Economia%2020200221HTML.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 21 de febrer de 2020.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix la diputada senyora Eva Ortiz Vilella.
Reunió número 8.

La senyora presidenta:

(Inoïble) … inicio a la comisión en la que vamos a tener al síndico mayor, al señor Cucarella para hablar de los informes de la cuenta general y de las universidades públicas, ambos del 2018.

Pero empezaremos porque la secretaria pase lista para ver si hay quórum.
Muchas gracias.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señora secretaria.

A continuación, corresponde la lectura y aprobación del acta de la sesión anterior.
¿Algún problema?
¿Alguna cuestión que… modificar?
Pues nada, se entiende aprobada por unanimidad.

Y ahora vamos a llamar al señor Cucarella para que nos dé el informe pertinente de la cuenta general y de las universidades públicas del 2018.

Informe de fiscalització del compte general de la Generalitat, corresponent a l'exercici de 2018 (RE número 12.
478, BOCV 55), que inclou l'informe de fiscalització de la Fundació per a la investigació de l'Hospital Universitari i Politècnic La Fe de la Comunitat Valenciana (RE número 7.
394, BOC número 38); de Ciutat de la Llum, SAU, exercici 2018 (RE número 7.
702, BOC número 38); de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació (CVMC), exercici 2018 (RE número 8.
049, BOC número 39); de la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació de la Comunitat Valenciana, exercici 2018 (RE número 8.
050, BOC número 39); de la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana, exercici 2018 (RE número 10.
964, BOCV 46); de l'Aeroport de Castelló, exercici 2018 (RE número 11.
261, BOCV 49); de Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Ingressos per transport de viatgers, exercici 2018 (RE número 11.
424, BOCV 50); de Valenciana d'Aprofitament Energètic de Residus, SA (VAERSA), exercici 2018 (RE número 11.
482, BOCV 50); de l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències, exercici 2018 (RE número 11.
657, BOCV 50) i del Consorci de Museus de la Comunitat Valenciana, exercici 2018 (RE número 12.
015, BOCV 52)

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Cucarella, por estar esta mañana aquí en la comisión.

Tendrá, como sabe, tiempo limitado para hablarnos del informe de la cuenta general 2018 y también el de las universidades públicas 2018 y, a continuación, los grupos tendrán turno de ocho minutos para hablar de ambas cosas.

Muchísimas gracias.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Hola, bon dia a tots.

Procuraré ser el més esquemàtic que puga en la presentació de les dades, però ja sabeu que és un informe molt complex, molt llarg i ja me disculpe abans de començar, perquè segur que resultarà un poquet pesat.
Però bé, intentaré ser el més esquemàtic possible.

Vaig a començar fent un xicotet recordatori sobre la llei de la sindicatura en un punt en particular, i és en l'article 9 quan parlem de realment com ens arriba la informació per a fiscalitzar-la i quin és l'objectiu d'esta fiscalització.

A nosaltres ens arriba abans del 30 de juny el material, els comptes de l'administració, que prèviament han d'haver sigut aprovats pel Consell i nosaltres ens comprometem a, durant els sis mesos restants abans que s'acabe l'any, tindre la fiscalització realitzada.
Que això ho hem complit sempre.

I aquest material és el que servix perquè vostés tinguen un criteri a l'hora de jutjar el treball fet en la gestió de la Generalitat.

Per tant, ¿per què dic açò?
Ho dic perquè durant molts anys sempre ha paregut que d'alguna manera se venia ací a vore si s'aprovava o no s'aprovava l'informe de la sindicatura.
I no, l'informe està aprovat i està publicat ja, vull dir, que ací el que venim és a tractar de contar-lo perquè vostés tinguen este material disponible per a prendre les vostres decisions de cara a com ha sigut la gestió de l'any anterior.

I una cosa, una de les novetats que va haver en l'actualització de la llei de la sindicatura, la modificació que va haver fa ara un parell d'anys, és el fet que s'ha augmentat l'àmbit subjectiu de la sindicatura.
Ara, dins del nostre àmbit entra tota aquella entitat que estiga participada o finançada majoritàriament per alguna administració pública o per algunes d'elles que conjuntament suposen una majoria.
O també que controlen la seua gestió o nomenen a més de la mitat dels membres.
O que la direcció pressupostària directament ja diga que resulta d'aplicació.

Això vol dir que s'ha obert un poc més l'àmbit nostre d'actuació i això el que ha fet és que ens hem obligat a tindre permanentment actualitzat un inventari, i el tinguem penjat en la pàgina web que està actualitzant-se periòdicament en totes les entitats que entren dins del nostre àmbit d'actuació, que en este moment ve a ser un millar aproximadament comptant tots els ajuntaments, organismes… Ho dic perquè si alguna vegada algú té gust de consultar fins on pot arribar la sindicatura, ahí està el llistat de tots els ens.

I quant açò, clar, de tots estos ens n'hi han alguns que ja entren dins del Compte General de la Generalitat, altres que entren dins dels comptes de les corporacions locals, però aquells que s'escapen, que no entren ni en un lloc ni en l'altre, estan obligats a retre comptes directament a la sindicatura abans del 30 de juny.
Per tant, en principi, este llistat és perquè ningú se puga escapar.

I una de les coses que… al final va suscitar durant el debat de la nova llei va ser el fet que -alguns diputats ho manifestaren- en compte d'esperar que els informes que nosaltres fem dels organismes, de les fundacions que formen part del compte general, però que realment tenen entitat pròpia, són independents, en compte d'esperar-mos i al final de desembre soltar-ho tot de colp, doncs que podríem haver anat i, efectivament, pensàrem que era una bona iniciativa i això és el que hem fet en els últims anys, que des de setembre a desembre aproximadament anem publicant en la mesura que anem acabant els informes d'alguna fundació, algun consorci… ¿val?

En este cas, enguany han hagut deu… deu informes que hem abordat independentment al que és el compte de l'administració.
I jo, ara, en la meua exposició començaré pel compte de l'administració, que és el que més entitat té, diferents vessants d'este compte i, en acabant, ja seguiré amb un resum estes deu entitats.

Comencem ja pel que seria l'auditoria financera dins del compte de l'administració.
Diferenciar auditoria financera de la del control de la legalitat, de contractació i de despeses de personal.
Hem fet, diguem-ne, com quatre subinformes dins de l'informe general.

En principi, comentar que, en general, el compte general es presenta d'acord amb els principis comptables (inintel·ligible) … legalitat.

No hem detectat indicis de responsabilitat comptable, que és una cosa que normalment sempre vostés me pregunten, no han sigut detectats, però sí que n'hi han excepcions, que són les que vaig jo ara a tractar d'esbossar.

En l'aspecte…, com estem ara en auditoria financera, el primer que comentem és l'immobilitzat no financer.
En estos moments, n'hi ha un immobilitzat no financer que són més de 18.
000 milions… en un balanç, però que no es troba encara ben recollit en un inventari.

És cert que som conscients que la conselleria d'hisenda ja ens ha confirmat que ja s'ha acabat este treball de realització de l'inventari, la qual cosa vol dir que ara haurem de casar eixes dades comptables i revisar les valoracions.
Això serà una faena que anirem fent posteriorment, però fins ara no havia existit este inventari.
Ara quan disposem d'ell, ja podem anar casant dades comptables i revisar les valoracions.

Per una altra part, una cosa que en alguna ocasió ja hem comentat, que encara existixen 38 liquidacions anuals que estan pendents o d'aprovació o en tràmit d'elaboració.
Liquidacions del que són els contractes de concessió d'assistència sanitària, el que se coneix com a model Alzira.
Han hagut cinc contractes en cinc àrees diferents.
Una d'elles ja s'ha revertit, però encara queden 38 liquidacions anuals que encara no estan clares.
I això, ¿què implica?
Que nosaltres quan fem la nostra valoració no podem arribar a estimar realment quina ha sigut la despesa en sanitat perquè mos falta una de les parts, ¿no?
, per tindre clara.

Un altre aspecte que també tinguem dificultats per a fer una estimació és en les ajudes que queden del pla d'habitatge.
En el passiu de balanç se recull que hi han 32 milions i mig per obligacions pendents d'aplicar al pressupost, en el concepte de les ajudes a l'habitatge, i que n'hi ha unes provisions per valor de 25 milions, pels expedients d'ajudes que estan pendents de resoldre.
Però la informació…, encara no tinguen prou informació com per a realment valorar tot el que està pendent fins quant sumarà.
Per això sempre solem posar ací…, marcar una excepció en la nostra fiscalització, perquè no podem pronunciar-mos definitivament sobre els diners que queden del pla d'habitatge.

Quant a la Societat de Garantia Recíproca, que en estos moments hi ha estimat un risc de 74 milions d'euros per reavals que haurà d'atendrela Generalitat derivats d'este refinançament entre l'Institut Valencià de Finances i la Societat de Garantia Recíproca.
I per a la cobertura d'aquest risc s'ha dotat una provisió d'uns 26 milions d'euros aproximadament.

Quant a altres provisions per a riscos i despeses, hem de dir que n'hi han una sèrie de procediments judicials en curs que podíem derivar en responsabilitats per a la Generalitat i que això no és possible encara estimar.
Per tant, simplement criden l'atenció i… esta provisió cal tindre-ho present, que ja vorem tots estos procediments judicials com acaben.

I sí que observem que s'observa un defecte en la provisió que estimem en aproximadament 75 milions per la cobertura dels passius contingents, estes obligacions que acabaran tinguent una repercussió en el futur.

Quant als creditors per operacions pendents d'aplicar al pressupost, el famós compte 409, i el de periodificació de despeses pressupostàries, el 411, observem que n'hi han uns 803 milions en el compte 409 i 246 en el compte 411.

És cert que el passa és que d'uns anys a altres s'arrastra el que venia de l'any anterior.
A la millor en l'exercici actual se paga part o quasi tot el que ve de l'any anterior, però també al final de l'exercici solen quedar-se coses per pagar.

Per tant, realment l'efecte net nosaltres l'hem estimat en uns 176 milions.
És a dir, realment d'eixos 803 i 246 que hi han en els comptes, com que durant l'any s'ha pagat despeses que provenien de l'exercici anterior, però s'han deixat de pagar algunes que se pagaren a l'any següent, realment al final quasi, quasi unes per altres només ha hagut una diferència, un increment de 176 milions en estos comptes.

I el que sí que hem advertit és que, a banda d'estes xifres, caldria incrementar el compte 411 aproximadament en uns 35 milions pels acords transaccionals que s'han subscrit tant amb la Fundació IVO com amb la concessionària Ribera Salut de l'hospital de la Ribera, que al final s'han arribat a uns acords per uns judicis que n'hi havien pendents i, clar, això suposa que en este compte 411 caldrà afegir estos milions del que s'han compromés a pagar en el futur.

Ara passem a una altra de les vessants de l'informe, que és el de la fiscalització del compliment de la normativa, el compliment de la legalitat.

Clar, ací tornem, ara ja des de la posició de compliment de la legalitat, recalquem que… -clar, totes estes despeses de cobertura pressupostària, això vulnera la legalitat- efectivament n'hi ha possibilitat de convalidar-ho, les obligacions de exercicis anteriors mitjançant autorització del Consell i, de fet, s'han tramitat 384 expedients de rescabalament per enriquiment injust per un import de 1.
400.
000 milions d'euros.

Clar, això és el que abans estaven comentant, coses de l'exercici anterior que al final se fan càrrec en este, però a la millor algunes coses d'estes passen al següent.

També connectant amb el que abans hem ja vist per la vessant financera i ara per la vessant de legalitat, l'acord transaccional subscrit entre la conselleria de sanitat i la concessionària del servei d'assistència sanitària integral del departament de la Ribera cal dir que no s'ajusta a la llei.

A què mos referim?
Doncs que realment són uns acords molt especials que cal seguir una sèrie de tràmits on participa no només de la conselleria de sanitat, sinó també la d'hisenda, on també ha d'haver un informe de la intervenció o, fins i tot, a la millor en algun cas s'ha de pronunciar el Consell Jurídic Consultiu, i alguns d'estos passos s'havien botat.
Ens consta que algun d'ells s'ha fet a posteriori i està resolt.

Una cosa semblant ha passat en els acords transaccionals -dos- amb la Fundació IVO.
Un, pel qual se reconeixia un deute per la prestació d'assistència oncològica que s'havien realitzat entre gener i octubre del 2017 que no hi havia acord.
I, després, un altre per la despesa provocada pels pacients que provenien dels departaments amb concessió sanitària durant 2012 i 2016, que durant un temps no estava clar realment qui havia de pagar per ells.

S'ha arribat a un acord i és això que abans hem dit que per la qual cosa caldria dotar més provisions.

Seguint amb els temes de legalitat i quant al tema d'ajudes i subvencions, una cosa que ressaltem és que les consignacions definitives en el pressupost han sigut insuficients per a atendre totes estes transferències i subvencions que calia concedir durant l'exercici.
Al final, han hagut algunes partides que no han sigut capaços i en algunes d'elles s'han quedat molt baixes l'atenció a les subvencions.

I quant a les subvencions directes concedides que…, clar, estes subvencions directes han de ser per raons d'interés públic, social, econòmic, humanitari… És una cosa molt taxada, no?
Clar, de les que hem revisat hem vist que algunes d'elles no s'ajusten a la llei general de subvencions, perquè, clar, estan molt ben delimitades i en algun cas algun dels requisits no s'han complit.
Fins i tot, s'han donat tard o la publicitat que caldria fer d'esta subvenció rebuda no s'ha publicitat adequadament.
Per això ho ressaltem.

Hem estat estudiant les anul·lacions de drets durant l'exercici de liquidacions tributàries, de sanció, de reintegrament, i el que ressaltem és que ahí veiem el perill que al final hi haja un risc de caducitat d'estos procediments i que acaben prescrivint alguns drets de cobrament perquè la cosa se va allargant, no?
i ja són també d'exercicis antics.
I, per tant, cridem un poc l'atenció de l'elevat risc que tenen tots els que queden pendents, que acabaran caducant.

I quant als pressupostos de la Generalitat, tornem a incidir que cal fer una previsió d'ingressos que siga raonable, eh, d'acord amb el que s'espera realment rebre del sistema de finançament autonòmic.
Som conscients que en nombroses ocasions s'ha anunciat que anava a modificar-se, però mentre no s'ha modificat ací no arriben els diners i la qual cosa fa que al final sempre acaben tenint uns ingressos menors dels que havien previst per haver previst que arribaria un extra que no arriba.

I, clar, resumint un poc el que el Ministeri d'Hisenda i Funció Pública, les dades sobre l'objectiu d'estabilitat pressupostària, comentar que el dèficit en la Comunitat Valenciana a finals de 2018 va ser de l'1,4 %, quan l'objectiu hauria d'haver sigut el 0,4.
I que l'increment de la despesa, que al final ha sigut del 7,7 %, ha sigut superior a la permesa, haguera hagut de quedar-se en el 2,4.
Per tant, s'ha incomplit la regla de despesa.

Ara ja, entrant en una altra de les vessants del compte de l'administració, com és el compliment de la contractació, vaig a resumir-ho en, per una part, alguns incompliments que hem vist de manera reiterada en els expedients revisats, i després abordarem un poc els contractes menors i altres tipus de contactes.

Quant a esta primera tanda, els incompliments que hem vist com a comuns en diversos expedients, no en tots, però sí que s'han repetit en alguns, són aspectes del tipus que l'adjudicació no s'ha publicat en el perfil de contractats, o en l'expedient falta l'acreditació de la capacitat del contractista per a fer la seua feina o la solvència econòmica, financera i professional del contractista.
O que el contracte al final no conté un preu cert o no queda ben delimitat quin és l'objecte.

Per exemple, no s'han justificat adequadament els criteris per adjudicar els contractes.
En alguns casos els requisits que cal complir de la tramitació d'urgència o d'emergència no s'ha respectat.
Clar, quan un expedient se tramita de manera urgent o per una emergència, clar, això el que fa és reduir el temps d'exposició de la licitació, per tant, se recurta tot.
Si està justificat, d'acord; però si no està justificat, pot impedir que a la millor algun contractista arribe a temps de presentar l'oferta o de preparar els papers.
Clar, això existix, esta possibilitat, però per a unes coses molt clarament taxades.
I el que observem és que en alguns casos, més que per una urgència o una emergència, ha sigut en alguns casos perquè ha anat allargant-se i quan ha comentat ja era tard i no han tingut més remei que fer-ho de manera urgent, quan, en certa previsió, s'haguera pogut començar i haguera obert un expedient normal.

En altres casos hem vist que no sempre està garantit el principi de no discriminació i igualtat de tracte.
En alguns casos els criteris de valoració no han quedat clarament definits.

O, una cosa que observem en molts expedients, i això ho ressaltem, és que la formula matemàtica emprada a l'hora de taxar les diferents ofertes de licitació, en alguns casos són fórmules que acaben disminuint realment el rang que s'atorga a esta valoració objectiva.
A què me referisc?
Si això és una formula que contempla assignar punts a qui no ha fet ninguna baixa econòmica, al final passa que el que sí que l'ha feta, com que realment no se repartix tots els punts possibles, sinó només una part, al final realment en la pràctica ha hagut una reducció del pes que realment té la part objectiva sobre la part subjectiva en la valoració.
D'això sempre cridem l'atenció quan ho detectem.
I en alguns casos hem vist, el que passa és que hi ha algunes formules que se repetixen moltes vegades i en totes elles ho hem destacat.

El alguns casos no constava que la notificació de l'expedient haguera sigut correcta.
O en alguns casos també hem observat que la recepció del bé o del servei prestat no està ben acreditat com s'ha fet esta recepció.

Quan als contractes menors, com abans havia comentat, seria una altra de les coses que voríem, el que observem és que hi ha una sèrie de pagaments directes prou habituals en l'àmbit hospitalari per l'adquisició de productes de farmàcia, material sanitari, que se fan sense consignació pressupostària i que, fins i tot, quan s'està fent estan considerant que estan fent un contracte menor, i fins i tot arriben a comunicar-ho a la informació contractual, al registre, com si hagueren fet un contracte menor.
Clar, això no és un contracte, realment és un pagament, és pagar i prou, ahí no hi ha un expedient, no se fa un expedient per a contractar.

Clar, estes adquisicions a vegades sense tramitació d'un contracte, realment incomplixen la llei, perquè, ja hem comentat abans, no hi ha realment consignació pressupostària per a este tipus de compres.
I és prou habitual en els hospitals, perquè arriba a final d'any, no hi ha diners, s'ha de comprar productes de farmàcia, s'ha de comprar algun altre tema sanitari, i al final s'acaba tirant a mà a estos pagaments directes.

I, clar, en algun cas s'ha observat una justificació insuficient d'eixa necessitat de contracte, d'idoneïtat del contracte.
I en alguns casos també alguns indicis de fraccionament de l'objecte contractual, haver acabat dividint en diferents contractes algo que haguera pogut eixir tot junt.

Quant a les obligacions que tenen d'informació dels contractes, per una banda han de comunicar-ho al Registre oficial de contractes de la Generalitat.
Hem este cas hem observat, per una banda, el que abans hem comentat ja, que fins i tot s'havien comunicat despeses que no eren contractes, que eren pagaments directes.
Però quant als que realment sí que tenien obligació d'informar, hem vist que en un 88 % dels casos s'han realitzat fóra del termini establit, que són 15 dies, fins i tot un 50 % ha sigut entre 16 i 90 dies, i el 38 restant ha sigut de més de 90 dies.
S'ha endarrerit molt més del que marca la llei, que són 15 dies.

Quant a l'obligació d'informar la Sindicatura de Comptes, clar, no tots els contractes s'han d'informar.
Però els que per la seua quantia se van informar, hem vist que dels 44 que hem examinat, que devien d'haver siguts informats a la Sindicatura, només havia ocorregut en 28 casos.
Hi ha un percentatge que no havien arribat a informar-nos.
No obstant això, nosaltres després com ho revisem igualment.

I quant al pagament del preu, en un alt percentatge hem vist que s'han efectuat els pagaments fóra del termini, al final s'està pagant més tard del que hauria de fer-se.

Passant a una altra de les vessant de l'informe: el tema de despeses de personal.
Enguany hem fet una anàlisi, una fiscalització general de les despeses de personal, i després una més particular de l'àmbit sanitari.

Des del punt de vista de l'auditoria financera de despeses de personal en general, hem vist que de repent se mostren d'acord amb el marc normatiu, però que, llevat d'algunes excepcions, precisament hi ha una falta de provisions per dos motius.
El principal que destaquem és la falta de provisions per estos dos motius.

Per una part, per front a una sèrie de despeses, eh, com a conseqüència de totes les peticions que hi ha sobre la carrera professional.
Hem vist que si al final tot el personal acaba demanant esta carrera professional, que han començat ja a demanar, més o menys hem estimat que d'uns 59 milions d'euros que, per tant, haurien d'estar provisionats.

I, per altra banda també, hi ha una sèrie de reclamacions judicials de personal funcionari, interins, que foren afectats per la reducció de jornada del Decret llei de 2012 i que ja han començat a demandar.
I, clar, si les indemnitzacions que calculem, si al final s'indemnitza a tot el personal afectat per este decret llei, pujaria aproximadament a 16 milions.

El que destaquem és que faltaria una provisió, tant per a tindre ja previst el pagament de la carrera professional, com tota esta sèrie d'indemnitzacions, si al final tots ells arriben a pagar-se.

I un altre aspecte que també enguany hem prestat interés ha sigut dins de les despeses de personal de la Conselleria de Sanitat, com abans havia comentat, a controls interns de ciberseguretat.
Cada vegada, clar, nosaltres la feina que ens trobem no és només…, antigament era anar i demanar papers, però hui en dia ja treballem en un entorn molt digitalitzat, i això és còmode per al fiscalitzador, és còmode per a l'administració, però també suposa un risc molt elevat.
En paper també tenia molt riscos, però este té, bé, i últimament hem vist el risc que suposa no estar ben atés en ciberseguretat, no?

Clar, per tant, enguany hem prestat atenció a estudiar açò.
Tenim una unitat especialitzada en açò, la UASI, en la Sindicatura, vaig a fer un xicotet incís, som el primer òrgan de control extern que tenim una unitat d'estes, des de ja fa una quinzena d'anys, especialitzada en estos temes.
I d'alguna manera hem marcat un poc la pauta a fer este tipus d'anàlisis.

El que hem vist és que, en caràcter general, el grau de ciberseguretat presenta debilitats significatives.
I insistim molt que la conselleria prenga consciència d'esta necessitat d'obtenir un nivell més elevat i d'anar incorporant totes les mesures de seguretat i de protecció que demanen les institucions encarregades d'açò, com l'ens, per exemple.

I, per una altra banda, hem vist que no s'han satisfets tots estos requeriments normatius que estaven previstos quant a ciberseguretat ni tampoc s'han fet les auditories biennals que cal fer d'estos aspectes de ciberseguretat.

També recomanem a la conselleria que prenga interés en fer actuacions per a un millor nivell de compliment de la Llei de protecció de dades personal i garantia dels drets digitals.

Quant a altres requeriments legals, també dins de matèria de personal de la Conselleria de Sanitat, resumir ràpidament el que havíem detectat:

Els plans d'ordenació de recursos humans no especifiquen els objectius que cal assolir.
Clar, al final no estan ben dissenyats cap a quina estructura de personal se pretén el futur.

I, per altra banda, no s'han publicat els llocs de treball de personal estatutari en DOGV.
I observem també que hi ha expedients de personal que encara es gestionen en format paper.
Això va en contra del marca la llei, que seria tot digital, i damunt haurien de tindre no només una seguretat, sinó que també una interoperabilitat perquè realment totes estes bases de dades siguen fàcils d'operar en elles i fàcils d'interactuar entre els diferents organismes.

I un altre aspecte que destaquem en l'informe és l'elevada temporalitat del personalitat estatutari en la Conselleria de Sanitat.
Aproximadament el 58 %, quasi el 59 % del personal estatutari és temporal.
Ahí, per tant, caldria posar-se les piles en evitar esta temporalitat.

Altres aspectes que ressaltem.
Una vegada ja abordada la vessant financera, el control de legalitat del personal, sempre hi ha altres aspectes molt importants durant la fiscalització que ressaltem a continuació.

Hi ha un desequilibri patrimonial molt elevat en la Generalitat.
Els fons propis són negatius per valor de 30.
000 milions.
Clar, és l'acumulació dels resultats negatius de molts anys, que al final ix una xifra de patrimoni que és baixeta.

El deute financer a finals de 2018 era de 46.
700 milions, dels quals quasi 39.
000 corresponen a mecanismes estatals, el FLA, per entendre-nos, la gran majoria ja.

Clar, l'execució del pressupost de 2018, hem dit que té un resultat negatiu, 2.
187 milions, i una baixoneta de passius financers per 1.
189.
El que ressaltem, i després ho tornaré a repetir, és que, després d'uns exercicis d'anar reduint resultats negatius, enguany ha augmentat una miqueta, ha canviat la tendència.
Ací se veu, en el quadre se veu l'evolució de l'estabilitat pressupostària, que en els últims anys havia caigut, de 2014 a 2015 havia caigut 300.
000 euros, després en 2016 havia tornat a caure, en 2017, i en 2018 ha pujat una miqueta.
Clar, hem ressaltat este canvi de tendència, perquè fins ara ressaltàvem positivament la tendència a anar minorant el dèficit, pues enguany el que crida l'atenció és que s'ha trencat eixa tendència.

Clar, açò ve de l'evolució, jo tinc ací unes despeses, anem a vore-ho per separat, anem a vore els ingressos per una banda i després vorem les despeses, per a vore realment d'alguna manera quin ha sigut el motiu que augmente el dèficit.

Si mirem els ingressos, malgrat no haver canviat el model de finançament autonòmic en estos anys, l'activitat econòmica ha fet que hi haja una evolució positiva durant els últims anys.
I aixina com de 2012 a 2015 pràcticament els ingressos estigueren molt estables.
A partir del 2016, 2017 i 2018 han hagut increments importants, principalment pels ingressos procedents de tributs cedits.
El 2018 no ha sigut tan elevat com en altres anys, però ha continuat creixent.

Quant a les despeses, de cara a analitzar les despeses el primer és tindre clares quines són les despeses de cada exercici.
I per això el que fem és estudiar separadament quines són les obligacions no reconegudes pressupostàriament.

Clar, estos comptes, 411 i 409, perquè, al final, si estem pagant enguany el que havíem d'haver pagat l'any passat…, en el fons volem saber què li tocava enguany.
I, a la millor, algunes coses d'enguany estem deixant-les per a l'any següent.
Per tant, el que fem és sumar i restar per a conéixer exactament quines són les despeses que corresponen a este exercici, per a poder comparar amb els ingressos.
I això ho estimem nosaltres.

Vegem que procedíem d'unes obligacions no reconegudes molt elevades.
Això va a anar caiguent i s'ha quedat estable.
En els últims anys està al voltant de set-cents milions que, com he dit, al final acaben pagant-se 700 de l'any anterior però acaben deixant-se'n 700 per a l'exercici següent, no?
, més o menys.

Clar, per tant, una vegada feta esta estimació ja podem comparar els ingressos que coneguem amb les despeses ajustades d'esta manera; la despesa és esta que se veu en el gràfic, i se veu que en els últims exercicis ha segut creixent.
Durant un temps s'havia estabilitzat i l'any passat, el 2017 i el 2018 ha segut creixent.

Clar, uns ingressos que són creixents però menys que altres anys, amb despeses que seguixen creixent, és el que ha provocat que el dèficit haja augmentat una miqueta.
Per tant, ací vegem, en este cas, este últim gràfic, són números negatius.
Per tant, s'ha de vore un poc al revés perquè el que va creixquent és que va reduint-se el dèficit i en el 2018 ha augmentat una miqueta, conseqüència d'açò, conseqüència que les despeses han creixcut més que els ingressos, tot i que els dos han creixcut.

Quant a l'infrafinançament autonòmic i les seues conseqüències, clar, molts dels problemes que estem abordant tenen la seua causa en una falta de finançament autonòmic i ja solem, en els últims anys, solem sempre fer menció a estos aspectes.
Per un costat, a la falta d'equitat vertical, és a dir, si tenim en compte el pes tant qualitatiu com quantitatiu de les despeses pel que fa a les comunitats autònomes en estos moments, no n'hi ha una distribució adequada dels ingressos entre administració central i comunitats autònomes.
Això és el que comentem quan parlem de falta d'equitat vertical.

Per un altre costat, també hi ha una falta d'equitat horitzontal, que és la que més ens afecta als valencians, que és que, val, una vegada està clar què toca a les comunitats autònomes, de la manera en què se repartix entre elles a nosaltres ens perjudica.
I això no sols ho diguem la sindicatura, no sols ho diu la comissió d'experts de les Corts Valencianes sinó que ho diuen ja tots els experts de totes les comunitats autònomes.
Això ningú ho posa en dubte.

Això què suposa?
Doncs, uns problemes de manteniment de serveis públics que pot ser que no estem experimentant-ho massa perquè tirant mà al deute i a les ajudes estes especials, com són el FLA, doncs, bé, anem tirant, però que si en algun moment hem de tornar el deute, els nostres serveis públics se vorien molt perjudicats.
Per això és importantíssim que s'adopte no només una solució del sistema de finançament autonòmic sinó també un rescabalament d'eixe infrafinançament patit durant els últims anys.
Tan important és una cosa com l'altra.

Clar, tot això, què ens porta?
Ens porta a una evolució de l'endeutament que, segons les dades del Banc d'Espanya no para de créixer en els últims anys.
Sí que és cert que cada vegada creix menys.
I també és cert, per això he posat les dos línies en el gràfic, que en termes de PIB, que és com se sol indicar el…, se sol relativitzar el deute, en termes de PIB ja portem dos anys que està rebaixant-se el deute, en termes de PIB.
Però el deute en termes absoluts no deixa de créixer encara.

Un altre aspecte que portem uns anys advertint en la sindicatura són dos reptes importants que afecten l'economia i també afecten el sector públic, com són el canvi climàtic i la transició energètica.
I per què afecten el sector públic?
Doncs, per un costat perquè tot este interés en substituir la matriu energètica el que planteja és una cosa que no s'havia fet mai.
Fins ara sempre s'havien anat afegint noves fonts energètiques i, ara, per primera vegada, el que s'està plantejant és substituir una molt potent per altres que no ho són tant, i això suposa un canvi molt gran de la societat.
Evolucionar cap a una societat diferent, un sistema diferent, amb una dotació energètica menor i on difícilment podrà haver-hi creiximent econòmic.
Per tant, en eixes circumstàncies, si no hi ha creiximent econòmic no n'hi ha creiximent dels ingressos públics.
I hem de començar a tindre clar que el sector públic ha de conviure amb major eficàcia, major eficiència, per a no necessitar molts més ingressos dels que ja té.

Per això insistim tant en estos temes de la sindicatura, perquè al final sí que té una conseqüència molt gran de cara al sector públic.

I una vegada vist, una vegada pegat el repàs a tot el que seria els comptes de l'administració, ara vaig a entrar en estos deu informes que havíem anat publicant prèviament des de setembre a desembre, que són els corresponents a organismes, fundacions, consorcis…

Comencem per l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències.
Quant al control formal que hem fet dels comptes, hem vist…, hem detectat aspectes com que els comptes anuals no estan signats i que en el fons és que no està especificat ni quins són els òrgans competents per a formular i aprovar els comptes anuals.
En els comptes no consta, tampoc, l'estat de canvis en el patrimoni net ni l'estat de fluxos d'efectiu.
I en la memòria dels comptes anuals no s'oferix tota eixa informació exigida, no?
, per als contractes adjudicats ni sobre els procediments de jutjats en curs i els seus possibles efectes en els comptes de la Generalitat.
És a dir, és una memòria que és pobra, que n'hi ha poca informació en ella.

Quant a la fiscalització de la contractació, hem detectat que la informació contractual no està publicant-se de manera autònoma en la plataforma de contractació, sinó que està dins de la conselleria de presidència.
La contractació està tota transferida a la conselleria de presidència.

Quant a l'Aeroport de Castelló hem vist, hem repassat la legalitat en matèria de contractació amb una opinió desfavorable.
Hem vist que els plecs no descriuen suficientment la manera de valorar els criteris avaluables per judicis de valor; que els informes d'avaluació, d'ofertes i els acords no estan adequadament motivats; en alguns casos la fórmula emprada no és admissible perquè acaben puntuant ofertes que no han donat cap baixa.
I fins i tot en la resolució del contracte per a l'explotació i manteniment de l'aeroport considerem que el contingut de la memòria no és suficientment informatiu.
Al final, n'hi han molts aspectes que no estan ben explicats en la memòria.

Passem a la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.
Des de la vessant de l'auditoria financera detectem una sèrie d'excepcions de les quals destaquem, ara a continuació, algunes d'elles, com que les aportacions de La Generalitat…, clar, la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació no ha comptabilitzat en el passiu quasi deu milions d'euros en concepte de reintegrament que ha de fer a La Generalitat, per transferències que no ha aplicat a la seua finalitat.

Clar, en açò volem ressaltar una cosa, i és que si s'havera fet un seguiment adequat durant l'exercici, açò s'havera pogut solucionar a temps.
Simplement sabent que ací estava acumulant-se i que després en la societat estaven necessitant diners, doncs estava en les seues mans, haver fet les transferències oportunes, no?
, i haver fet una modificació pressupostària totalment correcta.
Però, açò no s'ha fet a temps i ara, al final, ha passat que la corporació ha de tornar deu milions d'euros que, a la millor, havera pogut donar una altra utilitat.

Quant a les existències pels programes, hem vist que no se comptabilitzen adequadament les vendes d'existències a la societat.
S'han pagat, doncs, a compte, bestretes a empreses adjudicatàries sense requerir eixes garanties que cal requerir.
I quant a les despeses de personal, hem vist que la memòria informa poc de despeses de personal.
Nosaltres el que hem observat és que a desembre de 2018, de 62 llocs de treball previstos en la plantilla, hi havia coberts 53, tots de manera provisional, i 44 d'estos 53 s'han cobert amb personal de l'antic grup de Radiotelevisió Valenciana.

Seguint amb la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació i ja fixant-mos en altres requisits legals i reglamentaris, hem vist que la comissió mixta de seguiment i control que estava prevista en el contracte programa només s'ha reunit en una ocasió.
I açò, clar, no ha facilitat gens detectar eixes variacions en l'execució dels objectius, que és el que abans havíem comentat.
Possiblement, si s'haveren reunit més sovint s'havera detectat a temps i s'haveren pogut arreglar algunes coses a temps.

Per un altre costat, també observem que concorre una de les circumstàncies previstes per al cessament dels membres del consell rector, el tema d'uns menors ingressos per publicitat, del previst.
Quant a incompliments relacionats amb els criteris d'adjudicació de contractes hem vist alguns incompliments i una absència de l'acreditació de determinats requisits per a contractar.

I ara, una vegada vista la corporació valenciana, anem a vore la societat anònima que, al final, se repetix… Clar, al final és una fiscalització quasi quasi paral·lela a la de la corporació.
Tornem a les mateixes excepcions.

Quant a l'existència de programes, el contingut informatiu de la memòria és insuficient per a saber com s'han comptabilitzat les compres fetes a la corporació.
I estos a compte pagats amb preadjudicatàries s'han fet sense requerir la garantia oportuna.

Quant a les despeses de personal, tornem a dir el mateix; la memòria també és insuficient, no s'informa adequadament.
I el que observem és que d'un total de 465 llocs, més 5 d'alta direcció, a data de 31 de desembre de 2018, excepte el personal d'alta direcció i (inintel·ligible) … la resta de personal, 424, estava coberta de manera provisional per mitjà de borses de treball temporal.
I d'estos 334 són personal de l'antic grup de Radiotelevisió Valenciana.

I de les set recomanacions que fem en l'informe, vull destacar-ne una, ací, per la seua transcendència.
I és que des de la sindicatura animem a avaluar quins avantatges o inconvenients té continuar amb una estructura dual, vigent com l'actual, que potser tinguera sentit inicialment quan encara estava organitzant-se com seria la televisió però, una vegada ja en funcionament simplement animem que s'avalue si val la pena mantindre dos entitats o fusionar-ho tot en una sola.

Seguint amb la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació i ja fixant-mos en els requisits legals i reglamentaris, per un costat observem que la societat s'ha excedit en el seu pressupost en uns vint-i-dos milions d'euros i, clar, ací cridem l'atenció que si s'havera fet un seguiment adequat de l'execució pressupostària i…, clar, havent-hi hagut més reunions de la que va haver-hi en la comissió de seguiment, doncs possiblement s'havera pogut corregir part d'açò, perquè eixos 10 milions que al final la corporació està obligada a tornar, havera pogut, realment, dedicar-los a solucionar este problema.

Clar, per això tornem a ressaltar el fet que només s'ha reunit en una ocasió la comissió mixta de seguiment.

La societat ha contractat una persona per a un lloc directiu sense haver seguit el procés que la mateixa llei de creació de la societat i la corporació marcaven, no?
, per a seleccionar els llocs directius.

Hem vist algunes deficiències, en especial d'adjudicació, i també detectem que la norma interna no regula suficientment els principis generals de contractació.
I en alguns dels expedients no s'ha requerit l'acreditació de determinats requisits per a contractar.
Això és, en general, el que havíem observat de la societat anònima.

Passant ja a la Societat de Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana, en l'aspecte de contractació destaquem, per una banda, que en molts casos no se detalla la forma en què es valoraran els criteris avaluables per judicis de valor; queda molt obert i, per tant, això és una cosa que s'ha d'estipular molt clarament.
Se valorarà per judicis de valor però seguint uns criteris, no?
I, això, en alguns casos no quedaven molt clars i, en altres casos, hem observat que alguns acords d'adjudicació no estaven adequadament motivats.

En particular, en un cas s'ha seleccionat un soci privat majoritari en una societat de responsabilitat il·limitada; és per al cas concret d'un centre de jocs electrònics per al districte digital d'Alacant, i no s'ha justificat per què ha de ser majoritari este soci privat.
Clar, açò té transcendència perquè, clar, al ser una entitat privada, si el soci majoritari és privat, s'escapa del control públic.
Per tant, no és baladí, no?

L'organització d'un esdeveniment també relacionat amb el desenvolupament de jocs per a la presentació del districte digital, l'adjudicatari no va acreditar adequadament la solvència.
Això també ho posem en…, cridem l'atenció.
I en l'arrendament de l'estació marítima de creuers del port d'Alacant no s'han acreditat les circumstàncies legalment previstes per a utilitzar el procediment negociat sense publicitat, no?
Se pot utilitzar sempre que…, en certes circumstàncies i se demostre que se complixen.
I el que també observem és que l'adjudicatària no posseïa les condicions de solvència quan va presentar la seua oferta.

Per una altra banda, la societat ha tramitat una sèrie de concessió d'incentius per a la promoció del districte digital sense ajustar-se a la normativa aplicable.
En principi no devia haver segut la societat qui havera concedit estos incentius.

Continuant amb projectes temàtics i continuant amb la contractació, en el cas de la realització de la Volvo 2020-2023, esta regata transoceànica, no?
, que ix d'ahí d'Alacant, se preveu que els pagaments de les taxes es realitzen abans de celebrar-se les regates, sense que l'amfitrió aporte garanties, no?
Açò, un poc crec que l'excusa era, bé, és que realment les lleis que s'apliquen ací són les lleis d'un altre país però… Des del nostre punt de vista el que observem és que segons la forma de funcionar ací, caldria haver posat una garantia abans de fer estos pagaments per anticipat.

I considerant la importància del contracte per a elaborar un pla estratègic de la societat, pensem que el més adequat havera segut que se consultaren diverses ofertes, i no se va fer.

I, fent el seguiment… Clar, enguany també hem fet…, hem dedicat molt de temps a fer un seguiment de les recomanacions dels últims exercicis.
En tots pràcticament…, no, en tots, en tots els informes hem fet no només la fiscalització actual, sinó un seguiment de les últimes.

En este cas de la Societat de Projectes Temàtics, que hi havia 12 recomanacions pendents d'altres exercicis, hem vist que se n'han implantat totalment 10, parcialment una i l'altra, la que falta, realment ja ha deixat de tindre sentit la seua aplicació.

Quant a la Ciutat de la Llum, en la fiscalització mos hem centrat en el procés comptable de dissolució de la Ciutat de la Llum.
I, d'acord amb el treball que hem realitzat, vegem que el procés comptable de cessió global, no?
, de l'actiu i del passiu, s'ha realitzat en aspectes significatius d'acord amb la normativa.
I, de fet, hem vist el compliment de la decisió de la Comissió Europea que, al final, el que ve a dir és que les autoritats espanyoles han adoptat totes les mesures necessàries per a aplicar la decisió.
Això s'ha fet correctament, si bé la Unió Europea se reserva un poc el seguiment, no?
, fins el 2027, que se continuen complint les condicions assumides.

Quant a Ferrocarrils de la Generalitat, hem fet una auditoria financera dels ingressos per transport de viatgers, per la seua importància.
I també hem incorporat no només el control intern de la gestió, sinó també el control de ciberseguretat.

Anem per parts.
Del que és l'auditoria financera dels ingressos, dos components més importants de Ferrocarrils de la Generalitat són el transport de viatgers de l'àrea metropolitana de València, que ve a representar el 77 % dels ingressos, i la d'Alacant, l'àrea metropolitana d'Alacant, que ve a representar el 15 %; entres els dos pugen uns seixanta-cinc milions d'euros.

I, clar, açò suposa dependre de sistemes d'informació molt complexos perquè, clar, al final està tot digitalitzat, van en caixers per als bonos, per a pagar… Clar, tot açò fa que fem, per un costat, un control intern d'este procés de gestió dels ingressos, que ens ha donat un nivell de confiança raonable, i també hem fet una sèrie de controls de ciberseguretat i en este cas hem detectat debilitats significatives.
Així com la gestió l'hem vista amb un nivell raonable, el que és el control de ciberseguretat hi ha debilitats i crec que caldria millorar.

Això, normalment, quan nosaltres fem informes de ciberseguretat, en l'informe solem contemplar algunes recomanacions més generals, però, a banda, al gestor li fem arribar unes recomanacions més específiques.
Per què no se fa públic açò?
Doncs, perquè, si ho férem públic, estaríem donant pistes a qui vullguera fer un atac informàtic, no?
Quan nosaltres detectem determinats problemes greus no es queden especificats en l'informe que fem, sinó que, simplement, se comunica als gestors: «teniu ací un forat i açò cal resoldre-ho», però no ho diguem en l'informe perquè, si no, abans que se resolguera, algú podria entrar per ahí.

Canviant ja d'entitat, entrem en VAERSA, Valenciana d'Aprofitament Energètic de Residus.
I ací, en l'aspecte de l'auditoria financera que hem realitzat de despeses de personal, vegem que, per un costat, la continuïtat de VAERSA està molt condicionada al fet que continue considerant-se un mitjà propi personificat.

En el control intern del procés de gestió de les despeses de personal, detectem deficiències significatives.
I en el control general de la tecnologia de la informació també vegem que no proporciona un nivell de seguretat raonable.

En general a totes les entitats, això sí que és…, perquè mos està passant en general, en tots els ens, tant de la Generalitat com en les corporacions locals, que estem fent actualment una sèrie d'informes de control de ciberseguretat, detectem que s'han de posar les piles tots, ajuntaments i ens públics, perquè hi ha prou deficiències en l'aspecte de ciberseguretat.

Quant a la fiscalització del compliment de legalitat en contractació, vegem que en els plecs de la contractació no se descriu el mètode per a calcular el valor d'una manera clara.
Al final, queda confusa.

I en la valoració del criteri del preu, VAERSA utilitza una fórmula -tornem a allò que abans he comentat en altres fiscalitzacions- que atorga punts a les ofertes sense baixa i, per tant, no és admissible.
Per una altra banda, alguns expedients de contractes menors no compten amb la documentació que acredita la capacitat d'obrar i l'habilitació professional.

Seguint amb VAERSA i ja fixant-nos en els aspectes de legalitat i, en particular, de despeses del personal, vegem que, per una banda, no s'ha admés l'informe favorable de relació dels llocs de la plantilla de VAERSA, per part de la conselleria d'hisenda, i, per una altra banda, que en els procediments de contractació del personal, no s'ha garantit el compliment dels principis d'igualtat, mèrit i capacitat.

I ja passem a la Fundació per a la Investigació de l'Hospital Universitari la Fe.
Quant al control formal, la fundació no ha presentat, juntament amb els comptes anuals, l'informe relatiu al compliment de les obligacions de caràcter econòmic financer que han d'assumir, com a entitats que formen part del sector públic, i els comptes anuals no s'han formulat en el termini establit en la normativa.

Des del punt de vista de la contractació, el que hem observat és que en els plecs de condicions o en els plecs tècnics resulta imprescindible que s'indique qualsevol factor de ponderació sobre els aspectes que seran avaluats.
No se pot deixar obert i després que estiga ponderat de manera diferent.
Pot semblar que, en algun cas, s'ha introduït a posteriori realment la ponderació.
I en dos contractes de serveis concorren un conjunt d'incompliments i incidències que podien ser considerades de nul·litat.

I ja l'últim ens que anem a vore és el Consorci de Museus.
(Veus) Sí, sí, jo ja m'he disculpat al començar.
Açò és un tostón, jo ho reconec, (se sent una veu que diu: «No, no, no».
Rialles) jo ho reconec.
Jo intente sintetitzar-ho, però…

Bé, el Consorci de Museus, quant a la fiscalització dels comptes, per un costat, detectem que, en el balanç, s'inclou l'edifici denominat Centre del Carme.
Està comptabilitzat per un import de 1.
900.
000 euros, però no consta documentació que suporte esta valoració, val?
Probablement, açò se resoldrà en este inventari que s'acaba de fer, no?
Per això, nosaltres esperarem confrontar les valoracions que hi ha en cada una de les entitats amb el valor que este inventari done als edificis.

El consorci ens ha facilitat una relació de les obres d'art que conté, però no consta valoració ni una aprovació per l'òrgan competent.
Per tant, tampoc està reflectida en els comptes anuals esta valoració, al no existir.

I en l'inventari dels catàlegs que hi ha d'exposicions i altres productes que apareixen allí, en la tenda del museu, no consta la seua valoració, no?
, de l'inventari de què hi ha.

I ja, des del punt de vista de la legalitat, el consorci no ha adaptat els seus estatuts a la Llei de règim jurídic del sector públic.
No ha sol·licitat l'autorització de la massa salarial de 2018 ni tampoc ens consta que s'haja autoritzat la de 2017 ni la de 2019.
I, pel que fa al personal laboral temporal, en quatre contractacions no s'ha justificat en l'expedient que s'haja iniciat el procés de selecció per a la seua cobertura definitiva, continua temporal.

I l'informe ha posat de manifest alguns incompliments en matèria de contractació i hem tingut dificultats per a disposar d'alguns expedients.
És cert que en este cas passa que la persona que devia facilitar-nos-els estava de baixa i, al final, la cosa se va allargar.

Informe de fiscalització de les universitats públiques de la Comunitat Valenciana, exercici 2018 (RE número 11.
895, BOCV 52)

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Clar, amb açò acabaríem el que és el compte de l'administració i ja, breument, vaig a fer una repassada a les universitats.
Les universitats sempre fem una visió conjunta de totes elles, un control formal de totes elles i, després, cada any, solem abordar un aspecte particular d'alguna d'elles que enguany, doncs, hem dedicat als contractes d'investigació de la politècnica.

Control formal de les universitats.
La Universitat Jaume I, en general, però no en particular… Però, en general, el que observem és falta de publicació en el seu web d'algunes coses, no?
I de quines?
Doncs, mire, en el cas de la Universitat Jaume I, l'informe de l'auditoria i de la regularitat comptable ni l'informe de l'auditoria de compliment i auditoria operativa que ha realitzat la intervenció.
Estan realitzats, correctament realitzats, però no estan publicats en el web.

En el cas de la Universitat Miguel Hernández, semblant.
No s'han publicat en el web els informes de auditoria de compliment i auditoria operativa, que sí que estan realitzats, però no s'han publicat.

En el cas de la Universitat d'Alacant, la Jaume I i la Miguel Hernández, no han comptabilitzat en l'actiu del balanç la totalitat dels compromisos de cobrament que estan acordats amb la Generalitat.

I, en el cas de la Universitat de València, en la memòria dels comptes anuals no s'inclou l'estat del flux net de tresoreria i també caldria ampliar la informació sobre alguns aspectes.
En moltes ocasions notem que les memòries són poc informatives.

Continuant amb el control formal dels comptes, en la memòria de la Universitat d'Alacant vegem que… Val, sí que… En este cas, modificacions de crèdit, que impliquen un increment de crèdit, no s'inclou la manera de finançament.
Clar, s'ha de preveure com se va a finançar eixa modificació de crèdit i no està en la memòria contemplat.
I tampoc es recull determinada informació respecte a les despeses de personal.

En el cas de la Jaume I, i també, novament, en el tema de la memòria dels comptes anuals, no consta la informació sobre els diners pressupostaris pendents de cobrament ni les anualitats pendents de projectes d'inversió o sobre determinats aspectes del personal.

En el cas de la Universitat Miguel Hernández, novament en la memòria, no recull informació referida a la composició dels creditors per operacions pendents d'aplicar al pressupost ni el detall de les taxes, preus públics i altres ingressos.

En general és el que abans he comentat de manera resumida.
Vegem que en la memòria falta, falta informació o en el web falta publicar les auditories que sí que han realitzat, però no estan publicades.

I el seguiment que han fet de les incidències i recomanacions dels últims exercicis de totes les universitats, doncs, simplement vegem… En el cas de la Universitat de València, havia resolt moltes de les incidències que havíem recomanat en altres exercicis.
Vegem que encara tornem a reiterar documentacions referides a la implantació d'un sistema més àgil i ordenat de l'arxiu econòmic administratiu que reculla tota la documentació de cada expedient, que hui en dia no està tan ben ordenat com caldria.

En la Universitat d'Alacant, la memòria dels comptes hauria d'incloure modificació de crèdit i les despeses de personal, els romanents de tresoreria…

Bé, per no resultar repetitiu, al final, el que acabem de comentar, tant en el web com en la memòria, són recomanacions que ja venien d'altres exercicis que, en part, s'ha resolt, però altres queden pendents encara de resoldre i ací tornem a repetir-les.

I ja, centrant-nos en la politècnica de València, per a la qual hem fet una explicació específica dels contractes d'investigació.
Ací el que sí que volem ressaltar és que hem vist que totes les despeses i ingressos dels contractes d'investigació d'aquells que no siguen superiors a 18.
000 euros acaben comptabilitzant-se amb una mateixa clau específica de l'investigador, de manera que no és pot identificar realment quina és de cada projecte d'investigació perquè, al final, tot el que està per baix dels 18.
000, com és la mateixa clau específica de l'investigador, no saps si un investigador, com passa en la majoria d'ells, està en diversos projectes a l'hora, doncs, després, no és possible determinar cada despesa en quin projecte ha sigut realitzada.

Clar, això també porta al segon aspecte que ressaltem, que no s'està comprovant el límit de la retribució per cada projecte, especialment en estos contractes d'investigació denominats de prestació de serveis de R+D+I, en els quals no estan identificades les despeses de cada projecte, pel que he dit en el primer apartat.

I, clar, en diversos expedients s'ha contractat persones perquè havien sigut seleccionades per a contractes d'investigació anteriors.
Són persones que ja estaven en eixa línia d'investigació i se les ha contractat novament, sense haver superat un nou procés selectiu, que haguera sigut el correcte.

I, en el cas… Hem detectat en un cas concret de la creació d'una empresa de spin-off que s'han incomplit alguns preceptes, com, per exemple, que s'ha creat per personal de la universitat politècnica sense la proposta preceptiva del director de l'institut Ideas i sense un informe preceptiu del director del centre de suport.

I ja, quant a les recomanacions -i això crec que serà l'últim-, quant a les recomanacions, en el cas de la Universitat de València, doncs, estan molt relacionades amb els incompliments que havíem detectat prèviament.
Clar, en estes activitats d'investigació caldria una referència al control de les despeses per nòmina; per tant, saber exactament quants diners de despeses per nòmina hi ha en cada un dels projectes.
I també que en la normativa reguladora hi haguera la memòria i que continguera, almenys, una explicació del treball desenvolupat i dels resultats, una relació del personal que hi ha participat i un detall de les despeses i ingressos que ha ocasionat cada un dels projectes.

I, clar, també recomanem modificar la normativa de la creació d'empreses dins de la universitat politècnica a partir de l'activitat d'investigació, per a comprovar, mitjançant la documentació de les empreses, que no es vulnera este règim d'incompatibilitats establert.

I, relacionat amb allò que abans he comentat, caldria assignar una clau específica a cada contracte, no només a cada investigador, sinó a cada contracte, perquè, quan un investigador porta diversos contractes i les despeses són inferiors a 18.
000 euros, se sabera de quin contracte s'està fent la despesa.

I ja, per últim, en els documents electrònics caldria establir uns mecanismes per a verificar la signatura en estos documents que hui en dia, doncs, no està clar.

I, efectivament, hem arribat al final.
I jo, em disculpe, perquè açò resulta pesat i al final m'embale i són dades…, però, bé, no trobe la manera de fer-ho més amè perquè el contingut, efectivament, no ho és.
(Rient)

Bé, moltes gràcies per l'atenció.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Cucarella.

Le pediría, si es posible, tener copia de Power Point para poner a disposición de la comisión.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

El deixe en el mateix ordinador?
Està en l'ordinador.
El deixe i ja està…

La senyora presidenta:

¿Lo haces tú?
Vale.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

…en el escriptori.

La senyora presidenta:

Okay.
Muy bien, muchas gracias.

Y a continuación pasamos a la ronda de los grupos en cuanto a las preguntas.
Y empieza Unidas Podemos, el señor Martínez, por un tiempo de 8 minutos.
Suya es la palabra, señor Martínez.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, donar la benvinguda al síndic de Comptes, agrair-li la seua presència ací avui i posar en valor la tasca que està portant a terme la seua institució.
Que és garantia de una bona fiscalització del sector públic i que permet, a més, tindre una visió -jo crec que- ajustada de la realitat de l'administració autonòmica en la qual hi ha aspectes millorables però és evident que en els darrers anys s'ha posat ordre en la Generalitat i s'ha millorat amplament la gestió.

Tot i així, des del nostre punt de vista, encara hui pesa l'herència del Partit Popular i pesa molt.
Ho podem vore en determinats informes de la Sindicatura de Comptes, en les concessions administratives en la sanitat privada, en l'Institut Valencià de Finances, en l'Aeroport de Castelló, en els projectes temàtics, en haver hagut de refer des de zero la radiotelevisió autonòmica.

En fi, els partits de l'oposició ens diuen que portem ja anys governant però és que les malifetes i, sobretot, les inèrcies de la seua etapa de govern no són fàcils de corregir.
I això no exclou, per suposat, que les coses s'hagen de fer bé i que s'hagen de fer bé ara.

D'ací volia fer-li dos preguntes.
La primera és ¿si els problemes en la fiscalització de les concessions administratives en la sanitat s'han donat des de l'inici de la seua trajectòria com a síndic de Comptes?
Almenys, des de quan té vosté constància d'aquests problemes en la fiscalització d'aquestes concessions administratives en la sanitat?

I quina valoració fa, també, de la gestió dels darrers 5 anys per part de l'Institut Valencià de Finances?
I, més en concret, sobre les decisions adoptades sobre la SGR, la Societat de Garantia Recíproca.

Ens preocupa enormement la situació financera i patrimonial de la Generalitat Valenciana.
Les dades jo crec que són esfereïdores.
I tot i tenint en compte i valorant en la seua importància que l'evolució del dèficit i el resultat pressupostari siga pràcticament la mitat en 2018 que en l'exercici del 2014 o del 2015.

Sembla evident que els problemes financers de la Generalitat Valenciana deriven de la situació d'infrafinançament, els informes ho diuen.
Hi ha una falta evident d'equitat vertical i horitzontal en el sistema.
A més, tres quartes parts de la despesa de la Generalitat es dediquen a serveis públics fonamentals.

Per tant, jo el que voldria preguntar-li a partir d'això és, ¿si vosté considera que hi ha una despesa excessiva per part de la Generalitat Valenciana o si, pel contrari -com sembla aportar els seus informes-el que hi ha és un problema d'ingressos?

També, arran d'açò, volia preguntar-li ¿si la situació financera i patrimonial de la Generalitat Valenciana es pot resoldre únicament a través d'una reforma del sistema de finançament autonòmic o són necessàries altres mesures?
I em vull referir, especialment, a si, segons el seu criteri, cal reclamar al govern central també una solució al deute històric, i si és així en quins termes?

També volia agrair-li que de nou la Sindicatura de Comptes incloga un apartat sobre transició energètica i canvi climàtic.
I volia preguntar-li si, segons el seu criteri, hi ha un compromís cada vegada major per part de la Generalitat Valenciana en aquest terreny?
¿Si caldria que n'hi haguera un compromís encara major en els pressupostos, en l'avaluació mediambiental de les polítiques públiques, de l'impacte que tenen les polítiques públiques i també una avaluació de l'impacte del canvi climàtic en la Comunitat Valenciana, més concret?

Es tot.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien, muchas gracias, señor Martínez.

A continuación tiene la palabra el Grupo Vox por 8 minutos, la señora Cerdán.
Suya es la palabra.

La senyora Cerdán Martínez:

Muchas gracias, presidenta.

Señorías.

Señor Cucarella, buenos días.

En primer lugar, quiero agradecerle el gran trabajo que han realizado, tanto usted como su equipo, y pedirle disculpas por si en algún momento cometo algún error ya que esta es la primera vez que estoy en esta Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda.

Le puedo asegurar que lo primero que me ha sorprendido en positivo es que el año sobre el que se realiza la fiscalización es 2018.
O sea, anteayer, como se suele decir.
Ya que yo pensaba que este tipo de auditorías era más lento, no más tediosas entre comillas pero sí más lento.

De todas formas, nosotros no estábamos en las instituciones en el mencionado año, lo comento simplemente como un mero apunte.

Hemos leído los informes y no deja de asombrarnos que la primera y principal administración, como es la Generalitat, que debería ser la imagen de transparencia de toda la Comunidad Valenciana sea la que más incumple con la normativa vigente en el ámbito de la administración pública.
Y se lo digo con conocimiento de causa ya que yo vengo de trabajar en la administración local y a nosotros en la administración local si no tienes un RC no te dejan comprar, si no tienes…, etcétera, etcétera, etcétera, que iremos viendo poco a poco.

Una de las preguntas que le haré será si ¿realmente sus salvedades, apuntes y conclusiones sirven para que mejore la eficacia de la administración o es simplemente algo que ustedes advierten y que se hace caso omiso?

Me explico, en su informe habla de los objetivos generales de la fiscalización: serían determinar si la información financiera y presupuestaria se presenta de acuerdo con los principios contables; determinar si se ha cumplido con la legalidad vigente en la gestión de los fondos públicos; evaluar si la gestión de los recursos humanos, materiales y de los fondos presupuestarios se ha desarrollado de forma económica y eficiente; evaluar el grado de eficacia en el logro de los objetivos previstos.

Le pregunto: ¿Hay algún plazo previsto para que la administración subsane las incidencias que ustedes resaltan en los diferentes informes?
¿Cuáles son los indicadores básicos con los que suelen trabajar o medir en cuanto a la gestión de los recursos humanos, materiales y de los fondos presupuestarios de forma económica y eficiente y grado de eficacia en el logro de los objetivos previstos?

Hemos leído en sus informes que diversas instituciones están enclavadas en edificios que pertenecen a la Generalitat pero que no están reflejados en sus cuentas -como bien ha comentado a la hora de explicarnos el informe- por lo tanto, no están valorados adecuadamente.

En octubre de 2019 se habían finalizado los trabajos de actuación del Inventario de bienes inmuebles y derechos de la Generalitat.
Si ya se tienen esos datos, ¿se supone que en los informes de fiscalización del año 2019 -que veremos el próximo año 2021- ya se habrán actualizado los mencionados datos?

En el punto de provisiones para riesgos y gastos, se dice que al cierre del ejercicio 2018 se mantiene la existencia de un gran número de procedimientos judiciales en curso de los que podrían derivarse responsabilidades a cargo de la Generalitat, cuya estimación no ha sido posible efectuar.

Pero se observa un defecto de provisión para la cobertura de los pasivos contingentes al cierre del ejercicio por una cantidad de 75,2 millones de euros.
Por favor, ¿me puede decir si el mencionado error de provisión iría a cargo de los presupuestos de 2021?
Por ejemplo.
Y si a su vez, ¿de qué tipos de procedimientos judiciales estaríamos hablando?

En otro orden de cosas, los gastos contraídos sin cobertura presupuestaria vulneran lo dispuesto en la normativa de aplicación, si bien existe la posibilidad de convalidar las obligaciones de ejercicios anteriores mediante la autorización expresa del Consell.
En 2018 se han tramitado 384 expedientes de resarcimiento por enriquecimiento injusto por un importe conjunto de 1.
422,4 millones de euros.
Me puede explicar, ¿cómo es que la cifra es más alta que la del año 2017, si se supone que esta Sindicatura de Cuentas tiene que dar un tirón de orejas y la administración tiene que, como mínimo, reconducir ese tipo de situaciones?

En el año 2017 fue una cantidad de 339 expedientes -45 menos que en 2018- con una cantidad de 1.
115 millones de euros -307 millones menos que en 2018- ¿vale?
Con esto se demuestra que la Generalitat no mejora su gestión y esta práctica habitual, estará de acuerdo conmigo en que debe desaparecer.

Yo imagino que el año anterior ustedes también dieron ese toque de atención.
¿Puede decirme para qué ha servido?
¿Qué seguimiento se hace de este tipo de situaciones?
No podemos entender como siguen existiendo expedientes de enriquecimiento injusto en la Generalitat si yo -como le comentaba antes- cuando trabajaba en el ayuntamiento -hasta que empecé a hacerlo aquí- era impensable hacer una cosa así si no se tenía -como le he comentado antes- un RC, tenía que ser un funcionario diferente del que tenía que aprobar el que iniciara ese expediente, etcétera, etcétera, porque ese trabajo lo hacía yo.
Entonces sí sé de lo que le estoy hablando, ¿vale?

Seguimos.
El acuerdo transaccional suscrito por la consejería de sanidad y el departamento de salud de La Ribera no se ha atenido a lo dispuesto en la Ley 1/2015, así como los dos acuerdos transaccionales entre la consejería de sanidad y la Fundación IVO.
El artículo 97.
1 de la ley -no hace falta que lea la ley directamente- las subvenciones directas concedidas por razones de interés público, social, económico o humanitario no se han ajustado a lo dispuesto en la Ley general de subvenciones.
Tirón de orejas a la Generalitat porque debe incluir en sus presupuestos iniciales de transferencias a recibir del estado únicamente las previsiones de ingresos que de forma razonable espera obtener.

Le repito mi anterior pregunta, señor Cucarella.
¿Cómo se gestiona que la Generalidad falle en lo más importante?
¿Qué sería interesante mejorar en la administración autonómica para que se mejore la eficacia?
¿O es simplemente algo que ustedes advierten y que realmente se hace caso omiso?

Si ya nos vamos al tema de…, por ejemplo, de la Fundación por la investigación del hospital universitario y politécnico La Fe.
El control formal de las cuentas anuales, entre otras, se han puesto de manifiesto las siguientes circunstancias que interesa resaltar: La fundación no ha presentado el informe relativo al cumplimiento de las obligaciones de carácter económico-financiero; las cuentas anuales no se han formulado en el plazo establecido, 3 meses siguientes al cierre de ejercicio, etcétera, etcétera, etcétera.

Nos resulta asombroso que en el control formal de las cuentas anuales, por un lado, no se presenten las obligaciones de carácter económico-financiero que deben asumir las entidades que forman parte del sector público.
Pero aún más, si cabe, que presenten unas cuentas fuera de plazo que indica formuladas desde el 29 de marzo y la firma sea del 23 de abril, precisamente porque la firma digital no se puede modificar.

Y así nos iríamos a un largo etcétera.
De momento voy a terminar aquí mi intervención.
Le vuelvo a dar las gracias, señor Cucarella, por su amabilidad y por su paciencia.

La senyora presidenta:

Muy bien, muchas gracias, señora Cerdán.

A continuación tiene turno por 8 minutos el Grupo Compromís, la señora Mas tiene la palabra.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, presidenta.

Abans de tot, com sempre, agrair el treball minuciós fet des de la Sindicatura de Comptes.
Considerem que cal posar en valor la tasca fiscalitzadora que es fa des d'aquest organisme.

Així mateix, doncs, vull agrair també la compareixença del síndic major per tal de presentar estos informes del 2018 i també la mirada multidisciplinar que li ha donat vosté en esta compareixença introduint la relació entre l'economia i el canvi climàtic i la transició energètica.

Entrant ja en matèria, sap vosté que la Llei de contractes del sector públic es va aprovar en novembre del 2017, entrà en vigor en març del 2018, però ja tenen el que es centren ja estos primers informes fiscalitzadors.
En sessions anteriors van comentar que l'efecte de l'entrada, diguem, en vigor d'aquesta llei es materialitzaria al llarg d'este mateix període.

I és per això que ens agradaria conèixer quines són les conseqüències o les seues valoracions també quant a la implantació d'aquesta llei?
Diguem, la implantació que han tingut en els distints organismes i en l'administració en general.

Volem ressaltar també, substancialment, que trobem encertades les observacions sobre les conseqüències de l'infrafinançament en l'economia del País Valencià.
Un esquàlid finançament que obstaculitza de manera molt clara el compromís d'aquest govern en mantindré eixos serveis públics de qualitat.

Així mateix apreciem el detall amb el qual s'explica l'efecte d'aquesta injusta situació, perpetuada durant tants anys, sobre l'acumulació del deute públic que ens porta, doncs, a tindre un dels majors stocks de l'estat, provenint la major part, com ha explicat vosté, dels interessos del FLA.

Així mateix, en l'informe també s'arreplega com al 2018 es va produir un desajust pressupostari superior al de l'any anterior, al de l'any 2017, generant una minva relativa dels ingressos.

Si tenim present la imperativa necessitat de garantir eixos serveis públics fonamentals, de quina manera creu vosté que la Generalitat pot reorganitzar la gestió dels seus recursos, sense que açò supose un empitjorament del funcionament i la qualitat d'estos serveis?

Vull dir, la Generalitat valenciana ha de donar uns serveis públics fonamentals, per als quals no rep un finançament suficient per part de l'estat de fa molts anys.

El govern inclou de manera reivindicativa als pressupostos eixos 1.
325 milions d'euros per a poder fer front a eixos serveis, i que ha fet que en els últims anys el nostre territori haja aconseguit apropar-se a eixa mitjana estatal en despesa social, tot i estar infrafinançada, sense renunciar a la qualitat dels serveis, perquè entenem que en això estem tots en contra, a renunciar a eixa qualitat.

Doncs, quina altra manera tenim de garantir-ho, mentre no arriben els fons de l'estat?

També ens agradaria posar en valor que, una vegada examinats els treballs de fiscalització de la Sindicatura de Comptes, ens alegrem de poder dir que no s'haja detectat cap cas de responsabilitat comptable en l'exercici 2018.
Està clar que queda molt per fer, però bé, és una realitat que s'ha millorat prou respecte als últims anys.

Per la nostra part, res més i agrair-li de bestreta la seua resposta a les qüestions que acabem de plantejar-li.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien, muchas gracias, señora Mas.

A continuación, por un turno de ocho minutos, tiene la palabra el Grupo Ciudadanos, en la persona del señor Woodward.
Suya es la palabra.

El senyor Woodward Poch:

Sí.

Bien, muchas gracias, señor Cucarella.

Interesante el informe.
Mi apreciación que había hecho no era porque era un tostón, porque la verdad es que ha sido entretenido y muy ágil en su explicación.
(Veus i rialles)

Mire, yo creo que usted ha estado acertado diciendo que estos informes lo que tratan es de que podamos tener en el contenido o podamos entender o conocer, o valorar, cuál ha sido la gestión del Consell con las cuentas correspondientes del año.

En este caso, estamos analizando las cuentas del 2018.
Y efectivamente, deberíamos decir qué nota es la que le deberíamos dar por parte de nuestro grupo, en este caso al Consell.
Si es un sobresaliente, un notable, un bien o un suficiente, como antiguamente, o lo dejamos en un aprobado o suspenso.
O nos vamos a la otra franja, que es un suspenso deficiente o muy deficiente.

Yo creo que usted ha resaltado, y en el informe, y en esta síntesis que ha hecho, está clara la valoración que tendríamos que darle a este Consell.
Más allá del problema de la infrafinanciación que tenemos en esta comunidad y más allá de los años que ha estado gobernando el Partido Popular.

Yo no puedo entender que, tras cinco años, estemos achacando aún todas las culpas, después de leer este informe, al Partido Popular y a la financiación.
Porque empezamos el informe y le leo que uno de los temas necesarios de sus informes es poder ver si se cumplen el punto c y el punto d en la gestión del Consell.

Evaluar la gestión de los recursos humanos, materiales y de los fondos presupuestados, si se desarrollan de una forma económica y eficiente, y evaluar el grado de eficacia en el logro de los objetivos previstos.

Usted ya anuncia en el informe que esto no lo pueden evaluar, porque no hay medios.
Y nuestro grupo, este año en los presupuestos para el 2020, planteamos al Consell que modificara la disposición transitoria séptima, para que pudiera implementar un plan estratégico, para que se pudieran evaluar estas políticas públicas de gasto.

Y valorar el resultado o la planificación presupuestaria, como luego es interesante, o que el objetivo fuera asegurar una eficiencia en la gestión de los recursos públicos de esta comunidad.

Bueno, se nos dijo que no podían aprobar esta enmienda, porque ya se estaba realizando.
Y año tras año, en su informe vemos que esto no se realiza.
Entonces, nos quedamos un poco sorprendidos.

También me gustaría resaltar, por eso lo de la nota que le tenemos que dar, no a su informe, porque su informe es impecable, al Consell por la gestión, y creo que esto no es cuestión de dinero ni infrafinanciación, porque usted recalca mucho que no se atiende en muchas de las gestiones que hace, a lo dispuesto en la ley.

Las subvenciones.
Las subvenciones no se ajustan tampoco a la ley general de subvenciones, y si las que se dan, no se ajustan, hay otras que no se dan.

Luego, hay un elevado riesgo, lo ha recalcado, de caducidad de los procedimientos y descripción de los derechos de cobro en muchos de los expedientes que van a caducar y que va a resultar en contra de los intereses de la Generalitat.

Hay un incumplimiento del déficit y de la regla de gasto.
Y a nosotros nos gustaría saber, sí que es verdad que tenemos el problema de la financiación, pero cuando presentamos presupuestos, año tras año, con unos ingresos que usted recalca que son ficticios…

Pero nosotros ya no nos quejamos de esos ingresos ficticios, sino que, cuando se presentan o se preparan esos presupuestos, vemos que esos ingresos vienen como ingresos que nos tienen que llegar.
Y luego, lo único que encontramos es que se aumenta el déficit, se aumenta la deuda.

Y usted mismo habla de un cambio de ciclo que se está produciendo ya de en este 2018, con unos balances de unos dos mil millones, que dice que es poca la cifra, pero bueno ya son 200 millones más que el año anterior.
Y en el 2019, ya más o menos con las cifras que se adelantan, se va a superar también esa cifra.

Entonces, el cambio de ciclo ya se está comprobando y también lo deberíamos achacar a una mala gestión de los fondos de esta Generalitat por parte del Consell.

Me gustaría preguntarle: ¿podremos ver algún año que ustedes puedan evaluar el punto c y punto d que le he dicho en las políticas del Consell?
¿Llegará ese momento para saber realmente si la culpa es de unos o es de otros?

No nos quedemos achacando todas las culpas al Partido Popular, por la gestión, digo el Partido Popular, porque era el anterior gobierno, pero ya digo que son cuatro años del Botánico y este es el quinto, y a la infrafinanciación.

¿No habría otro tipo de políticas activas de ingreso que podría buscar el Consell?
Ya sé que es una pregunta subjetiva para usted.

Pero, continuando también en la valoración que tengo que hacerle al Consell, hablamos otra vez de incumplimiento en las contrataciones, en los contratos de la Generalitat.
Esto tampoco es cuestión de la financiación, es de una mala gestión que se está llevando a cabo.

Tampoco se están realizando de acuerdo a la normativa.
Las salvedades que usted apuntaba.

También, si nos vamos luego a las entidades, por no profundizar en el tema de déficits de ingresos y más gastos, este ejercicio 2018 lo plantea usted en sus cuentas o en su informe, la variación de los gastos con respecto al 2017, la administración de la Generalitat son un 12 % de incremento.

De organismos autónomos, es un 29 % más de gasto que el 2017.
Las empresas públicas, un 13 % más de gasto.
Las fundaciones públicas, un 15 % más de gastos.
Y el consorcio, un 1,9 % más de gastos.

No vemos nada en tema de ingresos o qué está haciendo este gobierno para incrementar el tema de ingresos, más allá de quejarse del dumping fiscal y buscar otra forma de conseguir ingresos.

Y ya, para finalizar, pues cuando le he dicho yo que íbamos para bingo, es que de las diez entidades que se han estudiado este año, sólo hay una que no ha incumplido.
Y esa es porque está para la extinción.
O sea que, como nos la hemos cargado, pues no incumple nada.

Pero todas las demás incumplen.
Incumplen, que no es normal que sean empresas de nueva creación o entidades de nueva creación, sin gestión del anterior gobierno, ya no pongo de qué color, y están incumpliendo sistemáticamente, año tras año, con lo que es la gestión del día a día de las cuentas.

Y termino, que no me queda tiempo, con el tema de las universidades.
Usted vuelve a decir recomendaciones de incumplimientos que siguen sin resolverse.
Mismos incumplimientos, año tras año.
Universidades, que deberían ser el adalid de nuestra comunidad.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien, muchas gracias, señor Woodward.

El senyor Woodward Poch:

Bueno, entenderá que es muy deficiente la gestión que les ponemos a las cuentas del 2018.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Woodward.

Si le ha preguntado la nota que le da él (rient).

A continuación, tiene 8 minutos el Grupo Parlamentario Popular, el señor Ibáñez.
Suya es la palabra.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, querida presidenta.

Muy buenos días, señor Cucarella.

En primer lugar, quiero que haga extensivo el reconocimiento del Grupo Parlamentario Popular a toda la Sindicatura por su trabajo, no sólo el suyo, que nos honra anualmente con su presencia, sino el del resto de síndicos y el resto de personal, porque creo que al final de su trabajo se pueden esclarecer muchísimas cosas.

Yo sinceramente creo que el power que nos ha pasado debería ponerse todos los días en las pantallas de los plenos, porque así la gente se daría cuenta de la realidad.
Y casi le diría que debe ser de lectura obligatoria para todos los valencianos.

En cualquier caso, el informe que usted nos presenta hoy supone un fin de ciclo, porque este era el cerrar la puerta a un ejercicio completo de la época del Botànic I.
Botànic I tuvo el 2016, 2017, 2018 como completos, y el 2015 y el 2019 a mitad.
Pero completo, completo es el 2018.

Y ciertamente, una vez oídos y analizados los datos, solo se puede señalar que todo es susceptible de empeorar.
Porque claro, en la travesía del Botànic I nos hemos encontrado que ha existido un aumento de 5.
000 millones en fondos negativos, que la deuda ha aumentado en 7.
200 millones, que el resultado negativo de este último año ha pasado de 1.
368 a 2.
187.

Pero hay un dato positivo, todo no va a ser negativo, y es que la financiación aumentó en 2.
600 millones.
Es decir, el Botànic I fue capaz de, con mayor financiación, arrojar unos números todavía peores.
Por lo tanto, solo nos queda empeorar.

Porque es lo que hemos estado viendo.
2.
600 millones más de financiación han supuesto 5.
000 millones, un incremento de 5.
000 millones de los fondos propios negativos y un incremento de 7.
200 millones de la deuda.

Bien.
Cierto es que, cuando uno analiza, ya no desde el punto de vista contable, que también, sino desde el punto de vista de gestión, lo que usted ha señalado, pues hombre, es ciertamente preocupante.
Seguimos exactamente como en ejercicio anteriores, que el inmovilizado no financiero no nos cuadra con el inventario.
Es una base que arroja ya bastantes informes suyos.

Hay un tema que, bajo mi punto de vista, es preocupante, y es el de la liquidación de las concesiones sanitarias.
Que haya 38 liquidaciones pendientes de aprobar es cuanto menos preocupante.
Pero lo más preocupante es cómo se ha dado cierre a algunas de las concesiones sanitarias.

Porque es muy curioso, fíjese, anualmente usted sabe que, en los presupuestos de la Generalitat, uno de los engaños que estaba acostumbrada a hacer la conselleria de sanidad era poner partidas que se suponía que la Generalitat iba a recibir de las concesionarias.

Sin embargo, la realidad ha sido ciertamente sorprendente.
Fíjese, en el tema de la Ribera, la conselleria de sanidad esperaba, tenía una expectativa de recibir 105 millones de euros.
De los 105 millones, la Ribera recurre, se pactan que solo sean 73.
De los 73, al final hay una compensación de deuda y sólo quedan 28.
Y al final de todo, de todo eso, resulta que aún se le pagan 32 a la concesionaria.

Oiga, claro, es que íbamos a recibir 105.
Y no es que hemos recibido 105, es que hemos acabado pagando 32.
Es sorprendente, y uno dice: «Bueno, será solo en la Ribera».
No, en Dénia también.
En Denia esperábamos recibir 46 millones, pero al final descubrimos que teníamos que pagar 47.
Es decir, aun hemos pagado 1,1 en esta cuestión.

Claro, y esto puede ser anecdótico.
O no.
Pero lo cierto es que los números en los presupuestos estaban así estipulados.
No me extraña que el Ministerio de Hacienda además en el año 2019 ya corrigiera también esa cifra en su revisión del presupuesto del 2019, que si este es malo, no le quiero contar lo que vendrá en el 2019, porque ya sabíamos lo que el ministerio iba diciendo en este caso.

Después hay una serie de cuestiones que también me han sorprendido de una forma importante.
Usted ha hecho referencia a la falta de cobertura para provisiones de riesgos de algunas cuestiones, ya sean de la SGR, como del personal sanitario como del personal funcionario de la administración de la Generalitat, que al final esas provisiones lógicamente a la baja, para no tener un impacto negativo en el presupuesto, pues supondría unos 75 millones de más.

Pero sí que es verdad que ha sido bastante deficiente las actuaciones realizadas en el último año, en este año 2018 en cuanto al plan de vivienda.

Nos habían dicho y nos estaban contando hasta la saciedad, ese tema era un tema resuelto y resulta que lo que hace unos años significaba la cuenta 409 -usted se acordará- no estaba donde está ahora, pero estaba en el IVIE, y sé que conocía.
La cuenta 409, cuando los que hoy soportan al gobierno eran oposición, era la de facturas en el cajón.
Se llamaba así «facturas en el cajón».
Eso era la 409, así se tildaba aquí.

Pues resulta que la 409 con las ayudas de la vivienda no es que ha bajado, es que ha subido.
Es que no es que no se reconocían los derechos de los valencianos a las ayudas de la vivienda, es que se han incrementado las facturas en el cajón por no pagarlas.
Hemos pasado de 21 a 32 millones con un incremento del 54,2 % de facturas en el cajón solo de vivienda.

Claro, pero no es el tema único, porque es que en dependencia nos ha pasado lo mismo.
Es que las facturas en el cajón -que así las titulaba la oposición entonces- ha pasado de 24,6 millones a 36,4, un incremento del 47,9 %.

Claro, con todos estos datos, y después viendo el ramillete de entidades que nos ha publicado aquí, que ciertamente da para salir corriendo, porque es que se incumple todo, y nos dice: «No, es que son cosas heredadas».
Lo de À Punt debe ser también heredado, digo yo.
Porque, claro, es que À Punt ciertamente no cumple nada.
Hasta los cargos directivos -usted lo ha señalado ahí- la forma de entrar es: «Ven a trabajar el lunes», que trabajas.
Es la forma.
No hay más, simplemente hay que tener disposición de ir el lunes a trabajar y uno trabaja en À Punt, porque es así.

Pero, claro, ante todo eso, usted reiteradamente viene haciendo recomendaciones.
Viene pidiendo cautela.
Viene advirtiendo de una de las mayores… gravedades que existe en el Botànic, que es: los enriquecimientos injustos, el desfase en los contratos menores, el aumento de la deuda, las facturas en el cajón, los procedimientos de contratación… Oiga, ¿qué más nos puede pasar?

Fíjese, hay una cosa en la que hay que dar la razón al Botànic, y es que ha sido trabajador, porque todos los días del año, todos los días del año, los 365, de lunes a domingo, ha hecho un enriquecimiento injusto.
Todos.
Y además nos ha regalado 19 días más.
Oiga, unos fenómenos.

El 10 %, prácticamente el 10 % del presupuesto no financiero de la Generalitat valenciana es el equivalente a lo que ha habido en enriquecimientos injustos.
¿Usted cree que así se puede seguir mucho más tiempo?
¿Cuánto tiempo más podemos gastar mucho más sin recibir lo que nos pertenece?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Ibáñez.

A continuación, por 8 minutos tiene la palabra el señor Muñoz por el Grupo Socialista.

El senyor Muñoz Lladró:

Gracias, señora presidenta.

Buenos días, señor síndic major.

Evidentemente, empezaré agradeciéndole el trabajo.
De hecho, ahora estaba haciendo un poco un proceso de abstracción imaginándome a usted, que es muy meticuloso -yo creo que se ha demostrado- y muy analítico, haciendo un proceso de abstracción que usted…, además sé que no puede hacerlo y además no tiene tiempo para ello, pero me gustaría…, y aunque sea imaginariamente lo estaba pensando, si usted hiciera o hubiera hecho un análisis de las situaciones que se produjeron en esta comunidad hace años y que ahora conocemos, como, por ejemplo, sería bastante interesante ver -ahora ya lo ha hecho la fiscalía- el proceso de privatización de las ITV o el plan eólico… porque igual nos hubiéramos encontrado otro tipo de informes.

Y le digo esto porque creo que hace su trabajo con una exactitud que es encomiable y, evidentemente, cuando se examinan las cuentas de la administración general de una manera tan exhaustiva aparecen una serie de cuestiones, pero yo creo que se deberían contextualizar o, al menos, eso es lo que voy a intentar hacer.

Es cierto que la teoría hace que…, hemos vivido situaciones en esta administración de un descontrol más que evidente, que lo que ha hecho ha sido que se modifique…, bueno, en esta y en casi todas las administraciones públicas, pero que ha hecho que se modifique la ley de contratos del sector público y, en definitiva, diferente normativa de la Administración, que en ocasiones puede producir situaciones de una excesiva burocracia.
Y esa es la primera reflexión que le quiero hacer.

Usted ha señalado cuestiones yo creo que más de carácter formal que de un fondo, que pueda tener incluso…, lo ha aludido mi compañera Aitana Mas, en ningún momento se ha hablado de responsabilidad contable.
Yo sí que he visto informes -y si no me equivoco, suyos- en los que se llegaba a hablar de responsabilidad contable en algunas situaciones, pero sí que es verdad que ha señalado muchas cuestiones.

Yo, la primera es…, y como una reflexión, ¿eh?
, porque pienso que no voy a entrar tanto en el detalle, sino más que una cuestión de reflexión, es que me interesa su opinión, la primera es: un excesivo control, un excesivo formalismo en ocasiones nos puede dar una burocracia que muchas veces se desespera ya no solo a las empresas, sino también a los ciudadanos o a los administrados.

La primera reflexión es que, ¿cómo somos capaces de dentro de…, desde un punto vista una excesiva burocracia darle una agilidad a los servicios de la Administración?

Y en ese sentido también me gustaría preguntarle, porque una de las críticas que se vierten por parte de la oposición al trabajo en este caso gobierno del Botànic es que no hay una ejecución presupuestaria suficiente.
No es la opinión que tiene este grupo parlamentario, pero quiero conocer su opinión respecto a ese excesivo…, a veces, entiendo, ¿eh?
, formalismos… contractuales, de cláusulas, de transparencia, de subir a plataformas, de códigos… Es decir, ¿eso puede provocar en su opinión una excesiva burocracia que luego repercuta en una falta de agilidad de la Administración para poder dar un servicio o ser capaz de responder ante imprevistos y que, en consecuencia, acabe dando que la ejecución del presupuesto no pueda ser mayor, no por una falta de trabajo como a veces se alude, sino por una cuestión también de respetar los controles?

En segundo lugar, sí que me gustaría preguntarle, porque se ha aludido aquí que el incremento de los ingresos también ha ido con un incremento…, o sea, a pesar del incremento de los ingresos, ha habido un incremento del déficit.

Y a mí me gustaría conocer su opinión, porque hay una…, igual es complicado de explicar, ¿no?
, pero si hacemos comparativas entre los presupuestos autonómicos, podemos ver, por ejemplo, el presupuesto de la Comunidad de Madrid, en el que ellos, gastando más que la Comunidad Valenciana o, en este caso, la media española por encima de lo que gasta la Comunidad Valenciana, su porcentaje de servicios…, o de gasto en servicios públicos fundamentales menor a lo que es la media para el presupuesto de la Comunitat Valenciana.
Me gustaría que eso usted también nos lo explicara, porque además sé que es usted un conocedor de esta situación y creo que es importante.

¿Por qué no hablamos también del dumping fiscal?
¿Por qué no hablamos de dumping fiscal?
¿Por qué no hablamos de lo que está ocurriendo en comunidades autónomas mejor financiadas o que tienen efectos de capitalidad como puede ser el caso de la Comunidad de Madrid, que está haciendo rebajas fiscales que son absolutamente desleales con la Comunitat Valenciana y que probablemente lo que nos está haciendo también es repercutir nuestro nivel de ingresos y, por tanto, que haya una menor protección a pesar de los esfuerzos, de los derechos de la ciudadanía y, en cualquier caso, un incremento del déficit a pesar de la evolución económica y de la mayor recaudación?
¿Por qué hablamos…?
Me gustaría conocer su opinión respecto a esta situación de competencia fiscal desleal entre las diferentes comunidades autónomas y, especialmente, respecto a la Comunidad de Madrid.

Hay una reflexión que siempre se hace, y es respecto a las deudas.
Si un consumidor tiene una deuda de 5.
000 euros con el banco el problema lo tiene el consumidor.
Si una empresa tiene una deuda con el banco de 30 millones de euros o de 100 millones de euros el problema lo tiene el banco.

Esta reflexión me gustaría hacerla respecto a la cuestión de la deuda de la comunidad autónoma.
Si nosotros tuviéramos niveles de deuda asumibles, el problema lo tiene la comunidad autónoma, pero llegado este momento yo creo que con 39.
000 millones de euros de deuda sobre un total de 46.
000 asumidos por el estado central, creo que el problema lo tiene el estado.
Nosotros, también.
Pero evidentemente tenemos que ir a mecanismos de compensación, de reestructuración, porque yo creo que todos somos conscientes que la deuda de 39.
000 millones de euros es impagable.
Se lo ponía como ejemplo: una empresa que tiene una deuda de 100…, 500 millones de euros y que está en una situación de liquidez y a veces de concurso de acreedores, el problema lo tienen los bancos, como así se acaba demostrando, ¿no?
, entonces…

Y sí que quería preguntarle dos cuestiones: en cuanto a la Agencia Valenciana de Seguridad y Respuesta a las Emergencias, porque la información que tengo es el perfil…, usted decía que no tiene perfil de contratante y, por tanto, esto puede ser una cuestión…, bueno, es una cuestión que se pone en el informe.
Pero, por lo que tengo entendido, el perfil del contratante sí que está en la plataforma de contratos del sector público como consecuencia de la delegación en la intervención.
Y como usted…, bueno, de la intervención…, en el caso -perdón- de la subsecretaría de presidencia y, por tanto, sí que presidencia tiene un perfil de contratante a pesar de que esto se pudiera mejorar, pero que no…, me gustaría que me explicase: ¿esto es realmente preocupante o es una cuestión que se puede solucionar con cierta rapidez y sin mayor problema?

Y, en segundo lugar, por la información que tengo, es que el director de la agencia sí que traslada la intervención delegada a la firma de las cuentas en fecha 17 de junio 2019.
No sé si usted tiene esta información, si le ha sido aportada o si le ha sido alegada.
Pero sí que me gustaría que lo dijera.

Y por último, y lo ha apuntado Ferran, el compañero de Podemos, me gustaría que usted nos dijera qué le parece la evolución, por ejemplo, de la Sociedad de Garantía Recíproca respecto al riesgo que tenían en avales y reavales.
Y, ¿cómo está la situación ahora financiera tanto del IVF como de la SGR?
, que usted esto puede darnos una perspectiva también histórica, lo cual nos permitirá hacer un análisis más certero.

Y también que nos cuente cómo ha sido la evolución de la cuenta 409.
Porque yo…, datos que dejo encima de la mesa del año 2012, había aproximadamente dos mil quinientos millones de euros en la cuenta 409, facturas en los cajones o como se ha ido denominando.
¿Cómo ha evolucionado esto?
Sobre todo para tener una perspectiva histórica.
Porque si hacemos una…, yo creo que los análisis, que son puramente anuales, pues nos hace perder perspectiva y yo creo que, al final, un análisis, digamos, con una cierta perspectiva histórica nos puede ser un mejor análisis por lo menos para nosotros entenderlo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Muñoz.

A continuación, el señor Cucarella no tiene límite de tiempo para contestar una cantidad importante de preguntas que le han hecho grupos.
Suya es la palabra, señor Cucarella.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Gràcies.

Quasi preferiria tindre límit, eh?
, perquè… (Rient)

La senyora presidenta:

Señor Cucarella, yo, si quiere, le dejo 5 minutos y lo arreglamos.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

És una broma.

Abans de començar u per u i anar responent, vull… evidentment traslladar el que el diputat del Grup Popular ha comentat que açò és un informe i això… tots els anys ho faig.
Jo sempre, quan torne a casa, de seguida els trasllade: ja, ja he fet la compareixença, enhorabona de part de tots els diputats.
Perquè, efectivament, açò és un treball que fem un centenar de persones.
Allí som set equips treballant i, efectivament, el consell, els tres síndics estem molt implicats en tot… els tres estem molt implicats en tot, tots els informes passen per tots els síndics.
Però els treballadors són els que han estat currant-se la faena i, per tant, és un treball que si ha eixit bé o ha eixit mal és de tots.
I, per tant, jo sempre estes enhorabones que vostés me transmeten jo les porte directament allí i hui faré exactament igual.

Un altre aspecte que vull comentar en general i té a vore un poc en eixe recordatori promemòria que he fet jo a l'inici de la meua exposició.

Clar, jo, quan vinc ací, vinc a mostrar un informe que hem elaborat.
Ni vinc a ser qui maltracta el govern, ni qui defensa el govern.
Ni una cosa ni l'altra.
Jo vinc ací a traslladar uns informes que hem elaborat.

Per tant, moltes de les preguntes que he rebut hui ací no sóc jo qui puga contestar-les.
Ja m'agradaria.
L'ideal seria que vostés ara, amb l'informe que mosatros hem fet, açò ho preguntaren a qui calga preguntar-li-ho, però jo no puc dir molt més del que ja està en l'informe.
I, a més, està amb molt més detall, que jo ací ho he resumit molt.
I segur que ara, contestant de cap, és fàcil que m'equivoque en alguna cosa que està en tot el seu detall en l'informe.

Jo intentaré respondre tot el que puga, però comprenguen que moltes d'estes coses és que ni tinc jo la capacitat de contestar-les.
Hauríem d'agarrar este document que jo ara els facilite, bé, que ja està publicat, ja fa dos mesos, i anar a preguntar-li a qui calga, val?

Per tant, dit açò, en general intente anar responent a les aportacions de tots.

En primer lloc, Podemos, bé, gràcies per la comprensió de la nostra tasca, que és una tasca lletja, jo ho reconec, la feina nostra de mosca cojonera no fa ningun amic, i jo li agraïsc que vosté reconega que hem fet la feina.

A vore, sí, alguns aspectes, i ho han dit alguns dels que han intervingut, hi ha aspectes que podem dir que provenen del passat i altres que són propis ja dels últims anys.
Efectivament, aixina és.
Ni se pot dir que tot bé del passat, ni tampoc se pot dir que tot és d'estos últims anys.
Hi ha un poc de tot.

I, clar, que eixa sensació que aparenta, que és que els problemes es repetixen tots els anys, tots els anys vens ací a dir el mateix.
Sí, pot aparentar això, però el fons, pràcticament, quan fem el seguiment de recomanacions, sí que observem molt d'interés en anar resolent alguns casos.
Per exemple, un cas com és el de l'inventari.
Portem molts anys dient que porten l'inventari, però ja portem diversos anys que s'està intentant, i de fet ja s'ha completat l'inventari, i ara, efectivament, ja avance, algú m'ha preguntat «i ara què passarà», quan tinguem l'inventari nosaltres començarem a cotejar eixa valoració en el que cada un en els seus comptes incorpora com a valoració dels seus edificis i començarem a fer, i en les nostres situacions futures espere que puguem dir, ja no fa falta l'inventari, ja el tenim, ara el que passa és que no correspon el valor en el que diu l'inventari, o sí.

I una altra cosa, també en general, és cert en que la nostra feina al final venim ací i ressaltem el que està mal, no ressaltem el que està bé.
Per tant, la sensació és que jo estic ací, no sé, què ha estat?
, una hora xarrant i dient tot coses negatives.
Clar, jo no vinc ací i dic, de cent coses que hem vist, 50 estan perfectes, 25 estan a mitges i 25 estan fatal.
No, vinc i dic les 25 que estan fatal, perquè l'altre, bé, el que està bé, no es diu.
I és cert, a la millor és injust, és injust, però és aixina.
Per tant, la nostra feina és ressaltar eixes coses que s'han de millorar.
I aixina s'ha d'entendre.
No vol dir que tot estiga mal, sinó que el que nosaltres detectem és el que vegem que està mal i que cal millorar.
Comentari general.

I ara seguim en particular en Ferran.
El tema de les concessions.
Anem a vore, la problemàtica en les liquidacions de les concessionàries sanitàries és un problema que ve de sempre, si hi ha 38 exercicis, de 5 concessions hi ha 38 exercicis que encara no estan clars, imagina't quants anys hi ha, hi ha una concessió que té cinc o sis exercicis, l'altre en té tres, l'altre en té set o vuit.
Clar, i açò ve del seu origen, en el seu origen no se definiren bé alguns temes, després en l'evolució, després el que són les facturacions entre centres són molt polèmiques.
Tot això ha fet que, de fet, nosaltres en pla anual d'actuació d'enguany, està publicat en la web de la Sindicatura, un dels informes particulars que anem a fer, igual que enguany han vist que hem fet quatre informes de quatre administracions, l'any que ve anem a fer un específic d'estes 38 liquidacions.
Volem fer una fiscalització específica, a vore què està passant ahí, per què no s'està resolent això.
Bé, els equips ja han començat en este tema, a final d'any tindrem un informe sobre açò.
Nosaltres sí que ho valorem i pensem que és important aclarir-ho.

Quant al tema de l'Institut Valencià de Finances, de la Societat de Garantia Recíproca, bé, cal dir que ací almenys, i ahí sí que podia ser positiu, s'està intentant posar ordre, i això és important.
Que és complicat?
Sí, és molt complicat.
Que al final hi ha molts avals i moltes ajudes, i això és el que fa que fins i tot nosaltres incorporem la Societat de Garantia Recíproca en el nostre llistat d'entitats que estan baix del nostre àmbit subjectiu.
Clar, perquè de tot això nosaltres volem fer un seguiment.
Però que sí que és cert que en estos últims anys s'està intentant posar ordre en algo que durant molts anys pareixia que no l'havia tingut.
I això, jo crec que és eixa part que a la millor en els informes no ho diguem, però, ja que m'ho han preguntat, doncs ho dic.

Quant a la despesa excessiva.
Clar, una cosa tenim, a vore, tenim dèficit.
És evident que tenim pocs ingressos per com ens afecta el model de finançament autonòmic.
I la despesa, que a la millor durant molt de temps s'ha caracteritzat per ser una despesa molt inferior a la mitjana, en els últims anys s'està acostant a la mitjana, o estem ja en la mitjana, amb la qual cosa no se pot dir que la Comunitat Valenciana tinga una despesa excessiva en termes per càpita, però, clar, sí que li provoca un dèficit molt elevat per culpa de tindre uns ingressos molt baixos.

Ara bé, dit açò, que jo entenc quina és la causa, hi ha diverses coses a tindre en compte.
La veritat és que al final nosaltres, com a fiscalitzadors, l'únic que podem és ressaltar que si ací hi ha un pressupost que hauria d'estar quadrat, i que en alguns casos se quadra per la incorporació d'una partida que al final resulta que no arriba.
Nosaltres simplement d'això cridem l'atenció.
Que sí, que sabem que se pretén solucionar això.
Sí, clar que ho sabem.
Però nosaltres hem de deixar damunt la taula constància que no s'està complint, s'està quadrant de manera artificial.
Ja està, és pel que comentem.

Que com se resoldrà açò?
Per un costat, a vore, no només se pot resoldre amb un model de finançament que faça arribar més ingressos als valencians.
No, jo crec que seria un error quedar-nos en això només.
Perquè, si anem a suposar que a partir de demà mateix ja comencen a rebre el mateix que la mitjana, però nosaltres tenim una motxilla en l'esquena de devolució d'un deute, clar, un deute causat per una falta de finançament, mentre que no resolem també eixa segona part, no es té les mateixes condicions.
Per tant, jo sempre insistisc en este tema.
No només s'ha de parlar del canvi del model de finançament, sinó de quina manera hi ha rescabalament de tot el que ha faltat durant els últims anys.
Que pot ser, que no són, evidentment no són 48.
000 milions, però sí que són una gran part.
Hi ha un deute històric entés com a quina part del nostre deute se deu a la falta de finançament, que és important això, i no és un problema nostra, es un problema de l'estat complet, perquè no ha sigut per culpa nostra, ha sigut perquè nosaltres havíem de prestar un servei, i quan dic nosaltres me referisc als valencians, els valencians havien de prestar un servei i al final per a prestar-lo no hem tingut més remei que endeutar-se.
Però eixe servei se li demanava que el prestara.

En altre aspecte, i és important lligar, perquè vosté m'ha fet un comentari del compromís per posar damunt la taula la transició energètica i el canvi climàtic.

Clar, ahí hi ha una cosa que s'està insistint molt i jo crec que se li dóna poca importància.
Ningú vol parlar clarament de què suposa la transició energètica i el canvi climàtic.
Això suposa deixar de créixer en temes econòmics.
Punt, aixina de clar.
Però els científics ho tenen claríssim, però als polítics els costa d'assimilar, la societat li costa assumir que hem de caminar cap a una societat amb menor consum d'energia per càpita i amb una forma de funcionar més sòbria.

Per tant, dins d'una administració publica, com la valenciana, que durant molts anys ha sigut capaç de funcionar sense disparar la despesa, doncs jo el que demanaria és que no siga ara quan se dispare la despesa, justament, no?
Ara que anem de cara a un futur en el que haurem d'apretar-nos tots el cinturó, val?
I per què insistisc en açò?
Perquè, tal com diguem en l'informe, la transició energètica suposa canviar una font rica d'energia per fonts que ens donen un taxa de consum energètic molt menor.
Això vol dir un canvi de la societat com l'entenem hui en dia.

Bé, crec que més o menys, per damunt damunt he contestat a les seues preguntes.

Quant a la diputada de Vox.
M'alegre molt que haja posar en valor la rapidesa en què fem els informes.
Sí, en això hem de dir que només l'òrgan de control extern de Navarra i nosaltres som els únics que efectuem l'informe durant l'any següent a l'exercici que s'ha acabat.
Nosaltres rebem els comptes de la Generalitat a meitat d'any, el 31 de juny, i abans del 31 de desembre està l'informe fet.
I això li agraïsc molt que ho ressalte, perquè nosaltres ens sentim orgullosos de poder-ho fer; ara, anem de cul (rient) per a poder complir en el termini.
Anem locos, de fet, els equips que treballen els comptes de la Generalitat molts d'ells no tenen vacances, i se les agarren en gener, quan han acabat.
Vull dir que això demostra la implicació de molt de personal públic.
Estem acostumats que els funcionaris moltes vegades se tiren la manta al coll, i hi ha de tot en totes parts, hi ha gent molt valuosa i molt treballadora i altres…, com en totes parts.
Vull dir, que no som diferents.

Els incompliments.
Per a què servix que ressaltem tants incompliments?
Malgrat que aparente que sempre diguem el mateix i ningú mos fa cas, la meua sensació no és eixa.
És cert que repetim moltes vegades recomanacions semblants.
Primera, no sempre les repetim per a la mateixa institució, normalment a la institució que li ho hem dit quan fem el seguiment de recomanacions de gent que sí que han anat millorant, i abans he posat alguns exemples, no?
, doncs mira, de les dotze recomanacions que hi havia en els últims anys, deu estan ja efectuades, una està a mitges, l'altra ja no és pertinent, no?
Altres no estan a la millor ni a la meitat, i l'altra meitat encara estan…

Perquè sí que servixen les recomanacions, sí que s'intenta resoldre.
És cert que hi ha aspectes que és difícil de resoldre.
I és cert que en altres aspectes possiblement caldria més interés per resoldre-ho.
Tot, ho dic tot, eh?
Sí, sí, ho dic tot, que algú n'hi ha que diu «açò, havia d'estar resolt» i no està.
Però la nostra feina és tornar-ho a posar damunt la taula.
I, per tant, jo no puc contestar per què no s'ha resolt.
No, jo l'únic que torne a constatar és que no s'ha resolt.
I no puc contestar-li per què no.

Fem eixe seguiment.
I una cosa, ha insistit vosté, i crec que també vosté, sobre l'eficàcia i l'eficiència, per què no l'estudiem.
Sí que l'estudiem, el que passa és que no és una fiscalització que se puga fer de tota l'administració.
Primera, perquè ni la informació ha estat suficientment rica, perquè compartim indicadors del que s'està fent i com s'està fent, no hi ha una cultura d'indicadors; i, per altre costat, perquè és molt complicada de fer una auditoria operativa.
Nosaltres en fem, i som l'òrgan de control extern que possiblement que més en fan.
Hi ha molts òrgans de control extern que no n'han fet mai cap.
I alguns, a partir de la nostra experiència, estan començant a fer-la.
Nosaltres ja portem molts anys fent auditories operatives, i algunes molt cridaneres, com aquelles que eixa, que bé, que les ressonàncies magnètiques resultaria molt més econòmic si se feren dins de l'administració, en hospitals públics, en compte de fóra.
Altres en sentit contrari, no?
Que dien, que bé, que lleven estalvi tal com veiem les concessions sanitàries en determinats aspectes.
També expliquem el per què?
Doncs perquè hi havia menys treballadors i se pagava menys, no?
Vull dir que tot això, les auditories operatives són útils.
Nosaltres ne fem moltes.
I actualment estem fent-ne fins i tot d'aspectes relacionats amb el que és eficiència en temes d'enllumenament públic o en temes també de transició energètica, estem començant a obrir vies d'estes.
A banda d'altres, en el món de la sanitat i de l'educació n'hem fet, hem fet auditories operatives, i anem a seguir fent-ne.
Tenim molt d'interés en seguir.
De fet, en el nostre pla estratègic augmentem el pes que li donem a les operatives en els pròxims anys.

Per tant, sí que se fan, sí que se fan.
I mira, ahí vull posar de relleu que som dels pocs òrgans de control extern que fem este tipus d'auditories, que són molt complexes.
Per què no és anar i vore que el compte estiga bé o que la llei s'haja complit, és començar a comparar una manera de fer-ho en una altra o el que és més eficient, vore en altres territoris que s'haja fet algo semblant, a vore si se poden copiar maneres de gestió més adequades.
Tot això suposa informes complexos, molt, molt complexos.
Però sí que se fa.
No és el que mos agradaria, però al final tenim indicadors per a tot.

Després, quant a… Clar, què passa amb l'inventari?
No hi havia avaluació de dèficits i, per tant, en molts casos no hi havia una avaluació oficial.
En molts casos en els comptes el que apareix és una valoració que ha fet també la pròpia entitat, però que no se sustenta en una valoració oficial realitzada per la Generalitat.
Això ara se suposa que s'acaba de resoldre.
Què passarà l'any que ve?
Abans ja ho he comentat.
En els pròxims anys nosaltres tractarem de tirar mà a eixe inventari i vore si les valoracions que està donant l'inventari se corresponen al que està donant la institució, tot això com entra en les comptes de cada institució.
Serà una feina diferent a partir d'ara.
Fins ara simplement no podíem cotejar; ara podrem cotejar.

I què passa per no haver dotat de provisions?
Què passarà quan s'haja de pagar la carrera professional i estes coses?
Bé, pues s'haurà de pagar.
Clar, el dotar de provisions és eixa filosofia, eixa cultura de la prudència, no?
Si ja saps que te pot vindre una despesa, el que has fer ja és dotar la provisió adequada, per eixe criteri de prudència dins de la comptabilitat.
Clar, no s'ha fet, nosaltres hem cridat l'atenció que devia d'haver-se fet, el qual vol dir que desprès, quan vinga, com no estarà preparat, bé, s'haurà de traure d'on siga.
Però això no vol dir que no se vaja a pagar, sinó que hi haurà més problemes per a pagar-ho després, perquè no s'havia dotat prèviament.

Quant als expedients de rescabalament, que ha augmentat l'import en… Sí, és que s'havia reduït el número, però havia augmentat l'import, crec que al final…, crec que era, no?
(Veus) Crec que hi havia una reducció de número, però un augment de l'import.
Clar, en el fons, clar, a vore, realment ací tornem al mateix que estem comentant quan veiem que al final de l'exercici se tira mà a la millor de la caixa fixa per a fer compres farmacèutiques o se fan estos pagaments directes que fan en alguns hospitals.
Clar, què hi ha ahí darrere?
Que s'han quedat sense pressupost, no hi havia suficient pressupost com per arribar, i fins i tot tenien un pressupost un poquet unflat, com passa; fins i tot aixina arriba un moment en què no se pot pagar.
Clar, açò, al final, s'assumixen unes obligacions que després, a posteriori, és quan n'hi ha estos expedients per a pagar a aquella gent.

Lligant en una cosa, perquè està connectat…, crec que alguns han parlat del compte 409, crec que també el diputat del PSOE… Ah!
, bé, després li contestaré perquè ara… Clar, ahí passa que esta anàlisi històrica… No, però és que anava a comentar una cosa justament que anava connectat amb el que vosté havia comentat abans.
Clar, antigament hi havia…, això que se parlava de les factures en els calaixos.
D'ahí podem diferenciar dos factures en els calaixos: unes que eren textualment factures en els calaixos, és a dir, que no estan reconegudes en cap lloc, que no estan en cap lloc reconegudes i, altres, que són les que apareixen en el compte 409 o de manera diferent en el 411, que sí que estan reconegudes.
El que passa és que com no hi ha pressupost per a pagar-les, se reconeixen però se deixen ahí volent dir, «val, les reconeguem, ací estan, ja les pagarem l'any que ve».
Clar, són dos coses diferents.

En esta evolució històrica va passar que durant una etapa s'anaren guardant, les primeres, les factures, en el calaix de veritat, no reconegudes en cap lloc i, a partir del 2012 afloraren perquè Europa va dir, «eh, escolteu, ahí què passa?
», i afloraren, clar.
I això va fer que començara a incrementar-se… De no aparéixer en ningun lloc a aparéixer en el 409.
Clar, açò, poc a poc ha anat minvant; ha anat minvant… Què vol dir que ha anat minvant?
Que cada any s'han assumit no només els pagaments de l'any sinó una part dels pagaments de l'any anterior, que veien que venien.
Això ha anat baixant, baixant, i més o menys els últims anys s'ha quedat estable en uns set-cents milions.

Eixos 700 milions venen a ser eixes coses que, al final…, i, de fet, n'hi ha un canvi de metodologia que també s'incorporen ahí alguns pagaments de salaris de final d'any que, al final, acaben pagant-se en l'any següent.
Això també està ahí.

D'eixe 409 n'hi han algunes coses que estan més justificades que altres; sí que és cert que ha baixat, no sé si 6.
000 que n'arribaren a haver-hi a 700 que n'hi han en l'actualitat i que se manté més o menys costant, i ara el que sí que no n'hi han són d'eixes que vulgarment diem «del calaix», no?
Ara, les que n'hi han són del 409, estan controlades.
Bé, i si n'hi han en el calaix ningú ho sap perquè… (Rient) Això és el que vull dir.

Per tant, en eixa evolució històrica sí que hi ha hagut una desaparició de les del calaix i de la 409 ha anat minvant.
I ara sí que estan… Per això, abans, quan jo he fet l'exposició he comentat, bé, al final, les que entren per les que ixen, com diria l'humorista, més o menys crec que la diferència era de cent…, no recorde si eren cent i tants milions o aixina, no era de 700, no?
, o de menys fins i tot.
Vull dir que… Li conteste a vosté i també en part a eixa evolució històrica que vosté me demanava.

A vore, què tenia… Sí, seguim fent el seguiment… Mosatros, clar, mosatros fem el seguiment de totes les recomanacions, però això ja ho havia dit en general però, clar, és una tasca ingrata, no?
, perquè al final recomanes moltes vegades, tornes a insistir, en alguns casos se soluciona i, en altres, costa més de solucionar.

La llei… Ah, val, sí.
Ací, vosté m'ha fet un comentari sobre la llei de subvencions que en alguns casos no s'havia complit la llei, en altres no hi havia hagut prou previsió d'ingressos per a… Efectivament, i això és el que fem, comentar-ho i cridar l'atenció que això està passant.

Quan diem que no se respecte la llei, a què mos hem referit?
Doncs, en alguns casos algunes subvencions directes que han d'estar molt ben taxades, per què se donen, doncs, no s'havia seguit tots els tràmits.
I en altres, a la millor, doncs partides que originàriament estaven pensades, no?
, per a algunes partides de subvencions que, al final, en la pràctica no s'han arribat a executar.

Quant a l'eficàcia… Ja ho he comentat abans.
Això…, les operatives sí, sí que estem fent-ne.
I quant a la quantitat d'incompliments doncs, sí, torne a dir el que abans en general he comentat; és que la nostra faena és ressaltar els incompliments i, per tant, pareix que tot, tot siga negatiu i no ens n'hem d'anar amb eixa idea; que, evidentment, tant de bo, tant de bo arribara jo ací algun any dient, «mira, l'informe està molt net i no hi ha res a ressaltar», però, això, comprendrem tots que és difícil que ocórrega.

I estes preguntes, jo els anime que les traslladen a qui pot contestar-les.
Jo l'única cosa que puc és tornar a posar damunt la taula que s'està incomplint, però no puc dir molt més.

Bé, passe ara a Compromís.
Bé, quant al canvi de lleis.
El primer que vosté m'ha preguntat ha segut sobre el canvi de llei.
A vore, el que s'ha observat i ja no tant a la millor en l'administració de la Generalitat però quasi més en els ajuntaments, que el canvi de llei ha suposat un problema quant a eixa novetat que tenia la llei de no només el contracte menor era menor de 15.
000 o de 40.
000 en el cas d'obres, sinó que hauries de sumar cada vegada si hi havia hagut un altre contracte menor, no?
, i si estàvem a final d'any i n'hi ha hagut un altre a principi d'any, si la suma dels dos passava de la xifra.
Perquè això en alguns casos suposa una dificultat.
En el cas d'alguns pobles xicotets, diu, «però, escolte, si jo només tinc un obrer en el poble i a qui vaig a llogar si no és a ell», no?
I, clar, què ha passat?
Que recentment hi ha hagut una modificació de la llei en eixe sentit.
És a dir, bé, s'ha de documentar, s'ha de fer expedient, s'ha de fer tot però anem a evitar la suma esta perquè en alguns casos és difícil que això siga útil, no?

I relacionat amb el seu company, que havia fet un comentari que dia, «bé, en açò de la llei no n'hi ha una excessiva burocratització?
».
Bé, és cert que hem passat, a la millor, d'uns anys especialment en el boom immobiliari, no?
, que això va provocar també uns ingressos públics elevadíssims, pareix que la societat acceptava amb naturalitat, no?
, que se malgastara, i fins i tot jo crec que casos de corrupció i de frau no han tingut la transcendència que devien tindre, no?
, i la societat, al final, els ha perdonat, jo no ho entenc, però els ha perdonat…, hem passat a una fase, a la millor, en què se posa l'ull damunt de tot i se burocratitza tot excessivament per a evitar això.
A mi no me pareix mal.
No me pareix mal que se pose l'ull damunt de tot.
Per a això estem la sindicatura, està l'agència antifrau i estem tots ahí.
Que és cert que, a la millor, part d'eixa burocratització se podria estalviar mitjançant un ús més eficient de l'administració electrònica.

A què me referisc?
Doncs que moltes vegades, al final, n'hi ha molta informació que si estigueren ben interconnectades les bases de dades no caldria ni demanar-la.
Simplement tu entres a la base de dades.
Els mateixos ajuntaments, els mateixos ens públics al final han de presentar unes dades a la sindicatura, unes altres al registre de contractes; en el cas dels ajuntaments, al Tribunal de Comptes en la comissió de comptes.
Tot açò, si realment les bases estigueren ben connectades… Mosatros, en això estem insistint molt, i tenim un grup pioner de gent insistint al Tribunal de Comptes que això s'ha de resoldre, per a… Clar, possiblement seria tot molt més àgil, la contractació seria molt més àgil.
Però…, ahí estem, que l'administració electrònica pareix que costa d'implantar-se, està costant més del que se preveia.

Quant a temes d'infrafinançament de serveis públics, com afecta?
A vore, l'infrafinançament, jo, això és una cosa que ho he comentat jo en moltes ocasions i jo crec que encara no hem vist la transcendència que té la falta de finançament.
Mos queixem que a la millor tinguem uns serveis públics de poca qualitat.
En el fons, quan veus les estadístiques jo crec que la tendència de tot el món és a pensar que sempre podia ser de més qualitat del que té, no?
Però quan veus les estadístiques vegem que al final l'educació, la despesa educativa per capita, la despesa sanitària per capita a la Comunitat Valenciana, la social no tant, però les altres dos sí que estan en la mitjana espanyola en quantitat i en qualitat; en la de serveis socials estàvem molt malament, estem millorant molt en els últims anys, però és cert que ahí no s'està notant tant.
Per què?
Doncs perquè al final estem tirant mà al deute.
Com estem tirant mà al deute, d'alguna manera encara estem mantenint el tipus.

El problema… -per això insistim en l'informe- és que, clar, no podem seguir d'esta manera eternament.
Si en algun moment hem de tornar este deute és quan anem a vore el problema perquè, al final, recaptarem per a pagar el deute i no podrem tindre ni serveis públics.
El problema vindrà en el futur.
Per això és tan important el que abans comentava, no només resoldre el model de finançament sinó també resoldre un rescabalament de tot això que mos ha faltat durant molts anys: més finançament, rescabalament i, una cosa important, incrementar com siga l'eficiència i l'eficàcia dels serveis públics, perquè és el que mos permetrà augmentar la qualitat d'ells sense augmentar la despesa que li dediquem.

I això és importantíssim lligat amb el futur que pot ser que tinguem de problemes financers del sector públic en general si l'economia s'estabilitza, ens trobem economies estacionàries o economies decreixents, fins i tot.
Això és important tindre-ho clar.

Més o menys crec que… Ciudadanos.
Bé… Ah, bé, això és una de les coses que, evidentment, (rialles) evidentment jo això no ho puc valorar, la nota.
Vosté ha posat la nota i ja està.
(Remors)

Insistixc en una cosa que ja he comentat en general, no?
, que al final el nostre informe servix perquè vostés valoren la gestió.
I jo no puc contestar a unes coses que…, no soc jo qui pot contestar-les, no?

Efectivament, torne a repetir el mateix, que una part podia ser deguda a l'herència; una altra part, evidentment que no.
Li done la raó en alguna cosa que ja havíem comentat abans i per això estem mosatros ahí, com a mosca cojonera, però insistint que algunes coses s'han de resoldre.

El tema de les operatives, ja havia contestat contestant-li a la seua companya.
El tema de les subvencions, que no s'ajustava, també ho acabe de contestar.
El tema dels ingressos ficticis que no arriben, efectivament, nosaltres, això ja ho constatem en l'informe.
Cridem l'atenció que no se pot incorporar en el pressupost una partida si reiteradament, al final, no arriba.
Que sí, que n'hi han molts anuncis que se va a resoldre però encara no s'ha resolt per ara.
Per tant, nosaltres, des del punt de vista fiscalitzador… Tot i que puguem entendre quina és la causa que n'hi ha darrere, no?
, per què se reivindica eixa partida, però des del punt de vista fiscalitzador l'única cosa que podem dir és que no arriben eixos diners i, per tant, no se pot comptar amb ells.

Quant a… Sí, n'hi han incompliments que poden provindre per una falta de finançament, sí; i altres que són problemes de gestió.
Efectivament, aixina és, però també cal tindre en compte moltes vegades que la falta de finançament obliga a algunes pràctiques en la gestió estranyes, no?
, com…, per dir-ho d'alguna manera, què passa en un hospital?
I jo, ara ja, me lleve l'etiqueta de síndic de Comptes i me pose la de ciutadà que va en desembre a l'hospital i que m'han de posar una pròtesi i me diuen que no n'hi ha.
Doncs, jo, com a ciutadà, m'indignaria, no?

Doncs, clar, jo puc entendre que el polític ahí està en una situació molt difícil.
Jo, com a fiscalitzador, cride l'atenció que ahí hi ha hagut un pagament directe indegut, no?
, però com a persona que utilitza la sanitat pública, doncs no sé això com se resol, no?
, quant a final d'any no n'hi ha pressupost i n'hi ha necessitat de dotar de certs serveis sanitaris o farmàcia, no?
Jo, tinc la sort que jo fiscalitze.
No m'agradaria ser jo gestor en eixos casos.

Quant a si n'hi han despeses que s'han disparat, bé, és cert que n'hi han despeses que s'han incrementat, però també és cert que el nivell de què procedia l'administració valenciana era un nivell d'una despesa per capita inferior a la mitjana i, clar, el que sí que ha passat és que este increment dels últims anys ha fet que se pose, a la millor, en la mitjana.
En termes comparatius, ni comparatius respecte a Espanya ni comparatius respecte a Europa, podem pensar que la despesa per capita està disparada.
No, això, no.
Sí que és cert que ha augmentat i, per tant, vos cridem l'atenció, «escolteu, que no se passe la cosa», no?
Perquè, clar, si justament hem pogut mantindre un sector públic el més eficient possible, el que no cal és estropejar-ho, i més de cara a eixe futur que hem comentat que possiblement serà més difícil que l'actual.

D'on se trauen els ingressos?
Doncs, això, el cas del finançament autonòmic és evident, no?
Doncs anant tots junts, fent tots pinya per a tractar d'aconseguir que se resolga el finançament autonòmic.
I això, en este cas és importantíssim que els valencians anem units.
Això ha de ser clau, perquè no sols els tècnics estan…, ho tenen clar, -jo crec que tots els experts ho tenen clar- sinó si després no n'hi ha un suport de la ciutadania, d'alguna manera mos prenen el pèl al final.
Jo crec que és important que la ciutadania ahí vagen tots junts.
I, en part, hem avançat un poc en els últims anys en este aspecte perquè, al final, els empresaris, els sindicats, les universitats han començat a fer pinya conjuntament.
Això no devíem perdre-ho mai, de cara a aconseguir eixa part, que és la part més important, no?

Després, altres?
, doncs no sé quins altres ingressos ja se podien anar investigant, però, bé, jo soc més partidari de primer traure-li tot el profit que se puga a mode de finançament més que començar a indagar en nous impostos, si no és que siguen impostos que servixquen per a internalitzar una externalitat, el que diem els economistes.
I a què me referixc?
Doncs, si n'hi han activitats econòmiques i productives que danyen demostradament el medi ambient, doncs caldrà, d'alguna manera, castigar-les.
De la mateixa manera que considerem que l'educació i la sanitat és beneficiosa per a la societat i el que fem és subvencionar-la, doncs, al contrari, allò que és danyós el que hem de fer és castigar-ho, no?

Per tant, jo, per on puc vore un avanç en la imposició, és en eixa línia, però poc més.

Quant a que si és normal que hi haja tants incompliments.
Doncs, torne a reiterar el que abans he comentat.
És que la nostra faena en els informes, al final, és justament comentar els incompliments; la resta no ho comentem.
A la millor, algun any podré vindre ací amb una llista de les coses que s'han fet bé, però, clar, és que no tindria sentit.

I jo crec que ja, més o menys, li he respost.

PP, senyor Ibáñez.
A vore, com abans li he dit, li agraïsc que reconega la faena de la sindicatura.
Jo ho trasllade sempre.

Quant a la valoració que vosté ha fet del Botànic: increment del deute, increment del dèficit.
Bé, evidentment, l'increment del deute, jo ho he posat en el gràfic.
El deute és cert que no ha parat de créixer.
Ha crescut menys en els últims anys i, de fet, ha començat a reduir-se, en termes de…, en relació al PIB, però en termes absoluts ha seguit creixent.

El dèficit.
És cert que continua havent dèficit, que no és el desitjable, però també és cert… Jo ací ni vinc a defensar ni a atacar, jo sempre conteste el que és cert, en els dos sentits.
És cert que el dèficit en els últims anys s'havia reduït, havia anat reduint-se, reduint-se, i que en 2018 s'ha augmentat un poc.
Però no és que s'haja disparat el dèficit, sinó que venia reduint-se i ha deixat de reduir-se.

Sí, que el finançament autonòmic ha augmentat estos últims anys, gràcies que els ingressos han augmentat perquè l'economia ha sigut més boiant, però se mantenen una sèrie de problemes.
Sí, efectivament, podríem dir que, per fer un resum, si s'haguera mantingut la despesa tan tan baixa que hi havia i s'hagueren acceptat, com caiguts del cel, els nous ingressos, no hi hauria dèficit.
Ara, jo no sóc ahí el polític que ha de contestar açò, és això el que se vol o el que se vol és que hi haja uns serveis de major qualitat?
Això jo no puc contestar-ho, això és una decisió política.
Cada u deu decidir si el que vol és seguir en eixa despesa per capita tan baixa o el que vol és aspirar a resoldre-ho.
Això, clar, a mi no me correspon decidir-ho.

Quant a l'inventari, sí, és cert que no hi havia inventari; ara hi ha.
Mosatros encara no l'hem treballat.
Quan comencem a treballar-lo, doncs, començarem a confrontar xifres.

Quant a les liquidacions dels contractes sanitaris, de les concessions sanitàries, doncs, clar, estos 38 que encara hi ha -abans ja ho he comentat- anem a estudiar-los.
Enguany hem considerat que era interessant i és una de les fiscalitzacions.

Mire, una cosa que vull comentar ací, que ve a col·lació del que estem parlant.
Una de les coses que fem en els últims anys perquè… Bé, jo, que me coneixen, que vinc del món de la investigació econòmica, vaig arribar a la sindicatura i, per tant, vinc, diguem-ne, des d'una posició de molta independència, no?
Jo no he estat mai vinculat a la política i, per tant, una cosa que me va resultar molt interessant quan vaig arribar és: per què no participem tots, a l'hora d'elegir les fiscalitzacions a fer?
Que no només siga una decisió del Consell que, evidentment, sempre l'ha feta amb molt bon criteri, però moltes vegades els treballadors de base són els que estan tocant les dades i tenen bon criteri.

Per tant, el que fem és: hi ha una comissió tècnica que se reunix i fa propostes de, a partir de l'anàlisi de tots els expedients que ells han treballat durant l'any, què podia ser interessant per a incorporar al programa anual d'actuació.
I açò va ser una iniciativa de, entre tots, pensar: bé, és que això de les concessions estem repetint-ho alguns anys, per què no ho abordem ja, directament?
És una de les que entren enguany en el programa anual d'actuació.
La qual cosa demostra també la transparència de com treballem en la sindicatura i la independència; vull dir, que ahí participem tots per igual.

Quant als acords estos transaccionals que han hagut.
Doncs, sí, ja hem ressaltat que en alguns casos s'han botat alguns dels criteris, no?
, que caldria haver respectat.
I com han acabat?
Doncs, jo moltes vegades no sé si han acabat així perquè en el fons el que se pretenia era: bé, deixem-nos ja de problemes, o perquè, al final, (veus) ja no hi havia més material com per a seguir discutint.
No ho sé, perquè desconec, desconec que hi havia darrere de l'acord este.
Com passa en els acords, al final, cedixen uns i cedixen els altres per a arribar a un acord.

Ah!
, quant al pla d'habitatge i com podria haver estat afectant això a les factures en el calaix i per què ha augmentat.
Abans ja he dit, ja he fet el comentari de la distinció entre les factures…, val?
(Veus) Doncs, clar… (Veus) Sí, sí, però en el pla d'habitatge el que ha passat és que, clar, en la mesura en què van reconeguent-se estes obligacions, van aflorant, clar.
I el que crida l'atenció és que encara no sabem quantes més n'afloraran, perquè encara no està clar del tot.
És el que comentem en l'informe.

Quant al tema de la 409, bé, això ja ho he dit abans, en general, no?
, quina ha sigut l'evolució i el que queda en el calaix i no en el calaix.

I per què hi ha tants expedients de rescabalament?
Doncs, bé, és una cosa que mosatros també preguntem.
S'han d'evitar, evidentment.
Això és una mesura puntual per a resoldre casos excepcionals, no devia ser una cosa generalitzada, evidentment, i per això ho diguem en l'informe.

I ja passe al representant del PSOE.
A vore… Ah!
, un poc… Bé, sí, anàlisi del passat.
Sí, jo no estava.
(Rient) Ahí no puc dir més.
Jo conec el que conec en estos últims anys i el que tracte de mostrar-los quan vinc ací en els informes.
Jo no puc fer-me esta imaginació en el passat.
Però sí que, el que abans he dit en general, la nostra faena sempre ací és vindre a traure els problemes.

Ah!
I no sé si vosté estava o havia eixit un moment.
Allò de l'excessiva burocratització de la nova llei, clar, això ho hem comentat fa un instant, que sí, sí que és possible… És cert que, a la millor, la nova llei ha creat…, però no només la nova llei, sinó s'ha passat, a la millor, de consentir excessivament la corrupció i el frau i no castigar-ho adequadament a un punt en què no se vol que això torne a passar mai, que a mi me pareix genial, eh?
, això jo estic encantat que siga així.
A més, això, a la millor, s'ha tendit a burocratitzar-ho tot excessivament.
I abans ja ho he comentat, possiblement, en una administració electrònica més àgil i més interoperativa entre diferents bases de dades se podria resoldre tot açò, no faria falta que els ajuntaments o que les entitats presentaren a tantes plataformes la informació.
Clar, d'això en la sindicatura és que hem insistit molt a interconnectar, interconnectar les bases d'informació.

I sí, és cert que, en l'actualitat, està provocant alguns endarreriments en algun cas.
Abans ja ho he comentat.
Cal diferenciar quan hi ha un contracte que se tramita per urgència o per emergència, perquè realment hi ha una emergència, d'aquells que, a la millor, és perquè, al final, se tramita per urgència, doncs, perquè s'ha tirat el temps damunt o perquè, per falta o per excessiva burocratització o pel que siga, no s'ha arribat a temps.
Clar, eixos són els que mosatros critiquem quan analitzem això.
No és…, este no se devia haver licitat com a un expedient per urgència, no?
, sinó debia haver hagut una bona previsió prèvia.

Quant al tema del dumping fiscal.
Uf!
Tema complicat.
A vore, sí, hi ha comunitats autònomes… Vosté ha comentat el cas de Madrid.
A Madrid passa que el fet que tinguen allí les seues…, les principals empreses espanyoles tenen la seu a Madrid, fa que… Bé, recentment, eixia en premsa, no?
, que, al final, pràcticament, quasi quasi la mitat de l'IVA se cobra a Madrid quan, realment, el consum d'IVA no correspon.
La població, a la millor, de Madrid ve a representar, a la millor, el 14%, no ho sé, estic parlant ara de cap, i el consum, a la millor, probablement un poquet més, perquè és una població rica que pot consumir un poc més, però mai va a consumir el 50 %.

Per què aflora l'IVA allí?
Aflora perquè les empreses privades tenen la seu allí i, tant en IRPF com en IVA i en els impostos especials també apareixen allí els ingressos.
Clar, d'això s'està beneficiant una comunitat autònoma en particular, com és la de Madrid, que li permet, doncs, a la millor rebaixar en altres impostos.

Clar, si rebaixa en determinats impostos, el que està fent és que està tinguent un comportament deslleial respecte a altres comunitats autònomes, efectivament.
Però, clar, des d'ací, mosatros, des de la sindicatura, ahí no podem dir res més.
Simplement constate el que vosté ha comentat, que així és.
Però això…, mosatros ahí no podem fer res.
(Veus)

El deute.
El deute és un problema per a l'estat?
Sí.
A vore, això moltes vegades s'ha comentat.
En l'actualitat, si el deute que tenen els valencians, dels 48.
000, uns 39.
000 ja són els associats al FLA i altres, clar, al final, a qui li estàs deguent els diners és a l'administració central.
Si estàs deguent diners a l'administració central, realment l'únic que, de cara a eixe rescabalament que se demana sempre, que una part del deute no siga pròpia dels valencians, sinó que siga del total de l'estat perquè ha sigut provocat per la falta de finançament, al final, és un apunt comptable, és a dir: és que açò no m'ho deu vosté, açò forma part del deute general.
Sí, per això és tan important que els valencians insistim units, de manera unida.
Això sempre ho diguem.

Quant a que… Ah!
, AVSRE, l'agència de seguretat.
Sí, sí, el que passa és que està delegat en presidència.
Però el correcte seria que ell tinguera el seu portal de contractació propi, no?
, que és el que diguem en l'informe.
Evidentment, no és que no estiga en ningun lloc; sí que ho està, està en presidència, està delegat.
Però, simplement, mosatros el que constatàvem era que açò devia estar en el seu portal propi i donar la publicitat ells, no?
, no estar…

I, bé, quant a l'IVF i la SGR, ho he comentat abans.
I l'abolició històrica del 409 estava, sí, ja estava.

Doncs, sí, més o menys crec que he contestat el que se podia contestar, no?
L'altre no me pertoca a mi.

La senyora presidenta:

Muy bien.

Muchas gracias, señor Cucarella.

Menos mal que no le he dejado solo 5 minutos.
(Rialles) Luego le voy a dar una alegría…

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

És que me sap malament no contestar.

La senyora presidenta:

No, no.
Debe, debe, debe.

Luego le daré una alegría: solo tiene tres para terminar…

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Ah!
Val.

La senyora presidenta:

…O sea que, con eso ya…

Bueno, pasamos a las réplicas de los grupos.

Y, en primer lugar, Unidas Podemos.
No hace uso de la palabra.

Vox.
Tiene 3 minutos la señora Cerdán, en su turno de réplica.

Muchas gracias.

La senyora Cerdán Martínez:

Muchas gracias, presidenta.

Señor Cucarella, yo también le voy a dar una alegría.

Está claro que lo que está bien no hace falta modificarlo, pero sí hay que modificar todo lo que hay que mejorar.
Está clarísimo.
Y tomo nota de sus recomendaciones y voy a trasladar las preguntas que usted no me ha podido contestar al órgano competente.

Y, desde aquí, le doy las gracias por la paciencia que ha tenido.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.

Muchas gracias, señora Cerdán.

A continuación, por un turno de tres minutos, Compromís.
No hará uso.

Y le corresponde al Grupo Ciudadanos.
El señor Woodward tiene la palabra.

El senyor Woodward Poch:

Sí.

Bien, muchas gracias por las contestaciones.

Y agradecer, realmente, que entendamos que no solamente es por la infrafinanciación el tema de una parte del déficit que sufre esta Comunidad Valenciana.
Y ha hablado usted de eficiencia y eficacia en los servicios públicos, que deberíamos tomar nota.

Solo resaltar dos temas.
Uno es el tema que pone en tela de juicio la gestión del Consell -no todo tienen que ser alabanzas a un cambio de ciclo-, como es el tema de los contratos.
Ha recalcado usted al principio que, de los 44 examinados, de los contratos, solamente 16 habían remitido información contractual y 28 se han quedado en el tintero.
Eso es que un 65 % no cumplen, de la muestra que ha hecho.
Me gustaría saber si, desde la fecha en que hizo el informe, le han remitido esa documentación o estamos igual, que sería interesante, porque, si trasladáramos ese 65 % de incumplimientos, pues, nos daría qué pensar.

Y lo uno a una segunda reflexión, por el tema de que nosotros también vamos por el tema de la gestión, cuando…, no solamente del tema del problema del déficit, sino ver cómo se están gestionando nuestras cuentas.
Y hablábamos de una entidad, un organismo nuevo, de creación, como es la televisión, como es corporación valenciana de medios y las dos entidades que tenemos en marcha, que usted ha recalcado el sentido de mantener las dos entidades, si debería ser o no.

Pero yo ahí recalco un tema que usted…, aparece en el informe y que también lo ha dicho al principio, cuando hablaba de los organismos.
La comisión mixta de control solo se ha reunido una vez y, si se hubiera reunido más veces, puede ser que parte de los incumplimientos, parte del dinero que ahora tiene que devolver o que gestionar, pues, no tuviera que hacerlo o se hubiera reutilizado bien o lo que sea.
Esto a mí me da a poner en comparación, no las mismas magnitudes, pero, si estas cosas no se denuncian y se solucionan, cosa como año tras año no se realizan, pues, podemos estar en un ejemplo de una comisión mixta, que ahora me viene a la memoria, como era la comisión mixta de la Feria Valencia -entre Feria Valencia y el Consell- que no se reunía y al final el pastel que tuvimos que soportar todos los valencianos fue el que fue.
Aquí estamos hablando de 10 millones de euros que se tienen que devolver y esperemos que se reúna más veces para solucionarlo.

Y, por último, pues, este año no volveremos a solicitar informes extras de este informe.
Y lo que hemos hecho es, ya, una batería de preguntas a los órganos y a las consellerias en relación a todos los incumplimientos o salvedades que se han reflejado en este informe.
Y así directamente, pues, podremos analizarlos directamente y les obviamos, primero, que no nos lo aprueben aquí y, otra, obviarles un trabajo extra a ustedes.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Bien.
Muchas gracias, señor Woodward.

A continuación por un tiempo de 3 minutos tiene la palabra el señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Muchas gracias, presidenta.

Bien.
Le agradezco las respuestas.
Hay algunos temas que se han quedado en el tintero y que me gustaría profundizar en el poco tiempo que va a tener.
Y es, precisamente, que con carácter general -y en los últimos años lo viene reiterando- el nivel de ejecución de las subvenciones usted cifra en que es bajo, muy bajo o nulo; pone esos tres calificativos.

Y, en concreto, me sorprende que esa calificación sin embargo, cuando se contrapone a unas subvenciones en concreto que se dan en presidencia, la lectura sea absolutamente distinta.
Estoy hablando de la famosa línea que existía en presidencia que se daban subvenciones por interés público, social, económico o humanitario.

Sobre eso, usted, en su informe, página 42, dice: «Que las subvenciones no contienen una dedicada y suficiente acreditación de las razones que he expuesto -de interés público, social, humanitario- el procedimiento de concesión y justificación de estas subvenciones adolece de los controles necesarios que permiten garantizar la actividad subvencionada y que los gastos se han realizado de una manera clara a la naturaleza a la que obedece la misma.
»

Y, por lo tanto, concluye diciendo: «No queda suficientemente acreditada la vinculación de los justificantes presentados.
» Claro, con cargo a estas subvenciones los valencianos hemos pagado comidas, bebidas, hemos pagado un poco de todo.
Usted antes ha dicho: Hombre, ayúdenos también a decir qué quieren que fiscalicemos.

Yo le pregunto, ¿usted ha fiscalizado a las empresas del hermano del presidente y de los vínculos que él tenía?
Que ya han sido varias consellerias las que han abierto algunos expedientes y, sin embargo, no sé si a la sindicatura le ha llegado y lo ha hecho.
Yo le quiero ayudar.
Usted ha tendido la mano, yo le ofrezco una línea de investigación que ya se ha abierto en alguna conselleria.

Por otro lado, también usted en el informe ha señalado que se adolece de los planes de control financiero en algunos aspectos y sentidos.
En este sentido yo tuve la oportunidad, a una petición de documentación, de comprobar como en el año 2016 prescribieron o se anularon derechos reconocidos por valor de 190 millones.
Se lo digo porque estamos infrafinanciados pero tiramos 190 millones, precisamente, porque no se aprobó el plan de control financiero de hacienda.

Y, por último, también una significación que usted la viene haciendo bastantes años -y creo que predica en el desierto- y es la del bajo grado de ejecución de las transferencias del estado.
Usted reitera nuevamente -como también lo ha hecho el Ministerio de Hacienda, por cierto, en el informe del año pasado- que no se pueden contabilizar los 1.
325 millones.

Pero yo creo que usted predica en el desierto porque no se le hace caso.
Entonces ¿qué se puede hacer ante un engaño de esas características?
Porque usted que realiza la labor de auditoría sabe que las reivindicaciones no deben asentarse dentro de la contabilidad de nadie.
Una cosa es la reivindicación política y otra cosa es la reivindicación contable.

Y contablemente todos tendríamos expectativas de muchísimas cuestiones que no se pueden contabilizar.
Sin embargo aquí, producto de esto, hay un engaño a la ciudadanía con una expectativa de derechos que después nunca han venido.
Y la suma de estos últimos años supera los 6.
000 millones de euros.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien, muchas gracias, señor Ibáñez.

El Grupo Socialista no hace uso.

Pues usted, señor Cucarella, tiene 3 minutos para contestar en esta nueva ronda.

Muchísimas gracias.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Moltes gràcies per perdonar-me la vida un poquet i no abusar (rient) que ja me falta la veu.

A vore, quant a la comunicació a la sindicatura dels contractes, és cert que en esta mostra que havíem agarrat havíem vist que alguns contractes que havien de ser comunicats no ho havien segut.
Això no significa que la sindicatura no tinga informació sobre ells perquè sí que estan comunicats en la base on s'han de comunicar i, a banda, hi ha altres mitjans per a…, de fet, nosaltres quan tirem d'allí els agarrem tots i la prova…, per això sabem que alguns…, oi, este no el teníem controlat però…

Quan nosaltres fem la mostra anem i agarrem de tot el conjunt, no, no, no…, clar, i hem detectat -i per això posem ahí- que hi ha alguns que haurien d'haver-nos arribat automàticament, no perquè nosaltres els buscarem.

Ah!
En el cas de la televisió, la comissió mixta de control…, sí, el que al final comentem en l'informe és que esta comissió només s'ha reunit una vegada.
I, possiblement, si haguera hagut un seguiment més en curt, doncs, s'haguera pogut solucionar que en compte d'estar tornant…, que la corporació tornara els 10 milions que li correspon tornar per no haver-los gastat, realment -si d'això s'haguera fet un seguiment- eixos diners s'hagueren pogut transferir a la societat -que sí que estaven fent-li falta- i no haguera tingut després els problemes que ha tingut d'ingressos, no?

Clar, per això diem que si la comissió haguera fet potser la seua faena de seguiment de prop, això s'haguera evitat.
I no, a posteriori: «Ostras, és que això ho hagueren pogut passar!
» Ja, però és que no s'ha passat a temps.
És el que cridem l'atenció en l'informe.

Per això també una de les recomanacions principals que fem és que…, quin sentit té ja -hui en dia, una vegada està funcionant la televisió- tindre una corporació i tindre una societat anònima?
Que al final…, no vol dir que el fet de unir-ho s'estalvie en diners -que potser al final ve a ser el mateix- sinó que sí en operativitat perquè és tot el mateix.
És per això la recomanació.

I ja passant…, senyor Ibáñez, l'execució de les subvencions, que és baixa.
Sí, sí, sí… Això ho diem, ho diem en l'informe.
La crítica a les subvencions directes de presidència, doncs, nosaltres allí hem constatat que s'havien incomplit alguns dels criteris.

I quant a la seua proposta.
Primera, el primer que he de dir-li…, i això va relacionat amb el fet…, això hem estat estudiant les subvencions directes de presidència i açò diu molt.
Diu molt, en quin sentit?
Diu molt en el sentit de que la sindicatura és totalment independent, (veus) cosa que se li pressuposa però que açò ho demostra, val?

I una altra cosa important, que a la sindicatura ningú la pressiona en cap sentit.
Vull dir, ahí quan férem l'anàlisi de risc veguérem que això era interessant fiscalitzar-ho i ho fiscalitzarem sense cap problema i ningú ens ha creat ningun problema.
I això hi ha que posar-ho en valor, tant per la sindicatura com per la Generalitat.

I quant a la seua proposta de…, doncs, sincerament jo no he preguntat mai el nom de qui s'amaga darrere d'una fiscalització, no tinc ni idea de si alguna de les empreses és família d'algú.
No tinc ni idea, eh, sincerament.

Supose que la premsa m'ho haguera dit si haguera sigut aixina (rient) però jo no ho sé.
I no, evidentment nosaltres no anem a buscar ningun nom en particular.
Nosaltres fiscalitzem allò que en el nostre anàlisi de risc considerem.
-i ja els he dit abans, hi participa tota la casa- allò que considerem que és el més interessant, per la seua rellevància econòmica, quantitativa o qualitativa o social.
(Veus)

I amb això ja està.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Pues muchas gracias, señor Cucarella, por su trabajo, el de su equipo, por su paciencia y por las explicaciones que hoy nos ha dado aquí.

Así que vamos a hacer un pequeño receso para despedir al síndico mayor y continuamos con la votación.

Muchísimas gracias.
(Se sent una veu que diu: «El Power se'l queda»)

(Se suspèn la reunió durant uns minuts)

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització del Fons de Compensació Interterritorial, corresponent a l'exercici de 2017 (RE número 121.
572, BOCV número 342, IX Legislatura)

La senyora presidenta:

… muy, muy puntual, no daré el turno de palabra.
Solo puntos del cuatro al once del orden del día.
(Veus) Vale, pues entonces tendremos que votar todas, excepto las de Vox en cada punto.
Vale, perfecto.
Pues vamos a ello.

Propuesta de resolución de la fiscalización de los fondos de compensación que corresponden al ejercicio 2017.

Agrupamos la de Ciudadanos, Grupo Popular, Socialista, Compromís y Unidas Podemos.
¿Votos a favor?
Pues todos.
Unanimidad.
Once.
¿Somos once?
Es que no me acordaba.
(Rient) Votos… Bueno, no hay votos de ninguna clase.

Y, a continuación, propuesta de resolución del Grupo Vox para esta misma fiscalización de los fondos de compensación del 2017.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització del Síndic de Greuges, exercici 2017 (RE número 124.
889, BOCV número 22)

La senyora presidenta:

Vale.
Propuestas de resolución para el informe de fiscalización del Síndic de Greuges, ejercicio 2017.
Agrupamos Ciudadanos, Grupo Popular, Socialista, Compromís y Unidas-Podemos.
¿Votos a favor?
11.
Aprobada.
¿Votos en contra?
Ninguno.

La propuesta de Vox para la fiscalización del Síndic de Greuges, ejercicio 2017.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, exercici 2017 (RE número 124.
954, BOCV número 22)

La senyora presidenta:

Propuesta de resolución Ciudadanos, Popular, Socialista, Compromís, Podemos, para la fiscalización de la Academia Valenciana de la Lengua, ejercicio 2017.
¿Votos a favor?
11.
Aprobada.

Para el Grupo Vox, propuesta de resolución para el mismo informe de fiscalización.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització del Consell Valencià de Cultura, exercici 2017 (RE número 125.
309, BOCV número 22)

La senyora presidenta:

Propuestas de resolución grupos Ciudadanos, Popular y Botànic al informe de fiscalización del Consell Valencià de Cultura del ejercicio 2017.
¿Votos a favor?
11.
Aprobadas.

Propuesta de resolución del Grupo Vox para el mismo informe de fiscalización.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, exercici 2017 (RE número 39, BOCV número 22)

La senyora presidenta:

Propuestas de resolución del Grupo Ciudadanos, Popular y del Botànic para la fiscalización del Consell Jurídic Consultiu del año 2017.
¿Votos a favor?
11.
Aprobada.

Propuesta de resolución del Grupo Vox para el mismo informe.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització del Comitè Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana, exercici 2017 (RE número 1.
591, BOCV número 22)

La senyora presidenta:

Propuestas de resolución del Grupo Ciudadanos, Popular y Botànic para el informe del Comité Econòmic i Social del ejercicio 2017.
¿Votos a favor?
11.
Aprobadas.

Propuesta de resolución del Grupo Vox para el mismo informe.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de Fiscalització del Compte general de les entitats locals de la Comunitat Valenciana, corresponent a l'exercici de 2017 (RE número 2.
439, BOCV número 20)

La senyora presidenta:

Propuestas de resolución del Grupo Ciudadanos, Popular y Botànic al informe de fiscalización de la cuenta general de las entidades locales en el ejercicio 2017.
¿Votos a favor?
11.
¿Votos en contra?
Bueno, hay unanimidad, perdón, ya estoy mareada.

Del Grupo Vox para el mismo informe.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Propostes de resolució presentades pels grups parlamentaris a l'Informe de fiscalització «Declaració sobre la regularitat de les comptabilitats electorals derivades de les eleccions a les Corts Valencianes de 28 d'abril de 2019» (RE número 3.
342, BOCV número 21)

La senyora presidenta:

Propuestas de resolución del Grupo Ciudadanos, Popular y Botànic para el informe de fiscalización sobre la declaración sobre la regularidad de las compatibilidades electorales derivadas de las elecciones a las Cortes Valencianas, 28 de abril del 2019.
¿Votos a favor?
11.

Y propuesta de resolución del Grupo Vox para el mismo informe.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Denegada.

Y con esto, si no dice nada diferente el letrado, hemos terminado.

Pues muchísimas gracias.

¡Ah!
, bueno, deciros que el orden del día de la siguiente será las enmiendas de la ley del juego.
Y, como queda alguna propuesta de este tipo, que solo es votación, la incluiremos para quitárnosla también de encima.

El lletrat de la comissió:

Digamos que se inicia el plazo para presentación y propuestas de resolución, que es de tres días para la cuenta general, y de veinticuatro horas para (inintel·ligible) … Y esas serían las que irían a la próxima…

La senyora presidenta:

Sí, para la próxima comisión.
¿Vale?
Gracias.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Amb la qual cosa, quins són els terminis?
Si ho podeu dir…

El senyor Ibáñez Bordonau:

Veinticuatro horas, universidades, tres días cuenta general.

La senyora presidenta:

Que es lo que él ha presentado hoy.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Val, sí, aleshores vint-i-quatre hores és fins a dilluns?

La senyora presidenta:

Sí.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Dilluns complet.
I l'altra és fins a dimecres complet.
Perfecte.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 21 minuts)