Untitled Document

<!--
body {
background-color:white;
color:black;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:10px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para15 {
line-height:10,9px;
text-align:justify;
}
.para11 {
line-height:10,9px;
}
.para18 {
margin-right:29,2px;
line-height:10,9px;
text-align:justify;
}
.para17 {
margin-left:35,4px;
line-height:10,9px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada els dies 18
i 31 d'octubre de 2007.
Comença la reunió a les 13
hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio
Ballester Costa.
Reunió número 2.

Lectura i aprovació, si escau, de l'acta
de la reunió anterior

El senyor president:

Señores parlamentarios, comenzamos la
sesión.

Le damos la palabra a la secretaria para que haga la
relación de asistentes.

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar l'existència de quòrum)

Gracias, señora secretaria.

En la documentación que ustedes tienen, tienen
el acta de la sesión anterior.
Si creen que debemos proceder a
leerla.
.
.
Si no, por el contrario, si hay alguna objeción al
acta.
(Remors) Entonces,
si se puede aprobar, se aprueba.
Queda aprobada el acta.

Y comunicarles que vamos a continuar esta
comisión el día 31, a las 4:30, el 31 de octubre a las 4:30.
Con lo cual, que tengan buen fin de semana, señoras y señores
parlamentarios.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 38
minuts)

(Es reprén la reunió a les 11 hores i 5
minuts del dia 31 d'octubre de 2007)

Proposició no de llei sobre l'establiment
d'una moratòria en la tramitació i execució de
qualsevol projecte urbanístic que afecte totalment o parcialment la
franja litoral valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 1.
002, BOC
número 11)

El senyor president:

Comenzamos.
.
.
 no, comenzamos no,
continuamos la sesión.

(S'interromp la gravació)

El senyor Signes Núñez:

Vull expressar la nostra
queixa davant de la no compareixença, hui, del conseller de Medi
Ambient, sense que haja mediat prèviament cap tipus
d'avís ni escrit en les Corts, ni avís, tampoc, escrit
ni verbal als grups presents, almenys a dos grups dels presents en esta
comissió.

Gràcies.

El senyor Serra Cervera:

En nom del Grup Parlamentari Popular vull constar
que, ja que esta comissió és una continuació de
l'anterior, entenem que consta vigent l'acord que hi havia, en
el qual si.
.
.
-l'acord de mesa- si no estava present el
conseller, hui la comissió continuava amb les proposicions no llei.
Vull que conste en acta.

El senyor president:

Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Molt breument pel tema este de procediment, fer
constar, sobretot, el fet que l'absència del conseller no
està justificada.
Jo crec que això deuria prendre's en
consideració perquè no torne a passar.
I, en segon lloc,
tenir en compte que si havia un acord, jo crec que la mateixa cortesia que
va arribar a eixe acord, deuria fer que no es reproduïren situacions
com esta, que són perfectament fàcils d'evitar,
simplement, amb una comunicació verbal, i no hi ha ningun problema
més.

El senyor president:

La mesa tendrá
actitud vigilante con esa situación, al igual que los portavoces de
los grupos, como así lo han expresado.
Muchas gracias.

El senyor president:

Tiene la palabra para defender la proposición
no de ley el representante, ilustre diputado señor Torró,
representante del Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

El senyor Torró Gil:

Bé, molt bé.
Bé, dins de la
urgència amb què he hagut de preparar la proposició no
de llei, ateses les circumstàncies extraordinàries i jo crec
que un poc desafortunades que s'han tingut presents en la
reunió, doncs, vaig a tractar de defendre la proposició no de
llei que demana l'establiment d'una moratòria en la
tramitació i execució de qualsevol projecte urbanístic
que afecte total o parcialment a la franja litoral valenciana, és a
dir, aquella que abasta 1.
000 metres des de la línia de la costa cap
a l'interior.

Bé, seré breu perquè pense que
la proposició no de llei és suficientment clara i, a
més, crec que és fàcilment justificable.
Jo crec que
tots d'una manera o d'un altra som conscients dels problemes
urbanístics que tenim al nostre país.
Problemes
urbanístics que, evidentment, no afecten només la franja
litoral, però que probablement siguen més greus en aquesta
franja.
Siguen més greus, fonamentalment, per una
qüestió de temps, és a dir, esta franja ha segut la que
durant més temps ha suportat el desenvolupament d'un model
urbanístic poc planificat, molt agressiu; i els problemes
-diguérem- més recents de l'urbanisme o del
model urbanístic jo crec que deriven en gran mesura d'haver
estés eixe model urbanístic propi de la franja litoral cap a
l'interior.
Jo crec que eixe és el principal problema.

Per tant, és normal que el litoral
-insistisc- estiga més agredit per un creiximent
urbanístic desmesurat.
Tan sols cal acostar-se cap a determinades
zones de la franja litoral, alguns punts de la província de
Castelló, de València o a la zona sud, on es pot apreciar
claríssimament quins són els efectes d'este urbanisme
desmesurat.

Té efectes gravíssims,
gravíssims sobre el paisatge, és a dir, altera de forma molt
clara el paisatge, estem veient cada vegada que passegem, simplement en un
trajecte en cotxe per qualsevol punt del litoral, estes serres plenes de
xalets fins dalt de tot.
Eixe creiximent que té molt a vore,
lògicament, amb el turisme, jo crec que tindrà
conseqüències també econòmiques negatives com
després comentaré; per tant, un impacte paisatgístic
exageradament alt, val?
No podem evitar l'impacte paisatgístic
del que ja està fet, però sí que deuríem, sent
conscients del que tenim per davant, tractar d'evitar l'impacte
paisatgístic del que vindrà.
I això, sí que
podem fer-ho, i ho podem fer ara.
I crec que com després
diré, l'oportunitat de fer-ho jo crec que és molt
important, i és ara el moment.

Bé, este model urbanístic té un
impacte ambiental, a banda de l'impacte paisatgístic
també, molt exagerat.
És un model difícil de sostenir
pel consum de recursos: primer pel consum de sòl, d'acord?
També pel consum de materials que genera, perquè està
escampant un model d'ocupació del territori que genera enormes
problemes de mobilitat, al ser un model que prima la dispersió per
damunt de qualsevol altra consideració i que, a més, afecta
greument alterant o inclús, en alguns casos, podríem parlar
de posar en perill de destrucció els ecosistemes tan.
.
.
els
ecosistemes terrestres de la costa com també, moltes vegades, els
propis ecosistemes de la zona marina més pròxima al litoral.

I, finalment, genera un problema econòmic i
social important, és a dir, el model s'ha desenvolupat per a,
fonamentalment, l'atracció de turistes, i vendre
-diguérem- un dels principals actius que té
l'economia valenciana, que és el turisme de sol i de platja.
Però també genera un problema important: i és que la
mateixa alteració del paisatge que està generant eixe model
de desenvolupament urbanístic també pot posar en
qüestió el futur d'eixe model urbanístic
-perdó- d'eixe model turístic.
.
.
Jo crec
que d'alguna forma mantindre eixa agressió constant al
paisatge i al medi ambient, que suposa l'urbanisme del litoral,
és en canvi una.
.
.
matar la gallina dels ous d'or, és a
dir, és tractar de vendre els beneficis d'un model
turístic sostenible en el futur pels beneficis immediats que generen
les grans operacions urbanístiques que vénen tot
açò.

I pense, a més, que hi ha una oportunitat
política en estos moments importat per tal d'establir eixa
moratòria que demanem en esta proposició de llei.
Primer,
pels temes de legislació.
S'han aprovat tota una sèrie
d'instruments urbanístics, en l'últim any i mig,
aproximadament, n'hi han alguns altres instruments urbanístics
que estan per desenvolupar i, a més, alguns d'estos
instruments legals necessiten d'una adequació, tant als canvis
legislatius que s'han produït a nivell de la legislació
espanyola com també a nivell de la legislació europea.
Per
tant, tenim una ocasió d'or per tal de  tractar
d'adequar el desenvolupament urbanístic futur a eixos
instruments que -insistisc- s'han d'acabar de
desenvolupar per totes aquestes consideracions.

Per tant, com una mesura bàsica de
prevenció, i tenint en compte que molts dels projectes
urbanístics que estan hui en dia en marxa són extremadament
agressius cap al paisatge, cap al medi ambient i, a més, poden
entrar en contradicció flagrant, no tant amb els desenvolupaments
actuals de la llei, sinó de les modificacions que s'hauran
d'incorporar per a l'adequació d'eixa
legislació -insistisc- al nou marc espanyol i europeu,
seria per una mesura simple de precaució, lògica: tractar
d'ajornar durant el temps que es produïsca eixa
publicació, revisió, etcètera de tota la
legislació urbanística, tractar d'ajornar els projectes
perquè quan es puguen dur endavant ja estiguen en una
legislació plenament vigent, adequada i ben desenvolupada.

Les incerteses, sobretot, del desenvolupament de la
Llei urbanística valenciana amb la seua enorme complexitat que
haurà de ser abordada, com així ha segut reconegut pels
mateixos dirigents  del Partit Popular en les diferents conselleries,
és una de les raons més clares per tractar d'ajornar
eixa.
.
.
tramitació de projectes a la costa fins que la
revisió estiga completada.

Perquè, a més, estem també
immersos en un procés de redacció i aprovació de plans
d'acció territorials.
Jo voldria aprofitar
l'ocasió per a demanar una agilitació molt gran
d'este procés, perquè crec que és un dels
instruments claus per al desenvolupament urbanístic, i no sols
urbanístic, també econòmic i social del País
Valencià; i ens troben amb un endarreriment notabilíssim de
tots estos instruments d'ordenació supramunicipal que, en
definitiva, han d'harmonitzar el desenvolupament de cada una de les
zones i dels municipis i, a més, deuen consensuar
-diguem- deurien servir per a consensuar un model
urbanístic que siga sostenible.

En el cas del pla d'acció territorial
del litoral, cal revisar el projecte, que està en vies
d'estudi i establir una veritable protecció de les
àrees que encara no estan urbanitzades, que encara hi han, encara
que semble mentida, però que són cada vegada menys i, a
més, cada vegada estan més amenaçades per projectes de
desenvolupament urbanístic.
Jo crec que hem d'establir com a
prioritat la preservació d'eixe paisatge, la
preservació d'eixos ecosistemes per damunt d'altres
consideracions de caràcter econòmic, que de vegades tenen una
dubtosa rendibilitat social i que només aprofiten per a generar
grans negocis -insistisc- a curt termini, generant problemes a
llarg termini per al model turístic, que seria el que deurien
preservar i que ha de tindre com un dels seus valors claus la
preservació del paisatge i del medi ambient.

I, finalment, -no esgotaré el
temps- volem que s'òbriga un procés de debat i de
participació ciutadana, sense exclusions de cap tipus, que compte
adequadament amb experts, amb científics i tècnics que
coneixen bé la problemàtica per tractar d'establir eixe
model territorial, és a dir, per tractar d'assentar les bases
de quin ha de ser el model territorial per a un futur i
-insistisc- partint del supòsit fonamental de la
preservació dels valors paisatgístics i ambientals de la
franja litoral.

Per tant, per eixes tres qüestions, és a
dir, per l'existència d'uns problemes urbanístics
greus que jo crec que són suficientment evidents com perquè
ningú no els puga qüestionar, perquè hi ha una
oportunitat política des del punt de vista de la tramitació
legal i des del punt de la tramitació de plans d'acció
territorial, és a dir, eixa oportunitat política fa que una
moratòria d'aquest tipus, no siga una moratòria
indefinida, sinó que se puga o es podria acotar perfectament en un
termini raonable de temps, per tal de resoldre estes qüestions,
perquè, a més, cal un debat importat per a resoldre tot
açò.
I, finalment, perquè el problema és molt
greu i el litoral ja està sobrecarregat d'urbanitzacions
descontrolades, en molts casos, d'un model difícilment
sostenible, creem que és oportú i no sols oportú,
sinó, a més, necessari l'establiment d'esta
moratòria que -insistisc- només afectaria a
aquells projectes urbanístics que estigueren compresos en la franja
litoral, és a dir, 1.
000 metres a partir de la costa.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el portavoz del.
.
.
el ilustre
diputado señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Nosaltres pensem que el Partit Popular ha aprovat
lleis en l'última legislatura, que ben lluny d'assegurar
l'ús del territori valencià basant-se en criteris de
racionalitat econòmica, social o mediambiental, ha implantat la
més absoluta anarquia en l'ocupació del territori.

Unes lleis que han fet de la discrecionalitat norma,
al no haver desenvolupat els instruments normatius que recullen i que.
.
.
i
ara han sumit, a més, l'urbanisme valencià en una.
.
.
han sumit l'urbanisme valencià en una greu inseguretat
jurídica.
Està el cas de la Llei d'ordenació del
territori, on hi han plans d'acció territorial com són
el del litoral, el de l'horta o els dels recursos hídrics, que
en este moment són plans que estan encara per desenvolupar, tres
anys després de l'aprovació de la LOT, de la Llei
d'ordenació del territori; i això està fent, que
bé, que se produïsca com en altres normes un efecte crida
mentres no s'apropen els plans d'acció territorials, un
efecte crida als urbanitzadors.

Estos plans haurien d'establir les directrius
d'ocupació, ús i protecció de cadascú
d'eixos àmbits, el de l'horta, litoral, de recursos
hídrics, i la seua absència ha suposat que en este moment el
69% de la costa valenciana estiga ja urbanitzada sense cap criteri, que
també ja no quede horta per protegir, perquè ha sucumbit a
les reclassificacions urbanístiques i que en un territori, el govern
del qual, ha fet de l'aigua el seu tema preferit, almenys fins ahir,
recursos hídrics manquen també de directrius que regulen el
seu consum, atés que no s'ha aprovat tampoc, com he dit abans,
el pla d'acció territorial dels recursos hídrics.

Quant a la Llei urbanística valenciana, la
Unió Europea tots sabem que l'ha recorreguda davant el
Tribunal de Luxemburg, perquè empara procediments de
contractació poc transparents, com a mínim, i a més,
permet reclassificacions massives de sòl afavorint
l'especulació.

Qualificar d'anarquia total la situació
que viu la Comunitat Valenciana no és, al nostre paréixer,
una exageració, sinó un fet objectiu.
Fins els teòrics
beneficiats de l'excessiva permissivitat urbanística, els
promotors estan en este moment exigint un marc legal que establisca, digam,
l'àmbit de la seua activitat.
I recentment hi ha hagut idees
molt clares en eixe sentit.

És, per tant, al nostre paréixer,
totalment urgent que la Comunitat Valenciana compte amb un marc territorial
i urbanístic estable i segur, que assegure la satisfacció de
les necessitats de la societat sense alterar les característiques
bàsiques del territori que l'acull i sense reduir tampoc la
seua capacitat per a seguir prestant eixe mateix servei a les futures
generacions.

No obstant això, la moratòria
urbanística que ací es proposa per part d'Esquerra
Unida per a la franja del litoral, el PSPV creem que no és la
solució.
L'urbanisme i la producció de vivenda tenen
una important funció social que no pot quedar desatesa amb una
mesura tan dràstica com la que proposa, al nostre paréixer,
Esquerra Unida.

Per altra banda també, els plans pendents
són tants i tan complexos que posposar qualsevol actuació
urbanística, al nostre paréixer, fins que estiguen aprovats,
suposaria un col·lapse social i econòmic que la nostra
comunitat en este moment no es pot permetre.

Per això, els socialistes reclamem, i ho hem
fet també amb alguna iniciativa parlamentària, reclamem que,
amb caràcter immediat, el Consell promoga un diàleg sincer,
clar, amb totes les forces polítiques i socials de la Comunitat
Valenciana per consensuar, en el temps més breu possible, les grans
línies de la política territorial, és a dir, les
línies que han de regir fins al moment en què esta cambra, a
iniciativa del govern, aprove un text refós o un text únic de
les tres lleis urbanístiques que hi ha aprovades, que, al nostre
paréixer, és totalment i absolutament necessari, és a
dir, un text refós de la Llei d'ordenació del
territori, de la Llei urbanística valenciana i de la Llei de
sòl no urbanitzable.
Creem que això és absolutament
imprescindible, és urgent.
En eixe sentit, el nostre grup ha
presentat una proposició no de llei en eixa línea.

Però, repetisc, mentres això passa, per
a donar la seguretat jurídica que els promotors i els urbanitzadors
demanen, perquè en les tres lleis hi ha aspectes alguns recorreguts
per la Unió Europea, altres aspectes que no tenen desenrotllats els
seus reglaments o els plans d'acció territorial, altres
aspectes poc clars en els mateixes lleis, mentres, digam, elabora el text
refós o el text únic, nosaltres creem que la solució
no és la moratòria, sinó és el consens,
és a dir, aprovar unes solucions transitòries fins que
s'aprove eixe text refós.

I, repetisc, eixes solucions transitòries o
directrius transitòries han de ser fruit creem que no d'una
moratòria urbanística, sinó d'un diàleg
sincer de totes les forces polítiques socials, en definitiva,
d'un pacte i d'un consens.
I molt més en este moment com
està el sector de la construcció en la Comunitat Valenciana.

Per tant, eixe és el nostre posicionament i,
per tant, votarem en contra de la proposta d'Esquerra Unida.
Però, repetim, estem en contra de la moratòria, però
no estem en contra dels arguments que Esquerra Unida ha donat, digam, per a
justificar la petició de moratòria.
El que passa és
que, insistisc una volta més, pensem que mentre s'aprove el
text refós de les tres lleis urbanístiques, creem que el
quefer s'ha de consensuar, s'ha de consensuar.
I per tant, eixe
és el posicionament del PSPV.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Tiene la palabra el señor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

En esta proposició no de llei, el Grup
Parlamentari Popular posiciona la seua postura d'una manera clara en
contra de la proposició no de llei, en contra de la
moratòria, perquè coincidint també amb algunes de les
postures i arguments que ha tingut el Partit Socialista, creem que una
moratòria urbanística no és el que necessita hui la
Comunitat Valenciana.
I que, lògicament, ni moratòria global
suposa una millor protecció, ni la falta de moratòria
significa que en estos moments no tinguem una protecció sobre el
territori de la Comunitat Valenciana.

Des del Partit Popular i des del govern de la
Generalitat valenciana hem apel·lat al consens i a l'acord.
I
en estes Corts, fa pocs mesos, el govern quan presentà un programa
de govern per a estos pròxims quatre anys, ja es parlà
d'un gran acord, del pacte pel territori valencià.
Un acord
que permeta, amb diàleg, amb consens, escoltant a tot el món
i parlant les gran formacions polítiques d'esta comunitat,
posant-se d'acord en matèries essencials, i una d'elles
és la del territori, poder traure un gran acord que tinga un
recolzament social i polític al màxim nivell, en el qual la
franja litoral, lògicament, va a ocupar un lloc jo crec que
excepcional per allò que significa la franja litoral per a la
Comunitat Valenciana.

Per tant, des del Partit Popular i, en este cas, ja
des del govern de la Generalitat valenciana s'ha apostat d'una
manera directa per eixe acord, per eixe consens, per eixe treball
comú en el qual el model territorial no deu ser un instrument de
confrontació política, sinó tot el contrari: deu ser
un espai de retrobament de tota la societat valenciana.

Per tant, anem a estar en contra d'una
moratòria.
Hui una moratòria no és bona per a la
Comunitat Valenciana, no és bona per a la nostra societat i no
és bona per al nostre poble.
El poble valencià hui no
necessita una moratòria.
Hui el poble valencià el que
necessita és estabilitat, és confiança i és
tindre credibilitat en tots els sector productius.
Jo no parlaria ja a
soles de promotors, d'urbanitzadors, de la gent que es dedica
directament a la gestió del sòl, parlaria de tota la
societat.

I clar que afecta al model turístic, clar que
afecta una moratòria als sectors estratègics per a la nostra
societat, però una moratòria hui seria letal per a la
societat valenciana, i hui seria letal absolutament no a soles per a la
política urbanística, no a soles per a la política de
vivenda, seria letal per a les persones, per als hòmens i les dones
que vivim ací.
Una moratòria, com s'ha vist en altres
comunitats autònomes, quan s'ha intentat impulsar, jo crec que
els models urbanístics de l'esquerra quan no han dialogat, han
anat en eixe camí, i no molt lluny d'ací s'han
aplicat moratòries urbanístiques i hem vist els resultats que
han tingut, que han sigut roïns per als territoris.

En estos moments, el Pla d'acció
territorial del litoral està en revisió.
En l'any 2006,
a principi de l'any 2006, es va sotmetre a una gran exposició
pública.
I en estos moments està en revisió.
Són bons moments perquè eixes revisions donen seguretat
jurídica, puguen arreplegar les demandes socials, les inquietuds i
les problemàtiques que n'hi ha i es puguen incorporar a ell.

Però cal tindre una visió molt
més àmplia del que és una política territorial.
El govern valencià ha oferit un gran acord, un acord que està
damunt la taula de les forces polítiques.
Em consta que algunes
tenen voluntat de parlar amb sinceritat, de parlar i de traçar
soluciones de futur per a llarg termini per a esta terra.
A mi
m'agradaria que les forces polítiques més menudetes,
minoritàries, amb la representació que tinguen, també
se sumaren perquè poguérem parlar d'un gran pacte pel
territori valencià, on tots mos vérem reflectits i tots ens
sentírem a gust.

Hui el litoral té mesures de protecció
i de garantia.
Hui el reglament d'ordenació i gestió
territorial i urbanística ha pres mesures perquè el litoral
tinga garanties, mentres s'arriba a eixe gran acord, mentres el pla
d'acció territorial acaba de configurar-se.

Per tant, en estos moments una moratòria no li
fa falta a la Comunitat Valenciana.
El Pla d'acció territorial
està revisant-se.
I hui el Grup Compromís ho demana
també en la seua proposició no de llei, però
d'esta proposició no de llei que té tres accions,
n'hi ha una que mos fa que no puguem assumir-la, com és la
moratòria urbanística.

La moratòria urbanística és una
mesura radical, és una mesura que trenca amb tots els models
territorials i amb totes les visions que es puguen tindre en la Comunitat
Valenciana.
I, lògicament, fa que el Grup Parlamentari Popular haja
de posicionar-se en contra, perquè la societat valenciana no demana
una moratòria del litoral, la societat valenciana vol l'acord,
vol consens i vol compromisos seriosos, però els vol des del
diàleg, des de l'acord, des del treball en comú.
I
ahí jo crec que les grans formacions polítiques anem a
posar-nos d'acord.
Estic convençut que si hi ha bona voluntat,
els grans partits es posaran d'acord, i estic convençut que si
també hi ha una voluntat sincera per part de les xicotes formacions
polítiques se sumaran eixe acord i eixe consens.

En estos moments, el procés de debat i de
participació ciutadana, el govern i el Partit Popular l'han
oferit a tota la societat.
(Remors) Una part de la societat ha parlat, la resta, les
formacions polítiques, les majoritàries o les importants,
també han parlat.
I hui li demanem als grups minoritaris, i en este
cas, al Compromís, eixa suma de grups i de formacions
polítiques minoritàries amb representació en estes
Cort, els convidem que també se sumen a eixe gran acord.
Però
una moratòria urbanística en estos moments no soluciona, no
dóna més garanties i l'únic que afectaria
d'una manera negativa i directa seria a les persones, a les dones i
als hòmens de la Comunitat Valenciana, que en estos moments tenen en
el model territorial una garantia de futur, de creixement sostenible, de
creixement i de cohesió territorial que s'ha de tindre.

Per tant, des del Partit Popular, des del Grup
Parlamentari del Partit Popular anem a oposar-mos també a la
proposició no de llei.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Serra.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el
ilustre diputado señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore, i anem per parts.

Bé, primer, què és el que es
planteja en la proposició no de llei, pareix que el que hàgem
plantejat ací siga la moratòria urbanística global.
I
no estem parlant d'una moratòria urbanística global.
Ni
la moratòria urbanística que defensàrem en la campanya
electoral tampoc no era una moratòria urbanística global,
només afectava els projectes que estigueren fora
d'ordenació.
Però anem a deixar això,
perquè això no és el que està demanant-se
ací.

Ací el que es demana exclusivament és
una moratòria urbanística que afecte exclusivament,
exclusivament, a la franja litoral, un quilòmetre des de la costa.
El País Valencià és molt més gran, eh?
Per
tant, dir que això va a ser el caos o el problema gravíssim
econòmic, jo no ho veig d'esta manera.
Perquè en els
fons el que cal vore és: ¿tenim problemes?
¿Hi ha
problemes urbanístics?
¿Els problemes urbanístics
són més greus en la franja litoral?

Jo crec que davant d'això
pràcticament ningú, ningú que tinga un mínim
coneixement, no vaig a dir ja d'urbanisme, sinó un
mínim coneixement del paisatge, que haja passejat per la zona
litoral valenciana, ningú no pot dir que no hi hagen problemes.
Perquè hi han zones on és veritablement escandalós,
simplement salta als ulls.
Concretant, si existeixen eixos problemes,
¿com els resolem?

Perquè el senyor Signes ho ha dit molt
bé, vull dir, tot el problema este, legal, el que fa és:
efecte crida; és a dir, acudiu perquè quan estiga tot clar
potser no vos deixen fer res.
I mentres tant, què?
Vull dir, mentres
tant, què fem?

A més és que este parèntesi de
revisió legislativa va a durar molt.
La LOT contempla molts plans
d'acció territorial, però jo, a estes hores, no
sé si n'hi ha algú aprovat.
I mentres tant, què?
Mentres revisem la LUV, què?
Què anem a fer?
¿Deixar
que les coses isquen com van fins ara?

Perquè clar, el fet de dir: «No, un
consens, unes directrius transitòries.
.
.
» Sí,
però, quan?
Ja?
, no.
El problema és que seguix, seguix dient,
sostenint l'existència de problemes apel·lant a un
consens que no arriba mai, no arriba mai i, per tant, sincerament,
és difícil.

I, a més, si algú aprova unes
directrius transitòries, millor per a la moratòria
urbanística perquè serà més curta.
Però
si hui decretem la moratòria, i en dos mesos aprovem unes
directrius, en dos mesos fora la moratòria.
La moratòria
només dura mentre hi haja un marasme legislatiu i un marasme de
planificació que permet l'abús permanent sobre el
territori.
Per tant, la moratòria l'únic que fa
és dir: afanyem-nos si realment volem resoldre el problema per a
aconseguir que el problema no s'agreuge, no s'agreuge
més.
Mentre no siga aixina el problema anirà agreujant-se dia
a dia.

I la principal pena d'açò
és que la major part de les actuacions que es fan aixina són
irreversibles.
No anem a poder recuperar mai, mai, el paisatge, paisatges
impressionants per la seua bellesa, no anem a poder-los restaurar mai a
l'estat que tenien perquè la pressió que estem exercint
sobre ell és massa gran.
Però a més
d'això, estem generant una sèrie de problemes
ambientals extremadament greus com és el consum de sòl,
consum de recursos, consum d'aigua, etcètera.

Per tant, cal posar algun punt.
Jo estic
d'acord que cal fer les coses per consens, i estic d'acord que
cal establir mesures transitòries.
Tot això està molt
bé, i s'ha de fer.
Però una cosa no exclou
l'altra.
És més, jo crec que inclús per a
forçar-se a arribar ràpidament a eixe consens i a establir
les mesures, probablement la millor mesura de totes seria precisament la
moratòria.
Això obligaria a assentar-se, a prendre's
els problemes seriosament i a tractar de córrer per resoldre un
problema cada vegada més greu.

Podem seguir sense fer res, ja duem quasi tres anys
amb aquesta situació i al pas que anem jo aventure que esta
legislatura, probablement, serà de nou una legislatura perduda per a
tractar de resoldre els problemes urbanístic, fonamentalment
perquè jo crec que per part del Partit Popular es fa a posta
açò, és a dir, no hi ha voluntat.

Es parla del consens, però en realitat
és un consens fals; és a dir, arribem a un consens que no
arriba i mentrestant, doncs, el caos urbanístic seguix proliferant.
Jo apel·le a la responsabilitat dels grups polítics,
perquè insistisc: la moratòria no és un problema,
tampoc és la solució, és el punt de partida per a
trobar una solució.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el portavoz.
.
.
(Veus) Tiene la palabra el ilustre
diputado señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Anem a vore.
Jo insistisc en el fet que el
diagnòstic que ha fet el representant de Compromís
coincidisc, i coincidim i venim coincidint durant molt de temps el Partit
Socialista del País Valencià.
Ho he dit en la meua
intervenció; és a dir, la política urbanística
que el Partit Popular ha fet en estes legislatures ha sigut una
política urbanística nefasta, nefasta.

Una política urbanística que ha creat
una inseguretat jurídica en els actors del món de la
construcció tremenda.
És a dir, els promotors en el
món de la construcció, en este moment, no saben què
passa amb la LUV que està recorreguda davant del Tribunal de
Luxemburg.
Els promotors en este moment no saben què està
passant i per què els plans d'acció territorial que
desenrotlla la LOT no ixen.

I jo evidentment crec que és l'efecte
crida de dir allò que he dit abans: doneu-vos pressa perquè
quan isquen no haureu arribat a temps.
Efectes crida n'hem tingut
experiències del Partit Popular; és a dir, quan a la LUV,
quan abans de l'entrada en vigor de la LUV va haver-hi un temps
d'efecte crida de dir: a partir de tal dia de juliol
començarà, digam, les restriccions de la LUV, per tant,
comenceu a presentar rapidíssima.
.
.
No tan explícit,
però que volia dir això, no?
Per tant, en eixos aspectes,
coincidim plenament.

El tema de la moratòria.
.
.
Anem a vore,
és que tampoc Compromís en el tema de la moratòria
definix quin tipus de moratòria.
.
.
o fins a on la moratòria,
no?
Perquè anem a vore: moratòria urbanística.
És a dir, no a les reclassificacions en el primer quilòmetre
de costa de no urbanitzable a urbanitzable, però serà segons
l'estat o el tràmit en què estiga la
reclassificació.
És a dir, ¿anem a, digam
d'alguna manera, parar les construccions en sòl ja
reclassificat de no urbanitzable a urbanitzable en la franja del
quilòmetre de litoral?
, però dependrà també de
l'estat d'execució d'eixes edificacions i
dependrà d'aspectes com: si jurídicament això
pot ser, possibles indemnitzacions, etcètera, etcètera.
Vull
dir que la moratòria.
.
.
, jo crec que és alguna cosa
més que una paraula.
És a dir, s'hauria de, per part de
Compromís, haver definit quin tipus de moratòria volia.

Per tant, tal com està contemplada la proposta
de Compromís, nosaltres, repetim, és a dir, creem que la
moratòria tal com se planteja no podem aprovar-la.
Nosaltres som
conscients que l'elaboració del text únic, del text
únic.
.
.
 Volia dir abans allò del Pla
d'acció territorial dels recursos hídrics.
Quan he dit
que una preocupació del Partit Popular fins ahir.
.
.
, ho deia
perquè evidentment ahir el Partit Popular, definitivament, en les
corts espanyoles, renuncià al transvasament de l'Ebre.
M'ho havia deixat abans.

Però, bé, el que volia dir és
que som conscients que en tota la legislatura va a durar el tema del pacte
-si n'hi ha- per a.
.
.
-i el consens si n'hi
ha-, per a intentar aplegar a un text refós o a un text
únic de les tres lleis urbanístiques valencianes.

Però, repetim, nosaltres creiem que el que
és absolutament prioritari ha de ser immediat i ha de tindre molt
poc de temps en el seu recorregut, o en el recorregut del seu treball,
és crear una comissió en la qual participen tots els actors
polítics, socials, econòmics, etcètera,
etcètera, participen per a fixar les mesures transitòries de
forma immediata, i com més prompte possible, que són les que
han de regir les actuacions en eixe primer quilòmetre de costa i en
altres llocs -com l'horta, etcètera,
etcètera-, fins que s'aplegue al text refós que
també estem convençuts que durarà tota la legislatura.

Per tant, mesures transitòries, però
mesures transitòries no dràstiques, sinó pactades amb
tots els actors de l'urbanisme.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, senyor president, gràcies.

El senyor president:

Tiene la palabra, tiene la palabra el ilustre
diputado señor Serra por el Grupo Popular.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, president.

Senyories.

Com podran vore els dos grups majoritaris
d'estes Corts van a oposar-se a una moratòria.

Una moratòria és una solució
radical al que siga, però és una solució radical.
I
una moratòria que el portaveu del Compromís no ha sigut
capaç ni de quantificar, no ha sigut capaç ni de quantificar
en l'espai ni en la seua dimensió.
Perquè jo crec que
tot el món és conscient del que se diu.
Quan fas una proposta
d'este tipus cal ser valent, cal dir quan comença i quan
acaba.
Ningú s'atrevix a dir ni quan comença ni quan
acaba una moratòria.
I no és seriós fer una proposta
d'una moratòria que parle i dure dos mesos.

Jo crec que quan el Grup Parlamentari Popular ja ha
dit que va a oposar-se, i el Grup Parlamentari Socialista també ha
dit que va a oposar-se a esta proposició no de llei d'una
manera, jo crec que clara i evident, estes Corts se manifesten que no estan
en eixa direcció, que la gran majoria de la societat valenciana no
està en eixa direcció.
La gran majoria de la societat
valenciana ha de trobar-se en un acord, en un acord que, com diem des del
Grup Parlamentari Popular i des del govern de la Generalitat valenciana, ja
s'ha oferit a les formacions polítiques i a la societat
valenciana.
I en eixe espai, en eixe espai és on hem de
traçar quin és el marc que volem, quin és el marc
legislatiu, quines són les garanties i quin és el gran model
territorial per a la nostra terra.

I vostés parlaven que el litoral.
.
.
tan sols
un quilòmetre d'ample, perfecte.
Això és el que
en estos moments, en el reglament d'ordenació i gestió
territorial i urbanística està previst.
L'article 37.
3
ho té previst: un quilòmetre, un quilòmetre
d'amplària.
Un quilòmetre és el que amida, o el
que entenem tots que ha de tindre la franja litoral, i ahí
n'hi han garanties per a mentres acordem, mentres proposem, mentres
mos trobem en eixe gran acord pel model territorial valencià, puguem
estar amb absoluta tranquil·litat, amb absoluta
tranquil·litat.

Jo estic convençut que podrem vore casos de
tot tipus i de tots els colors al llarg de la franja litoral, de tots els
colors.
I que possiblement haurem d'arribar a un gran acord i un
consens.
Ací en estes Corts, en la casa de la sobirania popular
valenciana, s'ha dit i s'ha oferit.
A mi me consta que les
grans formacions polítiques van a estar, i mos agradaria que les
xicotetes formacions polítiques també estigueren.

Hui, una moratòria seria letal en la Comunitat
Valenciana.
Hui, una moratòria seria negativa per als interessos de
totes les persones en la Comunitat Valenciana.
Hui, una moratòria
l'única cosa a què ajudaria, l'única cosa
a què ajudaria seria a posar en problemes la societat valenciana,
estic parlant de tots, tota la societat valenciana.
Hui, una
moratòria com vostés han plantejat no és la
solució, la solució és el debat, és el debat,
és la participació, és trobar-mos en un gran acord pel
model territorial.
I en eixes polítiques és on el Partit
Popular treballarà, en eixes polítiques és on des del
govern del Partit Popular se faran els esforços: en altres
polítiques no mos trobaran.

Jo crec que hui.
.
.
Un clar exemple d'una
postura que l'únic que mos manifesta és una
solució radical a una situació, una solució radical a
on no troba el recolzament ni del Partit Socialista ni del Partit Popular
està desmostrant, una vegada més, que és una proposta
que no és el que espera la societat valenciana.
De les forces
polítiques el que s'espera és una altra cosa: és
un gran acord, és un model que aposte pel consens, que aposte pel
diàleg i que escolte a tot el món, i que arreplegue totes les
sensibilitats, i que això ho puguem conjugar en una solució
per a un model territorial de present i de futur per a les generacions
presents i per a les generacions venidores.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Serra.

A continuación pasamos a la votación
del punto debatido.
Con lo cual, ¿votos a favor?
¿Votos en
contra?
Queda desestimada Queda desestimada por 1 voto a favor y 13 en
contra.

Proposició no de llei sobre
l'elaboració d'un informe de les previsions dels efectes
del canvi climàtic al nostre territori i d'una
estratègia de minimització d'impacte, presentada pel
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 1.
003, BOC número 11)

El senyor president:

A continuación, el siguiente punto del orden
del día, el punto número 9, una proposición no de ley
presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

Tiene la palabra el ilustre señor diputado,
señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé.
Esta proposició no de llei, que es
va presentar en juliol, està adreçada a tractar de resoldre
o, almenys, posar els mecanismes per part de l'administració
per començar a abordar, planificar, previndre i resoldre els
problemes derivats d'un fet que jo crec que és cada vegada
més admés per part de tot el món, que és el
tema del canvi climàtic.

No fa massa dies en el Ple de Les Corts es va aprovar
una proposta del Partit Popular que anava en una direcció pareguda a
la que es planteja ací.
En aquell moment, el que vam aprovar
és que creara una comissió dins de les Corts Valencianes per
a poder, diguérem, establir una estratègia per a abordar el
tema del canvi climàtic.

Esta proposició no de llei, que està
presentada abans de conéixer eixa proposta del Partit Popular, el
que demana és una comissió de caràcter més
tècnic.
És a dir, no es tracta que ací en Les Corts
els polítics, amb, se suposa, que el concurs de tècnics,
puguem posar-nos d'acord en quins són els problemes del canvi
climàtic -que nosaltres això en el seu dia ja vam votar
a favor, i ens sembla molt bé-, sinó que el mateix
Consell es dote d'un organisme tècnic que li permeta poder
treballar en esta direcció.

Nosaltres concretem molt la proposició no de
llei.
Ho dic perquè hi ha una esmena del mateix Partit Popular, que,
diguem, li dóna una redacció més breu i més
sintètica i canvia d'alguna forma els termini que hi ha.

Bé.
Jo dic d'entrada que
acceptaré (veus) l'esmena.
.
.
Sí, però jo la conec ja.
(Veus) Jo, com la conec, per
tant, puc.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Por favor, le rogaría al señor
diputado.
.
.
(Veus) Por favor, señor diputado, para el buen desarrollo
del debate, me gustaría que todo el mundo se ajustara a la
decisión de esta mesa.
Entonces, tiene la palabra el señor
diputado para una cuestión de orden.

El senyor Maluenda Verdú:

Estamos en turno de defensa de la iniciativa.
Posteriormente, aquellos grupos que hayan presentado enmiendas,
tendrán derecho a defenderlas o a retirarlas.
Por lo tanto, lo que
procede es que el señor Torró defienda su iniciativa, y en el
siguiente turno, quien haya presentado enmiendas, tendrá derecho a
defenderlas.
Y después tendrá un siguiente turno el
señor Torró para manifestar su aceptación o rechazo a
la enmienda.
Y el Grupo Socialista, si no tiene enmienda, tendrá la
posibilidad de fijar posición.
Y después votación.
Eso
es lo que establece el reglamento.

Gracias.

El senyor president:

(Parla amb el
micròfon desconnectat)  Y puede
continuar con la defensa de su.
.
.

El senyor Torró Gil:

Bé.
Una cosa són les qüestions
formals.
.
.
Jo entenc que les qüestions formals són exactament
com les ha dites el senyor Maluenda i no tinc res a dir al respecte.
I una
altra cosa és que dins d'un debat com el que estem, quan a
més no hi ha una posició excessivament rígida sobre
les qüestions i que tot el món estem d'acord, jo pense
que no està fora de lloc poder intervindre i saltar-se,
diguérem, alguna d'estes coses -insistisc-,
perquè no es tracta de ninguna qüestió, sinó
estem parlant d'una qüestió estrictament formal.
Jo
conec, evidentment, l'esmena del Partit Popular, adés hem
parlat d'això abans de.
.
.

Per tant, ja dic que vaig a acceptar-la, i vaig a
acceptar-la a pesar que hi ha alguns matisos.
Jo vaig ara a tractar de
defensar la proposició no de llei com jo l'he presentada, per
a després que puguen contrastar-se adequadament els matisos de
l'esmena i, per tant, saber per què hi ha.
.
.
perquè
l'accepte o no.

Bé.
La proposició no de llei, tal com
l'hem presentada -que a més és una
proposició no de llei que, com l'anterior, prové de
proposicions no de llei no substanciades en l'anterior
legislatura-, pretenia que es creara una comissió
interdepartamental en el Consell, i a més requeria la.
.
.
el
Consell, i la participació de no només de les conselleries
afectades, que són pràcticament totes, sinó
també de les universitats i d'altres centres
d'investigació i altres entitats ciutadanes.
És a dir,
es tractava de fer una comissió, diguérem, molt ampla, que
tinguera, en certa mesura, el caràcter de representació que
d'alguna forma la comissió que s'ha creat en les Corts
Valencianes ja té.

Per tant, en eixe sentit, restringir que siga una
comissió interdepartamental, encara que després es diu un
altre nom, a mi em sembla correcte.
I ja després parlaré, si
de cas, del tema del temps.

Pense que és molt important.
.
.
és molt
important, insistisc, que les conselleries, independentment del treball que
es puga fer a les Corts Valencianes, que seria un treball de
caràcter més social, puguen dotar-se d'instruments per
a treballar ja sobre els efectes del canvi climàtic, que
-insistisc-, sent un tema global molt important, jo crec que el
cas valencià és un cas especial que mereix, diguérem,
una especial atenció.

Tenim dos problemes, com a mínim, dos
problemes, o tres, diria jo, com a mínim, que ens fa ser
especialment sensibles a la problemàtica del canvi climàtic.
El primer, la possibilitat que augmente el nivell de l'aigua del mar.
En un país amb una franja litoral -abans parlàvem
d'això- tan important, tant des del punt de vista global
com especialment des del punt de vista econòmic, això
és un tema fonamental.
Si els efectes del canvi climàtic
sobre el desgel dels casquets polars fan augmentar el nivell de
l'aigua del mar, tindrem un problema.
Només cal recordar que
el nivell de l'aigua del mar del món, és a dir, la cota
zero, se situa a la ciutat d'Alacant.
I això generaria, per
tant, un problema d'avanç mundial centrat en la Comunitat
Valenciana.
Eixa seria la primera qüestió.

La segona qüestió, el problema de
l'aigua, que és molt important, i que a més cal
abordar-lo de forma dràstica, no amb els criteris que estan
abordant-se hui en dia.
Però això ja seria matèria
d'una discussió que no toca ací.

I el tercer problema, que és el problema de la
desertificació, molt vinculat amb el problema de l'aigua, i
que és probablement la zona sud del País Valencià una
de les zones més afectades per aquesta qüestió.
Tot el
que és el sud de les serralades de la meua comarca, a partir
d'ahí, cap a avall, hi ha un problema cada vegada més
greu de perill de desertificació, reconegut a més de
forma.
.
.
el que el canvi climàtic pot posar més en
qüestió.
I, sobretot, tractar a més de generar
instruments per a traslladar tot el treball de l'IPCC i traslladar-lo
per a afinar els models i tractar de poder establir models i preveure amb
més.
.
.
de forma més afinada quines són les
repercussions concretes que pot tindre al cas valencià.

Per tant, eixa era la idea.
I simplement dir que
m'alegre que hi haja una sintonia en este cas per a poder tractar
d'establir qüestions concretes per a afrontar, insistisc, este
tema del canvi climàtic.

I com veig que és una qüestió que
estarà prou compartida, crec que és innecessari consumir
més temps en la.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Se ha presentado una enmienda por parte del Grupo
Popular.
Para su defensa, tiene la palabra el ilustre diputado señor
Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Es evidente que el posible cambio climático no
es un fenómeno solo ambiental, sino quizás de profundas
consecuencias económicas y sociales, aunque atribuir un
fenómeno, en apariencia, anómalo al cambio climático,
entraña cierta inexactitud, ya que siempre pueden encontrarse en el
pasado otros fenómenos similares debidos a la variación
natural del clima.

No obstante, es evidente que la repetición,
con una frecuencia inusitada, de fenómenos extremos puede ser un
indicador de ese posible cambio climático.
Y esto es lo que puede
estar ocurriendo en estos últimos tiempos.

El gobierno del Partido Popular ya había
concebido un órgano colegiado, e incluso, señorías,
está en elaboración el pertinente decreto del Consell, que
tendría la función de sentar las bases para la
elaboración, seguimiento y evaluación de la estrategia
valenciana contra el cambio climático, así como la
realización de propuestas y recomendaciones para definir
políticas generales o en ámbitos sectoriales
específicos que resulten satisfactorias en este ámbito.

De ahí que al casi coincidir con el
planteamiento que el Compromís ha trasladado a estas Corts en su
espíritu, aunque con diferencias en su redacción, es lo que
ha motivado la presencia de esta enmienda, que espero, así lo ha
dicho ya, pero espero sea aceptada por el grupo proponente.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ovejero.

¿Quiere usted intervenir?
Tiene la palabra,
para fijar posición.
.
.
Creía que estaba aceptada la
enmienda, pero tiene la palabra el señor Torró, el ilustre
señor diputado señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé.
Simplement insistir en les qüestions
de les diferències que hi ha entre una cosa i l'altra.
Una
qüestió és la qüestió del temps, que no
és exactament el mateix, perquè ací es parlava
d'un termini màxim de dotze mesos per a crear la
comissió.
Nosaltres demanàvem que es creara en sis mesos i
que es presentara un dictamen en menys temps.
Però també
entenem que el treball de la comissió de Les Corts s'ha de
posar en marxa, probablement no siga tan urgent.
I, per tant, en eixe
sentit.
.
.

I la segona qüestió important és
que la comissió de coordinació.
.
.
Vull dir, no hi ha cap
incidència en quins són els tècnics que han de formar
part d'eixa comissió.
Jo crec que això haguera estat
important, almenys entendre que podria haver estat una comissió,
diguérem, més ampla, eixa comissió de
coordinació.
Però, bé, insistisc, d'una forma o
d'una altra, queda clar.
I, per tant, accepte l'esmena sense
cap tipus de problema.

I pel que ha comentat el senyor Ovejero sobre els
dubtes que es generen sobre el canvi climàtic, li he de dir que quan
es va començar d'este tema.
.
.
jo sóc historiador de
formació i de professió, i també al principi tenia els
meus dubtes, perquè realment han hagut altres episodis de canvis
climàtics provocats per fenòmens que de vegades són
molt difícils de determinar.

Però el que és cert és que si
això fa quinze o vint anys, que és quan es va començar
a parlar d'eixa qüestió, podia existir algun dubte, el
cert és que hui en dia pràcticament ningun científic
seriós, sempre hi ha algú que vol fer alguna putada al
respecte i donar-se-les perquè se li preste una miqueta més
d'atenció.
.
.
Estic parlant de científics, no estic
parlant de polítics, que seria un altre tema i que preferisc no
tocar ací.
Hui en dia la major part de científics admeten que
el canvi climàtic existix i que, a més, està
lògicament accelerat, com a mínim accelerat, si no provocat
directament, per factors de caràcter humà: l'efecte
hivernacle, l'emissió de gasos, etcètera,
etcètera, etcètera.
I eixe fet està ahí.
I, per
tant, el que no podem fer és davant una possibilitat, posar-se una
bena davant els ulls i no admetre eixa qüestió.
Cada vegada hi
ha més científics, cada vegada hi ha menys gent
escèptica i el panorama a què ens enfrontem no és gens
lloable.

I només hi ha una cosa, i amb això
acabe.
.
.
Encara que hi hagueren molts més dubtes dels que hui en
dia existixen, per una simple qüestió, que és la
qüestió de precaució.
.
.
Es á dir, si realment
es complixen la meitat de les coses que es diuen que van a passar, ja
és suficientment greu com perquè tots ens posem seriosament a
treballar sobre esta qüestió.
I
mejor prevenir que curar.
És a dir, quan
un es posa la vacuna per la grip.
.
.
A la millor si no se la posa, no
l'agafa, però si sap que està ahí i se la posa,
probablement serà millor que si no ho fa.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Si no hay ninguna otra explicación.
.
.
Tiene la palabra el ilustre diputado señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

El tema dels efectes del canvi climàtic.
.
.
va haver un  debat molt interessant en el plenari, quan vàrem
acordar la creació de la comissió, i, per tant, crec que
seria reiteratiu.

No obstant això, de les paraules del senyor
Ovejero, que diu: «puede, puede, puede», el que està
passant «puede» ser conseqüència de l'efecte
del canvi climàtic.
.
.
Bé, jo no sóc expert,
evidentment, però el panell d'experts de l'ONU, que, per
cert, es reunix el dia 12 de novembre, i els mecanisme de treball que
té el panell d'experts de l'ONU jo pense que ja.
.
.
i
els quatre informes que ja ha elaborat, jo pense que són suficients
per a aclarir els dubtes del Partit Popular, o d'haver aclarit fins
ara ja els dubtes del Partit Popular.

Debatérem molt en el plenari, quan crearen la
comissió.
Després, la veritat és que el senyor Rajoy
mos va tirar un gerro d'aigua gelada al cap, quan va donar la seua
opinió basada en la conversa amb el seu cosí, i jo dia,
aleshores, que esperàvem que la família no fóra molt
llarga i no tinguera molts cosins més que li donaren opinions en
vivenda, en aigua, etcètera, perquè si no estàvem
nets.
Afortunadament, el senyor Rajoy, ahir mateixa, va demanar disculpes i
va clarificar el seu posicionament.

Però, bé, jo crec que ací hi ha
un.
.
.
-digam- com un examen de consciència, un acte de
contrició del Partit Popular, de voler, a través de tantes
comissions i tanta cosa, transmetre una societat que realment se creu
allò del canvi climàtic, no?
I ho dic, perquè ens
pareix molt bé allò de la comissió d'experts, ho
vàrem dir en el ple, sempre que la comissió d'experts
siga una comissió plural i no una comissió com la de la
sequera, on únicament vostés varen admetre compareixents
d'acord amb el seu criteri, sinó que s'admeten en eixa
comissió de canvi climàtic tot tipus d'experts;
perquè canvi climàtic també és aigua, i a pesar
que -com dic- vostés ahir renunciaren ja al
transvasament de l'Ebre, també seguiran parlant d'aigua,
no?

I, per tant, esperem que siga plural eixa
comissió.
Per tant, és una comissió interessant que
pot arribar a solucions i a -digam- directrius i.
.
.
directrius
interessants, no?
Després està l'estratègia
valenciana per al canvi climàtic que dirigix Toharia, que és
una altra cosa que està funcionant ahí, i ara esmenen una
comissió interdepartamental que presentava Esquerra Unida, que a mi
em pareixia que estava molt bé, que era com una -digam-
l'aplicació d'una política transversal a totes
les conselleries respecte a canvi climàtic per una comissió
de coordinació de polítiques de prevenció, que crec
que és una comissió més, ja és la tercera.
Per
això crec que vostés han fet arran de les paraules del senyor
Rajoy, han fet examen de consciència, han fet acte de
contrició i ara estan fent la penitència, i dir:
«Bé, doncs, tres comissions, no?
tres.
» Però,
vaja, bé.

Si el representant de Compromís ha
admés la substitució d'esta comissió
interdepartamental, que a mi em pareixia interessant, per aplicar
-digam- les polítiques contra el canvi climàtic a
totes les conselleries per una comissió de coordinació, que
com molt bé ha preguntat i ningú li ha contestat, per qui va
a estar formada, doncs, bé, deixant constància d'eixa
postura nostra, jo recolzaré el tema també, perquè el
proponent, doncs, l'ha recolzat.

I res més.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra el ilustre señor diputado el
señor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, señor Torró, desde el Grupo
Popular agradecemos la aceptación de la enmienda que seguro, seguro
recoge las inquietudes de ambos grupos, en cuanto a sus componentes.
Y en
sintonía con el CAPMA también estaremos, por lo tanto.

Y, señor Signes, a lo largo de la
comisión iremos tratando puntos que le demostraremos las dudas
¿eh?
No voy a entrar hoy en polémica, hay consenso, hoy no
voy a discutir con usted, pero que sepa que esas dudas se las podemos
demostrar, y sobre todo a los socialistas.

Muchas gracias.
(Remors)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ovejero.

Pasamos a la votación.
¿Votos a favor
de la aprobación de la enmienda?
Por unanimidad.

Muchas gracias, señoras y señores
diputados de esta comisión.
Se cierra.

El senyor Signes Núñez:

No, jo una qüestió d'ordre,
és a dir, jo supose que se suspén la comissió fins a
una altra data que, ho acordem ara o se mos comunicarà.
Jo vull fer
una petició.
.
.

El senyor president:

No, la comisión
hoy se cierra.
Se cierra y se convocará una nueva
comisión.
.
.

El senyor Signes Núñez:

Sí, jo demane, jo
vull fer una petició, si me permeten.
Vull demanar que la
pròxima, la pròxima comissió o la continuació
d'esta comissió, el que siga, que se tinga la certesa que se
convoque quan el conseller que té compareixences en l'ordre
del dia, puga vindre, i que això siga el més
ràpidament possible.
Perquè hi han compareixences com
és el tema d'ajudes per als afectats per l'incendi de
l'Alcalatén, que creguem que no poden esperar molt més.

El senyor president:

Muy bien, como le he
dicho anteriormente, creo que me habrá escuchado el ilustre
señor diputado, la actitud de la mesa siempre será una
actitud vigilante para que este debate sea más rico y nos pueda
enriquecer a todos.

De todas formas, por una cuestión de orden,
tiene la palabra el portavoz del Grupo Popular.

El senyor Serra Cervera:

Señor presidente,
como esta comisión tiene la obligación de forma ordinaria de
reunirse todos los meses, mañana comienza el mes de noviembre, que
la mesa de la comisión disponga con el gabinete del conseller fecha exacta y
hora comprometida para comparecer, y que se puedan en este caso desarrollar
las comparecencias pendientes que hayan; e incluso si a lo largo de este
último mes, han entrado temas y cuestiones pendientes nuevas que
pueden incluirse en el futuro orden del día, la mesa que así
lo tenga previsto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Agradezco el comentario del señor portavoz del
Partido Popular, pero esta mesa -como he dicho- será
siempre vigilante en esa cuestión.

Gracias a todos.

(S'alça la reunió a les 12 hores i
10 minuts)