Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text15 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text20 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text24 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
font-variantsmall-caps;
color:#272526;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Peticions realitzada el dia 28 de juny de 2010.
Comença la reunió a les 12 hores i 16 minuts.
Presideix la presidenta de Les Corts, senyora María Milagrosa Martínez Navarro.
Reunió número 6.

Informe anual del Síndic de Greuges corresponent a l'any 2009

La senyora presidenta:

Comienza la reunión de la convocatoria de la Comisión de Peticiones.

Comenzamos con el primer punto del orden del día: lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
¿Se aprueba?
Bien, queda aprobada.

La senyora presidenta:

Pasamos al segundo punto: informe anual del Síndic de Greuges correspondiente al año 2009.

Tiene la palabra el excelentísimo señor don José Cholbi Diego.

El senyor síndic de Greuges:

Bon dia.

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyors i senyores membres de la mesa.

Senyores i senyors diputats de la comissió.

Per primera vegada des de la meua presa de possessió com a síndic de Greuges, el 6 de març de 2009, em correspon el privilegi i el deure de comparéixer davant la Comissió de Peticions de les Corts Valencianes per a complir en el que hi ha previst en
l'article 31 de la Llei de 26 de desembre de 1988, reguladora de la institució, i donar compte de la gestió realitzada durant l'any 2009.
Amb esta finalitat resumiré les grans línies d'informe que ses senyories tenen a la seua disposició.

És per a mi un honor comparéixer davant esta Comissió de Peticions de Les Corts i recordar amb afecte la meua etapa anterior com a
membre del parlament valencià.

Abans de començar amb l'exposició de l'informe anual, m'agradaria manifestar el meu entusiasme i satisfacció per l'important treball dut a terme i pels objectius assolits al capdavant del Síndic de Greuges durant este primer any de mandat.

D'una banda, la institució es troba cada vegada més present en la societat valenciana, en haver augmentat la confiança dels ciutadans que hi vénen a presentar-nos queixes o fer-nos consultes.
I, d'una altra banda, l'administració pública col·labora amb el Síndic de Greuges cada vegada més i millor per intentar solucionar els problemes de la ciutadania.
És per això que no puc ocultar la meua alegria i satisfacció, com també el compromís personal de continuar treballant en la mateixa línia amb il·lusió i entusiasme.

Després de dit això, vull deixar constància que l'informe anual de 2009 ha estat elaborat amb la inestimable col·laboració i suport dels adjunts al síndic, la senyora Emilia Caballero Alvárez, aquí present, com adjunta primera, i el senyor Carlos Morenilla Jiménez, com adjunt segon, també present.

L'informe comença amb una breu exposició de les dates estadístiques referides a l'activitat desenvolupada pel Síndic de Greuges durant 2009.
A continuació, donem compte de l'obligat apartat sobre la situació general de la protecció dels drets i de les llibertats de la Comunitat Valenciana, tot fent una
radiografia de l'estat dels principals drets per matèries.
Seguim amb el detall de les investigacions efectuades d'ofici per esta institució i continuem amb la descripció, en grans àrees temàtiques, de les principals queixes formulades per la ciutadania.

Igual com hem fet altres anys, volem cridar l'atenció sobre el fet que en este informe no donem compte de totes i cadascuna de les
queixes formulades, sinó solament d'aquelles que ens han semblat més rellevants, ja siga per la seua temàtica, ja siga pel nombre de persones afectades, l'alarma social generada o la repercussió que han tingut en els mitjans de comunicació.

En relació amb les queixes presentades a instància de part durant 2009, a més de la continuació d'aquelles que estaven en tramitació l'any passat, cal notar que s'han formulat un total de 3.
647 queixes, 20 de les quals s'han incoat d'ofici.
A més, l'Oficina d'Atenció Ciutadana ha atés 6.
662 consultes.
Si comparem estes dades amb les de 2008, observem que han
augmentat en 5 el nombre d'investigacions fetes d'ofici i en 490 les consultes ateses.

Quant a les queixes presentades per la ciutadania, volem destacar que de les
3.
647 queixes, un total de 948 es refereixen a l'obtenció de les ajudes de la llei de la dependència.
En 2008, de les 3.
927 queixes presentades, 1.
864 tenien com a objectiu els
problemes derivats de l'aplicació d'esta llei.
En este sentit, cal dir que tot i l'important descens de les queixes presentades en matèria de la llei de la dependència -en 2008 se'n van formular 1.
864 i en 2009 un total de 948-, en 2009 s'ha produït un rellevant increment de les queixes formulades en altres matèries diferents, medi ambient, sanitat, hisenda pública, etcètera, etcètera, de tal manera que la institució ha rebut pràcticament el mateix volum de queixes que l'any passat.

Quant a les 6.
662 consultes rebudes en el Servici d'Atenció Ciutadana, cal destacar l'important increment experimentat en relació amb les 6.
172 i 4.
308 consultes que es var atendre en 2008 i 2007
respectivament.

Tot l'augment de l'activitat desenvolupada pel Síndic de Greuges en 2009 ha tingut la seua traducció corresponent en el nombre total d'entrada i eixida de documents, segons es desprén de les dades ofertes pel registre general.
Així, en 2009 s'hi han registrat un total de 12.
668 documents d'entrada i 28.
137 d'eixida, o el que és el mateix, han entrat a la institució 1.
486 documents més que l'any passat i també n'han eixit 4.
570 més, cosa que demostra el considerable increment del treball que hem desenvolupat
en 2009.

Este important augment del nombre de queixes ¡ consultes formulades per la ciutadania no s'ha d'entendre com una manifestació d'un correlatiu empitjorament del funcionament de les administracions públiques valencianes, sinó com una clara demostració de l'elevat grau de confiança que les persones tenen en esta institució, cada vegada més coneguda i arrelada amb la societat valenciana.

Les matèries que més preocupen les persones que en 2009 han acudit a la institució per presentar una queixa han estat les següents, per este ordre: les ajudes derivades de la llei de la dependència, 948 queixes; urbanisme i habitatge, 322; sanitat, 318; medi ambient, 301;
servicis socials, 237; hisenda pública, 231 queixes; educació, 199 i els assumptes relacionats amb els servicis prestats pels ajuntaments,
aigua, brossa, transport, obres públiques, vies urbanes, etcètera, 368.

Així mateix, les matèries més consultades són les concernents a les ajudes de la llei de la dependència, 1.
871 consultes, i als temes de servicis socials, 715 consultes.
I s'ha produït un augment en les consultes mediambientals, 483 enguany i 294 en 2008.

D'altra banda, volem destacar el significatiu grau d'acceptació de les recomanacions i dels suggeriments dictats pel Síndic de Greuges durant el 2009 per part de les administracions públiques, ja que, d'un total de 740 resolucions, en el moment de redactar el present informe
anualment solament 8 recomanacions no han estat acceptades.

Tanmateix, cal indicar que, tot l'elevat grau d'acceptació de les resolucions del síndic per part de les administracions públiques, no tota acceptació implica complir allò que s'ha acceptat.
Per la qual cosa esta institució fa un seguiment de les queixes per comprovar si les seues recomanacions es
compleixen de manera real i efectiva.

En l'informe no apareix el text íntegre de totes i cadascuna de les resolucions, però sí que es pot consultar en la pàgina web de la institució, en l'apartat «suggeriments i recomanacions», perquè la ciutadania interessada puga conéixer de manera completa totes les resolucions que hem emés enguany.

Quant al grau d'eficàcia del Síndic de Greuges també convé destacar que d'un total de 1.
394 queixes de 2009 tancades durant este període, en 857 queixes s'ha solucionat de manera favorable per al ciutadà el problema denunciat.

Sobre el grau de col·laboració de les administracions públiques valencianes amb esta institució, volem dir que està sent molt elevat i satisfactori.
De fet, per primera vegada, no destaquem cap
administració com a hostil per no remetre els informes requerits en el curs de les
investigacions efectuades, no contestar a les nostres recomanacions o
suggeriments o no acceptar-los de manera injustificada.

El nostre objectiu en 2009 ha estat reduir el nombre d'administracions hostils, per evitar haver de tancar els expedients sense que el
problema de la queixa s'haja solucionat per a la persona afectada.
Per a això, enguany, a més de la tradicional sol·licitud d'informe per correu ordinari, els hem sol·licitat per correu electrònic i hem augmentat les diligències telefòniques amb els funcionaris, per aconseguir el desbloqueig dels expedients.

Hem volgut destacar també la col·laboració de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies i de la Diputació d'Alacant, que ha signat un conveni de col·laboració amb el Síndic de Greuges i ha assumit el compromís de remetre, al més aviat possible, la informació que li requerim en relació amb les queixes que es troben en tramitació, com també de designar un interlocutor fins que canalitze i tramite les queixes del síndic, per a millorar els temps de resposta en les comunicacions mútues i mantenir una constant coordinació, fet que, sens dubte, millorarà la protecció dels drets de les persones.

A continuació, donarem compte de les principals novetats que hem incorporat en 2009 en el
present informe anual a les Corts Valencianes.
En l'annex A del present informe, titulat «Campanya de difusió “El bus del síndic” a la província d'Alacant», donem compte de les activitats que hem dut a terme enguany amb autobús per divulgar i facilitar el coneixement de la institució a la província d'Alacant, mitjançant la visita del Síndic de Greuges i el seu equip d'assessors a diversos municipis alacantins per a atendre les persones de la
localitat que volien presentar una queixa o formular una consulta sobre
qualsevol tema relacionat amb el seu ajuntament, diputació o alguna conselleria de La Generalitat.

La campanya ha estat molt satisfactòria, no solament pels contactes mantinguts amb els alcaldes i regidors dels
diversos ajuntaments, amb capacitat econòmica i de gestió molt diferents, sinó per haver-nos pogut acostar a la ciutadania i conéixer de primera mà els seus principals problemes i preocupacions.
Així, hem rebut en esta campanya un total de 245 queixes i 1.
277 consultes.

D'altra banda, en l'annex B de l'informe exposem els convenis institucionals signats en 2009.
Un dels nostres
objectius és donar a conéixer la figura del defensor del poble de la nostra Comunitat en el conjunt de
tota la societat valenciana.
Creiem convenient destacar els convenis que s'han signat enguany entre la nostra institució i diversos organismes públics i associacions.
Hem subscrit convenis de col·laboració amb l'Associació de Discapacitats Psíquics d'Alacant, APSA, la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, i un conveni marc i un altre d'específic amb la Diputació Provincial d'Alacant.
Tots els convenis signats tenen dos objectius molt definits:
incrementar el grau de coneixement del síndic i millorar la nostra relació amb les administracions públiques per a incrementar la protecció dels drets de les persones.

En l'annex C de l'informe publiquem els resultats obtinguts com a conseqüència d'aplicar els indicadors de qualitat que mesuren el grau de compliment dels
compromisos adquirits en la Carta de Servicis del Síndic de Greuges, la qual va ser aprovada a la fi del 2007 i ha estat aplicada
durant el 2008 i 2009.

D'altra banda, enguany hem incorporat un nou apartat en l'informe, titulat «Implantació de les tecnologies de la informació i comunicació, TIC, en el Síndic de Greuges», en què donem compte dels avanços realitzats en esta matèria durant 2009.

Així, una de les actuacions que estem duent a terme és la creació d'una nova pàgina web, amb l'objectiu de convertir-la en la seu electrònica del síndic i que puga donar un servici eficaç i eficient a la ciutadania, a través de les noves tecnologies.
En l'actualitat, els nostres usuaris ja poden fer diversos tràmits telemàticament, a través de la nostra pàgina web: fer una consulta, presentar una queixa i dirigir-se a la bústia de reclamacions i suggeriments.
Com a dada significativa, cal destacar que
al 2009 ha hagut un total de 166.
769 visites a la nostra pàgina web.

Així mateix, al llarg d'enguany, hem posat a disposició de la comunitat internauta, de manera detallada, totes les queixes que es van
presentar en la nostra institució i que durant la seua tramitació s'han solucionat de manera favorable per a la ciutadania, gràcies a la intervenció del síndic i la col·laboració de l'administració afectada.
Esta informació apareix publicada en la nostra pàgina web a partir de l'endemà del tancament de l'expedient de queixa.

Una altra de les novetats d'enguany és que totes les nostres resolucions, recomanacions i suggeriments, sense excepció, són publicades en la nostra pàgina web als set dies -repetisc, als set dies- d'haver estat emeses.
D'esta manera, donem compliment al nostre compromís amb la ciutadania, de transparència, eficàcia i agilitat.

En este apartat del web, les persones disposen d'una eina que els facilita la recerca de resolucions per dates, matèries i administracions afectades.
A més, en el mateix apartat també donem compte de les resolucions que han estat acceptades per l'administració.

Per acabar, hem posat en marxa, des del mes de juliol de 2009, un servici d'SMS -missatges curts de telefonia mòbil-, pioner entre les oficines dels defensors d'Espanya, per a informar puntualment els autors de les queixes presentades en la
institució de l'estat en què es troben.

Així, a hores d'ara, la persona que formula una queixa davant el defensor del poble de la
Comunitat Valenciana rep en el mòbil un SMS informatiu d'admissió a tràmit de la queixa i, posteriorment, se li comunica la situació en què es troba l'expedient.
Independentment d'este nou servici, les persones interessades continuen rebent puntualment una
informació més detallada sobre el seu expedient de queixa per correu ordinari.

Després de la posada en marxa d'esta iniciativa, la institució va fer una enquesta per conéixer el grau de satisfacció dels usuaris d'este nou servici.
Les respostes obtingudes destacaren la innovació, immediatesa i rapidesa de la resposta del síndic.
De la mateixa manera, la ciutadania va valorar positivament l'aposta d'esta institució per les noves tecnologies i com ha estat d'encertada esta iniciativa.

Preocupacions socials: les queixes.
Les matèries que més preocupen les persones que en 2009 han acudit a la institució per a presentar una queixa han estat les següents, per este ordre: les ajudes derivades de la llei de la dependència, urbanisme i habitatge, sanitat, medi ambient, servicis socials, hisenda pública, educació i els assumptes relacionats amb els servicis prestats pels ajuntaments: aigua,
brossa, transport, obres públiques, vies urbanes, etcètera.

Drets relatius a l'urbanisme i l'habitatge digne.
Des d'esta institució hem defensat en 2009 que les polítiques urbanístiques valencianes han de seguir propiciant l'ús racional dels recursos naturals, han d'harmonitzar els requeriments de l'economia, l'ocupació, la cohesió social, la igualtat de tracte i d'oportunitats entre dones i hòmens, la salut i seguretat de les persones i la protecció del medi ambient i contribuir a la prevenció i reducció de la contaminació.

Un dels principals objectius de la política urbanística valenciana ha de ser garantir l'eficàcia de les mesures de conservació i millora de la naturalesa, la flora i la fauna i de la protecció del patrimoni cultural i el paisatge.

Així mateix, cal protegir el medi rural ¡ preservar els valors del sòl innecessari o inadequat per a atendre les necessitats de transformació urbanística.

Plans urbanístics, aigua i impacte ambiental.
El Síndic de Greuges recomana que l'informe favorable de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer acreditatiu de l'existència de recursos hídrics suficients s'obtinga, en tot cas, abans que s'aprove el pla o projecte urbanístic que implique un increment del consum d'aigua.
I que, a més, en cas que el referit informe siga desfavorable, el sentit comú aconsella que, llevat que es demostre l'error o l'omissió en què puga haver incorregut l'informe de l'organisme de conca amb altres informes tècnics, el pla o projecte urbanístic no siga aprovat ni executat perquè resulte inviable davant la falta d'aigua.

D'altra banda, no resulta ociós insistir un altre any en la conveniència de fer, tan prompte com siga possible, l'avaluació ambiental del pla o projecte urbanístic a l'inici del procediment d'aprovació, amb l'objectiu que l'avaluació ambiental estratègica del pla o programa i la declaració d'impacte ambiental dels projectes siguen les que limiten i condicionen l'execució del desenvolupament urbanístic.

Es tracta d'evitar que s'avaluen els efectes sobre el medi ambient d'un pla urbanístic quan ja està enllestit i a punt de ser aprovat definitivament, atés que per a executar-lo cal una declaració d'impacte favorable que viabilitze el projecte.
I això per evitar que no es puga executar i es perden importants inversions econòmiques, atés que ja es troba en un estat avançat del procediment.

L'execució dels plans urbanístics.
La totalitat de la documentació que integra els plans ¡ programes urbanístics ha de ser accessible per al conjunt de la ciutadania.
Amb l'objectiu de potenciar la seua publicitat, les administracions públiques competents, a més dels anuncis ¡ publicacions oficials, han de continuar fent i mantenint edicions actualitzades
dels plans i posar-los a disposició de la ciutadania en les oficines públiques i Internet; inserir-hi íntegrament els plans, actualitzar-ne el contingut en un lloc de la xarxa telemàtica de què disposen i que siga d'accés lliure.
I, finalment, expedir, a sol·licitud de qualsevol persona, certificats o còpies certificades de l'ordenació urbanística aplicable a uns immobles concrets.

La informació urbanística s'ha de facilitar en un llenguatge clar i senzill perquè puga ser perfectament entesa per les persones afectades.

Incompliment de la normes urbanístiques.
En 2009 hem tingut l'oportunitat d'investigar queixes en les quals les persones afectades ens han manifestat la
seua preocupació per la tardança que es produïx en alguns casos a l'hora d'iniciar els expedients sancionadors dins del termini de caducitat de quatre anys
des de la terminació de les obres, ordenar i, sobretot, executar de la demolició de les construccions il·legals.

Resulta de vital importància seguir incrementant els mitjans personals i materials dels servicis
municipals i autonòmics de disciplina urbanística, a fi de poder tramitar i resoldre amb promptitud les infraccions urbanístiques que es detecten o denuncien, ja que és un desig del legislador valencià expressat en el preàmbul de la Llei 16/2005, de 30 de desembre, urbanística valenciana: «Reforçar el caràcter inexcusable de l'exercici per les administracions públiques competents de les seues potestats de restauració de l'ordre urbanístic infringit.
»

Quant als drets relatius a l'habitatge, el problema més important que tenen les persones en matèria d'habitatge continua sent poder accedir-hi, sobretot per part dels col·lectius socials més desfavorits: joves, famílies amb escassos recursos econòmics, discapacitats, persones majors i immigrants.

La important crisi econòmica que estem experimentat ha incrementat el nombre de sol·licituds d'habitatges de protecció pública.
I, per tant, tot i els nous habitatges construïts en el 2009, l'oferta no pot donar una completa satisfacció a l'augment de la demanda.
Alguns sol·licitants d'habitatges davant l'lnstitut Valencià de l'Habitatge, SA, han acudit al Síndic de Greuges per a manifestar que duen diversos anys esperant un habitatge i
que encara no han pogut accedir.

Les serioses dificultats econòmiques per les quals travessa el sector immobiliari no s'han traduït en una rebaixa substancial del preu dels habitatges, que continuen sent
inassequibles per a moltes persones.

El dret constitucionalment reconegut a l'accés a un habitatge no ho és a qualsevol tipus d'habitatge, sinó a aquell que reunisca requisits de dignitat i d'adequació.

En 2009, hem tingut l'oportunitat de tramitar queixes sobre les següents qüestions concretes:

a) La impossibilitat d'adjudicar habitatge de protecció pública a tots aquells sol·licitants que complixen els requisits legals.

b) L'estat de conservació d'alguns habitatges de protecció pública propietat de l'lnstitut Valencià de l'Habitatge, SA.

c) L'amortització anticipada de crèdits hipotecaris en contractes de compravenda d'habitatges de protecció pública.

d) La denegació d'ajudes i subvencions previstes en els plans d'habitatge estatal i autonòmic.

e) La realització d'obres per a garantir l'accessibilitat dels immobles i habitatges per les persones discapacitades.

f) Els defectes constructius en habitatges de protecció pública i de renda lliure.

g) Els desnonaments administratius acordats per l'Institut Valencià de l'Habitatge, SA davant incompliments contractuals dels adjudicataris deis
habitatges de protecció pública.

Dret a un medi ambient adequat.
La contaminació acústica.
Els assumptes que han accedit durant 2009 a la institució són de temàtica variada.
I destaca, pel seu nombre, com sol ser habitual en els últims anys, els problemes relacionats amb el soroll.

La protecció de les persones davant la contaminació acústica ha rebut nombrosos suports des de totes les instàncies jurisdiccionals, tant espanyoles com de la comunitat europea.

La sòlida doctrina jurisprudencial emanada pels tribunals permet connectar la
indemnitat davant el soroll amb drets constitucionals del màxim rang de protecció.
Es recorda, així mateix, a les administracions públiques que la inactivitat davant este tipus de problemes està sent reconeguda en els tribunals com a element generador de responsabilitat
patrimonial.

Les situacions, senyories, són molt variades.
De manera que hi ha queixes per activitats que entren en
funcionament sense tenir llicència ambiental o de funcionament, al costat d'altres que afecten activitats autoritzades, però que, malgrat això, generen moltes molèsties.

La institució, el síndic, ha insistit en el fet que el funcionament no autoritzat ha de merèixer l'aplicació de la mesura cautelar de suspensió de l'activitat, juntament amb l'obertura del corresponent expedient sancionador.
Per als establiments amb llicència, hem reiterat que ha d'exercir-se l'activitat inspectora i cal imposar les mesures correctores que resulten necessàries.

Juntament amb els establiments, ens hem trobat amb un altre tipus de fonts de
contaminació acústica de contingut divers, com ara el funcionament de casals fallers, els
comportaments incívics entre veïns o els sorolls procedents del trànsit de vehicles a motor.

En tots els casos, hem efectuat la corresponent recomanació en què instàvem les administracions públiques competents a adoptar les mesures necessàries, tant de tipus sancionador com preventiu, per evitar o minimitzar estos
fets.

La informació ambiental.
Un altre camp en què esta institució ha hagut d'intervindre per a procurar la correcció de deficiències en les conductes administratives ha estat l'accés a la informació ambiental.
En este tipus d'assumptes, la iniciació de la queixa sol oferir la solució del conflicte sense que calga emetre pronunciament específic.

S'han rebut queixes procedents de diversos col·lectius de defensa del medi ambient, tant perquè no han obtingut cap resposta a les seues peticions d'informació com perquè han obtingut respostes parcials o insuficients.
En algun cas, s'ha denegat la informació per entendre que certes qüestions excedien l'àmbit ambiental, i resulta menys dubtosa esta interpretació atés l'abast expansiu d'esta matèria i el seu caràcter transversal en nombroses polítiques administratives.

Les emissions a l'atmosfera i la realització d'abocaments.
Els problemes relacionats amb el funcionament de determinades indústries, especialment referent al tractament de les emissions de productes tòxics a l'atmosfera i la producció d'abocaments, han estat objecte d'anàlisi en algunes queixes.

Cal no oblidar la problemàtica recurrent de les emissions de radiacions no ionitzants que produïxen les instal·lacions de telefonia mòbil.
En este tema, ens hem centrat bàsicament a comprovar si les instal·lacions tenen les corresponents llicències urbanístiques o ambientals, com també, en defecte d'això, si s'han actuat les potestats corresponents de restauració de la legalitat.

L'impacte ambiental dels parcs eòlics.
Quant a la problemàtica ambiental associada a la implantació de parcs eòlics a la Comunitat Valenciana, en el marc del pla d'acció territorial que regula esta qüestió -l'Acord de 26 de juliol de 2001, del govern valencià, pel qual s'aprova el Pla eòlic de la Comunitat Valenciana- i, en particular, en les zones 3, 9 i 14 previstes en este pla, els expedients
en curs han finalitzat al llarg de l'any i s'han constatat algunes discrepàncies entre la posició mantinguda per esta institució i la manifestada per l'administració autonòmica.

Esta institució del síndic manté el ple convenciment de la necessitat i conveniència de fomentar les energies renovables, i en particular l'energia eòlica i d'altres, com ara la solar, biomassa, etcètera.
La potenciació d'este tipus d'alternatives és un aspecte incontestable, però la seua implantació ha de fer-se amb el màxim respecte als valors ambientals i als factors socials i econòmics implicats, de manera que facen compatibles estos aspectes.
Això últim és el que es pretén garantir amb la nostra intervenció en els assumptes que els ciutadans han sotmés a la nostra consideració.

Dret a l'educació.
Les queixes presentades durant el 2009 han tingut com a objectiu, sobretot:
els processos d'admissió i matriculació de l'alumnat; l'adequació de les instal·lacions docents i esportives, i l'exigència de dotació de mitjans materials i humans necessaris per a atendre els menors amb
necessitats educatives especials.

Així, per exemple, s'ha recomanat a l'administració pública que es vigilen els processos d'admissió d'alumnes, sobretot en el nivell d'educació infantil; que progressivament s'incremente el nombre d'unitats d'este nivell educatiu, i que s'estenguen els beneficis dels servicis complementaris de transport i menjador
escolar també a l'alumnat d'educació infantil -actualment exclòs d'estos perquè precisament este nivell és voluntari, tot i que gratuït.

Per tant, hem de concloure, tot remarcant l'extraordinària importància que tenen les escoles infantils i els servicis complementaris de transport
i menjador escolar, ja que no podem compartir la visió de l'educació infantil i dels servicis que hi van units com a servicis merament assistencials
i, per això, de prestació voluntària per a les administracions públiques.

Per contra, les administracions han de continuar assignant recursos econòmics i satisfent necessitats, i no han de fer-ho solament en la mesura en la
qual ho permeten els excedents de recursos que es deriven de la prestació educativa qualificada com obligatòria.

Entenem que les actuacions de La Generalitat, en la mesura que té transferides totes les competències en matèria educativa, han d'anar dirigides a incrementar el nombre de centres d'educació preescolar i infantil sostinguts amb fons públics i facilitar les adaptacions de jornades en els centres per a millorar la
conciliació de la vida laboral i familiar.

D'altra banda, convé assenyalar que les queixes referides a la falta de dotació de professionals que assistisquen menors amb necessitats educatives especials,
malauradament, també han estat motiu d'especial atenció pel part del Síndic de Greuges.

En les resolucions emeses com a conseqüència de la tramitació de les queixes que tenien com a nucli central la falta de dotació de professionals per a atendre els menors que tenen una situació de discapacitat en l'àmbit educatiu, hem tractat d'establir i de recordar a l'administració educativa quins són els principis, objectius i fonaments que establix la normativa sectorial
aplicable en relació amb les persones amb discapacitat en general i, en particular, respecte d'aquelles amb necessitats educatives especials.

Una altra vegada esta institució ha tractat de destacar el dret del qual són titulars aquells que tenen necessitats educatives especials, que l'administració els facilite l'accés als recursos, mitjans materials, ajudes específiques, professionals especialitzats, etcètera perquè participen en el procés d'aprenentatge en condicions d'igualtat respecte de la resta d'alumnes, de manera que puguen assolir els objectius educatius establits amb caràcter general per a tot l'alumnat.

Esta és una problemàtica en la qual estan involucrades diverses conselleries, com ara la d'Educació i la d'Economia, Hisenda i Ocupació, i per això resulta necessari que milloren la seua coordinació, a fi d'atendre les necessitats educatives especials.

El Síndic de Greuges, en els diversos expedients tramitats sobre esta problemàtica, ha dirigit el seu discurs principalment a recordar que la situació d'atenció a les persones amb necessitats educatives especials ha de ser analitzada
partint dels principis i de la filosofia establida per l'article 49 de la Constitució espanyola i de la normativa dictada al seu abric, de manera que l'objectiu final que ha de perseguir l'actuació dels poders públics en este àmbit i que ha de garantir en la mesura de les seues possibilitats és la millora de la qualitat de vida d'este grup heterogeni de persones, mitjançant la consecució de la seua plena integració social i, per això mateix, mitjançant el ple assoliment de la seua igualtat efectiva amb la resta del grup social.

En l'àmbit educatiu, la satisfacció d'estes obligacions es concretaria, com bé assumix i destaca la normativa vigent referent a això, en la necessitat de dotar amb tots els mitjans materials i humans que calguen
i, especialment, atés que constituïx una problemàtica que esta institució ha abordat nombroses actuacions en el 2009, elaborar i, en conseqüència, aplicar una normativa que assegure, efectivament, la prompta dotació dels mitjans personals en casos de baixes o absències del professorat encarregat de l'atenció a este tipus d'alumnat.

Dret a la salut.
La problemàtica estudiada en 2009 en relació amb el dret a la salut ha estat variada: les dificultats per a atendre amb
rapidesa totes les necessitats sanitàries de la ciutadania; la falta de resolució, dins del termini legal de 6 mesos, dels expedients de responsabilitat
patrimonial; algunes qüestions sobre els expedients administratius de reintegrament de despeses; la
facturació de l'assistència sanitària; els problemes relatius a les infraestructures sanitàries; les antenes de telefonia mòbil i els seus efectes sobre la salut, i, finalment, la falta de resposta
expressa o dins de termini a les reclamacions presentades pels usuaris dels
servicis sanitaris.

Així mateix, volem destacar la queixa relativa al dret de la fecundació in vitro en parelles amb fills previs i sans.
Considerem que la tècnica de fecundació in vitro és una de les prestacions que ha de facilitar el Sistema Nacional de Salut, com
també que el marc legal en la matèria no exclou d'esta prestació les persones amb un fill biològic, però amb problemes de fertilitat; i això, amb independència dels criteris de prioritat que puga establir l'administració sanitària valenciana en la gestió de l'assistència sanitària.

D'altra banda, sol ser una queixa que expressen moltes dones que el nostre sistema
sanitari no finança les pròtesis capil·lars.
En la majoria de casos, es tracta de pacients oncològics que experimenten alopècia com a conseqüència dels tractaments de quimioteràpia i de pacients que tenen alopècia universal del sistema immunològic.

Des del Síndic de Greuges, hem suggerit a la Conselleria de Sanitat que realitzara els
estudis necessaris de la demanda d'este tipus de pròtesi, com també de les despeses de la prestació, perquè, davant els resultats que es deriven de l'estudi, l'administració sanitària valorara la possibilitat d'incloure les pròtesis capil·lars dins del Catàleg d'especialitats de material ortoprotèsic de la Comunitat Valenciana.

Finalment, el dret a un duplicat de la targeta sanitària -TAS- per als menors no emancipats, els progenitors dels quals estiguen separats o
divorciats, ha estat objectiu d'estudi per esta institució.
Efectivament, la convivència dels menors, els progenitors dels quals estan separats o divorciats, es
repartix per temps entre ambdós, és a dir, els menors conviuen durant períodes de temps diferents i distribuïts al llarg de tot l'any amb cadascun dels seus dos progenitors.

En este sentit, si un dels cònjuges es queda amb la documentació sanitària dels fills comuns als quals custòdia i no els la lliura quan estos han de romandre al costat de l'altre cònjuge, podria implicar que estos menors es queden desprotegits en l'aspecte d'assistència mèdica.

La Conselleria de Sanitat va acceptar el nostre suggeriment de modificar el
programa informàtic, amb la finalitat de permetre la generació de targetes addicionals d'assistència sanitària per als menors no emancipats, els progenitors dels quals estiguen separats o
divorciats.

Dret a la protecció i assistència social: servicis socials.
En esta matèria hem tramitat queixes relatives a les persones en situació de discapacitat -barreres arquitectòniques, qualificació del grau de discapacitat, centre de dia, residències-; família i menors, tercera edat -residències, centres de dia, ajuda econòmica per a la cura d'ancians i ancianes i el bo-residència-; prestacions econòmiques -prestacions no contributives, renda garantida de ciutadania-; drogodependències i altres trastorns addictius, servici d'ajuda a domicili o plans de garantia social.

Respecte de les diferents matèries investigades en 2009, destaquem quant a l'eliminació de barreres arquitectòniques, que el Síndic de Greuges ha tornat a insistir en la necessitat de suprimir les barreres
arquitectòniques que es troben presents en les nostres ciutats, espais públics i també en l'àmbit privat -per exemple, adaptació de cambres de bany, etcètera- ja que impedixen l'adequada mobilitat de les persones amb mobilitat reduïda i, amb això, el gaudi dels seus drets en règim de plena integració i igualtat.

D'altra banda, la dificultat de resoldre amb rapidesa els expedients de
qualificació de discapacitat s'ha tornat a posar de manifest, com en anys anteriors, i constituïx una matèria que llança un percentatge molt important dels expedients que tramita esta institució en matèria de servicis socials.

La qualificació de la discapacitat és important com a porta d'accés a diversos tipus d'ajudes: places d'aparcament, subvencions per a l'eliminació de barreres arquitectòniques en habitatges, contingents en oposicions, contractes de treball
especials, etcètera, etcètera.
I hem tornat a recomanar a la Conselleria de Benestar Social que continue
adoptant totes les mesures que siguen necessàries perquè els terminis es reduïsquen al mínim possible, a fi d'evitar perjudicis a les persones afectades.

En relació amb els menors, destaquem la investigació sobre el centre de recepció de menors Les Palmeres, de València, en la qual vam concloure que no era adequat que hi romangueren menors d'edat dispars; com també que seria convenient crear un centre de característiques similars per a menors immigrants no acompanyats.

Pel que fa a la tercera edat, ens trobem tramitant queixes relatives al
tancament dels centres d'atenció a majors els caps de setmana, de manera que els usuaris es veuen privats de l'accés a una alimentació i uns servicis adequats en condicions econòmiques molt beneficioses.

Quant a les persones que tenen malaltia mental, destaquem dues investigacions:
d'una banda, hem actualitzat l'informe especial elaborat en 2003 sobre la situació de les persones que tenen malalties mentals i dels seus familiars i, d'altra banda, la situació de tres ciutadans estrangers en situació irregular en territori espanyol, que es troben ingressats fa més de tres anys a l'Hospital La Magdalena de Castelló en diverses fases de procediment de graduació de la seua capacitat.

Drets de naturalesa sociosanitària: llei de dependència.
Sense perjudici de remetre'ns al que ja hem dit en l'apartat d'esta revista titulada Actualitat, volem insistir en la necessitat de crear més places en centres residencials adequats en els casos que estes es fan necessàries per a l'atenció de les persones amb necessitats assistencials especifiques; com també la millora de la coordinació de les administracions públiques per a proporcionar una atenció integral a les persones que necessiten una atenció tant social com sanitària.

Enguany, a la demora en la tramitació en els expedients i en la percepció de les prestacions de la llei de la dependència, un nombre important, els quals daten, fins i tot, de l'any 2007, s'hi van afegir qüestions importants que van motivar també la nostra actuació, com ara el règim d'incompatibilitats i la denegació d'efectes retroactius.

Quant a les queixes relatives al règim d'incompatibilitats en les prestacions per part d'esta institució, s'ha recomanat a la Conselleria de Benestar Social que modifique l'Ordre de 5 de desembre de 2007 i establisca una clàusula que flexibilitze el règim de compatibilitats i incompatibilitats.

En relació amb els expedients incoats abans de la defunció de les persones dependents, hem insistit en la necessitat de resoldre els
expedients i reconéixer les prestacions econòmiques que hagueren correspost a les persones dependents, des de l'endemà de la sol·licitud fins a la data de la defunció.
Tenint en compte que en el sector de la població amb destinataris de les ajudes de la dependència hi ha moltes persones amb edats avançades i altres amb veritables problemes de salut, resulta molt necessari resoldre
amb la màxima rapidesa possible els expedients relatius a les ajudes de la llei de dependència.

Dret a la igualtat.
L'article 10 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana establix que l'actuació de la Generalitat valenciana se centrarà primordialment entre altres qüestions en la igualtat de drets d'hòmens i dones en tots els àmbits, en particular en matèria d'ocupació i treball, protecció (inintel·ligible) .
.
.
contra la violència de gènere.
És fàcil comprovar com tot i els avanços legislatius, queda un llarg camí a recórrer.
Quan es tracta de lleis que afecten patrons culturals tan arrelats en la
societat, la seua aplicació i desenvolupament resulta complicat, perquè requerixen modificacions estructurals en l'àmbit de les relacions, salvar inèrcies, conductes, actituds, etcètera.

A més, en estos casos, les resistències que es generen davant la possibilitat del canvi són bastant efectives.
Per esta raó es requerix el compromís dels poders públics i les institucions per a la seua «con-se-cu-ci-ó».
Entre estes institucions es troba el Síndic de Greuges que, com ja hem dit, té com a missió la defensa dels drets humans de les persones en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.
A més, la Llei autonòmica 9/2003, de la igualtat entre dones i homes, en l'article 51 establix expressament que serà el Síndic de Greuges l'encarregat d'exercir esta defensa, de manera que el nostre compromís en esta qüestió és completament ineludible i la nostra atenció se centra en les dificultats que troben les dones per a fer realitat els seus
drets i en quines polítiques públiques s'estan aplicant per a assolir una efectiva igualtat entre homes i dones, i hem
trobat que les administracions tenen una voluntat positiva, tot i que les
mancances encara són molt significatives.

Drets lingüístics.
La legislació vigent respecte de l'ús del valencià és clara i encara que esta institució reconeix els esforços de l'administració valenciana per adaptar les seues estructures al règim de cooficialitat lingüística vigent a la nostra comunitat, no pot deixar de cridar l'atenció sobre el fet que la Llei 4/1983, d'ús i ensenyament del valencià es troba vigent des de ja fa molt més de vint anys.

Esta llei reconeix el dret de tota la ciutadania a ser informada pels mitjans
de comunicació social tant en valencià com en castellà i a utilitzar indistintament les dues llengües, i atribuïx al Consell la promoció i «utilització» del valencià per part d'aquelles persones que depenen de La Generalitat, un compromís que, com no pot ser d'una altra manera, ha d'estendre's als nous mitjans de comunicació i a les noves realitats tecnològiques.

Esta institució, el síndic, com a garant dels drets lingüístics dels valencians, ha instat tant a l'administració autonòmica com la local i les corporacions i institucions públiques que en depenen «perquè revisen els continguts de les seues respectives pàgines web» de manera que puguen ser visitades en les dues llengües cooficials de la Comunitat Valenciana.

Així mateix, vam recomanar que s'adaptara la retolació diària o de servicis públics a la cooficialitat lingüística vigent.
Que els ciutadans, en les seues relacions amb l'administració pública, puguen triar la llengua, castellana o valenciana, i que en els servicis públics, els treballadors encarregats de l'atenció al públic «tinguen prou coneiximent de valencià» per a atendre amb normalitat els ciutadans que tenen el valencià com a llengua habitual.

Finalment, senyories, i després del que acabe d'exposar, no vullc concloure el resum d'este informe anual 2009 sense mostrar el meu agraïment més sincer a totes aquelles persones que han acudit al Síndic de Greuges i mos han depositat la seua confiança en haver-nos plantejat el seu problema.
D'una banda, ens ajuden a créixer, en el sentit que la institució cada vegada és més coneguda i respectada per la ciutadania.
I, d'una altra banda, ens concedixen la grata satisfacció de protegir els seus drets i llibertats.

Moltíssimes gràcies, senyories.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Cholbi, querido amigo Pepe.

Ahora, a continuación, por orden de menor a mayor, tiene la palabra el síndic del Grup Compromís, señor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor síndic de Greuges, síndics adjunts, senyora Emilia Caballero i senyor Carlos Morenilla, moltes gràcies pel seu informe i moltes gràcies per l'explicació que ens han fet.

Jo crec que hui era un bon moment, senyor síndic, perquè vosté rectificara.
Perquè vosté rectificara, perquè no se pot assumir que la institució, l'alta institució que representa la Sindicatura de Comptes estiga tacada per vincular-se a la
censura d'una exposició que ha tingut lloc a la Diputació de València, concretament, al Muvim.

Crec que era un bon moment perquè vosté expressara el seu desacord amb l'escrit que va enviar a la junta directiva de la Unió de Periodistes Valenciana avalant la censura a l'exposició de fragments de l'any 2009.
Vosté, com a síndic de Greuges no pot deixar que una institució bàsica per a l'entramat institucional valencià siga tacada pels exemples de censura.
Crec que ha estat un error, i hui vosté tenia un exemple magnífic per a rectificar.

Mire vosté, mosatros, el nostre Grup Parlamentari Compromís no va votar el seu càrrec com a síndic de Greuges, però consideràvem que el treball de la sindicatura de greuges és un treball necessari, important en el context en què ens moguem i, a hores d'ara, després de la presentació d'este informe, ens avalem en el nostre vot negatiu a la seua persona com a síndic de Greuges.
Els fets ens han donat la raó, lamentablement.
Ens havera agradat que no fóra aixina, però després de llegir l'informe de les seues paraules, només podem que tindre una decisió que van encertar en el moment que mosatros demanàvem una actitud, una acció per part de la sindicatura de greuges molt neutral molt objectiva i que
assumira un paper de control de les administracions públiques valencianes.

Vosté mos acaba de dir, mos acaba de dir, i jo li demane explicacions al respecte,
que el fet que s'hagen incrementat les queixes dels ciutadans respecte a la mala actuació dels governants de les administracions públiques no es deu al mal funcionament de la governabilitat, ho ha dit vosté, i ho ha assenyalat ací, en l'escrit.
.
.
¿D'on trau vosté eixa conclusió?
¿Mos ho pot explicar?
Perquè si els ciutadans se queixen d'una mala actuació dels poders públics i incrementen les seues queixes, segons vosté no és perquè les administracions funcionen malament.
.
.
I fins i tot ha dit que no n'hi ha cap administració que no haja col·laborat i, per tant, vosté no l'ha assenyalat com a hostil a la sindicatura, però hi pot haver una altra explicació i és que vosté no és exigent, és que vosté no és actiu, és que vosté deixa passar moltes coses, és que vosté s'ha convertit pràcticament en un recollir les queixes dels ciutadans i no actuar de cara a l'administració, i posarem ara alguns exemples.

Vosté ha estat tou, ha estat dèbil, ha estat consentidor respecte a les administracions públiques, i tenim exemples.
Han presentat moltes coses, el bus, la web, tal, però no ha estat exigent, com nosaltres reclamaríem per part d'un síndic de Greuges, respecte als poder públics.
I anem a passos.

Mire vosté, de les cinc investigacions d'ofici que vosté ha informat que han obert, totes són de casos puntuals, d'un xiquet que, efectivament, té un problema, que pesa 75 quilograms i té deu anys; d'una situació d'un xiquet en educació (inintel·ligible) .
.
.
, això és molt important.
.
.
, això és molt important i mereix la seua atenció per a obrir expedients d'ofici, ¿però què passa amb els 80.
000 xiquets que no tenen garantits els seus drets a l'educació en valencià, senyor síndic?
¿Què passa amb eixos 80.
000 joves valencians que tenen dret, segons la legislació.
.
.
, no vint anys, molts més de vint anys, de la Llei d'ús i ensenyament del valencià, que no tenen garantit l'ensenyament en valencià?
¿Per què no obri vosté ja una queixa d'ofici contra el senyor Font de Mora i la Conselleria d'Educació per vulnerar els drets lingüístics de 80.
000 joves valencians?
¡És que han passat vint-i-cinc anys!
.
.
.

Vosté ha de garantir això i vosté ha de demanar-li ràpidament al conseller que catalogue els llocs amb capacitació lingüística, vosté ha de demanar-li al conseller que eixos 80.
000 joves tinguen garantits eixos
drets, i vosté s'ha de preocupar perquè eixos joves, els nostres joves, puguen actuar en un marc de plurilingüisme i no siguen vulnerats els seus drets.
.
.
Un procediment d'ofici és urgent i necessari ja per a vore com s'estan catalogant, perquè des que vosté ha fet l'informe fins ara ha empitjorat la qualitat democràtica i ha empitjorat els drets d'aquells que volem viure en valencià, i anem cap al monolingüisme castellà.
I si un síndic de Greuges no obri un procediment d'ofici contra esta vulneració, aleshores, mos dóna la raó quan mosatros díem que tenia vosté una actitud poc activa en el tema, poc exigent.

També li he de reconéixer que ens vam alegrar quan vosté va fer una recomanació a Radiotelevisió Valenciana per a «recomanar».
.
.
, recomanar als dirigents de Radiotelevisió Valenciana que compliren els principis d'igualtat, neutralitat, concretament en resposta a la queixa de la Intersindical
Valenciana 80.
375.
Ho vam assenyalar i ho vam aplaudir, ja era hora que algú alçara la veu sobre el que suposa, des del nostre punt de vista, una deriva dels
mitjans de comunicació públics i en valencià.

Però després d'això, i després de vore com ha evolucionat el tema, ¿què ens diu vosté?
.
.
.
No ens diu res.
Continuen empitjorant-se les pitjors hipòtesis en la ràdio i la televisió pública de negar la pluralitat, de negar la veracitat, d'incomplir una sèrie de plantejaments, que vosté els ha dit, i vosté ací, simplement, en l'informe mos diu que va enviar això i ja està.
.
.
S'han de seguir els temes, s'ha de tindre una actitud més activa, s'ha d'exigir que se complixquen les recomanacions, perquè, si no, al final, no n'hi ha cap administració hostil, però hostil, no perquè no facen bé les coses, que les fan en molts casos malament, sinó perquè no n'hi ha una actuació exigent per part de la sindicatura.

Podíem parlar, i vosté ho ha dit, d'altres casos, per exemple, els casos de les eòliques, que s'assenyalen ací.
.
.
, podíem assenyalar molts exemples, però, bé, agarrem este.
El cas de les eòliques, senyor síndic, doncs, efectivament, tots estem d'acord que és una energia renovable, necessària i volem que la seua implantació siga el més efectiva i més ràpida possible, però les coses s'han de fer bé, i vosté, en el seu informe, ha despreciat.
.
.
,
(inintel·ligible) .
.
.
que tenim un procés d'infracció obert contra Espanya i, concretament contra el govern de La Generalitat, per la
ubicació, per la ubicació, que afecten zones LIC, afecten zones LIC.
Per tant, mentres que molts
valencians i valencianes estan anant a queixar-se a l'ombudsman europeu i, efectivament, n'hi ha un procés d'infracció contra el govern de La Generalitat, ací no veiem reflectit res.
I, és més, ¡n'hi han sentències!
, ¡n'hi han sentències del Tribunal Superior de Justícia per partir, per destrossar els projectes perquè siguen autoritzats per l'administració!
Vosté d'això no ha dit res.
Vosté ha dit ací que està a favor de l'energia eòlica i que és molt important i tal.
.
.
¡Clar!
I nosaltres també hi estem a favor, però volem que les coses se facen bé i volem un síndic de Greuges que actue de forma no hostil, però exigent amb les administracions públiques per a garantir l'exercici de tots els drets democràtics recollits.

Jo crec que l'informe que vosté mos ha descrit ací marca claríssimament una situació gravíssima de depauperació dels servicis públics, de queixes reiterades dels ciutadans, d'increment del neguit i de les exigències a la sindicatura de greuges, i se constata també la falta d'actuació per part del síndic de Greuges per a defendre l'interés.

Trobem a faltar, des del Grup Compromís, una actuació més clara, més exigent, més activa, més positiva, més de seguiment d'eixes qüestions que s'assenyalen i que són negatives en defensa dels interessos dels valencians.

Hem assenyalat tres aspectes: 80.
000 joves que no tenen garantits els seus
drets lingüístics, les eòliques i Radiotelevisió Valenciana, del seguiment del no compliment per part del director general de
Radiotelevisió Valenciana de la seua recomanació.

Ens agradaria que vosté ens contestara què va a fer a partir d'estos tres elements.
Podríem assenyalar-ne molts més.
Però el que està clar és que la radiografia que fa l'informe de la sindicatura no és que les administracions ho fan tot bé i no són hostils, sinó el que evidencia claríssimament és que el síndic de Greuges no seguix els temes d'una forma eficaç perquè les administracions complisquen els defectes enormes davant un estat de
benestar que no se garantix.
.
.
o molts drets que no se garantixen per part dels
poders públics.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Socialista, el ilustre diputado señor Macià.

El senyor Macià Antón:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor síndic de Greuges, señores adjuntos a la sindicatura.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, agradecer al síndico su exposición.

Ciertamente el informe es extenso y detallado, permitiendo conocer muchas de
las cosas que preocupan a los valencianos y valencianas: la calidad en la
asistencia sanitaria, la calidad de nuestra educación, las dificultades para acceder a una vivienda de protección oficial, la promoción del valenciano en nuestra comunidad, la aplicación de la ley de dependencia y un largo etcétera.
Y permite conocer cómo la administración autonómica y local al servicio de los ciudadanos realiza su trabajo en el día a día.

Con el contenido de este informe podemos debatir el estado de la comunidad,
pero, en este caso, con un orden del día que establecen los propios ciudadanos con sus quejas.

Como establece la ley de la sindicatura, las Cortes, a través de esta comisión, han de estar informadas del trabajo realizado por esta institución en el cumplimiento de la importante misión que tiene encomendada: velar por el cumplimiento y el respeto de los derechos
y libertades que asisten a los valencianos, supervisando la actividad de la
administración con total independencia.

La redacción es clara, y hoy, en esta reunión de la Comisión de Peticiones, vamos a cumplir con este mandato, con el mandato de la ley de
la sindicatura, al reunirnos para valorar el informe del año 2009.

Pero es necesario antes de empezar que nos hagamos una pregunta o varias: ¿qué ha ocurrido con los informes del 2006, 2007 y 2008?
¿Por qué no se presentó el informe ante esta comisión como exige la ley?
¿Por qué se impidió que los grupos parlamentarios pudiésemos debatir y fijar nuestra posición, como establece el artículo 32, ante los respectivos informes de cada año anterior?
En resumen, ¿por qué se ha incumplido reiteradamente en los últimos años la ley de la sindicatura en estas Cortes?

Señores diputados del Partido Popular, a ustedes todo lo relacionado con la
sindicatura les incomoda, no creen en esta institución, que ven como fiscalizadora de la actividad del gobierno valenciano.
Les
molesta su independencia, y hay hechos y antecedentes que lo demuestran.
El último fue -lo debatimos aquí hace unos meses- la rocambolesca propuesta o maniobra que trajeron a estas Cortes para modificar
la ley de la sindicatura modificando el reglamento, para así censurar de forma indirecta a la anterior síndica de
Greuges.

Por otra parte, y siendo muy importante entrar en el contenido del informe, no
podemos abstraernos de una actuación reciente de la sindicatura que quiebra la confianza que este grupo
parlamentario había depositado en el actual síndic de Greuges: la resolución de una queja presentada por una asociación ante lo que ha supuesto un claro atentado a la libertad de expresión al censurar el contenido de una exposición fotográfica que debía celebrarse en el Museo Valenciana de la Ilustración y la Modernidad.

La respuesta que da la sindicatura es, para este grupo, cuanto menos
lamentable.
Con su respuesta, la sindicatura avala la censura con opiniones personales y sin ningún fundamento jurídico.
Bueno, lo cierto es que hay tres fundamentos.
Se hace mención a una sentencia del Tribunal Supremo, a otra del Tribunal Constitucional, se
habla de la propia Constitución, pero de la lectura de estos argumentos o fundamentos, parece que la conclusión que se sacaría es la contraria de la que saca el síndico.
O en todo caso, siendo generosos, diríamos que habla de otra cosa distinta.

Lo cierto es que con esa respuesta, en la que afirma que no guardaba la
adecuada proporción entre distintas formaciones políticas, la exposición, no sabemos si estaba considerando el arte o la neutralidad como algo que se
puede medir, pesar de esta forma, como si se vendiese al peso, o algo más complicado, que las noticias, que la realidad -porque estamos hablando de una exposición de algo que había acontecido en un año determinado-, que las noticias tienen que comportarse como si fuesen espacios gratuitos en
campaña electoral, en el que tienen un minutaje en función de los votos de cada formación política.

La neutralidad a la que alude el señor síndic es, desde mi punto de vista, que respetando los valores constitucionales en un
espacio público se puedan expresar libremente y sin censuras y, en este caso, a través de cualquier modalidad artística, todas las opiniones, como digo, libremente.

Lo cierto es que la actuación del síndico está justificando que un diputado provincial pueda censurar una exposición simplemente porque no le gusta el contenido.
Lo ocurrido es, por tanto, una
clara vulneración de los derechos, derechos que precisamente corresponde proteger al síndico.
Ese es su trabajo y, desde nuestro punto de vista, esto no lo ha hecho
usted como correspondía.

Decíamos que el informe permite disponer de una visión amplia de todo aquello que preocupa a muchos valencianos y valencianas.
Al
entrar en el contenido del mismo he de reconocer que en su redacción no se intenta difuminar o diluir los problemas denunciados.
Todo lo contrario.
Son muchos los apartados en los que el síndico, cumpliendo con su obligación, con su cometido, valora la situación coincidiendo con el denunciante y, como es su deber, propone a la administración correspondiente lo que entiende ha de ser la solución.
Valoración que en muchos casos coincide con lo que este grupo parlamentario viene
denunciando sistemáticamente.

Así, podemos recordar, por ejemplo, en el apartado de «enseñanza» -entrar en todos los apartados sería muy difícil por lo limitado del tiempo de que disponemos- y en él vemos que las quejas se incrementan respecto al año 2008, si bien los temas, y esto es destacable en casi todos los apartados, son
los mismos que en años anteriores, existiendo una total coincidencia entre las quejas de los
ciudadanos y lo que nuestro grupo parlamentario viene reivindicando en el
parlamento y que el
conseller niega sistemáticamente.
Sin embargo, vemos que los problemas que denunciamos son reales y que
el síndico los comparte: insuficientes plazas en escuelas infantiles públicas; centros docentes sin condiciones, los tantas veces denunciados por el
Grupo Parlamentario Socialista, barracones en los colegios; falta de
profesorado, educadores y otros recursos para la integración de alumnos de educación especial; falta de plazas para matriculación en valenciano; falta de celeridad en la sustitución de profesores y un largo etcétera.

Y coincidimos con el síndico cuando afirma, y es textual, en la página 166, que «indicamos a la conselleria que la educación que se ofrece a los alumnos en las instalaciones provisionales es, en
definitiva, una educación que de acuerdo con la propia normativa vigente, no es susceptible de alcanzar
el nivel de calidad previsto, derecho del que son titulares todos los menores
de nuestra comunidad».
O cuando el síndico, en la página 48, afirma que «La Generalitat debe incrementar el número de centros públicos de educación infantil».
También coincidimos cuando el informe de la sindicatura afirma en la página 57 que «un año más -y subrayo lo de “un año más” porque después haré referencia a esta cuestión- por parte de esta institución se ha venido instando a la Conselleria de Bienestar a que resuelva sin más dilación los expedientes que afectan a la tramitación de la ley de dependencia, pues los datos que manejamos desde esta institución, de los que siguen sin resolver, continúan siendo elevados, algunas quejas del año 2007 -dice la sindicatura-, lo que supone una demora de hasta tres años para percibir las ayudas correspondientes».
O cuando se pide reconocer las prestaciones económicas desde el día siguiente de la solicitud.

Por supuesto, también coincidimos cuando el síndico, ante las quejas que siguen en ascenso por las listas de espera en el ámbito sanitario, en la página 183, insta o pide a la conselleria que se agilicen las listas de espera en sanidad al objeto de garantizar una
protección integral de la salud.
O cuando se vuelve a recordar el mal funcionamiento del
sistema SAMU de atención extrahospitalaria o de transporte sanitario extrahospitalario.
O ante las múltiples quejas denunciando las necesidades en múltiples infraestructuras sanitarias en los distintos municipios de la comunidad,
en la página 200, y que se le pide a la conselleria que realice un mayor esfuerzo presupuestario.

Infraestructuras sanitarias, cuyas carencias son más evidentes en la atención a los enfermos mentales.
Como dice la sindicatura, la falta de recursos para
enfermos mentales es un problema constantemente evidenciado ante esta institución y son reiteradas las quejas que se reciben referentes a los problemas que
padecen las personas que sufren esta enfermedad.
Pero como dice el informe, al
momento de redactar el mismo, se está a la espera de la respuesta de la conselleria a la que, por otra parte, se le (inintel·ligible) .
.
.
con la mayor rapidez, crearse el mayor número de plazas para los enfermos crónicos.

Nos sirve este ejemplo para plantear una cuestión de fondo al síndico y de cuya respuesta dependerá que nuestra posición que, como establece el artículo 32 tenemos que manifestar en esta comparecencia y en este debate, sea
favorable o desfavorable al informe.
Del informe se desprende una forma
determinada de trabajar de la sindicatura en la que echamos en falta algunas
cuestiones que tienen que ver con el seguimiento real por parte de esta
institución del cumplimiento de las resoluciones.
Creemos que es importante clarificar y
hacer operativo el concepto «resoluciones aceptadas».
Por ejemplo, en la introducción, en el apartado 3 de la enseñanza, se afirma: «El grado de aceptación de nuestras recomendaciones por parte de la administración educativa, ha sido muy elevado, ya que de las 18 recomendaciones dictadas en
2009 han sido aceptadas, las 18.
» Sin embargo, vemos que algunas de las 18 quejas concretas del informe tienen
como respuesta de la administración de la Conselleria de Educación: «Las obras de construcción de un nuevo colegio en tal localidad, están incluidas en el plan Creaescola.
» ¿Es esa una queja resuelta?
¿Realmente eso es una queja resuelta?
Cuando se dice que «se acepta por la administración» o el otro concepto que también se utiliza, «cierre favorable al interesado, se solucionó», tras una resolución que se realiza ante la sindicatura y que esta dice: «problemática que esta institución ha abordado en numerosas ocasiones -es decir, que viene ya repitiéndose
(inintel·ligible) .
.
.

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Rafael Maluenda Verdú)

El senyor vicepresident primer:

Pregue que acabe, senyor Macià.

El senyor Macià Antón:

Sí.
Entenderá la presidencia, y pido su tolerancia, que un informe de la extensión del que tenemos ante nosotros, podamos sobrepasar en unos minutos.
Si no es así, dígamelo y termino mi intervención.

El senyor vicepresident primer:

No desperdicie.
Siga.

El senyor Macià Antón:

Usted sabe que yo espero la indicación de la presidencia.

Decía que «problemática que esta institución ha abordado en numerosas ocasiones» y que se refiere, en este caso, el ejemplo que estoy poniendo, a la sustitución del profesorado y de monitores o educadores en educación especial, y que solicita, la sindicatura, la elaboración y consecuente aplicación de una normativa.
No se dice que se sustituya al profesor.
Se pide que además de sustituir al profesor se establezca una normativa que permita prever que en
el futuro estas cosas no van a ocurrir, por la sensibilidad, la importancia que
tiene para estos críos la estabilidad y la relación que establecen con sus educadores.

¿A qué se está refiriendo cuando se afirma que se ha solucionado esa queja?
¿A que en la tramitación, como ha pasado el tiempo, se ha substituido al profesor o que se tiene
constancia de que se está elaborando esa normativa que también recomienda la sindicatura?
Porque de la lectura del informe en el que.
.
.
,
incluso en la memoria que nos ha resumido el síndico, prácticamente cada dos folios se repite una y otra vez las siguientes palabras: «Esta cuestión de la que ya dimos cuenta en el informe anterior», o «Un año más volvemos a solicitar a la
conselleria tal», «Habiendo recomendado nuevamente a la conselleria», «Son constantes las recomendaciones.
.
.
».
Se llega a la conclusión aparente o real de que son siempre los mismos problemas, posiblemente, en el
mejor de los casos, se resuelve la queja particular pero no parece que se
resuelva el problema.

Hay, por tanto, un problema de criterio en el seguimiento que pone en duda el
valor de este informe o la posible lectura clarificadora de este informe y, lo
que es peor, pondría en duda el trabajo de la sindicatura.

Termino.
En cualquier caso, son muchos más los ejemplos que podríamos poner pero termino.

De sus aclaraciones y respuestas, señor síndico, dependerá nuestra valoración.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies a vosté, senyor Macià.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Excel·lentíssim senyor síndic.

Membres de la mesa.

Senyors diputats i diputades, que hui estan acompanyant el síndic en esta compareixença.

Des del Grup Parlamentari Popular volem començar reconeixent el paper fonamental de la sindicatura com a institució en la nostra comunitat.
Volem reconéixer el paper que han jugat tant el síndic com els síndics adjunts que hui ens acompanyen en esta sessió de la comissió corresponent.
I, com no?
, vull significar el treball que s'ha manifestat en l'informe de tots els treballadors i funcionaris que componen la sindicatura des de l'últim funcionari fins al primer funcionari.

Jo crec que hui estem parlant de l'informe de l'any 2009.
Per això no vaig a perdre tampoc l'ocasió de dir-los als representants dels grups parlamentaris que el Grup Parlamentari
Popular se sent orgullós de la sindicatura, d'esta i de les anteriors; que no li tenim cap por, sinó tot el respecte del món; que ens agrada la institució i que l'entenem com a necessària per a un poble com el nostre.
I jo crec que hem tengut ocasions al llarg d'estos dies, i hui m'ha agradat vore el to del grup majoritari de l'oposició, que crec que, amb sentit comú, amb un grau de lleialtat com pot, però amb sentit comú, ha fet una exposició a on no ha arribat a utilitzar els qualificatius que jo crec que alguns líders temporals de l'oposició que tenim han dit al llarg dels últims dies sobre una figura com és la del síndic.

Jo crec que tenim de parlar de l'any 2009, que és el que vosté ha vingut hui a dir.
I de l'any 2010 parlarem quan corresponga, quan la institució presente el seu informe, i el valorarem i l'aprovarem o no l'aprovarem en funció del que diga eixe informe.
Però jo crec que hui ha ressaltat coses molt importants, com és la fortalea de la institució, la proximitat al ciutadà, i ahí la sindicatura ha fet un treball que, com diu l'informe, ha continuat progressant al llarg de l'últim any.
Per tant, el recolzament i l'acord majoritari que estes Corts tingueren al voltant de la figura del síndic està referendat en els èxits i en el treball que manifesta l'informe.
L'encert i el recolzament majoritari i ampli d'estes Corts són el recolzament i la manifestació àmplia de la societat valenciana d'haver estat d'acord amb el que està fent i treballant la sindicatura, que el síndic presidix i dirigix però, que al cap i a la fi, és el primer dels seus treballadors, junt amb tota la gent que fa possible que
esta gran institució continue desenrotllant la seua missió.

Vosté ha dit que ha creixcut, i aixina ho diu, la col·laboració amb les administracions públiques valencianes, amb les administracions locals, amb les administracions
educatives en tota la seua amplitud, i, és clar, amb l'administració pública, amb La Generalitat, d'una manera directa i clara.
Eixe creiximent significa que tots anem assumint
cada vegada més la voluntat de confiar en la sindicatura i de seguir les recomanacions que fa
la sindicatura.

Crec que vosté diu que han creixcut, i aixina se reflectix en l'informe, les investigacions d'ofici, i des del Grup Parlamentari Popular ho aplaudim, que se continue en eixa
direcció, però ha parlat de xifres molt concretes com és el descens que hi ha hagut en les queixes i en les sol·licituds presentades respecte a l'aplicació de la llei de la dependència, cosa que, des del Grup Parlamentari Popular entenem, que eixe decreiximent
d'eixes sol·licituds va acompanyat de que cada vegada va creixent el compliment i la
satisfacció dels usuaris amb la legislació, amb l'aplicació de la llei de la dependència.
(Remors)

I vosté ha parlat que han anat creixent les queixes referides a la hisenda pública valenciana, lògicament, en un moment socioeconòmic com el que estem vivint, també la sindicatura té de ser un fidel reflex del que està ocorreguent en la societat valenciana, i és absolutament lògic i normal que les reivindicacions i que les queixes en matèria de sensibilitat econòmica continuen creixent de manera contínua i de manera continuada.

Per tant, s'han parlat, i vosté ha dit, i l'informe aixina ho reflectix, que cada vegada més les reclamacions i les propostes que fa en este cas la sindicatura són més efectives, que cada vegada tenen major seguiment per part del conjunt de les
administracions públiques valencianes, i això significa que, a pesar del que alguns puguen creure o puguen intentar induir,
el treball que fa la sindicatura està arribant a penetrar en la societat administrativa de la Comunitat Valenciana i,
com no podia ser d'una altra manera, igual té que siga el poble més menut de la Comunitat Valenciana o el cap i casal el que siga el receptor, en
este cas, de les seues recomanacions.

Ha dit vosté que cap administració ha segut declarada hostil, i això és important en la línia d'actuació que ha tengut la sindicatura, però és molt important en la línia d'actuació que van tenint les administracions públiques valencianes.
Hi han informes anteriors a on no se donaven ja eixes
situacions.
Si entenem que la qualitat dels informes que fa la sindicatura cada
vegada va creixent, tenim d'entendre que, d'una manera lògica i coherent, les administracions públiques també van en eixa direcció.

I vosté ha parlat d'una cosa molt important, que jo crec que deu ressenyar i que ens agradaria que
hi aprofundira, en la col·laboració institucional de la sindicatura, mantenint la seua independència, els seus objectius i els seus principis, marcar d'una manera molt clara la col·laboració institucional amb altres institucions públiques i administratives d'àmbits territorials inferiors com puguen ser les diputacions provincials o puguen
ser els ajuntaments o se puga arribar a la col·laboració directa amb la societat civil, com molt bé ha manifestat vosté en el seu informe.

Entenc que la valoració.
.
.
, la valoració i el conjunt de la valoració d'un informe del calat, de la magnitud i del tamany que vosté ha presentat hui, no se pot fer mirant una única resolució.
Això és vore una visió irreal del conjunt de l'informe.
Un informe el conformen totes les decisions que n'hi han, tota la informació que està allí i a on se veuen reflectides totes les queixes i totes les propostes dels
ciutadans.

Quan els grups parlamentaris, que, al final, assumim la representació de la sobirania popular en la Comunitat Valenciana, diem que algunes, uns, i
altres diuen que moltes, de les queixes que se veuen, de les recomanacions que
n'hi han, responen d'una manera directa als plantejaments que fan, l'única cosa que estan evidenciant és la comunió, la coincidència i la realitat de l'informe.

Per tant, senyor síndic, des del Grup Parlamentari Popular, valorem que el que hui hem sentit ja ací, en la seua exposició, inclús el que hem sentit en l'exposició més coherent en algun cas i molt menys coherent en un altre, d'altres portaveus parlamentaris, l'informe que vosté fa reflectix la realitat de la societat valenciana, i eixe informe és absolutament coherent i correspon a la realitat que estem vivint.

El nostre grup va a recolzar l'informe que la sindicatura ha presentat, i sent un informe que és veritat que no difumina la realitat per a res, ni deu difuminar-la, i que
planteja els problemes que hui té la societat en les matèries i en les queixes que a vosté li han arribat, li dic que entenem que eixa és la direcció, creiximent i fortalea de la institució, creiximent i aproximació al ciutadà, i això, després, se va a vore reflectit en les queixes, en els problemes que arriben i també en les solucions.

Una sindicatura forta és un element de qualitat democràtica impagable per a una societat com la nostra.
Els elements estan tots, el
recolzament majoritari d'estes Corts a la sindicatura, en la figura, lògicament, del síndic i dels adjunts, però en la figura de la persona que representa la institució, li dóna una fortalea moral, per un costat, però, per altre costat, una fortalea política com a institució bàsica i pilar fonamental de l'autogovern dels valencians.

Per a acabar, en nom del Grup Parlamentari Popular li trasllade que els conjunt
de l'informe l'assumim i que anem a recolzar-lo.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies a vosté, senyor Serra.

Per a contestar les intervencions dels representants del grups parlamentaris, l'excel·lentíssim senyor José Cholbi, síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana, té la paraula.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Maluenda.

Contestant agrupadament, perquè s'ha vist ja des d'un principi que aixina anava a fer-ho, tinc de referir-me a la intervenció del representant de Compromís, el senyor Morera, el diputat Morera.

Jo tinc de dir-li, senyor Morera, que el més important en la vida, en la.
.
.
, és una bona informació, perquè d'eixa informació apareix la veracitat, i per a tindre eixa informació, doncs, es requerix ser molt objectiu i tindre coneiximent del que u fa i després valorar-ho.
Però disparar per disparar amb tal de fer soroll o amb tal de dir a vore si puc
arreplegar algun titular, ja que no arreplegue altres coses que em dóna la democràcia, doncs, a voltes és molt trist, però, bé, cada u és molt lliure de fer el que creu oportú i es veu també el tarannà d'unes persones a l'intervindre i el tarannà d'altres persones quan intervenen, a pesar que hi puga haver una discrepància lògica
(inintel·ligible) .
.
.

El xiquets que no tenen educació en valencià.
Tinc de dir-li, senyor Morera.
.
.
, (veus) vosté, que parla molt del valencià, que parla també en la meua llengua, que mosatros, qualsevol queixa, qualsevol suggerència que vinga referent a estes qüestions, és ràpida, àgil i eficaçment valorada i contestada.
Això, li podria donar com a exemple el nombre de contestacions, que estan ahí assenyalades, que s'han donat, més les entrevistes personals.

Vaig a dir-li que ens vam reunir, mosatros, cosa que vosté desconeix, no té tampoc per què conéixer-ho, amb el representant de l'Escola Valenciana, i caldria preguntar-los a ells com vam quedar.
Jo puc
dir-los-ho ja, satisfets.
I estem tramitant totes les queixes presentades pels
pares.
No n'hi ha ¡ni una!
sola queixa presentada per alguna persona de la Comunitat Valenciana que
es referixca a la nostra llengua que no vaja a ser atesa.
Totes les queixes
presentades pels pares.
I, a més, no descartem tampoc continuar fent les investigacions, les fiscalitzacions al
seguiment que siga necessari, just i oportú, per a que la Llei d'ús i ensenyament del valencià de l'any, si mal no recorde, 2003, perquè jo era diputat també en aquella època i vaig sentir gran satisfacció que s'aprovara, doncs, puga ser una total i absoluta realitat.
Jo el convide a vosté que també mos ajude en el camí de fer una tasca d'ajuda, de seguiment, de col·laboració, de sumar esforços i de prestar intel·ligència per a estes qüestions.
Li ho agraïxc en nom de tots els que creem fermament en la llengua valenciana i creguem que
en esta comunitat existixen dos tipus de llengües.

Per tant, la nostra consciència queda molt tranquil·la i està molt satisfeta.
No és només això, és que tinc de dir-li que en les administracions tant locals com autonòmiques, ahí estan els nostres testimonis del canvi de senyalitzacions, per exemple, de les
poblacions.
I podria ensenyar-li-ho, i estic a la seua disposició per al dia que vosté tinga una estona de temps, cosa difícil, perquè jo sé la gran responsabilitat que té i el molt treball que l'ocupa i el preocupa, però estem a la seua disposició, i puc dir-li que ho hem traslladat a les distintes administracions, fent en
cada moment una labor de seguiment.

I puc dir-li que en moltíssims casos hem trobat una contestació satisfactòria, i en altres casos no hem trobat una contestació satisfactòria.
Amb eixa objectivitat i amb eixa (inintel·ligible) .
.
.
i amb eixa honestedat, tinc de dir-li-ho, ser brutalment sincer.

Quant als arguments de les queixes, no obedixen a l'empitjorament del funcionament.
Vosté m'ha fet una reflexió que és la que, a primera vista i simplement, la pot fer una persona.
Amb més grau de queixes vol dir que l'administració funciona mal o pitjor.
Em pareix una argumentació digna de respecte i de consideració.
Si abans tenien vosté ics i ara tenen ics més setze, mire és que va més mal.
Mire, sent molt desmuntar eixa argumentació i vaig a donar-li la meua, no perquè la meua siga la bona i la verídica sinó perquè és la contrastada totalment.

Mosatros hem volgut que les queixes de les ciutadanes i els ciutadans d'esta terra tingueren una resposta immediata, àgil i que fóra eficaç.
Però al mateix temps, quan ens hem dirigit a les administracions, ja dic, autonòmiques, provincials.
.
.
a voltes hem rebut un silenci que s'ha allargat més de la data que li hem donat amb l'escrit, que normalment són quinze dies.
Nosaltres ens haguérem pogut estar quiets, de braços creuats, i haver resolt i dir: «Mire vosté, com no ens han contestat, donem per tancades les qüestions i el declarem a vosté hostil.
» Mire, no.

Què hem fet mosatros?
I ahí he de trencar una llança en defensa a tots els treballadors de la institució, als assessors, als adjunts, etcètera, a tot el col·lectiu i l'he de retornar als arguments molts clars que ha donat.
Done's compte que és el punt últim el senyor David Serra que ho ha fet, jo coincidisc amb això, ha fet el que és la realitat.
Mosatros hem utilitzat el telèfon, hem utilitzat les visites, hem utilitzat el contacte personal, hem
utilitzat els escrits.
Per què?
Vaig a ser-li molt clar i vosté ha de comprendre-ho i si no ho comprén jo també ho respecte o siga que vosté entendrà que no.
.
.
Que vosté ho comprén?
Molt bé, s'enriquix culturalment; no ho vol comprendre?
Ho sent molt, continuarà vosté en una altra galàxia.

Però el que he de dir-li és molt clar.
És que mosatros hem estat en contacte amb eixes persones, funcionaris i empleats
de la casa demanant unes explicacions de per què no s'havia rebut la contestació.
I vaig a dir-li-ho molt clar, a voltes alcaldes d'un signe o d'altre polític, perquè jo no mire de què signe són, en absolut, i no n'hi haurà ningun alcalde, ningun, o alcaldessa que li puga dir al síndic m'ha tractat d'esta forma o d'esta altra forma distinta per la meua adscripció ideològica o política.
En absolut!
 I si havera passat li dic que és alié a la meua voluntat i a una ignorància supina per la meua part.

Bé, a voltes eixos representants de l'administració local han dit: «És que ni m'he enterat, síndic, que ens haja enviat este paper, en rebem tants i tal.
.
.
» I jo els dic: «Fes el favor de buscar-lo, mira-ho, crida a qui cregues oportú i tal.
.
.
» I això ha fet que s'hagen resoltes moltes coses positivament i dic d'alcaldes o representants de l'administració d'un signe o d'un altre signe.
I després als ciutadans mosatros hem anat comunicant-los per propi telèfon, en la pàgina web també, de com estan tots eixos temes.

Vull que vosté ho comprenga i que valore o positivament o d'una altra forma, dubte que ho valore positivament, això ja és una cosa mental i és difícil d'agarrar i fer-lo canviar.
Però sí que he de dir-li que reconega, primer, l'esforç, l'objectivitat, l'interés del síndic, de tots els qui treballem i també, particularment, i vosté ho sap de sobra, d'este que li parla amb tot el cor de dir-li que és un gran defensor de la Llei d'ús i ensenyament del valencià i lluite i lluitaré per damunt de tot perquè tinga un tracte d'igualtat amb l'altra llegua també oficial de la Comunitat Valenciana.

Per tant, l'augment de les queixes ja sap al que obedeixen.
Obedeixen a una senzilla raó, que el síndic ha despertat, ha eixit del despatx i en les formes d'actuar, un major interés per part de la societat.
I ahí tenim inclús cartes particulars, que li ho puc demostrar, i ahí estan les queixes.
No són queixes per dir: «Mire vosté, és que jo, com no ho sabia, és que tal.
.
.
» No, no, no.
Hui han entrat i no és el que volem.
Jo voldria amb número tindre moltíssima més presència en tota la Comunitat Valenciana, li ho garantitze.
I estem fent un esforç enorme per a traslladar el nostre missatge, la nostra il·lusió a tots els ciutadans.
I li garantitze que mos resulta a voltes molt difícil.
Perquè en zones castellanoparlants, li parle claríssimament, al dir el síndic de Greuges, a voltes diuen «¿eso qué es?
».
No els entra, no ho entenen.
A pesar del que això suposa de la càrrega històrica que té el síndic de Greuges.
(Inintel·ligible) .
.
.
millor més defensor del pueblo.
Cal ser realistes, els costa molt, ens confonen amb el
que vosté es pot imaginar o no es pot imaginar.

I, per altra part, perquè costa molt, molt, amb els anys que està en funcionament la figura del defensor del poble, del síndic de Greuges, traslladar-lo a la societat.
D'ahí que nosaltres al fer eixos viatges, que no han sigut còmodes, li ho garantitze que no, eixos intercanvis amb les distintes autoritats,
amb les associacions, amb les plataformes, amb les agrupacions, etcètera, etcètera, mos ha donat un número d'augment de queixes, però de realitat social, que després hem trobat una resposta, la majoria de les voltes favorables a la queixa que s'ha presentat.
I eixa és la realitat, no mentre a més queixes més mal va l'administració, sinó entre a més queixes ha sigut major l'interés que el síndic s'ha pres per a anar traslladant-lo a la societat.

I li avance ja que en la pròxima legislatura quan mos vegem ací.
.
.
, democràticament jo espere que estiguen els que hagen d'estar, lògicament, els que mos vegem aquí tinga la satisfacció de dir-li que hem augmentat a muntó més les queixes.
Serà una gran satisfacció.
I puc dir-li que en este moment d'enguany ja estem superant amb molt, per què?
Pel nostre treball, per la nostra constància, per la nostra il·lusió i li diria que fins i tot que per la nostra abnegació, dic de tots.

Després, amb Canal 9.
Mire, jo vaig a contestar-li molt clar.
Vam fer una resolució mosatros.
Vam intentar, com en totes les resolucions, dic intentar com en totes
les resolucions, ser objectius.
La resolució està en la pàgina web, vosté la pot vore i ahí es pot fer el seguiment per tots els ciutadans i ciutadanes.

Però, ara jo li dic una cosa, senyor Morera, segons el Reglament de Les Corts a qui
li correspon la labor del seguiment, de control i de fiscalització de l'òrgan de Radiotelevisió Valenciana?
Li correspon, ni més ni menys a una comissió no legislativa permanent que porta el nom de «control de Radiotelevisió Valenciana».
Jo li suggerisc que a través de la Comissió de Control de Radiotelevisió Valenciana vagen vostés fent el seguiment i vagen aplicant tots els seus coneixement perquè les nostres resolucions, que creuen que han sigut bones i positives, puguen
portar-se a feliç terme.
Li ho recomane, per això està la comissió.
I no faig ninguna crítica a la comissió, simplement que per això està una comissió com pot haver-ne una d'agricultura, per a temes agrícoles, i una altra de medi ambient.

El pla eòlic.
En el pla eòlic el síndic va recomanar la paralització de la zona 9 i 14 del pla eòlic en els casos en què existia una intervenció judicial, judicial, que vosté ha estat dient-ho ara i fa un assentiment amb el seu cap i amb la seua mà, cosa que, home!
, demostra que coincidim, crec jo.
Coincidim, però no podem mosatros intervindre.
I sap per què no podem intervindre?
Mosatros podem intervindre en tota la majoria de les
coses, però quan un tema està ju-di-ci-a-lit-zat, com este, i que vosté assentia, no podem intervindre.
Per tant, la contestació queda molt clara.

També totes les queixes que s'han presentat i seguirem fent-les, tret que n'hi haguera alguna.
.
.
no sé, encara no n'han rebutjat cap, i donant-los el tràmit que crega.

Senyor Morera, vosté me coneix i sap que no està en la meua forma de ser enganyar-lo, ni molt menys.
I li dic que jo no he mirat
mai l'administració si l'està dirigint un partit o està dirigint-la un altre, ni cap d'ajuntament.
En veritat, hem mirat l'assumpte en si i hem intentat donar-li eficàcia i donar-li agilitat.
De veritat, i he de donar-li també la reflexió i portar-li-la al senyor Macià, que després li ho diré, però ja li ho avance, que podré discrepar amb ell en algunes coses, és natural.
Però m'ha agradat moltíssim el seu comportament, la seua cavallerositat i el saber ser, que és molt important, dins de la discrepància lògica i natural que puguem tindre les persones i que ens hem demostrat i que ha
sigut patent.

Puga estar vosté tranquil, senyor Morera, li ho dic com ho sent, jo sí que ho estic, que amb mi trobarà i amb nosaltres un col·laborador.
Un col·laborador que intentarà ser eficaç, li ho torne a repetir.
I que, a la millor, alguna volta, mos podrem enganyar o
no encertar o no haver-ho fet bé, és possible, és possible que puga donar-se algun cas, no dic que no, som humans i prou ho
sents si alguna volta no ix la cosa com voldries que ixquera, però ganes d'afavorir a ningun grup polític en absolut, tot el contrari.
La nostra gana està en servir a la Comunitat Valenciana i a les persones que en ella habiten.
Moltíssimes gràcies, senyor Morera.
I espere que les meues paraules, des de la discrepància lògica i natural, tinguen la seua comprensió.
Molt agraït per la seua intervenció.
Gràcies.

I després passe a contestar-li al portaveu del PSOE, a l'il·lustre diputat senyor Macià.
Senyor Macià, li reitere la gratitud, la gratitud per la seua forma, pel seu estil, i que no
pense ningú que al dir això estic llevant-li cap d'argument.
Podem discrepar al cent per cent, però quan hi ha una forma de ser normal, elegant i amb classe cal reconéixer-la siga cadascú del partit que vullga.

L'informe de 2005 pel qual vosté m'ha preguntat i de 2006, 2007 i 2008, jo no he sigut hui convocat per defendre'ls; he sigut convocat per a defendre el de 2009.
Si havera estat convocat per a
defendre els informes dels anys anteriors pot estar segur que, equivocada o
encertadament, jo havera vingut amb els informes totalment preparat.
Ni tampoc
sóc per a defendre els d'enguany, estem en l'any 2010.
Són els de 2009, que a més els he deixat a vostés ja tot el resum, que crec que és prou objectiu i més.

Desconec honradament, i ho manifeste, el fons de per què no han sigut convocats els síndics.
Ho desconec igual que vosté, ni més ni menys, ni menys ni més.
Perquè si vosté no recorda mal, i estic segur que no recordarà mal, jo estava aquí també de diputat i en un lloc de la mesa i no conec el tema amb més detall.
Haurà sigut qüestió del que haja sigut, però si ho coneixera li diria: «Mire, ha sigut per això o per allò altre.
» Però no ho sé i com no ho sé no puc contestar-li com seria el meu gust.
Li conteste des del 2009.

Vosté sap que el síndic compareix a la comissió quan és convocat.
Jo presente el meu informe i quan la presidenta o el president
poden, dins el seu calendari, i que en este cas sempre amb interés i fa més d'un mes, jo vinc, comparec, perquè he sigut convocat.

Seguiment del compliment de les resolucions del síndic.
Mire, el personal que nosaltres tenim en el síndic, -alguns diuen «sindicatura» per ser un òrgan unipersonal el síndic-, cap personal del síndic impedix a voltes fer un seguiment total i absolutament exhaustiu de queixa
per queixa de les més de tres mil cinc-centes, quasi tres mil sis-centes queixes que hi ha amb sols
deu assessor.
Jo he demanat, com comprendrà, també més gent, però les condicions hui no estan molt per a cobrir necessitats i a voltes coses que
serien molt justes.

Cada sis mesos mosatros mos posem en contacte novament amb l'administració per a anar veent com s'ha anat avançat.
Tenim conversacions personals, per telèfon, amb assistència física, etcètera, etcètera.
I volem que el seguiment es produïsca contínuament i constantment.

I puc dir-los que dins dels escassos mitjans que tenim, estem seguint-los.
Porta moltes hores, honradament, porta moltes hores, porta molt de temps, però eixa, dirà vosté, «eixa és la seua obligació».
En efecte, és la nostra obligació, i per això mosatros la complim.

Hi ha problemes que, indubtablement, se solucionen en l'acte, immediatament.
És senzill.
O siga, ho veus molt clar que en una població falta en un PAI una cosa determinada, el contestes immediatament.
Hi ha altres
coses que es tarda molt de temps perquè hi ha molt de paper i hi han moltes consultes a fer.

Hi ha altres problemes, honradament, que és impossible solucionar d'immediat, però se solucionaran quan tinguem la documentació oportuna.
Per exemple, en la construcció d'un nou col·legi, hi ha una tramitació d'expedient, es dóna la contractació d'obres i es donen (inintel·ligible) .
.
.
o construcció del col·legi.
Això, encara que no ho parega, porta -i vosté ha sigut un alcalde, i almenys en el que jo el coneixia, un bon alcalde-, porta mesos acabar-ho.
Aleshores, com vosté comprendrà, no dura un dia ni una setmana, dura un temps, que un voldria que fóra inferior, però la realitat que mos desafia és eixa.

El síndic també es posa a disposició de Les Corts perquè les compareixences en aquesta Comissió de Peticions siguen més freqüents.
Mire, el nostre desig seria que no fóra una volta a l'any.
I dirà: «Què vol vosté entrar dins del que li puga dir vosté, o el senyor Morera, o el senyor Serra.
.
.
» Mire, per a això estem.
A mosatros mos agradaria que si poguera haver una reforma del Reglament
de Les Corts, que es tinguera en compte de dir: cada sis mesos, sis mesos.
Per
què?
Perquè si mosatros estem equivocats o enganyats en alguna cosa, les paraules de vosté mos servirien a la millor per a canviar algun rumb, que a mi em vénen molt bé.
Jo tindre una crítica, no em sap mal.
Al contrari, és que l'agraïsc.
I més, quan veus que és una crítica raonable, objectiva, sentida, argumentada, jo l'agraïsc.
Mire vosté, ahí la deixe damunt la taula: cada sis mesos, com si volen cada tres, a la
disposició de tots vostés.

I dir-li també que, personalment -ho sap i de sobra-, que estic a la seua disposició, però institucionalment, a la seua; a la del grup que vosté tan dignament representa, dir-los que les portes del síndic estan obertes.
I bé vinguen vostés o bé vinguem mosatros d'allà cap aquí estarem sempre disposats a un diàleg que siga fruit de la intel·ligència, de la cordialitat i que busque el bé comú i el més positiu.

I hi han altres qüestions de més actualitat, m'agradaria ser molt més ampli, però donat que no estem dins de l'any este, però dir-li que també són motiu de reflexió, de meditació i que a tots mos agradaria sempre encertar en les qüestions.

Moltíssimes gràcies, senyor Macià, i gràcies al seu grup.

I al senyor David, primer, reiterar-li, com no pot ser d'altra manera, el seu to, eixe to tan moderat, eixe to tan assentat, eixe
coneixement que vosté estava explicant-mos i que coincidíem.
.
.
Bé, hem coincidit.
M'alegre moltíssim.

I entrar-li a detallar una a una les raons que vosté ha donat, pareixeria un halago massa gran.
I crec que vosté permetrà que ho deixe estar i ho ressumisca només amb una paraula: gràcies.

I dir-li que això mos estimula i mos reconforta.
I dir-li també que tot això mos porta a adquirir el compromís més gran, si cap, de continuar treballant amb l'entrega, amb la imparcialitat, amb l'objectivitat, i li ho dic totalment convençut, totalment i absolutament convençut.

No hi ha força humana -li ho torne a repetir- capaç de fer-me canviar un criteri que jo considere que siga just.
I si en este cas és una conselleria, que a la millor algunes resolucions meues no els han agradat,
estic segur.
.
.
I aquí ha hagut algun il·lustre periodista que recorde que citava.
.
.
diu: «El látigo de los consellers.
» I dic «il·lustre periodista» perquè de veritat ho és.
Imagine vosté l'apreciació que donava.
No es tracta de ser látigo o no látigo, es tracta de vore les coses amb objectivitat i amb neutralitat.
I quan n'hem tingut de donar, n'hem donat positivament.
I quan s'ha hagut de fer una crítica molt seriosa a la conselleria, siga la que siga, no m'importa, s'ha fet exactament igual.

I sí que vull agrair-li i subratllar una qüestió, que és quan diu: «Este és un informe global, que no és d'una sola cosa.
» És un informe global, que ahí n'hi ha part, i porta moltes hores de treball.
I ahí està el DVD que porta el resum del que és tot el contingut, que a més no tinc inconvenient en deixar-los el resum, el gran que és, però no hem fet una gran tirada per qüestions econòmiques.
Aixina de clar parle.
Si no, haguérem fet una tirada de 200 o 500.
Hem hagut d'anar al més reduït i que arreplegara substancialment més els temes.

Dir-li a vosté que és un juí el que estem emetent de l'actuació d'un any.
I puc dir-li -i ahí estan els síndics- que jo estic orgullós, orgullós a muntó, de la labor que hem fet els síndics que formen part del síndic, orgullós.
Perquè, a més, hem passat ja fins i tot el terreny professional per a entrar en un terreny d'afecte, de carinyo, dins de les pròpies i lògiques discrepàncies que puguem tindre com a persones.
Però jo, tot això, tinc de dir-los que ha sigut positiu.
I a més, els treballadors que no han parat un sol moment de prestar la màxima atenció.

I dir-los també que l'oficina -que estava implantada, però que hem augmentat- d'atenció al ciutadà, tinc no cartes, cartes vàries, i telefonades i resolucions de l'àmplia satisfacció que tenen de la forma que són atesos.
Estes coses són les que em fan sentir legítimament orgullós i satisfet.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora María Milagrosa Martínez Navarro)

La senyora presidenta:

Muchas gracias.

Señor Morera, cinco minutos.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Efectivament, senyor síndic, el to del Grup Compromís no pot ser el mateix que el to de la intervenció del senyor Serra, perquè mosatros som crítics, som crítics en algunes coses i, sobretot, en l'actuació més activa, més dinàmica, més viva, més operativa que havia d'haver tingut la sindicatura de greuges.
Creiem que tenim el dret de ser exigents
en l'actuació.
.
.
, sobretot perquè hi han coses que ens sorprenen, ens sorprenen moltíssim.
I, per tant, mosatros no volem una sindicatura de greuges adormida i poc
exigent amb els poder públics.

Diu vosté que l'increment de les queixes és per la gran activitat que ha tingut la sindicatura de greuges.
Nosaltres també considerem que l'increment de les queixes es deu, en gran part, a la insatisfacció constatable dels ciutadans respecte els poders públics.
I davant això, nosaltres considerem que la sindicatura de greuges havia d'haver tingut una actitud més ferma.

Però, bé, jo li propose hui ací que la sindicatura òbriga procediments d'ofici en dos temes que a nosaltres ens semblen preocupants.
I com que a vosté també li semblen preocupants, que s'ha fet un gran defensor del valencià, de la llengua valenciana, considerem que no pot obviar una realitat existent,
que després de vint-i-cinc la discriminació als valencianoparlants siga tan evident i constatable, i és el moment d'actuar.

Perquè com vosté m'ha convocat que li done informació, jo ja li dic: la Conselleria d'Educació no està fent el que cal fer per a catalogar de forma eficaç i eficient les places de secundària per a donar cobertura als drets dels xiquets que passen de l'educació primària a la secundària als instituts, siguen públics o concertats.
Jo crec que a vosté li ha de preocupar que després de tants anys d'autonomia i de democràcia, només el 18% dels joves valencians estiguen escolaritzats també en la seua llengua, la llengua que sol·liciten.
Crec que això li ha de preocupar.

I, per tant, eixos 80.
000 joves que veuen lesionats els seus drets lingüístics mereixerien ja hui ací que el Síndic de Greuges anunciara que va a obrir un procediment, un procediment, de motu proprio, per a investigar la situació, perquè és ara quan la conselleria hauria d'estar catalogant les places per a donar cobertura als drets dels nostres joves,
en definitiva, perquè planificara per a tots els alumnes de primària que han estudiant en valencià les places oportunes.
M'agradaria que vosté hui ací tinguera un compromís en eixe sentit.

Però, clar, per suposat que ens agradaria arribar a un acord per a modificar el
reglament i que el síndic de Greuges o els adjunts pogueren comparéixer amb major assiduïtat a estes Corts.
Perquè, clar, en quinze minuts, deu minuts d'inici i.
.
.
, és molt difícil resumir tot un informe estens i detallat que vosté mos ha presentat.

Però mire, jo vull fer-li costat a.
.
.
crec que amb un exemple serà clar el que està passant en la sindicatura, de poca exigència.
Vosté va presentar una queixa a Radiotelevisió Valenciana perquè fera un esforç perquè s'assegure la lliure expressió, la pluralitat social, cultural, ideològica i política existent en la societat valenciana i que se garantisquen, igualment, els
drets de tots, la pluralitat i.
.
.
Mosatros ho vam assenyalar positivament.
Jo
vaig fer declaracions positives sobre això.

Però sap vosté com ha quedat això?
Sap vosté com ha finalitzat tot eixe expedient?
Amb una frase que diu vosté en el seu informe, que diu: «Finalment, Radiotelevisió Valenciana ens va informar que acceptava les recomanacions realitzades des d'esta institució, i ens va agrair el suport per la millora del servici públic que prestava el grup Radiotelevisió Valenciana.
» No han fet res, no han fet res.
És que el senyor director de Radiotelevisió Valenciana no compareix en la comissió, el passat dia 23 no compareix.
I hui, ara en la junta preguntaré, perquè vam quedar que se farien les gestiones oportunes perquè compareguera, que se faça una comissió de Radiotelevisió Valenciana, perquè si no, no només els xiquets valencians, els 80.
000 xiquets valencians que volen estudiar en
valencià, tenen lesionats els seus drets, sinó que, en este cas, els drets dels diputats són lesionats habitualment.
I si no compareix, què fem, què fem?
Al final, el que passa és que se van devaluant les institucions, se va devaluant el rigor i, al final,
només mos queda la via judicial.
Queda la via judicial, que no és un via que jo recomane políticament, però, per desgràcia, els diaris van plens de problemes.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Morera.

El senyor Morera Català:

.
.
.
de l'administració valenciana en la justícia.
I eixe no és el camí.
Resolguem els problemes abans, prèviament amb una actitud activa, i no esperem que siga la justícia la que tinga de posar cadascú al seu lloc.

El senyor Macià Antón:

Muchas gracias, señora presidenta.

En primer lugar, (veus) que cuando decía que el PP se sentía orgulloso de este y de todos los síndicos, debería tener un poco de memoria.
No se entiende muy bien sentirse orgulloso no
renovar en su momento, después de un pequeño rifirrafe, al anterior síndico Del Rosal.

Después, en el año 2001, le recuerdo que reprobaron -creo que sentirse orgulloso y reprobar son conceptos distintos- reprobaron a la anterior síndica.

Después intentan reprobar nuevamente, de una forma, como decía anteriormente, un tanto rocambolesca en esta comisión a la síndica también.
Y no recibir a la síndica en el 2006, 2007 y 2008 para que dé la información correspondiente al trabajo que viene realizando la sindicatura, tampoco creo
que sea para sentirse.
.
.
bueno, una prueba evidente de sentirse muy orgulloso
de esa situación.

Yo me reafirmo.
El convencimiento que tenemos en nuestro grupo es que el
gobierno del Partido Popular sigue sin considerar las resoluciones de la
sindicatura.
Eso sí, da la impresión de que ha conseguido un síndico que evita declarar hostiles a las administraciones, incluso a aquellas que
no le responden.
Y yo creo que ahí es donde está el tema, y voy a centrarme en la cuestión más importante.

Lo que tenemos que aclarar es: y si se hace que aparezca en el informe.
O sea,
qué es lo que se entiende cuando algo se ha resuelto o no se ha resuelto, porque si
no, parece que estamos en el mejor de los mundos, donde el síndico llama por teléfono, manda unos SMS al conseller y el conseller le dice: «Todo resuelto.
» Todo resuelto.
.
.
¿Eso no es un problema de medios?
Tampoco es un problema de motivación o de interés, que yo lo presupongo y estoy seguro que es así, del actual síndico y de su equipo.
Es un problema de.
.
.
, bueno, pues de organizar el trabajo de la forma que corresponda o, al menos,
si eso se hace, trasladar al informe que eso se está haciendo.

Puedo poner dos ejemplos, hay una.
.
.
, y además una queja de oficio del año 2008, la número 3, sobre menores con trastornos de conducta.
Es un tema importante que
afecta a muchas familias, y que la sindicatura hace un informe y unas
recomendaciones muy bien fundamentadas, -ocupa varios folios en la memoria resumen, por tanto, tenían su extensión- en la que se pide a tres consellerias que se coordinen -educación, servicios sociales, sanidad- para atender.
.
.
y proponen una serie de medidas, yo creo que muy correctas y, además, interesantes y adecuadas, para poder trabajar en la solución de ese problema.
.
.
Y qué, ¿qué respuesta ha obtenido la conselleria.
.
.
, -perdón- la sindicatura de esa recomendación que se pide?

La única conclusión que se saca es que la sindicatura tiene buenos técnicos; han sido sensibles a un problema que tiene la sociedad valenciana que se
le ha denunciado reiteradas veces; que se han puesto en contacto con las consellerias, y ahí se acabó, al menos, en la información que disponemos, se acabó el interés o la motivación por resolver un problema de los valencianos.

No lo he comentado antes también por falta de tiempo, pero de pasada, yo suscribo las palabras que se han dicho
anteriormente, o sea, parece una broma, o sea, que ante.
.
.
, nosotros suscribimos las recomendaciones que hace la sindicatura a
Radiotelevisión Valenciana, todas, las suscribimos todas, cuando se pide.
.
.
todo no lo voy a repetir por falta de tiempo.
Pero, claro, es que la respuesta
de Radiotelevisión Valenciana es que aceptaba las recomendaciones realizadas y, encima, -a mí esto me resulta un poco cínico- agradece el apoyo de la sindicatura para mejorar un servicio público.

Bueno, yo entiendo que usted se sentiría halagado cuando recibió esa respuesta.
Pero los que vean Radiotelevisión Valenciana no saben que usted mandó un escrito que no.
.
.
porque por los hechos, desde luego, no van a tener posibilidad de saberlo.

Por tanto, repito, no es sólo interés, falta de medios; es que hagamos operativo el sistema de funcionamiento y que
sepamos realmente si la sindicatura está cumpliendo su papel o no lo está cumpliendo.

Y he dejado para el final, pues porque es más cercano en el tiempo, ese hecho reciente.
.
.
, hablamos de ese hecho reciente que no corresponde efectivamente a la memoria
del 2009, por supuesto; pero que es muy importante, porque afecta a la
confianza, o no, con la persona que está al frente de una importante institución, que representa a las Cortes Valencianas en un trabajo fundamental.
.
.
y que usted mejor que nadie conoce.
Yo decía antes que ese hecho, esa resolución quebraba la confianza del Grupo Parlamentario Socialista en la sindicatura.

Entendemos que el trabajo hay que valorarlo en conjunto.
Hoy podemos valorar la
memoria y el trabajo que usted ha realizado desde que fue nombrado síndico, pero también hay que valorar esta cuestión.

Hombre, usted habla de que va a reflexionar.
Reflexione rápido, porque, claro, no nos pida que esperemos su reflexión para tener que decidirnos.
Yo le pido que aclare.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Macià.

El senyor Macià Antón:

.
.
.
que aclare qué ha ocurrido con esta situación, para ver si podemos seguir confiando, o no, con la figura de un síndico independiente y que va a trabajar por todos y cada uno de los valencianos
y valencianas.

La senyora presidenta:

Señor Cholbi.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Vaig a.
.
.
, per a la contestació, en l'ordre que s'han presentat les qüestions.

Per Compromís, l'il·lustre diputat senyor Morera fa una reflexió sobre el dret a l'exigència, si jo no he pres mal la nota.
I que crec que sí, és veritat, tenim dret a ser exigents, i tots tenim dret, també, a ser exigents amb tots els poders públics de l'administració, siga local, autonòmica i inclús nacional, que aleshores ho traslladarem a través del Defensor del Poble.

Vosté m'ha fet una reflexió perquè iniciara, poc més o menys, un expedient, pel procediment d'ofici, per a l'actuació de la Conselleria d'Educació en el tema del valencià.
És aixina, senyor Morera?
(Veus) Doncs he pres bé la nota.
Jo he de dir-li que mosatros, totes les coses que han vingut, han
segut traslladades, i moltes les hem iniciades mosatros, no en un cas d'una investigació, sinó detectant que en tal lloc hi ha tal cosa; en l'altre, hi ha una altra, eh?
, i hem incorporat un número important.

No obstant, la seua reflexió jo la tinc en compte.
I com la tinc en compte, doncs continuaré mantenint contactes amb assemblees, plataformes, organitzacions, associacions,
federacions que estiguen interessades en esta qüestió, perquè, en definitiva, la majoria d'elles, sumant-ho tot, representarien l'ampli col·lectiu que volem el valencià, diguérem.

Tercer.
Tinga vosté, perquè ho he dit abans i ho torne a dir ara, la seguretat que el sent i el vull.
I,
per tant, no té soles 22 anys o 23, sinó, des del 2003.
.
.
, jo quan ho pose al meu informe, dic «fa més de vint anys».
Estem a l'any 2010, doncs eixos anys són els que porta la llei d'ús i ensenyament.

Amb un dia o amb dos o tres mesos no ho podem fer tot.
Però ja és satisfactori vore un augment que ha hagut de valencianoparlants en els col·legis.
Però sí que li conteste amb molta tranquil·litat que, a més de les gestions que li he dit que continuem fent amb eixes entitats i
associacions, vosté, senyor Morera, i el seu grup també tindran cabuda en el diàleg amb mosatros les voltes que vullguen, quan vullguen i quan el treball dels
dos mos ho permeta.
Ja ho sap que li ho dic i compliré la meua promesa formalment.
Quan vostés vullguen podem tindre un canvi d'impressions, la qual cosa no vol dir que coincidim plenament en el tema: podem
coincidir o no coincidir.

I n'afegiré una altra que vosté no me la feta, però que la pose dins d'això.
Dir-li que també iniciaré un contacte amb la conselleria i amb els òrgans oportuns de la conselleria per a parlar quant més millor d'este tema i intentar on hi hagen problemes solucionar-los si entra en la mesura
del possible.
Crec que li he donat una contestació àmplia i exhaustiva a la seua inquietud, que la compartim molt.

I després, ha tocat un altre punt, que ha segut, altra volta, em pareix molt bé, cada un en el seu temps diu el que creu, que ha segut la Radiotelevisió Valenciana.
Mos ha llegit l'escrit de contestació en què acceptaven la nostra recomanació i mos donaven més o menys les gràcies.
Jo, com comprendrà, l'escrit d'una altra persona no sóc jo qui el fa; és eixa persona que representa a una institució la que demostra la seua voluntat des d'un sentit o en un altre sentit.

El que sí que jo els demane, senyor Morera, dit amb la màxima exigència, però amb tot l'afecte siga dit, és que la comissió de control és la que té eixe compromís i és la que té eixa labor de controlar i de fiscalitzar i, si no vénen, vosté comprendrà que el síndic no té les atribucions ni les facultats, en cap moment, per a dir-li al director de
radiotelevisió, «anem a reunir a la comissió de control de radiotelevisió».
Però, qui sóc jo per a este tema!
Home, un pot estar un dia un poc marejat, però és que això ja no és marejat; això ja és eixir-se'n a l'estratosfera, o siga, que ja és passar-se'n un poc, o siga, que no, no seria per ahí.

I al senyor Macià, altra volta, moltes gràcies.
I dir-li que de l'informe de.
.
.
És que m'agrada molt com parla el senyor Macià, honradament, o siga.
.
.
i, escolte, no sé si li agradarà que ho diga a unes persones d'un partit determinat o no, però jo he de dir-ho perquè és just que ho diga, i en pau.

Quan vosté parla dels trastorns de conducta i de l'informe que n'hi ha sobre el particular, jo he de dir-li que me l'he estudiat per moltes raons, i vosté, a més, trobe que sap alguna cosa d'eixe tema.
Unes raons que són les institucionals, que m'obliguen a estar al corrent de tots i cada un dels papers que hagen en la
institució.
I, per l'altra part, quasi jo diria per uns temes ja de proximitat, inclús de persones molt pròximes i tal, i que un coneix esta situació i sap com de trista és eixa situació per al que la té i per a l'entorn que la rodegen, diguem, familiar o les persones més volgudes.
Vosté, com a psicòleg, sap de què estic parlant-li molt bé, i faria falta també un psiquiatre, però amb un psicòleg n'hi ha més que suficient per a saber el que estic dient.

Aleshores, dir-li, que què ha passat?
Això és el que dic jo, que què ha passat?
Per què no hi han més places?
Per què no hi han més oportunitats?
Se n'han fet més, eixa és la veritat.
Negar-ho, seria negar l'evidència.
En molts centres de salut s'han dedicat sales especials i tal per als trastorns de conducta o malalties psíquiques que puguen haver-hi, i se n'han fet; però no se n'han fet prou.
Hi ha un col·lectiu molt gran que està sofrint horrors i que ha d'anar a voltes a la privada, perquè amb la pública no té prou; i després d'anar a la privada, ha de tornar altra volta a la pública.

Coincidisc amb vosté que fa falta molta més qualitat -i ho subratlle al 100%- i més quantitat; però també es necessiten -i no vull defendre en este cas a la conselleria, sinó ser realista- molts més mitjans econòmics, perquè el tema de sanitat és un fons tan gran que quasi un no pot arribar mai al que es necessita per a
poder atendre totes les necessitats.
I aquells que utilitzem la sanitat pública sabem a voltes el que suposa la llista d'espera i certes malalties; però també reconeguem que hi han esforços.

Els problemes de la conselleria, i també es referia vosté en un apartat, que he de dir-li-ho, que el síndic necessita un suport dels diputats.
Jo necessite el suport de vostés.
Per què el necessite?
Per a vigilar el compliment de totes les nostres recomanacions.

Jo comparec aquí per a informar i, al mateix temps, també, els ho dic com ho sent, per a aconseguir el seu suport.
I si u diu una cosa.
.
.
, doncs no és encertada, com estic segur que alguna no l'hauré feta encertada, doncs que vostés m'ajuden, parlen, mos mirem a la cara com mos hem mirat tantíssimes voltes i amb un diàleg fluid, podrem almenys fer coses que siguen per al que tots estem aquí: treballar per a lluitar i defendre els drets i les llibertats de tots els
ciutadans i les ciutadanes.
És el que havia de dir-los.

Moltes gràcies, senyores diputades, i gràcies, senyora presidenta, per la seua amabilitat i atenció.
Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias, síndic de Greuges.
.
.
, als síndics dels grups parlamentaris que mos acompanyen, representants de la Comissió de Peticions.

I no havent més assumptes a tractar.
.
.
, señores, se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 34 minuts)