R\_32\_Economia%7834528799%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 12 de febrer de 2019.
Comença la reunió a les 10 hores i 34 minuts.
Presideix el diputat senyor Jorge Bellver Casaña.
Reunió número 32.

El senyor president:

Senyora secretària, si és tan amable de comprovar si hi ha quòrum, i començaríem la comissió immediatament.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltíssimes gràcies, senyora secretària.

Informe de fiscalització del compte general de La Generalitat corresponent a l'exercici 2017 (RE número 120.
072) que inclou l'informe de fiscalització de la Ciutat de les Ciències, SA (RE número 111.
423), de la Fundació Palau de les Arts Reina Sofia (RE número 111.
734); del Circuit del Motor i Promoció Esportiva (RE número 113.
355); de la Fundació per al Foment de la Investigació Sanitària i Biomèdica (RE número 113.
686); de la Societat Anònima  de Mitjans de Comunicació de la Comunitat Valenciana, SAMC (RE número 114.
962); de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, CVMC (RE número 114.
963); de l'Institut Valencià de la Joventut (RE número 116.
334); de l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries (RE número 118.
498); del Consorci Hospitalari Provincial de Castelló, despeses de personal (RE número 119.
029) i de l Consorci Alacant 2011, 2014 i 2017 - Volta al Món a Vela (RE número 114.
464), corresponents a l'exercici 2017.

El senyor president:

I, ara, passem al primer punt de l'ordre del dia, que és la lectura i aprovació de l'acta de la sessió anterior.
Si no n'hi ha cap aclaració ni cap inconvenient per part dels grups parlamentaris, la donarem per aprovada.

I, ara, passem ja al punt dos, que és l'informe de fiscalització del compte general de La Generalitat corresponent a l'exercici 2017 i tots els seus informes complementaris.

Per tant, senyories, com saben, anem a tindre una intervenció del síndic sense límit de temps i, després, segons allò acordat pels portaveus dels grups parlamentaris, n'hi haurà una intervenció de menor a major per part dels grups parlamentaris de.
.
.
, ¿hem dit deu minuts?
, i una segona per a les rèpliques de huit minuts.

Per tant, done-li pas, per favor, al síndic.

Molt bé, senyor Cuquerella, com ja hem explicat als grups parlamentaris, i segons l'acord que han pres, vosté tindrà una primera intervenció sense límit de temps -com sap-; després, n'hi haurà una intervenció dels grups parlamentaris de menor a major per un temps de deu minuts; posteriorment, vosté contestarà; i un torn de rèplica per part dels grups parlamentaris de huit minuts.

Per tant, senyor Cuquerella, quan vullga té vosté la paraula.

El senyor síndic major de Comptes:

Moltes gràcies.

Bé, anem a intentar sintetitzar el més important d'un munt d'informes que anem a presentar hui perquè estarà tant l'informe del compte general de La Generalitat i tots els seus ens, com també el compte general de les entitats locals, en este cas de l'any l'anterior que és l'últim que teníem, i el d'universitats i cambres de comerç.

Clar, intentaré fer una síntesi molt semblant a la síntesi que ja tenen en el volum 1 de l'informe, que des de fa anys tenim el costum de dedicar un volum 1 com a síntesi de tot l'informe complet.
Vullc començar fent una menció a algunes novetats de la llei de la sindicatura que afecten a estos informes.

Per un costat, l'article 9 el que fa, bé, recorda que la fiscalització dels comptes generals ja van ser presentats per la conselleria abans del 30 de juny, tal, i prèviament haurà de ser aprovat per ple del Consell.
Especialment, el que volia ressaltar d'eixe article és el que ve ara.
Clar, això suposa que nosaltres assumim el repte de fiscalitzar-ho abans del 31 de desembre, i a la vista de l'informe que nosaltres fem és el que els parlamentaris poden valorar quina ha sigut la gestió del govern.

Per tant, en el fons el nostre informe no és un informe que haja de ser aprovat o no, és un informe que ahí està, nosaltres el presentem, el publiquem, i vinc ací i el torne a presentar, però en el fons açò el que ha de servir és com a eina perquè vostés es facen una idea de la gestió, ¿val?
Per tant, jo ací no vaig a poder dir molt més del que ja està en l'informe.

Una altra de les coses que vullc comentar de la nova llei és que el nostre àmbit subjectiu ara s'ha ampliat.
Clar, ara, en estos moments, estem parlant de ¿quines entitats entren dins del nostre àmbit subjectiu?
Doncs totes aquelles que estiguen participades o finançades majoritàriament pel sector públic, per La Generalitat, entitats locals, per universitats públiques, o aquelles que controlen, que el sector públic està controlant la seua gestió o està nomenant a més de la mitat dels membres; i, per una altra banda, que la legislació pressupostària que resulte d'implicació la integre ja directament el sector públic.
¿Què vol dir açò?
Que hem començat ja en la sindicatura a elaborar un inventari dens, que serà un inventari permanentment actualitzat perquè no se'ns escape cap dels ens que entren ara en el nostre àmbit subjectiu d'actuació.

I, clar, molts d'estos ens, la majoria d'ells, doncs ja rendiran comptes directament a través del compte general de La Generalitat, altres dins d'algun ens local, i aquells que s'escapen a un o l'altre hauran de rendir els comptes directament a la sindicatura, bé siga en una pantalla adequada de la nostra web o, en el cas de les corporacions locals, en la plataforma que tinguem en el Tribunal de Comptes habilitada juntament amb els òrgans de control extern.

I un tercer punt que vullc comentar de novetats en la llei és que, a conseqüència del període de negociació de la llei, alguns grups parlamentaris demanaren a la sindicatura la possibilitat de conéixer els informes en un estadi previ a la publicació definitiva.
Nosaltres diguérem que això no era possible, que a mitat de fiscalització no podíem mostrar perquè això formava part del nostre paper de treball i que l'única cosa que podíem publicar era el final, però sí que el que comentàrem és que, ja que n'hi ha alguns informes com és el del compte general que conté molts subinformes, el que sí que podíem fer és que estos subinformes en el moment que estigueren acabats doncs publicar-los, i no esperar-nos a final d'any per a fer una publicació conjunta de tots.

Per això, enguany, hauran observat que els informes dels organismes autònoms, de les empreses, dels consorcis, han anat eixint entre setembre, octubre, novembre, i principi de desembre, ha anat eixint de manera independentment, en compte d'abans que el que fèiem era que en l'informe apareixien tots junts.
Eixa és un poc la diferència.

Clar, estos deu, per exemple, ací n'hi ha deu informes que han anat apareguent en l'últim trimestre, i tots estos continuen estan dins d'eixe volum 1 en què nosaltres resumim tot i, després, estan dins del corresponent volum 2, 3, 4, 5, 6, de l'informe, on ahí n'hi ha un control forma de cada tipus d'ens i un enllaç a eixe informe previ que ja estava aprovat i publicat prèviament.

Centrant-nos ja en el que és el compte de l'administració de La Generalitat, i començant per l'auditoria financera, el que podem dir és que, bé, en termes generals, com un resum, que els comptes generals s'han presentat d'acord amb els principis comptables, ¿d'acord?
, i complint la legalitat, excepte algunes excepcions que són les que anirem repassant posteriorment, no hem trobat situacions (inintel·ligible) … comptable.

I per anar repassant els principals aspectes doncs recordem que l'immobilitzat no financer en estos moments són 17.
900 milions d'euros, que estan comptabilitzats en el balanç però que no es troben recollits en un inventari complet i actualitzat perquè no existia, ens consta que la direcció general del sector públic i model econòmic i patrimoni està elaborant este inventari i supose que prompte el faran públic.

Per una altra banda, un altre aspecte que, bé, jo crec que tots els anys es recorda, és el tema de liquidació dels contractes de concessió de l'assistència sanitària integral.
En el que és model Alzira encara n'hi ha 35 liquidacions anuals que estan pendents, algunes d'elles que no s'ha arribat ni a liquidar però altres casos que sí que n'hi ha una liquidació però esta liquidació ha sigut impugnada, o està en tràmits, o ha sigut recorreguda, n'hi ha diferents situacions.
Però, en total n'hi ha unes 35 liquidacions que encara no estan clares, la qual cosa, bé, ens dificulta poder valorar quins efectes pot tindre açò dins del compte.

Per una altra banda, les ajudes del pla d'habitatge, encara vegem que n'hi ha un passiu del balanç d'uns 21 milions d'euros per obligacions pendents d'aplicar al pressupost i 42 milions de les provisions per estos expedients.
S'ha reduït l'import respecte a anys anteriors però en la sindicatura reconeguem que mantenim encara dificultats per a estimar raonablement les obligacions que haurà de reconéixer La Generalitat.

Quant a la Societat de Garantia Recíproca, ahí doncs observem i estimem un risc de 104 milions d'euros per reavals que haurà d'atendre La Generalitat derivats d'estos contractes que s'han subscrit entre l'IVF i SGR, la Societat de Garantia Recíproca, i la cobertura d'aquest risc ha dotat una provisió, simplement de 30,7 milions d'euros.

Altres provisions que també n'hi ha, doncs n'hi ha molts procediments judicials en curs, o alguns procediments judicials en curs, que podien derivar responsabilitats per a La Generalitat que no ha sigut pogut estimar la quantia.
I, bé, sí que observem que del que sí que s'ha pogut analitzar un poc més és (inintel·ligible) .
.
.
de provisió d'uns 87 milions per la cobertura de passius contingents, ¿no?
, que podran tindre en el futur algun efecte.

Per altra banda, els creditors per operacions, els famosos comptes 409 i 411, els creditors per operacions pendents d'aplicar al pressupost i per planificació dels crèdits pressupostaris, està de l'ordre de 963 milions el compte 409 i 289 el 411.
Com tots els anys passa, durant l'exercici s'imputen algunes despeses que s'havien realitzat en exercicis anteriors, i altres que s'havien realitzat en l'exercici actual doncs passen a l'exercici posterior.
Realment, si açò ho periodificàrem correctament l'efecte net vindria a ser de 12 milions, és a dir, pràcticament s'ha anat atenent les obligacions que teníem dels exercicis anteriors amb la mateixa quantia de les que s'han passat a l'exercici posterior.

Quant al compliment de la normativa, seguint també dins del compte de l'administració de La Generalitat, podem dir que, bé, n'hi ha despeses de cobertura pressupostària, este és del compte 409 i cal recordar que açò trenca la normativa, bé, és cert que n'hi ha possibilitat de convalidar les obligacions d'exercicis anteriors però el que s'ha d'evitar és… Este compte existix, existix justament perquè ahí apareguen este tipus d'obligacions però no s'ha d'abusar d'ell.

Les consignacions definitives del pressupost han sigut insuficients per a atendre transferències i subvencions.
Això és una cosa que tots els anys posem en valor, que al final doncs n'hi ha algunes transferències i subvencions que no es poden cobrir.

En la revisió dels menjadors escolars, tornem a repetir el que l'any passat ja comentàrem, que les ajudes de (inintel·ligible) .
.
.
primària i infantil, tant les ajudes com el que són els monitors, estos són uns contractes que hauria d'efectuar directament la conselleria, i actualment s'està fent pels diferents col·legis.

Això és cert que la llei ho marca d'esta manera, i som conscients perquè moltes vegades ho hem parlat en personal de l'àmbit educatiu, que açò és pràcticament impossible de complir pel que suposa de desgavell perquè això realment, doncs, és una cosa que es fa pel seu compte.
Però nosaltres hem de recordar que açò és el que marca la llei.

Quant a la Fundació del Centre d'Investigació Príncep Felip i la Fundació per al desenvolupament i la innovació de la Comunitat Valenciana, insistim que els centres gestors de les subvencions han d'assegurar que les ajudes concedides no contravenen les disposicions del dret comunitari, ¿val?
, i per tant determinar amb claredat quina naturalesa jurídica, pública o privada d'estos ens.

Un altre aspecte, que també solem destacar, és que els pressupostos inicials de La Generalitat haurien d'incloure únicament aquelles previsions d'ingressos raonables.
És cert -i som coneixedors- que n'hi ha hagut nombrosos anuncis en els últims anys sobre modificació imminent del sistema de finançament autonòmic, però, bé, això per ara, per ara no s'ha efectuat i, per tant, hem de tornar a insistir que siguen raonables les previsions d'ingressos.

Per una altra banda, simplement recollir com la dada, al final el dèficit de la Comunitat Valenciana, segons les dades del ministeri d'hisenda, va ascendir en el 2017 a un 0,81% del PIB, quan l'objectiu fixat era del 0,6%.
Es va superar, de nou, com tots els últims anys, cada vegada la diferència és menor però continua superant-se l'objectiu.

Ja centrant-nos en els aspectes de la fiscalització de la contractació, bé, doncs, podem comentar que hem analitzat a fons 46 expedients, i dels quals anem a resumir un poc quins són els aspectes que hem trobat conflictius o amb unes excepcions.
En sis dels expedients, per exemple, hem vist que el contracte no conté un preu cert o no està ben determinat.

Per una altra banda, els criteris objectius en l'adjudicació no tenen la preponderància que realment haurien de tindre en molts casos, i ha acabat decidint-se en funció de criteris basats en judicis de valor.
Açò, moltes vegades, sol passar doncs perquè al final, per exemple, la puntuació que s'atorga al preu acaba sent menor al que en teoria aparentava ja que o es donen punts a totes les ofertes, independentment que haja hagut baixa o no, o que pel sistema en què se marquen les ponderacions i les proporcions acaba donant poc de valor a diferències de preu.
I, per tant, hem vist que en deu expedients eixos criteris objectius no tenen la preponderància que haurien de tindre.

En dos expedients hem vist que l'objecte del contracte no estava clarament determinat.
En dos expedients també hem vist que faltava la documentació acreditativa de la solvència econòmica, financera, professional o tècnica del contractista.
En tres expedients ens hem adonat que no constava la documentació acreditativa de la capacitat del contractista.

Per altra banda, en dos expedients observem que no es fonamenten, que és una raó d'exclusivitat en l'adjudicació per mitjà d'un procediment negociat, per un negociat necessiten fonamentar bé el per què d'esta exclusivitat.

I en quatre expedients hem vist els criteris d'adjudicació en els plecs de condicions administratives particulars no queden prou detalles.

I després en dos expedients més també hem vist que tampoc es complixen els requisits per a la tramitació d'urgència.
Passa en alguns casos que és cert que ja per urgència a última hora s'ha de tirar mà a esta forma de tramitació, però en alguns casos per una matèria que realment haguera pogut ser previsible i no haver arribat al cas de la urgència, no?
, però això ho hem trobat en dos expedients.

Seguint.
Anunci de licitació, no consten els criteris de valoració i ponderació clarament, això passa en quatre expedients.
En dos expedients els augments de preu de les anualitats no s'ajusten a la normativa.

I un comentari en general que hem observat en la majoria dels expedients és que no es justifica adequadament l'elecció del procediment triat per a l'adjudicació i dels criteris considerats.
Això tot són quant els 400 expedients que havíem analitzat a fons.

Quant als contractes menors, ens hem centrat en estudiar els de tres centres hospitalaris i els de tres conselleries.
El que s'observa és que amb caràcter general hi ha una justificació insuficient de la necessitat i idoneïtat de cada tipus de contracte, i en algun cas algun indici de fraccionament indegut en alguns casos.

Altres aspectes que hem considerat rellevants dins del compte de l'administració i que volem destacar.

Bé, hi ha un desequilibri patrimonial gran en el balanç.
Els fons propis actualment, bé, en el moment de.
.
.
, a 31 de desembre de 2107, els fons propis són negatius per valor de 29.
294 milions.
Clar, açò ve per una acumulació de molts anys de resultats negatius.

Per una altra banda, el deute financer, a final d'any, és de 45.
000 milions, 45.
600, dels quals més de 37.
000 corresponen al deute provinent d'estos mecanismes estatals, el FLA i altres.

Per una altra banda observem, clar, hi ha un desestalvi, en el compte de resultats econòmic patrimonial hi ha desestalvi de uns 1.
300 milions.
I la liquidació del pressupost mostra un resultat pressupostari negatiu al voltant de 1.
900 milions i una variacioneta de passiu, un augment de l'endeutament per 2.
269 milions.

Quina és l'evolució de resultat pressupostari?
Bé, observem que l'evolució en els últims anys ha sigut positiva, cada vegada el dèficit ha sigut menor, continua sent elevat, i això cal anar reduint-lo, però sí que és cert que ha anat reduint-se en els últims anys.

Els ingressos?
Els ingressos (inintel·ligible) .
.
.
ha sigut que en els dos últims anys ha hagut un increment substancial.
En 2016 va haver un increment dels ingressos de l'11,6% i en 2017 del 14%.
Açò ha sigut la causa principal que el dèficit haja anat reduint-se.
Perquè, com ara vorem, quan parlàvem de les depeses, ací les despeses.
.
.
Abans de parlar de les despeses sempre fem un ajust.
Per què?
Perquè, clar, les despeses, volem tindre despeses netes d'estes obligacions no reconegudes pressupostàriament.
Clar, aquelles que antigament se dia Â«factures al calaixÂ», no?
, aquelles que són d'un exercici, però passen a l'exercici següent, doncs realment el que volem és ajustar-les per a planificar-les adequadament i tindre-les en compte en l'exercici que realment se (inintel·ligible) .
.
.

Açò fa que les ONR en la sanitat, que és principalment on se dóna el cas, s'han rebaixat ja molt en els últims anys.
I en els dos últims exercicis s'ha quedat estable, encara que pareix que haja remuntat un poc, realment ha sigut un canvi del criteri de comptabilització en 2016 i en el 2017.
Però realment s'han quedat ahí estables, no acaben de desaparèixer estes, però no s'augmenten més.

Clar, una vegada fet este ajust, tenim que el que és la despesa real en esta estimació és la següent.
Vegem que, aixina com en el 2016 sí que va haver una reducció, en el 2016 els ingressos augmentaren i les despeses baixaren i això va fer que se reduïra el dèficit.
En el 2017 realment la reducció del dèficit ha sigut principalment per la via de l'increment d'ingressos.
Com vegeu, les despeses també han augmentat.

El dèficit pressupostari, ací el tinguem, que havíem comentat abans que era de l'ordre de 1.
890 milions, és el menor dels últims anys, però principalment per l'evolució dels ingressos.
Han hagut dos anys d'un increment substancial.

Açò mos porta a que l'endeutament, clar, si continuem sumant dèficit l'endeutament continua creixent.
Observem la línia de color blau que, encara que cada vegada augmenta menys l'endeutament, segons dades del Banc d'Espanya, però continua sent creixent.

Ara bé, una cosa a tindre en compte, i que és important ressaltar-la, és que l'endeutament en termes de PIB, com a percentatge respecte al PIB, enguany, en 2017, per primera vegada s'han reduït, des de l'any de l'inici de la crisi sempre ha anat creixent, creixent el deute en relació al PIB, i en el 2017 és el primer any que s'ha rebaixat.
Per què?
Perquè el PIB estava creixent i el dèficit està creixent menys, i per tant l'endeutament també està creixent menys.

Bé, és ja també un clàssic en els nostres informes sempre ressaltar la importància que té l'infrafinançament autonòmic en els comptes de La Generalitat.
Enguany hem repassat un poc breument quines són les conseqüències.
Per una banda, observem una falta d'equitat vertical, i això basant-nos en l'informe que feren en la comissió d'experts creada pel ministeri.
Insistisc molt en la necessitat de prioritzar la suficiència financera dels serveis públics fonamentals, independentment de quina administració siga la que està prestant el servei.
Açò el que ve a dir quan lliges la lletra menuda és que en les comunitats autònomes estan rebent menys ingressos dels que realment els pertocaria, tal com s'hauria d'estar repartint els ingressos per atendre les despeses principals i prioritàries, com són l'educació, la sanitat, els serveis socials.

Independentment d'eixa falta d'equitat vertical, que això afecta a totes les comunitats autònomes per igual, en el cas de la Comunitat Valenciana té també un altre problema, i és una falta d'equitat horitzontal, el sistema de repartiment ens perjudica, i això ja ho hem dit moltes vegades, no vaig a tornar a entrar en el debat.

Conseqüències d'açò?
Bé, açò suposa (inintel·ligible) .
.
.
que va a tindre més problemes de manteniment del serveis públics i, per tant, és important, i des de la Sindicatura no parem d'insistir en augmentar l'eficiència i l'eficàcia dels serveis, i tindre clar quins són els serveis fonamentals, quins són els que s'han prioritzar.
I açò també va a suposar problemes financers, que evidentment ja ho són, i de deute, i a la llarga, clar, a la llarga si els tipus d'interés s'incrementaren, és magnificarien encara més els problemes financers per atendre este deute, a no ser que hi haguera un rescabalament per l'infrafinançament patit durant els últims anys, com s'ha demanat en moltes ocasions.

Un altre aspecte que també en la Sindicatura hem volgut constatar i avisar és dels efectes que té en el sector públic, tant la transició energètica com el canvi climàtic.
En alguns casos pareix que açò no afecta el sector públic, i no és així.
I hem volgut fer un toc d'atenció.

Per una banda, la dimensió dels combustibles fòssils i els problemes que tenim com per a obtindre l'energia per altres fonts renovables, açò fa que s'estiga parlant ja d'un zenit en l'energia que està disponible.
Molts científics avisen que no anem a poder augmentar l'energia per càpita.
I açò va a tindre una sèrie de conseqüències de cara al que és el desenvolupament econòmic.

Per una altra banda, el canvi climàtic.
L'única forma d'atenuar-lo és deixar baix terra l'energia que queda dels combustibles fòssils i no cremar-los.
Clar, tant un com l'altre apunten en la mateixa direcció.
En quina?
En la dificultat del creixement econòmic, siga perquè deixes l'energia dins de terra i no la cremes o siga perquè no pots substituir-la per fonts renovables per les limitacions que tenen, sobretot la necessitat de recursos naturals en molts casos per a generar, emmagatzemar i utilitzar eixa energia.

Conseqüències per al sector públic?
Clar, ja no podem confiar en eixe creixement sostingut d'ingressos any a any, hem de començar a pensar que, bé, hem d'augmentar l'eficiència i l'eficàcia, com abans ja he comentat; cada vegada implantar més anàlisi de cost-efectivitat; més auditories operatives, que això en la Sindicatura cada vegada apostem més per estes auditories operatives; i establir eixes prioritats, no només de cara al finançament actual, sinó també de cara al manteniment posterior.

Clar, una vegada vist el compte de l'administració, mos centrem en les entitats, les altres entitats.
Per exemple, l'IVAJ.
L'auditoria financera l'IVAJ no té una opinió favorable, no hem ressaltat ningun aspecte en particular.
Quant al control formal en la rendició de comptes, hem assenyalat que la llei de l'IVAJ no preveu expressament a quins òrgans directius de l'entitat competeix les funcions per a formular i aprovar els comptes anuals.

D'una altra banda, en les recomanacions, fem referència a que cal completar i actualitzar els expedients de personal, amb tota la documentació que acredite els conceptes retributius, que hui en dia no està clar.
Establir controls específics per a conciliar les variacions de retribució de personal.
Ajustar correctament la retenció de l'IRPF a la normativa.
I completar la memòria amb una exposició més detallada en matèria de personal, que en estos moments és escassa.

Quant a l'IVIA, l'auditoria financera destaquem algunes excepcions, entre elles que falta registrar la seguretat social del mes de desembre, que no ha efectuat la provisió per possibles contingències sobre tres demandes d'acomiadament improcedent presentades.
D'açò devia haver una provisió segons quin resultat acabe tenint açò.

L'efecte conjunt d'estes dos excepcions hem estimat que és una reducció d'uns 189.
795 euros com a resultat patrimonial.

Quant a les recomanacions dins de l'IVIA: millorar la documentació dels expedients de personal; elaborar un manual de funcions de responsabilitats; establir un sistema objectiu i quantificable del control de presència del personal i completar normalment la informació de les despeses de personal que apareix en la memòria, que pensem que és escassa.

Passem a un altre ens: el Circuit del Motor i Promoció Esportiva.
En l'anàlisi del control formal el que observem és que ha hagut unes pèrdues significatives durant l'exercici de 2017, de l'ordre de més de 5 milions d'euros.
I altra cosa que destaquem és que els terrenys del circuit són propietat de La Generalitat i no s'ha formalitzat cap cessió, mentre que els accessos i els terrenys adjacents són propietat del circuit.
Açò fa que no s'haja comptabilitzat correctament els actius ni s'ha pogut estimar la vida útil de les inversions que hi ha realitzades en estos terrenys.

Quant a la revisió de normativa, de l'expedient de contractació que hem revisat, destaquem ací alguns expedients, en concret el titulat com serveis mèdics en pista.
Hem vist que la fórmula establida en el plec per a criteri-preu assignava puntuacions encara que no s'haguera realitzat cap baixa econòmica en l'oferta.
Clar, açò, açò s'ha evitar, perquè açò el que fa és limitar la importància relativa del criteri, si al final repartim punts a totes les ofertes, la diferència del preu reduïx molt la seua importància a l'hora de ponderar-la.

Quant a subministrament i instal·lació d'envelats per a la Moto GP, hem vist que no consta la motivació de quina ha sigut la decisió de la resolució d'adjudicació per l'òrgan de contractació.
I en el cas dels expedients d'assistència mèdica en pista i els serveis de seguretat s'han prestat sense cobertura contractual en estos dos casos.

I què recomanem per al circuit?
Fonamentar bé en quins casos és idoni la concessió d'entrades gratuïtes.
En tots els contractes hauria de constar un certificat que acreditara si hi ha fons suficients per atendre els pagaments.
Reorganitzar un poc el departament de contractació amb més mecanismes de control intern, que hem vist que.
.
.
, mecanismes de control intern eren defectuosos.
Precisar en més rigor els elements que determinen la solvència tècnica i professional, l'avaluació d'esta solvència.
I formalitzar un document específic que certifique que els subministraments o que els serveis que s'han realitzat aporten les disposicions dels plecs, de les clàusules administratives.

Canviant ja a un altre ens, a la Ciutat de les Arts i les Ciències.
Dins del control formal hem observat l'existència de deteriorament en el trencadís de la coberta de l'Àgora, que Cacsa no ha pogut estimar, i un fons de maniobra negatiu per un import de 40 milions d'euros.
I en la revisió de la normativa aplicable a la contractació hem detectat incompliments significatius que no.
.
.
(Veus) En la revisió de la normativa hem vist que en la contractació no s'han detectat incompliments significatius, i tot resulta conforme a la normativa jurídica aplicable.

Quant a les recomanacions, bé, no s'ha de limitar el termini de garantia.
Realment, això suposa aconseguir millors ofertes.

Els procediments negociats sense publicitat s'han de fer constar de maner expressa la referència a quin és el precepte legal i quines causes hi concorren.

Per una altra banda, una altra combinació és evitar la funció de pròrrogues no previstes en el contracte original.

I en el plec de condicions administratives particulars, s'ha de definir clarament l'objecte contractual, a fi de deixar clares les prestacions per les qual s'està pagant.

I, per últim, limitar els procediments d'urgència als supòsits que realment estiguen justificats i agrupar els contractes sempre que siga possible.
Això va referència a una cosa que vaig comentar.
En alguns casos, al final, s'instrumenta per la via d'urgència alguns procediments que realment amb una millor previsió s'hagueren pogut fer per la via habitual.

Quant a la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, en l'auditoria financera destaquem algunes excepcions.
Per una banda, una inadequada comptabilització de les transferències que La Generalitat ha fet a la corporació, de manera que el que ha fet ha segut un poc unflar el balanç, perquè s'ha sumat i s'ha restat el mateix.
En el fons no té repercussió en el resultat, però simplement considerem que alguna partida no devia haver-se sumat i restat posteriorment, sinó simplement haver cancel·lat.

El contingut informatiu insuficient de la memòria sobre les existències.
Clar, passa que n'hi ha alguns pagaments anticipats a empreses adjudicatàries sense que aquestes empreses hagen fet cap entrega de materials i sense que se'ls haja requerit unes garanties oportunes.
Però això en la memòria hauria d'estar millor explicat.

El contingut informatiu de la memòria sobre despeses de personal la considerem insuficient.
Nosaltres destaquem que en 2017, al final…, a la finalització de l'exercici, hi havia 62 llocs de treballs previstos en la plantilla, dels quals s'havien cobert 48 de manera provisional amb borses de treball temporal, i 41 dels quals procedien de l'antic grup RTVV.
Em referisc al 2017, encara no estaven les emissions.

Quant a la revisió de control intern i de la contractació, volem destacar: incompliments relacionats amb els criteris d'adjudicació, informació insuficient, justificació documental insuficient sobre els criteris o que no ha resultat efectiva la importància relativa del criteri preu.
Això és una cosa que hem vist… que estem reiterant.
En molts dels expedients revisats trobem que al final la importància que havia de tindre el criteri preu acaba disminuïda per com s'està ponderant al final.

Per una altra banda, seguint en la revisió de control intern i de la contractació, la norma per a la selecció i contractació dels continguts, del que és la producció associada per la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació, no regula suficientment els principis general de contractació pública.
Açò tornarem ara a continuació, quan entrem a la societat anònima, i ahí desglossarem un poc a què mos referim.
Per no repetir, perquè anem a parlar-ho a continuació.

Centrant-mos ja en la Societat Anònima de Mitjans de Comunicació, en l'auditoria financera el que fem és destacar algunes excepcions, entre elles, semblants a les que havíem destacat anteriorment en la corporació valenciana.

Fixen-se, que és un poc… les excepcions que destaquem en la corporació i les que estem destacant en la societat anònima vénen a ser molt semblants: una inadequada comptabilització de les transferències de La Generalitat -això que havíem comentat abans que s'havia sumat i restat-, un conducte informatiu insuficient de la memòria sobre les existències, un conducte informatiu insuficient de la memòria sobre despeses de personal.

Torne a repetir, això està centrat… és l'informe del 2017.
En aquell moment hi havia previst tot per a 69 llocs de treball, dels quals 23 havien sigut coberts de manera provisional, i 20 dels quals procedien de l'antic grup RTVV.

També destaquem que el nomenament de la directora general de la societat, ha hagut un recurs contenciós administratiu i està pendent de resoldre's pel tribunal.

Quant a la revisió de control intern, el personal i la contractació, destaquem que s'han contractat tres directius sense la realització de processos selectius que garantiren el compliment dels principis d'igualtat, publicitat, mèrit, capacitat, que estan previstos en la norma de creació.

Una justificació insuficient de les necessitats en els contractes menors.

I la norma per a seleccionar la contractació de continguts en règim de producció associada per la societat anònima que abans ja ho havíem insinuat, no regula suficientment els principis generals de contractació.
En particular, que cal requerir els contractistes que acrediten els requisits de capacitat, de solvència i de nou vinculació a la societat.

I, per una altra banda, tampoc consta que la societat comprove els requisits de subcontractació estipulats en els contractes.

Canviant a un altre ens, el Fisabio, la Fundació per al Foment de la Investigació Sanitària i Biomèdica, quant al control formal, observem que els òrgans de govern i direcció no han presentat l'informe sobre el grau de compliment del codi de conducta, que és una cosa que la Comissió Nacional de Mercat de Valors exigix, i hi hauria d'ajustar-se per a, d'esta manera, ajustar ahí les inversions financeres temporal que faça qualsevol fundació.

No ha presentat l'informe sobre el compliment de les obligacions de caràcter econòmic i financer, que ha de fer per ser una fundació del sector públic.

I destaquem que en el balanç i el compte de resultats no separa en els nombrosos crèdits i deutes, ingressos i despeses de diverses operacions amb La Generalitat i amb les entitats del sector públic instrumental.

Quant a la revisió de la normativa de contractació, observem que la fórmula emprada habitualment no assegura la selecció de l'oferta econòmicament més avantatjosa.

I en el que és l'activitat de l'assistència oftalmològica, Fisabio ha contractat una sèrie de subministraments i serveis d'una manera directa, sense tramitar els deguts expedients de contractació.

Per una altra banda, ja centrant-mos en la revisió de la contractació… continuant amb la revisió de la contractació, volia dir, no s'han respectat els principis d'igualtat, transparència i concurrència en un expedient de subministrament i instal·lació per a posar en marxa una sala, en particular, de contenció biològica.

I quant a les recomanacions, considerem que s'ha d'esmenar la irregularitat que suposa l'ús de l'immoble on Fisabio exercix precisament la seua activitat, ja que no s'ha tramitat l'expedient administratiu d'autorització corresponent per La Generalitat.

I, per una altra banda, caldria millorar el control de l'activitat investigadora i millorar l'ús dels recursos públics.
I per això recomanar acreditar a Fisabio com a un institut d'investigació.

I també elaborar un manual intern de contractació que estiga adaptat a la llei de contractes.

Canviat a la Fundació del Palau de les Arts Reina Sofía, observem dins del control formal, que no ha presentat l'informe sobre el compliment de les obligacions de caràcter econòmic i financer, que està obligat a fer-ho per ser una fundació del sector públic.

Quant a la revisió de la contractació, tornem a insistir que la fórmula emprada habitualment no assegura la selecció de l'oferta econòmicament més avantatjosa.
No s'ha licitat l'assegurança a tot risc dels edificis annexos, a pesar que pel seu valor, caldria… és un contracte subjecte a regulació harmonitzada.

Quant a les recomanacions, caldria registrar com a immobilitzat material el cost de l'escenografia i del vestuari de les òperes adquirides i de les de producció i coproducció pròpia.

Per una altra banda, seria també convenient impulsar les gestions per a aconseguir l'ús privatiu dels edificis i dels terrenys del palau, per mitjà de la seua adscripció.

I, per una altra banda, seria convenient que… aprovar unes normes perquè l'ús dels diferents espais que faciliten un compliment específic d'imparcialitat i no discriminació i que se maximitze d'aquesta manera els rendiments econòmics i culturals de la cessió d'estos espais.

Quant al Consorci Alacant Volta al Món a Vela, destaquem que el consorci no ha elaborat cap any els pressupostos ni els comptes anuals que es preveuen en els seus estatuts i que no ha complit la seua obligació legal de retre comptes anuals a la Sindicatura de Comptes, a través de la intervenció.

Ha faltat transparència sobre l'activitat del consorci, ja que no sols no ha retut comptes, sinó que tampoc ha oferit una informació en una pàgina de web pròpia o, almenys, en alguna de les entitats consorciades, com obligaria la llei de transparència.

I una cosa a tindre en compte és que la Fundació de la Comunitat Valenciana Alacant Port Eixida de la Volta al Món és una fundació privada constituïda per la mercantil, per la Volvo Ocean Race, i que es va integrar com a membre del consorci.

Clar, esta fundació és que l'assumix la realització del programa d'activitats i és l'entitat perceptora de les generacions i aportacions.
Ara bé, com que la fundació té caràcter privat, no ret comptes ni a la intervenció ni a la Sindicatura de Comptes.
Per això insistim en la falta de transparència.

I els comptes anuals de la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana, que és a la millor on, bé, s'haguera pogut donar part d'esta informació, tampoc oferixen una informació tan detallada com per poder quantificar els ingressos i les despeses pels contractes signats amb la mercantil.
Tant per una via com per l'altra, al final és difícil saber què està passant.

Quant al Consorci Hospitalari Provincial de Castelló, l'auditoria financera de les despeses de personal, hem detectat algunes excepcions, que comentem a continuació.
Per una banda, incompliments en els procediments, que posen en qüestió l'eficàcia del control intern i, per tant, afecten a la fiabilitat de la informació que treballem en els comptes.

Per una altra banda, el personal està reclamant per via judicial el pagament del complement de productivitat, però el consorci no ha estimat les contingències que puguen derivar-se d'aquests conflictes.

Per una altra banda, el contingut de la memòria sobre despeses de personal la trobem que és insuficient.
El consorci està cobrint les seues necessitats de personal utilitzant sistemes de provisió temporal que resulten al final ineficients i ineficaces.

I també destaquem no s'adequa la comptabilització de l'ajornament en el pagament acordat en la seguretat social.
Se va acordar un pagament i tal com està comptabilitzant-se no està fent-se adequadament.

Dins del control formal, simplement destaquem que hi ha un desequilibri econòmic i financer molt elevat per les pèrdues continuades derivades de la insuficiència financera recurrent de tots els anys.

I ja dins de l'aspecte de la revisió dels requisits legals i reglamentaris, volem destacar que no es duen a terme les funcions essencials de control intern per a comprovar que l'activitat econòmica es realitza d'acord amb els principis de legalitat i bona gestió.
Cal insistir en millorar el control intern del consorci.
De fet, en el 2016, el consorci va sol·licitar la conselleria que la intervenció general establira aquest control.

S'han pagat diversos complements salarials que no estaven previstos en les tables retributives.
En la revisió de contractes hem observat que no consta en tots els casos que la conselleria d'hisenda haja autoritzat la contractació temporal.

I en les recomanacions destaquem un parell.
Per una banda, que el consell de govern del consorci, juntament amb la diputació provincial i La Generalitat, ha d'adoptar les mesures oportunes per a una gestió econòmica eficient i eficaç dels seus recursos humans i evitar esta contractació temporal continuada.

I, per una altra banda, cal analitzar a fons els informes que ha fet el servei de recursos humans, que una de les alternatives que planteja és la laboralització de la plantilla i la dissolució com a tal del consorci i la integració dins la conselleria de sanitat.

Informe de fiscalització del compte general de les entitats locals de la Comunitat Valenciana, corresponent a l'exercici 2016 (RE número 113.
052); de la Universitat d'Alacant, despeses de personal, corresponent a l'exercici de 2017 (RE número 119.
497); de les cambres oficials de comerç, indústria i serveis i navegació de la Comunitat Valenciana i el seu Consell, corresponent a l'exercici de 2017 (RE número 119.
933) i de les universitats  públiques de la Comunitat Valenciana, corresponent a l'exercici 2017 (RE número 120.
073)

El senyor síndic major de Comptes:

Amb açò acabem en el que és el compte general de la Generalitat i entrem en altre dels informes que també havíem de donar compte hui, com és el de les entitats locals, en este cas, de 2016; el de 2017 s'està ja treballant però encara no hi ha un informe.

Ací, evidentment, vaig a fer-ho molt més breu, perquè l'informe no és tan extens com l'altre.

Ací podem resumir.
.
.
Quant a l'execució del cicle pressupostari, destacar que el 71% de les entitats locals no van aprovar el pressupost dins del termini legal, el 35% no van aprovar la liquidació dins del termini legal i el 15% no va aprovar el compte general dins del termini legal.

Quant la primera xifra, que resulta més espectacular, el 71%, hem de tindre sempre en compte que no sempre és per un problema a la millor del ple de l'ajuntament.
Ha hagut casos.
.
.
, bé, les diferents dinàmiques entre l'oposició dificulta moltes vegades el poder aprovar un pressupost.

Però la resta de xifres són xifres més a fixar-se, el no aprovar la liquidació a temps o no aprovar el compte a temps.

La presentació del comptes.
Bé, podem destacar que a 31 de desembre de 2017 -clar, els comptes, recorde que s'han de presentar a meitat d'octubre-, però a 31 de desembre de 2017 faltaven per presentar els comptes de 43 entitats locals, de les quals 26 eren municipis.
I a 30 de juny de 2018, que és quan ja tanquem ja l'ús de les dades per a elaborar l'informe, havien presentat 23 d'elles, i hui en dia estan presentats el cent per cent de 2016.

A mode d'informació addicional, els puc dir que he estat consultant-ho -perquè això se pot consultar en la mateixa web de la sindicatura, este matí abans de vindre he estat mirant-ho-, i ja els comptes de 2017 he vist que, a data de hui, ja han presentat tots els municipis, llevat de huit.
I encara.
.
.
, bé, sempre solem donar un marge, com he vist ahí en l'informe de l'any anterior, fins al 30 de juny, per a considerar quina han arribat, encara que han arribat tard, però els considerem igual dins l'informe.

Enguany.
.
.
Bé, la veritat és que en el cas valencià podem estar orgullosos que és un dels territoris on major presentació d'informes.
.
.
de comptes hi ha.
I, bé, açò.
.
.
, jo crec que ahí cal valorar dos qüestions: per una banda, que la sindicatura manté sempre una actitud molt proactiva recordant, fent requeriments continus perquè presenten els comptes.

I, per una altra banda, una altra característica que passa en la Comunitat Valenciana i és que els ajuntaments no poden percebre les subvencions si no estan al dia en la rendició de comptes a la sindicatura.
Açò, vullgues que no, pica molt, no?
, i, al final, els ajuntaments no tenen més remei que posar-se al dia.
De fet, açò s'està començant a copiar en altres comunitats autònomes.
Han vist que ací funciona bé i en comunitats autònomes també s'està fent.

I perquè es facen una idea, els municipis que han retut comptes dins del termini, representen el 97% de la població de la Comunitat Valenciana.
És que, al final, els principals ajuntaments estan tots i…

Per una altra banda, les incidències pressupostàries més freqüents que hem observat en els comptes, per una banda, hem observat en alguns casos romanents de tresoreria per despeses generals negatives; algun resultat pressupostari negatiu; en alguns casos, falta d'estimació de l'import de cobrament dubtós, a l'hora de determinar el romanent de tresoreria.

Quant als agregats destacables, no?
, doncs, observem que el romanent agregat de tresoreria per despeses generals, és positiu.
En el cas dels ajuntaments, 864 milions; en el cas de les províncies, 368 milions; açò, el que ve a indicar-nos és una situació que actualment està globalment sanejada, els ajuntaments, les corporacions locals en general.
I, si fem una comparació homogènia dels municipis, vegem una evolució positiva.
Si comparem 2016 respecte al 2015.
.
.
A què em referisc per homogènia?
Clar, al final, els municipis que integren l'informe d'un any i d'un altre, encara que la majoria són els mateixos, pot passar el cas que alguns dels que no havien lliurat a temps se despengen, no estan en un exercici i sí que estan en l'altre.

Per tant, el que fem és que.
.
.
, fem un estudi homogeni perquè comptar exactament els mateixos en un cas i en l'altre per a poder vore com ha evolucionat.
En este estudi que fem homogeni, el que destaquem és que el resultat pressupostari ajustat ha augmentat, tant en els municipis, quasi un 8%, com en les províncies, més d'un 14%, i que el romanent de tresoreria per despeses generals també ha creixcut.
En els municipis, un 21% i, en les províncies, un 8%.
I la reducció de l'endeutament amb els bancs, tant a llarg termini com a curt termini, és substancial.
Del 15% en el cas de llarg termini i del 3% en el cas del curt termini.

I les operacions pendents d'aplicar al pressupost, que estan contemplades dins del compte 413, han disminuït un 49%, s'han reduït a la mitat d'un any a l'altre.
Per tant, bé, se dóna una imatge d'un sector públic local que ha anat sanejant-se.

Deixem ja el compte general d'entitats locals i passem al d'universitats del 2017, que era un altre dels informes que calia treballar hui.
També seré breu i resumiré molt el resultat.

Quant a la visió global, informe formal de totes les universitats, destaquem que la Universitat de València no havia reclassificat a curt termini l'anualitat corresponent a l'exercici 2018.
És un conveni de finançament subscrit en el 2018 i modificat posteriorment però, clar, ací el que cal fer és reclassificar a curt termini cada anualitat i, en este cas, havíem observat que no s'havia fet.

Per una altra banda, la referència no ha inclòs una referència expressa a si complixen o no els objectius d'estabilitat pressupostària i deute públic perquè la universitat ha considerat que això ja.
.
.
, realment, les seues xifres computaven dins del càlcul de la comunitat autònoma.

Per altra banda, no han sigut retuts a la sindicatura els comptes anuals de la Fundació Universitas, que pertany a la Miguel Hernández, la Fundació Agromuseu de Vera, que forma part de la politècnica de València ni la Fundació Parc Científic de la Universitat de València.

Ja centrant-mos en la d'Alacant, per a la qual hem centrat una part de l'estudi, observem, en el que és la revisió de les despeses de personal de la universitat, no han reconegut uns nou-cents mil euros en el capítol I que van ser reconeguts erròniament en l'exercici 2016.
Per tant, això ha fet que s'haveren reconegut en el 2016 i no en el 2017, amb la qual cosa el resultat pressupostari del 2017 està sobrevalorat mentres que el del 2016 està infravalorat.

Per una altra banda, s'han reconegut més de tres-cents mil euros en quotes socials que realment corresponen a quotes a càrrec del treballador.
Això altera el resultat pressupostari, el romanent de tresoreria i el compte de resultat, que estan infravalorats per eixa quantia.

I, per altra banda, en els contractes d'investigació hem vist que no se motiven els imports retributius designats a cadascuna de les persones que participen en el projecte.
Per tant, no és possible comprovar l'adequació dels imports que ha percebut cada investigador.

Quant a les recomanacions a la Universitat d'Alacant, doncs, per una banda, cal identificar les persones que signen els documents comptables i datar-los.
Per una altra banda, establir un sistema objectiu i quantificable del control de presència, diferenciant control de presència del personal docent i investigador i del de personal d'administració i serveis, els PAS.

Per una altra banda, també recomanem que se determinen clarament quins són els imports que s'han d'abonar per conferències realitzades per personal de la universitat i establir un procediment que permeta fer un control de si està complint-se.

I en el capítol VI del pressupost de despeses s'han de registrar aquelles despeses d'investigació que realment siguen susceptibles de produir-se efectes durant diversos exercicis, diferenciar quines despeses van a capítol II i quines van al capítol VI; només aquelles que realment tinguen la consideració d'inversió, de capítol VI.

I cal deixar constància dels controls que s'efectuen sobre les quantitats abonades als professors perquè se puga acreditar bé que no s'han superat els límits legals establerts.

Quant a les cambres de comerç, que ja és l'últim informe dels que havia de donar hui compte, podem dir que en la revisió de control formal totes les cambres, a excepció de.
.
.
, llevat de la cambra d'Oriola, totes han aprovat i presentat els seus pressupostos en el termini establit.

Els comptes anuals, els informes d'auditoria, tot s'ha remés a l'administració i s'ha retut a la Sindicatura de Comptes dins dels terminis previstos; han depositat dins del registre mercantil els comptes anuals així com l'informe d'auditoria, l'informe anual, i s'han publicat en els portals de transparència; han complit també respecte a la publicació de les subvencions que reben i les retribucions dels seus alts càrrecs.

I en el cas de la cambra de València.
.
.
, bé, que recordem que és una entitat sense ànim de lucre i està subjecta a tipus reduïts l'impost sobre societats, però, clar, no consta haver aprovat un règim de diversificació d'inversions.
Açò és una cosa que caldria i fer l'informe anual sobre el grau de compliment del codi de conducta aprovat per la Comissió Nacional del Mercat de Valors, al qual han d'ajustar-se estes inversions financeres temporals.

I, per una altra banda, també ressaltem que resulta conforme a la normativa el destí que han donat a les quantitats de La Generalitat percebudes pel consell de cambres i per la cambra de València.

Quant a les recomanacions, recomanacions a la cambra de València.
Per un costat, ampliar el contingut de la memòria per a millorar la comprensió dels comptes anuals i, per una altra banda, aprovar este codi de conducta propi per a les inversions financeres temporals que abans hem comentat.

Recomanacions per al consell de cambres: garantir que els convenis se subscriguen en el primer trimestre de l'any de la seua execució i que se preveja la possibilitat de fer pagaments anticipats amb caràcter previ a la justificació de la despesa.

Per una altra banda, també recomanem que la memòria dels comptes anuals incloga una nota, que mostre un quadre amb el detall diferenciat de les seues activitats i dels ingressos que són públics i els que són privats.

I, per últim, que en els portals de transparència cal mostrar la informació corresponent almenys als últims tres anys sobre els comptes anuals, els informes d'auditoria, els informes de fiscalització, la memòria d'activitats i pressupostos.
Ja hem dit que al portal de transparència sí que havien publicat tot el corresponent a l'any analitzat però el que demanem és que siguen consultables els tres anys últims.

I, amb açò, acabem esta tirada d'informes.
I sé que resultat pesat perquè, bé, si vostés estan ahí escoltant-me a mi jo sé que resulta molt pesat perquè hem tractat de resumir en molt poc de temps milers de pàgines.
Jo, de totes maneres, els convide, com sempre, a llegir el volum I de l'informe que és on realment sintetitzem i el que en el fons servix de base per a esta presentació.

Per tant, moltes gràcies per la seua atenció i estic a la seua disposició.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Cucarella.

Per a iniciar el torn d'intervencions dels grups parlamentaris, per part del Grup Parlamentari Ciudadanos, senyor Woodward, per un temps màxim de deu minuts, té vosté la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Sí, buenos días y muchas gracias por la explicación.

Estamos ante el segundo informe completo de la fiscalización de La Generalitat del gobierno del botànic para este año (inintel·ligible) .
.
.
2017 las cuentas que estamos analizando.
Y realmente, como hemos comentado con un compañero, parecía que estábamos leyendo el informe del año 2016 también, con las mismas salvedades, los mismos incumplimientos.
.
.
Bueno, mejor dicho, yo creo que hay más salvedades, más incumplimientos, más precariedad en la gestión y en el control.
Es lo que observamos.

Como usted bien ha dicho, qué es lo que queremos ver con este informe; y es valorar la gestión del Consell que hace sobre sus cuentas.
Sí que es verdad que, como ya he detallado, no detecta responsabilidades contables en la cuenta general del 2017 pero sí que detalla una serie de incumplimientos que son…, parece que sean crónicos en las cuentas de La Generalitat.

Para distinguir una serie de puntos, aunque usted ya los ha explicado y resumido muy bien, el tema del inmovilizado financiero creo que es básico y fundamental.
Sí que es verdad que podríamos remarcar en los temas que ha analizado pues en el resumen famoso, que es de agradecer, porque compacta todo el informe total, pues el remarcar el punto e y el punto f, que es, bueno, cuando habla de que La Generalitat debe incluir en sus presupuestos iniciales de transferencias a recibir del estado derivadas del sistema de financiación autonómico únicamente las previsiones de ingresos que de forma razonable se espera obtener.
Sí que es verdad que detalla también el problema del déficit, los temas de los contratos, pero sí que continuamos con un grave desequilibrio patrimonial en las cuentas de La Generalitat que parece que no se mejora.
No son dos propios negativos de 29.
294 millones de euros.

Y sí que hay un tema aquí que me gustaría que me contestase.
Es en relación a la insuficiencia de los ingresos que estamos hablando, ¿no?
Si nos atenemos a la explicación o las conclusiones que aparecen en el punto 4.
2.
e, que se lo he detallado, no estaríamos hablando solo de insuficiencia de ingresos sino más bien también de esos gastos de los presupuestos.
Yo creo que todos somos conscientes de la mala financiación pero, ya le digo que atendiendo a sus valoraciones y recomendaciones le lanzo una pregunta: ¿cómo valora que en el ejercicio 2019 que se ha aprobado ahora, cómo valora que se incremente el gasto en más de 2.
100 millones de euros?

También habla de la deuda financiera que está desbocada, el endeudamiento, con los 46.
180 millones de euros, el desahorro de 1.
368 millones… Y la pregunta que le había hecho: ¿por qué se siguen aumentando los gastos con este problema que tenemos en la Comunidad Valenciana?

Y sí que es verdad que usted dice que aunque tengamos, sigamos teniendo el déficit superior a lo permitido, este va reduciéndose en mayor medida pero es realmente al final por el tema de los ingresos.
Entre el 2015, 2016 y 2017 este Consell, este gobierno ha tenido un incremento de 3.
674 millones de euros en ingresos.
Los déficits usted ya lo ha dicho, siguen en niveles elevados.

Y a mí me gustaría remarcar también un tema, que una vez ya analizando por dentro los informes, pues el período medio de pago en 2017, que supera en todos los meses, a excepción de diciembre, el plazo máximo establecido por la normativa; el mes, que usted ya detalla, que septiembre es el más alto con 58 días y, el más bajo es diciembre que aprobamos por los pelos, 29,45.

Enriquecimiento injusto de contratos.
Aquí seguimos con la misma problemática.
La caja fija con fraccionamiento de los contratos.
O, también, caer en los mismos errores del pasado.
Usted lo señala en la página 114 del informe.
¿Qué se ha hecho?
Estamos exactamente igual.

No me voy a alargar mucho más pero sí que en el tema de las entidades yo creo que lo que usted decía, eficacia, eficiencia.
Yo creo que ha detallado muy bien y en el informe se ve, dos entidades que son cien por cien creadas en el botánico, la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación y la Sociedad Anónima de Mitjans de Comunicació, pues bueno, si este es el reflejo de las cuentas que queremos o el tratamiento de las cuentas que queremos de nuestras entidades, pues, vamos por mal rumbo.

Yo creo que, ya le digo, son dos empresas que ya no podemos echarle la culpa a los anteriores gobernantes de cómo se están gestionando las cuentas.
Y aquí vemos una serie de salvedades, incumplimientos y recomendaciones que son tremendas y hacen que tengamos miedo de esa gran mentira de eficiencia y eficacia que promueve este gobierno.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

I ara, per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, senyor Torres, per un temps màxim de deu minuts, té la paraula.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Intentaré breu.
I, sobretot, aprofitar que està ací el síndic major de Comptes perquè ens puga donar algunes valoracions i aclariments, perquè, efectivament, com sempre fem la crítica -i crec que ara, amb la nova llei, ja queda un poquet més clar-, no és a vosté a qui hem de replicar, sinó al govern i les conselleries i les institucions de l'administració pública que han gestionat estos pressupostos.
I, per tant, a mi m'agradaria aprofitar, no?
, ja que està vosté ací, que és menys pesat que vosté mos ho explique que llegir-ho, li ho puc assegurar, que ha fet una explicació prou clara de què han sigut els informes.

I, per tant, doncs, bé, la crítica que fem tots els anys crec que queda ja un poc clara.
Però fem la crítica que considerem que, una vegada ja coneguts estos informes i explicats, doncs, almenys, el conseller d'hisenda deuria comparéixer en esta comissió, més que res per complir allò que acordarem que cada sis mesos compareixeria en aquesta comissió i que, llevat d'una compareixença que va fer l'any passat i que queda molt lluny, doncs, encara no hem pogut comptar amb ell perquè puga explicar estos comptes, sobretot estos comptes que, segons l'article 9, deuran ser aprovats pel Ple del Consell.
Aleshores, doncs, bé, una vegada els aproven o si ja els han aprovat, que vinguen ací i ens els expliquen i justifiquen per què tantes condicions i tantes excepcions.

Quant a les incidències, bé, la veritat és que jo em vaig enganyar i em vaig llegir el de 2016 primer i, després, em vaig llegir el de 2017.
I és el que comentava amb el company, pràcticament els informes són molt pareguts, les incidències es repetixen.

Que ahí, doncs, nosaltres tenim dos crítiques: una és que moltes, com vegem -el tema de l'immobilitzat no financer, el tema de les ajudes al pla d'habitatge, la Societat de Garantia Recíproca, altres provisions-, són coses que no vénen només de 2016, sinó que van arrastrant-se i que sí que notem que s'ha fet un esforç per anar millorant i reduint eixes incidències.
Però hi ha altres que sí que són pròpies d'aquest Consell i que en aquestes, doncs, sí que s'ha de fer una crítica dura, que vejam que de 2016 a 2017 no s'haja solucionat o hi haja un avanç substancial en aquestes qüestions.

I ahí, doncs, clarament, jo crec que el tema de les contractacions té dos vessants.
Per una part, crec que són intolerables els incompliments comuns que anem trobant, encara que crec que és important la situació en què ens trobem en estos moments en què moltes entitats que abans eren considerades privades, a pesar que gestionaven fons públics, doncs, evidentment, no podien estar fiscalitzades i hi havia una total falta de transparència, com hem vist, per exemple, en el consorci de vela, del campionat del món de vela, en què hi havia una absència total de transparència i no sabem mai el que està passant ni les contractacions ni res.

Per tant, doncs, un toc d'atenció a tantes exempcions i incompliments en les contractacions, però crec que és important que totes aquestes fundacions i entitats, que abans algunes eren privades i que ara formen part del sector públic instrumental puguen estar fiscalitzades i que estic convençut que aquests incompliments.
.
.
Bé, hem vist en comissions com els mateixos gestors deien que es contractava a dit, o siga, no hi havia cap criteri de valoració i que es contractava.
.
.
, encara que no sabem ben bé qui era el que contractava i qui era eixe dit -encara que ens ho podem imaginar-.
Però vegem que eixes qüestions, doncs, amb un sector públic regulat i on els diners públics vagen a ser gestionats no per fundacions privades, sinó per públiques, doncs, vegem que ho podem.
.
.
, que hi ha més transparència i evitarem possibles casos de corrupcions.

Però en el tema de contractacions sí que veig que fiquen molta atenció al tema del preu i quasi tots els incompliments o molts dels incompliments fan referència que no es valora suficientment, el criteri del preu.

I ahí sí que m'agradaria saber un poc l'opinió de la sindicatura i sé que moltes vegades les auditories són molt rigoroses en alguns aspectes, però si tenen en compte que s'està intentant que en les contractacions públiques no siga sols el preu, sinó que hi hagen clàusules socials, que inclús algunes vagen per.
.
.
una de les aportacions que fa aquest nou informe per al tema del canvi climàtic i que, possiblement, són criteris que lleven objectivitat al preu.
Aleshores, no sé si en tots eixos contractes que vostés han trobat en què el preu no era el més important, doncs, si incloïen eixes clàusules socials que possiblement lleven eixa objectivitat.

Després, hi ha algunes entitats que jo considere que podrien ser singulars, on hem vist, per exemple, en el Palau de les Arts, que moltes vegades en la contractació d'espectacles el preu podria ser la ferramenta, però això podria restar qualitat als espectacles.
Per exemple, si volem que actue Plácido Domingo, doncs, la valoració de Plácido Domingo serà diferent a uns altres i el preu no pot ser l'única valoració.

Per tant, no sé si eixa qüestió l'han tinguda en compte, com la tracten i, bé, com no la veig reflectida en l'informe, doncs, crec que a la millor estaria bé alguna reflexió al respecte.

I dic, fique l'exemple del Palau de les Arts, però també fique l'exemple, per exemple, de l'IVIA, no?
, on moltes vegades si vols fitxar talent o si vols recuperar els investigadors valencians que se n'han anat fora, doncs, a la millor, no podem competir en preu, hem de competir en altres paràmetres de qualificació que suposen que el preu mínim no siga el més important.

Aleshores, bé, crec que estaria bé que no es centrara tot en el preu, sinó que.
.
.
, però que estigueren clars els paràmetres de selecció en cada entitat i que no foren per a totes els mateixos.
No sé si queda prou clar.

I, bé, vegem que, almenys, no hi ha cap incidència que haja fet que enguany hagen hagut d'aportar documentació al Tribunal de Comptes perquè han detectat alguna infracció, perquè això és important, crec que s'ha avançat molt en els últims anys en eixa qüestió.

Crec que la tasca de la Sindicatura de Comptes en tota eixa qüestió fa que també els gestors estiguen un poquet més preocupats.
No sé si han tingut la temptació d'aplicar el nou règim sancionador i les noves capacitats que tenen.
I ahí sí que entraria que ens agradaria que, a banda de l'article i de la valoració general de la presentació dels informes o de l'accés als informes, ens agradaria que fera una valoració de com veuen, des de la sindicatura, la nova llei de la sindicatura, que va ser una llei que tots els grups parlamentaris vàrem treballar jo crec que de manera molt positiva, per a millorar, inclús amb el recolzament de la sindicatura, i ens agradaria una valoració sobre com considera que està afectant eixa llei i els efectes de la mateixa.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora María Sabina Escrig Monzó)

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Torres.

I ara, per part del Grup Parlamentari Compromís, senyor Juan, té vosté deu minuts.

El senyor Juan Huguet:

Moltes gràcies.

A mi m'agradaria començar de la mateixa manera que ha acabat el company Torres, que era preguntant-li quin havia sigut l'impacte que havia tingut en la tasca que vostés fan, com a conseqüència de l'entrada en vigor de la nova llei de la Sindicatura de Comptes.

Com a comentari, dir que celebrem que no s'haja detectat ningun cas de responsabilitat comptable.

I ja entrant a preguntes, m'agradaria preguntar-li si sap o pot valorar quin és l'impacte que pot tindre per a l'administració el fet que 36 liquidacions de concessions en l'àmbit sanitari estiguen pendents.

Preguntar-li també si creu que açò és conseqüència del normal funcionament dels serveis públics o creu que pot ser conseqüència d'altres qüestions.

M'agradaria saber si té dades ací per a explicar-les respecte a l'evolució que han tingut la 409 i la 411 en els últims anys, ja que això per a nosaltres és molt important.

Volia preguntar-li també, encara que ja ho ha explicat molt bé, però, en fi, no hem de deixar de dir-ho, l'impacte que té l'infrafinançament.
I, en eixe sentit, m'agradaria felicitar-lo per les valoracions que ha fet, perquè trobe que queda clar que aixina no podem continuar funcionant.
I, encara que el deute respecte del PIB, com bé ha indicat, ha baixat unes dècimes, miren, esta no és manera de funcionar.
Una autonomia no pot funcionar en estes condicions paupèrrimes perquè, en definitiva, el que no pot és garantir uns serveis públics i bàsics de qualitat.

També és molt important per a nosaltres saber com ha sigut l'adaptació de La Generalitat a la nova llei de contractes, ja que vosté ha fet una explicació sobre la fiscalització d'uns contractes elegits per la via del mostreig.
Però és important destacar que ha entrat una nova llei de contractes i, en el meu cas, per la meua condició d'alcalde, sí que sé que per als ajuntaments està sent un caos esta adaptació a la nova llei de contractes i que, inclús, marca reptes i procediments que són inassumibles per a l'administració local.
Però sí que m'agradaria saber el seu punt de vista, com a síndic major, de cara a l'administració autonòmica.

I ja, per últim, parlant de les entitats locals, un comentari, un comentari que és conseqüència de les paraules del senyor Cucarella, del síndic major, i és que els ajuntaments estan fent la seua feina.
I, en eixe sentit, s'hauria de legislar -i aixina voldríem que fóra- de manera que es respectara l'autonomia dels ajuntaments.

I si bé és cert que bé ha dit que la situació, de manera general, de les corporacions locals a la Comunitat Valenciana és de sanejament i que s'ha millorat molt els últims anys, aixina ens consta també que està passant a la resta de l'estat espanyol.
I d'ahí que pugam dir que les administracions locals han ajudat moltíssim a millorar les xifres del dèficit i del deute públic, moltíssim.
I d'ahí que ens reiterem que s'ha de respectar i s'ha de potenciar l'autonomia municipal com a l'administració més propera a la ciutadania i que més en contacte està amb els problemes reals de la població.

Això és tot.
Són unes preguntes molt concretes i ja, per anticipat, li done les gràcies per la resposta.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Juan.

I ara, per part del Grup Parlamentari Socialista, senyor Muñoz, té vosté deu minuts.

El senyor Muñoz Lladró:

Gràcies, vicepresidenta.

Bon dia, síndic major.

Mire, yo, lo primero, recoger tres aseveraciones que usted hace en el informe de la intervención.
En primer lugar, que no hay responsabilidad contable; en segundo lugar, que la contratación es conforme a la normativa vigente; y, en tercer lugar, que el incremento del déficit en este año, o en el año 2017, es menor que en ejercicios anteriores.
Esto, evidentemente, también viene a hablar, como ha apuntado usted, de la mejora de la situación económica que conlleva, lógicamente, una subida de la capacidad recaudatoria de La Generalitat debido, no al incremento de los impuestos -que quede claro- sino, fundamentalmente, a la mejora de la actividad económica que produce una mayor tasa de ingresos.
Y, evidentemente, esto produce a su vez un incremento del PIB así como del incremento del empleo, que creo que actualmente está cifrado en 255.
000 valencianos que antes no trabajaban y desde 2015 están trabajando.

Por tanto, estas tres aseveraciones: tanto la inexistencia de responsabilidad contable, en otros años nos hemos encontrado con un informe de la Sindicatura de Cuentas que apuntaba la responsabilidad contable en algún tipo de actuaciones; la contratación respecto a la aplicación y la conformidad con la normativa, en otras ocasiones hemos visto informes en los que se apuntaba que la contratación no respetaba la normativa, prueba de ello es lo que estamos viendo también en los tribunales de justicia.

Y en tercer lugar -yo creo que es una cuestión positiva- que el déficit a pesar de que siga creciendo, derivado evidentemente -como usted apuntaba- de esa falta de financiación autonómica o de esa insuficiente financiación autonómica que…, además, probablemente, lo que se está pidiendo, como esa partida reivindicativa de 1.
300 millones de euros que se incluyen en los presupuestos de la Comunidad Valenciana, es una partida que prácticamente viene a equilibrar con este déficit que se apuntaba este año, recuerdo que he leído de 1.
326 millones de euros.

Con lo cual, creo que está plenamente justificado esta inclusión desde el punto de vista reivindicativo puesto que nos equilibraría la balanza y, probablemente, nos permitiría prestar unos servicios públicos fundamentales de mayor calidad.

Dicho esto, paso a analizar su informe y sí que quiero que…, en parte yo creo que algún compañero ya lo ha apuntado, pero creo que es importante que usted nos ayude a entenderlo.
Porque los números en frio pueden dar lugar a unas sensaciones que yo creo que si no contextualizamos, especialmente cómo se encuentra esta nueva Generalitat que entra en el 2015 la situación de la propia administración pública, no nos deja entender bien lo que se está haciendo o lo que está ocurriendo, ¿no?

En primer lugar, usted habla de 36 liquidaciones que vienen derivadas de lo que se conoce como el modelo de Alzira, que es fundamentalmente derivadas, pues, de la colaboración público privada, ya sea…, yo creo que usted ha apuntado especialmente en la cuestión sanitaria.
Venimos de una situación en la que no se sabía, prácticamente, cuál era el funcionamiento de este tipo de empresas privadas a la hora de prestar servicios públicos fundamentales y tan importantes como es el caso de la sanidad.

Vivíamos una situación de absoluto descontrol, esto se ha dicho en diferentes informes.
Entonces lo que quiero es que se haga una valoración o que usted nos pueda valorar si cree que se está trabajando en la buena dirección a la hora de intentar valorar estas…, a pesar de que haya liquidaciones pendientes, pero ¿si se está trabajando en la buena dirección para asegurar que esta colaboración público privada, en cualquier caso, no perjudique los intereses de la ciudadanía valenciana?

En segundo lugar, usted habla de las ayudas a vivienda y dice que: Â«Hay una reducción de los importes de ayuda a la vivienda pendientes de aplicación.
Â» Bueno, es que aquí nos hemos encontrado situaciones -y esto se ha dicho, se ha hablado también en el Pleno de las Cortes- en las que las ayudas de vivienda se negaban no por una falta de cumplimiento de los requisitos de las personas demandantes sino por una falta de presupuesto.

Y en ocasiones, en muchas ocasiones, directamente las ayudas de vivienda se archivaban -como le digo- porque no había partidas presupuestarias que pudieran sostener estas ayudas.
Lo cual…, el reconocimiento de un derecho, independientemente de que haya presupuesto, sí se ha reconocido ese derecho, pues, debe estar ahí y nace un derecho de crédito de la persona con la administración.
En cualquier caso, no se pueden denegar ayudas por falta de presupuesto.

En tercer lugar, usted habla de la Sociedad de Garantías Recíprocas.
Aquí vino el director general del Instituto Valenciano de Finanzas y nos dijo que la situación de la SGR, cuando llega él a tomar el control, es de un autentica papelera de la financiación, digamos, de empresas y sobre todo de situaciones, bueno digamos, de proyectos empresariales que no tienen ningún tipo de viabilidad.

Y que a través de la SGR se generó un agujero que el cuantificó, aproximadamente, en 300 millones de euros, para lo cual tuvo que haber una…, pues desde la venta de activos inmobiliarios que pertenecían a la SGR a fondos de inversión; como la propia inyección de capital para que la SGR tuviera viabilidad y que volviera a ser la entidad que debería ser, que al final es la que reavala a entidades para que puedan llevar adelante sus proyectos empresariales.

Entonces, usted dice que hay 104 millones de euros que deberían estar provisionados pero solo se han provisionado 30,7 -he entendido, si no, bueno, luego me lo explicita mejor.
- Pero, en cualquier caso, sí que quiero que usted haga una valoración de cómo ha sido la evolución de la SGR desde que usted empieza, digamos, a hacer estudios o informes de intervención sobre la situación de la administración pública.

Usted habla de la cuenta 409 y de la 411.
Ambas cuentas, yo creo que sí que es cierto que deberían reducirse al mínimo posible porque son cuentas que, por un lado, lo que tienen es situaciones en las que por fuera de presupuesto se tienen que abonar facturas.
Ojo, que también aquí sabe que muchas veces este tipo de facturas vienen especialmente del sector sanitario porque en ocasiones tienen un carácter sobrevenido y, por tanto, no se han presupuestado porque se entiende que no es necesario ese presupuesto para esos gastos.
Pero luego, de manera sobrevenida, pues van apareciendo necesidades que, evidentemente, en un tema tan sensible como es el caso de la sanidad pública pues, evidentemente, hay que hacer frente.

Y en el caso de la 411, pues, bueno, un poco podemos decir lo mismo.
En cualquier caso vuelvo a decirle el ejemplo, en el año 2011 -si no me equivoco- esta comunidad autónoma, en el caso de la cuenta 409, aparecen 3.
000 millones de euros.
Que es lo que luego nos lleva a ser multados por la Unión Europea porque la Comisión Europea considera que la Comunidad Valenciana junto con Grecia son las únicas regiones -en el caso de Grecia, un estado- pero son las únicas regiones que manipulan el déficit.
Con lo cual, también, me gustaría conocer su opinión respecto a la evolución de ambas cuentas respecto a situaciones anteriores.

Bueno, decía usted que la contratación es conforme a la normativa, hablaba también del desequilibrio patrimonial grave.
Evidentemente es grave: 30.
000 millones de euros aproximadamente de desequilibrio patrimonial, 45.
600 millones de euros de deuda financiera, 37.
000 millones de euros de mecanismos estatales de financiación derivados de allí.

Pues bueno, yo creo que -lo que hemos hablado siempre- al final el Fondo de Liquidez Autonómico tiene un sentido en un momento determinado.
Lo que pasa es que se utiliza, de alguna manera, para intervenir las cuentas de las comunidades autónomas y, en ocasiones, nos hemos encontrado con que el Fondo de Liquidez Autonómico ha sido un elemento electoral.

Esto se puede ver claramente en el año 2015 en el que hubo un riego de fondo absolutamente, bueno, positivo para la Comunidad Valenciana pero absolutamente, digamos, discrecional o arbitrario, mejor dicho, por parte de la administración pública porque en el año electoral lo que hacía falta era que la Comunidad Valenciana, entonces gobernada por el Partido Popular, pues tuviera mucha liquidez.

Pero lo hace a través de un mecanismo que, en ese momento, era del 0%, es decir, el FLA o el Estado presta dinero a la comunidad autónoma en el año electoral al 0%.
Pero luego, como es una cuestión discrecional, lo que nos hemos encontrado es que en otras ocasiones sí que hay tipo porcentual de devolución.
Por tanto, es un absurdo que, si estamos infrafinanciados, tengamos que recurrir a un instrumento como es el FLA que lo que supone es mayor endeudamiento con el estado del principal pero además la creación de intereses que deberán ser amortizados y, por tanto, pasan a formar parte de ese incremento de deuda.

Yo creo que, sabe usted, yo creo que -no sé si es una propuesta que también comparte- la propuesta del president Puig, en este sentido, es que lo que hay que hacer es mutualizar deuda.
Esta deuda es impagable por la Comunidad Valenciana, nosotros no podemos asumir 37.
500 millones de euros de deuda porque supondría, pues, prácticamente dos presupuestos consecutivos y esto no es asumible si queremos seguir prestando servicios públicos fundamentales de calidad, ¿no?

En cualquier caso, esta es la propuesta que se lanzó desde el gobierno de La Generalitat, la mutualización de la deuda.
Incluso llegamos a hablar que es necesario que haya una quita porque esta situación, aparte de ser injusta, es inviable de cara al futuro.

Y sí que me gustaría hacerle una pregunta -la decía el compañero- porque aquí hay dos cuestiones fundamentales: la primera es que usted habla que en À Punt se hacen pagos anticipados a empresas que de alguna manera no garantizan la solvencia técnica.
Lo que da la sensación es que hay como una precipitación a la hora de adjudicar los contratos.

Pero aquí yo creo que, es lo que le decía antes, no sé si también explicar el contexto expositivo.
Porque como sabemos À Punt se tuvo que poner en marcha de una manera muy ágil, muy rápida y, en ocasiones, esto les obliga, entiendo, a que haya contrataciones que se hagan de una manera más ágil que lo habitual.
Y esto me gustaría conectarlo con lo que se ha dicho ya respecto a la ponderación del elemento precio a la hora de adjudicar contratos.

En ocasiones, usted sabe que hay contratos en los que el precio no puede ser un factor definitorio por una cuestión fundamental.
En primer lugar, porque puede o bien tener una serie de cláusulas que son importantes -y acabo ya con esto señor presidente, que ya le veo- o puede ser que se necesite contratar con una persona en concreto, con una empresa en concreto, porque por cuestión de autoría se necesita esa cuestión en concreto y el precio deja de tener tanta importancia porque lo importante, en este caso, es ad hominem y no tanto en la cuestión del precio.

Y ya acabo.
Muchas gracias por la intervención y disculpe presidente por la…

(Ocupa la presidència el president, senyor Jorge Bellver Casaña)

El senyor president:

Faltaría más.

Moltíssimes gràcies, senyor Muñoz.

I ara per part del Grup Parlamentari Popular, senyor Ibáñez.
Per un temps màxim de 10 minuts, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Muchas gracias, presidente.

Muy buenos días, síndic mayor.

Permítame que mis primeras palabras sean de agradecimiento a su trabajo y al de toda la sindicatura.
Yo creo que todos nos sentimos absolutamente, o por lo menos la mayoría, nos sentimos absolutamente honrados y agradecidos del trabajo que realiza todo su equipo.
Porque esto no es una cosa personal suya, es de todo un equipo.

Yo creo que cuanto menos es garantía para todos los que estamos aquí, y al final necesitamos también muchas horas para leernos sus informes.
Yo creo que hay que poner en valor, como siempre hemos defendido desde este grupo, la Sindicatura de Cuentas, esté quien esté de síndico de Cuentas.
Porque como digo detrás del síndico siempre hay un equipo, ¿no?

Yo le agradezco…, y lo primero que me gustaría señalarle es si después de realizar el informe y después de la explicación que nos ha hecho aquí, ¿usted no tiene cierta impotencia?
Porque es cierto que esto es como el día de la marmota, ¿no?
Yo creo que al final -y permítame la expresión con todos los respetos del mundo- sus informes hay quien se los toma como el pito del sereno.
Es que no le hacen caso absolutamente de nada, porque año tras año se repite exactamente lo mismo.

Yo oía antes a algún compañero destacar tres argumentos fundamentales de su informe de los que yo pues, ciertamente, la literatura puede ser todo lo romántica que uno quiera y los números todo lo tozudos que uno quiera, ¿no?
Pero al final, es cierto, porque así se pone, que no existe responsabilidad contable desde un término genérico, ni ha existido ahora ni ha existido en ninguno de los informes que durante todos los años ha hecho la sindicatura.

Pero yo le quiero decir…, no la hay a nivel general, como usted ha dicho, salvo algunas salvedades.
¿Ha enviado usted a fiscalía del Tribunal de Cuentas alguna entidad, algún organismo, algo de lo que usted ha estado desgranando aquí?
Esa sería mi primera pregunta.

La segunda cuestión que aquí se ha aseverado es que los contratos están de acuerdo a la normativa.
Hombre, yo cuando leo y entrecomillado: Â«Que la contratación no se ajusta adecuadamente a los preceptos y criterios de adjudicación.
Â» Pues, hombre, también puede ser muy romántico a la hora de analizar lo que usted dice pero, ciertamente, desde el punto de vista de la contratación cuando se pone en tela de juicio la capacidad del contratista, cuando se pone en juicio la solvencia económica de la entidad o cuando se pone en juicio el propio procedimiento, por ejemplo el de urgencia al que usted ha hecho referencia, pues, hombre, uno cuanto menos se cuestiona si de verdad se está acorde con la normativa.

La tercera de las cuestiones, que también se ha aseverado aquí, es lo de, bueno, tenemos un menor déficit.
Efectivamente, y usted ha señalado perfectamente el por qué: porque hemos tenido mayores ingresos.
Es decir, no ha sido por unas medidas de gestión adecuada.
Fíjese usted que estaba analizando yo que desde el año 2015 tenemos 3.
000 millones más de ingresos.
Eso hubiese supuesto que alguno de los años anteriores al 2015 si hubiesen tenido esos ingresos hubiésemos tenido superávit porque creo que el déficit estaba en dos mil y pico, hablo de memoria.

Una cuestión que también le quería hacer referencia es que en años anteriores hemos tenido el power en papel y nos era muy fácil después seguir su argumentación.
Y ahora, pues claro, uno…, yo he llenado tres folios de notas, pero alguna nota lógicamente he perdido.
Si hubiese tenido aquí el power -se lo digo para años anteriores e incluso si nos los puede remitir para tenerlo posteriormente- simplemente esta cuestión.

Después, sobre las liquidaciones sanitarias también se ha dicho aquí: Es que vamos en la buena dirección.
Hombre, yo cuando veo en el informe del 2016 que hay pendientes 31 liquidaciones sanitarias y en el 2017 que hay pendientes 36, hombre, en la buena dirección no creo que vayamos.
Lo que vamos es aumentando liquidaciones pendientes.

Pero a mí me sorprende una cosa y me gustaría que usted también lo dijera, ¿cómo es posible que las liquidaciones sanitarias no se realicen y, sin embargo, en el presupuesto anual, de cada año, de la Generalitat valenciana se computen las liquidaciones pendientes de recibir?
Creo que hay una falta de sintonía entre la realidad y la contabilidad.

Es decir, ¿se está también hinchando de una forma descarada los ingresos dado que esas liquidaciones, no solo no se resuelven sino que se aumentan año a año?

Después, otra de las cuestiones que me gustaría indicarle, y que usted no ha hecho referencia, es el uso y el abuso de los reconocimientos extrajudiciales.

La intervención general, a través del control financiero permanente, publicó exactamente que han existido 232 expedientes por un importe de 1.
128 millones de euros, 1.
128 millones de reconocimientos extrajudiciales o enriquecimientos injustos, o Â«rescabalamentsÂ» que se llama ahora.
Se llame como se llame, usted y yo y los que estamos aquí sabemos lo que significa eso.
Quisiera saber su valoración.

Después, también es verdad que le agradezco doblemente el trabajo que usted ha realizado, y su equipo, porque ciertamente no es fácil.
Este año en las empresas públicas ustedes han tenido más problemas de lo normal, y los más problemas vienen por algo que nosotros ya vinimos denunciando, y es que ya no hay obligación de los informes de auditoría de cumplimiento de legalidad ni de la auditoría operativa en las empresas públicas.

Esa fue una de las gratuidades que el gobierno del Botànic hizo en pro de cumplimientos de legalidades y de facilitar a las empresas públicas su día a día.
Es decir, al final, menos auditorías es facilitar la vida a quienes gobiernan e impedir los controles a quienes la tienen que fiscalizar.

Y yo le agradezco enormemente el trabajo realizado, porque creo que a pesar de esas faltas de auditorías, usted ha realizado un excelente trabajo.
Es verdad que dieciséis de los informes de auditoría, dieciséis empresas públicas tienen salvedades en sus informes de auditoría, y simplemente once, once empresas públicas le han remitido a usted, a la sindicatura, la información de los contratos formalizados.

Ciertamente yo creo que es preocupante en aras a la claridad y a la transparencia en estas cuestiones.

Pero entrando también al fondo del asunto de dos cuestiones relevantes de las que usted ha hablado, me voy a centrar en la corporación y en la Sociedad Anònima de Mitjans de Comunicació y el consorcio hospital provincial.
Me va a permitir que diga que ciertamente, después de tomar las notas y oírle hablar de cómo se contrata en la corporación y en la sociedad anónima, esto es como la verbena de la paloma.

Es decir, aquí, al final se incumple todo.
Usted ha hablado de incumplimientos de criterios de adjudicación, no se siguen los principios de contratación pública de capacidad de solvencia, de no vinculación.
Oiga, estamos ante una barra libre.

Si no ante una barra libre, sí que le quiero preguntar por el abuso y el uso de los contratos menores en estos dos organismos, y de la tarifa plana que la corporación y la sociedad decidieron extender durante este año.
Esa tarifa plana de 5.
995 euros, que era la tarifa plana a la que se contrataba.
5.
995 euros.

¿Usted ha fiscalizado esos contratos?
¿Usted ha señalado además directamente que esos contratos se adjudicaban a personas físicas que posteriormente han sido personal de la entidad?
No sé si ahí entraba un poco a la no vinculación esa a la que usted hacía referencia, es una de las preguntas que le hago.

Después, también, usted, y hago un paréntesis antes de hablar del consorcio hospital, en el IVIA también me ha preocupado una cosa, porque usted en el power modifica el resultado contable en 189.
000 euros, 189.
000 y pico euros, no recuerdo ahora la cifra exacta.
Pero no ha dicho entonces cómo quedaría.

Es decir, si se hubiese aplicado ese resultado, ¿cómo quedarían los números?
Porque claro, tenemos el bruto pero no tenemos el resultado final.
Lo desconocemos.
Y era por saberlo.

Y por último, y dado que hay premura de tiempo, y después seguiré, el consorcio hospital provincial.
Bueno, del consorcio hospital provincial, la verdad es que, hombre, cuando usted dice que no hay control interno, pues hombre, a uno ya se le empiezan a poner los pelos de punta.

Pero además, le digo por lo de la responsabilidad contable, el año anterior ya usted habló de más de 20 millones de pagos sin contratación.
Este año hemos superado la cifra.
En dos años hemos superado los 40 millones sin contratación.
No hay controles internos.
No hay nada.
¿Quién responde de todo esto?

Es una pregunta que le hago, porque claro, yo entiendo que usted habrá hecho lo que tenga que hacer, que no lo sé, y me lo explicará ahora, si al final lo ha hecho o no.

Pero ciertamente es preocupante cómo año tras año en el Hospital Provincial de Castellón se viene generando una serie de pagos sin contratación, advertidos por la Sindicatura de Cuentas, puesto de manifiesto en el papel y que sin embargo la respuesta es: no ponemos ningún control interno.
¿Son estos los parámetros de la buena gestión?
Sería una pregunta con la que finalizo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

I ara per a contestar les qüestions plantejades pels grups parlamentaris, senyor Cuquerella, i també sense limitació de temps, té vosté la paraula.

El senyor síndic major de Comptes:

Molt bé, doncs, moltes gràcies, perquè he vist que vostés s'ho han mirat a fons.
A vore, intentaré anar un poc en ordre de les intervencions, encara que en alguns casos, com hi ha alguns aspectes que estan repetits, doncs contestaré a tots a l'hora.

Una de les primeres coses que vull agrair és la menció al bon treball de la sindicatura.
I això jo de veres que els ho agraïsc molt, perquè és el nostre objectiu, fer un treball objectiu, escrupolós, ben professional.
I quan vegem que això se valora per vostés, doncs és la nostra faena.
I per tant, jo açò mateix ho traslladaré a tot l'equip.

Començant pel representant de Ciudadanos, clar, ha fet alguns comentaris relacionats en el fet que els incompliments se vénen repetint d'uns anys a altres, tal.
I la solució mateixa ja l'ha donada vosté, que jo estic d'acord.

Ja sé que no has de demanar-me explicacions a mi, sinó al Consell.
Doncs, efectivament, jo realment ací el que faig és facilitar l'informe que des de la sindicatura hem elaborat per a donar-los a vostés el material i que vostés valoren si la gestió ha sigut adequada o no i demanen explicacions.

Per tant, moltes preguntes que han fet en general, intentaré resoldre les que siguen que jo puga contestar, però la majoria d'elles jo no les vaig a poder contestar.
Perquè a mi també m'agradaria fer la pregunta.
I de fet, la pregunta està feta en l'informe.

Quan en l'informe ressaltem que una cosa és una excepció, això és una pregunta.
I que a l'any següent el que fem és preguntar, quan fem el seguiment de recomanacions: Â«Bé, aquella pregunta que férem l'any anterior, com ha quedat la cosa?
Â».
Per tant, moltes de les preguntes que ací s'han fet hui difícilment podré contestar-les jo.

Quant a un aspecte que sí que m'ha preguntat un poc directament, estem parlant d'insuficiència d'ingressos o d'un augment de les despeses?
Doncs ja ho he dit jo en l'exposició.
En este cas, és cert que s'ha reduït el dèficit, però ha sigut principalment, principalment no, totalment per un increment dels ingressos.

L'activitat econòmica ha augmentat en els últims anys, això ha generat més ingressos.
La despesa, així com en el 2016 sí que va suposar un descens respecte a l'any anterior, el 2017 ha suposat un augment.

És adequat o no és adequat que se gaste més diners en açò?
Això és una cosa que ha de valorar el gestor, si li pareix adequat seguir gastant en una sèrie.
.
.
No jo, vull dir, jo l'únic que puc constatar és que hi ha dèficit (inintel·ligible) .
.
.
cal eliminar-lo.
És l'únic que puc.
En general, és açò el resum de les preguntes que vosté m'havia fet.

Quant al representant de Podemos, torne a agrair que vosté m'haja reconegut que no és a mi a qui havia de fer les preguntes, jo això no sap el maldecap que me lleva (rient).
Però sí, possiblement haurien de comparéixer els gestors i donar explicacions davant.

Diu que efectivament, i jo en això coincidixc, jo coincidixc en esta apreciació que sí que s'aprecia un esforç per millorar en molts aspectes, però que és insuficient.
I efectivament, per això la sindicatura tornem a insistir en molts aspectes en què no s'ha avançat suficientment.
En altres, sí que vegem que les xifres van millorant, que l'interés per millorar el control sí que és de veres que s'està prenent seriosament.

El fet, per exemple, que l'inventari, que és una cosa que és quasi una excepció que publica la sindicatura de tota la vida, jo crec que des del primer informe, doncs bé, ara s'està fent un inventari.
Sí que hi ha coses que s'està avançant.
En altres, efectivament és insuficient.
Sí, és cert.

Quant al tema de les institucions, tot este sector instrumental que ara ha quedat englobat dins de l'administració, realment esta reorganització del sector públic que hi ha hagut en els últims anys, i vosté ja ha cridat l'atenció, perquè no s'escape res de tots estos ens.

Justament per això havia volgut al principi dedicar una transparència a recordar que en l'àmbit subjectiu de la sindicatura ara tot això entra i hem començat a elaborar un inventari exhaustiu i permanentment actualitzat perquè quede clar quins són els ens que la sindicatura ha de fiscalitzar.
I això ho mantindrem.

De fet, hi ha diverses persones en els nostres equips ja dedicats expressament a anar estudiant cas per cas i saber.
.
.
En este cas, deu retre compte directament mitjançant la intervenció.
En este, dins d'un ens local.
En este, no se contempla ni una cosa ni l'altra, però ha de presentar a la sindicatura els comptes.

Clar, tot això estem fent-ho, perquè no s'escape ningú, clar, justament eixe és el nostre interés.

Quant a la.
.
.
Ací sí que vull dedicar, perquè jo crec que és una cosa que s'ha repetit en diverses ocasions.
Quant a la contractació i el tema dels preus.
Per un costat, l'any que ve, quan fiscalitzem l'exercici 2018, que és el que anem a fiscalitzar enguany, ahí sí que s'ha de tindre en compte que n'hi ha una llei de contractes diferent que té molt en compte açò de les clàusules socials.

L'exercici que hui estem vegent és corresponent al 2017.
Encara estava la llei anterior en vigor.
Quant a les clàusules, és cert que la nova llei té molt més en compte la incorporació d'estes clàusules socials.
Però quan mosatros parlem d'allò del preu no estem criticant que se consideren altres coses a banda del preu.

No, no, i a mi en el fons, i això sí que és una opinió meua a títol personal, me pareix molt interessant que la nova llei de contractes tinga també en compte eixos aspectes, eixes clàusules socials.
Mosatros el que mos referim és que una vegada s'ha marcat quin pes se li vol donar al preu, en moltes ocasions és una ponderació fictícia.

A què me referixc?
Si al final s'ha complit que al preu se li ha donat més ponderació que a la resta de clàusules.
Anem a suposar 70-30.
Val, perfecte.

Però si eixe 70 realment al final no és determinant de res, perquè de la manera en què se repartixen els punts, se done per exemple punts, que en alguns cas ho hem vist, punts a totes les ofertes, independentment que no hi haja hagut baixa econòmica, doncs, clar, al final realment el que puntues proporcionalment en una baixa econòmica respecte a un munt total de puntuació, la variació no és de 70 punts.

A la millor la variació estem parlant que és de 10 punts només.
La variació possible entre el pitjor considerat i el millor considerat.
Mentres que els altres 30 punts, que a la millor tenen un caràcter més objectiu, o està considerat, clar, pot arribar a pesar més el segon criteri que el primer.

Per tant, el que critiquem no és com se repartix, sinó que a l'hora d'aplicar-ho en molts casos al final és fictici el que aparenta.
I això és una cosa que s'ha observat en general.

Un tema important.
En la llei se contemplen els contractes artístics que tenen consideracions diferents.
Allí el preu no és allò principal.
Tu vols contractar determinat tenor, vols contractar eixe tenor, i és necessari, eixe és el que ha de cantar, perquè eixe és el que has contractat.
No pots dir: Â«No, és que vull que algú cante.
A vore qui oferix millor preuÂ».

No.
Doncs bé, en qüestions artístiques sí que n'hi ha estes possibilitats, n'hi ha un tipus de contractes diferents.
Ara bé, això és més difícil, per exemple, en el cas dels investigadors, això ja és més complicat.
Ahí és molt més difícil justificar que se busque un investigador en particular.
Aixina com en l'artístic sí que està ja estipulat, en l'altre és complicat.

Quant a l'ús del règim sancionador, doncs mira, això els puc comentar que encara no hem fet ús d'ell, però hem estat a punt (rient).
S'ha enviat diversos requeriments en este cas han sigut a ajuntaments, i al final han retut comptes, i no hem arribat a la multa coercitiva.
Però, bé, sí que és un mecanisme de pressió que ara tenim que abans no teníem.

Fins ara d'alguna manera la sindicatura pressionava com que esperem que la credibilitat que jo estime que té la sindicatura era suficient com perquè si a algú li treies els colors, doncs se sentira afectat i vulguera millorar.
En este cas, a banda d'això, també està el fet que després pots anar.
.
.

I és més, pots anar a l'alcalde i dir-li: Â«EscoltaÂ», perquè això qui ho paga és personalment, Â«escolta que esta multa te va a tuÂ».
I això al final fa que entren en raó.
I de fet hem estat a punt d'arribar a una multa, però no ha sigut el cas.

I quant a la valoració de la llei de la sindicatura, que vosté hui ha comentat i algú m'ho estava demanant, doncs faig una visió en general.
Tots considerem que ha sigut molt positiva la llei de la sindicatura, en alguns aspectes a la millor que ens havera agradat que foren diferents a (inintel·ligible) .
.
.
aprovat, però en general pensem que la nova llei ha millorat l'anterior.

I, per exemple, el que l'àmbit subjectiu s'amplie és molt interessant.
La possibilitat de multes coercitives, també és molt interessant.
En general, la valoració és positiva dins de la institució.

Passem a Compromís.
La valoració de la llei de la sindicatura, l'acabe de fer ara.

Quant a quin impacte econòmic té les 36 liquidacions pendents de resoldre.
Doncs no ho sabem.
És el que diguem, no sabem quin impacte tindrà.

Clar, estes liquidacions, algunes són a favor de La Generalitat; altres, són a favor del concessionari.
Perquè realment ací el que passa en el modelo Alzira és que, a principi d'any, cada hospital, cada àrea a la que dóna cobertura sap quants pacients ha d'atendre.
.
.
, no pacients, sinó quants habitants ha d'atendre -no té per què tot ser pacients- i, a partir d'ahí, cobra un tant per capita.

Clar, al final de l'exercici, el que cal és regular açò, perquè pot ser que alguns als que tu has de donar servei s'hagen anat a altre hospital o pot ser que d'un altre hospital algú haja vingut ací, que no li tocava.
Per tant, al final, el que n'hi ha.
.
.
, n'hi ha un ajust d'estes coses.
I tot això al final queda palés en eixa liquidació definitiva.

En alguns casos, pot ser que la liquidació definitiva siga favorable a l'administració; en altres casos, favorable al concessionari.
¿Què ha passat?
Que d'estos 36, en alguns casos no existix la liquidació i, en altres casos, sí que existix la liquidació, però a la millor el concessionari no està d'acord i, per tant, l'ha recorreguda.

¿Com acabarà açò?
No ho sabem.
Nosaltres no podem fer-ho i no crec que ningú en este moment puga tindre una idea de com acabarà això.
Podia dir-li que alguns sumaran i altres restaran.

Per tant, de cara a pressupostar.
.
.
, crec que algun moment, crec que per part del PP s'havia comentat, i enganxe en el que havien preguntat, ¿com se pressuposta açò?
Cal pressupostar a partir de la per capita i això s'haurà d'incorporar.

Després, ¿com s'acabarà la liquidació?
Ningú ho sabrà.
Quan se liquide, se sabrà.

L'evolució dels comptes 409 i 411, que vosté també me comentava.
L'evolució.
.
.
, ahí en la presentació he tret un gràfic, que la majoria d'estos comptes són partides de sanitat i quan hem estudiat ahí les obligacions no reconegudes en el pressupost se veu que passaven de més de 3.
000, anà baixant, baixant, baixant fins a aproximadament al voltant de 600 en el 2015 i.
.
.
-sí, vora 600, vora 600- i ara estem vora 700 per un canvi en el criteri.
Podíem dir que s'ha quedat ahí, al voltant 700, estable.

La qual cosa vol dir que encara n'hi ha possibilitat de retallar un poc més, però pràcticament tots els anys estan entrant al compte i eixint més o menys la mateixa quantia.
Per això he dit: al final, si tenim en compte el que enguany ha entrat a este compte pel que ha eixit, el canvi són 12 milions, que és la partida que ha entrat per la que ha eixit aproximadament.
Però sí, sí que s'ha reduït moltíssim dels 3.
000 i pico que hi havia a l'actualitat.

Quant a l'impacte de l'infrafinançament.
Ja ho hem comentat en la presentació.
I, clar, per a tindre una idea, ¿de quina xifra estem parlant?
Miren, si aplicàrem.
.
.
, eliminant el cas de Navarra i el País Basc, que tenen règim diferent, tots els que estan dins del règim comú.
.
.
Si els valencians, que som els que pitjor tractats estem, ens tractaren igual que als càntabres, que són els que millor tractats estan, els valencians rebríem 3.
500 milions més cada any, per exemple.
3.
500 milions més cada any.
Si mos tractaren en temes per capita igual que en Cantàbria, clar.
Respecte a la mitjana, estem parlant a la millor de.
.
.
entre 1.
000 i 1.
300 milions respecte a la mitjana.
I si mos comparem respecte als que millor estan, estem parlant de 3.
500 milions.
Sense canviar la llei actual, ¿eh?
Sense canviar.

Si se modificara la llei en un repartiment més equitatiu tant en vertical com en horitzontal, la xifra podria ser d'eixa quantia o més de la que estem parlant comparant-mos amb Cantàbria.

Quant a la nova llei de contractes.
Clar, açò és una cosa que valorarem a l'any que ve quan fem la fiscalització d'enguany, que és quan comença a entrar, de fet, no tot l'exercici, sinó part d'ell, i això serà quan comencem a valorar.

És cert que està creant prou problemes a l'hora d'implantar la nova llei.
Sí, perquè moltes vegades és complicat complir tot el que diu i, de fet, han hagut.
.
.
, hi han rumors d'alguns canvis en alguns articles en concret per a fer-ho més factible.

Quant a valorar el bon treball que han fet les corporacions locals, els ajuntaments, en els últims anys.
Efectivament, això ja ho diguem també nosaltres quan parlem.
S'han sanejat i, d'alguna manera, en els últims anys les obligacions imposades des d'Europa quant al dèficit i això, que no s'han complit mai, però (inintel·ligible) .
.
.
en gran part ha sigut gràcies també al que ha passat en els ajuntaments.
El fet de no poder dedicar moltes de les seues partides a millores ha suposat tindre ahí uns superàvits que han servit per a rebaixar la xifra global de tot el sector públic.

I passant ja al representant del PSPV.
Clar, hem valorat.
.
.
, vosté ha fet un repàs de la millora econòmica dels últims anys, que això ha suposat també un increment dels ingressos.
És cert i això ho hem posat també en el gràfic.

Ara bé, jo ací plantege una cosa: sembla que les xifres que coneguem del 2018 ja no van ser tan interessants com les del 2016 i 2017 quant increment de la recaptació.
I jo llance la pregunta que té a vore amb l'advertència que hem fet quan parlem del canvi climàtic i dels problemes en la reducció de l'energia disponible.

És a dir, de cara al futur, un sistema econòmic que possiblement.
.
.
, unes economies que no van a poder créixer com han crescut en les últimes èpoques degut a estes limitacions ja naturals, ¿no?
, hem de començar des del sector públic a tindre clar açò com anar prevenint-ho, què és el més important dins del sector públic i anem a centrar els esforços.
I, per tant, anem a augmentar l'eficàcia i l'eficiència en aquelles funcions que considerem que són prioritàries.

Quant als 1.
300 milions, sí, és cert que coincidix.
Més o menys el dèficit ve a coincidir en la partida esta reivindicativa, coincidisc en l'apreciació.

Quant a la liquidació del model Alzira, ja ho he comentat un poc.
¿Què podíem dir realment?
Durant molts anys este model, independentment de les crítiques que n'hi han al model, tant per una banda com per l'altra, una cosa que jo crec que és inexcusable és que el que ha faltat ha sigut molt de control durant molts anys.
Això ja ho posàrem nosaltres de manifest en l'informe que férem en l'auditoria operativa, que principalment el que destacàvem és que havia hagut falta de control.
I, per tant, ara això pareix que ha anat millorant-se, hi ha més interés almenys en controlar què està passant.

Quant a les ajudes a la vivenda, efectivament va reduint-se la quantia que està pendent, però sí, no havia.
.
.
, en moltes ocasions la falta de pressupost ha fet que se quedara ahí, i això ha anat amuntonant-se ahí.

I quant a allò de la societat de garantia recíproca que comentava.
.
.
No, ahí el que nosaltres observàvem.
.
.
, -ara parle de cap- crec que hi havien uns 100 i pico milions de.
.
.
, crec que era de risc per als quals s'ha dotat una previsió.
.
.
, no recorde ara de cap si eren 40 milions.
.
.
Simplement constatem això, no era una crítica ni res, allò constatava que era el que s'observava.

Quant al compte 409 i 411, ja ho he comentat, sí que s'ha observat una evolució en els últims anys a reduir-los.

Quant al FLA, també vosté ha comentat.
.
.
, sí, efectivament, el FLA s'ha convertit en un finançament paral·lel, amb una diferència clara, i és que els diners que t'arriben pel model del finançament autonòmic són teus i no es dóna explicació, i els que arriben pel FLA, a banda de donar moltes explicacions, els has de tornar, i damunt amb interessos.
Potser durant algun temps, no, però després n'hi han interessos, però sobretot és que has de tornar-los.
No són teus.
 Per tant, és molt diferent per on t'arriben els diners.

És cert que això ha permés que les comunitats autònomes no s'hagen afonat -sí, clar-, però aquells que han rebut més per la via del FLA que per la via de model de finançament tenen una motxilla molt plena.

Quant al deute.
Clar, estos 46.
000 milions de deute, si no hi ha un rescabalament d'eixa part del deute que se considera per l'infrafinançament, difícilment se pot tornar.

Quant a À Punt, vosté també ha comentat: Â«¿Pot haver precipitació en la contractació?
Â» Pot ser, pot ser.
.
.
A vore, podria ser.
Ara la nostra faena és marcar que el correcte és fer-ho d'altra manera.
Sí, que l'explicació pot ser eixa, que ha hagut precipitació.
D'acord, però nosaltres hem de.
.
.
, en el nostre informe el que hem de recordar és el que marca la llei i com s'ha de contractar.

I quant el tema del preu, ja ho he comentat abans a què me referia quan criticàvem que el preu no estava considerant-se adequadament.

Ja, per últim, el representant del PP.
.
.
ha fet extens a tots l'agraïment pel treball que fa la sindicatura.
Jo li ho agraïsc particularment que haja fet menció.

I quant a esta sensació d'impotència -dia de la marmota-, doncs bé, jo crec que això és el sinó de tot ens fiscalitzador.
S'observen que n'hi han coses que milloren i t'alegres, ¿no?
I n'hi han altres que veus que vas diguent-ho.
.
.
En el fons, en alguns casos pots entendre la dificultat de millorar-ho; en altres, no acabes d'entendre-ho i tornes a insistir, ¿no?
Però jo crec que això és un poc el sinó de qualsevol fiscalitzador.

Quant la pregunta concreta, si hem enviat algun informe al Tribunal de Comptes i a la fiscalia.
Tots.
Nosaltres els enviem absolutament tots.
Tots els informes els enviem.
Tenim un acord, un protocol amb el Tribunal de Comptes i la fiscalia, i tots els informes, el mateix dia que se publiquen en la web i que s'envien a Les Corts, s'envien també al Tribunal de Comptes i a la fiscalia.

Si en algun cas apreciem indicis de responsabilitat comptable, a banda afegim la noteta.
En este, no ha sigut el cas.
No ha hagut ningun cas d'estos.
Algun any hi ha hagut, però enguany no ha sigut el cas.
Simplement, els tramitem.
.
.
, igual que els enviem ací, els enviem allí.

El tema del dèficit.
Ja ho hem comentat ací.
Efectivament, la reducció del dèficit ha sigut per un increment dels ingressos.

Quant al power point.
Jo he de dir que en els tres anys que porte jo ací, jo no l'he portat mai prèviament en paper.
I és mea culpa, però mea culpa voluntària.
Si té molt d'interés, l'any que ve se l'enviaré.
.
.
¿Per què?
Perquè crec que és l'única manera que no estiguem mirant els papers, sinó que me miren a mi.
.
.
(Rient; veus) Bé, els portaré i els passaré després.

De totes maneres, jo el deixe ací, està ací, ¿eh?
El power point està ahí, el poden repartir.
No hi ha cap problema.
Si no hi ha cap secret.
Però és que sé que si el repartisc estaran tots mirant ahí i el que preferisc és que d'alguna manera eixe detall en què van apareguent els diferents temes, un tema darrere de l'altre, poder mantindre jo l'atenció, que és difícil.
Ja sé que és molt difícil, perquè açò no és agradable d'escoltar ni de contar.

Quant a les 36 liquidacions pendents, sí, ja ho hem comentat.
S'ha d'imputar ahí.
.
.
, s'ha de pressupostar d'alguna manera.
.
.
d'acord amb el tant per capita que s'ha de repartir.

Quant a l'abús en el reconeixements extrajudicials de rescabalaments.
Ja ho destaquem en els informes.
S'ha d'evitar eixa pràctica.
Totalment, coincidim que s'ha d'evitar i ho diguem en els informes.

Jo crec que.
.
.
Ah, sí quedava, sí.
Quant a À Punt -sí quedava una l'última pàgina-, sí, vosté fa uns comentaris quant a la contractació coincidents amb el quals mosatros feem en l'informe.

¿A qui cal demanar explicacions d'açò?
Torne a repetir el que he dit al principi, nosaltres l'únic que podem és constatar el que diguem en l'informe.
.
.
Ara tenen vostés la ferramenta del nostre informe per a preguntar a qui calga preguntar-li.

I una cosa que sí que vull.
.
.
, mire, vull posar en valor per què hem incorporat a À Punt en un informe de fiscalització tan prompte, ¿no?
Algú podria plantejar-se i dir: Ostres, encara ni havien començat.
De fet, no estava ni en emissions en el 2017 i mosatros ja l'hem fiscalitzat.

Justament hem vullgut.
.
.
, d'alguna manera hem preferit pecar de zel i de prudents.
Degut al que tot el que va passar en Canal 9 i tota.
.
.
l'opinió pública valenciana estava un poc ahí a l'aguait de què pot passar en el nou mitjà de comunicació.

La sindicatura decidírem que era el moment de començar des del primer moment.
Perquè mosatros quan decidim el pla d'actuació el que procurem és anar a aquelles àrees on puga haver més risc o on puga haver una opinió pública que està més susceptible.

En este cas, va ser principalment per esta segon causa.
Pensàvem que el que no volíem és tornara a passar el que va passar en Canal 9 anteriorment.
Aleshores, anem a començar des del principi i anem a anar ajudant que estes entitats vagen millorant els seus comptes.

Quant el Consorci Hospitalari Provincial de Castelló.
Ressaltem que falta control i, fins i tot, en les recomanacions recordem la possibilitat ja estudiada que açò s'integrara dins del sistema públic de sanitat.
.
.
, dins de La Generalitat -la conselleria, volia dir, perdó.

¿A qui cal preguntar sobre açò?
Jo no puc dir més, ¿no?

I amb això sí que ja crec que acabe tot el que havien comentat.
Si hi ha alguna altra cosa més.
.
.

Gràcies

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor Cucarella.

Ara, com hem comentat abans, anem a iniciar un torn d'intervencions, en este cas de rèplica per part dels grups parlamentaris que ho desitgen.

Senyor Woodward, vosté, pel Grup Parlamentari Ciudadanos.

Doncs, té la paraula per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Woodward Poch:

Muchas gracias por las explicaciones.

Yo le quería remarcar tres puntos.

Uno es en relación al artículo 9, que ha presentado al principio, sobre el tema de fiscalizaciones de entidades o entes que reciben subvenciones, préstamos de La Generalitat.
Y mi pregunta viene en relación a esta semana, o hemos empezado estos días con la comisión del recinto IFA, Institución Ferial Alicantina, que la sindicatura nunca ha hecho una fiscalización, y yo me pregunto si nosotros podríamos sugerirle o solicitar una auditoría sobre esta entidad en el sentido de que nos encontramos que no se ha realizado ningún control por parte de La Generalitat.
Esa sería mi pregunta.

La segunda, no me ha dicho nada sobre su parecer del periodo medio de pago de los proveedores, pero, bueno, tampoco, es una cuestión que está ahí reflejada y no puede decir mucho más.

El tema que me había dejado para comentarle era el tema de los derechos de cobros pendientes de ejercicios cerrados, que aunque haya una provisión pues es de destacar que un tercio de los mismos vienen de antes del 2012, o sea que es una cuestión de remarca.

Y lo último, el tema de À Punt que hemos comentado de las dos empresas, que sí que es verdad que ustedes muy diligentemente han hecho la fiscalización.
Y de ahí es la pregunta que nosotros le hacíamos al principio, que siendo una empresa que comienza ahora, empieza, ¿es normal esa serie de salvedades que ustedes le han tenido que poner, incumplimientos, las recomendaciones, tratándose de un tema tan importante y de dónde venimos, o dónde viene esta nueva televisión valenciana?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.
(Veus)

Senyor Ibáñez, per part del Grup Parlamentari Popular, per un temps màxim de huit minuts, té vosté la paraula.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Yo le agradezco enormemente el esfuerzo y soy consciente de las limitaciones, desde el punto de vista de las opiniones que usted pueda verter en esta comisión.

Lógicamente, usted es y representa un ente absolutamente independiente, aunque dependiente orgánicamente, pero absolutamente independiente, y lógicamente sus opiniones, que no las suyas sino las de la entidad que representa, ya vienen plasmadas en el documento.
Pero entenderá que nosotros siempre pretendamos, ¡hombre!
, conocer algo más; usted tiene cierta pericia a la hora de ser lo más justo posible para tampoco desviarse mucho de ciertos criterios, y creo que es normal y se lo reconozco, pero entenderá también cuál es nuestra postura, ¿no?

De todas formas, hay bastantes cuestiones que quería poner sobre la mesa y que usted me dijera.

En concreto, hablando de À Punt y de la sociedad, ¿ustedes han hecho seguimiento de si desde el punto de vista contable se está cumpliendo la ley?
Me refiero a la ley de la corporación.
Se me ha apagado el ordenador pero lo voy a decir, es la Ley 6 de 2016, creo que es, y le voy a explicar el motivo, si se me coloca esto bien, lo explico, sí, perfecto, evidentemente, la 6/2016, de 15 de julio.
No sé si ustedes han hecho seguimiento, en concreto le estoy hablando del artículo 38, que es el de la financiación de la prestación.
Porque, sencillamente, y sinceramente le digo, y desde mi modestísima opinión, se está incumpliendo la ley de una forma grave.

En las cuentas de la corporación -y aquí está el compañero Montiel que fue casi el padre de esta criatura-; en las cuentas de la corporación existe la obligación, la obligación legal de crear un fondo de reserva, siempre que las dotaciones que vinieran de La Generalitat fueran superiores a los gastos realizados.
Eso ocurrió en el 2016, hubo más dotación que gastos; sin embargo, el fondo no apareció.

La corporación ¿qué está haciendo?
La corporación lo que está es sumando los remanentes a la aportación de La Generalitat, que es exactamente lo contrario de lo que le dice la ley; la ley dice que la aportación de La Generalitat disminuirá en los remanentes.
Por lo tanto, hay un hinchazón económico de las cuentas de la corporación aproximadamente de más de 20 millones.

Pero aquí nadie pone freno, y yo no sé si usted ha visualizado esto, ya no solo por no pagarse, por no cumplirse el precepto legal de crear ese fondo que debería estar, aproximadamente, en el 10% del coste, tendría que existir, que no existe en las cuentas, sino también porque se está dejando que los remanentes se acumulen a la nueva aportación de La Generalitat.
No son 55 más 20, son 55 menos 20.
Eso es lo que dice la ley en su artículo 38, y aquí nadie pone coto a esto.

Y yo quería saber si ustedes esto lo han analizado porque, ¡hombre!
, creo, desde mi modestísima opinión, que usted puede decir lo que pueda decir, pero, ¡hombre!
, si lo ha visto, ¡dígalo!
, y si no lo ha visto, ¡también!
Porque alguien lo tendrá que ver, porque es tan sencillo como leerse el artículo 38, exactamente el punto cuarto, quinto y sexto de ese artículo, donde te dice lo que yo le acabo de leer.

Claro, estamos viendo entonces que la corporación está gastándose dinero por encima de lo que la ley le marca, por encima, muy por encima, en algunos casos del 40% de lo que la ley le está marcando.
Y aquí nadie está diciendo nada, ni los creadores de la criatura, ni los órganos de control, que no hay órganos de control, ni los órganos directivos, que son todos dactilares y por lo tanto ninguno de ellos va a decir tampoco nada, y entonces la pregunta es: ¿y la sindicatura lo ha visto?
¿Va a decir algo?
Vale.

Esa es una de las primeras cuestiones que le quería decir en orden a la corporación.

Después del consorcio hospital provincial, yo entiendo las recomendaciones suyas, las recomendaciones pueden ser loables; sin embargo, ¿usted se ha dado cuenta de que, a diferencia del resto de las entidades que conforman el sector publico valenciano, los trabajadores del consorcio hospital provincial no han visto aumentado, según la ley de presupuestos, ni en el 2016, ni el 2017, ni en el 2018, sus salarios bases y sus complementos, como ha hecho todo el resto de personal de todas las administraciones?

¿Usted eso lo ha visto, lo ha plasmado en el documento?
Es decir, hay un incumplimiento de la ley presupuestaria pero además por la patilla, es decir, porque a los órganos directivos no les apetece subir el sueldo de acuerdo a la ley presupuestaria, algo que es tremendo, pero, bueno.

Aparte de esto, efectivamente, al final uno, desde el punto de vista ya ahora de la cuenta general, pues vemos que la 409 sigue como estaba.
Por cierto, antes, creo que el primer año, y no sé si eso le generó alguna polémica posterior, el primer año creo que sí que lo trajo, creo recordar que además trajo el documento, fue la cuenta anterior, con lo cual estaba usted recién llegado, con lo cual el power ya lo habrían hecho…

El senyor síndic major de Comptes:

No, el faig jo (rient) personalment.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Es que lo recuerdo visualmente porque era del antiguo formato, no era tan power como es este sino era más con datos.

El senyor síndic major de Comptes:

Anem canviant.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Pero en la 409 sí que se dividía clarísimamente por los aspectos, el general, el sanitario, el de bienestar social.

Me puede decir usted, si lo tiene ahí, la cuenta 409, pero exactamente de bienestar social.
Se lo digo porque aquel año sé que, intuyo, aunque usted no me lo va a decir, se llevó una reprimenda porque la 409 tenía más de 20 millones solo en materia de dependencia -que se lo dijimos aquí, fue un debate que tuvimos entre nosotros-, y eso supongo que no gustó cuando se supo.

Entonces, no sé ahora la 409 que ustedes, desde el punto de vista de bienestar social, cuánto ascendía, pero, al final, entre la 409 y 411 son 1.
200 millones; los enriquecimientos injustos -que les he explicado antes- son 1.
100 millones, eso nos suman 2.
300 millones, y resulta que aun así hemos tenido 3.
000 más que en el 2015 de ingresos.
¡Oiga!
, la gestión, y eso es opinión mía, no es precisamente muy buena.

Pero si hablamos desde el punto de control, usted ha hablado del abuso de contratos menores, de incluso fraccionamiento de contratos… Claro, a la contratación se le une que hay una falta de control desde el punto de vista de la capacidad, de la solvencia económica, de las tramitaciones de urgencia.

Y en la caja fija -que por cierto no hemos hablado antes- ustedes dejan clarísimamente que los contratos pagados por caja fija no aparecen en el registro oficial de contratos de La Generalitat.
¡Hombre!
, es otra anomalía bastante importante a tener en cuenta.

Y con todo eso, ¿qué efecto tiene hacia las personas?
Pues, ¡hombre!
, resulta que las subvenciones, esas que año a año se presentan en el presupuesto y los que apoyan el presupuesto están tan contentos porque aparecen esas líneas y todos están felices, resulta que su nivel de ejecución es bajo, muy bajo o nulo, textualmente es lo que se pone en el informe.

¡Hombre!
, yo creo que hay más que un problema simplemente de control interno, hay un problema absolutamente de gestión.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

I, ara, ja sí, per a finalitzar la seua intervenció, i per un temps màxim de cinc minuts, té vosté la paraula.

El senyor síndic major de Comptes:

Molt bé.

Doncs, moltes gràcies.

Quant al representant de Ciudadanos, sí, a vore, nosaltres en la sindicatura estem oberts que les Corts facen suggeriments de quines entitats fiscalitzar.
Fins ara, jo crec que pràcticament sempre, sempre, és cert perquè (inintel·ligible) … les Corts no han abusat, normalment han sigut propostes amb trellat i no han sigut excessives.

Per tant, doncs, bé, si no en eixe any, evidentment, però a l'any següent procurem incorporar-ho al programa nou d'actuació.
Clar, si n'hi ha alguna entitat que per algun motiu, raonadament, té sentit… Nosaltres quan decidim el programa d'actuació el que fem és estudiar-lo a fons, perquè moltes vegades es diu que els ajuntaments o les entitats entren un poc de manera aleatòria.
No, no entren de manera aleatòria, nosaltres estudiem bé a vore on pot haver-hi àrees de major risc o, en este cas, doncs com hem comentat ara en À Punt, doncs, a la millor perquè n'hi ha opinió pública que està receptiva.
Per tant, si n'hi ha alguna, nosaltres encantats de rebre suggeriments, però que no s'abuse perquè no cap tot en el programa nou de actuació.

Quant al programa mitjà, bé, sí, ho diu l'informe, no podem dir res més, s'incomplix.

Igual com aquelles obligacions que vénen d'exercicis tancats, ¿no?
Això també està en l'informe, no podem afegir molt més.

Vosté em preguntava si és normal que n'hi haja tantes excepcions en un ens que comença ara com és À Punt, ¿no?
¡Home!
, realment, quan comencen totes les institucions és quan més problema poden generar, doncs a la millor és quan més falta d'experiència n'hi ha.
Allò ideal seria que totes les coses que enguany hem destacat, un altre any ja s'hagueren resolt, ¿no?
, per això el seguiment de recomanacions.
Quan tornem a entrar ací vorem què s'ha millorat en este aspecte.

Quant a les opinions, senyor Ibáñez,… ¡Ah!
, sí, el tema d'À Punt, sí, a vore, nosaltres ja comentem, en l'informe comentem diversos aspectes, un d'ells és que les transferències que ha rebut, al final, tal com s'han incorporat al pressupost, encara que no afecta al resultat pressupostari però ha unflat el balanç perquè s'han sumat i s'han restat.
I això sí que ho diguem en l'informe, i abans ho he comentat jo.
Jo crec que això coincidix en el que vosté està comentant.
Està dit allí en l'informe, ¿no?
(Veus) Crec que es referix això, però, bé, el que ja està dit.

Quant al consorci de l'Hospital Provincial de Castelló, el tema… De fet -jo també ho he contat abans-, n'hi ha un recurs pendent dels treballadors contra el consorci (veus), sí, és per un tema de productivitat.

El senyor president:

Senyor Ibáñez.

El senyor síndic major de Comptes:

Nosaltres hem destacat el que hem observat a l'hora de revisar el tema de les despeses de personal, i això ho hem destacat.

Quan al PowerPoint.
Bé, el PowerPoint li comente, sempre me'l faig jo personalment, preferisc fer-me'l jo, i jo vaig abocant-m'ho ahí.
I el PowerPoint jo crec que els tres anys que l'he preparat té un format molt paregut, és a dir, que el primer any no tenia la caràtula esta perquè no la teníem, ara hem canviat la caràtula, però el contingut de dins i els dibuixets és mea culpa tot.

Quant a la distinció del compte 409, pues jo no recorde si ha hagut algun any que s'ha fet per separat, no ho sé.
Sí que recorde que en alguna ocasió, he repassat l'any anterior, i vosté ja me va comentar este tema i estiguérem parlant-ho.
Sí, no recorde si en l'informe ho destacàrem per separat, li reconec que no ho sé segur.
Però evidentment això, eixa insinuació de reprimenda no, no, ni pensar-ho.
Justament és una de les coses que més agraïsc, des que estic de síndic ningú m'ha pressionat per a res mai, i és una cosa que agraïsc públicament.
Sempre han respectat tots la meua independència, tot el món reconeix que vinc d'un món, vinc de tècnic, no?
, jo no sóc un polític, i per tant vinc ací a fer-ho bé i la institució a la qual represente ho té això claríssim també, i ells són professionals, fan la seua feina ben feta.
I ja està.
I, per tant, reprimenda ni als equips ni a mi particularment ha hagut cap.

I quant que les subvencions estan poc executades i en algun cas gens.
Això ja ho destaquem en l'informe, sí, efectivament, ja ho hem posat ahí, no podem dir molt més.

El senyor Ibáñez Bordonau:

¿Y lo del artículo 38 eso entonces lo puede mirar o no?

El senyor síndic major de Comptes:

Què és?
A què.
.
.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Lo de la corporación.

El senyor síndic major de Comptes:

Ja però, bé, jo crec que era això al que mos referim, no?
, però bé.

El senyor president:

El señor Ibáñez sin ningún problema podrá consultarlo con el síndic de Comptes esa cuestión.

Pues, senyories, una vegada finalitzada ja la intervenció del senyor Cuquerella, el síndic de Greuges…

El senyor síndic major de Comptes:

De comptes.
(Rialles)

El senyor president:

De Comptes, perdó -en què estaré jo pensant-, anem a suspendre la sessió per a despedir el síndic, sempre recordant-los que a partir d'ara d'obri un termini de tres dies per a presentar les propostes de resolució, davant la Mesa de la comissió, tot allò que ha de vore en el compte general, i vint-i-quatre hores per a presentar les propostes de resolució respecte a la resta d'informes a la mesa.

Suspenem cinc minuts i reprenem immediatament.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 52 minuts)

Proposició de llei de garantia dels drets d'informació de les persones consumidores en matèria de titulització i retitulització de préstecs hipotecaris i altres crèdits (RE número 96.
470, BOCV número 262)

El senyor president:

Una de las funciones fundamentales del trabajo parlamentario es intentar convencer.
Bueno, senyories, anem a continuar amb el treball de l'ordre del dia d'esta comissió i ho anem a fer en el punt 7, Debat i votació de la Proposició de llei de garantia dels drets d'informació de les persones consumidores en matèria de titulització i retitulització de préstecs hipotecaris i altres crèdits, i segons el que hem acordat tots els portaveus dels grups parlamentaris, va a haver una primera intervenció de tots els grups parlamentaris de menor a major, exceptuant que la primera intervenció va a ser la del Grup Parlamentari Podemos-Podem, i després hi haurà, bueno pues, suspendrem uns moments la sessió per a vore quines esmenes s'acorden i que es puguen registrar i finalitzarem la intervenció dels grups parlamentaris amb una intervenció de tres minuts.

Per tant, senyor Montiel, per part del Grup Parlamentari Podemos-Podem, té vosté la paraula per un temps màxim de sis minuts.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies, president.

Bon dia a totes i a tots.

Bien, la proposición de ley que hoy debatimos, una proposición de ley que viene a responder a una necesidad histórica, una necesidad surgida de lo que ha sido la creación de mecanismos finacieros y, sobre todo, de una figura, de un instrumento que son los fondos de titulización hipotecária, una ficción jurídica, en tanto que carecen de personalidad jurídica que han alentado, han nacido al calor y se han desarrollado al calor de la burbuja inmobiliaria y que han alentado también procesos de especulación y de desahucios.

Al final, el invento…, si ya de por sí las relaciones de las personas consumidoras y usuarias con las entidades bancarias y financieras, caracterizada por contratos de adhesión de carácter masivo, rígidos, en los que la capacidad de negociación del consumidor y usuario de estos productos es prácticamente mínima, con la invención de los fondos de titulización hipotecaria y, sobre todo, con este instrumento llamado titulizaciones hipotecarias, se ha generado una situación que produce indefensión, produce desinformación, produce mucho dolor a la hora de la defensa de los derechos de los afectados por las ejecuciones hipotecarias.

Las titulizaciones hipotecarias, como ustedes saben, son procesos a través de los cuales los bancos transfieren préstamos hipotecarios de sus clientes de manera masiva y opaca y sin conocimiento de deudores ni avalistas.
Y esa titulización ha sido uno de los motores de la burbuja inmobiliaria en tanto que, además, se realiza de forma masiva ignorando pura y simplemente el derecho del deudor a tener conocimiento de la cesión o venta de su crédito a otra entidad.
No solamente del deudor, sino también de las personas que figuran como garantes o avalistas del crédito.

Es más, se ha constatado que muchas entidades financieras hacen figurar en los contratos de crédito hipotecario la renuncia expresa a ser informado previamente en caso de cesión, una cláusula que podemos considerar abusiva y que además es también unas de las razones que justifican la reforma legal que presentamos.

Conocer quién es el prestatario del crédito, quién es el titular del crédito hipotecario es fundamental para la defensa en los procedimientos de ejecución hipotecaria que siguen amenazando de desahucio a familias que no puede hacer frente a las cuotas de la hipoteca, pero estas familias, para poder usar esta defensa, necesitan conocer si su hipoteca fue titulizada o no.

Lo habitual, en la práctica, es que los fondos solo piensen en rentabilizar lo invertido, quedándose con las propiedades para especular con ellas o bien aplicando embargos automáticos de bienes cuando existe la más mínima deuda.

Los fondos buitre hemos constatado que compran masivamente viviendas públicas y privadas, incluyendo viviendas protegidas, para después incrementar los alquileres forzando la salida de muchos arrendatarios a través de desahucios, lo que les permite aumentar la rentabilidad de su inversión logrando beneficios millonarios con alquileres aún más altos o con la venta de viviendas.

Recientemente, la prensa se hacía eco de uno de los casos más lamentables a los que hemos asistido, que es la condena por el Tribunal de Cuentas a la exalcaldesa de Madrid y a siete miembros de su gobierno por la venta de 1.
860 viviendas sociales a fondos buitre, que estaban además en su mayoría ocupados, y en los cuales se están ejecutando desahucios todas las semanas.

Yo creo, señorías, que esta ley intenta ampliar los derechos de las personas consumidoras y usuarias en la línea del artículo 51 de la Constitución y del artículo 169 del tratado de fundación de la Unión Europea, que obliga a los poderes públicos a garantizar la defensa de las persona consumidoras y usuarias.

Pero, además, hemos realizado un trabajo guiándonos también por lo que ha sido la experiencia parlamentaria de iniciativas semejantes en otras cámaras autonómicas.
Y después de las comparecencias de las personas expertas que asistieron, hemos planteado doce enmiendas a la proposición inicial de ley, precisamente para dotarla de una estructura nueva, en tanto que hemos optado por la… una fórmula semejante a la ley que se aprobó en Extremadura en febrero de 2018, en el que en lugar de hacer una ley de titulizaciones hipotecarias que modifique parcialmente el estatuto de las personas consumidoras y usuarias, hacemos una reforma de ese estatuto de las personas consumidoras y usuarias y creamos una sección dentro de esta ley para ampliar los derechos de las personas afectadas por las titulizaciones hipotecarias y por la cesión de otros créditos.

Hemos visto con interés las enmiendas presentadas por el resto de grupos parlamentarios y podemos anunciar que de las diez enmiendas del Grupo Ciudadanos, votaremos a favor de cuatro de ellas y ofrecemos también la posibilidad de alcanzar enmiendas de aproximación en las tres restantes.
En las otras tres que no podemos votar a favor es porque nos surgen dudas a cerca de la posible invasión de competencias estatales y, por tanto, del riesgo de inconstitucionalidad de lo que se nos plantea.

En cualquier caso, también hemos planteado la posibilidad de llegar a transacciones al Partido Popular, que creo que mejoran sustancialmente la ley.
Algunas observaciones interesantes por parte de las enmiendas del Partido Popular que nos permitirían aproximar posiciones al menos en siete de ellas.
En el resto, votaremos en contra básicamente por la misma cautela, para no invadir competencias del estado.

Hay seis enmiendas del Partido Popular, en concreto, la 8, la 18, la 19, la 20, la 24 y la 40, que pretenden extender la protección de los derechos de personas consumidoras y usuarias también a los titulares de fondos de pensiones.
Nos parece muy interesante, pero quizá la ubicación de estas enmiendas no es la más adecuada.
Y estaríamos dispuestos a buscarles acomodo en el estatuto de la ley de personas consumidoras y usuarias a través de una disposición adicional, viendo una transacción con carácter previo al pleno.

Yo creo que la forma ideal de llegar a un acuerdo en esta proposición de ley, que yo creo que viene a regular una situación absolutamente urgente en nuestro territorio, en nuestra comunidad, con miles de familias que sufren la transmisión de manera opaca de sus crédito a fondos buitre sería votar a favor de las enmiendas que proponemos de aproximación, sacar adelante el texto, con el compromiso de seguir trabajando para alcanzar algunas transacciones antes del debate en pleno.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Per part del Grup Parlamentari Ciudadanos, senyor Woodward, per un temps màxim de cinc minuts té la paraula.

El senyor Woodward Poch:

Bien.
Vamos a ver.
Yo es que no he entendido muy bien… Tras el debate que tuvimos en la presentación de la proposición de ley, ya hablábamos -sí que es verdad-, mi grupo, que entendíamos que hubiera sido más sencillo modificar la Ley 1/2011 y añadir las cuestiones que se recogían en la proposición de Podemos.

Pero sí que es verdad que lo que nos encontramos ahora es con una modificación total de una ley inicial con siete artículos y otros tantos…, ocho modificaciones de disposiciones, que las disposiciones iban en línea del estatuto de los consumidores, pero nos encontramos ahora con estas enmiendas y que yo aún no las termino de entender, a no ser que ahora me las expliquen bien, porque modifican completamente los artículos que hemos dicho, pero luego quieren aprobar… o han dicho que van a votar a favor de una serie de artículos o enmiendas que tiene Ciudadanos, que no… las encuadro a las enmiendas que ellos han presentado a la proposición de ley.

Remarcar que es un tema muy complicado el tema de las titulizaciones y nos encontramos con una noticia a la que este Consell del botànic le gusta este tipo de instrumento financiero.
Â«Puig vuelve a tirar de fondos oportunistas para vender créditos morosos por 450 millones de euros.
Â» Y aquí ya vemos cómo sí que le gusta utilizar un tema tan problemático al Consell para ir a las titulizaciones.

Pero, bueno, en vista de esto, solo le presento…, agradezco que quieren votar a favor de una serie de enmiendas nuestras, pero me gustaría que me explicaran, por ejemplo… Ahora cambiamos el título de la ley completamente, con una modificación de la Ley 1/2011, pero nos vamos a la primera enmienda que tiene… o a la segunda enmienda que tienen presentada, que es la enmienda número 2.

Y según tengo yo aquí, a no ser que se haya modificado otra cosa, el artículo 1 inicial se eliminaría, con cuatro puntos que hay, y el artículo 1 pone: Â«De modificación de la denominación de la Ley 1/2011.
Â» Y ponen que se cambia el título y de repente van a aceptar una enmienda mía, que es la modificación del punto tres, que dice: Â«Se considerará retitulización aquella titulización en la que al menos una de las exposiciones subyacentes en una posición de titulización.
Â» Yo no sé todo lo demás, el crédito titulizado ya no aparecerá en este artículo que van a hacer, solo es este artículo.

Por eso a mí me gustaría saber cómo queda la ley realmente, si al final es…, porque, ya les digo, no entiendo todo el cambio que hacen normativo para acoplar esta modificación que quieren hacer a la ley que presentaron en su día.
Sí que es verdad que no nos vamos a poder poner en contra de esta ley, pero me gustaría que me lo explicaran cómo quedaría la ley en sí, porque hay muchos artículos que se eliminan -muchos, no, todos- y pasan a tener otra denominación.
Y de repente ponen artículo 2.
1…, modificaciones con una aproximación, por ejemplo, de las enmiendas 5 y 6, que también modificarían el artículo 2, que tampoco entiendo cómo quedaría.
Y de ahí, todo lo demás.

Yo solamente necesitaría una aclaración sobre este particular y no vamos a aprobar estas enmiendas o no…, porque, ya le digo, para mí cambian completamente una ley que no tiene nada que ver a lo que se presentó, como ya estamos acostumbrados, como he dicho que estaba sorprendido al principio, pero es que realmente es lo que tenían que haber hecho en un principio, haber presentado esta modificación en su momento y no una ley ahora quererla modificar entera completamente para que entre en esta legislatura esta modificación de la ley.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Woodward.

I ara per part del Grup Parlamentari Compromís, per un temps màxim de cinc minuts, senyora Campello té vosté la paraula.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, president.

Bé, jo crec que estem davant una proposta legislativa de les més curtes que segurament hem tingut entre mans, però realment important per a la vida de les persones.
I això ho vam poder comprovar durant la fase de participació, en tots els casos que ens van explicar en quines situacions se trobaven al no saber a qui li devien realment els diners.

Jo crec que hem posat un gran interés en millorar el text, en trobar l'encaix més adient a la realitat legislativa del nostre autogovern i aconseguir el major grau de defensa dels usuaris i les usuàries front a… al final, un capitalisme que s'ha manejat entre amiguetes, que durant els últims anys ha atacat la dignitat de milers de famílies valencianes.

Per això se proposen esmenes conjuntes amb el Grup Parlamentari Socialista, amb el Grup Parlamentari Podemos-Podem i aproximacions amb la resta de grups, tant del Grup Parlamentari Popular com del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Al final, jo crec que es troba… s'intenta posar en el centre als consumidors i les consumidores, a les usuàries, a les persones i no tant als grans poderosos, que d'alguna manera han trobat les escletxes del sistema per a poder anar beneficiant-se.

La majoria de transaccionals jo crec que es fan per qüestions lògiques i pràcticament de forma.
I les que votem que no, sobretot, jo crec que són aquelles que se poden quedar pendents d'ací al ple per a poder trobar el millor encaix, perquè jo diria que no és no rotund, sobretot aquelles que parlen dels plans de pensions, de jubilació, d'inversió, perquè al final enteníem que comportava una normativa diferent a la dels crèdits, però ens pareixen completament adequades les proposades per la senyora Parra sobretot.
Però, bé, entenem que d'aquí al ple tenim marge per poder continuar parlant-les i vore com trobem eixe encaix.

Al final jo crec que parlem que mai més tingam hipoteques revenudes arreu del món mentres les persones que habiten les cases deuen eixes hipoteques i estan completament alienes als beneficis i als paradisos fiscals que envolten tot este entramat d'empreses que les deixa completament indefenses quan alguna cosa en el pla previst falla, no?
, sobretot quan no poden pagar les seues hipoteques i han de negociar-les, de renegociar-les.

Jo crec que pel que apuntava també el senyor Woodward no té més tema de rerefons sinó que trobar la millor forma jurídica per poder portar endavant la idea que jo crec que pràcticament tots tenim en ment i estem d'acord.
Aleshores, el procés parlamentari i el procés legislatiu té el seu tempus, les seues formes, i tenim uns temps en els quals podem presentar esmenes i anar millorant el temps.
I el que ha passat no té més que això, que realment la millora del text en el transcurs del debat i del.
.
.
, jo crec que.
.
.
, clar, la norma parlamentària hauria de ser eixa, no?
, que un text entre en la cambra i que se puga anar refent conforme pensem que és millor.
De fet, no n'hi ha res que estiga.
.
.
, que s'haja fet d'una manera impròpia.
Simplement s'ha utilitzat els recursos parlamentaris per poder portar-les endavant.

Jo crec que no cal que li donem més importància.
Simplement és això.
Podrem vore com queda la llei, evidentment, quan apleguem a estos acords si apleguem als acords, com queda el text final, i per això tenim un pas més que és el pas del ple on aprovem, no aprovem la llei, votem a favor, votem en contra.
Aleshores, jo crec que encara mos queda temps per poder entendre allò que no pugam entendre.

Jo, per exemple, que no vinc de l'àmbit de l'economia, realment n'hi ha qüestions que són com farragoses d'entendre, moltes vegades, no?
Però, al final jo crec que si posem esforç i li dediquem jo crec que un poc d'estima, d'amor, a esta proposta que, a més, va per poder intentar protegir les persones que estan en un moment donat passant-ho malament, podem aplegar a eixe consens.

I que abans fóra una llei independent i que ara estiga en la reforma de l'estatut dels consumidors, és simplement per una qüestió pràctica i lògica.
No té res més.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Campello.

No sé si és una qüestió d'amor.
Per descomptat, bona voluntat fiquem tots per a traure endavant les iniciatives.

Senyora Hernández, per part del Grup Parlamentari Socialista.
I per un temps màxim de sis minuts, té vosté la paraula.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, yo creo que con esta ley lo que se pretende es modificar la protección de los consumidores para intentar adaptarlo y tratar de cubrir situaciones de indefensión de los ciudadanos frente a determinadas prácticas de ingeniería financiera que vemos que se han extendido durante los últimos años y que no tienen ahora mismo cobertura legal porque no estaban previstas en los textos legislativos que teníamos hasta ahora.

Está claro que ese es el trasfondo del porqué de esta ley y por qué motiva esta ley que, como todos vimos durante la presentación de.
.
.
, durante la fase de participación ciudadana, con los ciudadanos que han sufrido este tipo de problemas con las titulizaciones hipotecarias y los organismos, las organizaciones que trabajan día a día con los afectados, es algo que es una cuestión que hay que tratar de solventar de la mejor manera posible dándole cobertura legal.

Debido al reparto de competencias y ya que la legislación relativa a los préstamos hipotecarios, a la operativa de activos financieros, no es competencia autonómica, desde nuestro ámbito sí que podemos dar mayor cobertura a la protección de los consumidores en una materia como esta.
Y yo creo que la fase de enmiendas, lo que intenta es eso, intenta no generar.
.
.
, hemos considerado que en lugar de generar un texto añadido para intentar mejorar la protección de los consumidores, quizá era más operativo integrarlo dentro del estatuto de los consumidores y modificar esa nueva situación que no estaba prevista en el texto anterior.
Yo creo que las enmiendas no cambian la ley como tal o la proposición inicial que había sino que intenta integrarla de la mejor manera posible para que legislativamente sea más fácil manejarse en estas situaciones.

Creo que esa ha sido la intención de las enmiendas que hemos presentado tanto PSPV como Compromís, como Podemos y que queda bastante claro dentro de los textos que se han presentado.

Además, como ya han dicho mis compañeros de Podemos y Compromís, creo que estamos bastante de acuerdo con algunas de las enmiendas que se han presentado, sobre todo las del Partido Popular, intentando ampliar esta protección hacia otro tipo de activos financieros como los fondos de pensiones, aunque creemos que hay que darle una vuelta y pensar el encaje que tiene, porque pensemos que un fondo de pensiones o un fondo de inversión es un activo diferente a un préstamo hipotecario o a un crédito.
Un préstamo hipotecario, un crédito, al final lo que es una garantía y un activo que sirve como garantía de la operación financiera mientras que un fondo de pensiones, un fondo de inversión es un derecho sobre un activo.
Entonces, por eso creemos que hay que buscarle un encaje porque creemos que la idea está bien pero que no estamos hablando de los mismos activos financieros.
Y creo que de aquí a que se debata en pleno podemos encontrar la manera de encontrar una enmienda alternativa o una enmienda de aproximación.

Por mi parte, creo que aunque el compañero de Ciudadanos no termina de verlo, creo que las enmiendas no han cambiado sustancialmente el objeto.
Solo, como he dicho, han intentado integrarlo.
Y creo que sí que es un paso adelante en una cuestión, en un vacío legal que había y que estaba siendo aprovechado por las instituciones financieras, porque el que se consiga titularizar las deudas y que nos encontremos en situaciones como las que nos explicaron aquí durante la fase de participación ciudadana, en la que los deudores acaban desconociendo quién es su acreedor y acaban desconociendo qué papel juegan las instituciones financieras cuando los reclaman el embargo de su vivienda pero muchas veces no son ya los propietarios de la deuda que está paquetizada, creo que eso es una situación a la que hay que ponerle freno, hay que ponerle algún tipo de protección legal, que es lo que intenta hacer esta proposición de ley.

Por mi parte nada más.
Yo confío en que de aquí al pleno consigamos encajar, consigamos encontrar ese encaje para las enmiendas que van a quedar vivas para entonces, pero creo que vamos a conseguir hacer no sé si lo del amor en la semana de San Valentín (rient) como ha dicho, pero sí que hay buena voluntad por parte de todos para conseguir un texto que creo que el problema es obvio para todos los que hemos trabajado con esta ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Hernández.

Per part del Grup Parlamentari Popular, senyor Parra, per un temps màxim de sis minuts té vosté la paraula.

La senyora Parra Almiñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Bueno, en principio, quisiera intentar convencer al compañero de Ciudadanos porque precisamente voy a comenzar haciendo una exposición de la enmienda número 37 del Grupo Popular, que precisamente es este grupo el que solicita en la enmienda, y leo literalmente, (remors) que esta proposición… Perdón, es que me interesaría (algú diu: Â«Sí, sí.
Â») convencer a… Â«Que esta proposición de ley se transforme en una modificación parcial de la Ley 1/2011, de La Generalitat, por la que se aprueba el Estatuto del consumidor y usuarios de la Comunidad Valenciana, precisamente, -añado- con la finalidad de evitar innecesariamente la dispersión legal y recoger en una sola norma un conjunto de disposiciones con un efecto actualizador incorporando al nuevo texto el procedimiento que se ajuste para mantener la unidad, corregir errores o rectificar términos.
Â»

En este sentido, le quiero indicar al grupo proponente de Podemos que esta enmienda era lo que realmente distorsionaba al Grupo Popular para aprobar esta ley porque no entendíamos cómo éramos capaces de legislar una nueva ley con tan solo ocho artículos cuando precisamente contábamos con una ley autonómica del 2011, que era un texto refundido que precisamente lo que hacía era aglutinar toda la normativa dispersa que centraba el estatuto de los consumidores en garantía de este colectivo tan fundamental, que quiero recordar que la primera norma jerárquica que reconoce los derechos es la piramidal: la Constitución, luego el estatuto, la ley orgánica nacional y luego su desarrollo por las distintas leyes autonómicas.

Por lo tanto, esta propuesta que enmiendo y comienzo con la número 37, nos parecía la fundamental.
Así se lo hice saber en pasillos al señor proponente.
En un principio parecía reacio pero luego me comentó que la iban a aceptar y, por lo tanto, le pido a Ciudadanos congruencia porque legislar una nueva ley teniendo esta cuando se puede realizar lo que precisamente vamos a realizar, nuevas secciones, con tan solo ocho artículos dejar una ley dispersa y suelta, nos parece incluso que va contra el espíritu que se pretendió en el 2011, y es aglutinar, como he dicho, todos y cada uno de los derechos que asumen y que garantizan los derechos de los consumidores y usuarios.

Y seguramente conforme vaya avanzando, estas leyes que son abiertas pues podrán asumir nuevas modificaciones conforme se vayan necesitando o las vayan creando las necesidades de las propias sociedades con los nuevos instrumentos financieros e hipotecarios.

Pues bueno, dicho esto, para el Grupo Popular, aparte de agradecer que se haya atendido esta petición por congruencia, decir que nos parecía importante también añadir otras figuras a la hora de transmitir esa información necesaria al usuario y consumidor.
Y nos referíamos a los garantes o avalistas, que son los que también aparecen firmando esos créditos, esos préstamos, y que nos parece que también tienen que ser los destinatarios de esa información porque también se están jugando sus patrimonios y sus intereses.
Eso no se contemplaba en la ley inicial, propuesta por el Grupo Podemos, y es una aportación que nos parece vital para el Grupo Popular y también agradecemos que así haya sido entendido por el resto de grupos políticos.

Nos parece importante ampliar los plazos de notificación a quince días cuando en la ley se hacía una referencia a cinco días.
En este sentido, nos parece que cuanto más seamos capaces de aumentar el tempus para reaccionar el consumidor, más lo estamos protegiendo; cuanto más lo acortemos, más difícil será poder optar al ejercicio de sus derechos que contempla esta ley.

Por lo tanto, de cinco, el Grupo Popular, y en pro de la defensa de esos consumidores y usuarios de los garantes y avalistas, pues solicitábamos que la ampliación de la notificación fuera de cinco a quince días.

También nos parece fundamental, y así lo hemos hecho constar en nuestras enmiendas, la necesidad de informar cuando hay una cesión de cuál es la quita y el descuento que se ha realizado para transmitir esos préstamos, esas hipotecas, a los fondos buitres que han adquirido esos préstamos.
¿Por qué?
Pues nos parece fundamental y no lo contemplaba la ley porque entendemos que le faltaba al texto inicial el incorporar el derecho de retracto de los consumidores y usuarios.
Porque es cierto que tal y como hemos podido conocer en la fase de participación pública, cuando se compran en conjunto estos préstamos hipotecas lo hacen de una forma muy beneficiosa para el adquirente, pero no se contemplaba en el texto inicial la posibilidad de que esa forma beneficiosa para el adquirente pudiera ser rentabilizada también por el deudor, por el consumidor y la persona que es titular de esos préstamos; porque cuando se malvende un fondo de inversión con unas condiciones muy ventajosas, nos parece oportuno que la ley lo que haga es participar y obligar al que cede a otorgar un derecho de tanteo o de retracto a ese usuario para que pueda adquirir la deuda que tiene en las mismas condiciones que la va a adquirir un fondo, por ejemplo, buitre.
Es decir, ya que le das facilidades, pues esas mismas facilidades que le has dado al que pretende subrogarse en mi préstamo, las quiero para mí, porque seguramente con esas condiciones tan ventajosas pueda yo sí hacer frente a la deuda que en otro caso siempre será mayor.

Por lo tanto, como he dicho, el derecho retracto no se contemplaba en el primer texto y nos parece fundamental para garantizar los derechos.

Y, sobre todo, también, cuando el texto inicial, y siguen manteniendo la propuesta todos los grupos del botànic, se refiere a correo, que las notificaciones, las comunicaciones se hagan por correo postal o correo electrónico, nosotros no hemos querido limitarlo a estas dos formas de comunicación, sino dejarlo de forma amplia, añadiendo que la comunicación lo que tiene que ser es de forma fehaciente.
¿Por qué limitarlo a que tenga que ser postal o electrónico?

Continúan en sus enmiendas queriendo…

El senyor president:

Senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

…queriendo realizar esa aportación y, desde luego, nosotros queremos que sea de forma abierta, no limitarlo a que la comunicación sea postal y electrónica.
Hay muchas más formas asumidas en derecho que son más abiertas y no queremos limitarlo a esas dos.

Luego, en la enmienda 22, donde dice Â«podrá realizarse un control y una inspecciónÂ», el Partido Popular lo que dice es cambiar el Â«podráÂ» por Â«deberánÂ».
Es que deben de hacerse formas de control e inspección.
Una cuestión es potestativa y otra cuestión es que ese control e inspección tienen que hacerse.
Por lo tanto, cambiamos, sustituimos la palabra Â«podráÂ» por Â«deberánÂ».

Importantísimo añadir lo de las sanciones.
Yo hacía referencia a la Ley 1/2011, una vez queda incorporada…

El senyor president:

Senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

…-señor presidente, acabo.

Y, desde luego, nos parece que no podíamos perder la oportunidad de dejar los fondos de pensiones y de inversiones fuera de esta modificación, porque nos parece que en las mismas situaciones está el consumidor y usuario que tiene fondos de pensiones que van transmitiéndose porque se van asumiendo, absorbiendo, fusionando a entidades bancarias y, al final, no sabes quién tiene tu fondo de pensión, de jubilación o de inversión, quién es el titular, porque tampoco te lo comunican.

El Grupo Popular -señor presidente y acabo- no quiere dejar la oportunidad de, esta modificación legislativa que ahora vamos a debatir, que se traten también, por analogía, estos sistemas de fondos de inversión y de pensión.
Y, no obstante,…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

…nos parece interesante que podamos sustituir el articulado por las disposiciones adicionales que, por analogía, los derechos que se contemplan para estos fondos se apliquen a los fondos de pensiones, inversiones y de jubilación.

Muchas gracias por la paciencia.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

Aleshores, segons el que hem acordat, anem a suspendre la sessió durant cinc minuts perquè puguen firmar les esmenes presentades, que es puguen registrar.
I, com hem quedat, les enviarem a registrar, però, no obstant, continuarem en el debat, val?

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

…de la Proposició de llei de garantia dels drets d'informació de les persones consumidores en matèria de titulització i retitulització.

I anem a començar.
Senyories, per favor.

Anem a començar la votació i ho anem a fer en la.
.
.
Clar, com han canviat els números, doncs, anem a dir.
.
.
, amb l'esmena d'aproximació a l'esmena número 6.
(Veus) Número 6 esta es de.
.
.
Hemos quitado la cinco del PP que no quería.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Pero, ¿no se modifica nada?
Se queda…Â») No, se queda solamente la firmada por, por…, (Se sent una veu que diu: Â«¿El texto es el mismo?
Â») El texto es el mismo pero queda solamente, se transacciona solamente vuestra enmienda.
¿Vale?

Pues, ¿votos a favor de la enmienda de la enmienda de aproximación a la enmienda número 6?
(Veus) 15 votos a favor.

¿Votos a favor de las enmiendas 11?
O sea, ¿votos a favor de la enmienda de aproximación a las enmiendas 11, 16 y 23?
(Veus) Esa era la anterior 4.
La cuarta, vamos.
(Se sent una veu que diu: Â«¿11?
Â») 11, 16 y 23.
(Se sent una veu que diu: Â«No, la 23 es de PSPV pone…Â») (Veus)

Toma Toni.
(Se sent una veu que diu: Â«Toma, toma, ¿a ver si se han quedado…?
Â»)

Vale.
¿Votos a favor de la enmienda de aproximación a las enmiendas 11, 16 y 23?
15 votos a favor.

¿Votos a favor de la enmienda de aproximación a la enmienda número 27?
¿Votos a favor de la enmienda de aproximación a la número 27?
(Veus) ¿Sí?
¿15 votos a favor?
Ah, no, 14.
Votos en contra, ninguno.
Abstención, 1.

¿Votos a favor de la enmienda de aproximación a las enmiendas 29 y 30?
(Veus) ¿Votos a favor?
14 votos a favor.
¿Votos en contra?
Ninguno.
¿Abstención?
1.

¿Votos a favor de la enmienda de aproximación a la enmienda número 31?
¿Votos a favor?
(Veus) A la enmienda 31.
(Veus i rialles) 15 votos a favor.

Vots a favor de l'esmena d'aproximació a les esmenes 37 i 34?
(Veus) Ah, 44?
Doncs, vots a favor de l'esmena d'aproximació a les esmenes 37 i 44?
14 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
1.

Votem ara les esmenes del Grup Parlamentari Socialista, Compromís i Podemos-Podem.
Vots a favor de l'esmena número 1?
(Veus) Ahora son enmiendas del PSOE, Compromís i Podemos.
(Veus) Ya son las de.
.
.
(Veus) ¿Vale?
¿Votos a favor?
Disculpen, Vots a favor de l'esmena número 1?
14 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
1.

Vots a favor de l'esmena número 2?
14 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
1

Podem votar-les totes juntes?
(Veus) O, no ens compliquem la vida?
(Se sent una veu que diu: Â«Bé, si traus la 25 i la 30?
Â») Val.
No, la 30 no està.
(Se sent una veu que diu: Â«Està aproximada.
Â») Val.
Traiem la 25.

Doncs, vots a favor de les esmenes 4, 9, 14, 21, 28 i 32.
(Se sent una veu que diu: Â«Estes quines són?
Â») Estamos todavía con el Grupo Socialista, Compromís i Podemos.
Vots a favor?
14 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
1.

I ara votem l'esmena número 25.
(Se sent una veu que diu: Â«25?
Â») És la que ha demanat vosté que traguérem.
(Rialles) (Se sent una veu que diu: Â«Sí, sí, sí.
Â») Val, vots a favor de l'esmena 25?
9 vots a favor.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.

Passem ara a votar les esmenes del Grup Parlamentari Popular.
Votem l'esmena.
.
.
Bé, es poden votar conjuntament o?
(Se sent una veus que diuen: Â«No.
Â» Â«Ara jo crec que sí.
.
.
Â» Â«Menos la 22.
Â») Podem votar-les totes menys la 22?
(Se sent una veu que diu: Â«Exacte.
Â») Senyor Woodward?
Sí?

Doncs anem a votar.
.
.
, vots a favor de les esmenes 8, 10, 17, 18, 19, 20, 24, 26, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 5, 7 i 15?
Vots a favor?
Vots a favor?
(Rialles) 6 vots a favor.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.

Y se quedaba fuera la 22.
Vots a favor de l'esmena 22?
15 vots a favor.
Val.

Passem ara a votar les esmenes del Grup Parlamentari Ciudadanos.
(Veus) Podem votar-les?
No?
Val, són poques, les votem una a una.

Vots a favor de l'esmena número 3?
15 vots a favor.

Vots a favor de l'esmena número 12?
(Veus) 12?
15 vots a favor.

Vots a favor de l'esmena número 13?
2 vots a favor.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
5.

Vots a favor de l'esmena número 33?
7 vots a favor.
Vots en contra?
(Veus) Sí, sí.
Val, vots a favor de l'esmena 33?
15 vots a favor.

Vots a favor de l'esmena 35?
(Se sent una veus que diuen: Â«34.
Â» Â«33 i 34.
Â») Pues entonces tenemos.
.
.
(Se sent al Lletrat que diu: Â«Es que estaba equivocada la que habíamos quitado antes.
Â») Ah, que era.
.
.
, entonces, vale, entonces la 34.
(Veus) Pero la 35, no.
(Veus)

Val, vots a favor de l'esmena 34?
15 vots a favor.

Vots a favor de l'esmena 35?
6 vots a favor.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
1.
(Veus)

Què, perdona?
(Veus) Ah, ah, bueno pero ya, yo…, (rient i veus) Sí, es a favor 7, 7.
.
.
(Se sent una veu que diu: Â«Si ya lo he entendido era a ver si estabais al loro.
Â») Sí, sí, estamos para eso.

Vots a favor de l'esmena 36?
7 vots a favor.
Vots en contra?
8.

Votem ara l'articulat.
També com són pocs articles.
.
.
, (se sent una veu que diu: Â«No, no, si podéis todos.
Â») ¿Todos?
És poden votar tots els articles junts?
(Se senten unes veus que diuen: Â«Sí.
Â») Inclús les disposicions?
(Se senten unes veus que diuen: Â«Sí, sí.
Â»)

Val, doncs votem ara els articles 1, 2, 3, 4, 5, 6 i 7, la disposició addicional primera, la segona, la disposició transitòria primera, la disposició transitòria segona, la disposició final primera, la disposició final segona, l'exposició de motius, el títol de la llei i fins ahí.
Vots a favor?
9.
Vots en contra?
Cap.
Abstencions?
6.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar davant del Ple el dictamen de la comissió sobre la Proposció de llei de garantia dels drets d'informació de les persones consumidores en matèria de titulització i retitulització de préstecs hipotecaris i altres crèdits (RE número 96.
470, BOCV número 262)

El senyor president:

I ara, senyories passem.
.
.
, val, d'açò no hem parlat, però passem al punt 8: designar el membre de la comissió que ha de presentar davant el ple el dictamen de la comissió sobre la proposició de llei.

El senyor Montiel Márquez:

Sí, jo propose que siga el mateix president de la comissió.

El senyor president:

Ah, doncs moltes gràcies.
El president ho agraïx.

Doncs, amb açò, senyories, gràcies pel treball.
I s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 5 minuts)