlamentari recolza les reivindicacions de l'Associació de Víctimes del Metro 3 de Juliol que seguixen clamant en el desert perquè s'assumisquen les responsabilitats polítiques i se deixe de desinformar a la gent i d'enganyar a la gent i que concloguen amb el que es deriva dels informes
pericials, que l'accident era evitable amb la simple reprogramació de les balises en la zona de l'accident a més de dotar a la línia 1 amb sistemes de seguretat ATP, que malgrat les moltes promeses que hem
tingut ací, tant del conseller com també del president, no s'han dut a terme.

Per això volem recolzar i demanem també el recolzament no només al compliment dels punts 8, 9, 13, 14 i 15 de la comissió d'investigació que unilateralment el Partit Popular va aprovar però que estan aprovats i per tant són un acord de les Corts Valencianes i han de complir, sinó que també demanem eixes responsabilitats polítiques, eixe cessament del cap de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana perquè el que a nosaltres ens importa també és que no es trasllade a la societat valenciana un missatge en què ens tornen a sentar a tots en eixe vagó de l'oblit, en eixe vagó que només du, efectivament, a la mort.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a fixar posició per banda del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

En la intervenció del senyor Francesc de Borja, senyor Signes, ha fet en el seu inici referència reiterada a tots els antecedents que per se eixa pròpia referència als antecedents ja demostra que gran part del que vostés plantegen està debatut.
Vosté mateix s'ha referit a això.
Jo li he de manifestar que són molt lliures, vostés, de repetir-se d'una manera, en algun sentit gratuïta, encara que li agraïsc el seu reconeixement de partida a eixe fet concret que molts aspectes són reiteratius perquè ja han sigut debatuts.

Ara bé, ha fet vosté en la seua intervenció en algun moment una relació a alguna cosa que crec que és important ficar damunt la taula, patentitzar, perquè crec que no és correcte, i li ho dic en tot el sentit.

Vosté reiteradament ha deixat caure, aprovats, referint-se a alguna de les
iniciatives, aprovats tan sols pel Partit Popular, com si n'hi haguera alguna manca de legitimitat pel fet que eixes iniciatives hagueren
sigut tan sols aprovades amb els vots del Partit Popular.
És que la majoria democràtica del Grup Parlamentari Popular no és suficient com per a admetre que s'aproven determinades iniciatives?
Pareix vosté filtrar, deixar caure eixa incertesa respecte a la validesa, la legitimitat d'una majoria democràtica.
Feta eixa menció jo sí que volguera dir que seria coherent no reiterar allò que ja esta debatut i a més quan està redebatut recentment, com és el cas.

Una altra matisació abans d'entrar en el tema amb profunditat.
A mi tampoc em pareix massa correcte, senyor
president -i no vull fer una altra valoració-, vincular una vegada més la comissió d'investigació, com s'ha fet ací, amb la visita de sa santedat Benet XVI.
Em pareix que no és correcte, el papa va mostrar la seua sensibilitat i va ser exquisit en el
tractament d'eixa desgràcia.
Jo tan sols ficaria com a reflexió que alguns es permeten constantment ficar en dubte o fer burla de determinada
confessió religiosa.
Si altres ho feren, no en la mateixa intensitat que ho fan en este
sentit, respecte a altres líders religiosos, segurament s'armaria un bon rebombori.

I entrant a la qüestió, en el punt 1 de la proposta de resolució vostés plantegen, des del seu grup, el compliment dels punts 8, 9, 13, 14 i 15 de les
conclusions de la comissió d'investigació.
I, en eixe sentit, he de dir-li que el Consell ve realitzant des del 2006 el
Pla integral d'actuació de la línia 1, en l'Horitzó 2010.
Suposa una inversió de més de quatre cents trenta milions d'euros, dels quals estan compromesos al voltant del 90%.
D'entre les actuacions executades i en execució realitzades respecte a la seguretat m'agradaria destacar, ficar damunt la taula, per exemple, la renovació de vies en diversos trams de la línia.
Aixina, per exemple, en desembre de 2008 finalitzà ja la renovació del tram Llíria-l'Eliana, Bétera-Seminari i Alberic-Villanova de Castelló.

O el Pla de millora dels passos a nivell.
Des de 2007 s'han suprimit passos a nivell en Alginet, Torrent, Benaguasil, Picassent i
Masalavés.
I s'han millorat passos a nivell en Alberic, Picassent i Benifaió.
En estos moments estan en execució obres per a la supressió de passos a nivell en Burjassot, en Picanya i en Carlet-Benimodo.

Millores en les instal·lacions de seguretat ferroviàries.
Hi ha hagut una ampliació de balises de control.
En l'actualitat, la totalitat de la línia 1 disposa d'eixes balises del FAP en tots els punts limitats de velocitat, en línies de velocitat.
Un nou control de tràfic centralitzat.
I a més una nova línia d'energia de 2.
200 volts per als sistemes de seguretat.

Hi ha hagut també una millora dels sistemes de comunicació, instal·lacions de nous sistemes de comunicació tren-terra i videogravació digital en totes les estacions subterrànies.

Nous punts d'encreuament mitjançant duplicacions puntuals de la via, el que permet l'increment de les freqüències.
En este sentit, s'han executat les obres necessàries per a convertir en punt de creuament el baixador de la Pobla de Vallbona,
el que ha suposat la instal·lació d'un enclavament i la construcció d'una nova andana.
Actuacions que han suposat una inversió d'un milió d'euros i han permés que el passat 14 de setembre s'hagen ficat en marxa nous horaris en el tram Llíria-Torrent avinguda, els quals bàsicament consistixen en l'avançament de l'horari d'inici del servici, i una millora en la freqüència de pas, quinze minuts en hores punta i trenta minuts en hores vall.

També està previst escometre els treballs necessaris a fi de crear altres sis nous punts
de creuament, el que permetrà disminuir el temps d'espera de les unitats de les estacions, dels baixadors i, conseqüentment, millorar la freqüència de la circulació del conjunt de la línia.
Estos punts d'encreuament s'ubicaran en els baixadors del psiquiàtric de Bétera, Omet, Espioca, Sant Ramon-Picassent, Ausiàs March-Carlet i Masalavés.

S'ha incorporat de nou material mòbil, que afegix i contempla les noves.
.
.
, les últimes tecnologies.
En concret, ja n'hi ha funcionant en la línia 1 noves unitats de l'empresa Vossloh, fabricades en Albuixech, conjuntament amb la instal·lació del sistema ATP en el tram comprés entre les estacions d'Empalme i Torrent Avinguda.
Està en execució, conjuntament amb açò, la implantació d'un sistema d'operació automàtica de trens (ATO), conducció automàtica del tren, en els trams subterranis de les línies 1, 3 i 5, amb una inversió de 35,6 milions.

Pel que fa als acords adoptats pel comité de seguretat, a què vosté també ha fet referència, per decisió del mateix comité s'establix un nou model de procés d'habilitació en les seues funcions per a tots els agents relacionats amb la circulació de trens i tramvies.
Este nou procés d'habilitació fou consensuat i acceptat per la direcció dels Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i les representacions sindicals,
estant en vigor des de l'1 de setembre de 2007.

S'ha potenciat el dret dels vocals de la representació sindical en el comité a obtindre tota la informació disponible en cas d'incidents o accidents, ampliant les seues atribucions en este sentit, tal com
havia sigut sol·licitat per part de la representació sindical.

En concret, s'ha regulat el lliure accés d'estos als registres (inintel·ligible) .
.
.
dels llocs de comandament i a totes les instal·lacions de circulació sense més requisit que la prèvia sol·licitud.
Esta regulació fon aprovada en la reunió extraordinària celebrada el 6 de novembre de 2008.

El comité funciona mitjançant una taula de treball paritària composta pels membres dels sindicats representatius i pel personal directiu
i tècnic dels Ferrocarrils, tots els quals poden presentar suggeriments de millora
de descripció d'anomalies, les quals es debaten en el comité i les solucions s'adopten per consens.
Estos suggeriments i descripcions d'anomalies es presenten en el que denominen «fichas».
Durant els anys 2007 i 2008 foren presentades, per a la seua informació, un total de 312 fitxes, de les quals s'ha resolt en total 233, estant la resta està en fase d'execució.

Respecte a les dades del present any 2009, s'han tret 51 fitxes, de les quals s'han solucionat un total de 47; la resta està en fase d'execució.

I, per últim, dir-li que, per exemple, la Llei d'accessibilitat universal, no és que siga.
.
.
, és que l'aprovàrem en l'últim ple, en l'últim ple, en el ple de la setmana passada.

I respecte a la llei de creació de l'Agència Valenciana de Seguretat en el Transport i la llei de servici públic de transport de viatgers, em queda poc de temps però sí que m'agradaria dir-li que respecte a la situació d'estos dos projectes en el seu dia ja va ser explicat pel conseller, el 17 de
juny de 2009, en comissió, i en una resposta, la número 178, que va formular el senyor Godoy, que en pau descanse, on es va donar
un repàs a la situació.
Per tant, vostés són coneixedors recentment de la situació d'eixos projectes de llei.

Com que el temps se m'ha acabat, després tindrem ocasió de parlar al respecte de l'última part de la seua intervenció anterior i també per completar-li la nostra posició respecte a este segon punt de la seua proposta de resolució.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Sí, per a què me demana la paraula, senyora Oltra?

La senyora Oltra Jarque:

Sí.
Perquè, com se m'ha contradit en els meus arguments, tinc dret a replicar, perquè això del papa, que jo haja escoltat, no ho ha dit el senyor Signes, sinó que ho he dit jo.

El senyor president:

Senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Me té igual intervindre després del senyor Signes.

El senyor president:

Senyora Oltra, anem a vore, primera qüestió: el dret de rèplica el té el senyor Signes perquè és qui ha presentat la proposició no de llei.
L'al·lusió al papa, que jo hauria d'haver tallat perquè havia vosté haver-se atingut al tema, s'ha resolt ja.
Vosté ha fixat un posició, el senyor Signes n'ha fixat una altra, i jo no crec que hi haja (inintel·ligible) .
.
.
la controvèrsia d'este punt.
(Inintel·ligible) .
.
.
este punt és un tema de seguretat pel metro.
Per tant, senyora Oltra, no crec que tinga
vosté dret a l'ús de la paraula.

Vosté ha fet una al·lusió dins de la seua intervenció, el senyor Giner ha contestat eixa al·lusió i s'ha acabat el tema.
El tema és el que diu la proposició no de llei.

La senyora Oltra Jarque:

Si me deixa un segon, un segon president.

El senyor president:

Senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Ho dic perquè ho podem solucionar -és una qüestió pràctica-, ho podem solucionar en dos minuts que jo puga replicar al que ell ha posat en
la meua boca, que jo no he dit, o perquè jo les altres dos PNL les anava a passar a votació, o puc fer torn de .
.
.
i parlar del papa.

El senyor president:

Senyora Oltra, mire, jo li vaig a donar a vosté un minut, (remors) un minut.

La senyora Oltra Jarque:

Un minut?
Molt bé.

El senyor president:

Però també tinga vosté en compte que per la mateixa causa el senyor Giner tindrà dret de rèplica en un altre minut.
I, per favor, perquè ací el titular de la proposició no de llei és el Grup Socialista i estem deixant-lo al marge.

La senyora Oltra Jarque:

Per això jo, si el president considera que jo parle després, parle després.

El senyor president:

Jo vullc que els grups tinguen tots la possibilitat de manifestar-se dins del
que marca el reglament.

El senyor Serra Cervera:

Senyor president.

La senyora Oltra Jarque:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Per a què demana la paraula, senyor Serra?

El senyor Serra Cervera:

Per a una qüestió d'ordre.

El senyor president:

Diga, senyor Serra.
Desordre no en veig cap.
.
.

El senyor Serra Cervera:

Sí que demanaríem, des del Grup Parlamentari Popular, que vosté regule el debat com crega més oportú, d'acord amb el reglament de la cambra.
Però sí que entenem que no se deu, per part de cap grup polític en este cas, prendre mesures de pressió en este cas com les que hem vist de voler condicionar altres punts que res
tenen a vore en la matèria de la que s'està parlant.
I creguem que per al bon debat que se parle de la qüestió que en este cas ha plantejat el Grup Parlamentari Socialista.

Mosatros recolzarem el que faça, en este cas la presidència de la mesa, però entenem que el motiu del debat és un motiu molt seriós, molt important, i ha de ser on se centren en este cas els portaveus parlamentaris.

El senyor president:

Anem a vore.
Primerament.
.
.
Sí, diga'm, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, el meu grup, la solució que vosté havia aplegat de donar un minut a la diputada Mònica Oltra i després un minut al Partit Popular ens pareix perfecte i l'acceptem.

Per tant, dins del que està dient el senyor Serra, que vosté, evidentment, és la responsabilitat de dirigir el debat, però simplement aportar-li que la solució a què vosté havia aplegat nosaltres la compartim.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

En primer lloc, contestar que pressió ninguna.
Esta presidència fa el que ha de fer.
El que passa que, bé, (inintel·ligible) .
.
.
la concòrdia, donem un minutet a la senyora Oltra i el senyor Giner, per suposat, té també l'oportunitat de contestar.

Senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Sí, per a matisar les paraules del senyor Giner, perquè ell ha posat en la boca meua una cosa que jo no he dit.

Jo no he fet burla de cap confessió religiosa, que les persones que confessen una religió em pareixen molt respectables.
Encara que jo crec que tinc dret a opinar sobre
determinades intervencions públiques que fan determinades confessions, en este cas no ho he fet, en este cas
no ho he fet, però me reserve el dret a fer-ho.

Jo, el que he dit és que va ser el Partit Popular el que va tancar a corre-cuita una comissió d'investigació perquè li venia mal per la visita del papa; no que el papa tinguera res a vore en la
comissió d'investigació, com l'home, evidentment, en això no té res a vore i no té responsabilitat.

Per tant, jo a qui he criticat és al govern de La Generalitat, que és a qui jo li faig l'oposició.
Perquè jo no li faig oposició, en este cas, al Vaticà, eh!
, per molt que jo en eixos dies no esperara el papa i posara en la meua
finestra un cartell de «Jo no t'espere».

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyor Giner, té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Sí, molt breument.

Jo el que crec és que el que s'evidencia en este debat i en altres és que dóna la impressió que uns poden parlar de determinats temes, del que els dóna la gana, i quan els altres parlem del mateix tema pareix que s'ofenguen.

Jo comprenc la seua posició, vosté l'ha matisat, li ho agraïsc, li agraïsc, crec que no pot ser d'una altra manera el respecte que ha de tindre cap a esta confessió o qualsevol altra, com la té el meu grup.

I, en tot cas, el que sí que vull dir-li és que a mi, a la millor, des de la meua percepció, tal volta equivocada, però és la meua percepció, en esta ocasió com en altres em dóna la impressió que diuen certes coses en un retintín, en una certa cadència de crítica política que en ocasions, i s'ha evidenciat també això en el ple, a moltes persones vosté ha d'entendre que mos resulte ofensiu.
Perquè jo seria incapaç de fer eixes mateixes manifestacions cap als dirigents o responsables d'altres confessions religioses.

Tant sols això, i no res més, li agraïsc la seua matisació.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Ara sí, tornem a la normalitat del debat.

El senyor Signes té la paraula per a rèplica al senyor Giner.
Cinc minuts, senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, mire, senyor Giner, esta PNL no és reiterativa de la del ple.
La del ple només parlava de l'exigència que vostés compliren les promeses d'aprovar la llei ferroviària i la llei que creara l'Agència de Seguretat en el Transport.
I esta PNL va molt més enllà.

Manca de legitimitat del dictamen?
Ninguna.
Però he de recordar-li que la comissió que va donar peu al dictamen va ser una comissió teledirigida i ventilada per la via ràpida sense que vostés atengueren els criteris de l'oposició.
Punt.

En quins aspectes anem més enllà del que aprovàrem o discutírem en el darrer plenari?
Repetixc, repetixc, que s'assumixquen les responsabilitats polítiques d'una volta per totes que se deriven dels informes pericials de la investigació judicial que varen provar que l'accident era evitable amb la simple programació de les balises de la zona de l'accident, a més de dotar la línia 1 amb sistemes de seguretat ATP.
Per tant, eixe és hui un dels aspectes d'açò que els demanem.

Dos.
El cessament immediat de la gerent de Ferrocarrils de la Generalitat
Valenciana, donada la seua responsabilitat directa en la situació de la línia 1 de metro en la zona i en el moment de l'accident.
Dos.

I, tercer, realitzar una auditoria independent de la gestió econòmica i administrativa de Ferrocarrils des de l'any 1996 fins ara, tal i com s'ha repetit en reiterades ocasions pel nostre grup parlamentari, i que en este
moment ve més que mai sustentada per la situació de bancarrota i crisi econòmica sense pal·liatius que passa Ferrocarrils de la Generalitat.
Repetixc: 1.
153 milions d'euros de deute i uns interessos de demora de 80 milions als proveïdors, una situació insostenible derivada d'una nefasta gestió econòmica.
Una nefasta gestió econòmica que nosaltres volem que se clarifique, que ixca a la llum pública, senyor Giner.

I, per tant, demanem una auditoria independent d'eixa gestió econòmica, però també administrativa, de Ferrocarrils des de 1996 fins ara.
Si vostés, senyor Giner, si el Consell no té res a amagar en la gestió econòmica de Ferrocarrils, vostés no haurien de tindre ningun tipus de dubte d'aprovar esta auditoria que nosaltres demanem.
Si vostés estan en contra d'ella, segurament és perquè tenen qüestions econòmiques a amagar dins de la gestió econòmica de Ferrocarrils en este període.

I, per acabar, senyor Giner, mire, la sensibilitat i la humilitat que el
president Camps ha de tindre i que són necessàries perquè reba els familiars de les víctimes de l'accident del ferrocarril.
Han passat tres anys i el president Camps seguix sense
tindre eixa sensibilitat i humilitat per a rebre els familiars de les víctimes del ferrocarril, i nosaltres demanem ací, en este moment, solemnement, tres anys després, que el president Camps les reba.

I vull recordar una cosa, i vull fer-li referència a una cosa.
Mire, com s'ha demostrat, senyor Giner, fa pocs dies, fa molt poquets dies, el mateix
president Camps, a voltes rectificar i demanar disculpes és bo i necessari, com s'ha demostrat fa molt pocs dies, rectificar i demanar disculpes és bo i necessari.
El president ho ha fet dos dies després d'haver tingut unes afirmacions jo vull qualificar només que d'inoportunes en el plenari; per la nit, poques hores després, rectificà i demanà disculpes, poques hores després.

Ací demanem que tinga la mateixa humilitat i la mateixa sensibilitat per a, no
hores després, sinó tres anys després, rebre els familiars que s'ha negat a rebre fins ara i demanar-los, amb tota sensibilitat i humilitat,
disculpes per no haver-los escoltat abans.
Perquè els familiars de les víctimes de l'accident, realment, l'única cosa que volen transmetre-li, pense jo, al president Camps, és el seu sentiment, és allò que encara els queda ahí dins i que no han pogut expressar a la màxima autoritat de la Comunitat Valenciana, i, repetixc, igual que ha fet Camps
respecte a la seues declaracions en el plenari, eixa sensibilitat i humilitat
que són necessàries per a qualsevol polític, deuria aplicar-les a les víctimes de l'accident i deuria, de forma immediata, fer el mateix, rebre-les, escoltar-les, i
simplement això, rebre-les i escoltar-les, que crec que es mereixen ser rebudes i escoltades.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Signes.

Sí, senyor Giner, té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Signes, anant a la qüestió, al que és el contingut de la part dispositiva de la seua proposta, dir-li, reprenguent
un poc el debat que anteriorment ha quedat en l'aire, que respecte a la situació dels projectes de llei, ja el conseller ho va manifestar el 17 de juny de 2009,
en esta mateixa comissió.
Féu un repàs a la situació de diversos projectes de llei de la conselleria, sense que haja variat la
situació el temps que.
.
.
, escàs temps, diria jo, que ha transcorregut des de llavors.

I respecte a la llei de creació de l'Agència Valenciana de la Seguretat en el Transport, té concloses les fases d'informació de les conselleries i de consulta amb els agents socials en la matèria, i està en tràmit l'informe de la direcció general de pressuposts i de despeses.

Quant a la llei de servici públic del transport de viatgers per ferrocarril i les seues infraestructures, el
contingut dels aspectes sobre els quals està treballant la conselleria s'inclourà en el projecte de llei de mobilitat de la Comunitat Valenciana.

En tot cas, cap recordar que el concepte «mobilitat» fa referència al conjunt de qüestions relatives als desplaçaments de les persones amb independència de la manera que fagen l'ús, incloent-hi, per tant, el transport ferroviari.
Un enfocament integrat de la
mobilitat permet la seua millora quant a afectacions cada volta més xicotetes en l'entorn i una disminució de les emissions i consums energètics.

En este cas particularment, tinc de dir-li, senyor Signes, que la conselleria
està treballant en el text del projecte, que inclourà una part específica per a regular les infraestructures del transport en general, i en
particular les infraestructures ferroviàries.
Per tant, la conselleria està treballant en les dos normes i la seua intenció és (veus) elevar-los al Consell per a la seua aprovació com a projectes de llei, i posterior remissió a Les Corts tan prompte com siga tècnica i jurídicament possible.

Respecte als dos punts últims de la seua proposta, el 2 i el 3, dir-li que en este tema, el de les
responsabilitats polítiques, al que vosté reiteradament ha fet al·lusió, en diverses ocasions en Les Corts s'han formulat.
.
.
, s'ha fet la proposta de resolució, i, en definitiva, podria dir-li que inclús en la compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport en la comissió del 15 d'abril de 2008 es va fer per a explicar les mesures adoptades després de conéixer l'informe del perit ferroviari ratificat pel titular del Jutjat número 21 d València en relació amb l'accident del metro del 3 de juliol de 2006.

En qualsevol cas, cal recordar, després d'algunes afirmacions que s'han fet ací, cal recordar que el procediment judicial penal que es va obrir sobre esta qüestió, (veus) sobre este tema en el jutjat, es van aportar les valoracions dels informes
pericials i es va arxivar, senyor Signes, es va arxivar definitivament a
mitjans del 2008, i no es va determinar ningun tipus de responsabilitats, no es
va determinar ningun tipus de responsabilitats.
.
.
Es va substanciar en seu
judicial i no es van determinar responsabilitats.

Ara bé, vosté insistix en una responsabilitat, però eixa és la realitat, la realitat és la que li acabe de dir, es van substanciar i no es van determinar
responsabilitats.
I quant al cessament de la gerent de Ferrocarrils de la
Generalitat Valenciana, que vostés plantegen també, mire vosté, la competència.
.
.
, vosté em parlava a mi com si jo.
.
.
, jo no tutele ninguna altra persona, per important
que siga, ni eixa persona és responsable del que faja jo ni jo del que faça ninguna altra persona, però tinc de dir-li que la competència sobre els nomenaments o els cessaments del personal directiu de l'administració de La Generalitat correspon al president de La Generalitat, al Consell, però no mai a Les Corts.

I, per acabar, dir-li que, en referència a l'auditoria a què vosté també ha fet diverses referències, Ferrocarrils és una entitat de dret públic de La Generalitat que es sotmet actualment i anualment a les auditories que
establix la llei i a control de la Sindicatura de Comptes de La Generalitat.

I, finalment, i acabe, quant a una qüestió que es referia en el seu escrit dels 34 milions cedits per l'estat i destinats a disminuir la morositat de l'empresa, si bé és cert que en el mencionat informe figura l'afirmació, em referixc a l'informe de la sindicatura que La Generalitat no va entregar a Ferrocarrils eixa
quantitat, no és menys cert que la situació es va regularitzar amb l'abonament consegüent, procedint per transferència a enviar eixa quantitat aprovada per l'acord de 23 de desembre de 2005, del Consell, tal i com va figurar després publicat en el
Diari Oficial de la Comunitat Valenciana del 5 de giner de 2006.
Per no deixar ningun serrell.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyories, conclòs el debat, anem a passar a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda rebutjada la
proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre la presentació d'un projecte de llei autonòmica de regulació de les línies de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana (RE número 41.
230, BOC número 172) i proposició no de llei sobre la creació urgent d'una agència de seguretat dels mitjans de transport (RE número 41.
231, BOC número 172), presentades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís

El senyor president:

Senyora Oltra, m'ha paregut escoltar abans que volia.
.
.
, del punt 5 i 6, ¿volia fer-los conjuntament?

La senyora Oltra Jarque:

Clar, és que.
.
.
Jo entenc que.
.
.
No, no, més que fer-los conjuntament, passar-los a votació, perquè jo entenc que açò està debatut en el punt que acabem de debatre i també en el ple passat.
Aleshores, per més reiterar els arguments, no crec que anem a canviar, ¿veritat?
, l'opinió que tenim cada u.

Per tant, si li sembla bé.
.
.

El senyor president:

Molt bé.

Llavors, senyories, si els pareix bé, passem a votar els punts 5 i 6 independentment.

¿Vots a favor del punt número 5?
6.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda rebutjat el punt 5.

¿Vots a favor del punt 6?
6 vots a favor.
¿Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda rebutjat el punt número 6.

Senyories, mos queden.
.
.
, hem acabat abans de les dotze, mos queden vint-i-cinc minuts per a les dotze,
que comença la junta de síndics.
Si anem de presseta podem fer.
.
.
, i tenint en compte que la senyora
Albiol està ací precisament per a defendre el seu punt número 7, procedim urgentment, i a vore si vostés s'autoregulen i podem acabar abans de les dotze.

Moltes gràcies.

Proposició no de llei sobre la suspensió dels tràmits per a transferir la gestió de la línia 2 del Tram d'Alacant a una empresa privada, presentada per la diputada representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits, i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista (RE número 41.
396, BOC número 172)

El senyor president:

Punt 7 de l'orde del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la supressió dels tràmits per a transferir la gestió de la línia 2 del Tram d'Alacant a una empresa privada, presentada per la representant de l'Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits i quatre diputats i diputades més pertanyents a esta agrupació i al Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, moltes gràcies.

La Conselleria d'Infraestructures i Transport està elaborant un estudi de viabilitat economicofinancera a fi d'atorgar a una empresa privada la gestió de la línia 2 de la xarxa Tram del tramvia d'Alacant.
A més, el conseller Mario Flores va fer unes declaracions confirmant la intenció de privatitzar la línia més rendible pel volum d'usuaris previst del tram per a poder regalar els beneficis de la seua gestió a una empresa privada.

Cal recordar que en la construcció d'aquesta línia La Generalitat invertirà un total de 100 milions d'euros de tots els valencians i valencianes.
Per a Esquerra Unida sembla evident i raonable que les infraestructures pagades amb diners públics siguen gestionades públicament, des de la mateixa esfera pública, i sobretot quan estem parlant de sectors que suposen un servei fonamental
per als ciutadans i ciutadanes, com és el cas del tram.

Aquesta tesi, el fet que les coses pagades amb diners públics siguen gestionades públicament està basada en un principi de coherència, perquè pensem que els serveis fonamentals per a la ciutadania no poden estar
supeditats a la lògica mercantilista, i en un altre de responsabilitat, i pensem que aquest últim argument és el més important, perquè cedir els serveis bàsics a la gestió privada acostuma a incórrer en una desatenció greu de la seguretat d'aquests i en el deteriorament de les condicions laborals dels seus treballadors.

La raó d'açò és que les prestacions dels serveis acaben subordinades als interessos privats de
les mercantils, avaluats únicament per criteris comptables.
És a dir, els aspectes econòmics, els interessos de l'empresa privada, els interessos econòmics de l'empresa privada acaben sent els importants, i qüestions com la seguretat o les condicions laborals, doncs, es queden en un segon
plànol, es queden subordinades a estos interessos privats.

La privatització de la línia 2 va a suposar.
.
.
, per a Esquerra Unida, pensem que això suposarà un tramvia menys segur i eficient, amb un retrocés en la creació de llocs de treball públics de qualitat.
El Comité d'Empresa de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana ha avaluat en 80 els llocs
de treball que podrien oferir-se com a llocs de treball públic si no es privatitzara la gestió de la línia.

I sobretot pensem que serà un tramvia menys segur, perquè, bé, pretendre que una empresa privada faja d'intermediari entre la ciutadania i l'administració per a gestionar i explotar un servei públic essencial per al País Valencià com la línia 2 del Tram és una.
.
.
, nosaltres pensem que és una hipoteca que la societat alacantina pagarà molt cara.

Existixen ja precedents de la privatització de ferrocarrils en altres països.
Bastaria recordar el model anglés i les seues nefastes conseqüències: van desaparéixer molts serveis, va augmentar la despesa pública, es van pujar les tarifes, es va destruir i precaritzar l'ocupació, va augmentar la inseguretat i va augmentar la sinistralitat quan es van
privatitzar els ferrocarrils a Gran Bretanya.

I, sense dubte, no volem que Alacant sofrisca aquestes conseqüències.
Nosaltres pensem que no es pot jugar amb la seguretat d'un servei que transporta milers de persones, permetent que ací el que passarà és que un tren, diversos trens gestionats per diferents empreses circulen per la
mateixa via, una via que en alguns trams està soterrada més de vint metres de profunditat.
I pensem que, per tant, disminuirà prou la seguretat, no?
No és el mateix que La Generalitat controle tots els trens que passen per una via,
que que diferents empreses controlen els trens que passen per la mateixa via.
Nosaltres pensem que açò serà prou caòtic, que pot afectar molt la seguretat d'aquesta línia del Tram.
I, sense dubte, pensem que un servei públic essencial com el Tram s'ha de posar la rendibilitat social i la seguretat per damunt dels interessos
econòmics d'una empresa privada.

A més, pensem que la cessió de la línia del Tram a una empresa pot ser considerat com regal milionari a una
adjudicatària, perquè La Generalitat invertirà ahí, com he dit abans, 100 milions d'euros, i després de gastar-se els diners públics després regalen la seua gestió a una empresa privada, això és un regal més que suculent.

Per tant, jo crec que he exposat els arguments d'una manera clara.
I la conclusió és molt clara, que «Les Corts insten el Consell a no continuar amb els tràmits per a transferir, mitjançant una concessió administrativa o qualsevol altre mecanisme, la gestió de la línia 2 del Tram d'Alacant a una empresa privada».

Pensem que s'ha d'aturar, com dic, el procés de privatització, que s'ha d'impedir aquesta privatització.
I açò no és que ho pensa Esquerra Unida només, sinó que açò ve recolzat per la plataforma «Alicante por un tranvía público», que és una plataforma que està creada per col·lectius socials, sindicals i polítics.
És a dir, que no és que Esquerra Unida tinga aquesta opinió, sinó que açò ve recolzat per moltíssimes persones de les comarques del sud del País Valencià.

I bé, esperem que el Partit Popular no faça oïts sords a aquestes reivindicacions i sobretot que el Tram, la línia 2 del Tram, siga gestionada públicament, sobretot per la seguretat de la gent que utilitzarà aquest mitjà de transport.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Grups que desitgen intervindre.
Pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís, la senyora Oltra té la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Fa uns dies el conseller d'Infraestructures, senyor Mario Flores, presentava el projecte pressupostari del
seu departament per a 2010.
En ell constatàvem un 16,5 de descens sobre el present exercici.

En la mateixa sessió va posar de manifest que totes les línies de metro i tramvia són deficitàries i que les privatitzacions eren l'única solució per a poder mantindre la inversió pública en este tipus de transport públic, i no només el Tram està afectat per això, sinó que, com ell va anunciar, també la línia de metro número 2 de València previsiblement es traurà a adjudicació per a la seua gestió privada.

No és res estrany estes afirmacions quan han creat un cercle viciós.
Per un costat es gasten milers d'euros en fastos i grans esdeveniments, descuidant el que són serveis bàsics; i, d'un altre, generen multitud de contractes en obres i serveis que ens costen tres
vegades més del que és normal, generant més dèficit i més dependència de la inversió privada, amb pagaments ajornats, com el famós peatge en l'ombra, concessions administratives o de prestació d'alguns serveis de manteniment.

És un cercle enverinat que no seguix generant més privatització, sinó tot el contrari, recuperant el servei prestant-lo amb personal propi de les
administracions públiques.

A més, el Partit Popular normalment no ha fet cas de les recomanacions dels
professionals del sector.
De fet, el Comité d'Empresa de Ferrocarrils de la Generalitat ha manifestat que la previsible
concessió privada de la línia 2 del tramvia, entre Sant Vicent i Alacant, impedirà, com s'ha dit adés, que es generen més de huitanta places d'ocupació públiques.
És esta la política de destrucció de llocs de treball que vol imposar el Consell en la pitjor crisi que hem
conegut, almenys la gent de la meua generació?
És així com pretenem rebaixar el més de mig milió de desocupats que tenim?

Jo crec que en altre tipus d'actuacions el PP té un clar objectiu: traure noves concessions i contractes a suposades empreses
amigues, no sabem si «de l'ànima» o no, i deixar en precari els serveis públics amb menys personal i amb menys pressupostos.

Cal recordar que el creixement de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana en
la província d'Alacant, arran de l'obertura de noves línies i a l'augment de freqüències de trens i tramvies, s'ha vist corresposta amb un increment de plantilla en els servicis de conducció, estacions i supervisió.
Però, no obstant això, totes les àrees de manteniment relacionades amb el Tram -tallers al Campello, línia electrificada, senyalització, subestacions i atenció al client- han sigut encarregades a empreses externes.
És a dir, les privatitzacions ja han començat fa temps, malgrat ser categories ferroviàries previstes en el conveni col·lectiu i que a València estos serveis de moment encara són coberts per plantilla fixa.

Els agents socials i els professionals que tots els dies s'encarreguen d'oferir-nos, o almenys ho intenten, un servei de qualitat a Ferrocarrils, ho han
dit clar i alt: una conseqüència negativa de la proliferació de contactes i privatitzacions és la disminució dràstica en la creació d'ocupació pública.

En Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana d'Alacant existixen més de setanta places ocupades per empreses contractades que haurien d'eixir a convocatòria pública, segons els sindicats.

Una altra conseqüència negativa és la precarietat laboral que existix en les empreses contractades, ja que la
majoria dels treballadors són temporals, la qual cosa propicia una major sinistralitat, condicions econòmiques i socials inferiors i incompliments laborals.

Si amb estes premisses ja ens trobem en una situació difícil i complicada, la possibilitat d'una nova concessió privada de la línia 2 del tramvia Sant Vicent-Alacant, proposta feta per la Conselleria de
Transports, seria el remat final a una política erràtica en la planificació desastrosa en matèria laboral i perillosa quant a la seguretat i prestació del servei, perquè, efectivament, les empreses privades tenen, com a primer objectiu, els guanys,
els beneficis empresarials, i no la seguretat, la qualitat del transport públic, que és un primer objectiu d'una administració pública.
Ho hauria de ser-ho almenys, no sé si ho és d'esta, ho qüestione molt.

És així que els mateixos ciutadans que són potencials usuaris dels serveis s'han manifestat en este sentit i més d'una desena d'associacions d'Alacant s'han adherit a una nova plataforma ciutadana que s'ha constituït per a exigir que l'explotació d'esta nova connexió tramviària entre Alacant i Sant Vicent seguisca en mans públiques i no es materialitze cap privatització, siga quina siga la seua modalitat de gestió.

Per això, des del Grup Parlamentari Compromís, entenem que La Generalitat i la conselleria no podem continuar augmentant les
privatitzacions i pagaments ajornats, ja que el que generen són més dèficits en els comptes públics, el deteriorament dels serveis públics, i per això el nostre grup donarà recolzament a esta proposició no de llei instant el Consell perquè no continue amb els tràmits de privatització de la línia 2 del Tram d'Alacant.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a fixar posició, pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

El missatge que ha llançat el conseller Flores sobre la necessitat de recórrer a la iniciativa privada per afrontar la situació econòmica de la seua cartera té alguna cosa d'irònica.
Si ho analitzem amb atenció, distingim un reconeixement implícit de fracàs en la seua labor.
Els comptes no ixen, ve a dir el conseller Flores, el que fa
necessari que entren altres agents per a traure l'empresa pública d'esta situació.

Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana no és rendible, i el que tal volta s'ha de llegir és que la gestió duta a terme en Ferrocarrils durant els últims anys no ha sabut traure el rèdit a l'empresa, i més encara que acumula un deute enorme.

És que no sap el conseller afrontar la gestió de l'empresa pública d'una manera eficient?
És que pensa concedir l'explotació de les obres a empreses privades?
Eixe fet per a solucionar el problema?
No
seria, senyories, més fàcil simplement canviar de conseller de Transports?
L'increïble deute que el senyor Mario Flores referix que té Ferrocarrils ha de vore moltíssim amb l'exagerat gasto, amb l'exagerada despesa de Ferrocarrils, o que Ferrocarrils ha realitzat en els últims anys, i el descontrol del frau i amb una despesa caracteritzada per falta
de control i absència d'austeritat.

El més escandalós, senyories, d'este tema és que el senyor Flores i el senyor Camps són piròmans i bombers a la vegada.
És a dir, provoquen la situació i després volen solucionar-la privatitzant.

Durant anys, senyories, la gestió de Ferrocarrils ha estat marcada pel malbaratament i per l'excessiva despesa corrent, principalment amb l'augment de les contractacions de serveis amb empreses externes sense
absolutament cap tipus de control.
Això fa que baixe l'índex de cobertura de forma alarmant, que és el tant per cent de les despeses que es cobrix amb els ingressos d'explotació, i que augmenten, per tant, el dèficit d'explotació de l'empresa.

Però realment el deute, eixe deute galopant a què m'he referit abans, que tindrem a finals de 2010 i el que ja tenim en pressupostos
de 2009, està, senyories, en les despeses corrents i no amb les inversions, que és el que està dient que fa falta el conseller.

I ara volen ser, repetisc, bombers i apagar el foc d'este dèficit privatitzant una línia, la del Tram, que en Alacant ja li ha donat nom i cognoms, la vox populi d'Alacant, d'a qui va a anar.
Segurament a «algún amiguito del alma».
Alacant li ha donat ja la vox populi nom i cognoms d'a qui va a anar.

El més sagnant és que les obres, les dos, estan quasi acabades, sobretot la d'Alacant.
Les inversions són multimilionàries en euros.
S'ha fet amb fons públics, i ara volen privatitzar, repetisc, per a donar-ho a algun tipus de gestor
que ja té noms i cognoms.

De totes formes, també volem indicar que en Espanya no hi ha precedent del que este conseller vol fer,
a pesar que el conseller Flores insistisca de forma permanent que això és una cosa que en Espanya ja existix.
I ell fa referència que existix en comunitats autònomes governades pel Partit Socialista.
En Espanya no existix precedent del que
vol fer el conseller Flores.
A més esta privatització, tant de les línies 2 de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, Metrovalencia, com del Tram
d'Alacant, és una cosa a què s'oposen els sindicats, però és també el que s'oposen els usuaris.

I el Partit Popular i el conseller Flores saben perfectament que hi ha
articulada o articulat un ample moviment ciutadà en Alacant en contra d'esta privatització.
I això ha de tindre's en compte, perquè els polítics hem d'escoltar els usuaris, els polítics hem d'escoltar els veïns i les veïnes a qui governem, els polítics no podem tindre l'actitud permanent d'altivesa que té el president Camps, no podem.
I sabent, sabent que en Alacant eixe moviment
ample de rebuig a la privatització ja existix i que en València, referit a la línia 2 de Metrovalencia, també està articulant-se en este moment, jo crec que el president Camps i el conseller
Flores haurien, d'alguna manera, pensar més detingudament en la solució que volen donar-li a la greu crisi  econòmica i situació de bancarrota per la qual passa Ferrocarrils.

Jo crec que la solució hauria d'estar en la línia de gestionar bé, de gestionar bé, gestionar bé Ferrocarrils.
Jo crec que la proposta que nosaltres hem fet abans de l'auditoria podia donar moltes llums de què és el que s'ha fet mal i, per tant, a arrel d'eixes llums, donar opcions a la conselleria i al president Camps de com se pot
gestionar bé per a evitar una situació de bancarrota en la qual l'única solució que el Partit Popular veu és la privatització.

Per tant, nosaltres estem a favor de la proposició de Compromís.
Evidentment, pensem que privatitzar aquelles línies que són les més rendibles, a més, que són en les quals ja s'han invertit ingents quantitats de diners públics de tots els ciutadans i ciutadanes, valencians i valencianes, i que ara,
una volta feta la inversió a una línea, a dos línies, que són les més rendibles de l'empresa, pensem que és una mala solució.

Miren, els ciutadans no es mereixen que vinga ningú a llevar-los allò que els pertany, allò amb el que tant d'esforç econòmic han construït.
Perquè eixes línies, pràcticament construïdes, no les ha construït La Generalitat, les ha construït Ferrocarrils, però, evidentment, les ha construïdes amb diners de tots els valencians i valencianes.
I eixos ciutadans no es
mereixen que ningú vinga ara, en este moment, a llevar-los allò que amb tant d'esforç econòmic han construït i no s'ho mereixen ni per plantejaments ideològics ni per qüestions mercantils.
Els plantejaments ideològics -pense- en estes qüestions han de deixar-se a banda, i, les qüestions mercantils, doncs, han de buscar-se solucions per a evitar allò que pretén el Partit Popular.

Per tant, no a eixa privatització.
Cal escoltar els sindicats, cal escoltar els usuaris, cal vore què és el que s'ha gestionat malament, i, si realment, el Consell arriba a la conclusió que és incapaç de gestionar bé i que és incapaç de gestionar d'una forma adequada estes dos línies, si no és a través de la iniciativa privada, el que el Consell, o els responsables polítics del Consell, en este tema, el que haurien de fer és abandonar les seues responsabilitats per assumpció de la seua incapacitat i no per ànsia per a solucionar un problema que jo, sincerament ho dic, crec que té més vies de solució que la pura privatització, té moltes més vies de solució.

Per tant, votarem a favor de la proposta de Compromís, però, insistisc al conseller Flores, insistisc al president Camps, que han de seguir
buscant moltes altres alternatives per a evitar esta privatització i perquè estes línies, que són molt rendibles, seguisquen en mans públiques.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

En primer lloc, recordar als senyors síndics i a la comissió, en general, que la proposició no de llei és de l'Agrupació de Diputats i Diputades no Adscrits i no del Grup Compromís.
Ho dic a efectes de coneixement.

Per a fixar posició té la paraula, per part del Grup Parlamentari Popular, el senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, en primer lugar, sí quisiera, de alguna manera, matizar algunos aspectos de lo que es esta
proposición porque parece ser que había quedado en el olvido, o no se prestó la atención suficiente, cuando el conseller de Infraestructuras en una comparecencia, en una pregunta directa sobre este
tema ya dedujo e indicó cuál era la solución y qué alternativas se podían dar para privatizar estas líneas con la justificación pertinente.

Dicho esto, en los planes de expansión de las redes de transporte público urbano dependientes de La Generalitat, que buscan incrementar la ofertar y
la credibilidad de los servicios de movilidad para los ciudadanos, la
Conselleria de Infraestructuras y Transportes ha aplicado los principios de la
política ferroviaria comunitaria dentro del ámbito de sus competencias de transporte y cuyas bases quedaron asentados en esa
Directiva comunitaria 91/440.

En España, el desarrollo de las directrices europeas en la legislación estatal se ha producido, fundamentalmente, mediante el desarrollo de la Ley
39/2003, de 17 de noviembre, del sector ferroviario, y los desarrollos
normativos posteriores que se han producido.
Este marco regulador y normativo
ha ido inspirado -en España- a la creación de organismos públicos para la gestión de las infraestructuras ferroviarias que, junto con los operadores de los
servicios de transporte, confirman la aplicación de las directrices europeas en nuestro país.
Así, por poner un ejemplo, a nivel estatal, el Adif, se encarga de la construcción de las infraestructuras ferroviarias de alta velocidad, por lo que recibe un
canon en concepto de utilización, el cual abona Renfe operadora, que opera en la red en solicitarlo, de
momento, hasta que aparezcan explotadores privados.

En el caso de la Comunidad Valenciana, la Conselleria de Infraestructuras está apostando por un modelo plenamente enmarcado en la legislación europea del transporte ferroviario y ampliamente refrendado por la gran
cantidad de experiencias similares exitosas en la Europa continental.
Es muy
habitual, en países con una tradición sólida en el transporte ferroviario, urbano como puede ser Suiza, Alemania o
Austria, encontrar sistemas explotados por operadores públicos y privados sobre infraestructuras construidas por la administración pública correspondiente.

Concretamente, para la línea 2, del Tram, en Alicante, La Generalitat está estudiando conjugar las ventajas de los diferentes modelos mixtos existentes,
considerando un modelo en el que la administración pública aborda la construcción de la infraestructura, y, ésta misma, contempla las más avanzadas medidas de seguridad en la explotación -como no podía ser de otra manera-, y cobra un canon por la utilización, en este caso, a una empresa privada, que gestionará la operación del transporte de viajeros bajo una estricta norma de calidad y de nivel de
servicio.
Es una manera de garantizar las máximas condiciones de seguridad en la explotación, lograr los mayores niveles de servicios públicos del transporte de viajeros y conseguir la obligada optimización de las asignaciones de los recursos públicos.

Por lo tanto, parece evidente el firme compromiso de La Generalitat de proveer
a Alicante de un sistema de transporte público de calidad que favorezca la movilidad sostenible y que satisfaga las
necesidades de desplazamiento de la población.
No olvidemos que el concepto de sostenibilidad se basa en tres pilares
fundamentales que tienen que conjugarse entre ellos: sostenibilidad ambiental,
sostenibilidad social y sostenibilidad económica.
Y que, por tanto, es un deber de La Generalitat asegurar la consecución de estos tres principios en las políticas públicas, en general, y la implantación de los sistemas de transporte público, en este caso el urbano, en nuestras ciudades, y, en particular, como es
el caso de la línea 2 de Tram de Alicante, con la propuesta de gestión que se está analizando.

En base a estos argumentos y las aclaraciones que el conseller en su día indicó, ya les indicamos nosotros que el Grupo Popular va a rechazar esta proposición no de ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Señora Albiol, para la réplica, tres minutos.

La senyora Albiol Guzmán:

Molt bé, gràcies.

A mi em sembla absolutament increïble que es diga ací que per a tindre una major oferta, una major qualitat, una major seguretat, per
a optimitzar els recursos públics i per a una major sostenibilitat ambiental, social i econòmica del transport públic al País Valencià, la solució és privatitzar el transport públic del País Valencià.

És increïble que els encarregats de gestionar el transport públic al País Valencià, és a dir, la Conselleria d'Infraestructures i Transports, mitjançant Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana, és increïble que ells mateixos diguen que són incapaços de gestionar el transport públic valencià d'una manera segura, amb qualitat i sostenible.
Els mateixos encarregats neguen la
seua capacitat per a fer les coses com haurien de fer-les, i asseguren que ho
faria millor una empresa privada que la mateixa Generalitat o la mateixa
empresa pública.
És absolutament increïble que se tiren pedres sobre el seu propi terrat d'aquesta manera.

Si vostés pensen que no són bons gestors, si vostés pensen que el Partit Popular no sap gestionar el transport al País Valencià, el que haurien de fer és dimitir i deixar pas a un altre grup, o a un altre conseller o al que siga.
Però, no és possible que vinguen ací a dir que vostés no saben fer la seua tasca i que, per tant, «que la faça una empresa privada, que segur que ho fa millor que nosaltres», perquè açò, a la cap o la fi, és el que estan dient en transport, en sanitat i en molts serveis públics.
El que diuen és això, que vostés no saben fer-ho i que ho faça una empresa privada.
I a mi m'agradaria que açò ho explicara a la ciutadania, que se'ls explicara que al cap i a la fi vostés són incapaços de gestionar absolutament res i que pensen que els altres ho fan millor que
vostés.
Jo podria estar d'acord que vostés són prou incapaços de gestionar absolutament res perquè han donat bones mostres d'això, però jo em negue, em negue a pensar que la gestió és millor que la pública, em negue, perquè no és així.

Si les coses es fan mitjanament bé, el sistema públic ni és menys segur, ni té menys qualitat, ni és més car, ni res d'això.
Si les coses es fan bé, el sector públic fa que tinguem uns llocs de treball més segurs, més estables, fa que les inversions siguen més rendibles, i fa, sobretot, que hi haja més seguretat perquè des del sistema públic sempre es prima el tema social abans que els beneficis econòmics.
El problema és eixe, que una empresa privada, quan s'encarrega de gestionar alguna cosa, és per a obtindre beneficis perquè, si no, no ho gestionaria.
Això és més que evident, si una empresa gestiona alguna cosa és per a tindre beneficis.
I eixos beneficis, habitualment, es trauen de: més precarietat laboral, més temporalitat, sous més baixos, menys inversions en seguretat, etcètera, etcètera.
I, al final, els que ho acaben pagant, els usuaris.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

No n'hi ha rèplica.
Senyories, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 6 a favor, queda
rebutjada.

Senyories, suspenem la comissió fins a les dotze i mitja, aproximadament, per tal que la senyora síndica o els síndics puguen acudir a la Junta de Síndics.

(Se suspén la reunió a les 12 hores)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 56 minuts)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
a la xarxa metropolitana de l'Alacantí, integrada per la Generalitat valenciana, les administracions amb competències d'esta zona, presentada pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, Bloc, Verds: Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Amb la vènia, senyoria.

Jo voldria demanar l'ajornament de la 8, la 9 i la 11, l'ajornament per al dia 3, donat que la persona que l'ha redactat encara està en la comissió, que no se preveia tan llarga, la Comissió de Radiotelevisió Valenciana.
I la 10, que n'hi ha una esmena del Grup Parlamentari Popular, que el Grup Compromís accepta, doncs, jo demanaria que es passara directament a votació, si les seus senyories estan d'acord i la mesa també.

El senyor president:

Molt bé.
A efectes que conste en l'acta, tenim clar que, la 8, la 9 i la 11 quedarien ajornades per a la pròxima sessió de la comissió.

Aleshores, passaríem a la 10, que ha manifestat la senyora Oltra que demana la seua votació, amb l'esmena incorporada que accepta.

Proposició no de llei sobre l'estudi pel Parlament Europeu de la creació de l'institut mediterrani de les comunicacions i els transports, presentada pel Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 41.
777, BOC número 172)

El senyor president:

Per tant, si algun grup no ha de fer alguna manifestació, passem a votació i queda clar que és la proposició número 41.
777, amb l'esmena incorporada del Grup Parlamentari Popular.
D'acord, senyories?
Passem a votació, doncs.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovat el punt 10 amb l'esmena incorporada.

Senyories, aleshores, tal com havien quedat els grups parlamentaris, mos queda
un punt de votació, que anem ara a començar-lo, el número 12, i, a la vesprada, tindrem únicament la compareixença del conseller a les quatre i mitja.

Proposició no de llei sobre l'agilitació de la licitació de l'obra pública a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 42.
286, BOC número 172)

El senyor president:

Senyories, punt 12 de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'agilitació de la licitació de l'obra públic a la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

La Conselleria d'Infraestructures i Transports és una conselleria inversora per excel·lència.
No obstant això, durant els últims anys hem assistit a un significatiu descens de les licitacions en la pràctica totalitat dels seus programes.

Paradoxalment, este retall es produïx en unes dates en què les inversions d'este departament serien més necessàries que mai per impulsar l'economia valenciana i crear ocupació, per coincidir -com tots sabem- amb un període de crisis econòmica i destrucció d'ocupació, instal·lat amb especial intensitat a la Comunitat Valenciana.

No obstant això, en lloc d'incrementar les seues inversions per superar la crisi, tant la mateixa
conselleria com les seues dos societats més potents, Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana i l'Ens Gestor de la Xarxa de Transports i Ports, s'han de reutilitzar per seguir l'estratègia contrària i rebaixar considerablement la seua xifra de licitacions durant els anys
2008 i 2009.

Segons l'estudi d'evolució de la licitació realitzada per la cambra de contractistes de la Comunitat Valenciana, la
conselleria, Ferrocarrils i GTP, varen licitar 195 milions d'euros al 2008 enfront dels 854 licitats al 2007.
Segons l'esmentat estudi, la conselleria licità, a través del seus programes pressupostaris, solament 136,59 milions al 2008 enfront
dels 309 licitats al 2007.

Per la seua banda, l'Ens Gestor de Transports i Ports, GTP, va licitar solament 4,81 milions al 2008
enfront dels 253,18 licitats al 2007; i, Ferrocarrils, al 2008 va licitar 54
milions enfront dels 25 licitats al 2007.

Pel que fa a concessions, les licitacions al 2008 varen ser de 0 euros enfront
dels 265 milions licitats al 2007.
Això pel que fa a concessions.

En conjunt, tot això fa que en l'any 2008 es varen licitar 659 milions d'euros menys que en l'any 2007.
És a dir, en l'any 2008 es va licitar un 77,12% menys que en 2007.

Les dades oferides per l'estudi portat a terme per la cambra de contractistes són semblants a les dades globals de licitació d'obra pública durant 2008, de l'estudi elaborat per SEOPAN, observatori de la construcció, que indiquen que la totalitat de les licitacions d'obra pública de La Generalitat varen experimentar un retrocés durant 2008 i avaluen eixe retrocés en un 47,5%.
Això representa que s'han dividit per dos, per dos, les licitacions d'obra pública de tota La Generalitat.

Les dades de licitació d'obra pública de La Generalitat en 2009, encara que.
.
.
, escasses encara en el moment de
redactar-se la PNL, no deixen vore una millora de la situació.
Segons els estudis de SEOPAN, observatori de la construcció, a finals de maig La Generalitat havia licitat 187 milions en obra pública, enfront dels 432 licitats en el mateix període de 2008.
(Remors) Hem de tindre en compte que 2008 ha segut l'any de menor licitació d'obra pública des de 2001, i això indicaria un descens considerable de les licitacions.

El nostre seguiment per programes a través dels anuncis publicats en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana des de l'1 de gener fins al 27 de juliol de 2009 en l'àmbit de la conselleria i les seues societats, a penes detecten licitacions d'obra pública, que poden avaluar-se en uns cinquanta milions per a tot este període.
(Veus) Tampoc en adjudicacions d'obres pareix haver-se avançat entre l'1 de gener i el 27 de juliol de 2009.

En este període hem detectat l'adjudicació d'obra nova publicada en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana per un import inferior als vint milions.
No obstant.
.
.
(So d'un telèfon mòbil) No obstant n'hi han dades ja posteriors a la presentació de la PNL fins el 31 de setembre de l'any 2009.
Des de l'1 de gener de 2009 fins el 31 de setembre de 2009 el Consell ha licitat, tant
segons la cambra de contractistes com Cecoval o SEOPAN, (veus) un 23% menys que el Govern d'Espanya.

Les licitacions de La Generalitat entre 2007 i 2008 varen caure un 53,5% i
enguany, entre l'1 de gener i el 31 de setembre de 2009, esta caiguda ha suposat un 34,8% (veus) respecte al mateix període de l'any 2008, que, com he dit abans, ja havia sigut l'any de menor contractació des de 2001.

Bé, ¿per què?
Evidentment, el perquè està en la falta de recursos econòmics de La Generalitat, en l'elevat endeutament, i com a dades significatives del perquè, hi han tres plans que deixen bé en evidència per què s'ha produït eixa caiguda descomunal de la licitació d'obra en una època de crisi econòmica que devia haver segut el contrari.

Mire, en el protocol de carreteres 2005-2010 signat entre La Generalitat i el
Ministeri de Foment, a hores d'ara, en este moment, encara queden 17 actuacions completes per licitar d'aquelles actuacions que són competència única i exclusiva de La Generalitat, i (veus) 7 trams d'altres actuacions, que s'ha adjudicat un tram, però queden altres trams per adjudicar.
Total, a data de hui, 24 actuacions del
protocol 2005-2010 que correspon a La Generalitat sense licitar.

Cal recordar que l'última licitació d'obra pública de La Generalitat, l'última va ser el juny de 2007.
Des de juny de l'any 2007 la Conselleria d'Infraestructures no ha (veus) licitat, no ha fet cap licitació d'obra pública pel que fa a carreteres.

En el Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010 en este moment encara queden per licitar 40 actuacions, i pel
que fa al segon pla de carreteres, que l'any 2003 ja l'anterior conseller d'Obres Públiques el va donar per liquidat, l'any 2003, és a dir, fa sis anys, en este moment encara queden 48 actuacions, 48 actuacions
del segon pla de carreteres per licitar.

Per tant, això dibuixa un panorama la veritat és que molt negre i molt obscur respecte a dos qüestions.
Per un costat, per a la qüestió del compliment dels compromisos de La Generalitat presos en convenis o
protocols, com és el de carreteres, amb altres administracions, en este cas amb l'estat, i, per un altre costat, en la manca de licitació en programes que són propis de La Generalitat, com és el PIE 2004-2010 que no és un conveni signat amb ningú, sinó que és un anunci més dels que La Generalitat sol habitualment fer, l'últim ha estat l'estratègia territorial valenciana, ara parlaré d'ella, però que, repetixc, queden 40 actuacions, i el segon pla de carreteres, queden 48
actuacions.

I, per una altra banda, això és el que propicia que la licitació d'obra pública siga la que m'he referit abans en la meua primera intervenció.

Ara tenim també, el PIE, el segon pla de carreteres, el protocol.
.
.
Són, sobretot el PIE i el segon pla de carreteres, són plans que estan en la línia d'aquells plans que La Generalitat sol anunciar a bombo i platerets, amb tota la càrrega publicitària que pot, com ara recentment ha fet amb l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, i que després se complixen els terminis i mai han acabat a rams de beneir.
Ha passat el PIE
2004-2010, repetixc, ha passat amb el segon pla de carreteres, repetixc, i
passarà amb l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, de la qual, desgraciadament, els
grups parlamentaris coneguem poc.
Únicament anem coneguent allò que la Conselleria d'Infraestructures és tan amable de filtrar a través dels mitjans de comunicació, però que.
.
.
, a través dels quals, i per allò que hem estat llegint, és un pla que, com dic, està anunciant-se a bombo i platerets, primer s'ha anunciat simultàniament en un mateix dia en les tres capitals de província, en València, Castelló i Alacant, després sabem que la pretensió és fer un recorregut mediàtic per part del conseller Flores i pel president Camps, comarca per comarca,
per a anunciar en cada comarca de la Comunitat Valenciana com va a afectar eixa
estratègia territorial de la Comunitat Valenciana a cada comarca, però la veritat és que quan vegem que eixe pla o eixa estratègia territorial de la Comunitat Valenciana té un horitzó del 2030, si contemplem els pressupostos d'infraestructures i els pressupostos d'aquelles conselleries implicades en l'estratègia de 2010 i contemplem també els últims.
.
.
, no crec que haja
(inintel·ligible) .
.
.
2010, els últims pressupostos de les conselleries implicades en l'estratègia, mos adonarem d'una forma clara i contundent que l'horitzó de finalització pel que fa a l'aspecte inversor de l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, que la mateixa estratègia el fixa en 2030, no va en absolut a complir-se.

Nosaltres, la valoració que fem és que conforme van els pressupostos de La Generalitat, més enllà del 2060, és a dir, trenta anys després d'allò que s'ha anunciat en la mateixa estratègia, eixe pla tampoc acabarà en res, tampoc acabarà en rams de beneir, tal com he dit que ha passat amb el protocol, amb el pla d'infraestructures estratègiques i amb el segon pla de carreteres.
Eixes són les motivacions reals que fan que la licitació i contractació d'obra pública de La Generalitat siga la que he radiografiat abans, ¿no?

Per tant, les perspectives són males ja, però les perspectiva de futur seguixen siguent males.
¿Per què?
Tots ho sabem, el greu endeutament que té La Generalitat, que no és que només fa que no se puguen complir els protocols, plans, etcètera, ja anunciats, sinó que tampoc frena la mateixa Generalitat per a seguir anunciant.
.
.
, o en la
seua, digam, obsessió de seguir anunciant nous plans, que se sap que no van a complir-se en els
terminis previstos.

Per tant, eixa és la nostra proposició no de llei, eixa és l'exposició de motius, el nostre preàmbul, la nostra (inintel·ligible) .
.
.
, i, en definitiva, allò que demanem és que Les Corts instem el Consell a agilitzar la licitació d'obra pública a la Comunitat Valenciana -creguem que és difícil, complicat, si no impossible, donada la situació econòmica per la qual passa La Generalitat-, per a contribuir amb més força a eixir de la crisi econòmica.

En segon lloc, demanem posar en marxa amb la màxima prioritat un pla d'inversió, anticipació i agilització de l'obra pública en la Conselleria d'Infraestructures i Transport amb l'objectiu de dinamitzar l'economia i crear l'atur.
Creguem que això és demanar-li peres a l'om, donats els pressupostos de 2010 de la Conselleria d'Infraestructures i Transport, tal i com vàrem tindre ací ocasió de debatre en la compareixença del conseller.
Però eixe és el nostre punt 2 de la nostra proposta.

I el punt 3 és donar compte a estes Corts del grau compliment de la resolució en el termini de tres mesos.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

¿Grups que desitgen intervindre?
Sí.
Senyora Oltra, pel grup parlamentari del Compromís, té la paraula, per deu minuts.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Efectivament, nosaltres, per a fixar posició sobre esta proposició no de llei, que anem a recolzar però amb certs matisos, i l'anem a recolzar per la manera en què està redactada la proposta de resolució, que queda molt general, perquè nosaltres sí que hem de matisar, sobretot, algunes de les infraestructures o obres públiques que, al nostre entendre, són innecessàries i que no estaríem per la labor que, bé, doncs, que se licitaren.

Però com està redactada en general, i és cert que en un moment de crisi com l'actual la baixada de licitacions, que no només afecta la Conselleria d'Infraestructures i Transport, a la qual afecta en un 36% la baixada del 2009 al
2008, també, per exemple, la Conselleria de Sanitat, amb una baixada del 55%, o la
Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, amb una baixada del
68,07%, o la Conselleria d'Educació, una baixada del 25%, ¿eh?
, i estem parlant de dades que dóna la cambra de contractistes en la Comunitat Valenciana, si bé això és cert, que això en un moment de crisi econòmica és de veres que l'obra pública sempre tira del.
.
.
, bé, doncs, del carro de l'ocupació, que en este moment és un punt dramàtic a la nostra comunitat, doncs, arribant ja pràcticament als 600.
000 desocupats, segons l'enquesta de població activa, ¿no?

Però, en tot cas també, nosaltres pensem que la reducció de les inversions de les obres públiques no és per si mateixa només un element preocupant, ¿eh?
, ja que és de suposar que de determinades infraestructures s'ha d'aplegar a un estat d'equilibri en què noves infraestructures que siguen innecessàries per a no carregar el territori amb infraestructures de transport, energètiques i hidràuliques que no siguen necessàries, ¿no?

El sistema econòmic actual se sosté en un creiximent econòmic per damunt del 3% del PIB, i per al seu manteniment, d'este creiximent econòmic, és necessària una política de permanent reinversió, que moltes vegades se justifica en el sosteniment de l'ocupació, però l'activitat econòmica i la inversió en grans infraestructures és sostinguda finalment només per l'obra pública, ¿no?
, mentre que quan, digam, la corba és ascendent econòmicament parlant, al final, els beneficis que trauen els empresaris, mai tampoc
s'arriben a redistribuir.

És a dir, des del nostre punt de vista eixes corbes s'han d'equilibrar de manera que en temps de crisi, que té de tirar l'obra pública, doncs, en els temps de creiximent, també se redistribuïxquen els grans beneficis que a vegades se generen i que els últims dotze anys han segut un exemple de com eixes corbes no només no s'han equilibrat, sinó que s'han desequilibrat sempre en el sentit de privatitzar les pèrdues.
.
.
, o siga, privatitzar els beneficis i socialitzar les pèrdues, ¿no?

I, com dic, alguna part d'esta obra pública és, des del nostre punt de vista, innecessària, ¿eh?
, el que, en si mateix no és preocupant, si no fóra perquè això, evidentment, va unit al moment de crisi actual i amb la necessitat de
mantindre ocupació.
Però des del nostre punt de vista, l'opció és que s'ha de reorientar la inversió en obres públiques, particularment en el que afecta la construcció de nova obra pública d'infraestructures, de transport de carreteres, ferrocarrils, hidràuliques i energètiques, que haurien de reduir-se en el seu manteniment i millora de la seua
eficiència, però que s'hauria d'incrementar en les infraestructures socials d'estes infraestructures.

És a dir, educació, sanitària, benestar social, transport públic, infraestructures mediambientals, incloent-hi les inversions en recuperació d'espais naturals i àrees deteriorades.
És a dir, l'accent en el que és obra pública d'infraestructures hauria d'estar en el transport públic, sobretot el de ferrocarril, ¿eh?
, i, a més, l'increment de les licitacions hauria d'anar per tota eixa part d'infraestructures socials, ¿eh?
, de les que parlàvem.
I és ahí a on focalitzem la nostra preocupació en relació a la reducció de les licitacions de que se parlava adés, ¿no?
, de les obres públiques, ja que la reducció d'estes licitacions incideix particularment en la reducció i inclús la desaparició d'inversions en estes infraestructures i estes obres públiques que nosaltres reivindiquem, totes estes de l'àmbit social que estem parlant i que estan lligades també al desenvolupament sostenible del medi ambient.

I se mantenen aquelles despeses que sostenen l'ocupació, fins i tot a costa que siguen inversions innecessàries, que a vegades l'ocupació és l'excusa, demagògica també, per a fer inversions que realment no se justifiquen.

Per tant, nosaltres estem per la inversió i manteniment d'infraestructures.
L'obra pública social, cultural, educativa, sanitària, mediambiental també crea ocupació i creixement econòmic.

Estem per eixe altre model productiu del qual s'està parlant com a discurs front a la crisi, però incidint en aquells sectors de futur que no sostenen un sector econòmic de mà d'obra intensiva exclusivament i sí en sectors que requerixen, a més, la participació d'inversions en innovació i desenvolupament tecnològic.

Tot això sense menysprear, evidentment, i compartint la crítica que fa el món empresarial a la manca de licitacions i dels compromisos adquirits.
Però per a nosaltres és important matisar que l'obra pública ha d'estar ahí, enfocada a allò social, a allò mediambiental, a allò que ha de vore amb R+D+I.

Per tant, la nostra crítica a la reducció d'inversions ha d'anar també acompanyada necessàriament d'una necessitat de reorientar les inversions cap a economies mediambientalment i
socialment sostenibles i, a més, economies que invertixen en R+D+I.

I, per tant, anem a donar suport, amb estes matisacions, a esta proposició no de llei.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, mos trobem davant una proposició no de llei que mos parla de la licitació de la Conselleria d'Infraestructures, d'FGV i GTP, els dos organismes més inversors que té la conselleria.

Mos parla de la licitació, del decrement de licitació respecte de l'any 2007-2008, bàsicament del 2008 respecte al 2007, que d'alguna forma vostés en anteriors sessions aquí en esta mateixa comissió ja li van preguntar al conseller en compareixences quina era la política de licitació de la conselleria.

Jo vull fer un incís aquí al principi.
Vostés parlen de licitació, parlen de licitació perquè d'alguna forma els ve bé parlar d'este terme per a poder argumentar la seua disminució, el decrement, d'un any a un altre.
Però jo voldria parlar-li del que representen les inversions de la conselleria d'un any a un altre, inversions.
Perquè licitar un any.
.
.
Tots sabem que hi han obres, i més d'estes conselleries, que no són obres anuals, sinó obres plurianuals.
I quan se liciten en un any, s'executen a la millor en tres o quatre anys.

Per tant, realment el que seria molt preocupant és que eixos decrements d'un any a un altre vingueren sobre el volum total d'inversió de la conselleria.
Un exemple clar, per exemple, el podem tindre en l'hospital La Fe -no és d'esta conselleria, però l'hospital La Fe-, que es va licitar fa cinc o sis anys i acabarà l'any que ve.
Durant tots els anys s'haurà treballat i la gent seguix treballant en el mateix lloc.
Per tant, el personal
continua treballant.

I realment, si ens n'anem al fet d'unes licitacions en obres que són plurianuals, mos podem trobar amb casos similars als que vosté ha dit, si bé, si bé cal dir que durant estos últims anys la conselleria ha tingut.
.
.
Hi han arguments que d'alguna forma jo vaig a matisar, que poden deixar aclarida quina ha sigut la seua
postura respecte a les licitacions i la inversió -que voldria referir-me a la inversió- en la Conselleria d'Infraestructures i Transport durant estos anys.

Aquí hi ha hagut motius externs i motius interns.
Motius externs -tots els coneixem, els hem parlat moltes vegades-, ham sigut que, indubtablement, uns pressupostos vénen condicionats per uns ingressos, uns ingressos que bàsicament.
.
.
, hi ha un capítol molt important, com és l'aportació de l'estat que mos fa a la nostra comunitat, que, indubtablement, després repercutix en tots el capítols d'inversions de les diferents conselleries.
I que, per tant, eixa falta d'aportació per part de l'estat durant estos anys, eixe no reconeixement dels cinc milions d'habitants que tenim a la nostra comunitat, ha fet que estos anys hàgem tingut un decrement, per la qual cosa, amb els diners, els fons que mos han
vingut de l'estat.
.
.
, que després, indubtablement, mos han afectat a totes les conselleries.

Però, ¿principalment per què han afectat?
Perquè l'altre motiu que dia, que és l'intern, dins del govern se pren una determinació, una determinació de mantindre l'esforç inversor i l'esforç d'aportació a les conselleries, com són la de Sanitat, Educació i Benestar Social.

Per tant, dins d'eixos capítols, el capítol d'inversions durant estos anys ha estat molt limitat i molt ajustat a les
necessitats, moltes d'elles plurianuals, del que eren les inversions ja licitades, que han fet que
durant estos anys se mantinga eixe límit.
Eixe límit també amb una forta inversió d'FGV, que ha sigut una inversió en la qual estos anys, sobretot en dotació de maquinària i nous trens per a ella, ha fet que eixa inversió també ha sigut molt concreta, molt puntual, però que també dins de la comunitat ha aportat molts llocs de treball durant estos anys.

I de cara al pressupost de 2010, que és el que en este moment fa pocs dies aquí estava presentant-mos el conseller, vam vore com a projecte de pressupostos de
2010, la Conselleria d'Infraestructures i Transport, FGV i GTP presentaven un increment del 4% respecte
a la inversió de l'any anterior, de l'any 2009.

Per tant, dins d'eixe capítol, en els compromesos i en els de nova licitació, tenim eixe increment del 4%.

Per tant, si ho mirem una mica en el transcurs d'estos últims anys, dels últims cinc anys, des de l'1 de gener de 2004 fins ara, s'han invertit en obra dins de la Conselleria d'Infraestructures, 2.
540 milions d'euros, i en concessions 975 milions d'euros.
Considerant la mitjana d'una cosa durant estos anys, són uns 500 milions a l'any quant al que han sigut inversions en la conselleria i els organismes, i
quant a concessions sumarem una mitjana de 700 milions d'euros a l'any.

En síntesi, el volum de licitació d'obra pública depén del volum inversor, com dia, que està a disposició de la conselleria i les seues entitats adscrites.
El citat volum d'inversions s'aprova en Les Corts cada any, cada any aprovem el pressupost.
I, per ant, eixe és el volum d'inversió que aprovem de cara a l'exercici següent.

I els pressupostos anuals se confeccionen a partir de les disponibilitats econòmiques amb què compta La Generalitat, tant amb fons propis, com són els fons que rep de l'estat, i de la periodicitat dels gastos, com dia anteriorment, de cara a quines
són les conselleries on se'n va més l'esforç de gasto referent als diners amb què compta la conselleria.

Pel que fa a posar en marxa un pla d'agilitació de licitació d'obra pública de la conselleria, la seua realitat econòmica està subjecta a les condicions similars a què he ressenyat respecte als pressupostos.

També voldria afegir que enguany, a més de tota eixa inversió -eixes sí que sortiran a licitació perquè totes són obres menudes i son obres en quanties per a realitzar durant dos anualitats;
per tant, la tindrem per a l'any 2010 i 2011-, tindrem el que és el PIP, el pla d'inversions productives, el pla Confiança, els quals, tal com mos dia el conseller quan va comparéixer aquí en la Comissió d'Economia, en la seua conselleria ascendirà a un volum de més 400 milions d'euros.
Per tant, pràcticament doblarà la inversió que la conselleria tenia prevista en eixe aspecte.

Vosté també mos ha parlat, el senyor Signes, sobre el protocol de carreteres, i mos diu que
queden 24 actuacions.
Jo crec, i he sentit, i aixina s'ha comentat moltes vegades en les seues preguntes i interpel·lacions o compareixences que hi ha hagut.
.
.
, en la qual estem parlant sempre
sobre com està el protocol de carreteres signat per les dos administracions, l'estatal i l'autonòmica.
I sempre parlem del tant per cent que d'alguna forma ha fet un i altre, i anem en quantitats molts similars, al voltant
del sixanta i tants per cent cada u, respecte al total de les aportacions que hem de
fer cada u de nosaltres.

Per tant, m'està parlant que n'hi han 24 pendents, depén també de les quantitats que cada una d'elles represente.
I, indubtablement, algunes d'elles estan en fase de tramitació d'expedients per a poder-les licitar.
Sempre se li ha dit que és un tema que estava previst que es puga complimentar.
I, per tant, no hi ha cap
problema, i anem igual l'estat que la conselleria tirant endavant eixe protocol de carreteres.

Per tant, La Generalitat.
.
.
sempre vostés volen al·ludir a l'endeutament de La Generalitat.
L'esforç que fa La Generalitat és un esforç similar durant tots els anys.
Indubtablement, les obres -torno a repetir el que li dia al principi-, quant a la seua licitació, han tingut de tindre un retrocés important estos últims anys, en obres que comencen amb una quantitat.
.
.
que la seua
plurianualitat ha fet que durant estos anys es mantinga el nivell de gasto
compromés per part de la conselleria en les diferents fases que hi ha dins d'eixes plurianualitats.

I, per tant, la inversió en diners constants que la conselleria ha fet durant estos últims anys és el mateix, similar, i per al pròxim exercici de 2010 compta amb un increment del 4%.

I compta també -i repetixo- amb eixa inversió important per a l'any que ve de més de 400 milions d'euros del pla Confiança, que motlles obres d'elles ja estan en disposició de licitar-se ja en este moment, perquè ja tenen la quantitat adequada i tenen els projectes executats.

I que, indubtablement, jo crec que contribuiran una mica al que se demanava des
de les cambres de SEOPAN, que este any que ve puguen aparéixer licitacions per a poder ajudar -¿com no?
- a la crisi que en este moment està repercutint en moltes empreses constructores, com han fet altres obres, que,
indubtablement, durant este any 2009-2010 puguen d'alguna forma reactivar o mantindre els nivells d'ocupació de la construcció en la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Sí, senyor Signes, per a rèplica, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

El protocol de carreteres 2005-2007, he parlat del nombre d'actuacions que queden pendents de licitar i que corresponen a La Generalitat, i
n'he parlat de vint-i-quatre.
Si parlara del percentatge de despeses fetes per La
Generalitat respecte al total de despeses que li corresponia fer, encara queda
pitjor La Generalitat.

Adone´s que dels 1.
100 milions d'euros que en el protocol figuraven que La Generalitat deuria invertir en
carreteres entre 2005-2010, n'ha gastat 545.
Per tant, està en el 50%.
Mentre que dels 1.
200 milions que li corresponien a l'estat, el grau d'execució seria del 91%.
El 91%.
.
.
Sí, sí.
Això quedà claríssim en el debat en el ple amb el conseller.
El 91% enfront del 50%, si el que
mos referim no és ja a obres pendents de licitar, sinó a inversió respecte al total de les inversions compromeses dins del protocol.

Per tant, en eixe tema val més que vostés precisament no el toquen.

Mire, vosté diu: «No parlem de licitació, parlem d'inversió.
» Però si és que és el mateix.
Si és que hem assistit en el pressupost de 2010, per dir-li un exemple, hem assistit
a la desaparició d'anualitats que en 2009 s'havien fixat, i que en 2010 o desapareix l'obra i les tres anualitats o les anualitats van contínuament diferint-se, quan no desapareixent.

Per tant, ni en licitació ni inversió en el pressupost de 2010, en ninguna de les dos qüestions.

Vostés han disminuït les inversions totals de La Generalitat per a 2010 respecte a 2009, les han
disminuït en 111 milions d'euros, (veus) en 111 milions d'euros.
Si tenim en compte les xifres que SEOPAN dóna cada quants mils d'euros se crea un lloc de treball o deixa de perdre's un lloc de treball, eixos 111 milions d'euros que vostés han disminuït en inversions en el pressupost de 2010 respecte a 2009, farien que a la Comunitat Valenciana s'hagueren deixat de creat o s'hagueren destruït 39.
000 llocs de treball.

Per tant, vostés estan fent una disminució de la inversió, de la inversió en obra pública, que està costant a la Comunitat Valenciana 39.
000 aturats més o 39.
000 ocupats que han perdut el lloc de treball.
Per tant, en eixe aspecte tenen poques coses a dir.

Una cosa també evident és si comparem, si comparem a quants euros per valencià eixiran les inversions que l'estat farà a la Comunitat Valenciana per a 2010 i les inversions que farà La Generalitat.

Mire, en 2010 el govern de l'estat en inversions invertirà per cada valencià 104 euros, i La Generalitat invertirà 64 euros.
És a dir, que la inversió per habitant, per valencià que en 2010 farà l'estat és substancialment major al que farà la mateixa Generalitat.
Per tant, també ahí hi ha poques lliçons que donar.

I després, quan vosté parla que Ferrocarrils i el GTP pugen respecte al 2009, bé, pujarà l'ens gestor però Ferrocarrils disminuïx, si crec recordar, si crec recordar el pressupost.
Ferrocarril disminuïx i l'ens gestor augmenta.

En qualsevol cas, la situació es mala, mala.
Vosté parla d'inversió.
Què ha invertit La Generalitat?
«No parlem de licitació, parlem d'inversió, no de licitació», diu el senyor Mundo.
Però, anem a vorer, jo ahí un poc enllace amb el que deia la senyora Oltra abans, és a dir, parlem d'inversió, però parlem d'inversió en què?
, inversió en què?
Eixa és una pregunta que va fer en l'última compareixença el conseller Flores.
Va dir, vostés d'on retallarien perquè les inversions d'esta conselleria que me critiquen augmentaren?
I va ser una coral.
Retallaríem d'aquelles inversions que La Generalitat està fent que són inversions supèrflues, són inversions en jocs florals, són inversions que en res ajuden a poder crear llocs de treball i ajudar a eixir
de la crisi econòmica que en este moment està especialment immersa la Comunitat Valenciana, tot l'estat i tot el món, però especialment immersa la Comunitat Valenciana.
Per tant, parlem d'inversió però parlem d'inversió en què?
, en què?
En aspectes productius, en economia productiva i no en jocs florals que en
definitiva no generen ni llocs de treball ni ajuden a eixir de la crisi en la
qual està immersa la Comunitat Valenciana.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Si, senyor Mundo, té la paraula per a rèplica.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, torne a incidir en el mateix que he dit al principi, li he dit abans.
Vosté se n'ha anat de seguida al protocol de carreteres, un protocol de carreteres que diu
que el grau de compliment en este moment és d'un 54% i el 91% dels 1.
200 de l'estat en té molt més que nosaltres.
Jo crec que eixos números vosté els ha fet a vuela pluma, sense tindre.
.
.
, i jo li done una referència, sols li done una referència, la CV-10 que falta fer en la província de Castelló des de l'aeroport fins al límit del terme de Sant Rafael del Riu no és suficient eixe 9% que vosté en este moment falta dir, i això encara està en este moment en fase d'estudi de projecte.
Per tant, sols una d'eixes inversions, una, de les que li queden a La Generalitat puja més diners.

En les últimes compareixences li vaig donar en dades i senyals dient que estàvem els dos per l'estil, tant La Generalitat com l'estat pel que fa al grau d'execució del protocol de carreteres.
Per això li deia jo que no me vinga en actuacions sinó vinga amb percentatge de (inintel·ligible).
.
.
i el percentatge és similar d'uns a uns altres.

Realment, quan a vosté li interesse, aquí han vingut a defensar l'estat i volent defensar l'estat en què les seues inversions són més altes que les que tenim a la comunitat.
Nosaltres fem les inversions que podem
dins dels límits pressupostaris que mos deixen després d'una política de l'estat que a la comunitat l'ha tinguda sempre marginada pel que fa a les seues aportacions econòmiques.

Nosaltres aquí fem un gran esforç i dins d'eixe esforç primem, a més, polítiques d'ocupació, que fem possible que en la comunitat poguéssem salvar d'una altra manera el que és el problema general que tenim.
I, per tant, els grans oblidats nosaltres pel
que fa a inversions de l'estat, que vostés trauen cap perquè hi ha una quantitat important d'inversions pel que fa a l'AVE, quant a un tema de ferrocarril, però si anem a inversions de carreteres, la seua inversió en carreteres necessàries també en la nostra comunitat ha tingut un retrocés molt important.
Per tant, eixes licitacions, com vosté volia dir-los, també li passaran factura al final d'esta legislatura.

Per tant, nosaltres tornem a dir que dins d'eixes possibilitats que n'hi han, dins d'eixes limitacions que tenim dins de la conselleria se fa un gran esforç.

Vosté parlava, i d'una forma molt de cara a la galeria ficant el punt sobre una cosa que pot
incidir en el seu missatge, que la Conselleria d'Infraestructures té 112 milions d'euros menys que són 39.
000 llocs de treball i una sèrie d'apreciacions en eixe sentit.

Sume totes, senyor Signes, sume totes les inversions de la conselleria i els
ens que té esta, el FGV i el GTP, i sume.
Tot això li donarà un 4% més de fons per a la inversió per a l'any que bé, i si sumem ahí el que representa també el Pla d'inversió productives i el pla Confiança se mos en va a un 20% més d'inversió.

Per tant, siguem seriosos, sumem-ho tot, diguem el que és la realitat d'una conselleria que està fent un gran esforç a pesar que realment l'àmbit gros del pressupost se l'endu les prioritats que ha marcat este govern quant a sanitat, quant a educació i quant a benestar social, però no oblidant i deixant molt clar que totes les altres conselleries tenen de
tindre un capítol inversor suficient perquè puguen durant este any 2010 també tindre un nivell inversor dins de la Comunitat Valenciana suficient per
mantindre uns llocs de treball importants.
I ha creat eixe pla Confiança en 1.
050 milions per als municipis, que en eixe pla Confiança, directament adjudicat per La Generalitat o pels mateixos municipis, aconseguiran crear una sèrie de llocs de treball durant l'any 2010 i 2011.

Eixe pla Confiança es nodrix dels fons de tots els valencians cosa que el plan E, que vostés en estos moments estan realitzant, se nodrix de molts fons que, d'alguna forma tornen a l'estat per la via dels impostos que mosatros estem pagant, de l'IVA que s'està pagant i tot això, i pel decrement que han fet en tots els ajuntaments en les seues aportacions
de l'estat.
Traurem un 20% als ajuntaments i després els donarem per un altre cantó i aixina mos apuntarem una medalla.
Això no són formes de fer les coses i penso que les coses se fan d'una forma molt més clara i molt més transparent.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Complit el debat, senyories, passem a la votació.

Vots a favor de la proposta de resolució?
5.
Vots en contra?
 8.
Per 8 vots en contra i 5 a favor queda rebutjada.

Senyories, hem arribat al punt 12 de l'ordre del dia que és el que estava previst màxim per al dia de hui.
Per tant, suspenem la comissió que se reprendrà esta vesprada a les quatre i mitja amb la compareixença del senyor conseller d'Infraestructures i Transports.

Fins a esta vesprada.

Moltes gràcies, senyories.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 40 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 34 minuts)

Compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport, senyor Mario Flores Lanuza, per a informar del desenvolupament, avanços i problemàtica del Pla eòlic valencià, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 42.
981)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
este és el punt número 24: compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport per a informar del desenvolupament, avanços i problemàtica del Pla eòlic valencià, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a l'exposició té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

El Grupo Socialista se interesa por conocer el desarrollo del Plan eólico valenciano, los avances que se han realizado y la problemática que presenta el mismo.

La Generalitat, a través del Plan eólico de la Comunidad Valenciana, ha dado un paso decisivo a favor de un
desarrollo ordenado y sostenible al promover la generación de electricidad a partir de las fuentes de energías renovables.

Como saben, el Plan eólico de la Comunidad Valenciana está constituido por 15 zonas a lo largo del territorio valenciano y en torno a 65
parques eólicos, y a su conclusión supondrá una inversión global privada de cerca de dos mil millones de euros, y me refiero
exclusivamente a la puesta en servicio de estos parques.

Quisiera recordar a sus señorías que las energías renovables son esenciales en nuestra comunidad con un doble sentido.
Por una
parte, por su vertiente ambiental, ya que mediante el fomento de las mismas se
sustituye fuentes de energía contaminantes, como el carbón y el petróleo, por otra fuente de energía que es limpia y compatible con el medio ambiente.

Y, por otra, el sector productivo de las energías renovables es un sector de presente y de futuro que, en estos momentos de
crisis económica, puede contribuir eficazmente a generar inversiones y empleo en nuestra
comunidad.

En este sentido, es conveniente recordar que la construcción de un parque eólico puede suponer en torno a 30 puestos de trabajo, además de los puestos de trabajo que se requieren para el mantenimiento de los
mismos.

Igualmente, la inversión en industrias asociadas al plan eólico se puede estimar en unos 500 millones de euros, mientras los puestos de
trabajo generados en dichas industrias se elevarían a unas 2.
000 personas.
Esto es lo que se tendría que añadir, estos 500, a los 2.
000 millones que me refería antes.

Por todo ello, el Plan eólico de la Comunidad Valenciana es una apuesta firme del Consell por las energías renovables y cumple esa doble vertiente de ser un instrumento de producción energética y un instrumento, sin duda, beneficioso medioambiental y económicamente, puesto que genera inversiones y puestos de trabajo, tanto directos
como indirectos.

Pero vayamos por partes.
En primer lugar, el Grupo Socialista se interesa por
el desarrollo del plan eólico.
Pues bien, como veníamos apuntando, la salvaguarda del medio ambiente es una constante en el plan eólico, tanto en la determinación de las zonas aptas, como en las prescripciones sobre cómo han de construirse los parques.

El Plan eólico de la Comunidad Valenciana se sometió a información pública y a su correspondiente declaración de impacto ambiental.
Además, cada zona eólica pasa igualmente por un trámite de información pública y de una declaración de impacto ambiental de los proyectos y cuenta durante toda su vida útil con un plan de vigilancia ambiental en que se mide su impacto real sobre el
suelo, sobre las aves, etcétera.

Hasta el momento, se han puesto en funcionamiento 27 parques eólicos del plan -9 en la anterior legislatura y 18 en la actual-, y están en ejecución o autorizados administrativamente 13 parques más.
Es decir, ya tenemos 40 prácticamente en marcha o.
.
.
en obras y terminados de los 65 que, en principio,
sumarán las 15 zonas, es decir, superamos el 60%.

Esto supone que, en estos momentos, tenemos 960 megavatios de potencia
funcionando y en torno a 450 megavatios (so per interferència d'un mòbil) en construcción o autorizados administrativamente, lo que supone más de 1.
400 megavatios en marcha.
También viene a ser más de un 60% de los 2.
300 que, en principio, es la totalidad en el desarrollo de
las 15.
.
.
, o de los 65 parques.

A efectos prácticos, los parques eólicos, ya en funcionamiento en Castellón, están abasteciendo por término medio algo más de un 20% del consumo eléctrico anual de la provincia -esto es, más del 100% de la electricidad que consumen los hogares de Castellón-, al tiempo que evitan el consumo de algo más de 1,3 millones de barriles de petróleo al año y la emisión de 335.
000 toneladas de CO2 a la atmósfera.
Esto refiriéndome, exclusivamente, a los parques 1, 2 y 3 de la provincia de Castellón.

En segundo lugar, el Grupo Socialista se interesa por la evolución del plan eólico.
A este respecto podemos decir, diez zonas eólicas tienen parques en funcionamiento, en construcción y/o autorizados administrativamente.
Las zonas 1, 2, 3, 6, 8, 10 y 11 tienen
todos los parques en funcionamiento -los 27 que me refería antes-.
La zona 7 tiene parques en construcción, tres, y otro pendiente de autorización administrativa, uno.
La zona 9 tiene parques autorizados administrativamente,
siete, y otros pendientes de autorización, tres en concreto.
La zona 12 tiene los tres parques autorizados
administrativamente.

También tenemos tres zonas eólicas que tienen sus proyectos pendientes de declaración de impacto ambiental.
Me refiero a los proyectos de las zonas 4 y 5, y en lo
que se refiere a la zona 13 está pendiente la declaración de impacto ambiental de las líneas de evacuación.

Y después, por último, tenemos dos zonas eólicas que se encuentran en trámite todavía de aprobación provisional del plan especial, que son las zonas 14 y 15.

Además, en marzo del 2008, se publicó una nueva convocatoria para el desarrollo y ejecución del plan eólico de las zonas 1, 2 y 3, que se publicó en el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana el 31 de marzo, que se ha resuelto en junio de 2009.
Y en estas zonas todos los
parques están en funcionamiento -en las zonas 1, 2 y 3- y hemos considerado que sería conveniente la instalación de nuevos aerogeneradores, lo que va a incrementar la potencia finalmente
instalada.
Quiere decir que si desarrollamos las 15 zonas o los 65 parques con
los 2.
300 megavatios tendríamos que añadir estos casi 350 megavatios más de esta ampliación en la zona 1, 2 y 3.

Pero también debemos hablar del fondo de compensación del Plan eólico de la Comunidad Valenciana, que se creó en el 2006, con el objetivo de contribuir a la revitalización de las zonas del interior y a que todos los municipios incluidos en las zonas
del plan se vean beneficiados, y no sólo aquellos en donde se construyan los parques.

La cuantía del fondo ha crecido exponencialmente.
De esta forma, en el 2007 fueron
313.
000 euros, 482.
000 en el 2008 y más de un 1.
700.
000 en la última convocatoria que hemos hecho en el 2009.
Es decir, desde el 2007, hemos
multiplicado por cinco el importe destinado al fondo, lo cual, señorías, supone un esfuerzo considerable, ya que se ha aumentado la aportación de los promotores de los parques al fondo en más del 150%, pasando de 0,95 céntimos de euro por kilovatio al año a 2,50 euros kilovatio/año.

Por otro lado, se han desarrollado las siguientes actuaciones, correspondientes
a los planes industriales -a los que me refería antes- asociados al plan eólico de la Comunidad Valenciana: construcción de la planta de palas en Coves de Vinromà, construcción de la planta de generadores control eléctrico en Segorbe, construcción de una planta de ensamblaje de aerogeneradores en Vall d'Uixó y construcción de una fábrica de componentes electrónicos en Benisanó, estos.
.
.
, las actuaciones más importantes.

Por último, el Grupo Socialista se interesa por la problemática del plan.
En este sentido, hemos de poner en relieve una cuestión novedosa.
El 30 de abril del 2009 fue aprobado en el nuevo marco jurídico estatal, a través del un real decreto ley, concretamente el 6 del 2009, que se aplica a las
nuevas tecnologías renovables, entre las que se encuentra la eólica, cuyas determinaciones podrían suponer, como ya sucedió con la energía fotovoltaica tras la nueva regulación estatal, un importante desincentivo para este tipo de energía limpia i sostenible.
Sí, señorías, nos preocupa mucho este nuevo real decreto.

En cualquier caso, señorías, nos parece muy bien que el Grupo Socialista se interese por el seguimiento
de este plan tan relevante en todos sus aspectos para la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, honorable señor conseller.

Por parte del grupo que ha solicitado la comparecencia, tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Efectivament, senyor conseller, ara fa just sis anys i pocs mesos que s'aprovà el Pla eòlic de la Comunitat Valenciana, constituït per 15 zones amb 67 parcs eòlics, que inicialment estava previst que entraren en funcionament en 2008.

Posteriorment, en febrer de 2006, el president Camps va prometre que en tres
anys, és a dir, abans de febrer de l'any que ve, de 2010, estarien instal·lats tots els aerogeneradors en els 67 parcs repartits en les 15 zones, que
suposarien 2.
300 megavats instal·lats, als quals -tal com vosté ha dit- caldria sumar uns altres 340 megavats resultants de la convocatòria eòlica resolta el passat mes de juny.

Açò suposaria -i això és positiu- que, gràcies a això, s'evitaria cada any l'emissió de 2,1 milions de tones de CO2 i un efecte depurador semblant al propiciat per 140 milions d'arbres.

Però la realitat, senyor conseller, és que, a hores d'ara, la Comunitat Valenciana solament té instal·lats, segons les nostres dades, 687 megavats -vosté ha parlat de 960-, als quals, possiblement, caldria afegir els 125 de l'àrea 10, (veus) possiblement, la qual cosa no arribaria.
.
.
, seguiria sense arribar als 960 als
quals vosté s'ha referit.
El que evidencia que el pla eòlic no s'està executant a la velocitat anunciada pel president Camps.

Fa un any, aproximadament, s'havien completat només tres de les quinze zones.
Vosté ha parlat de deu en la compareixença de hui.
I fa uns mesos varen entrar en fase de prova els parcs eòlics de La Solana i del Rincón de Cabello en la província de València.

Eixos 687 megavats d'energia eòlica -i són dades de la seua conselleria- seguixen ocupant, a dia de hui, sis anys després de l'aprovació del pla eòlic, el penúltim lloc, el penúltim lloc, senyor conseller, en el mix energètic de la nostra comunitat, després del cicles combinats a gas natural, 2.
800 megavats; energia hidràulica biomassa, 1.
312 megavats; energia nuclear, 1.
085 megavats, i cogeneració de residus, 748 megavats, i solament per davant de l'energia solar fotovoltaica que tindria 220 megavats.

Però, senyor conseller, el retard en la seua execució i la lentitud del procés d'instal·lació no és l'únic problema del pla eòlic, evidentment.
El pla eòlic, com tots sabem, està sotmés a un procés de judicialització a la vista de les anomalies detectades per la fiscalia, que fa que, a hores d'ara, s'estiga instruint en el jutjat d'instrucció número 4 de Castelló per uns presumptes delictes de prevaricació i contra la fauna, un procediment contra la cúpula de l'empresa Renomar i alts càrrecs del Consell.
(Veus)

També, senyor conseller, com vosté coneix, la Unió Europea investiga el pla eòlic valencià per, entre altres raons, la invasió de zones ZEPA, zones LIC, a més de tindre importants afeccions al patrimoni històric artístic en alguns dels parcs.

La recent ampliació de les zones ZEPA per banda del Consell, abans de l'estiu, obligat per una sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea, l'ampliació de les zones ZEPA, també és una mostra clara, no solament de com el Consell ha fet malabarismes amb els
mapes perquè els nous enclavaments a protegir no afecten la zonificació del pla eòlic, sinó també de com estos malabarismes hagen culminat en delimitacions de zones ZEPA i zones
eòliques, en funció del color polític dels termes municipals limítrofs.
Com si les aus saberen de ratlles delimitadores de termes municipals quan
volen, -«quan volen», no vullc dir de
voler, sinó de volar, de volar.

Vosté sap, senyor conseller, que tenen un altre problema, que és el tema de la partició dins del pla eòlic, el trossejament dels parcs.
El Consell ha autoritzat fins 22 parcs d'aerogeneradors que incomplixen el Pla eòlic valencià.
Ha vulnerat el Pla eòlic valencià en la tramitació i en l'autorització dels parcs perquè en moltes de les quinze zones que dividix el document de la Comunitat
Valenciana es considerà com si foren diversos parcs de molins, quan hauria de ser un només.

L'objectiu del trossejament de tots els parcs és clar, i és que les empreses puguen optar a les primes previstes per a les energies
renovables.
Vosté mateix, senyor conseller, el Consell ha reconegut que hi ha parcs que estan a
menys de dos quilòmetres de distància.

Així, en una resposta parlamentària del passat 6 de març, de vosté, feta a una pregunta d'un grup parlamentari d'esta cambra, en concret de Compromís, es reconeixia que els cinc parcs aprovats de la zona VI del Pla eòlic, i que ara construïx l'empresa Projectes Eòlics Valencians, mantenen distàncies entre si inferiors als dos mil metres.

Segons una altra resposta, segons la mateixa resposta de vosté, el parc de l'Alt Palància I dista a penes 400 metres del parc de l'Alt Palància II i només mil metres del d'Alt Palància III.
Este últim, el de l'Alt Palància III, a la seua volta, està a 1.
800 metres de Mazorral i Rajola.

És a dir, se desprén de la seua resposta, senyor conseller, que els sis parcs de la zona VI del pla
eòlic haurien de considerar-se un únic parc.

Però la situació no solament se dóna en esta zona del pla.
Els cinc parcs construïts per Renomar i en funcionament en la zona III del pla, Floch I, Folch II,
Arriello, Las Cabrillas y Pla d'Embalagué, també estan suficientment junts com per a tramitar-se com un únic.

En la zona IX també, adjudicada també a Renomar, però sense construir, també incomplirien les distàncies mínimes de sis parcs.
En concret, Cabezo del Fraile, Negrete I, Negrete II, Juan
Navarro, Tejo I y Tejo II.

En la zona XII, corresponent a l'empresa Guadalaviar, tres parcs previstos -Salomón, Benalaz I y Benalaz II- també se situen a menys de dos mil metres entre si.

I en la zona XIV, també de Guadalaviar, tres dels cinc parcs previstos incomplixen el pla: Loma
Redonda, Tossal del Rei i Alfaro.

Per tant, senyor conseller, eixa és una problemàtica que vostés seguixen portant endavant i és la problemàtica que ha sigut objecte perquè la Unió Europea prenguera cartes en l'assumpte, a part de per altres temes, no?

Evidentment, ho he dit abans, en el trossejament dels parcs.
.
.
, la tramitació també hi ha altra problemàtica, la tramitació ambiental se simplifica.
Evidentment no és el mateix avaluar els impactes ambientals en una zona d'un xicotet parc amb vint o trenta molins i repetir la tramitació per a altres quatre instal·lacions, que reconéixer l'impacte d'un macroparc que pot ocupar deu quilòmetres en línia en una zona protegida, per exemple.

Per tant, senyor conseller, este és un problema que hi ha ahí i és un problema que, tenint en compte que la inversió total de Pla eòlic pot situar-se al voltant de (inintel·ligible) .
.
.
la xifra que vosté ha dit al principi, però al voltant dels dos mil milions d'euros, els adjudicataris tenen garantida, solament a base de primes i del
trossejament dels parcs, una remuneració fixa anual del 20%, és a dir, una rendibilitat, senyor conseller, que pocs negocis hui en dia
oferixen.
A part de les múltiples infraccions denunciades davant de la Unió Europea i que figuren en mitjans de comunicació.
O a banda també d'altres tocs d'alerta que vostés han tingut.

Senyor conseller, el meu grup està totalment a favor de l'energia eòlica, no podia ser el contrari.
Però, tal i com va dir el síndic, (veus) .
.
.
Sí, estem a favor de l'energia eòlica, a pesar del que he dit.
Però, escolte el que vaig a dir a continuació.
Però, tal i com va dir el síndic, no a qualsevol preu, ni en qualsevol lloc ni de qualsevol forma.
Ho
entenen ara?
Ho entenen.

Estem a favor de l'energia eòlica, però no com va dir el síndic de Greuges, no a qualsevol preu, ni en qualsevol lloc ni de qualsevol
forma.
Per tant, és perfectament compatible l'afirmació que acabe de fer amb l'explicació que he fet abans dels trossejaments dels parcs eòlics i de les múltiples denúncies dels parcs eòlics per vulnerar directives europees davant de la Unió Europea.

Per tant, senyor conseller, volem fer-li, des del Grup Socialista, dos
peticions:

Procedisca a revisar el pla eòlic, a l'empara dels seus articles 18.
2 i 19, que preveu la seua revisió, modificació, per causes sobrevingudes o com a conseqüència d'un major detall en l'anàlisi i en el diagnòstic, per tal d'evitar, senyor conseller, sentències que aturen encara més el seu desenvolupament que nosaltres desitgem, desitgem ràpid, a pesar del que puga pensar el Partit Popular.

Aproven vostés un pla estratègic d'energies renovables de la Comunitat Valenciana, que és un territori especialment sensible als efectes del canvi climàtic.

Senyor conseller, a la situació per la que passa el pla eòlic s'afegix la proliferació de projectes d'aprofitament d'energia solar fotovoltaica, que estan sent autoritzats sense cap planificació prèvia.
Tots els dies es publica al Diari Oficial de la Comunitat Valenciana algun expedient d'instal·lació fotovoltaica.
.
.

El senyor president:

Senyor Signes, vaja acabant, per favor.

El senyor Signes Núñez:

.
.
.
i, no obstant, segons el quadre del potencial d'energies renovables de la nostra comunitat, que figura en la pàgina web de l'Agència Valenciana de l'Energia, l'objectiu de generació d'eixe tipus d'energia per a 2010 és sensiblement inferior als megavats instal·lats, als quals m'he referit abans.

El Consell -i acabe- està actuant de forma precipitada, pensem, deixant en mans de la iniciativa privada
el desenvolupament d'un sector estratègic per al nostre futur.

El 12 de juny de 2008, en la Comissió de Medi Ambient, fou rebutjada una proposició no de llei del meu grup perquè s'aprovara este pla, el pla d'energies renovables.
Senyor conseller, impulse'l.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Per a fixar posició o fer preguntes, la senyora Oltra, per part del Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís, té la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Sí, efectivament, per començar un poc pel final de l'anterior intervenció.
Efectivament nosaltres pensem que el que és el desenvolupament del Pla eòlic valencià, tal com ja es va denunciar des del Grup Parlamentari de l'Entesa en l'anterior legislatura, té un problema molt greu de partida, i és que està sent la iniciativa privada la que està decidint on s'ubiquen, quines instal·lacions, quants megavats, etcètera, i no està havent una planificació anterior, eh, que tinga en compte l'interés general i la sostenibilitat prèvia que estiga ordenant això.

Quan vosté parla del desenvolupament ordinari sostenible, permeta'm, senyor conseller, que jo dubte açò.
Primer, perquè és cert que l'energia eòlica és una energia renovable.
Tant és així que, quan fa deu anys grups ecologistes, partits verds, diputats d'altres legislatures d'este grup parlamentari parlaven de l'energia eòlica, els qui estaven d'eixe costat d'on està vosté ara, senyor conseller, poc menys que els tatxaren d'embogits, i de ciència ficció i que això de l'energia eòlica era una cosa que, en fi, que donava molt poqueta energia i que, en tot cas,
seria per a d'ací cent anys.

Va i resulta que algú va vore en açò un negoci en pingües beneficis, veritat?
, i ara resulta que l'energia eòlica és lo más de lo más, pero es lo más per a tindre beneficis unes quantes empreses, eh.
Però no és lo más per a ser sostenible, perquè l'energia pot ser renovable, però va i resulta que, segons on se pose, els aerogeneradors i els parcs eòlics pot ser no sostenible.

Què és el que està passant ara?
És que l'energia que efectivament és renovable, substituïx el carbó i el petroli i està molt bé, eixa part està molt bé.
Però pot ser no sostenible.
I nosaltres sempre hem defensat i els col·lectius ecologistes hem defensat sempre que l'energia hauria de ser renovable i sostenible.
I què passa?
Que, efectivament, s'aprova un pla eòlic que ja no té, ja no té la participació ni el suport de col·lectius ecologistes, de col·lectius que se preserven la natura de proteccionistes de les aus, dels
sindicats, d'altres agents socials.
Vostés ubiquen a més en les comarques purament d'interior, amb l'excusa que això a més és un impuls per a les comarques d'interior, i a vegades no se n'adonen que el que estan fent per un costat és desfer per un altre, és a dir, vostés estan vestint un sant per a desvestir-ne un altre, perquè pot ser que done riquesa per un costat, però també la lleva per altre.
Perquè vostés estan afectant zones de gran valor paisatgístic, del que també viuen moltes comunitats de l'interior, com és el turisme rural, el senderisme i altre tipus d'esports que se practiquen en paratges naturals que, evidentment, en el moment
que estan afectats per parcs eòlics, a més de la grandària de la que estem parlant, doncs ja no tenen atractiu per a la gent.

Aleshores, estem vestint un sant per a desvestir-ne un altre.
I vosté ho ha dit molt bé.
30 llocs de treball per a construir el pla eòlic.
Però a que per al manteniment ja no en fan falta tants?
No.
Veritat que no?
Per al
manteniment ja no en fan falta tants.
Però, per altre costat, estem desmuntant altres economies alternatives en l'interior.

Quan nosaltres plantejàvem que precisament calia diversificar els llocs d'ubicació dels parcs, també en el litoral i en el semilitoral, i sobretot en llocs on ja estan molt
antropitzats, és a dir, on ja hi ha un impacte humà molt gran, on hi ha polígons industrials, etcètera, vostés se dediquen a posar-los únicament en zones d'interior, i a més sense les suficients garanties ambientals, i aixina ho demostra l'afectació de més de tres-cents monts d'utilitat pública, més de quinze zones LIC i diferents àrees de ZEPA i les zones d'interés de protecció de les aus.

Aleshores, clar, s'han tirat vostés damunt als col·lectius ecologistes, als protectors de les aus i als preservacionistes de la
natura.
Per què?
Perquè quasi tot el que vostés fan, com al final l'únic que importa realment són els beneficis que trauen les empreses i no l'interés general, ni la sostenibilitat ni tot això, que això és un discurs, una pantalla que vostés fiquen davant d'eixa l'excusa.
Vostés com a excusa utilitzen la sostenibilitat.
Però al final no és sostenible.

I jo.
.
.
, efectivament, és una energia renovable?
Sí.
Però amb la seua gestió no és sostenible, perquè està afectant greument a zones de protecció de les aus, està impactant greument en zones d'alt valor paisatgístic.
I per això al final s'ha judicialitzat açò també, com quasi tot el que vostés tenen entremans últimament, que no paren vostés d'entrar en els tribunals.
No sé com eixiran, però entrar entren en els tribunals, sí, i al final hi ha processos oberts perquè la gent quan no té una protecció dels poders públics, que són vostés els que haurien des del govern de protegir l'interés general, doncs on se'n van?
A la justícia.
A demanar la tutela que vostés no els donen.

Aleshores, com vostés haurien de plantejar-se si el pla eòlic ha d'estar també immers en un procés de judicialització tan gran.
.
.
 I li han posat ja com a exemple el que diu el síndic de Greuges i el que va dir sobre la zona eòlica número XIV de l'Alcoià-Comtat, quan li va dir que, en fi, que calia la revisió en algunes de les qüestions de la zona eòlica XIV, i no només on han dit d'esta zona, sinó que li ho han dit de més: el síndic de Greuges, la justícia, els ecologistes, els sindicats.
Què passa que els únics que tenen raó són vostés, no?
Doncs igual que se li va demanar l'anterior legistatura, nosaltres li demanem que revise urgentment el Pla eòlic valencià perquè està sent més que una aposta per la sostenibilitat, un altre dels problemes que té este govern i de judicialització de vida pública per la seua mala gestió.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Popular vol manifestar el suport a la seua declaració i a les explicacions que ha donat al voltant del Pla eòlic valencià.
Una aposta per 15 zones, una aposta per 65 parcs eòlics que van a suposar una inversió global, com vosté ha dit, de prop de dos mil milions d'euros.
Però deixant els dos mil milions d'euros d'inversió, que són relatius, la importància és creure de veritat en les energies renovables, en les energies alternatives.
I
això és una cosa que des del Partit Popular, des d'este grup parlamentari, volem recolzar d'una manera molt ampla i directa.

I volem dir-li que, mentre l'aposta del govern a què vosté pertany, des del departament que estan treballant al llarg dels últims anys per a complir en el Pla eòlic de la Comunitat Valenciana, complint de la manera més escrupolosa possible amb tots els compromisos mediambientals i amb tots els
compromisos legals que, després d'una gran exposició pública que tinguí, on participà tota la societat, eixe pla eòlic, mos trobem en un instrument que està tots els dies posant-li pedres al nostre pla eòlic que no és res més que el Govern d'Espanya.
El govern socialista del president Zapatero no creu en les energies
renovables, senyor conseller.

El que mosatros estem fent en Madrid mos trobem davant d'un mur frontal que diu una cosa, aposta per un canvi climàtic global, però és absoluta mentira i fals.
Les actuacions diàries que veiem, i no fa falta anar-mos més lluny que l'últim acord de l'últim consell de ministres de l'últim divendres, del dia 13 de novembre, on digué, una vegada més, que eixe Real Decret 6/2009, que mutila el Pla eòlic de la Comunitat Valenciana, que ens deixa als ciutadans de la Comunitat
Valenciana i a este govern en menys possibilitats per a competir i desenrotllar eixe pla eòlic i li dóna ales al govern de Castella-la Manxa, d'Extremadura i d'Andalusia, amb el més ranci sectarisme polític i ideològic, de voler dir que les energies alternatives o verdes són d'unes zones i no d'altres, quan estem parlant d'una cosa tan senzilla com és el vent -el pla eòlic i el vent van nugats.
I això va per territoris, això va per estudis, això va pel treball que s'ha fet.

Senyories, l'aprovació del reial decret, com molt bé ha dit vosté, 6/2009, danya realment la política energètica renovable a Espanya, a la Comunitat Valenciana li fa un mal tremend, i ho
sabien.

I no hi ha més que tornar a vore l'actuació que tingué el vicepresident tercer del Govern d'Espanya, el senyor Chaves, el passat dia 15 d'octubre, quan forçà una votació en el Congrés dels Diputats per a tombar el que havia dit el Senat d'Espanya el dia 7 d'octubre de l'any 2009, reformant de manera dràstica eixe reial decret que el govern socialista havia impulsat.

Senyories, eixa és la doble moral, eixa és la doble vara de mesurar que té l'esquerra espanyola al voltant de les energies renovables, de les energies
verdes.
I ací hi ha un compromís vertader, i ací hi ha un compromís social i ací hi ha un compromís que revertix en tota la societat i que arriba des de l'ajuntament més menut fins al conjunt de la societat de la Comunitat Valenciana.

I és veritat que des d'ací podem aportar una goteta en les energies renovables i alternatives, però la goteta, la consciència social que des de la Comunitat Valenciana se puga fer és importantíssima.
El fons de compensació ha anat creixent de manera exponencial des de l'any 2007, afectant les comarques, afectant els municipis i al final afectant els
veïns de zones deprimides i de zones que no tenien un altre desenrotllament econòmic, que era el pla eòlic.
I això, al final, és fer sostenible una cosa real, i això és, al final, fer possible una cosa que està reclamant esta societat.

Des del Grup Parlamentari Popular, senyor conseller, anem a recolzar-lo, anem a
recolzar-lo i anem a dir-li que, si fa falta, estem disposats a dur iniciatives
parlamentàries per a denunciar el que ha fet el Govern d'Espanya.
Estem disposats en estes Corts a pronunciar-nos unànimement, i esperem que l'esquerra parlamentària se suma per a defensar el pla eòlic valencià, per a dir-li al govern de Zapatero que no estem d'acord, no estem d'acord amb el sectarisme, no estem d'acord amb la motivació i no estem d'acord amb el que ha fet en l'últim reial decret.

Des que està el Pla eòlic valencià hi han hagut tres modificacions de la normativa estatal, hi han hagut tres
canvis d'opinió per part del govern central, senyories.
Tres vegades han canviat de criteri,
tres vegades creen confusió i inseguretat en la societat civil, en la gent que està disposada a invertir, en la gent que està disposada a fer i tirar endavant que l'energia eòlica siga de veritat una alternativa a Espanya i un complement a les energies
que se necessiten.

I no podem tornar a l'economia del carbó, no podem tornar, per molt que a algun socialista li pese -i, mire, Astúries com estan fent-, tornar a revitalitzar determinats sectors miners.
Això no pot ser la política industrial i energètica d'un país com és el nostre.
La política energètica ha de tindre un concepte d'estar.
.
.
Vaig acabant, senyor president.

Des d'este grup parlamentari el recolzem, li diem que estem al costat de les polítiques energètiques modernes i de futur i estem disposats a vore totes les possibilitats.

Moltes gràcies, senyor conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.
Veig que estem en bona sintonia i vosté entén, sense parlar, el que volia dir.
Moltes gràcies.

Per a donar resposta conjunta als tres grups, té la paraula l'honorable senyor conseller.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señorías, en concreto, por referirme a la última intervención, el señor Serra, estoy totalmente de acuerdo con usted.
Efectivamente, han sido muchos
los cambios de criterio que ha habido por parte del gobierno central.

Y sí que tengo que decir que estamos viviendo las secuelas y, desde luego, de la
fotovoltaica.
Aquí en la Comunidad Valenciana, como muy bien ha dicho el señor Signes, ya estábamos superando los 220 megavatios.
Tuvimos un crecimiento exponencial muy
importante.
Y después del último decreto ley, lamentablemente, ha bajado de una manera muy preocupante la
instalación de ese tipo de energía.
(So per interferència d'un mòbil) ¿Por qué?
Porque se han bajado los incentivos, porque se han puesto cupos mínimos (so per interferència d'un mòbil) y, sobre todo, hay una tramitación que.
.
.
-no es mío-, hay una tramitación que.
.
.
(So per interferència d'un mòbil) ¿Es mío?
(Pausa i veus) Y hay una tramitación que está perjudicando muchísimo el poder potenciar ese tipo de energía, en este caso, fotovoltaica, que había generado muchos puestos de trabajo, tanto de fábricas de placas fotovoltaicas como de empresas consultoras que instalaban y
mantenían todas esas placas en las que.
.
.
, todo ese tipo de energía fotovoltaica en la que somos líderes a nivel nacional, especialmente por metro cuadrado dada nuestra
superficie, tanto en cubierta como en suelo.

Es por eso por lo que esta nueva ley, este nuevo decreto ley, de abril de este
año, sí que, efectivamente, puede perjudicar, porque desde abril, en el que ha habido
la necesidad de hacer registros de preinscripción, cupos -es probable que determinados-, se han empezado a resolver ahora todos los parques fotovoltaicos que estaban
pendientes (so d'un mòbil) y con autorizaciones, y no solamente de energía fotovoltaica, sino también de termosolar y de biomasa.
Ahora mismo están.
.
.

Entonces, yo creo, un poco recogiendo su petición, que sí que sería conveniente que estas Cortes estudiaran la posibilidad de ver la repercusión que puede tener, puesto que si ya de por sí los trámites, señor Signes, que tenemos para la tramitación de las zonas eólicas son largos, complejos y, desde luego, muy exigentes medioambientalmente,
aunque usted parece que haya apuntado lo contrario, le puedo decir que sí que nos puede perjudicar muchísimo esa preinscripción y esos permisos y esa revisión que tiene que hacer el ministerio en Madrid, que nos puede retrasar bastante
la posibilidad y puede imposibilitar el que tengamos en esta comunidad nuestro
objetivo en esta legislatura: el que el 40% de la energía eléctrica instalada sea de origen renovable.
Pero será por culpa de la administración central, no le quepa la menor duda, señor Signes.
Nos está pasando en la fotovoltaica, y cuando quiera, podemos repasar los números de las bajadas que ha tenido.
Y, desde luego, me da la impresión de que nos puede perjudicar muy seriamente, como ha dicho el señor Serra, en el resto de energías que afecta ese nuevo real decreto ley.
Es por eso por lo que me parece muy
imprudente y, desde luego, necesario el analizar en qué nos puede repercutir esa nueva normativa.

En cualquier caso, sí que le.
.
.
Yo me imaginaba, señor Signes, que iba a hacer referencia a lo que ya en muchas ocasiones se ha
dicho, que había unos compromisos para el 2008, que después dijimos que estarían todos los parques para el 2010.
Pero realmente ese compromiso.
.
.
Yo ahora, me
atrevería a decirle que.
.
.
, la intención sería decir que al finalizar esta legislatura todos los parques eólicos, que muchos de ellos estén terminando o iniciada su ejecución o, al menos, autorizados administrativamente.

Pero, lamentablemente, veo que ya en la primera relación que le he hecho, las zonas 14 y 15, a las que también ha hecho referencia su señoría, no tienen ni esa tramitación administrativa, porque hay un rechazo frontal por parte de algunos de los
municipios que hay en esa zona.
Y la verdad es que.
.
.
y como en contra de lo
que intenta insinuar el señor Signes aquí, las tramitaciones medioambientales son muy exigentes y después llevan un seguimiento.
Y, desde luego -y ahora le explicaré-, tenemos en cuenta la ZEPA, las zonas LIC y absolutamente todo, realmente hay
que cumplir una serie de requisitos.

Y nosotros, nuestra idea era desarrollar todo ese plan eólico a lo largo de esta legislatura, pero como también vemos que es necesario una serie de medidas y de trámites administrativos, realmente nos vamos a ajustar a los plazos.
Por eso, yo,
cuando usted habla de precipitación a la hora de ejecutar determinadas zonas o determinadas actuaciones, cuando ha
hecho referencia, yo creo que todo lo contrario: nosotros nos estamos ajustando
a la normativa.

De todas maneras, sin embargo, resulta cuanto menos sorprendente, que a lo
largo de estos años nos hayamos encontrado con actitudes de fuerte oposición a la ejecución del plan por parte de ciertos grupos ecologistas.
Y resulta particularmente
extraña esa actitud, ya que estos grupos que dicen actuar en defensa del medio
ambiente, se oponen al desarrollo de este tipo de energía, limpia, renovable y sostenible.
Sí, señoría, sí, señora Oltra, porque es una energía sostenible.
Sí, sí.
Estaba dudando de la sostenibilidad, y ahora entraremos en el tema.

En cualquier caso, ya he dicho que todos esos problemas más la nueva normal estatal, nos puede poner complicado llegar a ese 40% de energía instalada, que es el objetivo que teníamos.
De todas maneras, en estos momentos ya estamos superando el 35% de esa
energía instalada.

Y en ese sentido, ha hecho referencia a una serie de números de energía hidráulica instalada, nuclear, y diciendo que la fotovoltaica es la segunda por detrás.
Yo, desde luego, no voy a discutir los.
.
.
vamos, sí que le discuto los números que tiene, de 687 megavatios, porque los números, como comprenderá, son los que le he dado yo, cerca de 1.
000 los que están instalados en estos momentos.
Y ya sabe que si usted estaba contabilizando.
.
.
,
porque esos son los megavatios de las zonas 1, 2 y 3, ya le he dicho que están las zonas 1, 2, 3, 6, 8, 10 y 11 terminadas, cosa que usted no las tiene
contabilizadas.

En cualquier caso, yo lo que sí que le diría es que con esos datos que ha dado, sume esos datos de la energía nuclear, de la energía hidráulica que tenemos, de la eólica, pero actualizándolos, y va a llegar a que pasamos de 7.
100 megavatios instalados en la
Comunidad Valenciana.
Quiere decirse que, eléctricamente, ya somos autosuficientes, porque el mayo consumo que hubo en la
comunidad fue en diciembre de 2007, con 5.
600 megavatios.

Y señoría, y refiriéndome a la señora Oltra, hablando de sostenibilidad -¿qué quiere que le diga?
-, le he dado unos datos que yo creo que son poco rebatibles en el sentido de que
en Castellón solamente estamos dando el 20% de toda la energía.
Quiere decirse que produce la energía eólica más de.
.
.
, o sea, se podría dar servicio al cien por cien, para uso doméstico, en toda la provincia de Castellón.
Yo creo que si eso no es sostenibilidad y una apuesta por un tipo de energía limpia, vamos, yo creo que es más que.
.
.
Es un dato yo creo que, desde luego, sí que le podrá dar que solamente esas zonas de ahí, que si se le incorpora la ampliación, tendrán una repercusión muy importante en lo que se refiere a la provincia de Castellón.

Por último, me voy a referir a la fiscalización a que ha hecho referencia el señor Signes.
Yo, la verdad es que, claro, de entrada usted da por hecho que.
.
.
, dicen que están a favor de la energía renovable, pero sin embargo anda que minuciosamente se ha debido de ir a medir
todos los aerogeneradores que hay en toda la zona, en los casi cuarenta que en
estos momentos estamos desarrollando, para medir exactamente los que están fuera de esos 2.
000 metros, porque me ha dado una relación que la verdad es que me ha parecido, me ha llegado hasta a sorprender.

Sí, señoría.
Yo le puedo decir una cosa: primero se tenía que haber mirado la ley y se hubiera evitado hacer todo ese tipo de mediciones
porque lo único que le puedo decir es que la distancia no es un criterio para aunar las
potencias.

Ahora le leeré una sentencia del fiscal en alguna de esas que ha habido una sentencia dándonos la razón.
En ningún momento hay en ningún transformador más de cincuenta megavatios.
La distancia no es necesaria los 2.
000 metros, todo
si va a un mismo transformador, o sea que la evacuación si se hace lo mismo, y eso sinceramente lo debe de saber, entonces cuando se
hace tanto hincapié en que si no cumplen metros, que si tal y eso, pues la verdad es que empiezo a
dudar en que ustedes estén apoyando de verdad el que se hagan los parques.

Desde luego, cuando se duda y se dice que la iniciativa privada es la que está decidiendo dónde se pone y que todo se hace en beneficio de la iniciativa privada, pues, señorías, no les puedo dar la razón porque, efectivamente, yo cuando tomé posesión en esta.
.
.
, vamos, me puse al frente de esta Conselleria desde luego ya estaba aprobado el plan eólico, pero ya les he dicho en mi primera intervención que tuvo una declaración medioambiental, una información pública y se ha ajustado exactamente a esa información medioambiental y en ningún momento le voy a aceptar a ninguna de sus señorías que se haya puesto algún aerogenerador en una zona de ZEPA, que está terminantemente prohibido.

En una zona LIC, si se cumplen las recomendaciones medioambientales pues se puede poner pero en
ningún momento, y nosotros nos hemos ajustado, pero no solamente a esa declaración medioambiental que en su día tuvo toda la tramitación del plan eólico, sino que después también les he hecho referencia a que puntualmente cada zona, cada parque, tiene su
propia tramitación.
Y precisamente por eso, por esas tramitaciones, fue por lo que ahora mismo
nos hemos dado cuenta de que en la zona 12, porque en estos momentos.
.
.
también ha hecho referencia a que en Europa tenemos algún tipo de denuncias europeas; que yo sepa han sido dos o tres que han archivado, que han archivado.

En estos momentos a mí no me consta que haya ninguna pendiente.
Ha habido de grupos ecologistas de
estos que decía yo antes que, en fin, la verdad parece que estén por la labor de otro tipo de energías o por la labor de otro tipo de actuación que raya con el estar en defensa del medioambiente en algunos casos.
En tres
ocasiones, creo, porque creo que no fueron cuatro, en tres ocasiones, y automáticamente Europa la archivó, porque nosotros estamos cumpliendo rigurosamente todos los requisitos
medioambientales y le puedo asegurar, señoría, que son mucho más estrictos que en otras comunidades como la que, precisamente, Castilla-La
Mancha, que todos podemos ver cuando hacemos algún viaje por la carretera, y si usted se parara allí y midiera vería que ahí los 2.
000 metros pues realmente no existen, pero en algunos casos ni el kilómetro.
Ahí no ha habido ninguna intervención de la fiscalía, ni de nadie, para decir que se están incumpliendo esos 2.
000 metros y esa prescripción supongo que será en todos los sitios, pero parece que allí los fiscales tienen muy claro que es el punto de evacuación donde van dirigidos todos y que no superen los 50 megavatios para que ya sea
de ámbito o de competencia nacional.

En cualquier caso, sí que le puedo decir que en su día la fiscalía nos mandó un documento diciendo, además en referencia sobre la zona 12, en el que decía que comprobaban que estaban a menos de dos mil metros y que también repasáramos el tema de las imposiciones que hubieron medioambientales.
Nosotros le
contestamos una carta diciendo que íbamos a hablar con la empresa constructora para ver esos metros y también procedimos a solicitar una información a la Conselleria de Medio Ambiente para que hiciera una revisión para ver si se estaban cumpliendo todos los requisitos.
A raíz de eso, nosotros desde luego contestamos a fiscalía haciendo referencia a una sentencia que habíamos tenido precisamente por el fiscal Ricard Cabedo en el que deja muy claro
que dice, «pertenecen a una única instalación para el caso de instalaciones eólicas las que vierten su energía a un mismo transformador con tensión de su salida igual a la de la red de distribución o de transporte de la que han de conectarse, no estableciéndose requisito alguno en cuanto a distancia entre instalaciones a efecto de ser
considerado como única instalación», añadiendo también que ese ha sido el criterio desde la administración.

Pero ya digo, en ese sentido cumplimos.
Se le contestó a fiscalía diciendo que cumplían porque todos iban a la misma zona de evacuación y que habíamos mandado a Medio Ambiente.
Medio Ambiente después simplemente ha abierto diligencias y, probablemente también hará sanción porque lo que está es controlando exclusivamente los aspectos medioambientales de la obra, a ver si han cumplido el sobreancho de los caminos, los acopios de material de
excavación fuera de los lugares establecidos, la eliminación de la cubierta vegetal sin autorización y la construcción que podría ser inadecuada de los depósitos.
Entonces, lo están revisando todo y eso.
.
.

Lo que sí que nos sirvió a nosotros la denuncia de fiscalía, y lo tengo que decir públicamente, señorías, es que al ir a comprobar esa distancia y ver si estaban yendo al mismo
centro de transformación, lo que sí que nos dimos cuenta es que dos zonas que sí que tenían la autorización administrativa, los tres parques a los que se ha referido, pero dos de ellos no tenían la autorización del proyecto, porque es que después, nosotros, primero hay una autorización administrativa a los parques y después nos tienen que mandar un proyecto y la c
onselleria, vamos, la Agencia Valenciana de la Energía, tiene que autorizar el proyecto.
Pues cuando fuimos a comprobar eso vimos que
habían iniciado obras sin que tuvieran autorizados los proyectos, y nosotros fuimos los que hicimos un escrito diciendo que pararan inmediatamente
la construcción de esos parques porque todavía no tenían autorización del proyecto.

Yo creo que estamos funcionando bien y se lo digo sinceramente.
¿Me gustaría, en vez de tener esos 1.
400 a corto plazo como vamos a tener, tener cumplidos
esos 2.
300?
¡Claro que me encantaría!
, pero aquí se van poniendo constantemente zancadillas.
Afortunadamente, yo estoy convencido de que estamos cumpliendo, de verdad, todos los requisitos
medioambientales que, realmente, cuando ha habido algún problema de aves, que también ha hecho referencia, pues se han parado automáticamente, se han puesto unas medidas correctoras, nuevos comederos y en el
momento que Medio Ambiente considere, o fiscalía considere que esos aerogeneradores se pueden poner en marcha otra vez, pues se pondrán.

Pero, en cualquier caso, yo creo que lo que tendríamos que hacer es ser un poco más consecuentes con este tipo.
.
.
, con la importancia que tiene este tipo de energías sobre todo en relación con otras que son mucho más contaminantes y, desde luego, deberíamos de apostar todos un poco para, dentro de la legalidad, intentar que se
pusieran las mínimas trabas posibles porque, desde luego aquí, lo único que queremos es tener una comunidad lo más medioambientalmente sostenible.

Y, bueno, me quedo para replicar con algunas de las contestaciones.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Per a formular preguntes o fer observacions, el senyor Signes té la paraula per tres minuts.

El senyor Signes Núñez:

Sí, jo vull expressar de forma inequívoca el recolzament del meu grup a l'energia eòlica.
Ho he dit al principi, a pesar dels somriures, però, repetixc, tal com la sindicatura de Greuges ha dit, no a qualsevol preu, ni en qualsevol lloc, ni de qualsevol forma.

Senyor conseller, vosté no ha tingut pals en les rodes de la carreta ni d'este Grup Socialista ni del Govern d'Espanya, no els ha tingut.

Vostés estan retardant la finalització del Pla eòlic valencià més enllà dels terminis previstos i anunciats en dos ocasions pel president Camps.
Eixa és la seua responsabilitat.
No és la responsabilitat ni del Govern d'Espanya ni d'este grup.

Mire, vosté diu, has estat mesurant.
.
.
, no, home no, no he estat mesurant la distància.
Li ho he dit abans.
Això es una resposta del 6 de març d'enguany de vosté, on vosté diu les distàncies i, per tant, no he estat mesurant-les, evidentment.

La referència que ha fet al tema de la fiscalia, doncs, simplement la fiscalia reflectix el que diu l'article 2 del pla eòlic, que parla de dos qüestions, dels 2.
000 metres o que «vierta la energia eléctrica sobrante a la misma central de transformación con tensión de salida igual a la red de distribución o transporte a la que ha de conectarse».
Això és el que diu la fiscalia; exactament el que diu l'article 2 del Pla eòlic valencià.

Repetixc, senyor conseller, jo pense que s'hauria de revisar el pla eòlic per a intentar revisar i modificar aquells aspectes que per causes
sobrevingudes, i quan dic «sobrevingudes» puc estar referint-me a la recent aprovació de les zones ZEPA fetes abans de l'estiu o d'un major detall en l'anàlisi i el diagnòstic per tal d'evitar sentències que nosaltres no volem i que estant aturant encara més el desenvolupament del Pla eòlic valencià que nosaltres desitgem més ràpid, senyor conseller.

Per tant, vostés estan molt lents, vostés estan caient en problemes que estan fent-los retardar encara més l'execució del pla eòlic i d'això no té la culpa el Govern d'Espanya, repetixc, ni este grup.
D'això té la culpa tal volta la ineficàcia del govern de La Generalitat que no està actuant de la forma suficientment diligent com per a complir els terminis que
prometé primer el mateix pla eòlic en 2008 i, després, el president Camps quan va dir que s'acabaria en febrer de 2010.

Per tant, si això, nosaltres reiterem, creguem que estaria bé que s'aprovara un pla estratègic d'energia renovables dins de la Comunitat Valenciana, creguem que eixe marc
ajudaria molt a desenvolupar no únicament l'energia eòlica sinó totes les energies renovables, és una petició -repetixc- que fem ací en este moment, que la férem en el seu dia i que va ser rebutjada pel Partit Popular, però que reiterem ací.

Acabe.
Sí al Pla eòlic valencià, sí a l'energia eòlica però no des de qualsevol forma, en qualsevol lloc i a qualsevol preu.
Per tant, agilitzen vostés el que han d'agilitzar, acaben este pla eòlic no ja en el termini promés sinó acaben-lo com més prompte millor i dixen de donar les culpes a qui no les té.
Les culpes són de vostés, única i exclusivament de vostés.

I, en qualsevol cas, si algú té algun tipus de denúncia davant de qui siga al respecte d'alguna zona o d'algun parc del Pla eòlic valencià que l'haja retardat, vosté, senyor conseller, sap perfectament que en cap dels casos eixa denúncia ha vingut del Grup Socialista en este Corts ni del Partit Socialista del País Valencià.
(So d'un telèfon mòbil) En cap dels casos, i vosté ho sap perfectament, senyor conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.
(So d'un telèfon mòbil)

Senyora Oltra, té vosté la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Sí, per a puntualitzar algunes coses, observar algunes coses i també fer-li algun suggeriment si vosté té a bé tindre-la en compte.

En primer lloc, quan vosté parla de «zancadillas» i dels grups que diuen actuar en nom del medi ambient, jo crec que haurien de partir de la idea que ací tots intentem defensar el que creguem millor per la sostenibilitat ambiental,
per la nostra terra, per als valencians, etcètera, etcètera.
Comencem per ahí.

Els grups ecologistes -tots-, els grups ecologistes, el que fan és intentar defensar una política mediambientalment sostenible o, depenent de la zona, defensar el seu
trosset de medi ambient on viuen, etcètera.

Vosté mateix ha dit que els fiscals l'han ajudat amb les seues denúncies a vore on, si, efectivament, s'estaven produint irregularitats per part de les empreses que vostés han corregit.
Doncs, benvingut siga!
No serà tan roí que el control social funcione!
Perquè, al final, açò és una qüestió de control social i els grups ecologistes fan la part de control social que els
toca.
I això està bé, això està bé.
Si no, és que tenim un govern que sempre pensa que qualsevol control social que no vaja
a aplaudir-li al president Camps, doncs, és una cosa roí.
Perquè -com vosté mateix ha dit-, algunes denúncies i algunes actuacions de la fiscalia l'han ajudat a vosté a vore on n'hi havia possibles irregularitats.

Després, vosté mos ven ací que el pla eòlic s'ha fet amb declaració d'impacte mediambiental i amb informació pública.
Doncs, no faltava més, senyor Flores!
Per què vosté ací mos ven unes coses, que estan en la llei i que són inherents a un estat de dret, com si fóra una cosa extraordinària!
És que això és el que toca!
Senyor conseller, això és el que toca!
Només faltava!
Que no n'hi hagueren informes d'impacte ambiental, que ja sabem, entre parèntesi, moltes vegades com se fan eixes declaracions, i, després, molts dels condicionants com se passen per l'Arc del Triomf, i, moltes vegades, ni tan sols n'hi ha una inspecció que veja si els condicionants mediambientals s'han complit o no -tanque parèntesi-, però, en qualsevol cas, és el que toca.

I quan jo li plantege determinants qüestionaments, doncs, no estic qüestionant l'energia eòlica, no estic qüestionant-la.
I menys nosaltres que la vam defensar des del principi quan alguns
mos dien visionaris i que estàvem poc menys que en un altre planeta per defensar qüestions tan senzilles com l'energia eòlica, que ara tants beneficis els està donant a alguns i que jo me n'alegre molt.
Però, no és només el megavats, no és una qüestió de qui la té més gran, perquè ací pareix que el que ha de ser és tot el més gran; quan més megavats.
.
.
No!
No a costa de tot!
No a costa de tot!

I quan nosaltres ens referim que els aerogeneradors produïxen soroll, produïxen per la nit efectes estroboscòpics en la llum; si a això s'unix que n'hi ha zones que estan protegides, perquè són de nidificació d'aus o són de pas d'aus, si damunt, als pardals, quan passen per ahí els fa la ratlla al mig l'aerogenerador perquè entren dintre del flux d'aire de l'aerogenerador, doncs, això no és sostenible, per molt que l'energia que es genera siga renovable.
I a això m'estic referint!
Que no és el mateix renovable que sostenible!
I que l'energia seguirà sent renovable, encara que li haja fat la ratlla al mig a tota la família d'aus que n'hi haja en la zona!
I haja acabat amb el voltor comú i haja acabat amb espècies protegides!
Seguirà sent renovable l'energia?
Sí.
Serà sostenible?
No, perquè afecta la biodiversitat, afecta aus amenaçades, etcètera, etcètera.
I això és al que ens estem referint.
(Veus)

Suggeriments -un segon, amb la paciència del president-.
Escolten!
El que els va dir ja Carles Arnal en l'anterior legislatura -i jo faig meues les seues propostes-: primer, cal un pla energètic valencià on estiga inserit, precisament, el pla eòlic, i on se parle de totes les energies alternatives, especialment, la solar
fotovoltaica, i que s'estimule l'estalvi, l'eficiència i la sostenibilitat energètica -que d'això, a vegades, ens oblidem-; que es faça un previ mapa, amb mesures objectives i científiques de la velocitat del vent de la geografia valenciana; que se consideren
altres ubicacions a més de les comarques de l'interior, com són les zones del litoral, semilitorals, on n'hi ha més llocs antropitzats, així com les de zona de plataforma litoral; que se contemple el soterrament de les línies elèctriques d'evacuació com contemplava el primer esborrany; i que presente suficients garanties
ambientals -estic referint-me ara a les zones LIC i a les zones d'interés per a la protecció d'aus-; i que, a més, se faça amb diàleg, consens, amb les entitats socials implicades, tant agents socials com.
.
.

El senyor president:

Senyora Oltra.
.
.

La senyora Oltra Jarque:

.
.
.
com organitzacions ecologistes.
I ja acabe.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Per a què demana la paraula, senyor Serra?

El senyor Serra Cervera:

Voldria aclarir-li una cosa al conseller, que jo crec que no li ha quedat clara
de la meua intervenció.

El senyor president:

Perdone, vosté té, igual com l'altre grup, el dret a fer preguntes al conseller.
.
.

El senyor Serra Cervera:

Ja està.
Simplement, això.

El senyor president:

.
.
.
o observacions sobre el tema.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies.

Señor conseller, desde el Grupo Parlamentario Popular le hacemos la propuesta de comenzar una
iniciativa parlamentaria -y ojalá se sumen el resto de grupos parlamentarios-, en las cuales podamos impulsar el Plan eólico valenciano, tener un respaldo unánime y social como se tuvo en la redacción del mismo, en la amplia participación que tuvo del mismo y en el amplio respaldo social, donde grupos ecologistas,
donde grupos mayoritarios o minoritarios se pronunciaron de la forma que
quisieron, pero, al final, el espíritu de ese plan reconocía la voluntad de todo el mundo.

Y le digo que nos gustaría que se sumasen el resto de grupos y de formaciones políticas porque, al final, verde que te quiero verde.
O sea, no podemos venir todas
las mañanas con la camiseta de progresistas, de ecologistas y de defensores de la
naturaleza y de la tierra, y, luego, cuando tenemos la responsabilidad del
Gobierno de España, poner trabas, poner problemas e ir cortando de una manera interesada y
sectaria, como se ha hecho a lo largo de los últimos años, las normativas estatales, garantistas que habían de protección, en este caso, de las políticas energéticas alternativas.

Creemos en la sostenibilidad, creemos en las aves, en el ave puntual, en la
rapaz que sea.
¡Ojalá algunos, que en el ave le ponen tanta pasión y tanto amor, lo hubiesen puesto al AVE de verdad que necesita esta comunidad,
que llega a las tres provincias!

Todas esas cuestiones -le digo, señor conseller- estamos dispuestos desde este grupo, en una proposición no de ley, que ¡ojalá la firmen todos los grupos políticos!
, y que el gobierno, del cual usted forma parte, y nosotros sustentamos,
se sumen a ellas.
Pero, hay que decir que el último Real decreto, el 6/2009, a la Comunidad Valenciana la daña en su política energética, sostenible, en su política energética alternativa, la daña y la mutila, y beneficia a otras comunidades.
Y una política energética es de un país o es de una región europea, pero no puede ser un elemento de confrontación y de división.

Y, en estos momentos, creo que toda la gente que ha sido capaz de invertir, de
querer estar en un sector como éste, donde el I+D+I, donde las políticas novedosas, donde el cambio de verdad se estaba dando, respetando las zonas
ZEPA, las zonas LIC, todo lo que haga falta.
¡Sean ahí radicales!
Se lo dice el grupo parlamentario que le sustenta, sean radicales
con el medio ambiente manteniéndolo, protegiéndolo y respetándolo como prevé, en este caso, el plan eólico.

Y le digo, una iniciativa parlamentaria donde denunciemos y le digamos al
Gobierno de España que estas Cortes Valencianas, que cinco millones de personas quieren que su
plan eólico vaya adelante; que si son 1.
400 kilowatios, ¡fenomenal!
; si pueden ser muchísimos más, ¡mejor que mejor!
, pero que nos encontremos todos ahí.

Señor conseller, nuestro grupo parlamentario, el Grupo Parlamentario Popular le propone y le
pide una iniciativa legislativa manifestada en una proposición no de ley en la cual se suman todos los grupos parlamentarios.

El senyor president:

Muchísimas gracias, señor Serra.

¿Diga, señor Signes?

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president.

És que no he entés la intervenció del senyor Serra.
És a dir, li demana al conseller que el conseller presente una PNL?
De
recolzament al pla eòlic?
(Veus)

El senyor president:

Perdó, perdó, senyories.

No anem a fer ací un debat.
.
.
No, no, no, anem a vore.

Senyor Serra, el debat el porta esta presidència.

Anem a vore, senyor Signes, el senyor Serra ha dit el que ha dit.
I qui ha de
contestar-li és el conseller, no ha de contestar-li vosté.
El conseller li contestarà el que haja de dir-li.
(Veus)

Senyor Serra, per favor, li demane que.
.
.
La direcció del debat, fins que no me tiren d'ací, la porte jo.
(Rient)

Per a tancar el debat, té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Desde luego, señor Serra, yo estoy totalmente de acuerdo con esta propuesta que ha hecho usted,
y la conselleria.
.
.
lo único que creo que puedo decir aquí es que la conselleria respaldará esta propuesta y que me encantaría, dada la posición que han tenido todos los intervinientes en esta comisión, me da la impresión de que todos abogan por la energía renovable, con algunos matices, señoría, pero parece que todos están a favor.
Es por eso por lo que yo creo que no habrá ningún problema para poder llegar a algún acuerdo.

Yo, lamento decirle, señora Oltra, que los grupos ecologistas.
.
.
, yo, hay algunos en los que tengo mucha fe y sé que trabajan muy bien, en defensa de unos intereses muy loables, pero me va a
permitir usted que diga que algún tipo de grupo ecologista pueda ponerlos a un grupo en concreto por pensar que
tienen unos intereses diferentes a los que realmente entran en sus objetivos
principales, en sus planteamientos -perdón, quiero decir-.
Entonces, no todos los grupos ecologistas son igual de serios.
Y se lo digo
con conocimiento de causa.
Es por eso por lo que no puedo defender a todos los
grupos de una manera unánime.

Desde luego, yo cuando le digo que toda tramitación necesita un informe medioambiental.
.
.
Por supuesto que es lo que toca, pero le
quiero decir que el informe medioambiental se ha tenido en cuenta, ya está en su exposición pública y se tienen en cuenta totalmente para el seguimiento del plan eólico.
Y en todo momento se han tenido en cuenta en ese informe y en ese plan eólico, en ese momento, las zonas de LIC, las zonas de ZEPA, que, después, en futuras ampliaciones que ha habido se tienen en cuenta para no poner
aerogeneradores en esas ampliaciones.
Y, desde luego, se tienen en cuenta todos
los temas de plantas autóctonas, de fauna.
.
.
Yo creo que lo estamos llevando todo con una exquisitez importante, que eso
puede ser una de las causas por las que, en parte, se retrasen algunas
actuaciones de los parques eólicos.

Yo, sí que quiero decir que me consta que en la Agencia Valenciana de la Energía.
.
.
(So per interferència d'un mòbil) Yo lo que les quería decir, señorías, es que me consta que la Agencia Valenciana de Energía, que es la que al final ultima todos los trámites, le puedo asegurar que actúa con eficiencia.
Es verdad que en algunas ocasiones otra conselleria, que puede depender también de La Generalitat, como es la de Medio Ambiente, pues, a lo mejor los trámites en algunas ocasiones pueden ser un poco más lentos o pueden tardar más, y lo que quisiera es que si todos, desde luego, ayudamos -en lo que se refiere a sus partidos, en determinados municipios, que es donde en
algunos momentos están poniendo unas pegas especiales-, pues, yo creo que si de verdad hay una apuesta clara, señor Signes, por este tipo de energías, pues, entre todos podríamos adelantar con algunos municipios que tienen algún problema añadido, no solamente al que nos instalen los aerogeneradores.

Porque lo que sí que le digo -y también había hecho una referencia- es que el fondo de compensación está ayudando de una manera importante a todos los municipios, que eso que decía que en unos sitios se puede tener preferencia por determinado color del grupo
político, todo lo contrario; yo he vivido, de verdad, acuerdos entre todos los
grupos políticos, por ejemplo, en Els Ports, en la zona de Castellón, en la que incluso están dispuestos a repartir estos fondos de compensaciones con municipios que ni
siquiera están incluidos, ni les afectan ningún tipo de aerogenerador, estos fondos están ayudando muchísimo a que se mantengan determinados municipios que tenían serios problemas para mantenerse, porque estaban perdiendo los habitantes a
marchas forzadas, y las ayudas -que están aquí cuantificadas- son muy importantes.
Y no solamente esas ayudas -como decía la señora Oltra-, efectivamente cuando el parque ya está hay menos personas que están manteniendo el parque, pero -sí, ya termino, señor presidente-, pero le puedo asegurar que esas aportaciones industriales están generando puestos de trabajo en las zonas eólicas y se están creando muchos puestos de trabajo.

Lo ideal sería, para todos, que podamos desarrollar todo ese plan con una inversión de 2.
000 millones, más los 500 para los industriales, y, sobre todo, la creación en estos momentos, que es muy importante, de más de dos mil puestos de trabajo.
Así, pues, peleemos todos para que esto sea una realidad y nosotros, desde luego,
seguiremos intentando agilizar en la medida posible para que tengamos el mayor
número de megavatios posibles al final de esta legislatura.

Nada más y muchas gracias.
(Se sent una veu que diu: «Muy bien.
»)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.
Agradecerle, señor conseller, su asistencia esta tarde.

Antes de terminar, señorías, quiero recordarles que la comisión continuará el día 3 con los puntos que han quedado pendientes del orden del día, que serán, en principio, el 8, 9 y 11, y, a partir de ahí, el 13, 14.
.
.

Así lo comunicaremos a la Mesa de Las Cortes para que tengan presente el tema en el
calendario parlamentario, agradecerles su atención a todos y su colaboración.

Se suspende la sesión hasta el día 3 a las diez y media.

(Se suspén la reunió a les 17 hores i 50 minuts)