Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 13 de desembre de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 32 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 36/I.

Debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2011 (RE número 67.
008, BOC número 263).
(Debat de les esmenes a l'articulat i a les seccions 01, 02,  03, 04, 05, 06, i entitats adscrites a les seccions)

El senyor president:

Si els pareix bé, anem a començar la comissió que teníem convocada per a hui, dia 13, a les deu i mitja en primera convocatòria.
Anem a debatre al llarg de tres dies totes les esmenes presentades a la
llei pressupostos i a l'articulat.

Senyora secretària, vol comprovar si (inoïble) .
.
.
prou per a poder començar?

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Señor presidente, hay quórum.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

El primer punt en l'ordre del dia és: l'acta.
.
.
, i aprovació de la sessió anterior.
Però l'acta, senyories, no està encara en condicions de ser aprovada.

El senyor president:

Passarem, doncs, al segon punt, que és: debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2011.

Com tenen en la documentació que els donàvem, comencem en eixe sentit amb l'articulat.
Saben les seues senyories que tindran dotze minuts de torn a favor,
dotze minuts de torn en contra; (so d'un telèfon mòbil) el grup de no adscrits, cinc minuts de torn a favor, cinc minuts de torn en
contra.
No n'hi han rèpliques, perquè aixina, efectivament, està establit.

Articulat i seccions 01, les Corts Valencianes; 02, Sindicatura de Comptes; 03, Consell Valencià de Cultura, i 04, Consell Jurídic Consultiu

El senyor president:

I anem a començar, en primer lloc, per l'articulat.
I abans de donar-li la paraula a la senyora Mollà que té l'esmena número 1, anem a votar l'article 1, 2, 3, 4 i 5, són quatre articles que no tenen.
.
.
(Veus) Sí?

La senyora Moreno Fernández:

Señor presidente, ¿el 5 puede ser aparte?

El senyor president:

El 5 aparte.

Doncs, si no n'hi ha inconvenient, podem votar el 1, 2, 3 i 4, que no tenen esmenes.
Vots a
favor?
8.
En contra?
4.
Abstencions?
1.

I votarem a continuació l'article número 5.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
5.

Passarem, doncs, a debatre el primer bloc d'esmenes defensades per Compromís.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Compromís ha presentat una sèrie d'esmenes a l'articulat dels pressupostos, algunes d'elles són esmenes que.
.
.
, bé, que se repetixen any rere any, perquè les regulacions que fa, mitjançant els pressupostos, mitjançant l'articulat, el govern, doncs, sempre és el mateix i, per tant, com que no milloren respecte al que nosaltres suggerim,
doncs, creguem convenient tornar a presentar-les.

Exemples.
Doncs, a l'article 17, que regula, per exemple, la publicació al DOCV de les modificacions pressupostàries que se van realitzant durant l'any, nosaltres creguem que per donar-li major transparència a la gestió, major agilitat i no crear un estat prou dubtós d'aquestes modificacions, entenem que les modificacions s'han de publicar en el termini màxim de quinze dies des de la seua aprovació.
No com fa en l'actualitat, i durant els anys del govern del Partit Popular, que s'espera a fer-les en un bloc justament en unes èpoques on, doncs, l'activitat és menor i, per tant, és més fàcil i és més susceptible de no.
.
.
de no sortir a la llum pública estes modificacions.

Per un altre costat, per exemple, esmenem l'article 13 en dos vessants.
Per un costat, suprimim el punt 5 d'este article 23 -perdó-, on el Partit Popular el que vol és eliminar els convenis que pacten increments salarials.
Nosaltres diguem «no» i, per tant, suprimim tota esta intenció que entenem no és de dret.
Els convenis i les negociacions col·lectives que se fan han de ser respectades, i sobretot per l'administració pública, i no entenem este entestament en eliminar estos convenis que pacten els
increments salarials.

Afegim al mateix moment un paràgraf en el mateix article que va en la línia de garantir que el personal laboral de l'administració no perceba unes retribucions inferiors a 1.
000 euros nets.
Esta és una de les qüestions que també repetim any rere any i el Partit Popular es nega a garantir, al menys, doncs,
estos 1.
000 euros nets que entenem és un mínim susceptible de ser ajustat i, per tant, de dret.

Una de les qüestions que, per exemple, atorga més transparència a l'administració pública, i que nosaltres proposem com nou punt a l'article 25, és el que consta de la relació d'alts càrrecs del Consell.
En açò sempre hi ha moltíssima polèmica, i hi ha polèmica justament perquè no hi ha transparència en.
.
.
, doncs, la relació d'estos alts càrrecs no se.
.
.
, a més, mitjançant preguntes parlamentàries tampoc se proporciona esta informació i, com no, no arriba tampoc a la gent.
Si és impossible que els grups parlamentaris entenguem com és la realitat d'esta relació, doncs, imaginen vostés a nivell de ciutadania.
I, per tant, en el termini d'un mes, des de l'aprovació d'aquesta llei, deurà ser pública la relació d'alts càrrecs del Consell.

Nosaltres eliminem al mateix moment l'article 26, que parla de les indemnitzacions a estos alts càrrecs.
Em semblem no molt coherents en una política d'austeritat les qüestions plantejades pel govern del Partit Popular, que tampoc són noves i que nosaltres, com no, esmenem en base a l'eliminació, perquè entenem que estes persones, que estan posades a dit per l'administració.
.
.
, pel govern i el partit en eixe moment en el govern, doncs, no deuen tindre
garantits este tipus d'indemnització i, a més, amb el tarannà que s'explica en la llei de pressupostos.

Hi ha una qüestió, que és l'article 31, sobre el que pretén fer el Consell sobre el silenci administratiu negatiu per a la determinació, modificació de les retribucions del personal laboral.
Nosaltres creguem que això és (veus) aprofundir en un problema, i és que el govern.
.
.
, l'administració autonòmica deuria tindre com a obligació el silenci administratiu positiu per a agilitzar els tràmits, per a agilitzar la seua tasca.
I, per tant, creguem que posar el silenci
administratiu negatiu només que és una excusa per a no fer la seua labor com cal, amb temps, amb dret i amb
garanties cap a aquells a qui competix la qüestió plantejada.

Al mateix moment, en este mateix article 31, el punt 4, el Partit Popular pretén que siguen nuls els acords d'increment salarials en la mateixa línia que hem comentat anteriorment.
I, per tant, nosaltres suprimim aquesta qüestió, que no creguem que siga un exercici de responsabilitat de les persones que
estan conveniant aquests acords i que, d'una manera prou consensuada, realitzen una tasca de negociació.

En l'article 32 tornem a afegir transparència al que és l'articulat que proposa el govern del Partit Popular i diguem que, durant els
mesos d'abril i desembre de cada any, i amb una reunió prèvia de la comissió de condicions de treball en aquestos mesos, el que ha de fer l'administració del Consell és publicar les relacions de treball de l'administració, amb les modificacions que s'hi hagen esdevingut.

Açò és una qüestió, també, molt en la línia del que comentàvem dels alts càrrecs.
És impossible saber exactament quina és la relació de llocs de treball, mitjançant preguntes, mitjançant peticions de documentació; fins i tot, s'han obert investigacions al respecte del desconeixement que hi ha en les
relacions de llocs de treball de les empreses públiques i els organismes dependents de La Generalitat.
I nosaltres això creguem que va en la línia d'esta opacitat que proporciona el Consell allà on fa exercici de govern.

Respecte a l'article 33, de la contractació del personal laboral amb càrrec al crèdit d'inversions, nosaltres entenem que esta és una dinàmica prou destructiva de les regles bàsiques de joc.
És a dir, el personal laboral, el Partit Popular s'entesta en posar-lo a càrrec del crèdit d'inversions.
I el percentatge a dia d'avui és desconegut, però és prou important el que nosaltres podem conéixer, i per tant, el limitem a.
.
.
, no superior al 3% del personal total de la
conselleria o entitat autònoma.

Respecte a un nou apartat que afegim a l'article 33, entenem que cal emetre un informe justificatiu sobre la participació d'aquest personal, aquesta plantilla, que està a càrrec del crèdit d'inversions; cal una convocatòria de places d'esta plantilla que hi haja, i per tant, això s'ha de fer un seguiment mitjançant este informe justificatiu que considerem que és oportú realitzar.

En una línia que proposem a l'apartat sobre el deute, nosaltres ahí fem algunes modificacions que el que vénen és a limitar les condicions que el Partit Popular planteja respecte al deute.
El
Partit Popular parla d'un màxim del deute en un apartat, però després posa altres punts que el que vénen és a donar possibilitats i condicions perquè este deute se puga sobrepassar.
És un límit fixat.
Nosaltres no entenem per què cal posar condicionants a una possible limitació, si veritablement se vol fer un exercici de responsabilitat quant al deute,
cosa que no hem vist que ha pogut fer el Partit Popular mai.
I, per tant,
nosaltres suprimim tot el que respecta a l'ampliació del deute o com se pot.
.
.
, els condicionants com se poden sobrepassar segons el
que planteja el Partit Popular.

Hi ha una qüestió que va en la línia del que parlàvem del deute general, que també esta vegada apareix en l'Institut Valencià de Finances, sobre el poder realitzar operacions d'endeutament fins als 1.
500 milions d'euros.
Nosaltres no entenem que açò siga una cosa profitosa.
Creguem que no cal donar-li límits d'endeutament a cap tipus d'organisme públic, perquè aixina van les coses, quan obris la caixa de Pandora, doncs, passa el que
passa.
I quan tenim les empreses públiques i els organismes públics en les condicions que els tenim, on els deutes els estan arrossegant, no
solament a ells mateixos, sinó a la pròpia administració pública, que després ha de córrer a salvar.
.
.
, d'estes situacions, pensem que és una manera de tornar a hipotecar-nos encara més.
I, per tant, donar-li marge d'operacions d'endeutament és aprofundir més en l'errada.

Sobre el cànon de sanejament.
.
.
-i ja acabe amb este i amb un altre punt que m'he deixat- sobre el cànon de sanejament, nosaltres creguem que no han de fixar-se unes quotes amb
criteris de població, sinó que s'ha de fer amb un criteri més objectiu.
I, per tant, diguem que s'incrementen cada any d'acord el que marque l'IPC i, a més, s'establirà un mecanisme -que el Partit Popular sembla ser que no coneix encara què vol dir-, mitjançant la renda de les persones físiques.
Per tant, seria més equitatiu, més just, més equilibrat i tindria una raó més de justícia social.

I per últim, i acabe amb el que he vullgut deixar-me per al final, algunes qüestions les plantejaré en el ple, donat que el temps és limitat, sobre la disminució del 5% del salari del personal laboral del sector públic valencià -és l'article 30-, demanem eliminar el punt 9 d'este article, que ve a delimitar aquesta reducció del 5% del salari del personal laboral.

No entenem com el Partit Popular, que va ser un dels primers partits en
endur-se les mans al cap per a criticar la reducció del salari del funcionari públic fet pel govern del Partit Socialista, imposat pel govern del Partit
Socialista, que tots hem rebutjat, fins i tot, fins al punt de provocar una
vaga general en aquest país, com, sense cap tipus d'obligació, ara sense cap tipus d'imposició, no poden justificar la imposició que els feren, volen també reduir el salari del personal laboral, és a dir, fer pagar els plats bruts de la crisi econòmica a les persones que justament no l'han provocada, sense fer els deures com cal, sense redirigir les seves polítiques econòmiques que tant mal estan fent i que tan mal dirigides estan i carregant, ja
dic, les problemàtiques de la crisi sobre els sous de les persones que treballen per a l'administració pública.

Com que no estàvem d'acord amb la reforma que feu el Partit Socialista.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i com que nosaltres defenem els drets dels treballadors per damunt de les
intencions maquiavèl·liques d'estos dos grans partits, proposem l'eliminació d'este punt, en coherència amb el que vam defensar ja en el seu dia i continuarem defensant.

I en el Partit Popular que se facen vore aquesta contradicció que ara plantegen en l'articulat.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
dels pressupostos.

Gràcies.

El senyor president:

Té la paraula el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a rechazar todas las enmiendas del Grupo Compromís.
Intentaré ceñirme a las que ha explicado mi compañera con anterioridad.
.
.
(Pausa i veus)

¿Continúo o empiezo, señor presidente?
¿Se ha entendido lo que he dicho antes?
(Veus) Pues empiezo entonces.
(Veus) Es igual.

Vamos a rechazar todas las enmiendas de Compromís, e intentaré ceñirme en la exposición a las enmiendas que ha comentado especialmente mi predecesora en el uso de la
palabra.

En primer lugar, respecto a las enmiendas 11 y 23, relativas a.
.
.
, que proponían la eliminación de la sanción de nulidad para los convenios o pactos que establecieran incrementos
salariales superiores a los fijados por los presupuestos, la verdad es que podríamos eliminarlos sin ningún tipo de problema.
Ya lo dice la legislación básica estatal, que es de obligado cumplimiento, ya lo dice la ley general
presupuestaria y ya lo dicen multitud de sentencias del Tribunal
Constitucional, multitud de sentencias del Tribunal Constitucional, que son
absolutamente nulos.
Que dentro de las potestades de la administración general del estado, dentro de las potestades del gobierno de la nación entra el determinar cuál es el incremento de la masa salarial global, cuáles son los incrementos que tienen.
.
.
, máximos que pueden experimentar las nóminas de los empleados públicos y que cualquier acuerdo, acto, disposición de carácter general, disposición de carácter singular, reglamento, etcétera, etcétera, que exceda de esos son nulos de pleno derecho.

Es más, en cierto sentido, la eliminación de estos preceptos podría ser incluso una inconstitucionalidad por omisión.
Y nosotros, inconstitucionalidades tratamos de cometer las justas.
Por lo
tanto, rechazaremos esta enmienda.

Respecto de los 1.
000 euros netos, en primer lugar, no hay ningún puesto de trabajo de la administración del Consell o de las empresas públicas, etcétera, etcétera, en que la retribución señalada sea inferior a los 1.
000 euros brutos.
Se computa en bruto, no en neto,
porque una nómina bruta de 1.
500 euros, puede ser para una persona 1.
200 euros netos y para
otra persona 1.
500 euros netos.
Una persona puede tener deducciones y otra no.
Hablar de 1.
000 euros netos supone en realidad pagar mayor sueldo a
determinadas personas que hacen el mismo trabajo.
Es decir, ir en contra del
principio de a igual trabajo igual salario, que es un principio que hasta donde
yo alcanzo, creía que era básicamente un principio de izquierdas.
Parece ser que no, que ahora resulta que
el principio de izquierdas es a igual trabajo desigual salario en función de mis condiciones personales.
Y eso a nosotros no nos gusta.

La definición tiene que ir puesta.
.
.
, tiene que ser en retribuciones brutas.
Yo sugiero que
para sucesivos ejercicios esta enmienda se reconvierta en vez de 1.
000 euros
netos, se pongan 1.
300 euros brutos y ya está.
Y así es más fácil, la podemos rechazar sin este argumento.

Y, en todo caso, señalar que no existe ninguna retribución inferior a los 1.
000 euros brutos mensuales.

Respecto a la relación de altos cargos del Consell, yo les sugiero a mis compañeros que, sin más, busquen en el DOCV, busquen el anexo de personal de los presupuestos, busquen
en los decretos de nombramientos y ceses de los altos cargos, que ahí.
.
.
, y busquen en los decretos de estructura orgánica de las consellerias, busquen también en el Registro Mercantil, donde ponen los para ellos altos cargos de empresas
públicas, y ahí está todo.
No da para más.

Eso sí, lo que tampoco tiene por qué hacer la ley de presupuestos es suplir la falta de ganas de algunos.

Respecto a la indemnización de altos cargos, yo solo hago una pregunta.
.
.
, proponen la indemnización al cese de los altos cargos del Consell.
Yo solo hago una pregunta que no
espero que sea respondida ahora, porque no tienen turno de réplica, pero quizá sí que podría ser respondida en el pleno.
¿Por qué a Compromís le parece mal la indemnización por cese de altos cargos del Consell y le parece bien la indemnización por cese de los diputados?
Si me consiguen dar alguna razón, quizás es porque los diputados de Compromís esperan dejar de ser diputados de Compromís y de cualquier otro grupo dentro de unos meses.
Si me consiguen dar alguna razón sobre el particular, quizás podríamos aclararnos en el debate, porque yo no lo acabo de entender.

Respecto de las enmiendas relativas a los créditos de inversión, la regulación que estable en el artículo 33 está consolidada en las leyes de presupuestos de otras administraciones públicas.
Por ejemplo, la regulación de contratación de trabajadores con cargo a créditos de inversión es exactamente la misma que ha aparecido en los presupuestos de la Generalitat
de Cataluña, exactamente la misma, con comas y todo, durante todos los años en los que los grupos hermanos del enmendante han ejercido labores de
gobierno, y es exactamente la misma que aparece en el presupuesto general del
estado en el año anterior, en el año anterior, en el año anterior y también en el de este año, la misma, con comas y todo.

Respecto de la ampliación, la supresión, a las facultades de ampliación de los limites de deuda, a lo largo del ejercicio presupuestario se producen
muchas vicisitudes que exigen que el Consell tenga capacidad para dar una
respuesta adecuada a la coyuntura económica, capacidad de flexibilizar los límites de endeudamiento, como otros muchos aspectos de su política económica, para adaptarlos a la coyuntura económica.

Existe una cierta tendencia cuando se eliminan estas facultades del Consell
para la ejecución presupuestaria, que propone constantemente Compromís y que es compartido por otros grupos parlamentarios, existe una cierta
tendencia a reducir las facultades de gestión del gobierno y a aumentar las facultades presupuestarias de ordenación económica, etcétera, etcétera, de estas Cortes.

En el Grupo Parlamentario Popular entendemos que las Cortes hacen lo que tienen
que hacer y el gobierno hace lo que tiene que hacer.
Las Cortes no gobiernan.
Si el Grupo Parlamentario Compromís quiere gobernar, que gane unas elecciones o que forme gobierno con otra
coalición o con otro partido que gane las elecciones.
Es así de sencillo.

Pero, generalmente, desde la oposición parlamentaria no se gobierna.
Eso solo ocurren en los regimenes de pandereta,
y esta, desde luego, es una administración seria, La Generalitat es seria.
Y, por tanto, nosotros, en el Grupo
parlamentario Popular estamos encantados con que el Consell gobierne y que
gobierne con todos los elementos necesarios para gobernar y para hacerlo bien.

Por lo tanto, también rechazaremos esta enmienda.

Esto es similar a la restricción de avales que propone Compromís.
En su enmienda 49, propone reducir el límite de avales de 650 millones a 300 millones.
Lo primero que tienen que ver es
que en los presupuestos no habla de 650 millones, habla 900 millones ya, pero
su enmienda pone 650.
Su enmienda dice: «On diu 650, ha de dir 300 milions.
» Bueno, on diu «650», el pressupost no diu «650», diu «900».

Nosotros no estamos de acuerdo con reducir los límites de los avales a su tercera parte, no estamos en absoluto de acuerdo.
Es más, la cifra de 900 millones no es una cifra arbitraria, es una cifra que se pone
en los presupuestos tras un detenido análisis de las circunstancias que concurren, análisis que, desde luego, no hace Compromís.
Ha puesto 300 a boleo, como ha puesto 650 en vez de 900 a boleo, pero nada más.

Por lo tanto, no estamos dispuestos a respaldar esta enmienda.

Como tampoco, por cierto, estamos dispuestos a respaldar la enmienda 55.
El
Instituto Valenciano de Finanzas, en su función intermediadora y facilitadora de la financiación, tiene que tener posibilidades de captar recursos ajenos, con los límites que establece la ley: que dicha captación se desarrolle en el marco del objetivo fundamental del instituto, actuar como
principal instrumento de la política financiera de La Generalitat y de crédito público de La Generalitat y que no sobrepase el importe que al efecto se fije en
la ley anual de presupuestos que se fija.

Por lo tanto, no entendemos por qué se quiere cargar el límite de endeudamiento del IVF.
Cuando el IVF se endeuda, además, suele ser para dar crédito a su vez, suele ser para financiar.
Por lo tanto, como no lo entendemos, no
vamos a votar a favor.

En cuanto al canon de saneamiento, quiero recordar que, en primer lugar, el
canon de saneamiento lleva sin incrementarse ni siquiera con arreglo al IPC no
solo este ejercicio que viene 2011, sino también en el ejercicio 2010.
Eso para empezar.

En segundo lugar, la verdad es que introducir el impuesto sobre la renta de las
personas físicas en el canon de saneamiento, que es lo que pretende Compromís, no tiene ningún sentido.
Entonces, ¿qué ocurriría con el canon de saneamiento que pagan, por ejemplo, las sociedades, que también pagan canon de saneamiento?
No tiene ningún sentido.
El canon de saneamiento es tributo que tiene un objetivo determinado
y que, por cierto, su recaudación está afecta a unos fines también determinados, como excepción al principio general de no afectación entre los ingresos y los gastos públicos.

Por tanto, también rechazamos esta enmienda.

Y, por último, respecto de la última enmienda a la que ha hecho referencia mi predecesora en el uso de la
palabra, la disminución del 5%.
.
.
, de las nóminas, por decirlo así, de las retribuciones, de lo que ella ha denominado personal laboral.
En primer
lugar, la enmienda no se refiere al personal laboral.
(Veus) No, no se refiere al personal laboral (veus), no se refiere al personal laboral.

El senyor president:

Senyoria.
.
.

El senyor Marí Olano:

Si usted se leyera el Estatuto básico del empleado público, se daría cuenta de que la definición de personal laboral está reservada al personal laboral de la administración.
Las empresas públicas, el personal de las empresas públicas, por definición, está sujeto al contrato laboral, pero por definición, no está incluido en el Estatuto básico del empleado público, excepto en algunas situaciones muy concretas y determinadas, como las
relativas a la selección de personal.

La enmienda 19, la enmienda 19 de Compromís se refiere al personal de las empresas públicas.
La enmienda 19.
.
.
, no recuerdo cuál es la enmienda, el número no me haga caso, porque ahora se me ha perdido.
Pero hace referencia a las
empresas públicas.

Nosotros no estamos a favor, desde luego, de la disminución del 5% de las retribuciones a los empleados públicos, sean estos funcionarios, sean personal laboral de administraciones públicas o sea personal de empresas públicas, pero en el caso de que toque esa disminución, igual para todos.
Ya digo, yo no entiendo por qué un abogado de La Generalitat tiene que percibir un 5% menos y un abogado que
realiza funciones similares, al servicio de CACSA o de VAERSA, no tiene que
percibir un 5% menos.

Y como nosotros no lo entendemos y creemos que es una vulneración del principio de igualdad, actuamos en consecuencia.
Sabemos que es una
medida.
.
.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Marí Olano:

.
.
.
sabemos que es una medida que podrá no gustarle, de hecho no le gustará, al personal de esas empresas públicas, como a mí no me ha gustado que me rebajen mi nómina de funcionario, pero, en fin, es lo que hay.
Puestos a que suframos las
consecuencias de la nefasta política de gobierno, creemos desde el Partido Popular, desde el Grupo Parlamentario
Popular, que lo mejor es que dicho sufrimiento lo soportemos estoicamente entre
todos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer per a votar-les de forma conjunta?
Senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Sí, separar la 1, 10, 34, 35, 44, 49, 55 y 58.
(Veus) 44,49, 55 y 58.

El senyor president:

Molt bé, senyories.

Si no tenen ninguna altra observació a fer, anem a passar a votar este primer bloc d'esmenes que ha enumerat la senyora Moreno.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
4.
En
contra?
8.

Anem a passar a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
5.
En contra?
8.

Ara anem a passar a votar, senyories, l'article número 6, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
4.

I passarem a votar els articles 7 i 8 conjuntament, si les seues senyories no
diuen el contrari, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
5.

Anem a passar, senyories, a debatre el.
.
.
(S'interromp la gravació)

La senyora Moreno Fernández:

Gràcies, senyor president.

El conjunto de enmiendas que vamos a defender -ya se ha dicho antes también- son muchas de ellas muy similares a las de otros años.
Son similares en tanto que la ley, el artículo, también es similar en muchos casos.
Pero también son similares en cuanto a la filosofía, porque cada año van aumentando.

Nosotros hace mucho tiempo que venimos presentando enmiendas que van contra la
posibilidad de que los límites de la deuda que existen en la ley se establezcan lo que llamamos «gateras», la posibilidad de que se pueda escapar y que esos límites no sirvan nada.
Año tras año esas «gateras» no solamente se mantienen, sino que se crean otras y, lo que es peor, los límites que se establecen en la ley año tras años que crecen.

En concreto, este año crecen de una forma escandalosa.
Este año se plantea que el límite para la deuda a corto plazo sea del 30% del crédito consignado.
Y estamos hablando de un aumento del 10%, actualmente es el
20%.
Pero si recordamos que fue el señor Camps, el primer presupuesto que hizo el señor Camps en el 2003 para el 2004, el que ya duplicó del 10 al 20%, somos conscientes de que esto es una auténtica barbaridad.
Estamos pasando, en la legislatura del señor Camps, de tener un límite para endeudamiento a corto plazo del 10% a tener un límite del 30%.
Pero no solo es este caso, sino que, además, se plantean que los avales de La Generalitat aumenten en 250 millones de
euros, se.
.
.
, que aumenten, digo, respecto al inicial; se plantea que los
avales del Instituto Valenciano de Finanzas aumenten 200 millones; se plantea
que el Instituto Valenciano de Finanzas pueda realizar operaciones de
endeudamiento por 200 millones; todo esto, más que el año pasado, un año también de crisis y un año donde hay que recordar que este año el presupuesto de este año es menor que el del año pasado.

Por tanto, creemos que si estas enmiendas de contener la deuda eran todos los años más que necesarias, este año son urgentes, es auténticamente imposible de asumir este presupuesto, de verdad, si de verdad hubiese
un compromiso real en el gobierno, que no lo hay.

Del 2003 aquí, la Generalitat valenciana, desde que gobierna el señor Camps, según el Banco de España, nos ha endeudado.
.
.
, según el Banco de España, en diez mil millones de euros casi.
No vale que nos comparemos con otras
administraciones, estamos hablando de esta, de una administración que desde que gobierna el señor Camps está intervenida, entre comillas, puesto que está con planes de saneamiento.
Si con planes de saneamiento nos hemos endeudado en
9.
300 millones, ¿qué pasaría si no lo estuviéramos?

También planteamos enmiendas relativas a la necesidad de trasparencia de la información, en los mismos términos que hablábamos antes: no se trata de.
.
.
, como decía antes el señor Marí, de por qué dicen unas cifras y no otras, por qué si en la deuda los límites que ponemos son los del año pasado, cuando pedimos más información, tampoco estamos inventando nada; en muchos casos simplemente estamos pidiendo
que el articulado de la ley de presupuestos contemple la misma información que existía antes de que esta comunidad la gobernara el señor Camps, porque la ley de presupuestos, el articulado de la ley de
presupuestos, es una ley que contemplaba mucha obligación para que la administración fuese trasparente, y desde que los Camps, y ahora introduzco también al
conseller de Economía, nos gobiernan en esta comunidad, la trasparencia desapareció.

Por eso pedimos restituir los artículos tal y como existían antes de los Camps, y pedimos también, obviamente, que de todas aquellas operaciones relativas al sector público, a las cuales la conselleria tiene que informar, esos informes vengan también a las Cortes Valencianas.

Planteamos también que se presente este año un programa de racionalización y ahorro del sector público y de cargos directivos.
Sabemos, porque lo anunció el señor Gerardo Camps, que ha renunciado ya, que el Partido Popular ha renunciado al
ahorro, ha renunciado a la racionalización del sector público, a pesar de que el portavoz del Partido Popular ponga cara de asombro.
Es
que lo dijo el conseller de Economía en la presentación de presupuestos de este año, aquí, en estas Cortes, cuando a preguntas de qué se iba a hacer con la (inintel·ligible) .
.
.
del sector público, el conseller de Economía dijo que ya estaba bien, que no se iba a reducir ninguna empresa pública más, que no se iba a reducir ningún cargo directivo más.

Nosotros creemos que es necesario un plan serio de racionalización, de reducción de empresas públicas inoperantes, superfluas y, desde luego, una gran reducción de cargos directivos.
No vale solo reducirles.
.
.
, congelarles el sueldo a
pesar de que están ustedes en contra, según acabamos de oír aquí, sino lo que hay que hacer es, de verdad, plantearse para qué queremos muchas empresas públicas ahora mismo y para qué queremos los cargos directivos que están en ellas, más allá de para que ustedes tengan una alta plantilla del Partido Popular con sueldo
que pagamos todos los valencianos.

Planteamos también que se cree una oficina presupuestaria.
Es una reivindicación histórica de mi grupo parlamentario.
Llevamos mucho tiempo diciendo que es necesario
que estas Cortes tengan una oficina presupuestaria para que desde las Cortes
Valencianas se pueda hacer un control real de la ejecución presupuestaria.
Históricamente también, ustedes lo han denegado.
Nosotros creemos que aunque solo sea porque por una
vez en su vida hagan lo que hacen ustedes en Madrid, y puesto que el Partido
Popular en Madrid ha apoyado la creación de la oficina presupuestaria en el Congreso de los Diputados, esperamos que
esta vez, esta vez sí, ustedes apoyen esta propuesta.

Sabemos que esta legislatura ya es una legislatura perdida para eso, pero es el
año ideal para que ahora se apruebe la creación de esta oficina presupuestaria en las Cortes Valencianas, que la Conselleria
de Economía empiece a poner los medios para que exista aquí la información, y que a partir de la legislatura próxima los diputados que estén aquí puedan, de verdad, hacer la función de control que la Constitución y el Estatuto les dice, porque aquí se puede pedir cualquier seguimiento de cualquier norma legislativa y te la
pueden dar; aquí, los servicios de la cámara no pueden, porque no tienen medios, porque desde la Conselleria de Economía no se les ha dado, no pueden dar información de cuál es el estado de ejecución del programa 028 de cualquier capítulo presupuestario.
No lo pueden, porque no tienen.
Creemos que es necesario
que estas Cortes puedan disponer de esa información.

Pedimos también que se cree un fondo de cooperación municipal incondicionado con una dotación mínima de 300 millones de euros.
No es un antojo, es una obligación, porque creemos que la dotación que estos presupuestos dan a los valencianos de un euro por valenciano en su
municipio.
.
.
, creemos que es una auténtica vergüenza y debería subsanarse.
Por eso pedimos que se plantee en estos presupuestos.

Pedimos también que haya una declaración pública, y sobre todo este año, que es un año electoral, pero también por ahorro, porque estamos en una situación de crisis y el dinero público debe tener un objetivo claro y un beneficio claro, creemos que es el
momento de que se prohíba la publicidad institucional.
Es decir, que se prohíba cualquier tipo de campaña, de publicidad o de comunicación promovido por La Generalitat.
Evidentemente, tiene que haber excepciones.
Entendemos que la excepción es la información pública que, por mandato legal, corresponde ser difundida, pero creemos que
existen ciertas campañas que no son más que, y más en este año, insisto, utilizaciones partidistas y electoralistas.

Y hay un ejemplo claro, que yo no me quiero dejar de decirlo en estas Cortes,
en esta cámara y ahora mismo.
El AVE va a venir a Valencia esta misma semana, el AVE va a
inaugurarse esta misma semana, ahora mismo, en esta ciudad, en la ciudad de
Valencia, en esta comunidad, hay dos campañas en marcha: una campaña publicitaria que pagamos los socialistas valencianos, del dinero de los
socialistas valencianos, donde hablamos de la alta rentabilidad del AVE; y una
campaña publicitaria que pagamos todos los valencianos, en la que solo sale Camps y
Rita en las fotos, que pagamos todos los valencianos, insisto, una campaña publicitaria del Partido Popular del AVE que podríamos ahorrarnos perfectamente, porque el AVE va a venir igual.
Es innecesaria
esta campaña, podían dedicarla ustedes a muchas más cosas.
Esta la pagamos todos; la otra la pagamos solamente los que queremos.
Obviamente, el interés partidista que tienen ustedes es clarísimo.

Insisto, yo me alegro mucho que todos los valencianos y las valencianas estemos
felices con que viene el AVE, me alegro muchísimo, pero creo que el dinero de la campaña publicitaria del partido que ha gastado el gobierno del Partido Popular en
este caso, podía haberlo destinado a muchísimas más cosas que son mucho más necesarias, y todos seguiremos felicitándonos por la presencia del AVE.

Por eso repito que tenemos una enmienda planteando que se prohíba la publicidad institucional, y este año más que nunca, en campaña electoral.

Planteamos también en otras enmiendas, que.
.
.
Bueno, ya, el tiempo que.
.
.
, son enmiendas que
defenderemos en el plenario, y algunas de ellas también son enmiendas de todos los años.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Voy a defender las enmiendas 12, 18 y 78, donde pedimos la supresión del artículo 24.
g, el 28.
9 y la disposición adicional decimoséptima, que todas ellas regulan las medidas excepcionales en materia de
reconocimiento y progresión de la carrera profesional y el desarrollo profesional para el personal estatutario sanitario.

Ustedes, si no aprueban nuestras enmiendas, van a impedir este derecho a todo
el personal que se incorpore de forma definitiva a un puesto de trabajo en la
Conselleria de Sanidad durante el año 2011, afectaría a un mínimo de 629 personas de la OPE del 2005 y a un mínimo de 1.
500 personas de la OPE del 2007.
Igualmente, impedirán el progreso y desarrollo a todo profesional que ya esté.
.
.
, a todo trabajador que esté inmerso en el mismo, y, con todo ello, tengamos en cuenta que el grado de
carrera o desarrollo profesional acredita la cualificación del personal estatutario, formando parte de su expediente laboral, grado que
se homologa y reconoce en todo el sistema nacional de salud cuando un
profesional se traslada a cualquier otro servicio de salud del estado.

En segundo lugar, van a vulnerar el derecho a la igualdad y no discriminación establecido por la Constitución española en el artículo 9.
2 y el 14, cuando se impide el acceso al sistema de carrera y desarrollo
profesional al personal estatutario de nuevo ingreso durante la anualidad del
2011, frente al personal ya propietario, sin que dicha diferencia de trato
obedezca a ninguna razón objetiva que se justifique.

Igualmente, vulnerarán el derecho a la igualdad consagrado en la Constitución en el artículo 9.
3, dado que el acceso a un mismo puesto de trabajo debe de conllevar el
acceso a los mismos conceptos retributivos relacionados con el mismo.
Es decir,
a igual trabajo, igual salario.

Vulneran igualmente, el derecho a la libertad sindical y a la negociación colectiva, reconocidos en el artículo 28 de la Constitución, al haber obviado cualquier negociación o consulta con las organizaciones sindicales correspondientes, tal y como
marca la legislación básica en cuanto a la condición de trabajo y remuneración del personal, y vulneran el derecho a la no privación de bienes y derechos consagrado en el artículo 33.
3 de la Constitución, dado que se priva a los profesionales de su derecho a progresar como
reconocimiento a su desarrollo profesional basado en conocimientos, experiencia
y cumplimiento de los objetivos de la organización a la cual prestan servicios.

En cualquier caso, después de haber escuchado al señor Marí, estoy convencido de que nos van a votar favorablemente, puesto que uno de los
argumentos que ha utilizado anteriormente ha sido el de la igualdad en cuanto a
las condiciones.
Es evidente que no hay ninguna razón para una persona que se incorpora durante el año 2011, que no se le pueda adjudicar igualmente, no solamente desde el punto de
vista económico, sino desde el punto de vista de reconocimiento, lo que es la carrera
profesional y el desarrollo de la misma.

Luego, por lo tanto, como usted está de acuerdo con lo que estoy diciendo, estoy convencido de que nos van a votar
favorablemente, lo cual, por otra parte, es de toda lógica.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subías.

Té la paraula, senyor Costa.

El senyor Costa Climent:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señora Moreno.

Un año más, el Partido Socialista parece que más que intentar aportar o mejorar la ley de presupuestos de la Generalitat
valenciana plantea enmiendas a peso.
Es decir, coge las mismas enmiendas que
presentó en el ejercicio anterior, sin tener en cuenta ni las circunstancias ni la
situación, y las vuelve a plantear en este ejercicio.

Enmiendas que son ineficaces, incorrectas, que, desde luego, no reflejan la
situación real económica ni social en la Comunidad Valenciana, y que vienen a reflejar políticas y posturas absolutamente divergentes con las que el Gobierno de España o el Partido Socialista a nivel nacional está teniendo.

Y empiezo por las que usted ha comentado.
Son exactamente las mismas enmiendas
que yo llevo escuchando y debatiendo aquí desde el año 1996 referentes a los artículos sobre la deuda.
En primer lugar, los límites o las excepciones a los límites de la deuda, señora Moreno, usted sabe que se producen única y exclusivamente en determinadas circunstancias y solamente se pueden
aplicar si cumplen con la normativa estatal, es decir, si el Gobierno de España quiere que se apliquen.
Por lo tanto, no necesitamos que usted quite autonomía financiera al gobierno valenciano.
El gobierno valenciano lo que tiene que
hacer es cumplir la ley de presupuestos en la Comunidad Valenciana y cumplir la
normativa estatal.
.
.
¿O es que usted no se fía de la normativa estatal?

No puede usted amputar autonomía financiera a los valencianos única y exclusivamente porque usted no se sepa las cifras.
.
.
Es imposible que en
una situación de falta de liquidez, sabiendo que tiene que cumplir con los límites de endeudamiento que marca el consejo de política fiscal, usted pretenda recortar las operaciones de tesorería.
¡Si el primero en retrasarse en el libramiento de los pagos a las
administraciones autonómicas es el Gobierno de España!
.
.
.
¡El primero!
.
.
.
Y lo que necesita precisamente el Gobierno de España son mecanismos ágiles y, repito, dentro del marco de endeudamiento total que marca el consejo de
política fiscal y financiera, para poder atender los libramientos de sus pagos,
(remors) porque, claro, después usted sale y dice, es que a los proveedores no se les paga.
.
.
Oiga, a ver si
nos ponemos de acuerdo, las dos posturas a la vez no se pueden aplicar,
recortar la posibilidad de librar fondos al gobierno valenciano y pretender que
cumpla sus requisitos de pagos.

Como los avales.
.
.
Usted dice, no, es que, mire, 1.
500 no me parece bien, o
1.
400, quiero 1.
200.
.
.
Oiga, es que los avales no son fruto de una inspiración divina, se hacen acorde a una política de planificación.
Y usted sabe que el 90% de esos avales se conceden a empresas que tienen un
marcado carácter social.
.
.
Operaciones de capital y operaciones de financiación para empresas que tienen un marcado carácter social.

Como el recorte del límite al endeudamiento del Instituto Valenciano de Finanzas.
¿Usted sabe que el Instituto Valenciano de Finanzas, gracias a esa (inintel·ligible) .
.
.
que usted ha citado y que quiere suprimir, ha ayudado a financiarse a 3.
000
empresas este año, y, además, empresas que han tenido la posibilidad de generar puestos de trabajo y, por
lo tanto, de reducir el crecimiento del desempleo.

Oiga, es que el límite marcado global con todo esto que usted pretende suprimir es de 1.
300
millones de euros de endeudamiento para la Comunidad Valenciana, aprobado por
la señora Salgado.
¿Pero qué tiene usted contra la señora Salgado?
¿Le parece mal?
Claro, a usted le parece mal eso, pero no dice un ápice ni una coma de que el Gobierno de España nos vaya a endeudar en 2011 por 190.
000 millones de euros.
Oiga, eso sí que son gateras, 190.
000 millones de euros.

Mire, yo creo que usted debería leerse las últimas actas del Consejo de Política fiscal y Financiera y vería que, al contrario de otras comunidades autónomas gobernadas por el Partido Socialista, la Comunidad Valenciana cumple con
sus compromisos de déficit.
Y la ministra Salgado reconoce que estamos gestionando bien.
¿Y dígame usted una comunidad autónoma que no tenga un plan de reequilibrio financiero, una, del régimen común?
¿Dígame una?
Claro, es que no puede ser.
Si encima hacemos los deberes, los
gestionamos bien y los aplicamos bien, y además lo reconoce la responsable económica de este país, que el Partido Socialista vaya contracorriente, con tal de amputar la autonomía financiera de los valencianos.
Eso no es posible.

Información.
Oiga, le vuelvo a decir, vuelva usted a las actas del Consejo de Política Fiscal y Financiera.
O sea, que la ministra Salgado dice que somos de los
que más información ofrecemos y usted dice que somos los que menos.
Y no es que vaya contra el PP
o contra el gobierno de Francisco Camps, es que usted va contra lo propio que
está defendiendo su gobierno.
Y no me diga: «No, no nos comparemos.
» Hombre, alguna comparación habrá que hacer para saber si somos mejores o peores.
Y lo que dice el gobierno
socialista es que somos mejores.
Y lo que le pedimos a usted es simplemente que
aplique la misma teoría, la misma colaboración de este gobierno con el Gobierno de España que hace que nos valore el gobierno de España nuestra gestión económica y que se ponga al lado del gobierno.
Que si tiene propuestas: fantástico.
Pero que no sea una crítica continua, porque la crítica la que nos la tiene que hacer no la hace y quien no la tiene que hacer, la
hace.
Eso no es posible.

Racionalización del sector público.
Oiga, es que nuestros planes de austeridad en estos dos años han supuesto un ahorro de mil millones de euros, mil millones de euros,
trescientos y pico en 2010 y 640 en 2011.
Supresión y reducción en 2011 del sector público, pues nueve, nueve entre empresas, fundaciones y sociedades.
¿Que puede parecerle poco?
Bueno, esto es un proceso y se ha pactado un plan de
austeridad con el Consejo de Política Fiscal y Financiera.
Y lo ha aprobado.
Pues, déjelo que se ejecute.

Mire, yo ya le he dicho muchas veces que defender en esta comisión que no se hace el trabajo en esta comisión siendo presidida por el Partido Socialista, me parece que es hacerle un flaco
favor al presidente, el señor Ros, de esta comisión.
Creo que su grupo parlamentario ha elegido a la mejor persona posible y creo
que esta comisión está ejecutando claramente su función para la cual está, que es controlar la actividad del gobierno.

Y yo no le voy a sacar los colores otra vez diciéndole cuántas veces han pedido información a la conselleria, se la han concedido y no han ido a verla.
No se lo voy a sacar.
Porque, claro,
ustedes piden información y, luego, resulta que no van a verla.
Eso es una gran responsabilidad por
parte del Partido Socialista.

Como lo del fondo de compensación.
Mire, ¿usted sabe cuánto dinero ha destinado el gobierno valenciano a los municipios desde 2004?
12.
000 millones de euros.
¿Sabe solamente en devolución de anticipos y en pérdida de aportación por los ingresos procedentes del estado va a perder la Comunidad Valenciana en
2010?
5.
000 millones.
Claro, es que yo a usted lo que le propongo es que se una
a las reivindicaciones del gobierno valenciano para que no retraigan fondos de
los presupuestos generales del estado para los ayuntamientos de la comunidad.
No es que no se dote, no, no, no, es que se quita.
Claro, dicho esto, su
planteamiento no deja de ser sorprendente.

Campaña de AVE.
Hay una diferencia, la del Partido Socialista sale el señor Alarte, tipo Obama, diciendo, «Te traemos el AVE -no lo que usted ha hecho-, te traemos el AVE.
» O sea, que el Partido Socialista es tan benévolo que a los socialistas y a los valencianos les trae el AVE.
Y la
institucional, que no sale ninguna cara, ni de Camps, ni de Rita diciendo «lo hemos conseguido, traemos el AVE».
La diferencia es que una es entre todos y otra se marcan la medalla.
Oiga,
fenomenal, si ustedes quieren marcarse la medalla.
.
.
Lo que pasa es que los valencianos no son tontos, no son tontos, saben por qué el AVE es una realidad.
Y yo me alegro de que venga.
Y el presidente del
gobierno valenciano, junto al gobierno valenciano, ha estado con los
responsables del Ministerio de Fomento.
Por lo tanto, si alguien está intentando hacer partidismo y política con el AVE de forma unidireccional es el Partido Socialista.
Sí, sí, unidireccional.
«Quiero los votos para mí, no quiero el AVE como beneficio, lo quiero como instrumento de votos.
» Y eso no puede ser, da muy poca responsabilidad al Partido Socialista.

Con respecto al señor Subías, decirle que usted perfectamente sabe que esta medida se ha adoptado en otras
comunidades autónomas.
Sabe que se ha suspendido la carrera profesional en otras comunidades y
además que se habló en el consejo interterritorial con el ministerio.
Le voy a decir una cosa: la
diferencia es que en una situación donde hay que marcar austeridad, donde se están recortando gastos para poder precisamente asumir en estos momentos que no
somos financiados como cinco millones de habitantes, sin embargo hay cinco
millones de usuarios de la sanidad pública valenciana.
Y usted lo conoce mejor que yo, porque es profesional de la
sanidad.

Que haya un recorte y una suspensión en este caso de determinados privilegios económicos asumidos y reconocidos por el gobierno valenciano, perdone, si no es un
privilegio son mejoras, pongámoslo como mejoras salariales, pero no una suspensión y no una eliminación de los derechos que corresponden a esa carrera, estamos hablando de una cuestión económica no de derechos.
Y usted, no, no, no, usted no lo habrá entendido bien, pero lo ha explicado muy claramente el
conseller de Sanidad.
Yo lo que le remito, yo no soy un experto, pero lo que le remito es
que si a mí no me cree, porque puedo ser poco conocedor de esta situación, que crea el máximo responsable.
No hay paralización es una suspensión, no una eliminación, una suspensión, no una eliminación, que la diferencia es mucha, no como en otras comunidades autónomas.

Por lo tanto, señoras y señores del Partido Socialista, vamos a rechazar sus enmiendas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Costa.

Hi ha algun inconvenient que se vote.
.
.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, separada la 56.

El senyor president:

Alguna observació més?

Anem a votar en primer lloc la 56.
Vots a favor de la 56?
6.
Abstencions?
Cap.
En contra?
9.

Anem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passarem a votar, senyories, l'article 9, 10, 11.
.
.
(remors) El 10 separat?

Vots a favor de l'article 9?
8.
En contra?
7.

Article 10.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

Vots a favor de l'article 11?
8.
Abstencions?
Cap.
En contra?
7.

Article 12, 13, 14, 15 i 16, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Passem, senyories, a defensar el bloc d'esmenes presentat per Esquerra Unida.
Té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias, presidente.

En relación a las enmiendas que hemos presentado para los presupuestos de 2011 decir que
tienen el objetivo de reforzar o garantizar la transparencia en la actuación de la administración pública, la simplificación de los trámites administrativos, con el objetivo de que la administración cumpla su función hacia la ciudadanía con criterios de transparencia, eficiencia, eficacia y calidad.
Y,
efectivamente, algunas se repiten, otras no, porque también hay partes del articulado que son nuevos.
Pero también es verdad que las que todos los años reclamamos una variación o un cambio, pues, sigue manteniéndose con el texto de anteriores ejercicios presupuestarios.

En este sentido, hemos planteado la enmienda ocho al artículo 17, indicando que las modificaciones presupuestarias que apruebe el Consell
no solo tendrán que ser publicitadas en el DOCV, en un plazo corto de diez o quince días sino que tendrán que hacerse dentro de los períodos parlamentarios, en aras a la transparencia y a una posible actuación diligente de los grupos parlamentarios si fuera necesario.

Igualmente planteamos la enmienda 13, al artículo 25, que a partir de la aprobación de la ley de presupuestos de 2011 se publiquen anualmente las retribuciones de
altos cargos del Consell identificando sus funciones y las personas que los
ocupan.
Es decir, un criterio de transparencia e información sobre el abanico retributivo de los altos cargos de la Generalitat valenciana
y de sus entidades autónomas.

También volvemos a plantear en este ejercicio presupuestario la enmienda 21 y 22 al
artículo 31, de silencio administrativo positivo, y no negativo, al informe
favorable que deben de emitir las consellerias de hacienda y en materia de función pública para determinar o modificar las retribuciones del personal laboral y no
funcionario al servicio de la administración de La Generalitat y sus entidades autónomas, entendidas estas tanto las sociedades mercantiles como los entes de
derecho público de La Generalitat a los que se refiere el texto refundido de la Ley de
hacienda pública de la Generalitat valenciana en su artículo cinco.
Se trata de que el silencio administrativo sea positivo y no
negativo.
Y, en concreto, la enmienda 21 da la posibilidad de prorrogar diez días el plazo, porque veinte días no es un plazo largo si el silencio administrativo puede generar resolución positiva.

En lo que se refiere a la oferta de empleo pública, la enmienda 29 al artículo 32, el establecimiento de una tasa de reposición de efectivos del 10%, como se marca para el 2011, del personal funcionario,
contrasta con la congelación de los contratos de personal laboral temporal y de nombramiento de personal
funcionario interino, excepto en casos excepcionales, entrecomillado.

Esquerra Unida plantea que los casos excepcionales que se planteen se
reconozcan explícitamente en la ley de presupuestos a aquellos casos que se derivan de las
reducciones horarias previstas en la Ley de conciliación de la vida familiar y laboral, las reducciones horarias previstas en el
decreto 175/2006, así como las plazas donde se estime una sustitución especial de los servicios públicos de educación, sanidad y bienestar social.
Estos casos son de una gran trascendencia sobre
todo para la mujer que, de hecho, en su mayor parte, corre con el peso de los
cuidados de los hijos o de los mayores y que de no facilitar la conciliación se ve abocada a abandonar el mercado laboral.

El articulado de la ley de presupuesto establece que la contratación de personal laboral a cargo de los créditos para las inversiones, en el artículo 33, podrá exceder del ejercicio presupuestado cuando se trate de obras o servicios que
deban exceder de dicho período y correspondan a proyectos de inversiones plurianuales, de acuerdo con lo
que marca la Ley de hacienda pública.
Pues, bien, en estos casos, y en aras al seguimiento y control
presupuestario, Esquerra Unida plantea la necesidad de que cada
conselleria remita semestralmente a la comisión correspondiente de las Cortes la relación de contratos realizados, en razón a lo que dispone el artículo 33 del articulado.

La enmienda 39, al artículo 35, trata de reducir la discrecionalidad en el endeudamiento de La
Generalitat de forma que, aceptando el límite -y entrecomillo «el límite» y lo del nuevo, también, endeudamiento de 1.
188 millones de euros-, los ingresos por venta de patrimonio público minoricen dicha cantidad, dado que la venta de patrimonio público es uno de los elementos con los que parece que se pretende cuadrar las
cuentas este año.

Y sobre la necesaria información sobre la ejecución presupuestaria, Esquerra Unida presenta la enmienda 65 al artículo 43, que obligaría al conseller de Economía a informar a las Cortes de las operaciones de crédito del Instituto Valenciano de Finanzas, de Radiotelevisión Valenciana, de Ferrocarriles de La Generalitat y de ampliaciones de capital y
operaciones a largo plazo entre todo el sector público.
Y, en este sentido, con esto pretendemos reforzar lo que antes decía, la transparencia y el control sobre la actuación en estas materias por parte de la administración de La Generalitat.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a oposar-mos a les esmenes que ha presentado el grupo de ADNA, dado que se repiten respecto a otros años.
Y, en cualquier caso, volvemos a reiterar algunos de los argumentos.

En cuanto al tema de que las modificaciones presupuestarias solamente puedan
publicarse en el DOCV, cuando haya períodos de sesiones parlamentarias, en período de sesiones, nos parece que es confundir la administración con el gobierno -ya lo decía antes mi compañero Pepe Marí.

Por otro lado, no debemos paralizar la tramitación de la administración por períodos vacacionales de las Cortes.
En cualquier caso, los grupos parlamentarios
siguen estando, siguen teniendo su personal asesor y de apoyo, pueden hacer sus
iniciativas políticas y, en su caso, se debatirán en el período de sesiones inmediatamente posterior.
Por tanto, no da ninguna posibilidad
de mayor control a esta enmienda.

Respecto a que se publiquen las retribuciones de los altos miembros del
gobierno, del Consell, exactamente lo mismo.
Es que, ya se publican.
Se pide
algo que ya se hace.
Estas retribuciones se han reducido, entre el 8% y el 15% -en aplicación del decreto ley que todos conocemos-.
Decir, además, que estas retribuciones, ya de por sí, eran, antes de estas reducciones, de las más bajas de España, comenzando por su presidente, continuando con los conselleres y, después, por el segundo escalón.
Así y todo, se han aplicado reducciones que nos siguen manteniendo por debajo de
las demás comunidades autónomas.
Y, además, la transparencia ya está.
En el diario oficial de La Generalitat, se publica ya cuando hay nombramiento,
cuál es la retribución de cada cargo.
Se publican las retribuciones en el decreto del Consell, cuando
se generan o crean estructuras en las distintas consellerias.
Y, a su vez, los reglamentos orgánicos que hay, de las respectivas consellerias, autoorganizándose, aparecen esas retribuciones.

Por lo que respecta a empresas y fundaciones del sector público valenciano, decir que, en sus estados de cuentas, aparecen, y que están publicados los importes de las retribuciones en el registro mercantil,
cumpliendo la legislación vigente -en lo que respecta a estas entidades que se registran en el registro mercantil,
tanto fundaciones como empresas públicas-.
Por lo tanto, queda garantizada su publicidad y su información.

Respecto a añadir una prórroga de diez días a los veinte días que hay ya para emitir, en lo que respecta al informe preceptivo, sobre
determinación de retribuciones del personal laboral -y que ADNA pide que se amplíe con una posible prórroga de diez días para emitir ese informe-, nos parece que es ralentizar y, en vez de agilizar, es demorar la gestión presupuestaria.
Quiero recordarle, a la señora diputada, que ya el plazo que hay para emitir informes es de veinte días, en estos momentos.
Veinte días.
Y le quiero recordar que esos veinte días son el doble de lo que marca la legislación básica estatal, que son diez días.
Por lo tanto, ya duplicamos los días de la legislación básica -de diez en veinte-.
Si, además, añadimos una prórroga de diez días más -a treinta- es triplicar lo que viene a decir la normativa estatal.
Y es, por lo tanto,
dispensar de emitir ese informe, ya no en veinte sino en treinta días.
Por tanto, eso es retrasar la gestión presupuestaria.

Respecto al tema de la determinación de importes sobre retribuciones del personal laboral, la enmienda 22, bueno,
decir que no se puede admitir el silencio positivo.
Este control que hace la
Conselleria de Economía y Hacienda, lo es para controlar el gasto público.
Y si se excede del plazo de fiscalización, no se debe de dar el informe como favorable, puesto que estaría desnaturalizando la función de ese informe por parte de la conselleria, que es la de controlar el gasto.
Y, por lo tanto, no es admisible, aunque se
exceda el plazo, dar el silencio positivo.
Debe ser, más bien, al contrario, el negativo.

Respecto al tema de determinados supuestos de contrataciones laborales respecto
a la conciliación de vida familiar y laboral -que la ley permite, para sustituir esos contratos, que se tengan que cubrir; es
el caso que sustituye un contrato por otro, en estas causas muy excepcionales;
aunque la regla general de la ley de presupuestos dé congelación-, decir que, bueno, no se deben incluir, en la ley de presupuestos, estas
dispensas.
Es una regulación, más bien, farragosa, muy concreta y que ya viene recogida en la normativa de
desarrollo de este artículo de la ley -en concreto, en la orden, de 22 de marzo de 2005, están estos supuestos.

Y, además, en cuanto a que se comunique periódicamente a Las Cortes, cada seis meses -como dice la diputada-, determinadas informaciones que tengan trascendencia en hacienda.
.
.
Bueno, ya se publican, esas obligaciones, en base al propio artículo 43 de la ley general presupuestal, el texto refundido.

Por otro lado, se incluyen otras obligaciones de la Ley de hacienda pública, artículos 32, 72, 85, etcétera.
Y las propias Corts que pueden pedir información que se dé en el suministrando.

Y respecto al endeudamiento, no es posible aceptarlo porque genera un estado de
déficit inicial en los presupuestos.
Y esta enmienda adolece del defecto técnico de que no propone reducción de gastos por igual importe.
Por tanto, es imposible una entrada de ingresos,
suprimirla en esta enmienda, sin prever la reducción de gastos en otro lado.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Anem a passar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?
Senyora Moreno.
.
.

La senyora Moreno Fernández:

Sí, separar, por favor, presidente, la 8 y la 39.

El senyor president:

8 y 39.

Doncs, anem a votar estes dos esmenes, en primer lloc.
Vots a favor de la 8 i
la 39?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

Votem la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem a votar, en primer lloc, l'article número 17.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

18, 19, 20, 21 i 22, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

23, 24.
.
.
(Una diputada diu: «Prou, fins al 24.
») Vots a favor de l'article 23?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

De l'article 24, vots a favor?
8.
En contra?
7.

25, 26, 27 i 28.
Vots a favor d'estos articles, que tots tenen esmenes?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
6.

Article 29, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

30, 31, 32 i 33, que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstenció?
6.

Article 34, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

35, 36, 37, 38, 39, 40.
.
.
(Una diputada diu: «Sólo hasta el 39.
») Fins l'article 39?
(La mateixa diputada diu: «Perdone, perdone, 40 también.
») ¿40 también?
Fins l'article 40, que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

L'article 41, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
6.
En contra?
1.

L'article 42, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

L'article 43, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Disposicions addicionals: la primera, la segona, la tercera i la quarta, que no
tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Disposició addicional, també, la quinta i la sexta, que tampoc tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

La sèptima i la octava, que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

La novena, la deu i la onze, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

La dotze, la tretze, la catorze, la quinze, la setze i la dèsset, que sí que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

La díhuit, la dènou, la vint, la vint-i-u i la vint-i-dos, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Disposició transitòria, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Disposició final primera, segona i tercera, que no tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Annex I i annex II, que tenen esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
1.
Abstenció?
6.

Bé, ja hem acabat l'articulat.

Ara, ja que estan ací les seues senyories, passarem a votar la secció 01, Les Corts, que no té esmenes.
Vots a favor?
14.
En contra?
Abstencions?
1.

La Sindicatura de Comptes, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

El Consell Valencià de Cultura, que tampoc té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

El Consell Jurídic Consultiu, que tampoc té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Senyories, ara, a continuació, donem un parell de minuts per a la cosa que toca.
Dins d'un parell de minuts debatrem la 05, que és Presidència de La Generalitat.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Secció 05.
Presidència de La Generalitat i entitats adscrites

El senyor president:

Anem a començar el debat de la secció 05, Presidència de La Generalitat, i totes les seues empreses.

En primer lloc, anem a defensar les esmenes presentades pel Grup Parlamentari
Socialista.
Per a la seua defensa, intervindran dos senyories, la senyora
Escudero i la senyora Crespo.

En primer lloc, té la paraula la senyora Escudero per huit minuts.

La senyora Escudero Pitarch:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor president.

Vaig a defensar les esmenes corresponents al programa 111.
40, i ho vaig a fer
en el sentit que tenim sospites que en els projectes, en els grans projectes, n'hi ha sobrecostos importants, en alguns casos per damunt del 300%, i això mos genera dubtes respecte a la transparència i a la legalitat dels processos.
I, sobretot, posen en dubte una negligent
manca de control i de previsió.

No és possible justificar les desviacions pressupostàries quasi mai, i, per tant, és inevitable deduir que La Generalitat ha actuat amb discrecionalitat i
arbitrarietat en contra dels interessos generals.
I això no ho diu el Grup Socialista, sinó que ho diu la Sindicatura de Comptes, que ha denunciat, entre altres coses, l'absència legal i no dóna, per tant, eixe suport.

Nosaltres considerem que és absolutament necessari establir un mecanisme de control per tal d'evitar els sobrecostos i de vetllar per la transparència i la legalitat de la contractació pública de La Generalitat.
Això és el que proposa l'esmena, proposa crear un òrgan específic adscrit al gabinet d'anàlisi, per tal d'afinar - i la paraula és molt fina- en el cost dels projectes i en els processos d'adjudicació.

En este programa, en el 111.
40, té com a objectiu assessorar el president de La Generalitat i donar-li suport tècnic en la presa de decisions.
Doncs, bé, és evident que la presidència de La Generalitat no està ben assessorada pel que fa a la contractació d'obra pública i als procediments per a la modificació de preu, si ens atenem a la desviació pressupostària que s'ha produït en determinats projectes.

Els recorde, els recorde, que els edificis emblemàtics, com la Ciutat de les Arts i les Ciències -al qual el meu grup encara no ha tingut accés a cap expedient- partien d'un pressupost inicial de 328 milions d'euros, i hui costen ja 1.
349; un 311 % més, sense incloure el pont de l'Assut de l'Or, que també acumulava un sobrecost del 52%, o la pròpia Àgora, que es va licitar per 58, i, en canvi, se calcula un cost de 60 milions.

És evident que este gabinet d'anàlisi ja té assignades determinades funcions, com és el suport tècnic en la presa de decisions, però nosaltres considerem convenient que en temps de retallades, com que estem en
una època de crisi, s'incorpora un assessorament més contundent al president, sobretot per a supervisar constantment la contracció administrativa de La Generalitat, i, preveient, per tant, per això, unes despeses d'1,7 -com tindran- milions d'euros, que se trauen de la secció cinquena, de presidència d'aplicacions econòmiques, anomenades «treballs realitzats per altres empreses i professionals», distribuïdes -com vostés sabran- entre la subdirecció d'anàlisi, la subdirecció organitzada, la Direcció General de Relacions Informatives i la Direcció General de Promoció Institucional.
Això, pel que respecta al primer grup d'esmenes que defensa el Grup Parlamentari Socialista.

Respecte a les esmenes corresponents a Radio Autonomia Valenciana,
Radiotelevisió Valenciana i Televisió Autonòmica Valenciana, que els puc dir el número de les esmenes, si el senyor president vol; la 126, la 127, 145 a 150 i la
161, 162, 163, 165 i 166.

Senyories, l'altre dia vam tindre una comissió de radiotelevisió ací, i ja vam tindre ocasió de sentir el senyor director general.
Bé, hui, m'agradaria dir a mi que els pressupostos de Radiotelevisió Valenciana estan caracteritzats, fonamentalment, per l'obscurantisme i per la manca de transparència, i, sobretot, sobretot, per renunciar a posar en marxa un pla de viabilitat
que traga l'ens, Radiotelevisió Valenciana, del carreró en el qual vostés mos han ficat.

Les grans partides, com la producció pròpia, de 81 milions d'euros, no està desglossada, s'obvia la necessitat d'aprovar el contracte programa i no apareix en cap partida l'anunciada consultoria externa per a iniciar un pla creïble de viabilitat.
Nosaltres creem que vostés no tenen ninguna voluntat d'eixir de l'estat crític en el qual es troba Radiotelevisió Valenciana; exemple, les nòmines, ja sabem que no les paga radiotelevisió, les han de pagar la mateixa Generalitat.

La reducció d'un 8% respecte a l'any anterior no suposa cap control de la despesa -com pretén el PP fer-mos creure- i el deute continuarà augmentant perquè les previsions d'ingressos publicitaris són ficticis, com van ser també ficticis els de l'any passat.
Vostés han portat a Radiotelevisió Valenciana a la fallida, i, sobretot, també, als nivells més baixos d'audiència, amb un deute que supera els 1.
100 milions d'euros i a unes pèrdues anuals inassolibles.
Per tant, esta situació -vostés ho saben millor que jo- és insostenible.
Però, el més important és que el seu grup i el govern no tenen ninguna voluntat de remeiar esta situació.

Amb les esmenes que nosaltres hem presentat, el que volem és refer el compromís amb els principis ètics amb la democràcia, iniciar el sanejament econòmic, augmentar l'audiència en la producció pròpia i garantir el respecte al pluralisme com a principis per fer una
radiotelevisió pública viable, de qualitat i acceptada per tots els valencians.

Vostés diuen en els objectius que les empreses que formen Radiotelevisió Valenciana són un servici públic, de qualitat, que pretén informar de tot el que passa a la Comunitat Valenciana.
Doncs, ni informen de
tot, ni és de qualitat, ni és públic.

Per tant, caldria estampar a esta llei de pressupostos un major grau de compromís amb els objectius de l'empresa, sobretot pel que fa als valors socials i democràtics, a la pluralitat i a la promoció de la cultura valenciana, però, a més, comprometre's a realitzar un seguiment objectiu i independent del respecte a eixos
principis.

Tot, segurament -com diran també els altres grups-, és paper mullat perquè no hi ha ningun organisme objectiu i independent que determine si,
efectivament, s'estan respectant eixos principis, com bé podria ser, senyories, el tant reclamat Consell de l'Audiovisual.
Però, mentres vostés i el seu govern se neguen a crear-lo, els pressupostos de La Generalitat
haurien de comprometre's, almenys, que d'alguna manera es realitzara un seguiment independent.

Eixe és l'esperit de moltes de les esmenes, la 145, la 150.
.
.
, quan demanem un control ètic i intern de la programació emesa, i també de la 146 que, d'alguna forma, com vostés no parlen de l'audiència i se limiten a senyalar-la com un increment sense meta, nosaltres pensem
que eixa meta hauria de ser la mitjana d'audiències de la resta de les televisions autonòmiques en els seus respectius territoris.

Hi ha una esmena específica dedicada al finançament de Radiotelevisió Valenciana, que és la 147, en la qual demanem, en primer lloc, també la famosa aprovació del contracte programa, una mesura que nosaltres creem -i els fets també estan demostrant- que és una mesura inajornable, sobretot per equilibrar l'ens i sanejar el deute, una proposta que va lligada a l'aplicació d'un sistema d'excel·lència i a la gestió empresarial de l'ens.

El pressupost de Radiotelevisió Valenciana inclou també la potenciació de les produccions pròpies i les coproduccions, però vostés no assolixen cap compromís en eixe sentit.
I, per això, nosaltres demanem que s'especifique als pressupostos el percentatge d'una producció pròpia prevista per a l'exercici, per tal de fixar-ho com a compromís i com a obligació.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Escudero.

Té la paraula la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Les esmenes que hui defensaré formen part de la secció 05, programa 121.
20 i programa 462.
20.

Senyories, estos últims dies hem vist publicat en premsa que el senyor Camps té intenció de proposar una modificació de l'Estatut, i, sincerament, crec que no li falta la raó al president.
Vaig pensar, i tant que l'Estatut necessita una modificació, en concret, l'article sisé, que diu: «La llengua pròpia de la Comunitat Valenciana és el valencià, l'idioma valencià és l'oficial en la Comunitat Valenciana i La Generalitat garantirà l'ús normal i oficial de les dues llengües i adoptarà les mesures necessàries per a assegurar-ne el seu coneixement.
»

Per tant, senyories, eixa reforma és urgent perquè si vegem la realitat dels fets, el senyor Camps és el primer que es passa per l'arc del triomf el que mana el nostre Estatut, potser animat pels exemples del
senyor Font de Mora, que està bolcat en experiments que res tenen a veure amb la nostra llengua valenciana,
com són l'idioma xinés o anglés que, fins avui, i conforme resa el nostre Estatut, no són ni oficials ni propis d'esta comunitat, però per tal de carregar-se el valencià, senyories, el que faça falta.

Perquè, ¿com s'expliquen una baixada del 75% en la contractació de doblatge en valencià?
Açò, per al sector és com un gerro d'aigua freda, ja que tothom sap que si Canal 9 ha recuperat audiència és perquè ha estat apostant per un producte valencià i fet des d'ací; igualment passa quan aposta per l'emissió doblada o subtitulada en valencià com, per exemple, els films clàssics o els dibuixos animats en valencià.
A més, senyories, Radiotelevisió Valenciana s'ha d'identificar amb tres conceptes: pública, en valencià, i de qualitat, per a no entrar en contradicció amb la llei de creació, amb la Llei d'ús i ensenyament del valencià i l'Estatut d'autonomia.

Però tot el que he dit s'oblida per qui té la responsabilitat de governar, perquè ¿com és possible que retallen els pressupostos destinats al doblatge, hui en dia,
existint la TDT, per exemple, que permet retransmetre programes, pel·lícules en diferents llengües.
El coherent seria doblar al valencià tota la producció aliena al valencià i que fóra l'espectador el que decidira en quina llengua vol veure el producte.
¿Saben vostés què em va contestar a eixe suggeriment el director de Radiotelevisió Valenciana quan li vaig preguntar per la reducció del doblatge?
Doncs, que era una reducció purament circumstancial, un simple ajust tècnic en un període de crisi econòmica.

Jo puc entendre que s'ha acabat per a vostés, senyors del Partit Popular, la visita del papa del 2006, que va donar per a
molt, fins per a fer una doble versió lingüística de bandes sonores relatant l'esdeveniment amb les millors tecnologies que tenien a l'abast, perquè, de no ser així, no s'entén la despesa total ni l'almoina que va rebre el senyor Pedro García -crec que són 500.
000 euros-, un terç del que jo demane ací, hui, perquè 400 famílies isquen de l'angúnia que estan passant, perquè La Generalitat els discrimina any rere any no consignant en els pressupostos
els diners necessaris perquè puguen sobreviure, ni tant sols diré viure dignament, que és el que es mereixen totes les persones.

Però, els diré més, senyories.
Va ser la pròpia Televisió Valenciana la que va promoure la creació d'estudis perquè pogueren absorbir el doblatge que des de Televisió Valenciana es demanava, i, ara, els deixen en la cuneta, tirats, a eixos 400
treballadors i a les seues famílies.
Però, el més greu són les paraules del senyor Jaraba que, sense tremolar-li la veu, diu que «les conjuntures econòmiques exigixen innovació i flexibilitat i que Radiotelevisió Valenciana no pot, no deu ser l'única oferta ni el client únic per als operadors del doblatge o empreses auxiliars, sinó que n'és un més».

I vostés, senyors del Partit Popular, amb eixa filosofia han elaborat els pressupostos,
amb partides míseres que no corresponen a la realitat del sector que agonitza i que per a poder
eixir de la UCI necessitaria, com a mínim, 3,5 milions d'euros, que estan lluny dels més de cinc milions de l'any 2007.
Els assegure que cap empresa de doblatge va a poder subsistir amb les
xifres del pressupost que vostés porten a debat per al 2011.

Així que, demanaria una miqueta de sensibilitat, però també molta dignitat i que aprovàrem per al sector del doblatge.
.
.

El senyor president:

Senyora Crespo.
.
.

La senyora Crespo Domínguez:

.
.
.
-acabe- les esmenes que presenta el Grup Socialista, que sols pretenen la subsistència del sector audiovisual valencià.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

Té la paraula el senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, gracias, señor presidente.

Señorías, las primeras enmiendas referidas a Presidencia son corta y pega de los últimos años, y saben lo que pensamos de ellas.
Yo les rogaría las revisen, pues, algunas, su competencia, hace tiempo corresponden a otras consellerias; y, en cuanto al resto, la gran mayoría van referidas al grupo de Radiotelevisión Valenciana, y saben que estos presupuestos han sido confeccionados atendiendo
a los criterios de contención del gasto y al modelo de financiación aprobado que va a permitir al grupo no depender de financiación externa a través de endeudamiento.

Señorías, no vamos a admitirles ninguna, pues, lo solicitado a través de sus enmiendas -reitero, las mismas del año pasado- ya se recogen en la actuación diaria de Radiotelevisión Valenciana, y, otras, ya sus objetivos se alcanzaron, incluso algunas podían incumplir su ley de creación.
Léaselo bien, por favor.

Además, como reflejo de lo dicho ayer por su actual líder, el cual les auguro pasará a los anales políticos como Jorge el Breve, no por su estatura, sino por la duración de su liderazgo, tampoco voy a perder el tiempo en argumentarlo (veus), pues, les delata una cínica actitud.

El senyor president:

Señorías.
.
.

El senyor Ovejero Adelantado:

Ustedes, que han demostrado cuando gobiernan -ya por dos veces- que lo único que saben es destruir la sociedad como tal y sumergirnos en las crisis económicas más letales, ahora se permiten criticar estas cuentas, cuando el gobierno
socialista central ha elaborado unos presupuestos generales sin credibilidad,
sin compromiso de reducción del déficit público, sin evitar subir los impuestos, incluso, incumpliendo y rompiendo el
pacto de estabilidad y crecimiento.
¿Y habla usted de transparencia, señora Escudero?

Y lo que es todavía infinitamente peor y más execrable, con diferencias abismales entre inversiones según el territorio donde se apliquen los presupuestos generales.

Nuestros presupuestos, los del gobierno popular, se realizan lastrados por unas
medidas ni eficaces ni eficientes y discriminatorias hacia nuestra comunitat por parte del gobierno socialista, tanto en los presupuestos generales, como
los seis años que llevan manipulando, que no gobernando, a la sociedad española.

Las valencianas y valencianos conocen quiénes son los culpables de que el presidente Camps no pueda presentar unas
previsiones de cuentas mucho más boyantes.
Y esos culpables son ustedes, los socialistas, que desde el año 2004 nos tienen discriminados, intentando año tras año ahogarnos económicamente y, sin embargo, para más agravio hacia nuestra tierra, siguen subvencionando a las asociaciones que
persiguen la invasión de la comunitat, quieren despojarnos hasta de nuestra identidad.
Y, ante ello, (remors) ¿qué hacen ustedes, los socialistas valencianos?

El senyor president:

Señorías, por favor.

El senyor Ovejero Adelantado:

Nada, callar y esconderse.

Señorías, la mayoría de valencianas y valencianos llevan quince años apoyando nuestros proyectos, nuestros planes, nuestros programas y, por lo
que adelantan las encuestas, van a seguir haciéndolo cuatro años más a partir del 2011.
¿Por qué vamos entonces a variar ni un ápice nuestro camino?

En resumen, en estos presupuestos, al menos en los correspondientes a esta
sección 5, no vamos a aceptar ninguna enmienda de ustedes, porque estamos convencidos
de que son unas cuentas acordes con la realidad económica.
Una realidad a la que nos ha abocado la nefasta gestión del gobierno socialista de Rodríguez Zapatero.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha algun suggeriment a fer?
Doncs, les passem a votar totes en el
seu conjunt.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem, a continuació, a debatre el bloc d'esmenes presentat pel Grup Parlamentari Compromís.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Compromís presenta avui una sèrie d'esmenes a Presidència i a les empreses públiques dependents d'esta que van en la línia, i coincidixen moltes d'elles, de les plantejades per la resta de grups parlamentaris.

Jo espere que els representants del Partit Popular que puguen fer la contra a
estes esmenes, almenys, puguen esplaiar-se en el temps per a respondre, jo crec
que amb la responsabilitat que tenen en esta comissió, a cada un dels plantejaments que fem Compromís.

El grup parlamentari presenta esmenes, per exemple, per a compensar la
inexplicable irregularitat que hi ha quant a les subvenciones atorgades a les
universitats públiques.
És a dir, en Presidència, el PP planteja única i exclusivament ajudes, via subvenció, a la Universitat Politècnica de València, per exemple, per als convenis de realització de pràctiques formatives d'estudiants, també, amb una quantitat tan ridícula com puguen ser 15.
000 euros, i nosaltres intentem compensar-la fins a
60.
000 euros.

Però no sols fem açò, sinó que diguem, ui!
, és que no hi ha més universitats públiques valencianes que es meresquen la subvenció del govern valencià per a aquestes pràctiques formatives?
Doncs, així ho fem palés, incloent-hi no solament la Universitat Politècnica de València, que ja està; sinó la de València, la d'Alacant, la Universitat Miguel Hernández i l'UJI de Castelló.
Això per un costat.

Ho fem en dos programes diferents.
.
.
, que ocorre exactament el mateix en dos
programes diferents, i que voldríem saber, doncs, per a exactament entendre el perquè d'este pressupost, doncs, que se mos explique per part del Partit Popular.

En un altre costat, en el programa d'alta direcció i serveis generals incloem un nou codi per a ajuda a entitats públiques, socials, sindicals, associatives sense ànim de guany per a la promoció de l'ús del valencià.
I el xifrem en un milió d'euros, perquè entenem que és important justet aquesta denominació, aquesta ajuda i amb aquesta literalitat.

Una de les qüestions que manca en totes i cada una de les ajudes que inclou Presidència és que mai fa referència a entitats sense ànim de guany.
Doncs bé, sembla ser que el sector d'estes entitats socials, sindicals, associatives que tinguen ànim de guany està cobert, però les que no tenen ànim de guany no tenen cap tipus de recursos per part de l'administració per a la promoció de l'ús del valencià.
I ho compensem amb les despeses de funcionament d'esta part de l'administració que són prou altes i inexplicables.

Per un altre costat, fem altres ajudes, nou codis línia en promoció institucional per a les ajudes a xicotetes i mitjanes empreses del sector
audiovisual de la Comunitat Valenciana per a la producció de programes de televisió.
I aquí fem dos distincions, no solament les produccions pròpies en valencià, sinó també la resta produccions.
Per què?
Perquè este any tornem a vore com es minva la partida destinada a estes petites i
mitjanes empreses del sector audiovisual per a la producció de programes -i ho deixem ahí- i no hi ha cap per a, específicament, les ajudes a la programació en valencià que tinguen un pes determinant.

Per tant, augmentem les que vostés reduïxen i afegim línies noves perquè no solament -com ja s'ha explicat- estes petites i mitjanes empreses estan passant penúries, sinó estan sent ningunejats per l'administració pública i infravalorats en l'aportació tan important que poden fer al sector empresarial en esta comunitat i, a més, a la qualificació de la programació, ja siga programació pública en els ens de Radiotelevisió Valenciana, sinó també a la resta de televisions, ràdios, etcètera.
.
.
, emissores i premsa que puguen aportar estes empreses.

Demanem també ajudes a les operacions corrents de la millora en producció en valencià per a Radiotelevisió Valenciana i per a Televisió Valenciana.
És a dir, també fomentem una línia específica perquè, com sabem, els diners que, a dia d'avui, gaudix Radiotelevisió Valenciana no contemplen cap tipus de línia específica per a la producció en valencià, i nosaltres la compensem mitjançant una línia.

Una de les qüestions que em sembla interessant i que és una de les aportacions que fem Compromís, i en la línia del que sembla ser que el Partit Popular ara s'ha donat compte, són aquestes famoses línies confirming, que nosaltres les denominem en un nou codi línia en promoció institucional com a «reserva de garantia» per al pagament de les despeses assumides per La Generalitat i les seves
empreses públiques amb les petites i mitjanes empreses del sector audiovisual valencià i els professionals del doblatge, amb un objectiu, que quan, transcorregut el límit acordat de pagament del servei prestat, aquest no s'haja efectuat en temps i forma, i per tant, tinguen el dret aquestes empreses -petites i mitjanes empreses- i professionals del doblatge a gaudir d'una línia de reserva de 2 milions d'euros que, lògicament, s'haurà d'assumir per l'administració en la línia d'allò comentat pel propi govern.

El govern valencià sembla ser que ara per a, específicament, Televisió Valenciana, CIEGSA, ferrocarrils, etcètera.
.
.
està estimant la possibilitat, amb fiabilitat de la informació, de crear línies confirming, és a dir, línies de reserva de garantia, per als proveïdors -i els proveïdors també són este tipus d'empreses- que treballen per a estes empreses públiques.

Per tant, no entendria que si açò està fent-ho el govern valencià i, de fet, està publicitant-ho, com després va per ahí només que publicitant-ho, però no ho posa en una línia específica en els pressupostos.
Doncs, compensem aquesta manca de realitat pressupostària sobre estos objectius, que ara sembla que ha descobert el Partit Popular com
a bons, i nosaltres els literalitzem en estos pressupostos.

Incloem un nou codi línia sobre col·laboració en activitats d'investigació, estudi i formació sobre aspectes polítics, econòmics, culturals i socials d'interés per a la Comunitat Valenciana que puguen desenvolupar-lo, perquè entenem que hi ha professionals en les universitats públiques valencianes suficients com a per a desenvolupar aquestes activitats d'investigació, i en la línia d'una cosa que considerem important.

En la tessitura en la qual estem vivint, en la situació de greu crisi econòmica, greu crisi institucional, una desafecció política important de la societat, etcètera, etcètera, tot açò junt està creant una situació d'alarma prou important en la societat valenciana.

Nosaltres entenem que tot allò que vaja en la línia d'investigar no solament, bé, les coses que pugam fer des de l'àmbit polític, que poden considerar-se partidàries, sinó des de l'àmbit dels professionals, que puguen vore les incidències que està creant la crisi econòmica respecte a determinats sectors de la societat, sobre, per exemple, els
nivells culturals, etcètera, etcètera, deurà ser l'administració la que assegure este tipus d'estudis que aprofitaran, i molt, per a una bona planificació de les polítiques que desenvolupe qualsevol govern, ja siga del color polític que siga.

I ja passant, en el temps que em queda, a les propostes que oferim per a, tant
Ràdio Autonomia Valenciana, com Radiotelevisió Valenciana, com algunes són repetides en Televisió Autonòmica Valenciana, etcètera, doncs, deixar ben clar que l'objectiu és: garantir el que és, per un costat, la llei d'ús i ensenyament en valencià i, per un altre costat, l'Estatut d'autonomia, com ja se fea referència.

Per tant, en línies d'objectius clars, no solament via pressupostos, que ja ho hem fet, sinó com a objectius primordials, entenem que s'han de potenciar les produccions pròpies amb empreses d'audiovisual valencianes, i açò vol dir no solament en valencià, sinó a les empreses valencianes, és a dir, de l'àmbit territorial.

Nosaltres creguem que des del dos vessants, com dic, no solament per a produir després en valencià, sinó per a produir, simplement per a produir, vostés estan ofegant les empreses audiovisuals valencianes.
És a dir, no les estan contractant, i aquelles poques que tenen la sort de
treballar per a Radiotelevisió Valenciana després se troben la seua tragicomèdia, i és que ni paguen, han d'assumir els interessos en els bancs per a poder avançar-los els diners, etcètera, etcètera.
.
.
i, lògicament, ara reduïxen, inclús, els seus pressupostos.

Doncs bé, en eixa línia, a nivell territorial, les empreses valencianes que treballen al sector
audiovisual que siguen objectiu primordial per a Radiotelevisió Valenciana; les emissions.
.
.
, que se garantitze com a mínim el 75% de producció en valencià, donant compliment a la llei d'ús i ensenyament en valencià i, en açò, especifiquem també que siga en la primera cadena.

Vostés, en açò de fer els càlculs que els surt bé per a estar complint lleis, diuen: «No, i per què ha de ser en la primera cadena?
» Doncs, perquè és la primera cadena, justament, a la qual recorre la gent i és esta la que s'ha d'especialitzar i qualificar.
I donant una aportació de producció en valencià de garantir, almenys, mínim el 75% de l'emissió en valencià, es dissenya un producte específic i de qualitat que no oferta cap tipus de televisió que estiga a l'abast de la ciutadania.
I, per tant, aquelles persones que ho busquen, este
producte, consumiran el mateix i, per tant, s'augmentarà l'audiència.

Per a competir amb la resta de cadenes sense cap tipus de qualificació, sense cap tipus d'especialització i un producte específic i amb senya d'identitat, doncs, estaran un magma de televisions, que, lògicament, tenint en compte la baixa qualificació i la manipulació que se fa, s'està quedant en uns límits d'unes audiències prou minvades, perquè, ja dic, la gent, davant açò, no opta per Radiotelevisió Valenciana com a entitat pública per a gaudir de la informació ni dels programes.

Diguem que se cree el consell d'administració.
.
.
-perdó- que el consell d'administració tinga accés als contractes de tot tipus que estiga fent Radiotelevisió Valenciana.
Açò és una de les coses que no entenc ni com.
.
.
, se tindria per què demanar, no?
Però és una evidència i tothom sabem que als membres del consell d'administració, aquells que no estant, doncs bé, tocant la pandereta al Partit Popular i que demanen i sol·liciten documentació sobre la contractació, vostés se la neguen sistemàticament des de l'ens.
I, per tant, que siga de dret que tinguen accés, que per això estan estos membres del consell d'administració per a.
.
.
, bé, fer també la fiscalització que toca de les actuacions que s'estan fent en Radiotelevisió Valenciana.

Per un altre costat, demanem la creació del consell de l'audiovisual valencià amb una partida pressupostària justa.
Açò és una de les altres qüestions de sempre.
Vostés diran: «No, és que açò.
.
.
, totes estes coses ja estan contemplades.
» Sí, però no se fan mai.
I, per tant, objectiu primordial per a l'any 2011, la creació d'este consell de l'audiovisual valencià sense cap tipus de justificació de no estar fent-se al respecte.
I ho diguem clar i alt per a deixar-ho palés en els pressupostos.

I tot el que és clarificar criteris de contractació, de les despeses, austeritat de les despeses, reducció dels deutes, etcètera, etcètera, són objectius que també contemplem, com el pagar a.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
-acabe- pagar a les empreses proveïdores per a fer complir la llei de morositat que està vigent.

I respecte a Presidència, són les esmenes que esperem siguen aprovades en esta comissió.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula la senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Muchas gracias, presidente.

Para comenzar, le diré que de las 46 enmiendas que ha presentado a esta sección 5 por el Grupo Compromís, verdaderamente, creemos que podrían haber sido perfectamente la mitad, porque una buena parte de ellas son
reiterativas en cuanto a los temas, y prácticamente iguales, como alguna le comentaré y, sobre todo, como ya ha dicho mi compañero que me ha precedido, respecto de otras de la oposición.
Es que son exactamente las mismas de todos los años.

Y hay una cuestión que nos parece fundamental, y es que denotan, algunas de las enmiendas, un
gran desconocimiento de la realidad del presupuesto, de lo que se prevé y de lo que no, llevado a un terreno que no es el real.

Y especialmente tengo que destacar las relativas a Radiotelevisión Valenciana, que verdaderamente están hechas para mantener un discurso, el mismo discurso de siempre.
Y además, como siempre, demuestran que no.
.
.
, que las enmiendas que presentan no tienen
ningún sustento ni en la ley ni menos en la realidad de los presupuestos.

Por ello, puede imaginarse que vamos a rechazar la totalidad de las enmiendas
que proponen.

Pero le voy a pasar a comentar alguna enmienda que, por su contenido o por lo
que propone, nos parece más interesante el mencionar, no porque sean en el fondo, sino por lo que voy a
comentar.

Y en este sentido -creo que también la ha comentado usted-, la 116, simplemente.
.
.
, relativa a las ayudas a pequeñas y medianas empresas que produzcan programas de televisión en valenciano, pues le decía.
.
.
, hablaba de desconocimiento del presupuesto, porque existe una línea presupuestaria ya destinada a las ayudas a pequeñas y medianas empresas del sector audiovisual de la Comunidad Valenciana para la
producción de programas de televisión, que es la T402700, que es la que persigue alcanzar
(veus) estos objetivos.

Y señalar, además, que parece usted ignorar.
.
.

El senyor president:

Senyoria.
.
.

La senyora Sánchez Cortés:

.
.
.
y es que las líneas -sí, señoría, yo no le he interrumpido en ningún momento; se lo agradezco, señor presidente-.
.
.
, la materia de fomento del sector del audiovisual están atribuidas a un órgano de la Generalitat valenciana concreto, que es el Instituto Valenciano del
Audiovisual, que está creado por la Ley 5/1998 -tome nota del mismo y mírese el presupuesto.

Y, por otra parte, en todas estas partidas, en todas estas partidas, usted
habla de disminuir el capítulo II, gastos de funcionamiento.
Y le tengo que decir -no sé si ha sacado las cuentas, supongo que el tema no le interesa en absoluto- que en esta partida ya se ha disminuido un 14,70% respecto al año anterior.
Con lo cual, yo entiendo que su deseo sería que no funcione nada, pero como el nuestro no es así, sino queremos que todos los programas y la actividad de La Generalitat siga
funcionando correctamente, dentro de los criterios de austeridad, ya se ha
reducido a lo mínimo necesario para el funcionamiento.

Y comentar otras, como podría ser la 123, relativa a las emisiones en valenciano.
Son varias las que hablan
de ella, en concreto esta, en Ràdio 9.
Y tengo que decirle que precisamente estas emisiones ya son totalmente en
valenciano.
Con lo cual, esta es una de las enmiendas de relleno que ustedes
perfectamente podrían haber evitado.

Como la 124, que habla de la producción propia con empresas audiovisuales valencianas.
Pues mire, reiterativa.
La
radio valenciana, a través de Ràdio 9 y Sí Ràdio FM, toda la producción que se realiza no solamente es en valenciano, como le he dicho, sino que además es producción propia.
No se contrata producción fuera del sector audiovisual valenciano.
Por lo que nuevamente le digo: es que
hacen enmiendas sin conocer, critican lo que no es real y demuestran una vez más.
.
.
, como ayer, yo creo incluso que algún vicepresidente, no es de su grupo político, pero sí de otros, reconocía los devaneos de.
.
.
-voy a extenderlo a la oposición de la Comunidad Valenciana-, por Canal 9 y todo lo que representa y lo que emite.
Y esta es la cruda
realidad que vemos habitualmente.

Yo tenía aquí también para comentarle la 129, reiterativo de lo mismo, de la producción de Radiotelevisión Valenciana en valenciano, cuando es uno de los principios de la ley de su
creación y cuando.
.
.
.
Mire, ya le he dicho lo de Ràdio 9, lo del punto radio.
Pero además, en cuanto a la televisión, los canales.
.
.
, el canal dos y el 9/24 horas también hacen íntegramente en valenciano.
En más del 75% en Canal 9 internacional y en Canal 9 la mayor parte de la programación informativa, deportiva, infantil y de producción propia lo es también en valenciano.
Con lo cual, todas las leyes que usted ha esgrimido, incluso la
ley de creación, están ampliamente cumplidas.

En cuanto al tema de la creación del Consell del Audiovisual, que se ha dicho aquí, lo hemos debatido ampliamente, no solamente en el pleno, sino en muchas
comisiones, y es una cuestión.
.
.
, es competencia de estas Cortes.
El Grupo Popular ha manifestado
reiteradamente su voluntad de crearlo.
Es necesario un acuerdo de todos los
grupos políticos.
Y, por lo tanto, es otra enmienda inoperativa, inoperativa totalmente.
(Veus)

En definitiva, y para no gastar más tiempo.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.
Senyora Sánchez.
Senyories, per favor.
(Veus)

La senyora Sánchez Cortés:

Yo verdaderamente es que.
.
.
, yo, me gustaría, me gustaría que en este momento nos estuvieran retransmitiendo por Canal 9 (veus) para que la audiencia, la audiencia viese la capacidad de tolerancia del Grupo
Popular, que no ha hablado (veus) ni una de las veces.
.
.

El senyor president:

Senyora Sánchez.
.
.

La senyora Sánchez Cortés:

.
.
.
y la intolerancia de los grupos de la oposición (veus) cuando nosotros esgrimimos nuestros.
.
.

El senyor president:

Senyora Sánchez.
.
.

La senyora Sánchez Cortés:

.
.
.
planteamientos.

El senyor president:

Senyora Sánchez.
.
.
Continue vosté, continue vosté, senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Cortés:

Y simplemente, y para terminar, comentar una.
.
.
, la 143 y 144, que me han
parecido especialmente interesante, que propone la 43 la elaboración de un manual de estilo para el tratamiento sobre personas de otras etnias, y
la 44 dotación económica para la elaboración de una manual de estilo para el tratamiento sobre las mujeres.
La verdad, súper, súper interesante.

Pero tengo que decirle, para su tranquilidad, porque tampoco se ve que lo
saben, y es que cuanto al tema de las etnias interesante, seria competencia una
y otra y del consejo de administración de Radiotelevisión Valenciana, por supuesto, no de los presupuestos de La Generalitat, porque es
una empresa pública independiente.

Pero tengo que decirle que dentro de Radiotelevisión Valenciana ya se ha aprobado un plan de igualdad recientemente, el cual puede
hacer extensible y utilizable como manual de estilo al que se hace referencia a
la enmienda.
Con lo cual, yo, de usted, la retiraría cara al Pleno.

Y también, para finalizar, la 153, en cuanto a la producción de personajes históricos.
Pues mire, esta es muy interesante.
Y tengo que decirle, para su
tranquilidad, la rechazamos, porque es un realidad del día a día de Televisión Valenciana, que está produciendo y fomentando participación en grandes producciones relacionadas con personajes históricos, que yo le voy a enumerar algunas para que se las vea, como la de Ausias
March, Joan Martorell, Sorolla, los Borgia, Martín el valenciano y la última que creo que se va a emitir recientemente, la dedicada al cardenal Tarancón.

En definitiva, señorías, rechazamos la totalidad de sus enmiendas, porque no tienen ningún sentido en este momento, porque los presupuestos de La Generalitat son
ajustados a la realidad, austeros y, sobre todo, pretenden cumplir todos y cada
uno de los objetivos que ustedes también quieren que cumplan en esta ley.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sánchez.

Passem a votar este grup d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?
Votarem totes les esmenes defensades per Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, passarem a debatre les esmenes presentades per Esquerra Unida.
Per a la seua
defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

Bien.
Hemos presentado unas enmiendas referidas al fomento del valenciano y al
pluralismo político.

Y decir que la enmienda 122, en realidad lo que hace es enmendar dos en una.
Por un lado, plantea el fomento del uso del valenciano en los medios de
información en general y, por otra, cuestiona la utilidad social de una partida que
presupuesta un festival de publicidad infantil.

El uso del valenciano en los medios de información es una necesidad imperiosa para la normalización del uso de nuestra lengua -en repetidas ocasiones lo hemos comentado, lo han comentado todos los grupos de
la oposición.
En la prensa escrita de mayor tirada es prácticamente simbólica su presencia, pero también ocurre en los medios audiovisuales, y en las televisiones y en las radios públicas.

Pero no deja de ser extraño que en la defensa de los valores familiares y de protección de menores, que ustedes siempre han defendido, que el Partido Popular siempre
ha defendido, promocionen un festival de publicidad y comunicación infantil, como El chupete, conveniado con la Fundación Crecer Jugando, promovida por la Asociación Española de Fabricantes de Juguetes, que ya lleva cinco certámenes y cuyo objeto es premiar los mejores anuncios infantiles, campañas promocionales y música publicitaria, y no parece que el dinero que se presupuesta para ese tipo de
certámenes, destinados a premiar la publicidad infantil, sea la mejor forma de
orientar unos hábitos infantiles alejados de las prácticas consumistas.

Dicho esto, también quiero plantear que.
.
.
, vamos, la enmienda referida al pluralismo
informativo.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
-gracias- apuesta por la pluralidad informativa y la representación de la diversidad social, civil, política en los programas de debate y tertulias debidamente publicitada.
Para que
los medios públicos cumplan la función de servicio público, la información debe ser veraz y reflejar la realidad.

Y sobre todo, aunque va referida a la radio, es perfectamente ampliable a la
televisión pública valenciana, que debe mostrar un país real en el que vivimos y no el de Alícia en el país de las maravillas.
Y me dirán que eso no se logra solo con un plantel de contertulios más plural, que también, efectivamente, sino, efectivamente, dando noticias que no se dan y dotar de
una mayor revulsividad a las propias noticias.
Es decir, trabajando desde la
objetividad, la veracidad y la imparcialidad en las informaciones y el respeto
al pluralismo político, cultural, lingüístico y religioso y social, que no lo digo yo, sino que lo dice la ley de creación de la Radiotelevisión Valenciana en cuanto a los principios que deben inspirar la actividad de los
medios de comunicación social y que reiteradamente se incumple tanto por la radio y la televisión valenciana y que venimos planteando en las comisiones de seguimiento del ente
de forma reiterada.

Y también decir que al calor de la reflexión que se hace en esta enmienda y que han hecho otros grupos de la oposición, no deja de ser significativo que en absoluto aparezca en los presupuestos de
este año del ente la necesidad o la puesta en pie del contrato programa, que en estos
momentos debería estar ya presupuestado y debería estar puesto en marcha, de acuerdo a esos plazos y a esos objetivos que se
planteó el propio ente en su momento, para que en el 2011 el contrato programa pudiera
ponerse en marcha y pudiera establecerse un plan de viabilidad de acuerdo con
las normas básicas y de funcionamiento que la propia ley de creación de Radiotelevisión Valenciana planteó en su momento.

Pero de cara a eso, promover el contrato programa que viabilizaría el proyecto de una televisión pública, y una televisión pública que necesita en estos momentos más apoyo que nunca por parte de los grupos de la oposición y de los grupos políticos, los grupos culturales del País Valenciano y de distintos sectores empresariales ligados con el medio
audiovisual.
Y que en estos momentos ni se está favoreciendo este apoyo ni se está vehiculizando la posibilidad de que se ponga en marcha un plan de viabilidad y
que está llevando precisamente a un nivel de endeudamiento la falta de apoyo por parte
realmente del Consell hacia la Radiotelevisión Valenciana, que nos puede.
.
.
, por el cual podemos estar ante una situación de expedientes de regulación de empleo dentro de poco tiempo o bien de su propia privatización, como ya el presidente del consejo de administración ha dicho y ha planteado en los medios de comunicación.

Por lo tanto, yo, llamar la atención en este sentido, porque realmente los presupuestos no se sitúan en estos momentos en lo que sí que se está planteando en los debates que tenemos continuamente en la comisión de control de Radiotelevisión Valenciana.
Y es precisamente ese compromiso que dice el Partido Popular de
reflotar y hacer viable el ente público y que en la práctica los presupuestos no abordan para nada ese plan de viabilidad y ese
contrato programa que debería estar puesto en marcha.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula la senyora Roca.

La senyora Roca Castelló:

Bon dia.
I moltes gràcies, senyor president.

Señora diputada, paso ya a comunicarle desde un inicio que el Grupo Popular, con
respecto a las dos enmiendas presentadas por ustedes hoy aquí, van a ser rechazadas.

La primera de ellas correspondería al programa de promoción institucional, dentro de esta sección 05.
Hacen ustedes, una vez más, un trasvase económico de una enmienda a otra y tratan de, con su argumentación, de justificar lo injustificable, señorías.

Esos trasvases económicos de un lado a otro de línea parece que estén hechos sin reflexión alguna, y más en este caso concreto, en la 122 que nos ocupa.
Es la percepción que se desprende de sus palabras.
Se considera que esa dotación de 42.
000 euros prevista para esa línea, la 7002000, «Fomento del uso del valenciano en los medios de información general», es suficiente para alcanzar los objetivos que se persiguen y, en cualquier
caso, no se puede suprimir la línea T4063000, «Festival de publicidad infantil», un festival que pone de manifiesto la relevancia que tiene la publicidad y la
responsabilidad social de la administración con respecto a los pequeños, a nuestros pequeños, y cuya celebración durante los últimos ejercicios ha demostrado suficientemente la importancia que dicho
festival representa para el fomento del sector y de la Comunidad Valenciana
como sede de este
(inintel·ligible) .
.
.
.
Por este motivo, pues, le anuncio ya, pues, que va a ser rechazada.

Y con respecto a la segunda enmienda que usted presenta, la 128, también de la sección 05, con respecto a empresas de La Generalitat, Radio Autonomía Valenciana, Sociedad Anónima, es el segundo punto de los objetivos estratégicos de la Radiotelevisión Valenciana, donde se expresa claramente en todo momento que velará por ser punto de encuentro y vehículo de expresión el pluralismo político, social y cultural de la Comunidad Valenciana, separando entre
informaciones y opiniones la identificación de quienes sustentan estas últimas y la libre expresión de las mismas.

Asimismo, en el penúltimo punto de los objetivos estratégicos, se reafirma la firme voluntad de Radiotelevisión Valenciana de respetar el pluralismo político, cultural y lingüístico, religioso y social, y demás principios recogidos en la Constitución española, en el Estatuto de autonomía de la Comunidad Valenciana y demás normativas.

Además, en los objetivos estratégicos de este ente, atendiendo a lo especificado con carácter general y en los objetivos estratégicos de Radiotelevisión Valenciana, también se hace referencia general a lo indicado en la enmienda.
Por este motivo, las
vamos a rechazar.

Y ya resumiendo, con lo que han dicho mis compañeros, y puesto que es la última intervención que se realiza, el proyecto de presupuestos de explotación e inversiones del grupo de Radiotelevisión Valenciana para el próximo ejercicio ha sido confeccionado atendiendo a los criterios de contención del gasto y al modelo de financiación aprobado el año pasado, el cual nos permitirá no depender de financiación externa a través de endeudamiento.

Esta decisión se ha adoptado gracias al marco de relaciones entre Radiotelevisión Valenciana y La Generalitat, que permite al grupo disponer de una financiación estable por dos vías.
De un lado, con financiación pública mediante transferencias de La Generalitat, que asume la carga financiera
que soporta Radiotelevisión Valenciana, y, de otro, a través de ingresos propios generados por la actividad del grupo en publicidad, venta
de derechos y programas e ingresos accesorios.

Los presupuestos presentan una reducción del 8,6% en su cuantía global y alcanzan una cifra final que es la más baja en los últimos once años.
Creemos que se trata de unos presupuestos coherentes con el actual escenario
económico que nos permite continuar con la actividad del grupo de servicio público de optimización de recursos propios y elemento vertebrador de todo lo valenciano.

En este sentido, no cabe admitir ninguna enmienda, pues, de la oposición, toda vez que lo que se solicita en algunos casos ya viene recogido en la
actuación diaria de Radiotelevisión Valenciana, como, por ejemplo, potenciar las emisiones en valenciano, y en
otros existe la imposibilidad de realizarlo, bien porque son objetivos que se
han alcanzado, como clarificar los criterios de contratación de personal, o bien porque pueden incumplir la ley de creación de Radiotelevisión Valenciana, como, por ejemplo, posibilitar el acceso a todo tipo de contratos
al consejo de administración de Radiotelevisión Valenciana.

Por este motivo, como ya he dicho, quedan rechazadas.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Roca.

Anem a passar, doncs, a votar este grup d'esmenes.
¿Hi ha alguna observació a fer?
Doncs votem el grup d'esmenes defensades per la senyora Sanz.
¿Vots a favor?
7.
¿En contra?
8.

Passem, doncs, a votar en el seu conjunt la secció 05.
¿Vots a favor de la secció 05?
8.
¿En contra?
7.

I ara votarem Ràdio Autonomia Valenciana.
¿Vots a favor?
8.
¿En contra?
7.

Radiotelevisió Valenciana.
¿Vots a favor?
8.
¿En contra?
7.

Televisió Autonòmica Valenciana.
¿Vots a favor?
8.
¿En contra?
7.

Senyories, anem a parar cinc minuts i, a continuació, debatrem la secció 06, economia, hisenda i ocupació.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Secció 06.
Economia, hisenda i ocupació, i entitats adscrites

El senyor president:

Anem a començar, senyories, el debat de la secció 06, economia, hisenda i ocupació.

Per a defensar les esmenes de Compromís, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs, bé, les esmenes que hem presentat el Grup Parlamentari Compromís intenten millorar els pressupostos presentats pel govern del Partit Popular
sobretot en un dels programes que nosaltres creem que és el que veritablement té el pes d'esta conselleria, que és el programa de condicions de treball i administració de les relacions laborals.
Entenem que la resta, doncs, són programes purament de gestió administrativa i, en tot cas, este programa sí que podria aprofundir-se encara més fent modificacions pressupostàries en la línia del que proposem Compromís, i que ara explicaré, per a intentar ajudar i facilitar la creació d'ocupació en diferents sectors que entenem que han de ser de primer ordre per al govern
de La Generalitat.

Com per exemple, la línia per a incentivar l'oportunitat en l'àmbit laboral que ve a descriure's de la següent manera: «La promoció de mesures de sensibilització, formació i suport a la inserció, per a millorar l'accés, la presència i la permanència de les dones en el mercat laboral i les persones amb discapacitat, els
joves i els diferents col·lectius amb dificultats d'inserció i assegurar unes condicions laborals dignes i de qualitat.
» Entenem que és una línia profitosa i la dotem de cinc milions d'euros, en detriment d'una aplicació de treballs fets per altres empreses i professionals, que té 28 milions d'euros en tributs de La Generalitat, que entenem que és incomprensible perquè s'ha d'
externalitzar un treball que hauria de potenciar l'administració.
I, que a més, quan preguntem exactament què és d'esta aplicació, què és el que es fa en esta aplicació, no tenim cap tipus de resposta.
Per tant, nosaltres l'especifiquem, la dotem de cinc milions d'euros per a una qüestió que creem que és primordial.

Com per exemple, també, la d'avançar en la igualtat d'oportunitats i la millora de la inserció laboral de les persones amb discapacitat o malaltia mental, una línia específica per a este sector de la societat, també amb cinc milions d'euros, ja dic, en detriment d'esta partida de 28 milions d'euros que té tributs de La Generalitat en el seu capítol II.

Una altra qüestió que entenem que és una aposta que fem des de Compromís i voldríem que fóra compartida pels grups parlamentaris, és fomentar la creació i la consolidació d'empreses d'economia cooperativa, mitjançant accions de suports i sensibilització que milloren les actituds de la societat, les diferents institucions i agents
econòmics cap al model cooperatiu i contribuir a crear i mantenir els llocs de
treball derivats de les economies d'economia cooperativa.

Açò és una qüestió de principis i no és nova, però és que creem que és fonamental, perquè és que el Partit Popular tampoc l'ha tingut durant en este temps en compte.
És una de l'any passat que nosaltres la tornem a posar damunt de la taula, com a primordial.
Perquè entenem, una, que els treballs derivats de l'economia cooperativa han estat els més fiables, els més estables i els que menys, d'alguna manera, han patit la crisi econòmica perquè la seua organització, doncs, té una potencial major que ajuda, se repartixen estes dificultats que estan
patint.
I, per tant, com que açò és així, tot allò derivat, tot el que hi ha creat derivat mitjançant l'economia cooperativa tindrà també eixes fortaleses.
Les debilitats les coneguem de tot el sector econòmic valencià i a nivell estatal que està patint molt la crisi econòmica.
Però justament l'economia cooperativa té unes fortaleses que fan, doncs, que hi haja a la millor menys greuges a l'hora de fer front a la crisi econòmica.

Una altra qüestió que plantegem és la d'impulsar la creació d'ocupació a través del foment de l'esperit emprenedor, tant en la creació de petites i mitjanes empreses com del treball autònom.
Especifiquem també una línia de cinc milions d'euros, com les anteriors que he especificat, que entenem que s'ha d'aprofundir en esta conselleria.

Una altra qüestió és la de millorar la formació adreçada a les persones en atur per redirigir les seues capacitats cap als nous
jaciments d'ocupació, com ara els sectors derivats de l'aplicació de la llei de la dependència o de l'economia sostenible i les energies renovables.
És una altra qüestió que diguem sempre.
L'argument espere que no siga «vostés sempre diuen el mateix», perquè és que és de veres, diem el mateix, perquè entenem que és fonamental.
I jo crec que, sincerament, tothom compartim esta idea.
I l'únic que falta és una línia específica respecte d'açò.

A dia d'avui el que no pot fer un govern que vulga ser responsable i coherent amb la
realitat que vivim és no apostar per redirigir aquestes persones que estan en atur, moltes d'elles procedents dels sectors turístics, serveis o de la construcció, no redirigir-los cap a les noves capacitats que tenen els nous jaciments d'ocupació, ja dic, i posem exemples.
L'aplicació de la llei de la dependència o les energies renovables i l'economia sostenibles.
Per què?
Perquè són estos sectors que tenen un fort impacte a nivell social, a més una garantia de futur i una estabilitat en el mercat laboral.
I estes persones
que s'han quedat en l'atur han estat justament quedades en atur pels sectors més febles davant una crisi econòmica.
I per això els signes d'atur que tenim en esta comunitat.
Sectors febles que no cal abandonar sinó que cal protegir, però d'una altra manera, és a dir, per exemple, la construcció no de nova construcció sinó manteniment dels pobles i ciutats en la reestructuració dels edificis.
Però això se quedarà molt curt, no abarcarà a totes les persones en atur que han vingut derivades d'estos sectors, com mencione, i han de redirigir-los cap a estos nous jaciments d'ocupació.

Una altra línia.
Volem millora les condicions de treball i de promoció professional i de conciliació de la vida familiar a les empreses mitjançant plans i agents que fomenten la igualtat d'oportunitats a l'àmbit laboral de les dones.
És una realitat que encara no està abordada amb suficiència ni amb resultats que puguen ser satisfactoris.
A dia d'avui no hi ha conciliació de vida laboral i familiar.
I no hi ha plans que siguen efectius al respecte.
I
ara, en època de crisi, encara més, perquè s'està hipotecant esta conciliació justament perquè s'està d'alguna manera obligant, perquè no hi ha iniciatives al respecte, a hipotecar-se esta vida familiar per
dirigir-se al sector d'ocupació per a poder, doncs, tindre recursos econòmics quan tanta falta fa.

Una altra de qüestions, per exemple, seria la de millorar la qualitat de les condicions de
treball i reduir la sinistralitat laboral.
És una de les qüestions que ara també se posa de manifest, perquè tots sabem que hi ha moltíssims sectors que estan minvant la seua qualificació i la seua protecció en l'àmbit laboral acudint a unes despeses més baixes en este tipus de qüestions, en la seguretat i la salut dels treballadors i, per tant, poden causar-se més casos de sinistralitat laboral.
I entenem que cal posar mesures reductores d'estos índex.

I una altra de les qüestions també molt important: no hi ha cap menció, cap ni una, miren vostés per on miren en els pressupostos, sobre la lluita contra l'economia submergida.
Este problema no és un problema nou.
És a dir, tenim pobles i ciutats en el nostre territori que han depés i molt de l'economia submergida.
De fet, jo vinc d'un poble que açò ha estat a l'alça durant tota la seva existència.
Doncs, bé, açò és un problema perquè la inestabilitat i la precarietat laboral de les persones que se'ls obliga.
.
.
, perquè, clar, al final estan obligats a anar a este tipus d'economia, l'economia submergida.
.
.
, si no hi ha foment per a lluitar contra açò i posar mecanismes de creació d'ocupació no en una economia paral·lela sinó en l'economia que ha de ser, doncs, estarem, ja dic, afavorint estos problemes que se
llasten en molts pobles i ciutats del nostre entorn.

També volem ajudes dirigides a les empreses d'energies renovables.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i açò va en la línia del que comentàvem.
Si bé és cert que els nous jaciments d'ocupació haurien ser de primer ordre per al govern de La Generalitat també les ajudes a este tipus d'empreses.
Compatibilitzar, ja dic, esta visió dels nous jaciments d'ocupació amb les ajudes a estes empreses que són les que creen estos nous jaciments d'ocupació.

Una altra qüestió, i és una línia ja.
.
.
-estes són noves-, l'última és de 215.
000 euros, doncs, les que vénen que són ja pròpies de la conselleria, per exemple, en una que diu la descripció i finalitat, adquisició o equipament de locals sindicals a l'hora de fer una subvenció específica a un sindicat.
Doncs, nosaltres creem que no hi ha justificació en donar diners de subvenció per adquisició o equipament de locals sindicals a un sindicat.
I, per tant, l'únic que diem és que es canvie la descripció i que es diga: «Col·laboració en despeses de funcionament generades per les actuacions fetes amb l'objectiu de reduir la desocupació, millorar la qualitat de l'ocupació i la formació de les empreses de les persones treballadores.
»

Una altra qüestió que fem és compensar les ajudes del pla d'ajudes als diferents sectors que s'especifiquen en els pressupostos.
És a dir, no pot ser que els sectors calcer, joguer, mobles, tèxtil estiguen descompensats en la seua dotació econòmica.
I, per tant, l'ajustem i la posem, perquè al final han de tindre la mateixa igualtat de condicions, perquè estan patint d'igual manera la crisi econòmica.
I no entenem per què este desequilibri pressupostari.

Augmentem les partides del suport a l'economia social i a les entitats d'economia social que se veuen reduïdes en els pressupostos de 2011.
Parlem d'eliminació dels objectius de coordinació de grans projectes, jo crec que això és evident, és un fracàs absolut.
El programa en si és ridícul els diners que tenen, perquè vostés saben de sobra que d'açò poc se va a fer.
I, per tant, com poc se va a fer llevem els objectius simple i
planerament.

Volem millorar l'eficiència, l'eficàcia i la transparència en l'assignació dels recursos públics a l'igual que en els processos de contractació el dissenyar eines de millora i agilització i transparència en estos processos.
Són dos mancances que posem com a objectius.
Creguem que és primordial que l'administració els contemple com a bones.

Demanem augmentar els diners dotacionals per a promocionar el programa Lliure,
el software Lliure per a les empreses, les petites i mitjanes empreses com a una manera que
no assumisquen el cost tan car que val la programació informàtica i a través del programa Lliure se pot desenvolupar millor.

Volem fer del pressupost una eina útil per a la presa de decisions i per a rendiment de compte.
I açò va en la línia d'aquestes partides genèriques que demanem després que s'especifiquen, que no hi ha manera, no ens donen documentació que demanem, ni explicacions.
I jo crec que la gent, no solament els grups que
manegem els pressupostos, la gent hauria de tindre uns pressupostos
suficientment transparents i útils com a per poder, també, gaudir d'ells i poder vore quins són els objectius del govern de torn.

Volem que s'assegure el cobrament dels deutes que La Generalitat manté amb les entitats locals, mitjançant un objectiu que jo crec que és de justícia.
I al mateix moment demanem que s'actualitze l'ordenació i control de les caixes d'estalvi valencianes i aquí hem hagut d'introduir «o les conformades en si».
Perquè, clar, ara ja no tenim caixes d'estalvi valencianes, les grans en tenim alguna, per a què no perguen l'acció social com a elements diferenciadors.

I acabe ja.
I a part la creació de diferents línies confirming en la línia del que ja se suposa que està veient necessari el govern del Partit Popular no solament per als sectors del
doblatge sinó per als sectors de l'audiovisual valencià i també per a les empreses que realitzen treballs per a tant la Generalitat valenciana
com els organismes i empreses públiques que en depenen.

I este és, en definitiva, jo crec que són esmenes que podrien ser coherents amb els objectius que poguérem compartir tots els grups parlamentaris.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula la senyora Amor.

La senyora Amor Pérez:

Gràcies, senyor president.

Senyora Mollà, no sé si vosté coneix la màxima excusatio non petita, accusatio manifesta.
Vosté mateixa ho ha dit: «Sé que ja van a replicar-me, dient-me que és més del mateix, que és el mateix que l'any passat i que l'anterior i que l'anterior».
Sí, senyora Mollà, el mateix de sempre.
Copiar i pegar.
Però vosté podria haver-se molestat en actualitzar-se, en adaptar-se a la situació actual.

No vaig a poder entrar en totes les esmenes que vosté ha presentat en eixa pràctica habitual de más de lo mismo, les mateixes de l'any passat vosté les arreplega i les presenta per enguany.
Però a mi sí em faria, i vaig a entrar en les que vosté considera que són les més importants i que així ho ha dit, totes aquelles que han de vore amb la creació d'ocupació i amb les polítiques actives per a crear l'ocupació.

A mi en eixe sentit em faria vergonya, senyora Mollà, vindre a esta cambra i vindre a donar-los lliçons als sindicats i als empresaris, em faria vergonya.
Ja sé que mal els senta, mal els senta quan en el seu moment es va arribar a un acord
amb els empresaris i amb les principals centrals sindicals, com són Comissions Obreres i la UGT, per a subscriure el Pavace.
Igual de mal els va
pegar el fet d'arribar a un acord respecte al Pavace II.

I ara mateixa, en estos moments, en el pressupost del Servef aprovat pels
sindicats i pels empresaris.
Que vostés vinguen ací, a esta cambra, a donar lliçons als empresaris i als sindicats en matèria d'ocupació, en matèria de reducció de l'atur, en la millora de l'ocupació, de la formació dels treballadors, a mi, realment, em sorprén.
Em sorprén que vostés no tinguen vergonya, almenys política.
I que s'atrevisquen a esmenar els pressupostos que han aprovat, no el Servef com a part
de l'administració, sinó que han aprovat, de forma conjunta, amb els sindicats i els empresaris.

Pero, bueno, viendo su atrevimiento, señora Mollà, pues entramos en ello.
Cuando estamos.
.
.
, y usted aquí propone que se incrementen las líneas destinadas al fomento del empleo para la mujer emprendedora.
Aquí vemos el atrevimiento, el desconocimiento y, yo creo, pues ya me atrevería a decir que la ignorancia es muy atrevida.
Decirle, en ese sentido, señora Mollà, que el apoyo a la inserción laboral de la mujer emprendedora, no solamente se recoge en una línea, sino en dos, con un importe de más de 2.
500.
000 euros, para el ejercicio 2011, a través de una de las líneas que vienen establecidas en los presupuestos.
Y, también, en otra específica, para el fomento del empleo para emprendedores, con más de 28 millones de euros.

Señora Mollà, estamos hablando de un incremento, respecto a los presupuestos del pasado año, de más de siete millones de euros.
Pero usted no quiere verlo, no le interesa conocer
cuál es la realidad del trabajo que se viene realizando, por parte del gobierno
valenciano.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Amor Pérez:

Hablaba también usted, en su intervención y en sus enmiendas, de dar de alta una nueva línea para planes de formación de nuevos yacimientos.
Decirle, señora Mollà, que también desconoce la realidad, puesto que existen convocatorias anuales de ayudas
provenientes de líneas presupuestarias dirigidas, preferentemente, a los desempleados.
Y ya se
tienen en cuenta esos proyectos, esos proyectos formativos que tienen en cuenta
las mayores expectativas de empleo y que asumen, por supuesto, señora Mollà, los compromisos de la inserción.

Habla de salario joven, de planes de empleo juvenil.
Por supuesto que sí.
Ya son muchos años los que llevan desarrollando esta figura la Generalitat valenciana, a través de la Conselleria de Economía y Empleo.

Habla de inversión en entidades de economía social.
Por supuesto.
Y viene la dotación recogida en el programa 315.
10, para su conocimiento -que creo que no le interesa lo más mínimo, no quiere aprender; quiere, simplemente, mantener ese discurso manido al
que nos tienen ya demasiado acostumbrados.

Hablan de las mejoras de las condiciones de trabajo, promoción profesional, conciliación de la vida familiar.
Por supuesto que sí, señora Mollà.
Un objetivo prioritario para el gobierno valenciano y que viene recogido en la
política de prevención de riesgos laborales, en todo aquello que tiene que ver con la siniestralidad,
que nunca será suficiente la tarea, la labor que viene realizando La Generalitat.
Siempre
queremos más para reducir la siniestralidad laboral.
Aún así, hemos cumplido con nuestros deberes y se están cumpliendo los objetivos que se han marcado, en cuanto a la reducción de la siniestralidad.
Hablamos de estar por debajo del 4%, según los datos.
Y se lo recuerdo, señora Mollà, para que usted, si le viene a bien tenerlo en consideración, simplemente ya para ilustrarse usted a nivel personal.
.
.
; ya sé que no va a utilizarlo en su discurso político, pero decirle que estamos por debajo del 4%, según los datos interanuales de noviembre de 2008 a octubre del 2009.
Una cuestión que creo que debería tener en consideración.
Y, por supuesto, nuestro objetivo es la reducción total.

Habla usted de las acciones de la lucha contra la economía sumergida.
Y dice que no viene recogida ni una sola línea en los presupuestos de la Generalitat valenciana.
Por supuesto, señora Mollà.
Parece mentira el desconocimiento, total y absoluto, que tiene usted acerca de
las competencias que tiene el gobierno y que tienen las comunidades autónomas.
Debería usted saber que es tarea, que es labor que lleva a cabo la inspección de hacienda y la inspección de trabajo.
Le corresponde al ministerio, le corresponde al gobierno central.
¿O es que quiere usted, señora Mollà, que, desde La Generalitat, se hagan estas inspecciones?
La verdad que el
desconcierto, al que someten a todos sus acólitos, es tremendo, cuando vemos, pues, la falta de conocimiento o el querer
tergiversar la realidad o manipularla -como también nos tienen acostumbrados.

Habla de ayudas dirigidas a empresas de energías renovables, del calzado -a través de planes-, muebles, juguetes.
.
.
Sí, señora Mollà, todo eso ya está recogido en los presupuestos, en las diferentes consellerias.
Pero me sorprende, cuanto menos, que se olvide de algunos sectores tan
importantes para nuestra economía, como pudiera ser la cerámica o el mármol -simplemente, por nombrar dos de ellos-.
No lo recoge.
No lo recoge.
Usted puede decir, en estos momentos, lo que
quiera porque, sobre todo, como no tiene el turno de la palabra, pues, puede
decir lo que quiera.
Pero las enmiendas ahí están.
No sé si del año pasado a este se le traspapeló algún papel o, simplemente, que no quieren reconocer cuál es la realidad de nuestra comunidad, cuál es la realidad en la que vivimos.

Nos dice, usted, en su intervención, que nadie le ha podido explicar a qué responde el programa 613.
10, de tributos de La Generalitat.
Yo creo que en
muchas ocasiones se le han dado las explicaciones pertinentes, por parte del conseller de Economía y por parte de mis compañeros del grupo parlamentario.
Pero usted, erre que erre, sigue empeñada en no querer conocer la realidad.

Decirle, señora Mollà, que teniendo en cuenta las enmiendas que usted presenta y teniendo en cuenta
el efecto del conjunto de todas ellas, pues, la verdad que resulta llamativo ya
que, en lo que afecta a la reducción que usted propone de estas líneas y que afectan a los tributos de La Generalitat, nos encontraríamos que, si se aplicaran y se aprobaran esas enmiendas que usted presenta, se
produciría una reducción del 81,30% de su importe.
Y que impediría, en la práctica, la gestión tributaria desconcentrada en el ámbito de los impuestos sobre trasmisiones patrimoniales y actos jurídicos documentados.
Y, al mismo tiempo, sobre sucesiones y donaciones.
Al mismo
tiempo, la gestión en la vía ejecutiva de las deudas de la naturaleza pública a favor de La Generalitat.

A ustedes sé que les da, absolutamente, lo mismo; les da igual.
Ustedes no tienen
responsabilidades de gobierno ni aspiran a tenerlas ni ambicionan tenerlas.
Y
no les preocupa el proponer, a estas Cortes, barbaridades de este calibre.
Y
han demostrado que les da absolutamente igual.
Ustedes viven en su limbo
especial y particular.
Y, simplemente, les interesa mantener ese discurso
rancio, al que tienen ya demasiado acostumbrados a la población.

Al mismo tiempo, habla usted, y se le llena la boca hablando de ser la mayor
protectora y defensora de las cajas de ahorros.
Habla usted de actualizar la
ordenación y control de las cajas de ahorros valencianas o de las SIP.
Señora Mollà, si tuviera un poquito de.
.
.
, simplemente, de rigor, a la hora de exponer sus enmiendas y de presentarlas, y
un poco de vergüenza torera -si me permite la expresión-, decirle que esta figura ya viene recogida entre los objetivos y acciones que
se van a desarrollar durante el año 2011, a través del Instituto Valenciano de Finanzas.
Pero, simplemente, les interesa ese
titular; les interesa el mantener posturas radicales y estar viviendo al margen
de la realidad que vive esta comunidad.

Al mismo tiempo, presenta diferentes enmiendas, también todas para disminuir las aportaciones en los presupuestos de la Sociedad
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana.
Decirle, en este sentido, señora Mollà, que muchas de las obras que desarrolla esta empresa pública -y que, al mismo tiempo, he tenido el honor, en su momento, de dirigir- se centran en la provincia de Alicante, su provincia y la misma.
Y podemos
hablar de proyectos, que ya son realidad, en marcha, como pudiera ser el
auditorio de Torrevieja, como puede ser el centro cultural de Benidorm, como
será el museo del calzado de Elda, el parque cultural de San Vicent del Raspeig, o
el teatro Chapí de Crevillent.
Proyectos que ya vienen recogidos en los presupuestos, muchos de
ellos, la conclusión de las obras, la finalización de la ejecución de las obras, o la puesta en marcha de las mismas.
Pero a usted no le interesa
todo lo que significa dinamismo, activar la economía para nuestra comunidad, el posicionarnos y el estar situados en la vanguardia
en esta comunidad, como lo hemos conseguido desde el Partido Popular.
A ustedes
no les sienta nada bien, sino todo lo contrario.

Pero sorprende, cuanto menos, que usted proponga la reducción de las aportaciones de la Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana para destinarla a comunidades de regantes.
¡Ustedes!
, que junto con sus socios de oposición, en esta cámara, se han negado de forma permanente y han negado el agua a los valencianos.
Sorprende, cuanto menos, que ustedes, en estos momentos, ahora pretendan ser
los adalides de la protección de las comunidades de regantes y el de destinar inversiones para mejorar el
sistema de riego de las comunidades de regantes y las inversiones.
Sorprende,
cuanto menos, señora Mollà.

Habla usted también, presenta enmiendas dirigidas a todo aquello que tenga que ver con el
bienestar social, con las políticas sociales.
Decirle, simplemente, señora Mollà, que este gobierno, el gobierno valenciano, en estos presupuestos, destina más del 80% al gasto social.
A ustedes, que siempre les ha gustado levantar la
bandera -a la izquierda- de las políticas sociales, hemos visto como han quedado totalmente desautorizados, puesto
que poco más del 50% de los presupuestos lo destinan a políticas sociales.
Y digo «ustedes» -y lo digo en plural- porque son ustedes, también, quienes con su voto en el gobierno y en el Congreso de los Diputados y en el
Senado, son quienes aprueban esos presupuestos y quienes, al mismo tiempo, son
cómplices del desastre al que nos está sometiendo el señor Zapatero y el gobierno socialista a este país.
Ustedes son igual de cómplices.

Por tanto, señora Mollà, yo le recomiendo -porque está a tiempo- que tenga un poquito de vergüenza torera y retire las enmiendas de ese «copia y pega» habitual, al que ya nos tiene demasiado acostumbrados a esta cámara.

El senyor president:

Senyora Amor.
.
.

La senyora Amor Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Amor.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha alguna observació a fer?
Vots a favor de les esmenes?
7.
En contra?
8.

Passarem, a continuació, a defensar les esmenes presentades per Esquerra Unida.
Per a la seua defensa,
té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Bien, muchas gracias, señor presidente.

Vamos a ver si es posible la defensa y, por lo menos, el trato con un poquito
de respeto en las contestaciones, por parte del Partido Popular.

Bien, por una parte, nosotros.
.
.
, he organizado en varios bloques las enmiendas presentadas a la sección 06, de economía.

Y, por una parte, hay un primer bloque de enmiendas que van dirigidas a abordar
la alta temporalidad que existe en la contratación y el nivel de precariedad que alcanza el mercado laboral en nuestra economía.
Y que nos lleva a proponer un bloque de enmiendas destinadas a dar mayor
nivel de calidad, estabilidad y seguridad en el trabajo, así como para favorecer la integración laboral y fomentar la igualdad de oportunidades de la mujer en el ámbito laboral.
Y, entre otras, proponemos, por una parte, la realización de campañas entre el propio empresariado valenciano, con la finalidad de que se apliquen
los acuerdos y las normativas emitidas sobre la exclusión de las empresas de trabajo temporal, en determinados ámbitos productivos, como construcción, etcétera.

También, establecer -que se presupuesta-, establecer planes de actuación de la inspección de trabajo, en coordinación con el Ministerio de Trabajo, de cara a incrementar el cuerpo de inspectores
para velar por el cumplimiento de la Ley de protección de riesgos laborales.
Y, dicho esto, decir que, perfectamente, es posible
intervenir y actuar sobre la economía sumergida, en la medida que se establezcan.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
convenios de colaboración entre el gobierno del Consell, de la Generalitat valenciana, y el gobierno
central.

Por otra parte, establecemos, también, un plan de mejoras -o proponemos un plan de mejoras- de la calidad de las condiciones de trabajo, reducir la siniestralidad laboral
mediante la colaboración y negociación con los agentes económicos y sociales implicados.
Y esto estaría en la línea de la aplicación de los acuerdos que se han trabajado y se han llegado con los sindicatos
mayoritarios en el País Valenciano.

Por otra parte, un plan de mejora de la calidad de las condiciones de trabajo y
de promoción profesional y de conciliación de la vida laboral y familiar en las empresas, fomentando la igualdad de
oportunidades, en el ámbito laboral, de las mujeres, que también presupuestamos.
Así como articular mecanismos necesarios para garantizar la imparcialidad de los médicos de empresa y de las mutuas laborales.
Éstas son líneas de trabajo que entendemos que son fundamentales, sobre todo para
trasladarlo a los ámbitos laborales.

También presupuestamos, en la base de otra enmienda, que es promover oportunidades
para mejorar la inserción laboral de personas con discapacidad o enfermedad mental.
Y, por tanto,
entendemos que ahí hay una línea de trabajo de integración laboral que se debería reforzar por parte del Consell y de estos presupuestos.

Mejorar la formación de personas en paro, para hacer posible su reinserción social, que también presupuestamos con una nueva línea en este sentido.

Hay otro bloque, de un tema relevante, que para nosotros lo constituye el
cooperativismo, y que sí que se inserta en los contenidos de este presupuesto.
Porque entendemos, también, que los presupuestos de industria, pues, llevan, abordan, los sectores
productivos -como hemos podido comprobar-.
Y ahí sí tendremos la oportunidad de trabajar otros temas.
Pero sí que el cooperativismo pertenece a este presupuesto y planteamos una línea de inversiones en entidades de economía social.

Planteamos, también, otro.
.
.
, dentro de unas líneas de actuación, en orden a la transparencia de la administración, mejorando la eficacia y la eficiencia en la asignación de usos y recursos públicos, mejorando la eficiencia y eficacia en los procesos de contratación y que lo planteamos como objetivos básicos que deberían ser tenidos en cuenta en estos presupuestos, así como el seguimiento de la actividad inversora del sector público y de la gestión y el control del fondo derivado del nuevo modelo de financiación.

Y, por último, en la defensa de la competencia planteamos propuestas para garantizar,
como línea de actuación, para garantizar la publicidad suficiente en los concursos de contratación y de adjudicación, de contratación a los concursantes y garantizando, así, los derechos y los plazos de reclamación.

Por tanto, estos serían un poco los contenidos, en general, de las enmiendas que hemos presentado.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula la senyora Amor.

La senyora Amor Pérez:

Gràcies, president.

Señora Sanz, con todo el respeto, como siempre, por supuesto, con todo el respeto.
Es fácil decir o insinuar, pues, cuestiones que nada tienen que ver con lo que aquí se practica desde el Grupo Parlamentario Popular.

Pero, entrando en el contenido de las enmiendas y haciendo referencia a lo que
ya le ha trasladado a su compañera o ex compañera, señora Mollà, con respecto a todo lo que afecta a las políticas activas de empleo que vienen recogidas en estos presupuestos, y que incido
e insisto en ello porque ustedes están erre que erre queriendo dar lecciones y clases de políticas de ocupación, políticas activas de empleo y de reducción del paro, a los sindicatos, a los empresarios y a la administración.

Señora Sanz, le repito -por si no me ha entendido en mi anterior intervención, que le he dirigido a la señora Mollà- que los presupuestos del Servef han sido aprobados de forma conjunta, de forma
conjunta, por tres patas básicas y fundamentales, como son: los empresarios, los sindicatos y la
administración, la Generalitat valenciana.
A ustedes no les gusta, ustedes no quieren
reconocerlo, ustedes vienen a esta cámara a enmendar esos presupuestos.

Presenta enmiendas hablando de poder realizar campañas entre los empresarios para aplicar la normativa de exclusión de las ETT en determinados ámbitos.
Es competencia y le corresponde a la inspección de trabajo.
No le voy a repetir las mismas palabras que ya en la intervención anterior le he ofrecido a su compañera o ex compañera, señora Mollà, son competencias de la inspección de trabajo.
Creo que no hace falta profundizar más, creo que usted debería saber lo que ello significa.

Propone usted establecer planes de actuación de la inspección del trabajo en coordinación con el Ministerio de Trabajo e Inmigración.
Sí, señora Sanz -y lo comentaba con mi compañero el señor Marí-, presente su grupo una enmienda en el Congreso, preséntela, que es a quien le corresponde.
Aun así, decirle que en, la actualidad, se encuentra en trámite de proyecto de reforma de la Ley ordenadora de inspección de trabajo, y cuyas previsiones apuntan a la participación de las autonomías, para que usted también lo tenga en consideración y se lo pueda también trasladar a sus compañeros en Madrid para que actúen en consecuencia.

Me sorprende.
.
.
, bueno, la verdad es que ya no creo que nos sorprenda nada que
ustedes puedan presentar el suprimir la palabra «centralizada» en lo que afecta a la tesorería.
En este sentido, decirle, señora Sanz, que entendemos desde el Grupo Parlamentario Popular -y así lo defendemos- que expresa esa tesorería centralizada una idea de coordinación y eficacia, que entendemos que es necesaria y que deberíamos todos defender, señora Sanz.

Presenta, también, enmiendas para -como usted muy bien señalaba- que puedan garantizar la imparcialidad de los médicos de empresa y de las mutuas laborales.
Desde el Grupo Parlamentario Popular
entendemos que no es necesario articular otros mecanismos que sean diferentes a
los que ya existen en la actualidad.

Señora Sanz, hablamos de los procedimientos judiciales y de la inspección a través de los órganos que son competentes.
Entendemos que son ellos los responsables, que son
los competentes, y, al mismo tiempo, entendemos que son los mecanismos
adecuados.
Y creo que, un estado de derecho como éste, como en el que nos encontramos, deberíamos respetar esa división de poderes.

Al mismo tiempo, usted pretende diseñar e implantar las herramientas de mejora, agilización y transparencia en todos los procesos de contratación.
Por supuesto que sí, por supuesto que sí, señora Sanz.

Transparencia para mejorar y poder simplificar la gestión contractual, como ya viene recogido en los propuestos presupuestos de La
Generalitat, que en pocos días aprobaremos y que, hoy, traemos a esta comisión.

Mejorar la calidad de las condiciones de trabajo reduciendo la siniestralidad
laboral.
 ¡Claro que sí!
Hacía referencia a que el objetivo es el 4,5 para esta legislatura, y los deberes se
están cumpliendo.
¡Por supuesto que queremos reducir al máximo la siniestralidad!
Y ahí se viene trabajando desde organismos como el Invassat, de la Conselleria de
Economía y Empleo.

Conciliación de la vida familiar y mejora del trabajo para las mujeres.
Por supuesto, por
supuesto que sí, señora Sanz, y así lo recogen los presupuestos.
Y, anteriormente, daba cifras de cómo se han venido incrementando estos presupuestos para poder atender a las
emprendedoras, a las mujeres trabajadores.
Por supuesto que sí, en más de siete millones de euros -como le dicho anteriormente.

Señora Sanz, presenta usted enmiendas en lo que respecta a la coordinación de todos los grandes eventos de La Generalitat, decirle, señora Sanz, que todo lo que significa prosperidad, progreso, bienestar, dinamismo
de la economía, generación de empleo para esta comunidad, ustedes quieren vetarlo en esta cámara.

Desde el Partido Popular, bien orgullosos, seguiremos poniendo en marcha este
tipo de proyectos y de eventos que, realmente,.
.
.

El senyor president:

Señora Amor.
.
.

La senyora Amor Pérez:

.
.
.
generan empleo y generan bienestar para esta comunidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Amor.

Anem a passar, doncs, a votar este bloc d'esmenes.
Hi ha algun suggeriment que fer?
Vots a favor?
6.
En contra?
8.

Passem, ara, a debatre el grup d'esmenes presentat pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Gràcies, senyor president.

Comenzar diciendo que mi grupo, todo su programa y su defensa de los programas
de empleo lo hará y lo ha hecho la sección 20, en tanto que entendemos que puesto que la conselleria lleva ahí las transferencias del Servef, creemos que es ahí donde debe hacerse, o, al menos, es lo que mi grupo ha entendido.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Moreno Fernández:

Y, por tanto, lo que tenemos que decir de empleo lo defenderemos en la sección 20.

Entrando ya en las enmiendas que hemos presentado, decir que en el programa
612.
20 hemos planteado una enmienda en lo relativo a los procedimientos de
gestión centralizada de los fondos de tesorería del sector público.
Nosotros pedimos que esos procedimientos se discutan y se aprueben, esos
procedimientos de gestión, se discutan y se aprueben en las Cortes valencianas.

¿Por qué?
Porque entendemos que centralizar la tesorería de todo el sector público en la Conselleria de Economía no es más que una demostración clara de que estamos en economía de guerra; no hay dinero, no hay dinero para nada, y la forma de pagar las nóminas de la televisión valenciana de este último mes ha tenido que ser por medio de la tesorería de economía.
No seré yo quien diga que no se les pague las nóminas a los trabajadores, y así está autorizado por la Ley de presupuestos del año pasado, pero sí que creemos que esos procedimientos deberían estar discutidos, deberían discutirse en estas Cortes porque, realmente, estamos hablando de centralizar
la gestión de empresas que tienen personalidad jurídica propia, que se centralizan también los préstamos, que se centraliza la tesorería, y que, por tanto, cual es el procedimiento puro y duro de ese tipo de gestión -repito- deberíamos discutirlo, debatirlo y, desde luego, conocerlo en estas Cortes.

Por otro lado, también en el programa 612.
30, en el programa de patrimonio, planteamos una enmienda
que puede parecer muy específica, de una localidad, como es Orihuela, pero que creemos que también, no solamente porque es de justicia para la población de Orihuela, sino también porque es una demostración clara de cómo funciona la Generalitat valenciana.

En su día y en su momento, La Generalitat convenió con el Ayuntamiento de Orihuela.
Como no tenían dinero para hacer el palacio de justicia en Orihuela, el acuerdo con el
ayuntamiento fue: «que lo pague el ayuntamiento», y, a cambio de eso, el antiguo edificio del palacio de justicia y la
diferencia en dinero, en su día, cuando esté en marcha el nuevo palacio de justicia, se abonará al ayuntamiento.
Hoy, es el día donde el nuevo palacio de justicia existe, está en funcionamiento, el antiguo palacio de justicia está cerrado a calicanto, perdiéndose un edificio que podría ser municipal, que se le podría estar dando uso y, desde luego, del dinero que falta para compensar, nada se
sabe.

Creemos que es de justicia para el Ayuntamiento de Orihuela, creemos que es
necesario, y, además, creemos también que sería bueno que esta enmienda se aprobara porque es de justicia -repito-, porque es un compromiso de mucho tiempo, y porque sería bueno también que el nombre de Orihuela saliese en algo positivo y no relacionado, como
suele ser habitual, cuando se habla del Partido Popular y de Orihuela, oliendo
mal, con basuras y con temas que no corresponden.

Por eso, repito y espero que esta enmienda que es justa para el Ayuntamiento de
Orihuela, es un compromiso suyo que lleva muchos años, espero que el Partido Popular esta enmienda la respalde.

Presentamos, también, varias enmiendas relativas a algo que llevamos mucho tiempo diciendo: las
fundaciones públicas tienen que tener la misma consideración que las empresas y organismos públicos.
Antes y después, en estas Cortes, se conoce el funcionamiento de las fundaciones públicas año y medio, o dos años después, cuando se conoce la cuenta liquidada.
Creemos que es necesario que vengan los
presupuestos previos, que se conozca la misma información -repito- que para empresas y para organismos públicos porque, en definitiva, las fundaciones públicas se nutren y funcionan con dinero de todos los valencianos y, por tanto,
debería ser transparente.

Pedimos, también, que se potencien la transparencia, se potencie.
.
.
, incluso, en algunos lados
diremos que se inicie la transparencia de todas las operaciones relativas a la
compra, y, desde luego, también, a la venta de inmuebles.
Este año, ustedes plantean unas operaciones muy importantes para la venta de patrimonio
y, por tanto, es más necesario que nunca que la transparencia prime en la gestión de la conselleria.

Plantemos, también, una vez más, la ayuda desde la Conselleria de Economía para la creación de la oficina presupuestaria en las Cortes Valencianas, que necesito tener que
decir ahora, rebatir las palabras dichas por el anterior portavoz, y es que
plantear una oficina presupuestaria en Las Cortes no tiene absolutamente nada
que ver ni con cuestionar la figura del presidente de esta comisión ni tampoco con lo que hace esta comisión, tiene que ver con la asistencia que desde las Cortes valencianas se le tiene
que dar a todos los diputados que, hoy por hoy, desde la máxima y la mayor voluntad y la mayor disponibilidad de los empleados de esta
casa, no la pueden dar porque no tienen la información de quien se la tiene que dar, que es la Conselleria de Economía.
Por eso, lo planteamos a la c
onselleria de Economía y no a los funcionarios de esta casa, que siempre han estado disponibles para
todo lo que desde los grupos parlamentarios, o, al menos, desde mi grupo, se
les ha solicitado.

En lo relativo a las empresas públicas, la empresa Aerocas, en la empresa del aeropuerto de Castellón, pedimos que se realice una auditoría externa de los costes para determinar la realidad efectiva del daño producido por la sociedad como consecuencia de las obras del aeropuerto, que
determine, indudablemente, la existencia de un hecho causal directo entre el daño padecido y la paralización de obras.
Pedimos que se ejerzan acciones judiciales acerca de la
responsabilidad contable y las indemnizaciones que se tienen que satisfacer.
¿Por qué?
Porque, ahora mismo, Aerocas tiene un problema importante y fundamental: la
paralización del aeropuerto de Castellón ya no solo afecta a la puesta en marcha de un aeropuerto, afecta también a su viabilidad mucho más que otras veces.
Está en juego el préstamo de 20 millones de euros.
Ustedes saben que si no termina el 31 de
diciembre este préstamo se tiene que devolver en su totalidad el día 1 de enero.

Por tanto, es necesario y urgente que sepamos quiénes son los responsables, cuál es la responsabilidad de cada uno, y, también, y, sobre todo, si la Generalitat valenciana va a exigir acciones judiciales
para estos responsables.

En el caso de la Ciudad de las Artes y las Ciencias, pedimos que se incluyan
tres nuevos puntos que vayan destinados: por un lado, a reducir la deuda de la
sociedad; por otro lado, a suprimir las políticas de patrocinio público y de mecenazgo de actividades primadas, mientras que pedimos que mejoren
las políticas para obtener patrocinio y mecenazgo.
No se trata de que la Ciudad de las
Artes y las Ciencias financien las actividades privadas, sino que asistan a
patronos privados que financien a la ciudad de las ciencias.
En este caso,
también, en el tema de la ciudad de las ciencias, tenemos que recordar que estamos
hablando de la venta de un solar público propiedad de la empresa ciudad de las ciencias.

Y, por tanto, es necesario -y así lo pedimos en una de las enmiendas- que se aclaren todos los temas jurídicos que están pendientes y que todavía quedan en vigor en estos solares.
Son temas que llevan mucho tiempo en debate y
en discusión y que es necesario que antes de producirse la venta se solucionen porque, si no, puede costarnos mucho más a los valencianos que lo que ingresemos inicialmente.

También, pedimos en una enmienda que se investiguen los desorbitados sobrecostes, y de
esa investigación se dé cuenta a las Cortes valencianas.
Aquí sí que, desde luego, somos conscientes de que es pedir un imposible, porque si
hasta ahora y hasta la fecha se han negado de todas las formas que han podido a
entregar la documentación que se le está pidiendo de los contratos que han originado estos sobrecostes, sabemos que
ustedes van a ser incapaces de iniciar una investigación, pero nosotros no cesamos en pedirla porque creemos que es su responsabilidad
en cumplirlo.

En cuanto a la empresa Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, tenemos varias enmiendas, pero una de ellas
supone un compromiso con la ciudad de Alicante, un compromiso también de mucho tiempo y un compromiso que creemos y entendemos que el Partido
Popular debería apoyar, porque al menos eso es lo que dicen cuando ustedes hablan en Alicante,
y no es lo mismo que lo que dicen aquí.

Nosotros pedimos que entre los objetivos y acciones a desarrollar durante 2011,
en el punto 3, se incluya la obtención del título jurídico sobre los terrenos, la formalización con el Ayuntamiento de Alicante del convenio regulador de las condiciones de
financiación, construcción y gestión del centro de congresos e inicio de las obras del mismo.

El compromiso del centro de congresos de la ciudad de Alicante es un compromiso
de hace más de diez años.
Es hora ya de que el Partido Popular se comprometa, de verdad y de una vez
por todas, a iniciar las obras.
Ya está bien de falsas promesas y ya es hora de iniciar las obras.

Respecto a la Ciudad de la Luz, primero, felicitarnos que, por fin, una de las
enmiendas que durante mucho tiempo hemos repetido, que este año también planteamos porque creíamos que era necesaria, que era el tema de revisar y reconsiderar la
racionalidad de la contratación con la empresa Aguamarga, parece ser por la prensa y por lo que leemos en
prensa, parece ser que esto ya está así.

El problema es que nosotros creíamos que esto era necesario desde hace muchos años, y el problema es que ahora parece que ustedes lo quieren hacer a las bravas
e incumpliendo un contrato, lo cual también nos puede costar más.

Nosotros creemos, desde luego, y así lo decimos en nuestra enmienda, que hay que reconsiderar el contrato con la
empresa Aguamarga, que hay que revisarlo y, seguramente, también, que habrá que extinguirlo.
Pero, desde luego, repito, analizando bien y estudiando bien
este contrato para que esta rescisión, en caso de considerarse ilegal, luego no nos cueste más.

Planteamos también líneas de apoyo financiero a los sectores tradicionales.
Creemos que más allá de firmas de estrategia industrial, que es también.
.
.
, pero que hay que dotarlas de contenido, creemos que más allá de esas firmas lo que hay que hacer es ya no hablar de la estrategia del
futuro, -también hay que hablar de estrategia de futuro- pero, además de hablar de la estrategia, hay que ponerse ya a la faena para ayudar a
aquellos que más lo necesitan, aquellos sectores como es el caso de los sectores tradicionales
en general, y en concreto al sector cerámico.

Es cierto que tenemos siempre una especial dedicación al sector cerámico, que alguien puede entender que por qué.
.
.
, y si es una discriminación con los otros sectores tradicionales de nuestra comunidad.
No es ninguna
discriminación, sino es una consideración clara que, mientras que el resto de los sectores tradicionales se encuentran más o menos concentrados pero de una forma más general, el sector de la cerámica afecta a una provincia en concreto que prácticamente tiene un monocultivo industrial, como es el sector de la cerámica.
Por tanto, ayudar al sector de la cerámica es ayudar a la provincia de Castellón, y por eso nosotros también siempre tenemos esa dedicación especial.

Tenemos varias enmiendas también relativas a la necesidad de transparencia, de información de todo tipo de informes y una enmienda concreta para que se ayude a gestionar
y, desde la Generalitat valenciana, se ayude a gestionar la deuda a las
corporaciones locales, que ahora mismo es uno de los principales problemas que
tienen todas las corporaciones locales de todos los colores políticos y, desde la Generalitat valenciana, se debería de crear una especial atención a las corporaciones locales y a la gestión de esa deuda.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Moreno.

Té la paraula el senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Muchas gracias, señor presidente.

Han entendido.
.
.
, yo coincido con ustedes en que toda la cuestión de las enmiendas al Servef y el empleo tiene que ser en la sección 20 y, por tanto, también debatiremos de eso con ustedes cuando veamos la sección 20.

Por cierto, han presentado las enmiendas al Proyecto de ley de presupuestos de
La Generalitat para el ejercicio 2009, todas.
Ah, es un típico.
.
.
los duendes de la informática.
Yo doy por hecho que las presentan ustedes para el presupuesto de 2011, no
para el año 2009.
(Rialles) Nada, no pasa nada.
(Veus) No pasa nada, ya le digo que no saco de ello ninguna conclusión del estilo.
.
.
(La senyora Moreno Fernández diu: «Errar es humano, señor diputado.
») Es un error.
.
.

El senyor president:

Señorías, señorías.

El senyor Marí Olano:

Errar es humano.
Errar es humano; lo hacen los populares, lo hacen los
socialistas.
.
.

El senyor president:

Señorías.

El senyor Marí Olano:

.
.
.
aunque esto último parezca mentira, lo hacen los socialistas, aunque esto último parezca mentira, y no pasa nada.

Voy a centrarme en las enmiendas de las que usted ha dedicado mayor tiempo.
(So per interferència d'un mòbil)

Tesorería, en primer lugar, la gestión centralizada de la Tesorería de La Generalitat.
Es buena la gestión centralizada.
No es cuestión de que sea una época de crisis o no, que también desde luego es mejor en una época de crisis; sino que la gestión centralizada se suele aplicar prácticamente por cualquier empresa con un volumen grande, por decirlo así, y es buena la gestión centralizada.
Eso sí, la gestión centralizada, la gestión de la tesorería es competencia del Consell.

Lo que les he dicho antes, si quieren ustedes gestionar la tesorería centralizada o descentralizadamente ganen unas elecciones.
No creemos que las
Cortes.
.
.
, desde luego, el Grupo Parlamentario Popular no quiere entrar en las
competencias que son del Consell y, por la misma regla de tres, tampoco
queremos que los otros grupos parlamentarios entren.
Corresponde al Consell y,
a nuestro entender, lo hace muy bien.

Y en cuanto a los instrumentos de control y seguimiento, el Reglamento de las
Cortes facilita suficientes medios.
Y ustedes hacen uso de ellos como tienen
por conveniente.

Orihuela.
Hay un pequeño error.
En el acuerdo suscrito entre La Generalitat y el Ayuntamiento de
Orihuela no consta mención alguna a la compensación económica que correspondería efectuar en función del coste del nuevo edificio.
Esto lo ponen ustedes en el texto de su
enmienda, pero en el convenio no consta.
En el convenio no consta.
Y a lo que
hay que estar es al convenio.
Por lo demás, el convenio ha dado algún resultado: en Orihuela hay un palacio de justicia o unas instalaciones
judiciales, unas infraestructuras judiciales modernas.
.
.
o sea, que resultado sí que ha dado.
No sé si se tendría dinero o no para hacerlo, pero, desde luego, hay un edificio que no.
.
.
, vaya, no llegó ahí un mago y lo puso, sino que se construyó y se pagó con cargo a los recursos públicos que tienen que sufragarlo.

Mediante un oficio de hace ya mucho tiempo, de hace ya dos años, hace ya dos años, la Conselleria de Economía solicitó al Ayuntamiento de Orihuela la remisión del acuerdo de cesión del inmueble.
Hasta la fecha, no ha sido remitida la cesión del acuerdo del inmueble; pues, esperaremos a que se remita.
Por lo demás, (so d'un telèfon mòbil) lo que importa a los ciudadanos de Orihuela es que esté el palacio de justicia construido, las infraestructuras judiciales.
.
.
Y están construidas, operativas y, hasta donde yo alcanzo, ningún funcionario o usuario, etcétera, etcétera ha manifestado queja seria ninguna respecto de eso.

Fundaciones públicas.
Mire, lo de siempre, es decir, las fundaciones públicas tienen su propia naturaleza jurídica y, por tanto, los presupuestos adoptan la naturaleza jurídica de esas fundaciones.

Yo le diré que en esta cuestión de las fundaciones públicas hay soluciones presupuestarias de todos los colores en los 17
presupuestos de comunidades autónomas más los presupuestos del estado: hay algunos que las incluyen totalmente; otros
que las excluyen absolutamente; otros que las incluyen a tiempo parcial; otros
que las incluyen como medio pensionistas.
Hay de todo con relación a las fundaciones públicas.

Nosotros creemos que la regulación que hace el texto refundido de la ley general de hacienda pública de La Generalitat, que es el sitio adecuado para regular todas estas
cuestiones, es más que adecuada.

Venta de inmuebles.
Es decir, proponen ustedes la potenciación de la mayor transparencia en todas las operaciones, tanto de adquisición, como enajenación o alquiler de inmuebles.
Fenomenal.
Pero es que eso ya se hace aplicando la
ley de patrimonio de La Generalitat y aplicando lo que ya ha dicho.
.
.
Usted sabe que los inmuebles se pueden enajenar de distintas maneras.
Ya ha
dicho aquí el vicepresidente del Consell, y yo no tengo ningún motivo para dudar de su palabra, que se hará mediante subasta pública.
Y a mí se me ocurren.
.
.
, vamos, se me ocurren.
.
.
poco, no; no se me ocurre ningún medio más transparente que la subasta pública.
Ninguno.
Por lo tanto, no veo en qué se puede mejorar más la transparencia en todas las operaciones, tanto de adquisición, como de enajenación o alquiler de inmuebles, se aplica estrictamente la ley y todo se hace
mediante los correspondientes procedimientos de publicidad.

Con Aerocas.
.
.
mire, con Aerocas, el Tribunal de Cuentas ya ha dicho que no hay
responsabilidad contable.
Yo no sé por qué quieren seguir si el Tribunal de Cuentas ya ha dicho que no hay responsabilidad
contable.
Me parece muy bien que ustedes quieran vender que hay responsabilidad
contable, pero es que si usted cree que hay responsabilidad contable, pues, una
de las opciones sería hacerse consejera de Cuentas e intentar que se revisara.
Pero ya ha dicho el
Tribunal de Cuentas que no hay que responsabilidad contable de ningún tipo.

Además, Aerocas actualmente, y yo creo que esto a usted le consta, está ejerciendo las gestiones procesales oportunas para recuperar del estado, que es
quien paralizó el aeropuerto -el estado-, el importe satisfecho al concesionario.
Ya veremos a ver lo que dicen los
tribunales.
No es un pleito fácil.
Eso sí, es un pleito bastante complicado y sobre el cual yo tengo mi opinión, pero me la reservo porque lo lleva la Abogacía del Estado y, como ustedes saben, mi deber de imparcialidad me impide
pronunciarme sobre estas cuestiones.

Con relación a CACSA.
Mire, el plan estratégico de CACSA ya contempla la reducción de la deuda de CACSA y se está cumpliendo a la coma, al punto ese plan estratégico.
La disminución de la deuda se está cumpliendo escrupulosamente y de acuerdo con los calendarios previstos,
amortizando las correspondientes deudas bancarias.
Por lo tanto, ese objetivo
que ustedes pretenden introducir ya se está cumpliendo, es absolutamente innecesario.
No veo por qué tenemos que suprimir las políticas de patrocinio público y mecenazgo de actividades privadas.
No veo por qué.
¿Que ustedes tienen algo en contra de eso?
Sí, pero sus razones no nos convencen en absoluto.
Lo que hay que hacer es
mejorarlas, y eso lo lleva haciendo CACSA constantemente.

Respecto de la Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana.
Ha hecho referencia usted básicamente a la obtención del título jurídico suficiente para el Palacio de Congresos de Alicante, de las distintas
cuestiones que tocan en sus enmiendas.
Eso es algo que escapa desde luego a
SPTCV.
Eso es una cuestión del Ayuntamiento de Alicante.
Es el Ayuntamiento de Alicante y la autoridad
portuaria de Alicante, con los cuales se ha suscrito los correspondientes
convenios de cesión anticipada de los terrenos, los que tienen que hacer lo que tengan que hacer
para que se cedan los terrenos.
En particular, además, en el caso de la autoridad portuaria de Alicante, el convenio requiere la
ratificación de Puertos del Estado.
El ente público Puertos del Estado depende del Ministerio de Fomento.

Así que yo creo que sería mucho más útil para lograr ese título jurídico suficiente, en vez de plantear esta enmienda que no contribuye a nada, que
usted, valiéndose de su poderosa influencia política, llamara al Ministerio de Fomento para que le dijeran a los de Puertos del
Estado que ratifiquen deprisa el convenio.

Ciudad de la Luz, Aguamarga.
Mire, ya como le consta también, como le consta también, ya se están ejerciendo las acciones judiciales oportunas.
Como le consta, ha sido la
propia Ciudad de la Luz la que ha dado por resuelto el contrato con base en
incumplimientos de Aguamarga.
Y, como le consta, se están ejerciendo las acciones judiciales oportunas.

Yo no sé qué le conduce usted a pensar que va.
.
.
, en ese eventual pleito, en ese pleito, la sentencia va a ser favorable a
Aguamarga.
De su exposición parece desprenderse eso.
«No, que nos cueste más dinero, que nos cueste más dinero, porque cuando perdamos.
.
.
» No sé por qué tiene que perder el pleito.
Yo la verdad es que no tengo ni idea de qué va el pleito, pero no sé por qué tiene que perderlo.
Es simplemente esta actitud que tienen ustedes de siempre
echar más.
.
.
, dudar.
.
.
Hombre, eso sí que sé, si yo fuera el abogado de Aguamarga me vendrían bien estas palabras.
Si yo fuera el abogado de Aguamarga, acudiría al
Diario de Sesiones de esta comisión y algo de lo que usted ha dicho pondría en mis escritos al tribunal que tuviera que resolver.

Respecto de los sectores tradicionales, aquí hay otro error en su enmienda 221.
Mire, en la enmienda 221.
.
.
, este es un error un poquitín más grave.
Tampoco tiene demasiada gravedad, ¿eh?
, es un error un poquitín más grave que el de enmendar los presupuestos del año 2009.

En su enmienda número 21, dicen ustedes: «Donde dice 500.
000 euros», y proponen que se rebajen esos 500.
000 euros.
Si usted se va a la ficha
correspondiente, verá que el importe es solo de 337.
390 euros, no de 500.
000.

Por lo demás, esta manía que tienen ustedes compartida con otros grupos de la oposición de pedir siempre que se suprima cualquier cantidad que haya dotada en el
concepto 227, concepto de servicios prestados por otras empresas y
profesionales, que es una manía que además solo aplican aquí, ustedes no se la aplican en los presupuestos generales del estado, (so per interferència d'un mòbil) donde el concepto 22, que es el que agrupa el subconcepto 227, está en todos los ministerios y organismos autónomos, en todos, cuentan con unas partidas presupuestarias dedicadas a la
contratación de servicios externos.
Entre otras cosas, porque si no tuviéramos partidas presupuestarias dedicadas a la contratación de servicios externos, no tendríamos, por ejemplo, servicios de limpieza ni en la Conselleria de Economía ni en la Agencia Tributaria.

¿Usted se cree que la Agencia Tributaria, la inspección de trabajo, el Ministerio de Trabajo o la delegación del gobierno no acuden a servicios prestados por otras empresas y
profesionales?
Pero, ¿qué son los policías.
.
.
-perdón- los guardias jurados, el personal de empresas de seguridad privada que hay a la
puerta de la delegación de gobierno, oiga?
Servicios prestados por otras empresas de profesionales.
Yo
no entiendo por qué se lo quieren cargar siempre, no lo entiendo, porque, desde luego, solo la
aplican aquí; donde ustedes gobiernan no lo aplican.

¿Que se tenga que controlar y hacer un mejor gasto público?
Sí, estamos todos de acuerdo.
Nos parece fenomenal que si se puede conseguir la
contratación de una empresa de limpieza en vez de por 100.
000 por 80.
000, estupendo.
¿Que se pueden agrupar edificios para que en vez de contratar tres guardias de
seguridad solo tengamos que contratar uno?
Fenomenal.
Pero no cargarse la
dotación presupuestaria.

Y eso por no entrar en las ridiculeces que hemos visto con todo tipo de
informes procedentes de grupos hermanos suyos en otras comunidades autónomas, de las cuales ya se ha hablado -codorniz japonesa creo que era, y todas estas cosas-, ya se ha hablado muchas veces y no es cuestión de cansarnos.

Por lo tanto, vamos a rechazar todas sus enmiendas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Marí.

Hi ha alguna observació a fer a l'hora de votar este grup d'esmenes?
Passem a votar tot el grup d'esmenes defensat pel Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem, a continuació, a les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Popular.
Senyor Marí.

El senyor Marí Olano:

Sí.
Yo la pasaría directamente a votación, pero si se va a montar algún pollo, la explico.
Lo que quieran los otros grupos.

El senyor president:

No se trata de que se monte o no.
.
.

El senyor Marí Olano:

Como el otro día la pasé a votación y aquí se montó la tarara.
.
.
Yo, si quieren, la explico; si no, no.

El senyor president:

Pues la explica y.
.
.

El senyor Marí Olano:

Muy brevemente.

Es un error en la trascripción de los datos en la línea al elaborar el anteproyecto de presupuestos.

El senyor president:

Alguna intervenció en contra?
Senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

No.
Solo para constatar que, obviamente, todos los humanos nos podemos
equivocar.

El senyor president:

Pues dada la humanidad que existe en la comisión, vamos a pasar a votar esta enmienda.
¿Votos a favor de la enmienda?
8.
¿En contra?
6.
¿Abstenciones?
1.

Passem a votar el conjunt de la secció 06.
Vots a favor de la secció 06?
8.
En contra?
7.

Passarem ara a votar les empreses, els instituts.
.
.
bé, totes les qüestions que vostés ja coneixen.
Institut Valencià d'Estadística i Servef no tenen esmenes.

La senyora Moreno Fernández:

Pero si vamos a votar el Servef, ahora votémoslo por separado.

El senyor president:

Bé, anem a votar-ho.
.
.
Institut Valencià.
.
.
(Veus) No deu ser possible perquè estan els papers.
A partir d'ahí, les seues senyories expressen.
.
.
(Veus) Vull dir jo que.
.
.
Efectivament, però com estan els papers ho hem de fer.
(Veus) Efectivamente.

Anem a votar.
Institut Valencià d'Estadística, no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Servef, que tampoc té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
En contra?
7.

Aeroport de Castelló, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Ciutat de la Llum, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Ciutat de les Arts, també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Institut Valencià de Finances, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Projectes temàtics, també compta amb esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Institut Valencià de Seguretat, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Tribunal Defensa de la Competència, tampoc té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Senyories, hem acabat la secció 06 i el seus organismes.

Anem a suspendre la sessió fins a les quatre i mitja de la vesprada, que començarem amb la secció 07, justícia i administració pública.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 57 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 31 minuts)

Debat en comissió del Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2011 (RE número 67.
008, BOC número 263).
Continuació.
(Debat de les esmenes a les seccions 07, 08, 09, i entitats adscrites a les
seccions)

Secció 07.
Justícia i administracions públiques, i entitats adscrites

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la sessió de la comissió d'hisenda.
Anem a discutir la secció 07, justícia i administracions públiques.

En primer lloc, defensarà les seues esmenes Compromís.
Per a la seua defensa, té el senyor Pañella la paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, començarem intentant agrupar les esmenes que hem presentat en el seus diversos capítols.

Comencem amb administració i societat de la informació.
Nosaltres hem presentat diverses esmenes, unes basades o dirigides a augmentar
la descentralització dels serveis, a apropar l'administració a la ciutadania, que considerem que és un objectiu que compartim, perquè, lògicament, a part de compartir l'objectiu, s'ha de vore expressat en les mesures que van a prendre, i això també, en la mateixa línia va el que és l'extensió de les oficines Prop.

Nosaltres, particularment, citàvem una línia general, que és la previsió, els estudis, projectes, per a l'ampliació de la xarxa Prop a tota la comunitat, i també parlàvem de dues especialment, una, sobretot.
.
.
, una en Llíria, i una altra sobretot important perquè agruparia una zona distant, una zona prou aïllada del nord de Castelló, que és la Tinença de Benifassà i, per tant, demanàvem que se tinga en compte la possible creació d'una oficina Prop allí.
Proposàvem en la Pobla de Benifassà, com a població major, però, lògicament, això és una proposta.
El que és important és que tinguera, dins de la Tinença, una oficina Prop per a facilitar l'accés de les persones d'eixes comarques molt aïllades del nord del nostre país.

En un altre apartat dins del mateix capítol, diríem que demanem també, presentem una esmena demanant l'augment del conveni Cocemfe per a l'accessibilitat a la societat de la informació.
Això és una esmena que reiteradament hem presentat i que, bé, pense.
.
.
, com no s'assumix, que és important estiga, i el Cocemfe, com una associació de persones que tenen problemes d'accessibilitat i facilitar l'accessibilitat a ells a la societat de la informació.
Això seria extensible, lògicament, a totes les societats també que poden estar implicades en el mateix tipus de treball social.
I també la modernització de la tecnologia en les societats musicals, demanàvem un augment en les partides contemplades allí, ja que, realment han tingut disminucions en altre moment per altres conceptes
i, per compensar, demanem que.
.
.
, i, a més, també hem de dir que és una esmena que és reiterada, que demanem que conste.

En el 141.
10, administració i justícia, demanem en la línia 1674000 l'augment en 0,5 milions d'euros, la mitat.
.
.
, en mig milió d'euros.
Partida molt important, perquè és la que se correspon a indemnització de les actuacions corresponents a la representació per advocats de torn d'ofici i assistència lletrada al detingut o pres.

I una altra similar, en la qual demanem un augment de 400.
000 euros, és la 81524619, que és la indemnització per les actuacions corresponents a la representació per procuradors de torn d'ofici.

Des d'esta mateixa línia.
.
.
, des d'este mateix capítol, demanaríem el projecte.
.
.
, o programa, perdó, per ser correctes, demanaríem el projecte de la Ciutat de la Justícia d'Alcoi-el Comtat, de la comarca d'Alcoi-el Comtat, que estaria situada en Alcoi.
Al mateix temps, la construcció del Palau de Justícia de Gandia, i també la creació d'un nou partit judicial que abraçara la comarca de la Foia de Bunyol-Xiva.

En el programa 141.
30, sobre justícia juvenil i prevenció de la violència, demanem que s'augmente en 700.
000 euros la partida de mesures judicials en medi obert.

Estes esmenes intenten millorar un pressupost, un pressupost que és difícil de millorar, perquè ja representa una disminució d'un 4,9, un poc més que la disminució del pressupost general i, per tant, una disminució progressiva de pes.
És un pressupost que ja d'entrada té deutes, té deutes de l'any anterior, de l'any que estem encara, del 2010.
Té deutes i per això hem suplementat, i creem, inclús, que el suplement que nosaltres posem serà insuficient i, per tant, simplement és dir, mire, deixem constància de la mancança en el que fa.
.
.
, respecte al pagament dels torns d'oficis.
.
.
Reiteradament he presentat, en nom de Compromís, en nom del Bloc, he presentat preguntes de la situació, es deuen en este moment molts diners, grans quantitats de diners, als advocats
del torn d'ofici, i això, indubtablement, no diu res en favor del govern de La Generalitat.
Però al llarg de l'any han eixit altres problemes.
Ja vaig citar el problema dels edificis de la
neteja, dels edificis de la Conselleria de Justícia, problema que suposem que, d'alguna manera, hi hauran de donar solució, però que no coneixem.
.
.
Sí que coneixem el problema, no la solució.

Coneixem el problema dels mitjans materials dels jutjats.
Coneixem en Castelló persones que treballen en el jutjat que van de casa amb el paquet folis baix
del braç, perquè s'esgota, en el jutjat s'esgota fins i tot el paper per a escriure.
.
.
Un senyal inequívoc de com estan és la recent reubicació de personal en nous jutjats.
Quan dic reubicació estic parlant de la no-creació de les noves.
.
.
, o no cobriment de les noves places i reajustament traent
persones d'un jutjat que ja està col·lapsat per a posar-los en un altre perquè els ajude, la qual cosa és desvestir un sant per vestir-ne un altre, política que està fent l'actual govern de La Generalitat, l'actual Consell.
(Veus)

No parlem de la lentitud en l'aplicació de la justícia, que deixa patent quina és la falta.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
de recursos que la justícia té en este moment.

¿I en esta situació què fan?
Curiosament, disminuïxen en 1 milió d'euros les transferències corrents.
.
.
Curiós.
Si les dotacions materials.
.
.
, d'a on depenen les dotacions materials dels jutjats se disminuïx en 1 milió d'euros, quan són les partides manifestament insuficients.

Se disminuïxen.
.
.
, quan parlem que falten nou jutjats, nou edificis, ¿eh?
, 9 milers d'euros les inversions.
.
.
Sí, a més de 60.
000 euros menys en les transferències de capital.
Vull dir, estem parlant que totes les transferències van cap avall, de manera important dins del que és el pressupost de justícia.

¿Què augmenta?
Doncs, augmenta la despesa financera.
Ahí sí que tenen vostés 3 milions d'euros més que l'any passat de despesa financera.
Lògicament, ja no és l'endeutament oficial, és endeutament més impagaments, tot el que tenen ahí.
La situació en este moment, de la justícia al País Valencià, és de desastre total, un col·lapse que mos porta a una situació desastrosa.

Vostés me diran, és que estem en una situació de crisi.
.
.
Sí, sí, permanent en la justícia, perquè, efectivament, este any, que el pressupost baixa, el pressupost general baixa,
baixa també el pressupost de justícia, un poquet més que el pressupost general, un 0,2 per mes.
Però és que l'any passat també va baixar, en el pressupost, ¿eh?
, que va ser rècord, recordem que va tindre una disminució del 5%.

Per tant, la culpa, senyories, no és de la crisi en la qual estem este any, sinó que ve d'una crisi de govern quant a la voluntat que té de dotar de mitjans materials i personals els jutjats i tota la justícia.

I per a avançar-me, perquè no hi ha rèplica, com moltes de les esmenes són repetició de les que presentàrem l'any passat, ja vaig a dir jo que, per favor, siguen més originals i no em contesten el mateix, perquè, clar, que no me tornen a dir que en el cas dels advocats del torn d'ofici no poden fer més esforç.
.
.
, perquè l'esforç se fa el que es vol i els diners se posen en un programa, en unes partides o en
altres, i quan jo he dit que és molt difícil de millorar este pressupost, no perquè no siga millorable, sinó perquè vostés ja van desestimar l'esmena a la totalitat, que permetria jugar d'altra manera.
Vosté, amb els diners que han dedicat a justícia, és molt poc millorable, perquè l'absència de voluntat de millora es veu clarament.

Sobre la Ciutat de la Justícia d'Alcoi, no me tornen a dir, per favor, que es troba en l'objectiu 1.
1 i 1.
2 dels projectes de construcció dels nous palaus de justícia d'execució anual, perquè els tindré de preguntar, ¿anual?
, ¿de quin any?
, perquè això és el que van dir l'any passat, que ja estava en el Pladij 3 i el en Justi-Seu.
.
.
-quins noms més bonics per no fer res- en la línia d'actuació 1.
1 i 1.
2.
Literalment, la contestació que em donaren l'any passat.

Sobre els edificis.
.
.
, la creació dels edificis Prop, els demane que no me tornen a dir que és un compromís del Consell plasmat a través del pla d'expansió d'aquelles oficines en el que es denomina Pla d'innovació i modernització de l'administració pública valenciana - Horitzó 2013.
.
.
Cal dir.
.
.
, ¡quin nom més bonic i més llarg que li posen!
, total, per a que ens quedem sense edificis Prop.
Se veu
que tota l'energia se gasta en el descobriment i elaboració del nom, perquè el que és després en la dotació pressupostària i en l'execució dels pressupostos, no es veu, i, per tant, abans que me torne a preguntar.
.
.
,
me conteste el mateix, li dic, no me diguen tot això, ja ho sé.
La pregunta és: ¿per a quan?
.
.
.
¿Quants n'han fet este any, d'edificis Prop nous i per a quan van a fer els que demanem?
, que no mos van dir
que no, mos van dir que estan ja dins del pla anual que vostés contemplen.
.
.
¿De quin any?
, per favor.

L'any 2010 s'estudiarà el pla d'acció concret, i ací.
.
.
, per l'expansió del Prop.
.
.
(Veus) L'any 2010 ha acabat, quin és el pla d'acció concret que tenen, llevat que mos aproven estes esmenes que nosaltres hem
presentat.

Este final, senyories, és per a demanar que siguem seriosos.
.
.
, demanar clarament que el Partit Popular,
el portaveu del Partit Popular, que defensa el pressupost del govern, explique
les prioritats.
En això estic d'acord, puc estar d'acord que vostés me diguen, no, mire, l'edifici Prop de la Tinença no correspon.
.
.
Però no m'enganyen, diguen quins edificis Prop corresponen o si no en correspon cap.
No me
contesten dient que vostés, això, ja ho estan fent, perquè després deixem passar el temps i veem que és mentida, claríssima, que vostés no han volgut fer.
¿Per què?
Doncs, perquè allò que no està claríssimament pressupostat amb dotació pressupostària i amb nom i cognoms, de la línia pressupostària i a on van els diners, ja saben que no es fa, perquè prou difícil és que es faja tot allò que té noms, cognoms i partida pressupostària.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula la senyora Botella.

La senyora Botella Arbona:

Moltes gràcies, president.

Bona vesprada, senyories.

I, moltes gràcies, senyor Pañella.

Jo vaig a fer una xicoteta introducció en estos dotze minuts, diguent que uns dels moments més delicats, importants i difícils en qualsevol administració és la presentació dels seus pressupostos.
Però si en qualsevol exercici cal contemplar múltiples complexitats, molt més en situacions com la d'este any, la d'este exercici, que, a tot allò dit anteriorment, cal afegir-hi la terrible crisi -que no és d'un any, senyor Pañella, portem des de l'any 2007, si vosté té un poquiu de memòria- que patim i que, a més, mos resta, mos falta, necessitem un finançament diferent del que tenim, un finançament.
.
.
Estic tres anys i mig en estes Corts escoltant i sentit que ne siguem
cinc milions de valencians i se'n comptabilitzen una miqueta menys, exactament el.
.
.
, o siga, quatre milions de
valencians.
Això, realment, mos facilitaria un poc els nostres pressupostos.

Dit açò, per la meua part pense que el govern valencià ha fet un enorme esforç distribuint els escassos recursos de la manera més social possible, i pense que ahí tots estarem d'acord, o podíem estar-hi, entenent com prioritàries aquelles àrees que afecten més directament el benestar dels ciutadans.
Estic parlant de sanitat, estic
parlant de benestar social, estic parlant d'educació, matèries primordials en la marxa d'un país, d'una ciutadania.
I, açò, estem parlant d'un 83% del pressupost.
Crec que és una tasca i una factura enorme.

Amb esta decisió, crec que tots estarien d'acord.
Però, naturalment, en la llibertat de cada u de mosatros, en els grups que
representem, cap i, de fet, estan ahí, les seues esmenes, els seus criteris, que reflectixen les diferents maneres
que cada grup entén i decidix com deuen portar-se a terme estes redistribucions.

Bé, jo, com en anteriors ocasions, com en anteriors exercicis, senyor Pañella, vull agrair-li la seua feina, eixes dotze esmenes que vostés mos presenten en el que me correspon a mi, sé que n'hi han moltes més, i el seu esforç per esmenar i modificar alguns dels punts de les diferents àrees i línies per esta llei.
Però ja els avance que no podem, no deguem i no anem a aprovar ninguna de les seues
propostes.
I que, agrupant-les pels diferents criteris i capítols, vaig a intentar explicar cadascuna d'elles.

Ací tenim una de les primeres.
.
.
I si després me queda temps, remarcaré allò que vosté ha fet menció en la seua intervenció.
Tenim les esmenes 247, 48, 49, 54, 56 i 57, amb el 2 davant, on parlen.
.
.
, la 247 i 57 se rebutgen perquè en l'apartat dos ja ve arreplegat la seua implantació en l'administració electrònica de La Generalitat.
Vostés parlen i mosatros entenem exactament igual que volem arribar i que l'administració arribe al ciutadà.
Com no, com no?
 I volem fer-ho de la manera més possible.
I ahí estem amb programes informàtics per a què el ciutadà de tot tipus i els discapacitats amb major mesura puguen arribar a disfrutar, a
disposar i a mantindre el seu contacte amb l'administració.

Les esmenes 248 i 49 se rebutgen, perquè el criteri és el d'implantar oficines Prop, vosté acaba de dir-ho.
I no anem a dir-li quina anem a fer o quina no.
El criteri és per a ciutats de més de cinquanta mil habitants.
Això jo me'n recorde, perquè l'any passat era paregut o similar.
Aleshores, vostés plantegen el mateix i mosatros continuem amb la tesi que tenim.
50.
000
habitants és allò que fa que una ciutat, per al nostre criteri, tinga la possibilitat d'implantar un sistema Prop.

L'esmena 254 se rebutja perquè la Direcció General de Modernització ha realitzat subvencions a entitats i persones amb discapacitat i que puguen
accedir a la societat d'informació, ho he dit abans i ho repetisc en este moment.
S'ha inclòs en esta línia d'ajudes per a 2011.
I ja des de l'any 2008 consta açò en els esforços i en els criteris del Consell valencià.

I l'esmena 256 se rebutja perquè al pressupost de 2011 ja existix una línia de subvenció per a les societats de bandes de música.

Jo li responc, senyor Pañella, no tinc ninguna problema en contestar-li a les puntualitzacions que vosté ha fet expressament en este moment, però com que també tinc la meua feina distribuïda de la manera que jo he trobat convenient li conteste a allò que entenc, segons les seues propostes.

En el tema de procuradors i advocats, jo vaig estar ací el dia que parlava la senyora Sánchez de León, la consellera Paula Sánchez de León.
I, naturalment, vaig escoltar, no sé si estava vosté, però qui responia era el senyor Morera.
I, aleshores, hi havien coses que a mi me
sorprengueren.
Entenia perfectament bé el que deia la consellera, entenia la preocupació del seu grup, però va haver-hi un moment en què jo me vaig sentir dolguda.
I ni vosté, ni jo, ni tan sols probablement a vegades el senyor Morera és un home que ferix, no és un home que ferix, igual que vosté i jo tampoc.
Però va dir una expressió que a mi me va sorprendre quan va dir: «Senyora consellera, jo no me crec res del que vosté explica.
» Clar, davant d'eixe moment s'acaba el diàleg.
Perquè quan una persona no entén, no vol creure's, no dona crèdit a allò que li diu la persona que té davant, realment a mi me va sorprendre.
Probablement seria una
lapsus linguae i això, pelillos a la mar i no vaig a fer més cas.
Però realment allò me pareixia dolent.
Perquè estem fent un esforç sobrehumà, és una situació dificultosa.

Vosté, senyor Pañella, ha estat en un ajuntament i jo també i sabem quines són les barbaritats, les enormes dificultats per a atendre les persones que estan
patint, no sols en el tema de justícia, en el tema social, en el tema laboral, en el tema que d'ací quatre dies se restaran 426 euros a les persones que estan en una situació dolenta al màxim.
Tot això mos preocupa enormement.
Però sé segur que a vostés i a mosatros i a tots.
Ja vorem com eixim d'este
enredo.

Les esmenes que vostés mos preparen i mos diuen són la 250, 51, 52, 53, 55 i 58.
Les esmenes de la 50, 53 i 55 se rebutgen, perquè el conveni del Ministeri de l'Interior està dotat amb la quantia necessària per a la vigilància d'edificis judicials.
La consellera ahí davant va explicar per què el seu company parlava de la possibilitat que fóra la policia autonòmica qui presentara i que estiguera per a cuidar de la seguretat d'estos temes.
I la conselleria li va dir, i al meu criteri amb molt bon sentit,
que era millor que hi haguera un conveni amb la guàrdia civil, que d'eixa manera els emoluments de la guàrdia civil estaven millor contemplats i de tal manera guanyava la guàrdia civil i per al govern valencià era un estalvi considerable i la seguretat estava garantida.
Ho dic tal i com
jo ho vaig sentir en aquell moment, a banda de les mocions i els argumentaris
que en este moment obren en la meua carpeta.

Les esmenes 251 i 252 mos parlen vostés, com s'ha referit fa un momentet, del palau de justícia d'Alcoi i del de Gandia.
Segons el que a mi se me planteja que el palau de justícia d'Alcoi està ahí i que el de Gandia té la seua inclusió en els pressupostos, en la línia i en la partida 1.
1 dels pressupostos de La Generalitat.
Senyor Pañella, vosté ha pensat alguna vegada com està, jo no dic la justícia que en tota Espanya, com altres problemes gravíssims, la tenim ahí, però ¿vosté ha pensat en el que són els palaus, el que són les instal·lacions de justícia en València i en la Comunitat Valenciana com estan?
És que jo me lleve el
sombrero i a la millor, clar, jo no sóc segurament objectiva, vosté dirà, però el palau de justícia de València el voldrien molts.
Jo visc en una comarca, en la Ribera, el que hi ha a
Alzira el voldrien molts, probablement jo estic equivocada.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Botella Arbona:

Perdó.
.
.

Estic dient el que jo percep.
Naturalment que estem en una època de crisi.
Tant de bo que tinguérem un millor finançament, tant de bo que tinguérem més diners.
Però, senyor Pañella, jo preferisc molt més que s'atenga persones amb dificultats, en educació, en sanitat i en benestar social i que estos temes, que són necessaris, que són importantíssims, se puguen deixar en un no dic segon lloc, però un poc més endarrere que la resta.

Li parle també de l'esmena 258 que se rebutja, perquè les competències en matèria de creació de nous partits judicials són competència del Ministeri de Justícia.

I parlant del que vosté m'ha estat dient, anem a vore, el que jo vaig sentir a la consellera aquell dia
ella parlava i deia que en el tema de procuradors i advocats d'ofici tenim raó.
Estes persones deuen de cobrar, estes persones tenen un crèdit al seu favor, en contra del Consell valencià, que hi ha un compromís seriosíssim per a que cobren.
Perquè tot el món que treballa ha de cobrar, tots.
Però que no hi ha una facilitat hui, tant de bo que la tinguérem la possibilitat de donar eixos diners.

Però també apuntava la consellera que estes persones tenen des de l'any 2002, des de fa set o huit anys tenen una grandària en el seu cos.
És a dir, que hi ha més persones dedicades a treballar per a aquells que no poden defendre's amb un advocat pagant-lo.
Val.
I això és una obra de la conselleria, del Consell valencià.
Però la consellera va dir: mosatros tenim el compromís fermíssim de que estes persones cobren i jo apunte per a que això siga una realitat.
Però també, i ja que s'ha augmentat enormement la partida d'advocats i de procuradors, hem de fer l'enorme esforç també i la selecció per a que no hi haja ninguna cosa que mos se cole.
Entén perfectament el que vull dir?
Que aquells que demanen eixe recolzament social
tinguen tota la qualitat i que estiguen en eixe moment de demanar i tindre la
raó per a comptar amb eixe advocat i amb eixe procurador d'ofici.

Podria dir-li més coses.
Vosté m'ha dit a la millor que a vegades les persones del jutjat van amb els folis.
.
.
Realment és lamentable.
Jo també trobe lamentable que a vegades la guàrdia civil s'ha comentat que han de pagar-se la seua gasolina per a poder treballar amb els
seus vehicles.
No és que m'alegre este tema, però hem de fer tots un esforç.

Em queden quaranta minuts.
.
.
No, perdó, quaranta segons.
No, no s'espante, senyor president, (rient) que no vaig per ahí.
Quaranta segons.
Però vull dir una cosa.
Una vegada un company seu en el meu ajuntament, al que
aprecie moltíssim, me va fer, ahí en l'ajuntament, i me va fer en un ple en el diari que per què no fem nosaltres un esforç.
Jo estic sentit ací a molts, a tots mosatros que diuen: per què no fem un esforç, per què no llevem d'esta partida i llevem de l'altra?
Mire, jo plantege una cosa que la deixe en l'aire: mai me clavaré en la cartera de ningú, perquè no conec a cada u.
.
.
No, no, no, senyor Pañella.
Jo no conec a cada u les necessitats i allò que atén a cada u.
Però sí tinc companys seus que me reclamen a mi que jo me rebaixe el 20% de les meues
retribucions.
En l'Ajuntament de Carcaixent -i no parle més- les retribucions meus són zero, zero.
I en esta casa estic disposada a fer allò que vostés proposen, conforme.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Botella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyoria, si me permet una qüestió merament tècnica.

El senyor president:

Si és una qüestió tècnica sí.

El senyor Pañella Alcàcer:

Merament tècnica.

En l'informe econòmic financer, no és massa important però crec que hauria de constar, crec que en la pàgina 10, 10, -me referisc a la 10 del PDF-, hi ha un lloc que està parlant en el penúltim paràgraf diu: «El pressupost per a l'exercici 2011 -està parlant del programa 141.
30, justícia juvenil, prevenció de la violència- marca que existix una dotació de 39,4 milions d'euros.
» Jo demanaria que revisara la xifra, perquè en el programa diu 38,8, 38,798.
Això ho he advertit i per tant és un detall, però si es pot corregir.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Ara el senyor lletrat que ha pres nota ja de la cosa esta.

Anem a passar a votació.
Hi ha alguna observació que fer en la votació d'este bloc d'esmenes presentades per Compromís.

Senyora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gràcies, senyor president.

Quería pedir votación separada de las enmiendas 250 a 256, apartarlas del resto.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Anem a passar a votar, en primer lloc, estes esmenes, de la 250 a la 256.
Vots
a favor?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

Passem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Anem a passar a debatre el següent grup d'esmenes plantejades pel Grup Parlamentari Socialista.
Intervindran la senyora
Huesca i la senyora Pérez.
En primer lloc, té la paraula la senyora Huesca per nou minuts.

La senyora Huesca Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

Las enmiendas presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista al presupuesto
presentado por el Consell para este año próximo en la sección 7, justicia y administración pública, ascienden a 56 enmiendas que pretenden, y lo consiguen, mejorar
considerablemente los presupuestos presentados por el Partido Popular.

Como ha dicho el señor presidente, en esta comisión las defenderemos en dos bloques: un primer bloque, que comprende las número 259 a 278 y la 297 a 314 y un segundo bloque que comprende la 279 a 296,
que será defendido por mi compañera Rosaura Pérez.

Unos presupuestos que sufren en general, y especialmente en la conselleria justicia, un grave recorte en su importe.
Lo calificamos de grave, pues en el
estado de morosidad que se encuentra la conselleria con este presupuesto no se soluciona para el próximo año esta situación, siendo lo más probable que empeore, resultando que al final arrastrará las deudas de 2010 más las del año próximo 2011.

Con nuestras enmiendas priorizamos aquellos sectores y ámbito de la administración de justicia que consideramos clave para su buen funcionamiento, ofreciendo al
ciudadano un servicio público accesible, moderno y rápido, en definitiva, más justo, evitando así la degradación que sufre este servicio con el gobierno de Camps.

En el presupuesto para 2011 se sigue priorizando la externalización de los servicios públicos, considerando mi grupo que es excesivo.
Por lo que parte del importe
dedicado a esta externalización por el gobierno de Camps lo trasladamos a la puesta en marcha de los nuevos
juzgados comprometidos por el Consell; a la ampliación o reforma de edificios administrativos de justicia; a la ampliación de sedes judiciales; a la modernización de la justicia con la puesta en marcha de nueva oficina judicial; al aumento
de las indemnizaciones al consejo valenciano de colegios de abogados y
procuradores de nuestra comunidad para hacer frente al pago y al servicio de
turno de oficio y asistencia al detenido, con un importe de más de 24 millones de euros.
Recordamos que está pendiente de pago todavía parte del segundo trimestre y todo el tercer trimestre del 2010 del turno de
oficio y que el año pasado se pagó con dinero que vino de la nueva financiación por parte del gobierno central.

Al mejor funcionamiento de los juzgados de paz, con un importe de 500.
000
euros; a la creación y fomento de un servicio de mediación; al Plan de choque de ejecutorias penales, reforzando dichos juzgados y
creando un servicio común de ejecutorias en las tres provincias con 200.
000 euros; al refuerzo de las
medidas judiciales de menores en medio abierto; a mejorar el servicio de los
puntos de encuentro familiar, que explicará mi compañera Rosaura Pérez; a subvencionar a las pymes de la Comunidad Valenciana para contribuir a su
competitividad y a la mejora de su productividad, así como a la realización de proyectos y actuaciones de contenidos digitales, a la ampliación de becas de formación complementaria y especialización profesional en la acción exterior.

En las enmiendas de nuestro grupo, las número 261, 262, 263 y 272, apostamos por el aumento y el refuerzo del personal
administrativo, tramitadores y gestores en nuestros juzgados con el objetivo de
alcanzar un buen funcionamiento con la justicia en nuestra comunidad.

Es muy importante que esta cuestión se solucione.
Es muy grave que las plantillas de personal se redistribuyan a
juzgados de nueva creación.
No es posible esta política que hace el Consell porque si ya es escasa la plantilla que existe en los
juzgados que ya están funcionando -porque, poco a poco, la conselleria ha ido quitando tramitadores, gestores y administrativos de estos juzgados-, no puede ir vaciando los juzgados de personal y trasladarlos a los juzgados de
nueva creación.

Esto supone una saturación de asuntos y una sobrecarga de trabajo que da, como resultado, que los
expedientes no se resuelvan, que haya un elevadísimo número de ejecutorias penales sin ejecutar, y que se dé una situación de indefensión a nuestros ciudadanos.

De ahí, también, nuestra enmienda 278, al programa 141.
10, en la FP 7, con un importe de
200.
000 euros para un plan de choque de ejecutorias penales a las tres
provincias.

Las enmiendas 265, 266, 272 a 277 abordan una cuestión prioritaria para nuestra comunidad.
Con estas enmiendas, con un importe de
casi cuatro millones y medio de euros, se pretende ampliar nuestras sedes
judiciales así como dotar de medios humanos y materiales los juzgados de nueva creación en el 2011, nombrados por el Ministerio de Justicia, y que ascienden a 15
juzgados los que la conselleria ha solicitado al ministerio que se aplace su puesta en funcionamiento para el
2010.

Son juzgados que deberían haberse puesto en marcha en este año, en el 2010, y que, por motivos que no sabemos muy bien, no se van a poner en
marcha, por la Conselleria de Justicia, hasta -esperemos que así sea- mediados del próximo año.
Y digo que no sabemos muy bien los motivos de este aplazamiento porque si
fueron solicitados por la conselleria al Ministerio de Justicia, es porque el Consell y la conselleria tendrían la previsión hecha presupuestariamente, pues es competencia y responsabilidad de La
Generalitat.

No entendemos, tampoco, el empecinamiento de solicitar más juzgados al ministerio para el próximo año, cuando, ni tan siquiera se pueden poner en funcionamiento 15 juzgados de los
21 concedidos por el ministerio para el 2010.
Primero veamos de poner en
funcionamiento estos 15 juzgados y cumplir con su obligación de poner en marcha la nueva oficina judicial que, de los siete millones de
euros comprometidos por la consellera Paula Sánchez de León para la oficina judicial, no se sabe dónde están y qué ha pasado con estos siete millones.
Pero, desde luego, en la oficina judicial
no se ha invertido.

Respecto a las enmiendas sobre modernización, 297 a 305, programa 121.
60, que presentan nuestro grupo, persiguen el fin que
debería plasmarse en el presupuesto y que no lo hace le Consell.
Pretenden alcanzar
todas las obligaciones derivadas de la aprobación de la Ley de administración electrónica aprobada hace menos de un año en estas Cortes; facilitar la inmersión tecnológica de los ciudadanos y de las entidades locales; ejecución del plan de banda ancha; incremento de la cobertura de las TDT, y otras.
En
definitiva, enmiendas que pretenden hacer más accesible, a los ciudadanos y nuestras empresas, las nuevas tecnologías con el objetivo de dar un mayor servicio, modernizar nuestra administración y nuestras empresas, ayudándolas a una mayor competitividad y productividad.

Con respecto a las enmiendas números 306 a 314, al programa 112.
60, el objetivo es claro si queremos potenciar
nuestra comunidad en Europa, proyectarla al exterior y hacerla más competitiva impulsando las relaciones internacionales a través de acuerdos con las regiones internacionales, fortaleciendo el apoyo de las
redes internacionales de cooperación, incrementando y ampliando la presencia de nuestra comunidad en los organismos
internacionales.

El proyecto de presupuestos, para el 2011, en materia de relaciones externas,
es tan insignificante como cada año.
Y cada año baja.
Y sigue bajando.
Y sigue sin ejecutarse, en una parte muy importante,
las inversiones previstas año tras año lo que evidencia el nulo interés del Consell por la acción exterior.

Destacan, lamentablemente, dos cuestiones: que se reducen las subvenciones
relativas a formación, por lo que mi grupo, a través de sus enmiendas 311 y 313, las aumenta a 30.
000 euros.
Y la reducción más drástica es en el presupuesto destinado al consorcio de Casa del Mediterráneo.
No han ejecutado las subvenciones, de años anteriores, destinadas al consorcio de Casa del Mediterráneo, del que forma parte La Generalitat.
Son ustedes los morosos de Casa del
Mediterráneo.
Deben 1.
600.
000 euros.
Y ahora, con los 456.
000 euros que presupuestaron el
año pasado, y no han ejecutado, lo reducen a 100.
000.

En realidad, parece que da igual lo que ustedes presupuesten porque, al final,
como no cumplen, da igual que prevean 100.
000 que 500.
000.
La deuda sigue
igual.

Pero como a nosotros no nos da igual, no somos unos morosos y no somos iguales
a ustedes, es por lo que, con nuestra enmienda número 312, ampliamos a 727.
170 euros la cantidad para Casa del Mediterráneo.
Con esto cumplimos con los compromisos adquiridos por La Generalitat y
damos proyección exterior a nuestra comunidad.

Ya, para finalizar, pedirles el apoyo a las enmiendas del Grupo Parlamentario
Socialista, por entender que el objetivo de conseguir una mejor administración de justicia se alcanza con las enmiendas de este grupo, porque el presupuesto,
tal y como está planteado por el Consell, no soluciona el deterioro que hoy sufre nuestra
justicia.

Y decirles, nada más, que para el Palacio de Justicia de Valencia se dieron 13 millones de euros y
al de Castellón 2 millones de euros para hacer poder estos palacios de justicia -que dice la señora Botella-.
Y este dinero vino del Gobierno de España.

Y la justicia -por lo que dice la señora Botella- no es prioritaria para el Consell.
Pues, señora, es un servicio público esencial que afecta directamente a los ciudadanos, al derecho de nuestros
ciudadanos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Senyora Huesca.
.
.

Té la paraula la senyora Pérez.

La senyora Pérez Rodríguez:

Muchas gracias, presidente.

Muy buenas tardes.

Primero, en principio quería hacer.
.
.
Tengo unas correcciones de errores que me gustaría resaltar al principio.
O sea, retiramos la enmienda 282 y la 283.
Y, en cuanto
a la 281, que tenía, no es una enmienda de modificación, es una enmienda de adición.
Se mantiene la que hay y añadimos después: «Realizar programas y actuaciones que aumentan la corresponsabilidad social.
» Y, después, en algunas otras enmiendas hay pequeños errores de números -que ya le he pasado al letrado de la mesa, y se los pasará después.

En cuanto al bloque que me toca defender en este sentido -justicia juvenil y prevención de la violencia-, quiero empezar diciendo que este bloque, en principio, lo defenderé en tres apartados pequeñitos, porque tengo muy poco tiempo.
Por un lado, menores en situación de medio abierto, la organización propia de los equipos de menores y de la marcha de menores en los juzgados de
justicia; el tema de mujer; y el tema de los puntos de encuentro.

Empezaré por los temas de medidas en medio abierto.
Aquí presentamos, en la enmienda 294, un cambio sustancial, porque se había recortado casi un tercio del presupuesto.
No hay menos menores en medio
abierto.
Siguen habiendo más menores que atender con la significación de que los menores, cuando salen de medio cerrado, también se incorporan a libertades de medio abierto.
En años anteriores había unos módulos de atención, que eran 15-18 menores por educador.
Actualmente, se está haciendo casi cuarenta o cincuenta, obligados por la propia administración porque, como no es concierto, que es subvención, dicen que no hay lista de espera.
Entonces, todas las medidas judiciales,
automáticamente, se obligan a atender en medio abierto.
Entonces, aquí, pensamos que esto, de alguna manera, es un retroceso muy grande.
Es una
imposibilidad de poder hacer este trabajo de manera educativa y de reinserción.
Y pedimos que se tenga en cuenta -esperamos que se tenga en cuenta- por el Grupo Popular, que defiende este tema.

También presentamos una enmienda de supresión y después otra de adición, en base a los puntos de encuentro.
Los puntos de encuentro están muy cuestionados por la mayoría de familiares que atienden a estos puntos de encuentro, por el Síndic de Greuges y por parte de la sociedad, porque se está aplicando el síndrome de alienación parental, que es muy grave para estos menores.
Entonces, pensamos que, en vez
de Favide, se debe de abrir esta convocatoria a otras entidades.
Solicitamos
que se abra, igual que están abiertas todas las demás.

En cuanto al tema de mujer, sí que queríamos decir que se debería de dotar de medios, recursos, para poner en marcha la ley de violencia
integral aparte de aprobar la propia ley de la Comunidad Valenciana.

Gracias, presidente.
Y lo siento, porque no he tenido tiempo de nada.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Anem, doncs, a donar-li la paraula al senyor Peral.

Perdó, senyor Peral, senyora.
.
.
(La senyora Botella Arbona parla amb el micròfon desconnectat)

Moltes gràcies, senyora Botella.

Senyor Peral, té vosté la paraula.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

A nuestro modo de ver, los presupuestos elaborados por la Conselleria de
Justicia, para el ejercicio 2011, coinciden, en su planteamiento, con criterios
de realismo y austeridad -que, como ustedes saben, son los que presiden este presupuesto-, en rigurosa coherencia con la coyuntura económica por la que pasa nuestro país.

El grupo parlamentario, al que represento, entiende que se ha elaborado un
presupuesto equilibrado, responsable, centrado en el gasto social, el empleo y
en la consolidación de los servicios públicos fundamentales.
Y así lo hemos podido comprobar, al revisar los importes correspondientes a la sección 07.

Han presentado, señorías del Partido Socialista, 56 enmiendas a los presupuestos del capítulo VII que entendemos que, en su gran mayoría, no aportan absolutamente nada nuevo.

Así mismo, aquellas otras en las que sí pretendieron hacerlo, al entender de nuestro de nuestro grupo, devienen de
imposible ejecución, por cuanto que no podrían realizarse sin que se perjudicara otros servicios, importantes y prioritarios
de nuestra justicia, de donde ustedes pretenden extraer los recursos.
Así, por ejemplo, enmiendas como la 264, la 265, la 266, la 267, la 268.
.
.

En definitiva, señorías, debo anticiparle ya que vamos a rechazar todas sus enmiendas, por cuanto que
entendemos que no aportan absolutamente nada nuevo a estos presupuestos.

Entrando con un poco más de detalle en alguno de los temas que plantean, uno de los temas nuevos que
encuentro en este grupo de enmiendas, para el ejercicio 2011, está la creación de un nuevo servicio de turno de oficio.
Es uno de los temas que ustedes
plantean en sus enmiendas.
Desde nuestra perspectiva, no existe ningún cambio normativo que regule un nuevo servicio de turno de oficio.
Y,
precisamente por esto, el turno de oficio ya se encuentra recogido en el
objetivo básico 3.
1, y se encuentra cubierto de la forma adecuada y más conveniente posible.

En cuanto a otras enmiendas sobre construcción de edificios administrativos, efectivamente se encuentran recogidos, también.
Construcción de edificios para la justicia y ampliación de estos edificios están recogidos -como antes ya nos recordaba un portavoz parlamentario de la oposición- en el objetivo básico 1.
1 y en la línea de actuación 1.
1.
1 y siguientes.

En cuanto a las medidas para proveer recursos materiales y de personal para
erradicar la violencia contra las mujeres, en cumplimiento del plan de medidas
para combatir la violencia, así como favorecer la coordinación con la administración central y las corporaciones locales, debo decirle que los centros
residenciales dirigidos a mujeres víctimas de violencia de género, así como los centros Mujer, allí se presta una atención integral a las víctimas de violencia de género, tal y como señala la Ley orgánica 1/2004, de protección integral.
Además, en el foro de la Comunidad Valenciana contra la violencia de género y personas dependientes en el ámbito de la familia, se encuentran representados, entre otros organismos e
instituciones, el gobierno central -a través de la Delegación de Gobierno, para la violencia de género- y las corporaciones locales -a través de la Federación Valenciana de Municipios y Provincias-, con la finalidad de aunar esfuerzos y plantear medidas para combatir esta
lacra social.

Este nuevo plan de medidas del Consell -para combatir la violencia que se ejerce contra las mujeres-, 2010-2013, ha sido elaborado encontrándose pendientes de su aprobación por el Consell.
Este plan, que le digo, incluye una área de coordinación que contempla actuaciones dirigidas a la consecución de la elaboración de protocolos de coordinación tanto con la administración central como con las corporaciones locales.

En cuanto a otras de sus enmiendas, de las enmiendas que proponen, aquellas
referidas al menor y aquellas referidas a la inserción social de los menores, dotar de recursos técnicos, se encuentran recogidos en el objetivo 1.
3, y, asimismo, en el objetivo
4.
1.
Por lo que, en líneas generales, la inmensa mayoría de las enmiendas que han presentado, o bien ya se encuentran recogidas en este
proyecto de presupuesto o deviene imposible recoger los recursos de otras
partidas presupuestarias.

También quería destacar una de las enmiendas que suelen presentar todos los años referida a la Fundación OVSI, la 301 y 302, que, en este caso, la consellera ya les informó en su momento que se había hecho un reajuste importante dentro de esta organización que promueve y promociona el uso de la sociedad de la información, que es pionera en esta práctica, y que -como ya les he dicho en alguna otra intervención de presupuestos- la supresión de la línea «eliminar convenio OVSI- tanto en el capítulo IV como en el capítulo VII, supondría cerrar la fundación y dejar a todas estas personas en el paro, cosa que ustedes conocen
perfectamente, saben cómo realizarlo a la perfección y que, en ningún caso, apoya la promoción y el uso de las nuevas tecnologías en la Comunidad Valenciana, como ustedes pretenden acreditar, que defienden.

En definitiva, señorías, debo reiterarles el rechazo a sus enmiendas por parte del Grupo Popular por
cuanto que no aportan ninguna ventaja o mejora a los servicios a los que
afectan, sino bien al contrario, lo podrían perjudicar o simplemente sus propuestas ya están recogidas en este proyecto de presupuestos.

Por todo ello, vamos a rechazarlas en su conjunto.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Peral.

¿Alguna observació a l'hora de plantejar la votació d'este grup d'esmenes?
Doncs, passem a votar este grup d'esmenes.
Vots a favor de les esmenes?
7.
En contra?
8.

Passem, a continuació, a defensar el grup d'esmenes plantejades per Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias, presidente.

Bien, las enmiendas que presenta Esquerra Unida van en la línea de las valoraciones críticas que hicimos al contenido del presupuesto de justicia para el 2011.
Decíamos que era un presupuesto restrictivo, con un recorte de más del 11%, que no solo agravara la situación de los órganos judiciales en funcionamiento, con una falta ya alarmante de recursos
humanos y materiales y con el estado lamentable de muchas sedes judiciales,
sino que seguirán sin ponerse en marcha parte de esos veintidós juzgados que deberían haberse creado por falta de personal, además de los graves problemas de impago a proveedores que de forma recurrente se
vienen denunciando y que conocemos por los medios de comunicación.

Aparte de la oficina judicial, yo, solamente recordar lo que dijo el juez
decano de Valencia, que «ni está ni se la espera», y, aparte, absolutamente insuficiente el presupuesto para la atención a la justicia juvenil, a la violencia de género, y, por supuesto, al turno de oficio -que luego me referiré.

Por tanto, en función de esas valoraciones hemos presentado enmiendas, que yo ahora defenderé en forma de agrupaciones o paquetes.
Y, en este sentido, entendemos que es
fundamental la puesta en marcha de un programa de rechazado de conductas
abusivas y violentas dirigidas a la adolescencia dentro de la parte de la
violencia contra la juventud y contra la mujer.

La violencia contra la mujer.
Planteamos ampliar la red comarcal de casas de
acogida para mujeres maltratadas; planteamos la dotación de personal propio para los centros de 24 Horas; la educación en valores de respeto y de igualdad, y, en este sentido, presupuestamos
programas de sensibilización contra la violencia de género en los medios de comunicación; planteamos la realización de programas terapéuticos dirigidos a los hijos e hijas de las víctimas atendidas en los centros 24 Horas, que también presupuestamos, y cuyos beneficiarios serían los ayuntamientos.
Y no menos importante en este bloque está el presupuesto para la puesta en marcha de la futura ley de violencia de género de la Comunidad Valenciana que, si no viene con el pan bajo el brazo, poco
se podrá hacer.

Hay otro bloque de enmiendas referidas a la dotación de personal, medios materiales e informáticos para el buen funcionamiento de los juzgados, con los objetivos de la
puesta en marcha de la oficina judicial, de la puesta en marcha de los nuevos
juzgados y de elevar la calidad del trabajo, todo ello para mejorar la eficacia
en el funcionamiento de la administración de la justicia en nuestra comunidad.

En concreto, yo también quiero hacer referencia, porque ya viene repitiéndose año tras año, al estado lamentable de los juzgados de Alcoy.
En la enmienda 324 planteamos
la firma de un convenio entre el Ayuntamiento de Alcoy y La Generalitat, a través de la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas, para la construcción y dotación de los nuevos juzgados de Alcoy, actuando sobre los actuales, rehabilitándolos, ampliándolos o haciéndolos nuevos.
Y, específicamente, me quiero referir al turno de oficio.

Hablamos de pagar a quienes trabajan, evidentemente, pero hablamos de uno de
los pilares básicos del sistema democrático, que es la asistencia jurídica gratuita a quienes no tienen recursos, que hace que todos los ciudadanos y
ciudadanas sean iguales ante la ley.
Y, efectivamente, la prioridad de lo
social es fundamental en épocas de crisis, pero es que, precisamente, la justicia gratuita es una
prioridad dentro del paquete de lo social porque hace que aquellos y aquellas
que no tengan recursos puedan atender a los graves problemas que se derivan de
la situación y, además, agravada por las cuestiones de la crisis que todavía hace que se den, en estos momentos, situaciones más críticas en muchas de las personas.

Por tanto, la enmienda 323 que presentamos, aunque tenga un carácter testimonial por la cantidad numérica que se le ha asignado, en definitiva, lo que viene es a reflejar la
imperiosa necesidad de una dotación presupuestaria que, como viene denunciando el Colegio de Abogados, algunos de
los cuales ya se ven en la obligación de acudir al crédito bancario para pagar el turno de oficio, el turno de sus abogados y
procuradores, pues, como vienen ellos muy bien denunciando, en estos momentos
se debe ya el tercer trimestre, parte del segundo trimestre, y todo ello sube a
635.
000 euros.

Con lo cual, si observamos que en estos momentos la dotación que se da presupuestaria al turno de oficio es de casi dieciséis millones y medio, cuando está siendo estimado ya el turno de oficio en veintidós millones y, además, se debe lo que se debe, y cuando en estos momentos está congelado el turno de oficio desde el 2009, y, en estos momentos, el turno de
oficio es de cuatro millones menos que en el 2008, es evidente que el turno de
oficio con 16,4 millones va a ser imposible que cubra, no solamente el pago de
los atrasos, sino las necesidades que se plantean en estos momentos por el
volumen de trabajo que con la crisis -como antes decía- ha ido aumentando.

Por tanto, ese es un elemento realmente dramático, que en estos momentos está ahí y que, sobre todo, afecta a las personas más desfavorecidas, a los que tienen menos recursos.
Y, por tanto, el Consell y
estos presupuestos se tendrían que plantear, modificar, esta dotación, hacerla y situarla a nivel de lo que en estos momentos se necesita porque es
una prioridad social y, además, es un mandato constitucional.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula, la senyora Roca.

La senyora Roca Castelló:

Bona vesprada.

Gràcies, senyor president.

Señoría, de las enmiendas presentadas por usted en este grupo, de las dieciséis enmiendas, prácticamente casi la mayoría de ellas, ocho en total, van referidas al programa 141.
30, sobre justicia
juvenil y prevención de violencia.
En algunas de ellas quieren ustedes, pues, adicionar o añadir alguna línea nueva de actuación, quizá, porque no han hecho un desarrollo correcto de la lectura del texto, porque éstas se van a rechazar porque ya están en algunas de ellas, o, quizá, no pertenecen a estos programas y están inmersos, o bien en otras líneas presupuestarias de otros programas de la misma Conselleria de Justicia, o,
en otras
consellerias.

Con respecto a la 315, 316, 317, 318, 329, 330, 320 y 321 que, como ya le he
dicho, se refiere a ese programa de justicia juvenil y prevención de la violencia, el programa del área de justicia, destinada a la justicia juvenil y a la prevención de la violencia, está dotado con 38,7 millones de euros con el fin de garantizar la asistencia
continua de menores infractores sujetos a medidas judiciales y de las mujeres víctimas de la violencia de género.

Reclaman ustedes, también, en otra de las enmiendas presentadas, la creación de una red comarcal de casas de acogida de mujeres o de modelos análogos.

En este sentido, he de decirle que se destinan en los presupuestos de este año 1,3 millones de euros para atender las oficinas de atención a las víctimas del delito y los puntos de encuentro familiar gestionadas por la Fundación Favide.
Se trata de la mayor red de gestión pública de España, con 48 oficinas de atención a las víctimas del delito y 18 puntos de encuentro familiar.

En relación a la asistencia a las víctimas de la violencia machista, la atención adecuada a las víctimas exige partir de un enfoque integral con acciones de prevención, sensibilización, investigación y tratamiento individualizado, de ahí que La Generalitat haya elaborado una ley propia de violencia de género con un concepto más amplio de violencia que la que marca la ley estatal.

Evidentemente, lo que ustedes reclaman, con buen juicio desde mi punto de
vista, es dotación y personal para que esta ley pueda llevarse a cabo en condiciones.
No lo dude
usted que así estará, si no, será imposible ponerla en marcha.

Hay otro punto.
.
.
(Rialles) Luego, me explican ustedes cuál es la situación que les produce tanta risa.

El senyor president:

Senyories.

La senyora Roca Castelló:

Yo creo que estamos tratando un tema muy importante, de la Conselleria de
Justicia y Administraciones Públicas, se está tratando con mucha fuerza, y no creo que sea motivo de risa y muchísimo menos el punto que estamos tratando ahora en este momento.
Pero, luego, si
quiere, fuera de este ámbito podemos tratarlo.

Con respecto a la enmienda 323, que ustedes han presentado, hablan de añadir -como usted ha dicho en estos momentos-, pues, una cantidad testimonial para el Consejo Valenciano del Colegio de
Abogados de la Comunidad Valenciana, detrayéndolo de la aplicación económica 227, que es para el buen funcionamiento de la administración de justicia.
Mire, la justicia gratuita está garantizada.

Por lo que respecta al turno de oficio, se mantiene la cantidad prevista
destinada a los colegios de abogados, efectivamente -como usted bien ha nombrado-, 16.
569.
000 euros, y, al Colegio de Procuradores, con 1.
870.
710 euros.
Esto
supone continuar con el esfuerzo conjunto entre los colegios profesionales y la
Conselleria de Justicia para racionalizar y hacer más eficaz la gestión del turno de oficio, pero prevaleciendo siempre en última instancia la justicia gratuita como derecho que tienen los ciudadanos sin
recursos a su defensa en juicio.
He de recordarle, señoría, que frente a esta política del Consell, el ministerio ha reducido en un 10% la partida de justicia
gratuita en los presupuestos generales del estado para este próximo ejercicio.

Con respecto a las enmiendas presentada por ustedes, 327 y 328, que hacen
referencia a reforzar las plantillas de personal aumentando el número de trabajadores y mejorando sus condiciones laborales, quiero comentarle
que este capítulo crece por el esfuerzo inversor de La Generalitat en hacer que nuestra
administración de justicia crezca en unidades judiciales, en edificios modernos y con
procesos de trabajo del siglo XXI.
Tenemos las mejores y más modernas infraestructuras judiciales; Valencia, Castellón y Elche son un referente nacional de eficacia, accesibilidad y sostenibilidad.

Desde que la Comunidad Valenciana asume las competencias en materia de
justicia, se ha hecho un gran esfuerzo para que el personal de nuestros
juzgados y tribunales.
.
.

El senyor president:

Senyora Roca.
.
.

La senyora Roca Castelló:

.
.
.
trabajen en unos espacios que dignifiquen su labor.

Ya no puedo continuar por falta de tiempo.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Roca.

Senyora Huesca.

La senyora Huesca Rodríguez:

Señor presidente, para separar la 321, 322, 325 y 326.

El senyor president:

Vots a favor?
1.
Abstencions?
5.
En contra?
8

Anem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
5.
En contra?
8.

Anem a votar, ara, la secció 07, en el seu conjunt.
Vots a favor?
8.
En contra?
5.

La Agencia de Tecnología, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
5.

Bé, la secció 07, l'hem acabada, senyories.
Anem a donar, doncs això, uns minutets, no molts, eh?
, de descans, mentres se canvien les seues
senyories d'escó i, després, mamprendrem la 08, que és infraestructura i transports.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Secció 08.
Infraestructures i transports, i entitats adscrites

El senyor president:

Senyories, si els pareix a les seues senyories bé, si els pareix a les seues senyories bé, anem a començar la secció 08, que és Infraestructures i Transport.

En primer lloc, li toca defendre les esmenes al Grup Parlamentari Compromís.
I per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Bé.
El Grup Parlamentari Compromís ha presentat una sèrie d'esmenes per a la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
I jo voldria explicar en línies generals, en primer lloc, el que ens ha costat fer les esmenes.

I a nivell dels pressupostos, és una conselleria de les que este any 2011, doncs, vorà molt reduïdes les seves capacitats econòmiques, i les línies que podríem extreure de modificacions pressupostàries que nosaltres considerem que s'han d'abordar, doncs moltes d'elles no han pogut tindre una dotació econòmica perquè.
.
.

El primer que cal tindre clar és que no compartim el global que té esta conselleria.
Ens haguera agradat que esta conselleria tinguera moltíssims més recursos dels que té per a poder abordar coses primordials, urgents, necessàries, que nosaltres, en tot cas, en les esmenes sí que deixem palés a nivell d'objectius.

També, per un altre costat, i amb esta dificultat, de les poques qüestions que se podien extreure diners per a fer modificacions, entenent que s'ha oblidat el Partit Popular de qüestions que creguem que són necessàries, lògicament, s'extreuen de quasi la seva totalitat del capítol II, de despeses de funcionament, o d'assistències tècniques.
I lògicament.
.
.
No amb voluntat de suprimir a zero estos capítols, però almenys sí amb voluntat de poder agafar diners d'algun tipus de capítol, perquè el que sí que no volíem fer era tocar altres actuacions, que sí que creguem que també són fonamentals i que sí que apareixen en la Conselleria d'Infraestructures i Transport.

Deixant clar açò, que és, bé, la dificultat general que marca la Conselleria d'Infraestructures i Transport, nosaltres, en el programa d'energia, hem vullgut donar una visió dels objectius que creem que deurien ser primordials per a la conselleria, com,
per exemple, l'elaboració d'un pla valencià d'energies que tinga com a objectiu la reducció d'emissions.
.
.
És a dir, un estudi sobre les conseqüències respecte al canvi climàtic, un estudi sobre les possibilitats de les energies netes, i totes elles en
este objectiu tan fonamental, que és la reducció d'emissions.
I creguem que és una de les mancances d'esta conselleria.

Al mateix moment, una planificació a nivell de comissió tècnica sobre la implantació del pla eòlic en el nostre territori, sobretot en el vessant de les problemàtiques que.
.
.
, bé, que està patint respecte a demandes judicials i demandes ciutadanes que han sorgit amb
el que nosaltres entenem que és una mala planificació, tocant límits de la legalitat del que està desenvolupant el Partit Popular sobre això.
O altra també al voltant de l'energia.
.
.
, que deu ser la prohibició d'ubicació de magatzems nuclears en el territori valencià com a un objectiu també a incloure en els pressupostos.

En l'apartat del programa d'infraestructures de carreteres, també a nivell d'objectius, doncs, hi ha un llistat de qüestions que també pensem que han sigut obviades per part del Partit Popular en estos
pressupostos, com puga ser, per exemple, la gestió, enfront de l'administració, de l'alliberament del peatge AP-7 de la Comunitat Valenciana, una de les qüestions que en un moment donat, en el ple, fins i tot el govern del Partit
Popular, en boca del president Camps, va donar el vistiplau a açò.
I creguem que és una demanda com a objectiu que ha de constar.

O diferents redaccions de projectes, com puga ser, per exemple, la variant de
la Font de la Figuera, la variant de Teresa, el desviament del casc urbà de Villar del Arzobispo perquè no transiten pel centre d'aquest municipi la maquinària pesant, que és el que passa actualment.
O altres qüestions, com per exemple unions entre Mislata i Quart de Poblet i Xirivella amb
València, creant una xarxa intercomarcal que possibilite les dificultats dels
accessos.
L'aïllament acústic amb determinades carreteres que se posen com a exemple, com per exemple les
que passen pel municipi de Burjassot, la ronda nord, la que unix les
universitats, etcètera, etcètera.

Altres de les qüestions que fem en estos pressupostos i que vostés voran, són diferents partides, que el que vénen és: la dotació econòmica que el Partit Popular any rere any està pressupostant en determinades actuacions en infraestructures, de noves
infraestructures, o d'adaptacions de les que existeixen.
.
.
Nosaltres no entenem per què any rere any se posa la mateixa dotació econòmica, a més amb un grosso que poguera ser un pressupost adequat, però que per a l'any 2011, o l'any eixe que se pensa abordar, és una quantitat molt mínima.
Doncs reconduïm esta situació, li donem una dotació per a l'any que se suposa que se va a començar a executar eixes obres i li donem una dotació acord amb la urgència d'abordar estes noves infraestructures.

Com vostés voran, hi han moltes de les actuacions que estan contemplades en els
pressupostos, que el que fan és justament açò.

Altres qüestions, per exemple, en infraestructures de carreteres, hi ha també una quantitat d'objectius sense cost econòmic per estes dificultats que tenim en els pressupostos, com puguen ser impulsar
les connexions amb els aeroports, i posem els aeroports valencians com a
exemples del que deurien ser la connexió ferroviària amb les principals ciutats on estan estos aeroports.
O creació de línies llançadores dels mateixos cap a municipis limítrofs a estos aeroports.

A més, volem crear l'ens públic metropolità de les grans ciutats de més de 300.
000 habitants, o aquells que encara no tenen este ens metropolità, com puga se la ciutat d'Elx.

Volem també diferents soterraments de línies ferroviàries al seu pas per nuclis poblacions, és a dir, que s'aborde per part de l'administració l'impuls cap al soterrament d'estes línies.
Nosaltres entenem que és imprescindible, i és una de les mancances que veiem en els pressupostos de La Generalitat.

O estudis de diferents línies que falten, com puguen ser Alcoi-Alacant o la connexió amb les comarques de les marines amb els diferents nuclis de població més grans, ja siga per sud a Alacant o per nord a València.

Altres de les qüestions que se plantegen són demandes històriques, que també creguem que no solament passa per la responsabilitat del govern central assumir
la part de competències que li competixen, valga la redundància, sinó també el govern valencià deuria fer, almenys, un ullet en estos pressupostos.
Per exemple, l'execució de la línia Dénia-Oliva-Gandia, i esta sí que amb una dotació econòmica.
És una de les que ens hem pogut permetre el luxe de buscar diners perquè quede clar en una línia determinada, perquè entenem que és una demanda històrica i que en açò el govern valencià no pot mirar cap a altre costat, quan de fet fins i tot els seus representants
públics han sortir al carrer manifestant-se amb els veïns i veïnes d'estes poblacions que demanden aquesta reivindicació tan necessària.

Altres de les qüestions són, per exemple, la que competix a les diferents cobertures en les línies que connecten els centres industrials, els polígons industrials o els municipis on són zones molt industrialitzades, i que entenem que cal fer un estudi d'una xarxa que connecte aquests municipis amb la resta per a fer una oferta
transport públic necessari, urgent.
I que donaria una prestació d'un servei molt important cap a la ciutadania: faria que el trànsit rodat es reduïra mitjançant este transport públic, abaratiria els costos que tenen d'assumir les persones que es desplacen a estos llocs de treball i, a més, aprofitaria, i molt, per a este objectiu que comentàvem al principi, que era la reducció d'emissions.

A més, demanem diferents actuacions de la seguretat d'este tipus de transport públic, no solament el que competix al transport via autobús o fins i tot l'adequació pels municipis del transport.
.
.
, la mobilitat bicicleta, sinó també el que tots coneguem com a un problema enquistat del govern valencià, i és assumir les responsabilitats de la seguretat de la xarxa de tramvia i de
metro.

I altres qüestions són negociacions que ha de fer La Generalitat amb el govern estatal per a assumir
la gestió de diferents organismes i de diferents serveis que nosaltres entenem que
millorarien, i molt, si fóra La Generalitat qui ho gestionara.
I a més, entenem que és una qüestió de responsabilitat política, com puga ser, ja dic, la gestió de la xarxa de rodalies i de trens regionals.
I a més, un intent de negociar amb l'estat la participació de La Generalitat en els aeroports d'esta comunitat.

En qüestió de ports i costes, nosaltres demanem, a més, una línia, i esta sí que té dotació econòmica de 3 milions d'euros, de regeneració de platges del litoral.
I si bé podria semblar un codi que va més d'acord a medi ambient, nosaltres entenem que és justament ací.
.
.
, i té competències suficients la conselleria d'infraestructures, i en el programa d'infraestructures de ports, aeroports i costes, per a poder desenvolupar aquesta
regeneració de platges del litoral tan fonamental per a una bona infraestructures d'elles i bon sosteniment d'aquestes platges tan castigades i tan.
.
.
molt plenes i molt saturades.

I bàsicament són les esmenes que presentem, ja dic, la majoria d'objectius, algunes d'elles amb dotació econòmica, algunes d'elles redirigir els objectius ja plantejats en el programa, i amb esta
impossibilitat de menejar econòmicament les nostres idees.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
i les nostres aportacions.

Amb eixa voluntat, esperem, doncs, comptar amb el suport de la resta de grups
parlamentaris.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Ferraro.

El senyor Ferraro Sebastiá:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Mollà, en primer lloc, jo volia remarcar que en el cost total que té la conselleria hauria d'incloure, en els criteris de valoració, el valor disponible per la mateixa conselleria i, a més, les empreses públiques, que és el que fa el pressupost consolidat de la conselleria.

I, per descomptat, també s'ha d'incloure, en la meua opinió, les inversions que se van a produir en l'any 2011 a través del pla Confiança, així com altres formes de gestió i finançament, que ja sé que vostés no compartixen, però que el Consell, amb el suport d'este Grup Parlamentari Popular, continuarà utilitzant dins de les vies previstes en la llei, tal com també es realitza a tota Europa i en el món desenrotllat.

De fet, senyories, el president de La Generalitat ja va anunciar en l'últim debat de política general l'elaboració d'un pla extraordinari d'inversions per a obres de carreteres i de transport, per mitjà de fórmules de col·laboració privades, per un import de 2.
000 milions d'euros fins a l'any 2014.

Per la qual cosa, ja els anuncie que no anem a acceptar les esmenes que vostés han presentat als programes 513.
10, 513.
20 i 514.
10, de supressió de la utilització d'altres formes de gestió i finançament de la construcció d'infraestructures.

En definitiva, quant a inversions de la Conselleria d'Infraestructures i Transport, junt a les seus empreses públiques, invertirà 377,1 milions d'euros en carreteres, infraestructures de carreteres, infraestructures del
transport, metro, Tram d'Alacant i Tram de la Plana, ports, aeroports i costes i en energia.

A això cal afegir els 260 milions d'euros d'actuacions del pla Confiança en vigor, que s'executaran en l'any 2011.
Amb tot això arribem a un total d'inversions per al 2011 de 637,1 milions d'euros, més el que puga correspondre dels 2.
000 milions d'euros del nou pla extraordinari d'inversions fins al 2012, anunciat pel president de La Generalitat.

La veritat, senyories, és que, donada la situació actual de l'economia, de les necessitats socials del nostre territori que els pressupostos
de La Generalitat atenen de manera prioritària, no està gens mal la previsió d'inversions en matèria d'infraestructures i transports, i passant, concretament, a les esmenes, senyora
Mollà, tenim que vostés han presentat un total de 57 esmenes a la secció 08 de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
La majoria de les esmenes, 47, que presenten, es
referixen a actuacions que ja van ser objecte d'esmenes del Compromís en anys anteriors.

Territorialment crida l'atenció el fet que hi haja 9 esmenes que afecten actuacions en el municipi de Llíria, 4 en (inintel·ligible) .
.
.
 Almassora i 3 esmenes a l'Alcora i Vila-real.
En una gran majoria d'actuacions que sol·liciten, sobretot del programa d'arquitectura 431.
10, el seu impuls són competències municipals i la conselleria no pot actuar-hi si no en té coneiximent.
En prou casos, Compromís ha plantejat afegir actuacions concretes en la fitxa FP4, que és la que arreplega la problemàtica sobre la qual s'actua, els objectius bàsics i les principals línies d'actuació per a assolir els seus objectius.

A este respecte, cal recordar que la problemàtica, els objectius bàsics i les principals línies per a aconseguir-los, estan redactats d'una manera genèrica, sense descendir a actuacions concretes, excepte en algun cas molt
particular de gran calat.
Per tant, no hi ha raó a incloure entre les principals línies d'actuació actuacions tan específiques com les que s'arrepleguen en les seues esmenes, senyora Mollà.

D'altra banda, en molts casos, les dites esmenes no seguixen una tècnica pressupostària correcta, perquè pretenen incloure en el pressupost via fitxa FP4 accions que implicarien noves
inversions sense assignar-los un cost individual, sense plantejar esmenes específiques en la fitxa FP6 i sense dir quines partides haurien de reduir-se per a
compensar eixos costos que necessàriament s'haurien d'afegir.

Afegir que, com hem repetit debat darrere debat de pressupostos, no és este (inintel·ligible) .
.
.
on s'han d'impulsar actuacions precises bé de tipus estatal o inclús autonòmic sense concretar el seu import.
El reglament de Les Corts facilita mitjans
perquè durant tota la legislatura es puguen presentar proposicions no de llei o altres
iniciatives en este sentit.

Així mateix, Compromís planteja un cert nombre d'esmenes com de modificació, quan el que fa és afegir actuacions noves no previstes en el projecte de pressupostos, per la
qual cosa, les dites esmenes haurien de ser d'addició i no de modificació.

Quant a les baixes, Compromís ha proposat que en tots els programes de la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
.
.
, un total de 24 esmenes en baixa en el capítol II del programa 513.
10, «Infraestructures de carreteres», per un import global de 12.
730.
000 euros.

Este capítol II té una dotació de 19.
895.
390 euros, dels quals, 16.
078.
410 euros es destinen al pagament de l'anualitat de 2011 de les concessions de carreteres en peatge en ombra, que
cobrix el pagament del peatge per l'ús per part de tots els ciutadans d'una infraestructura en servici com és la CV-35, que és l'autovia de Llíria.

Per tant, si com a conseqüència de l'acceptació d'una o més esmenes es disminuiria esta última partida, La Generalitat estaria incomplint els seus compromisos
contractuals adquirits amb la concessionària.
I si es disminuiria la resta de partides del capítol II, s'estaria deixant sense contingut econòmic bona part d'aquelles, la qual cosa no és viable, perquè incidiria negativament en el funcionament ordinari del programa.

Així mateix, vostés han proposat un total de 5 esmenes en baixa en el capítol II del programa 511.
10, «Direcció i servicis generals», per un import global d'1.
100.
000 euros.
A este respecte, cal dir que l'anualitat de 2011 del capítol II del dit programa és de 2.
429.
220 euros, de manera que l'aprovació d'estes baixes suposaria retallar quasi un 50% la dita quantitat i farien
inassumibles gastos que cal afrontar amb càrrec a esta partida, ja disminuïda respecte als pressupostos de 2010.

Així, doncs, el criteri general, senyora Mollà, és rebutjar totes les esmenes.
No obstant, hi ha una esmena, la número 378, sobre la ronda sud-oest de Vila-real, actuació que coincidix amb una esmena realitzada pel Grup Parlamentari Popular, la número 420, per la qual cosa suggerim al grup Compromís que accepte l'esmena del Grup Parlamentari Popular i no mantinga per al ple la seua esmena
378.

De la mateixa manera, i sense tractar d'immiscir-nos en la seua llibertat d'actuar com consideren convenient, els permetem suggerir-los igualment el no
manteniment de la seua esmena 387, que parla només d'inclusió en la fitxa FP4, perquè en la mateixa esmena 420 del Grup Parlamentari Popular s'inclou també dotació per a la carretera Benicarló-Peñíscola (inintel·ligible) .
.
.
de l'esmena de vostés.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Anem, doncs, a passar a votar este grup d'esmenes.
¿Alguna observació a fer?
.
.
.
Sí, senyor Signes, diga.

El senyor Signes Núñez:

Sí, el meu grup voldria que se separaren la 340, la 352 i la 364.

El senyor president:

Doncs, anem a votar en primer lloc la 340, 352 i 364.
¿Vots a favor?
1.
¿Abstencions?
¿En contra?
14.

Passem a votar la resta d'esmenes.
¿Vots a favor?
7.
¿En contra?
8.

Passarem, doncs, ara, a debatre les esmenes presentades pel Grup Parlamentari
Socialista.
Té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, gràcies, president.

Senyories, m'agradaria començar esta intervenció d'una forma diferent a com la vaig començar el 9 de desembre de l'any passat en esta mateixa comissió, però no m'és possible.
Estos pressupostos són igual o més irreals, endeutats i ineficaços que els pressupostos de 2010.

Si el pressupost de la Conselleria d'Infraestructures de 2010 va disminuir un 16,5% respecte al de 2009, este any el
retall és del 36% respecte al del 2010.
Les inversions reals, capítol VI, que ja havia baixat dels 247 milions de 2009 als 172 de 2010, en 2011 es
quedaran en 163 milions d'euros.

Les transferències de capital, capítol VII, baixen dels 126,4 milions de 2010 als 29,4 milions de 2011, una
disminució dels 76,8%.
I tot això conduïx que esta secció 8.
.
.
, que esta conselleria haja passat de suposar un miserable 2,9% respecte
del pressupost global de La Generalitat en 2010 a un més que miserable 2,2% en este any 2011.

Les empreses públiques, ferrocarrils i GTP.
.
.
, Ferrocarrils de la Generalitat i l'ens gestor, disminuïxen el seu capítol d'inversions el 69 i el 44%, respectivament.
En el programa d'arquitectura, en este pressupost desapareixen 10 actuacions, i les que continuen
consignades, patixen una disminució de consignació de 21 milions respecte a allò que en 2010 es preveïa consignar per a 2011.

En carreteres, el panorama és desolador.
En 2011 desapareixen un total de 51 projectes que figuraven en 2010
i les que continuen són carreteres ja finalitzades o a punt de finalitzar que cal pagar, però que, amb les consignacions reflectides, falten encara 45,6 milions d'euros per a poder liquidar-les.

En el programa d'infraestructures del transport, del pressupost de 2011 desapareixen 31 projectes
de ferrocarril, metro o Tram.
En este programa de transports, la província d'Alacant, senyories, no rep ni un sol euro per a noves actuacions; la província de Castelló, 4,6 milions, és a dir, menys del que costaran els sobrecostos de l'aeroport de Castelló; i la província de València, 35 milions d'euros.

Senyories, estes són les credencials amb què Camps i el Partit Popular rebran l'AVE el pròxim dissabte.
El meu grup ha presentat a esta secció vint esmenes que inclouen 379 noves actuacions que mouen 18,2 milions.
El
problema, senyories, del Partit Popular, no està en que nosaltres proposem unes actuacions alternatives a les que vostés pressuposten, saben que el problema és, com he explicat, que el pressupost de la conselleria, raquític, fa que les actuacions que vostés consignen no són les que calen per al compliment dels plans, protocols, programes, compromisos
i necessitats d'infraestructures que té la Comunitat Valenciana.

Proposem 28 actuacions en nuclis historicoartístics i 71 actuacions en noves infraestructures i equipament urbà que no apareixen al pressupost i a les quals destinem 3,5 milions per a
iniciar-les a través dels corresponents estudis, projectes, convenis o actuacions de baix cost econòmic.

Al programa d'infraestructures de carreteres, proposem 188 noves actuacions.
En la seua major
part, actuacions no executades del PIE 2004-2010, del protocol de carreteres
2005-2010, del segon pla de carreteres de la Comunitat Valenciana no incloses
al PIE ni al protocol, i altres actuacions que han estat pressupostades en
algun moment i que han desaparegut o són necessàries en opinió dels ajuntaments afectats.
En este programa proposem, un any més, la consignació per a iniciar els estudis a través d'un conveni amb l'Institut de Trànsit i Seguretat Vial de la Universitat de València per a l'elaboració de plans especials per a lluitar contra els accidents en carretera i per a la
seguretat vial dels motoristes.

A estes actuacions destinem 8,03 milions d'euros, que possibilitarien posar en les vies d'execució tots estos projectes a què m'he referit.
Al programa d'infraestructures de transport, proposem consignació per a iniciar 54 noves infraestructures ferroviàries i del transport pressupostades i no iniciades del pressupost d'este 2010, que, estant en estos pressupostos, han caigut dels de 2011.
En esta
situació es troben 31 projectes.
O altres que estant al PIE 2004-2010 no han estat
executades.

Senyories, del Pla de rodalies de la Comunitat Valenciana presentat el darrer
mes d'abril per Foment i La Generalitat, a esta última, La Generalitat, li corresponen 513 milions en actuacions del tren de la
costa, en concret del tram Dénia-Alacant, que és el que correspon a La Generalitat, i 30 milions en l'adequació de la línia Xàtiva-Alcoi, en concret, l'execució del tram comprés enter Bellús-Benigànim i Montaverner, a més de les estacions d'Ontinyent i Albaida.
De tots estos compromisos, al pressupost de 2011 solament
figura una consignació d'1,3 milions per a l'estació d'Albaida, i és per això que proposem la inclusió de dos subprojectes específics per a que La Generalitat comence a actuar en estes dos línies tan necessàries, tal i com Foment ja ha fet al pressupost del pròxim any, de 2011, i el desglossament d'actuacions i consignacions del qual ja vàrem tindre ocasió d'explicar d'una forma detallada en la darrera comissió d'obres públiques del dia 9 de desembre.

L'extensió del TVRCas en la regió metropolitana de Castelló i la seua extensió als eixos nord i sud, contemplada als PIE 2004-2010 i 2010-2020, és un altre incompliment que exigim a través d'esmena.
Al programa d'ordenació i coordinació del transport terrestre i logística, exigim l'aprovació de la llei ferroviària de la Comunitat Valenciana i la creació de l'agència valenciana de seguretat dels sistemes de transport, les dos dimanants de la
comissió d'investigació de l'accident de metro i que, malgrat les múltiples promeses de dos consellers que han passat des d'aleshores fins ara, a dia de hui encara no han vist la seua llum.

També demanem l'elaboració de la llei de ports de la Comunitat Valenciana, compromesa en estes Corts el 17
de juliol de 2003 per l'aleshores conseller competent en la matèria, i instar el Consell que la presentara en 2008 en un acord unànime de tots els grups que, dos anys després, encara no s'ha complit.

Demanem també els plans d'acció territorial de ports, una volta més, i costes de La Generalitat, així com 8 actuacions, 5 d'elles individuals i concretes i unes altres 3 tendents al compliment de les
actuacions compromeses al PIE a les costes valencianes per a la regeneració, defensa i manteniment de la costa.
També actuacions compromeses al PIE en els ports de gestió directa de La Generalitat, i exigim també un conveni amb els ajuntaments afectats de la comarca de la Plana Baixa per a
la regeneració amb sorra de les seues platges.

En l'empresa pública Ferrocarrils, demanem amb objectius la millora del servei nocturn de
Ferrocarrils de la Generalitat així com de caps de setmana i festius.
Demanem la posada en marxa del Limón Exprés, l'ampliació del servei del Transnochador i una actuació integral una volta més en la línia 1 del metro, per a seguir millorant les seues condicions de seguretat, així com d'increment de freqüències i millora de temps de viatge.
Perquè, senyories, a partir del pròxim diumenge, li costarà a un estudiant d'Alberic o Castelló de la Ribera més temps d'arribar a la universitat des del seu poble que a un usuari de l'AVE fer el trajecte València-Madrid.

A l'apartat d'objectius del GTP exigim un compromís clar d'execució de les actuacions de ferrocarril, metro i Tram compromeses al nou PIE 2010-2020
i que, amb les consignacions del seu primer any de vigència, ja comencen a admetre que no van a poder complir-lo per insuficients.
El
mateix passa amb la resta d'infraestructures del PIE com carreteres, logística, energia, costes, etcètera, etcètera.

També exigim a l'Agència Valenciana de l'Energia una agilització en el compliment del Pla eòlic valencià i l'inici, com deia abans, del compliment dels compromisos adquirits en el PIE
2010-2020 en matèria d'energies renovables.

Per acabar, anunciar que no anem a votar en contra de cap de les esmenes
presentades pel Grup Popular.
Però el que sí que vull deixar clar és que aquella que fa referència, aquella esmena del Grup Popular que fa referència a dotar pressupostàriament la ronda sud-oest de Vila-real, la carretera Peníscola-Benicarló, el pont sobre el riu Millars en Ribesalbes i la millora de l'accés a Peníscola no pot ser a costa d'eliminar el nou pont sobre el Bergantes en Zorita.
President, si em permet, té relació amb les nostres esmenes.
I a d'això ens abstindrem.
Però he de dir-los que vostés tenen, senyories, l'oportunitat de votar favorablement eixes quatre actuacions en què nosaltres anem a abstindre'ns, perquè són actuacions que nosaltres portem en les nostres esmenes i, per tant, vostés poden tindre l'oportunitat de votar a favor d'elles.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Anem a donar la paraula al senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo me veig en l'obligació de començar la intervenció d'una manera que no esperava.
I ha arribat el moment de parlar de les esmenes del
Grup Parlamentari Popular que és en un altre moment en esta comissió d'ací uns minuts.
Però sí evidenciar que les esmenes que ha presentat el Grup Parlamentari Socialista l'únic que manifesten és un clar divorci d'un projecte polític amb la societat valenciana; unes esmenes que no responen a les demandes i a
les necessitats dels ciutadans i que única i exclusivament reflectixen una labor continuada i equivocada al llarg dels
últim exercicis pressupostaris repetint, reivindicant i allunyant-se dels
problemes dels ciutadans, que per desgràcia existixen i requerixen de solucions per part del govern.

Molt poquetes esmenes, molt poquetes esmenes i molt incoherents.
S'ha parlat d'una quantitat, a mi m'eixien 349 actuacions, però dóna igual que siguen 349 que 389, i una quantitat de milions d'euros irrisòria.
Si algú creu que se pot sostindre invertir en 350 actuacions al conjunt de la Comunitat
Valenciana amb menys de 19 milions d'euros, l'únic que està fent és enganyant els ciutadans i no donant resposta a les necessitats d'inversions en cadascun dels municipis.

Per tant, la primera reflexió que faig és: si d'al voltant de 600 milions consolidats que té el pressupost, en este cas la secció 8 que afecta a la Conselleria d'Infraestructura, estem parlant que menys de 19 milions d'euros és l'aposta que el Grup Socialista o la capacitat que té de modificar, d'influir o de tindre alternatives a este pressupost, està deixant ben clar que d'alternativa no en té ninguna.

Té sis esmenes, que ara entrarem una a una a detallar-les, perquè jo crec que esta part del debat és la de parlar de l'esmena concreta amb noms i cognoms on l'únic que està fent-nos jo crec que la 388, la que parla en este cas de les actuacions d'arquitectura, està fent un repàs molt poc actualitzat on lògicament se plantegen fer actuacions que ja estan executades en estos moments,
com puga ser la urbanització de la plaça Luis Foglietti en Alacant o com puga ser la urbanització de l'antiga explanada del ferrocarril d'Alcoi o l'Assegurada, el Museu d'Art Contemporani d'Alacant.

Altres obres se troben en execució en estos moments, com és el convent de San Francesc en Viver o la rehabilitació de l'edifici Labradores número 15, d'Alacant.
Unes altres estan desenrotllant-se, a través de les actuacions particulars en el pressupost del pla RIVA o del pla RACHA,
lluny en què de les 28 actuacions en la gran majoria el que puga quedar per fer-se o per
iniciar no n'hi han reivindicacions ni demandes per part dels ajuntaments afectats.

En la 389, que també parla d'arquitectura, i ha parlat de 71 actuacions, mos trobem en el mateix.
Estem
parlant que hui el Grup Parlamentari Socialista ve a demanar-mos actuacions d'obres que estan acabades, ja acabades.
I hi ha exemples molt clars, com puga ser
la urbanització de la plaça Major i Miguel Hernández de Carcaixent, que crec que hi ha persones amb coneixement de causa que
estan en esta comissió i ho coneixen perfectament.
Altres estan ja en els plans d'inversions productives, com la reurbanització del barri del Raval, la segona fase en Cocentaina.
Altres obres estan ja
adjudicades, com la casa consistorial d'Alfarp o en licitació, com l'ampliació del centre 14 d'Alacant.
I altres no corresponen als programes d'arquitectura, com puga ser la ciutat de la justícia, el palau de congressos o la torre de comunicacions d'Alacant.

Això què està evidenciant?
Una falta de rigor, de rigor i de serietat en les esmenes i en el
treball de l'oposició.
I això és una llàstima, perquè això produïx el que he dit al principi, eixe divorci en este cas entre el grup majoritari
de l'oposició i la societat, en la qual no se li servix ni de causa per a poder arribar ací demandes que algunes puguen ser justes i necessàries, no servix ni per a això.

I, lògicament, l'única manera de compensar en este cas els canvis econòmics és basant-se en que La Generalitat incomplisca els compromisos econòmics adquirits en obres i en infraestructures que s'han fet i que hui els ciutadans estan podent disfrutar d'una manera clara.
Perquè, clar, jo m'imagine que la CV-35, l'autovia de Llíria, segons el Grup Parlamentari Socialista no se deuen de complir les
obligacions de pagament que l'administració té ja fruit del que estem veient en estes esmenes.

Però vosté parla en la 391, una esmena important que parla de carreteres, en la qual
parlen d'al voltant de 187 actuacions i li dediquen 8 milions d'euros, 8 milions d'euros.
És que és una falta de serietat tremenda dir que vostés volen impulsar 187 projectes en estos moments amb 8 milions d'euros, quan saben que això és impossible de fer.
I damunt fan una mescla, un totum revolutum, en eixe sentit de dir.
.
.
Aprofitar la faena de tres anys del corta y pega, clar, és molt fàcil.
En compte de posar-se a treballar i fer les esmenes que toquen i les que un
crega de manera convençuda que s'han de fer.

Vosté en la mateixa esmena mos parla d'actuacions en infraestructures viàries compromeses amb el PIE 2010-2020, junt amb actuacions específiques del mateix PIE.
Mos demana que s'execute tot el PIE i després que se facen algunes en concret.
Vostés estan incloent en les demandes actuacions de competència estatal, com la via parc en la nacional 332, San Fulgencio-Guardamar.
Estan
fent errors importants, com és identificar la CV-95, en este cas en el trajecte Orihuela-Torrevieja, que és el correcte, i Orihuela-Guardarmar, que no és el correcte.

Vostés repleguen ací actuacions que ja estan en execució, com són els accessos a l'hospital comarcal de Dénia.
Vostés repleguen ací actuacions ja licitades, la ronda nord de Biar.
Vostés repleguen ací actuacions incloses en este projecte de pressuposts, com és el nou pont sobre el riu Bergante en Zorita.
I així podria estar parlant-los d'actuació i actuació, la qual cosa demostra la falta de rigor que tenen estes esmenes, que no venen
a demostrar res més que, lògicament, la falta d'un projecte alternatiu o distint al que volíem dir.

I vosté ha parlat d'una, en este cas la 393, la importància de la norma tècnica en este cas, sobre les mesures de protecció per a lluitar contra els accidents de carretera i la seguretat vial dels
motoristes.
Mire, la Conselleria d'Infraestructures ja ha redactat la norma tècnica sobre les mesures de protecció dels usuaris de les motocicletes en la Comunitat Valenciana.
I ho ha fet en col·laboració amb totes les entitats interessades.
Per tant, és innecessària la subscripció del conveni que vosté vol que se faça concretament amb la Universitat de València.
Eixa labor ja s'ha fet.
Per tant, li dic, eixes qüestions concretes i puntuals els departaments de l'administració, i en este cas de la conselleria corresponent, ja han treballat en eixa direcció.

Però vosté mos parla d'unes altres inversions, en este cas en la 394, en tot allò relatiu a transports, on la majoria de les actuacions que vosté replega en esta esmena ja estan o planificades o estan duent-se a cap per la
mateixa conselleria.
La redacció de l'esmena és absolutament imprecisa.
I fa una sèrie de subprojectes que vosté intenta incloure on té una llarga llista d'actuacions sense diferències per a res entre el que són estudis a realitzar, els projectes que s'han de fer, si són projectes d'execució, si són projectes bàsics.
I, dins del mateix subprojecte, hi ha una sèrie d'errors que menciona vosté obres que estan o fent-se en estos moments o ja estan acabades.
Els passos
inferiors dels accessos a la Universitat d'Alacant; la connexió del campus Riu Sec en la carretera de Borriol; l'adquisició de trens nous per a les línies de Metrovalència i Alacant, per part de Ferrocarrils de La Generalitat; la supressió dels passos a nivell C8 i C9 en Carlet o la millora de la mobilitat urbana en
Alzira.
I així podria anar parlant-li de totes estes obres.

Clar que n'hi han diners, i vosté ha dit que n'hi havia 1.
500.
000 destinats per al compliment del protocol firmat entre el
Ministeri de Foment i la conselleria per a les rodalies.
Mire, hi ha un milió i mig amb noms i cognoms.
Està l'estació d'Albaida, un dels compromisos que n'hi ha.
Però n'hi ha el triple, el triple, -li ho recorde- que té el govern d'Espanya per al mateix, que dedica 500.
000 euros amb la diferència que en un la Generalitat valenciana ha d'aportar més de 500 milions i, l'altre, el Govern d'Espanya 3.
400 milions d'euros.

I li podria continuar contant les esmenes que vostés hui han presentat ací com demostren clarament que el que vosté han hui fet o han presentat al llarg d'estos dies no respon per a res a les necessitats que té la Comunitat Valenciana.
Han fet un corta y pega, no han tingut temps, se dedicaven a altres coses.
Han plagat d'errors tècnics i concrets les esmenes amb les quanties de diners, amb projectes que estan
executant-se o amb obres acabades.
I això l'únic que demostra és que la base de dades amb la qual vostés treballen, pel motiu que siga, està molt antiquada.
I els ho hem de fer vore, els ho hem de fer vore, perquè és un bon moment ací per a poder esmenar i fer coses que servisquen de veritat.

L'esmena 400, que fa referència a les actuacions en els ports, lògicament, ni els diners de les baixes i les altres coincidixen, el que tècnicament complica les esmenes.
L'avantprojecte de llei de ports ja està aprovat.
El PIE 2010-2020, que està acabat de presentar, constituïx el marc actual on els ports i costes s'ha d'actuar.
Per tant, els plans d'acció territorial de ports i costes no fan falta i vostés continuen en els mateixos blocs d'esta esmena 400 mesclant les actuacions específiques junt amb les actuacions genèriques.

Senyories en la 401 les 11 actuacions específiques que vosté presenta continuen en la mateixa tònica que al llarg de totes les esmenes, no estan ni territorialitzades i no
estan quantificats els diners que s'han de destinar a cada una de les obres.
Els dóna exactament igual els diners que s'hagen de destinar a una o a l'altra.
Però més conceptes: infraestructures, recuperació integral, regeneració.
Algunes actuacions, que vostés en la 401 sobre costes, presenten ja estan acabades, com és el passeig de Vista Alegre de Torrevieja o el parc litoral de l'Arbre del Gos de l'Albufera.
És que algú els ha d'explicar que eixes obres ja estan; és que algú ha d'anar a vore eixes coses.
Hi ha altres actuacions, com la via verda de la Ribera
a la Costera o el tram de la Pobla Llarga de Xàtiva o el cinturó verd d'Alacant que no tenen cap relació.
.
.

El senyor president:

Senyor Serra.
.
.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
amb este programa.

Senyor president, acabe immediatament.

Per tant, per tot allò que he dit esmena a esmena, li dic que anem a rebutjar estes esmenes, que no
reflectixen una vegada més que el divorci total i absolut del Grup Socialista amb la societat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

Anem a passar, doncs, a votar este bloc d'esmenes.
Alguna observació a fer?
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passarem, a continuació, a debatre el grup d'esmenes presentades per Esquerra Unida.
Té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Gracias, presidente.

Bien, pues, Esquerra Unida, en repetidas ocasiones, venimos poniendo en cuestión las políticas de infraestructura y de transporte del Consell, su apuesta por las
carreteras, por las grandes obras -en vez de promover una red eficiente de transporte público y de proximidad-, que dan prioridad al coche, como elemento de transporte.
Y, al final, es la
opción menos rentable económicamente y la de mayor impacto medioambiental.
Y hay que recordar -como venimos, en diversas comisiones, repitiendo en los últimos tiempos- que las emisiones de CO
2 y su incidencia negativa en el cambio climático es una asignatura transversal que debería ser contemplada, también, en estos presupuestos.

Y más allá de los tranvías u opciones semejantes, que se circunscriben a las áreas metropolitanas de algunas de nuestras grandes ciudades -como es el metro y el tranvía, en Valencia, y el Tram de Alicante y Castellón-, y con limitaciones, la acción del Consell por vertebrar el territorio, por articular el interior del país, es prácticamente inexistente.

Las enmiendas de Esquerra Unida dan prioridad a estos objetivos, especialmente,
a través de la opción del ferrocarril -como alternativa de transporte público más sostenible, eficiente y de evidente rentabilidad social-, al igual que por el mantenimiento de su titularidad y su gestión públicas.

Nuestras enmiendas dicen, igualmente, no a la financiación privada de las mismas.
Es decir, queremos que la vía de la financiación conjunta, público-privada, mantenga un carácter excepcional y no sea un coladero, como algunos pretenden, para volver a
hacer negocio con lo que se prevé que puedan ser elementos de impulso económico; y que, realmente, pueda generar que la planificación del desarrollo de las infraestructuras tenga mucho que ver con los intereses
de compañías privadas que quisieran financiar infraestructuras de comunicación.

Así que, las enmiendas que presentamos.
.
.
, me referiré a algunas de ellas por bloques.

El tren Dénia-Alacant, que venimos repitiéndolo, año tras año, en los sucesivos presupuestos, que cerraría el corredor ferroviario de la costa, es evidente que la utilidad social y la
propia rentabilidad de esta red se garantizarían por los 300.
000 ciudadanos y ciudadanas a los que daría servicio; que es verdad que ya hay un acuerdo de todos los ayuntamientos de la
zona para esto, que es verdad que hay unos compromisos presupuestados.
Pero está ahí y esto no se inicia.
No se inicia cuando, realmente, es más que rentable y además útil, socialmente, esta comunicación.

Y, por otra parte, el tren Alcoi-Xàtiva, que actualmente está en una situación, como venimos diciendo, que hemos calificado de tercermundista y que es una
auténtica humillación para los usuarios de aquella comarca.
Y en este convenio, que ya está firmado entre las dos administraciones, por el cual invertirían sobre unos 30 millones, y que se reparten los tramos de ejecución.
.
.
Es decir, Esquerra Unida quiere que el compromiso de la Generalitat valenciana
sea un compromiso efectivo y se lleve adelante.
Y ya nos dijeron, en los
anteriores debates de los presupuestos, que el gobierno solamente se había comprometido con ocho millones.
Bueno, pues si el gobierno se compromete con
ocho millones, comprométanse, ustedes también, con ocho millones.
Pero tiremos para adelante, ¿no?

Y ligado a este proyecto, también planteamos la redacción del proyecto de estación ferroviaria intermodal, en Ontinyent, previsto en el Plan general de ordenación urbana, e inicio de la primera fase, que presupuestamos en la 416 y 417.

Otro bloque de enmiendas afectan a la prolongación del Tram de Alicante y otras de transportes de proximidad.
Es el caso de la
ampliación del Tram de Alicante hasta Pilar de la Horadada.
Igualmente, se presupuesta el
estudio y redacción del proyecto de ampliación del tramo Orihuela costa.
Y, en este caso, financiándose.
.
.
, o la propuesta nuestra es con la firma de un convenio entre la administración autonómica y el estado, como sería el caso de la línea Dénia-Gandia.
Igualmente, se propone un Tram, o semejante, para comunicar Sagunto
con el Puerto de Sagunto.
Y planteamos un presupuesto de un estudio de
viabilidad y la redacción del proyecto.

Igualmente, dentro de este esquema de mejora de comunicación y de accesibilidad a ciudades, es objetivo de la enmienda número 407, con la construcción de un puente que comunique Sagunto con Canet, a través del barrio de San José; y de la 413, en Alcoi, para hacer uno de los puentes que es necesario en la
ciudad para comunicar -por lo que supone el accidente geográfico de tener allí los barrancos de Alcoi-, y la conexión en Alcoi, también, para acceder, a través de la autopista, para acceder al hospital comarcal.

Igualmente, en la 406, planteamos el desdoblamiento de la carretera, de la
CV-309, del Puerto de Sagunto con el polígono de Puçol.
Y el enlace de la A-7.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
que, realmente, entendemos que es importante, dado que el conseller Flores estaría completamente de acuerdo, puesto que ya se ha hecho varias fotos a costa de
este proyecto que nunca tira para adelante.

Igual que la línea verde de Ojos Negros, que.
.
.
, en el tramo del Puerto de Sagunto-Torres Torres, para ponerla en marcha,
puesto que es algo muy sentido en toda aquella comarca.

Muchas gracias.

El senyor president:

Senyora Sanz, moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, la senyora Sanz ha fet un repàs de les 13 esmenes, dividides, podríem dir, en tres blocs.

Un bloc que fa referència a arquitectura, encara que considere que siga un error.
I, evidentment,
ella aposta pel que són infraestructures de transport ferroviari.
És així.
Però l'apostar.
.
.
, les seues esmenes el que denoten és que estan elaborades que no aspira a governar.
Perquè és molt fàcil, doncs, bé, marcar-se unes prioritats i traure diners d'uns llos on també són prioritats per al govern que està portant a terme els destins d'esta comunitat i que se quedarien per a fer.

Pràcticament, les esmenes que vostés avui mos presenten, 13 en total, sis representen, pràcticament.
.
.
, són les mateixes actuacions que feien referència ja en pressupostos anteriors.
I crec que seguixen, precisament, els
mateixos plantejaments que en estos pressupostos d'anys anteriors en els quals, ja, alguna vegada ja els hem exposat que no es
poden acceptar aquestes esmenes.
I no es poden acceptar -i ja sense arribar ni al fons ni a la voluntat política de si sí o si no-, perquè, tècnicament, ja presenten un frau.
I això és el que ara intentaré explicar-li.

Mire, resulten inassumibles pel que fa referència a les baixes que vosté proposa.
Cal ressaltar que planteja, per exemple, tres esmenes al capítol número 2, del programa 513.
30 -a l'aplicació, concretament l'econòmica, 227, que fa referència a treballs realitzats per altres empreses i professionals-, de manera que, si sumem aquestes tres baixes, pugen cinc milions d'euros, la qual cosa suposa una quantitat major a la prevista en aquesta mateixa
aplicació, en el pressupost, que només puja 2,8 milions d'euros.
Per tant, la resta de diners, d'on els traguem?
Mire, d'on no hi ha no se pot traure.
I on n'hi han cinc, evidentment, no se'n poden traure deu.
I jo sé que això vostés ho saben, però resulta molt fàcil fer la lectura que vosté fa: «Apostem, apostem, apostem i estes són les nostres prioritats.
» I continuen presentant aquestes baixes, quan saben que, després, sense fons en les partides, no se poden portar a terme estos projectes que
vosté hui mos plantejava.

Inclús, en alguna esmena, a títol individual, també planteja una baixa per un import de tres milions d'euros, una quantitat que està en la mateixa partida i ja és netament inferior.

També planteja dos esmenes, què també ha fet referència en la seua exposició, que, concretament, al nostre entendre, no caldria ni tramitar-les ja que fan
referència, segons.
.
.
Si recordem quina és la forma en què s'han de gestionar els pressupostos, en esta fase que els tenim.
.
.
És a dir, se sap que cada esmena suposa un augment de crèdit, únicament pot ser admesa si la proposta de la baixa està en la mateixa secció.
I vostés presenten canvis, per exemple, d'esmena que fa referència a una baixa de l'empresa gestora i de transports, o també fan referència a l'empresa de l'aeroport de Castelló, que ni tan sols està adscrita a la Conselleria de Transports i Infraestructures.

Per tant, és s dir, miren d'on trauen els diners perquè, en este aspecte tècnic, deixa molt a desitjar la seua proposta d'esmenes.

Feia referència, també, a una sèrie de propostes, evidentment, la d'Albaida, la d'Ontinyent, que no vaig a repetir els mateixos arguments que donava el nostre
portaveu.
Però, en definitiva, el que.
.
.
Resumint, hem de rebutjar les seus esmenes perquè, com li estic demostrant, per una part, tècnicament presenten aquestes deficiències en el que es referix, doncs, en este transvasament de quantitats, d'estes de dotacions econòmiques; i, el que seria més important, si realment entrem al fons d'estes esmenes, inclús en les que només modifiquen o amplien certes propostes, també li puc demostrar que són esmenes innecessàries.
Perquè no hi ha, per exemple, no hi ha raó d'incloure actuacions específiques, com vostés plantegen, quan les que ja estan dins dels pressupostos del 2011 són genèriques, encara que no descendixen, exactament, al detall d'una posició concreta.

És el cas al qual vosté feia referència, és el cas de la redacció del projecte de l'estació intermodal d'Ontinyent -que està als pressupostos del 2011-; és el cas de l'ampliació del Tram de Sagunt-Port de Sagunt -que està als pressupostos del 2011-; ni, per cert, ni la reformulació que fa vosté de la inclusió de la línea Gandia-Oliva-Dénia, que ja figura en els pressupostos.
Perquè, como vosté sabrà, el passat mes de setembre, el ministeri i la conselleria van acordar
considerar el tren de la costa com d'una manera unitària.
I així es va previndre firmar un protocol.
D'acord amb este protocol, serà el ministeri qui farà un estudi informatiu i a La Generalitat, el que li toca, és un estudi ecofinancer de tot el corredor.
I una vegada es determine el cost
definitiu de l'actuació es crearà una societat mixta que serà qui portarà a terme la seua execució, entre Adif, entre Renfe i l'ens gestor de transports.

En definitiva, com li deia al principi, vostés en estes esmenes que mos plantegem, que no n'acceptarem cap.
.
.
Evidentment, no les acceptem perquè considerem que no aportem res nou, no milloren en res el pressupost que
planteja la Conselleria d'Infraestructures i Transport.
I es nota, com li deia, que estan presentades per
qui no té la responsabilitat de governar, perquè li importa poc que puguen ser viables, o no viables, ni, inclús, no s'ajusten a aquesta normativa pressupostària.
Per tant, no podem acceptar-ne cap.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes.
Hi ha cap observació a fer?
Doncs, passem a votar, en conjunt, el grup d'esmenes defensades per Esquerra Unida.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació, anem a tractar.
.
.
(S'interromp la gravació)

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Les esmenes que presenta el Grup Parlamentari Popular vénen a plantejar modificacions puntuals, què van a fer, quines obres concretes, que estan en possibilitat d'estar incloses en el pressupost, així com estiguen, demanades, lògicament, pels seus ajuntaments; i treballades tècnicament, des d'un punt de vista que fan viable el poder incloure-les en este moment
procedimental.

Estem parlant de la número 418, de l'estació de Santa Pola, com a projecte nou.
I, lògicament, se pot fer perquè, tècnicament, estan totes les condicions per a poder fer endavant eixa.

En l'esmena 419 estem parlant, en este cas, d'una sèrie d'obres d'infraestructures de carreteres, en les quals, concretament, parlem de la
duplicació de la CV-815 -l'accés a Onil des de la CV-80-; té, en estos moments ja, el projecte constructiu aprovat definitivament.
Estem
parlant de la ronda nord de Benimarfull, de la CV-700; té el projecte constructiu redactat, en estos moments.
Parlem de la variant de l'Alguenya, que disposa.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Serra Cervera:

.
.
.
del projecte constructiu, aprovat definitivament.
Parlem de la variant de
Biar, una obra que ja està licitada.
I parlem de la millora de la intersecció de l'accés a Moraira, que compta amb el projecte constructiu aprovat definitivament.

Parlem en este cas, en la 420, també d'una sèrie d'infraestructures de carreteres molt importants.
I, pel que ja s'ha dit, en este cas, la baixa -que en este cas és la del nou pont del riu Bergantes, en Zorita- no va a suposar per a res, eixa baixa, el que eixe projecte no se puga tirar
endavant.
Perquè el conjunt, en este cas, de la línea pressupostària que mosatros plantegem modificar és de 1.
848.
000 euros.
I, en este cas, el que demanem és que tinga una minoració de 650.
000 euros, que va a fer possible el que siga compatible executar, en
este exercici pressupostari, tant el projecte inicial que hi havia com una sèrie de projectes que són de vital importància per a la província de Castelló.
I que me consta que crec que trobarem el recolzament de la resta de grups
parlamentaris.
Perquè parlem de realitats possibles.

Parlem, en este cas, de la ronda sud-oest de Vila-real, que ja disposa del
projecte supervisat.
El condicionament del vial Peníscola-Benicarló -el tram Benicarló disposa del projecte constructiu aprovat, ja, definitivament-.
El pont sobre el riu Mijares, la CV-191, en Ribesalbes, disposa del projecte
constructiu supervisat.
La millora, en este cas, de la CV-141, de l'accés a Peníscola, disposa del projecte constructiu supervisat.

Per tant, entenem que estes esmenes no van a tindre el mínim -jo crec- problema per a ser aprovades.
I que ens agradaria que comptaren amb el
recolzament de la resta de grups parlamentaris.
Són esmenes que se fan en el moment que correspon, on, tècnicament, se poden fer i on n'hi han unes demandes, per part dels ajuntaments, que són ateses per part de l'administració autonòmica.

Moltes gràcies, senyor president.
(S'interromp la gravació)

El senyor Signes Núñez:

Sí, senyor president, és que volíem que se desglossaren.
Volíem que es votara, per un costat -el meu grup volia que es votara, per un costat- la 418 i la 420.

El senyor president:

Sí.

El senyor Signes Núñez:

I, per un altre costat, la 419, 421 i 422.
.
.

El senyor president:

Molt bé.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies.

El senyor president:

Doncs, votarem, en primer lloc, l'esmena 418 i 420.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

I passarem a votar la resta d'esmenes.
Vots a favor?
Unanimitat.

Anem a votar, senyories, la secció 08, en el seu conjunt.
Vots a favor de la secció 08?
8.
En contra?
7.

Agència Valenciana de l'Energia, que té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
En contra?
7.

Agència Valenciana de Mobilitat Metropolitana, que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Xarxa de transports i ports, que sí que té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Ferrocarrils de La Generalitat, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.

Senyories, hem acabat la secció 08.

A continuació, dins d'un parell de minuts, passarem a la secció 09, educació.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Secció 09.
Educació i entitats adscrites

El senyor president:

Senyories, anem a començar la discussió.
.
.
(remors) senyories, anem a començar la discussió de la secció 09, educació.
(Veus)

Bé, senyories, anem a començar a debatre les esmenes presentades per Compromís.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

En la presentació de les esmenes, les hem anat agrupant temàticament, que no coincidix exactament amb els programes, però sí amb els -diguem- objectius determinants que Compromís té per a l'educació.

Vaig a començar parlant de les propostes que hem fet de construccions escolars de diversos
nivells.
La quantitat representa 25 milions d'euros, els que hem sumat en les construccions que nosaltres proposem ací, 25 milions d'euros en construccions educatives.

Començant pel que és el nivell d'Educació Infantil de zero a tres anys, on proposem centres en el Port de Sagunt, en la
Pobla de Benifassà, en Sagunt, en Alcoi; centres de primària i secundària, com Ambaixador Beltrán d'Almassora, com la millora del Francisco Mondragón d'Eslida, millora que han demanat els pares, com el cinqué col·lege de Vinaròs, com el nou CEIP també a Benicarló, un altre CEIP a Almassora, l'IES Francesc Gil de Canals, un nou IES a Vila-real, el CEIP Benadresa.
.
.

Especialment, faré referència a este institut.
.
.
-perdó- a este col·lege de Castelló, en el qual els alumnes viuen en condicions que no són.
.
.
, ja no és que en les condicions en les quals estan l'alumnat, i el professorat lògicament, no són pròpies per a l'educació; no són pròpies per a ningú.
En un lloc.
.
.
, en barracons, que en este moment allí ningú se li ocorreria discutir, si anem a eixe centre, ningú en presència de les construccions.
.
.
, bé, de les instal·lacions escolars que hi ha allí, ningú s'atreviria a discutir-li el nom de barracons, crec que ningú.

La situació d'un centre que cada vegada que plou, no és que s'inunda, és que entra mig metre d'aigua; que no se pot accedir; que lògicament està en els afores, en una situació fora del que és el nucli urbà de Castelló, però que se mereixen també les persones que viuen allí.
.
.
, les persones que van a eixa escola se mereixen tindre una atenció.

Me podran dir que eixe centre està ja en procés d'adjudicació.
Sí, fa molts mesos, massa mesos que està en procés d'adjudicació, massa mesos paralitzat.
Si entrem en la web de la conselleria, trobarem eixe i
altres centres, que s'ha fet la licitació, que s'han presentat totes les licitacions i que diu que està en suspens el procés d'adjudicació.
Per què?
Lògicament, no hi han diners.
Per a això no hi han diners.
Per a centres educatius no hi han diners.
Per a fer
calendaris amb fotografies de centres educatius sí que hi han diners, però per als centres, no.

També l'ampliació de l'institut de Torreblanca i l'IES Sempere d'Alcoi; una escola oficial d'idiomes (inintel·ligible) .
.
.
també per a Vila-real; el CEIP Daimús, que me l'havia saltat, i molt important per a mi també, l'elaboració d'un conveni amb l'UJI, la Universitat Jaume I de Castelló, per a la construcció de les infraestructures i dotacions necessàries per a posar en marxa els nous estudis de ciències de la salut.

Per dues vegades, en la compareixença del conseller per a la presentació del pressupost, li vaig fer la pregunta: on estava.
Perquè en el seu discurs en l'obertura de curs de l'UJI va dir que este any se dotaria tot per a poder començar l'any que ve -que era la seua promesa- els estudis de ciències de la salut en la Universitat de Castelló.
Senyories, en pressupost no estan.
Dues vegades vaig preguntar-ho en la
compareixença del conseller per a explicar el.
.
.
, i dues vegades no va contestar.

És més, quan vaig eixir, el director general d'Universitat va eixir darrere, -i he de dir-ho, encara que va ser una conversa privada- dient-me que estava tot arreglat i pactat.
Mentida.
Un pacte se suposa que és un acord de les dues parts.
Dir-li a la direcció de la Universitat Jaume I que això ho ha de fer amb la dotació pressupostària ordinària, per cert, que està congelada per a tres anys, això no és un pacte.
Lògicament, els professors som funcionaris i acatem, però el concepte de pacte que vostés tenen és el concepte d'imposició.

Per tant, he proposat, he fet una esmena proposant l'elaboració o la confecció d'un conveni per a l'inici d'estes infraestructures, amb 4 milions d'euros, quantitat que seria suficient en este moment per a iniciar el que és, el que és.
.
.
, per a iniciar el que és.
.
.
, els estudis de ciències de la salut amb garanties de qualitat, amb garanties de qualitat.

Lamente una vegada més que el govern del Consell, i el Partit Popular que és el que li dóna a més el recolzament, i li dóna el recolzament no general, sinó també particularment en estos fets, li'l dóna, lamente que diferencien tant el que és l'ensenyament públic de l'ensenyament privat; que afavorisquen de manera continuada l'ensenyament privat, inclús de les universitats privades.
I la creació dels estudis de ciències de la salut en la Universitat Jaume I és un exemple de com subordinen a la seua voluntat i primem, per l'altre costat, primen l'ensenyament de les universitats privades per damunt dels interessos públics que representen les universitats públiques.
I una vegada més tenim un exemple d'ací.

Espere, senyories, que tinguen el reconeixement necessari per a estos 4
milions, necessaris per a iniciar amb garanties de qualitat i competència les universitats privades a les quals han concedit, ja prèviament, l'inici de ciències de la salut.
I si hi ha algun problema, els avance també: si el problema és d'on traem més diners, no es preocupen, que els oferisc d'entrada, d'entrada, els oferisc transaccionar perquè els traguem d'on vostés vullguen, d'on vostés vullguen.
Que el problema no és d'on els traem, sinó el problema és que s'han de posar.

També, referent a beques i serveis de centres, hem presentat una bateria d'esmenes.
Demanem també en els serveis de centres que els gabinets psicopedagògics municipals augmenten en 200.
000 euros; que les ajudes als centres
concertats, sobretot les ajudes als centres concertats perquè tinguen també l'obligació de l'educació compensatòria, que se'ls ha llevat, i, aleshores, demanem que s'expose també eixa dotació com a educació compensatòria.
Estic parlant de centres concertats amb nivells obligatoris perquè també ells tinguen l'obligació d'atendre l'alumnat amb necessitats educatives especials.

Augmentem les dotacions de menjadors escolars, a través de dues partides diferents, amb 2,5 milions d'euros.
Demanem també, com he dit, ajudes de compensatòria.
Augmentem 5 milions d'euros per a poder arribar a la gratuïtat del llibre de text, poder arribar.
.
.
, com a mínim, fem un augment significatiu.
I també al transport escolar se li dóna un suplement d'1 milió d'euros.

Quant a la formació del professorat, parlem de la formació permanent del professorat, s'augmenten les ajudes amb 50.
000 euros; també tornem a posar els premis d'investigació educativa, que ja fa anys que han desaparegut, amb mig milió d'euros; programes de millora també, amb 1,5 milions d'euros de més, i la subvenció als instituts sense ànim lucre.
.
.
, a les institucions -perdó- sense ànim de lucre per a la formació del professorat, també, amb 0,5 milions d'euros.

Un altre aspecte important és la formació permanent d'adults i el finançament de l'educació permanent d'adults.
Augmentem en 2 milions d'euros en una partida i en 0,5, en l'altra, i és important.
Potser que alguns poden discutir: «No, és que si traem diners d'ací, traem.
.
.
» Després parlaré d'on trac els diners també.

Però la veritat és que la necessitat de la potenciació de la formació permanent d'adults, en este moment, en un curs en el qual més del 50% de les sol·licituds s'han quedat sense matricular, més del 50% de les sol·licituds s'han quedat per matricular, ja no és una qüestió de voluntat.
És una necessitat a la qual, senyories, mos hem de sentir clarament obligats de
respondre, augmentant les quantitats.
Eixes quantitats responen a molts
criteris, tant de funcionament, com de professorat, que han d'anar obligatòriament ahí.

Ja he dit, respecte la Universitat, no m'estendré més en el que dit de la Universitat Jaume I també, però sí hi ha un altre aspecte que no voldria deixar, i és l'augment de la partida destinada a les ajudes a transport als alumnes de les
universitats.

I, senyories, sobre això he de dir dos qüestions, simplement, dos frases.
La primera, espere que puguem augmentar-les per
deixar-les com a mínim en quantitats que fa anys que tenen.
Però, segona, espere que les quantitats que se posen, se paguen, (so d'un telèfon mòbil) perquè estem endeutant als interessats tot el curs i part del curs passat, eh?
, i part
del curs passat.
Perquè una cosa és donar ajudes, és concedir-les en paper i, l'altra cosa, és pagar-les.

Tenim un Consell, tenim una conselleria, tenim un govern morós.
I la morositat arriba ací, igual que ha arribat als professors interins de nou accés, que tenen problemes per a cobrar en la data que toca, que no cobren.

També hem tret diners per a millorar les ajudes al valencià: ajudes al foment de l'ús, ajudes a la investigació lingüística, ajudes a entitats locals de promoció, ajudes a empreses diverses per a promocionar l'ús, ajudes a la traducció al valencià d'obres literàries i ajudes a la producció teatral en valencià.
Són, a totes elles, augments de 100.
000, 200.
000 euros, que demostren que se pot
augmentar.

D'on hem tret?
D'on hem tret?
Doncs, hem tret de CIEGSA.
Però, compte, senyories, perquè tot el que ha eixit de CIEGSA ha anat a construccions escolars.
L'únic que he fet és definir quines construccions.
En CIEGSA sempre és impossible saber què va a fer, saber els diners que se gastarà en construccions, saber els diners que se gastarà en barracons.
I, per tant, nosaltres ho hem passat tot a construccions escolars
amb noms i cognoms.
Ho hem tret de despeses diverses, ho hem tret dels concerts
de nivells no obligatoris, senyories, 22,7 i 12,3, 35 milions d'euros van als concerts.
.
.

El senyor president:

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
en nivells no obligatoris.
D'ahí hem tret els diners.
Podríem fer les crítiques globals, però en altre moment se faran, tal com vam fer en la primera.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyories, intervinc en nom del Grup Parlamentari Popular, com sabien, el
senyor Soria està indisposat, per tant, vaig a fer la seua intervenció.

Jo vaig a dir-li, senyor Pañella, que vosté ha presentat una sèrie d'esmenes, en total ne són 87.
.
.
, bé, 86, perquè una és de cultura, que s'ha colat ací en este bloc.
Però bé, després, si d'això, li la buscaré, perquè ara no m'he apuntat el número, bé, però perquè ho sàpia.

Aleshores, simplement per a dir-li que en infraestructures educatives vosté ha demanat una sèrie de centres, que és curiós, tant en primària, com en secundària, la majoria són de Castelló.
Vull dir, jo l'admire, perquè vosté és un diputat de la província de Castelló, cosa que em pareix molt bé, però també em ve a dir, supose jo, perquè no crec que vosté siga tan territorialista, que Alacant i València la tenim molt bé.
Per tant, quasi que li ho agrairia.
Aixina, per començar, quasi que li ho agrairia.

Però també vull dir-li que de totes estes que vosté m'ha presentat, n'hi han moltes, n'hi han moltes que no estan quantificades, per tant, també seria molt, molt difícil de poder.
.
.
de poder fer-li cas a les seues esmenes.

Però, a banda d'això, a banda d'això, també vull dir-li que.
.
.
, per exemple, ha parlat d'Almassora, que eixa jo sí que la conec.
La d'Almassora està en el programa Creaescola, eh?
Per tant, el programa Creaescola, tant CIEGSA,
com la Conselleria d'Educació, la direcció general que li pertoca és la que fa eixa planificació, eh?
, senyor Pañella.
Per tant, que no siga la seua?
Evidentment, no és la seua.
Però és que vosté no és el director general, ni vosté no és el que està en CIEGSA.
Per tant, el que decidix és el que ha de decidir i les coses s'han de fer una darrere de l'altra.
Perquè de moment ne tenim 300.
.
.
, quasi 400 centres, per tant, els altres han d'anar a la cua.
Primer uns i després els altres.

Després vosté es dedica a desmuntar.
.
.
Té vosté cinc esmenes, que eixes cinc esmenes no puc ni.
.
.
és que ni parlar del que vosté vol incrementar, sinó només vull parlar del que vosté vol desmuntar.
Vosté vol desmuntar -tant vosté com els altres grups, però ara estem en les seues esmenes-, els cicles formatius de mitjà, de superior i el Batxillerat concertat.
Vosté, vosté té en compte la quantitat de gent que vosté deixaria sense plaça escolar?
És que és, és.
.
.
, de veritat, una cosa que espanta, que espanta, de vore la quantitat d'esmenes que vostés fan crec jo que sense pensar-ho.

Perquè no vull pensar que vostés, persones tan qualificades, i més entenent la matèria educativa, com vostés l'entenen, i vosté que és del ram, puguen pensar que es poden deixar.
.
.
I li parle, i li parle que en
els centres que són concertats en obligatòria, Batxiller i cicles formatius n'hi han 224.
101 alumnes.

Vosté comprén que els alumnes -és que m'agradaria que això m'ho explicara com vosté ho faria-, els alumnes que estan des de xicotets en una escola concertada, perquè el pare té dret a poder elegir el seu centre -que això no ho dic jo, ni vosté, eh?
, ni vosté, ho diu la llei, ho diu la llei-, que han elegit un centre concertat i arriba el moment que tenen de continuar
els seus estudis i tenen de fer cicles formatius o tenen de fer Batxiller,
eixos tenen de deixar eixa escola, i on els col·locaria?
On els col·locaria, senyor Pañella?
(Veus) On els col·locaria?
És que és molt bonic dir: «Ahí que no estiguen.
» Però si no estan ahí, tindran d'estar a un altre lloc.
Jo, els concerts, sap vosté que sempre els he alabat.
Són uns concerts.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
que va fer en eixe moment, que va fer en eixe moment el senyor Rubalcaba, i
sempre, i sempre m'han paregut bé.

Per tant, si els concerts.
.
.
Què vol, que aplegue un moment en què eixos xiquets ja no tinguen el dret a estar en una concertada, que se paguen,
si no n'hi han places públiques, un col·legi privat?
Ara vosté se'ls deixaria al mig del carrer?
M'agradaria, de veritat, que això m'ho explicara.

Eixes cinc, ja li dic, eixes cinc esmenes són simplement per a desmuntar, per a desmuntar el que són els cicles formatius, el Batxiller.
.
.
I no res més.
Dóna igual.
Vosté augmenta transport, augmenta.
.
.
bé, el que siga.
La qüestió és que com trac d'ací, tinc de col·locar en un altre lloc.
I tant de bo poguérem col·locar en este lloc, eh?
Ahí, ahí jo m'apuntaria, ahí jo m'apuntaria, si vosté ho traguera d'un lloc on tinguera dos dits de coneixement el traure-ho.

Després té dotze, dotze esmenes, dotze esmenes, senyor Pañella, que incrementa el personal, incrementa, sense disminuir una pesseta de cap
lloc.
Vosté incrementa personal, és que incrementa.
.
.
Perquè, clar, presenten esmenes, però no es pararan a pensar-ho, dic jo.
.
.
Perquè vosté es pot parar a pensar el que vosté m'està.
.
.
?
Un lloc de treball d'auxiliar administratiu a tots els centres d'educació infantil i primària.
¡
Anda, casi na'!
¡Anda, casi na'!
Jo no sé els que n'hi hauran ara exactament, d'infantil i primària, perquè tantes dades a vegades alguna se me'n va, i no vull dir el que no sé segur.
Però vosté sap el que vol dir això?
Vosté sap els diners que val?
D'on els trau, senyor Pañella?
Si no és que mos toca a tots la loteria i siguem tan generosos que anem a ajudar a la
Conselleria d'Educació.
(Veus)

El senyor president:

Senyories, senyories, per favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

No, no.
Diguem vosté, i té temps en el ple de contestar-me, d'on trauria vosté tots eixos diners.

Guarda!
, que després les necessitats de mestres d'educació especial i d'audició i llenguatge.
.
.
Quan li he dit -des de que estic jo en esta santa casa, que ja fa molts anys- el mateix en este tema dels mestres d'educació especial, que engloba tant als especialistes en pedagogia terapèutica com als d'audició i llenguatge, tal com consta en els plans d'estudi universitaris immediatament anteriors a la implantació de l'espai europeu d'educació superior.

Els dos professionals intervenen (inintel·ligible) .
.
.
amb necessitats específiques de recolzament educatiu.
I actualment es manté la mateixa terminologia, en espera que el Ministeri d'Educació regules les noves especialitats del cos de mestres, donat que actualment amb
els títols de grau únicament es contemplen les titulacions d'educació infantil, educació primària i magisteri.

Però m'agradaria que vosté anara a tots els diaris de sessions des de que jo estic ací -i això li ho vinc dient des d'aquell dia-.
.
.
, però vosté res, o no me llig, no m'escolta, o no se n'adona o no es vol adonar, que també és possible, que també és possible.
Perquè mire que li ho dic i li ho torne a dir, però vosté ni cas.

I després es dedica a demanar més psicopedagogs, diplomats en treball social, que vosté sap que els diplomats en treball social estan en altres administracions col·laborant amb la d'educació, però eixos no li servixen, no!
Vosté en vol també en la Conselleria d'Educació.
De què els pagaríem?
Ah!
, no.
És que a mi me dóna igual de què els pagaríem.
Que els està pagant l'ajuntament?
Que s'apanye l'ajuntament.
Jo els vull de la conselleria, perquè aixina la conselleria tindrà també el que toca en treball social.
¡No, senyor Pañella, no pot ser!
No pot ser.
Però no perquè ho diga jo, és que perquè no pot ser i perquè no n'hi ha persona humana que puga entendre que vosté presente estes esmenes i es quede igual, sense traure ni una pesseta per a
incrementar tot eixe personal que vosté està ací incrementant.

O els DUE, o els DUE, quan sap perfectament que això no és la plantilla de personal docent del cos de mestres.
I n'hi ha una ordre de la Conselleria de Sanitat per la qual li correspon a la
conselleria de.
.
.
, però vosté també, també posaria un DUE en cada col·legi que faça falta.
Sí, home, sí!
Total, d'on eixirà?
No ho sé.
Però vosté per demanar, que no que quede.

Té totes estes esmenes que li he dit.
Després n'hi han altres esmenes, unes altres esmenes, que són, que són les de secundària, que ja li havia dit, que també presenta vosté unes infraestructures.
.
.
, set infraestructures.
De les set, que també estic contenta, perquè només en són set les que se tenen de fer en secundària, també estic contenta.
.
.
I de Castelló, menys una, me pareix que no és de Castelló.
Però cinc les posa quantificades i dos sense quantificar.
Què més dóna, què més dóna?
Ja posats a demanar coses sense diners, ja el mateix dóna dos que vint-i-dos.
Demanem personal, demanem infraestructures educatives de
secundària, en demanem de primària.
.
.
i per demanar que no quede.
És una cosa que, de veritat, que falta al rigor.

No vaig a llegir-li tot això de l'alumnat de zero a tres anys -perquè pràcticament em queda poc de temps, i m'han demanat també que siga breu, perquè estem ja acabant la comissió i porten moltes hores ací-, però no vaig a dir-li que el Ministeri d'Educació finança llocs escolar amb allò del bo infantil, el Pavace, que és un acord amb un compromís que s'ha arribat en el Pavace d'arribar als 47.
000 llocs escolars subvencionats en la comunitat.
Evidentment,
tots els acords eixos que es fan, a vostés és que els sap molt de mal.
Són acords que es fan amb els sindicats, són acords que es fan amb.
.
.
I, clar, a vostés això no els hi agrada, això a vostés no els hi agrada.
I falta que estiga una cosa ja més o menys organitzada perquè arriben vostés i ho tinguen de desorganitzar tot, perquè això a vostés no els hi agrada.

Després parlem també de valencià.
De valencià, vaig a dir-los el mateix.
Vostés l'únic que volen amb eixes esmenes del valencià és llevar de los Diocesanos, que és un cosa.
.
.
, la santa sede, que no vam signar nosaltres, que va ser el Partit Socialista, però que mosatros continuem, i volem continuar, perquè eixa és la nostra política educativa, els hi agrade o no, perquè cada u presenta la seua política educativa.
Igual que vostés presenten la seua, i aixina els va.
Però, bé, cada u que faça el que crega convenient.
Jo això ho respecte completament.

I per acabar, perquè el temps ja se me'n va anant, i no volia deixar de dir-ho, no volia deixar de dir-ho, perquè n'hi han algunes esmenes més de les 87, que serien mencionables, mencionables.
I això que li ho ben assegure que les he mirades rapidetes, però només en vore quatre o cinc, me n'ha sobrat, me n'ha sobrat, me n'ha sobrat.

Vaig a dir-li allò de l'UJI.
Vosté és que no es fia.
.
.
Me pareix molt bé, està vosté en tot el seu dret de no fiar-se de ningú.
Perquè no és que no es fie del conseller.
.
.
Perquè el tema, el tema de l'UJI és un compromís entre el conseller i el rector de la universitat, un compromís entre el conseller i el rector de la universitat.
I vosté no sap que.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
qualsevol nova inversió o subvenció ha d'emmarcar-se dins del pla plurianual de finançament del sistema públic valencià 2010-2017.
Que, per cert -torne a insistir-, encara no he sentit a ningú en esta comissió que felicitara el conseller i les universitats per haver signat este (so d'un mòbil) pla.

Però, evidentment, vull tornar-li a dir que eixe pla que han signat les universitats
amb el govern del Partit Popular, del president Camps i del senyor Font de Mora
com a conseller d'Educació, que es va aprovar el 24 de setembre de 2010, i està amb els cinc rectors, amb els cinc.
Això jo sé que a vostés els hi sap un poc de mal, sé perfectament que a vostés els hi sap mal.

Però el que vosté vol, tenint en compte que és una inversió nova, i dins d'una conjuntura econòmica actual, s'ha d'abordar des de la perspectiva de l'anàlisi i de l'estudi detingut en les fonts de finançament global amb què puga comptar l'UJI per a desplegar els nous títols d'ensenyances de ciències de la salut.

I s'ha constituït, per si no ho sabia, que crec que sí que ho sap.
.
.
El que passa és que vosté és una miqueta pillin, i a vegades, i a vegades, el que sap fa com si no ho sabera, i aixina, bé, ho diu i que quede ahí.
Bé, s'ha constituït una comissió mixta Generalitat-Conselleria d'Educació-UJI, a fi de realitzar esta anàlisi detallada.
O siga, són ells els que van a decidir-ho, no ho va a decidir vosté.
Jo sé que li agradaria, perquè vosté és de Castelló, té molt d'interés en Castelló, li agrada que Castelló funcione.
Jo també, també sóc de Castelló, i en això ens agarrem de la mà que som de Castelló i que volem el bé per a Castelló.

Però, clar, jo respecte, respecte a totes les entitats, o siga, respecte a l'UJI, respecte a La Generalitat.
I, per tant, ells, en eixa comissió mixta que han creat, decidiran cuándo, cómo y por qué.
No vosté, que ací posa una esmena que decidix vosté, eh?
, decidix que són quatre milions d'euros.
(Veus) Ah!
, l'esmena seua és de Compromís.
No sé qui ho haurà decidit?

El senyor president:

Senyories, senyories.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

Però és que, damunt, ara decidix vosté en este any, senyor Pañella, perquè vosté decidix, o qui decidisca per vosté, si és que vosté té algú que decidix, que són dos milions per a enguany.
Ara ha decidit que de quatre milions que costarà, perquè vosté ho diu, ara seran dos milions enguany i els altres dos milions.
.
.

I qui li ho ha dit això a vosté que és aixina?
Si li ho ha dit algú que és de la conselleria, perfecte, ja ho faran en eixa comissió.
I si li ho ha dit algú que és de la universitat, millor encara.
Els mateixos de la universitat en eixa
comissió ja decidiran el que han de fer.
O siga, que vosté per eixe esmena estiga tranquil, estiga tranquil, que eixos que l'han informat a vosté, estic segura que aconseguiran el que vosté està demanant ací, que ho demana vosté, ho demane jo, ho demanen els rectors, ho demana el conseller i ho demana tota
la societat castellonenca.

Per tant, no patisca, que les coses no funcionen a base d'esmenes, com vosté fa.
Les esmenes s'han de fer pensades i amb seriositat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes.
Hi ha algun inconvenient que es voten totes de forma conjunta?
Senyories, vots a favor de les esmenes?
7.
En contra?
8.

Passarem a continuació a tractar les esmenes presentades per Esquerra Unida.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

Bien.
En su momento ya le manifestamos al conseller que el recorte del 3,6% era una auténtica miopía política, puesto que nos habíamos permitido ese lujo del recorte, cuando ningún gobierno en la Unión Europea ha procedido a recortar en educación en un momento de crisis.

Pero, bueno, aquí parece ser que subir dos décimas en el conjunto del presupuesto era un avance sustancial para financiar las
necesidades del sistema educativo.
Y la verdad es que con décimas de aumento en el peso, pero que supone al final un retroceso del 3,6, la
verdad es que así no se va a poder solucionar los problemas que tenemos en el sistema.

Y más cuando el fracaso escolar y el abandono vienen siendo recurrentes, y lo vemos
en los informes, aunque seguramente en el informe PISA próximo no vamos a poder saber nada del sistema educativo valenciano, puesto que el
Consell se ha negado a dar los datos de escolarización y de abandono o de fracasos posibles de nuestros alumnos.
Pero, bueno, esto
está así y trataremos de enmendar en la medida de nuestras posibilidades y de acuerdo a
estos criterios.

Las enmiendas que hemos presentado voy a explicarles también por criterios o por objetivos educativos en estos momentos.
Hay un bloque de
enmiendas que tratan de incrementar el presupuesto destinado a la construcción, reforma, equipamientos de centros de infantil, de primaria y secundaria, y
que permita la escolarización en calidad del alumnado valenciano.

Yo solo recuerdo los 900 barracones de 18.
000 niños y niñas que están en ellos y que nos cuestan 4.
300.
000 -este año nos va a costar eso-, y que realmente podrían ir destinados a otros objetivos mucho más positivos para la enseñanza pública y que, desde luego, aquí se van perdiendo.

Sí que tengo un especial interés en saber si ustedes van a cumplir el compromiso con el Ayuntamiento de
Alicante, que se votó el otro día en el pleno del ayuntamiento, por el cual se pedía que en caso de tener que invertir en el arreglo del colegio Virgen del Remedio
de Alicante 4 millones, la conselleria o el Consell restituiría, en su caso, al ayuntamiento esa cantidad.

También hemos hecho especial referencia a la oferta pública de cero a tres años.
Aquí le recuerdo que tenemos 28.
040 niños matriculados en el 2009, 18.
285 lo estaban en un centro privado y solamente
el 34%, 9.
755, en uno público.
De las 5.
000 nuevas matrículas, 4.
000 niños y niñas han ido a un centro privado.
Es decir, solo un niño de los nuevos matriculados han.
.
.
, un niño de cada cinco encuentra plaza en un centro público en el tramo de cero a tres años.

Por lo tanto, ese es otro de los objetivos que nosotros hemos situado como un
objetivo imprescindible, puesto que la escolarización en estas edades todos sabemos que condicionan el desarrollo del niño en el futuro.
Y además, tenemos un sistema que escolariza en una tasa muy baja en educación infantil, el 5,3 menos que la media nacional para el primer ciclo.

Pero también la calidad y la seguridad del sistema educativo nos lleva a presentar
enmiendas para la rápida sustitución del profesorado que se pone enfermo, que en estos momentos pasa un mes y no
aparece ningún profesor nuevo.
Y en este contexto de escolarización digna y segura, también presentamos enmiendas para la eliminación de barreras arquitectónicas, la adecuación en la construcción a los más pequeños, la introducción de energías renovables en los centros educativos, etcétera.

Pero mire, una de las cuestiones que la conselleria no aborda es el reparto equilibrado de la matriculación en el alumnado con necesidades educativas especiales o con situaciones
sociales y de integración desfavorables.
Yo quiero poner un ejemplo.
No es posible que el 87% del
alumnado extranjero esté en centros públicos en el 2009.
Este es un informe objetivo, pero que también sitúa a esos niveles el nivel de exigencia que se está haciendo con los centros privados financiados con fondos públicos.

Hay otro bloque específico de enmiendas cuyo objetivo es reforzar la integración.
.
.
, mejorando la dotación humana.
.
.
No me puedo extender porque no tengo tiempo.

Hay otras enmiendas que pretenden garantizar la normalización lingüística, la competencia del profesorado.
Y en conjunto, hay una serie de enmiendas
que van sobre las problemáticas que actúa, objetivos básicos, para corregir el marcado carácter privatizador de estos presupuestos, y hemos hecho hincapié en el incremento de ayudas de las familias que en estos momentos están pasando auténticos apuros económicos incrementando las dotaciones a subvenciones a comedor, transporte y libros
que el presupuesto ha restringido este año o ha congelado.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyories.
.
.
Senyora Sanz, jo li he mirat les seues esmenes també.
.
.
, que, com dia, doncs, el senyor Soriano no ha pogut estar ací i, evidentment, les he tingudes de mirar ràpidament, però no m'he tingut de quedar.
.
.
, i li diré, aixina, en valencià, bocabadada, ¿eh?
, bocabadada.
.
.
Bocabadada, i encara sort, ¿eh?
, encara sort, encara sort que he vist jo ara que acaba de retirar dos
esmenes, perquè estes dos esmenes són dos perles.
.
.
, són dos perles que.
.
.
, és que amb això ja estava espantada, estava espantada, però no estava espantada per res, ¿eh?
, estava espantada.
.
.
, estava espantada perquè pense que vosté té una quantitat de votants que els té detràs i als quals vosté representa i me pareixia molt fort el que vosté havia demanat amb estes esmenes.

Vosté havia demanat, a banda que el bo llibre, que desaparega, que desaparega el bo
llibre.
.
.

El senyor president:

Senyora Barrieras, és que estan retirades.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

Sí, sí, estan retirades, (veus) estan retirades, però és que n'hi havia unes esmenes, unes esmenes, que, per exemple, ella ha retirat, però és que, primer, primer, ha presentat una sèrie de modificacions en eixe punt, era el 21.
20, però com estan retirades, anem a deixar-les, però encara se n'ha quedat alguna, encara se n'ha quedat alguna, i vull remarcar-la, que és la 521.

¿Vosté sap què diu l'esmena 521, senyora Sanz?
A mi m'estranya que ho sàpia, a mi m'estranya, ¿eh?
, m'estranya, perquè, llavors, la irresponsabilitat absoluta del seu grup es faria tan palesa que,
de veritat, em sap mal pels seus votants.
Vosté demana en l'esmena 521, en objectius bàsics, del text original del punt 1.
1 eliminar l'expressió «i privats concertats».
.
.
¡«I privats concertats»!
Això vol dir, i me'n vaig als pressupostos, ¿eh?
, que a on posa «objetivo básico, 1.
1, escolarizar adecuadamente al alumnado en centros educativos públicos y privados concertados», si vosté lleva «privados concertados», ¿vosté sap els alumnes que deixaria sense educació en este moment, anant en contra de qualsevol llei, ¿eh?
, de qualsevol llei, que dóna el dret a elecció de centra, sabent, sabent els diners.
.
.
, els diners que s'està gastant en l'educació pública, tant en els centres públics com en centres privats concertats, perquè ací n'hi haigga una educació de qualitat, i vosté, amb una esmena, amb una esmena, es carrega tota l'educació dels privats concertats.
.
.
Ja no és.
.
.
, no, a vore, és que els altres grups, els altres grups, senyories, es dediquen a llevar l'ensenyança que no és obligatòria, cosa que a mi em pareix fatal, però, bé, encara dius, com aquell, com aquell, doncs, lleven la que no.
.
.
¡Però és que vosté ho llevat tot!
, vosté s'atrevix a deixar.
.
.
, a deixar.
.
.
, no vull pensar la barbaritat de xiquets, perquè ja li ho he dit abans, ja li ho he dit abans, que 308.
731 estan en infantil i
primària, ¿eh?
, en infantil i primària, i 224.
000 en secundària i batxiller.
.
.
Vosté deixa tota esta gent sense plaça en un privat concertat.
¿Vosté sap què està dient?
¿Què faríem amb eixos xiquets, senyora Sanz, què faríem.
.
.
?
És que.
.
.

Mire, vaig a dir una cosa, em dóna la impressió, em dóna la impressió, que només amb esta esmena, només amb esta esmena, no vull anar-me'n a les altres, que ne tinc moltes més per a entrar-hi, però no vull anar-me'n a les altres, ¿vosté sap què faria amb esta esmena?
Doncs, mire, jo crec que faria pitjor.
.
.
, i mire que el
que vaig a dir és gros, ¿eh?
, crearia un caos en esta comunitat pitjor que els controladors aeris.
.
.
¡Mire el que li dic!
, ¡mire el que li dic!
, ¡mire que se va armar grossa el dia eixe, amb els controladors aeris en tota
Espanya!
Doncs, si jo.
.
.
Ara imagine's que va i li aprove l'esmena.
.
.
, va i li aprove l'esmena, estic generosa, va i li aprove l'esmena, perquè els meus companys, a la millor, doncs, mira, com ho aprova Maira, a la millor és que se té d'aprovar, perquè és la d'educació, va i li aprove l'esmena, ¿què faríem?
, ¿què faríem, senyora Sanz?
, és que m'agradaria que en el ple, perquè hui no té rèplica, ixquera i diguera, mire, per a tots eixos xiquets que jo no vull que
estiguen a la concertada, jo vaig a.
.
.
, ¿a què?
, ai, ai, ¿a què?
, ¿a què?
¡És que no tenim prou centres!
, és que no.
.
.
¿A què?
Senyora Sanz, per favor,
(veus) siga.
.
.
, siga vosté seriosa, siga vosté responsable, ¿eh?
, perquè després n'hi ha una altra que diu, al punt 1, espere's, és que.
.
.
, al punt 1, substituir el text per aquest altre, i diu: «escolaritzar adequadament».
.
.
, «adequadament», o siga, no val que els posem en aules prefabricades, que no vull dir-los
barracons, no, no, adequadament, perquè per a vostés això no és adequadament, «a tota la població de zero a dotze anys en centres públics».
.
.
¡Punt!
¡I es queda tan ampla!

I, llavors, tu dius, senyor, ¡senyor!
, ¿això és seriós?
, ¿això és rigorós?
, ¿això és una representació del poble valencià?
Senyora Sanz, jo no sé si l'enganyen quan fa les esmenes, perquè no crec que les faça vosté, perquè vosté és una persona treballadora, és una persona que sap el que du entre mans i no és possible.
.
.
, no és possible que vosté porte estes esmenes ací.

I quant a la baixada, vosté s'estranya que no hi ha cap govern que baixe, que baixe i que baixe, doncs, el
primer que té de fer és presentar.
.
.
, presentar ací una proposició no de llei per a queixar-se que el govern central en educació ha baixat un 13,45.
.
.
¡No l'he sentida!
¡Ací hem baixat molt poquet!
, quasi li diria que la comunitat autònoma que menys ha baixat, però, bé, ¡bé!
, tant de bo haguérem pujat, però ja que està vosté tan disgustada, doncs, ¿per què no fem una esmena i diem que per què ha baixat el govern central un 13,45 en educació?
.
.
.

I veig que el temps se m'ha acabat.
Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Anem a passar a votar este bloc d'esmenes.
¿Alguna observació a fer, senyora Noguera i senyor Pañella?

¿Vots a favor d'este grup d'esmenes?
7.
¿Vots en contra?
8.

Passem, a continuació, a defensar el grup d'esmenes presentades pel Grup Socialista.
Té la paraula en primer lloc la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Les esmenes que hui vinc a defensar són les que corresponen a la secció 9, programa 422.
50, de política lingüística, i són les que van del número 642 al 651.

Un any més, senyories, he de començar la meua intervenció diguent que el Partit Popular està molt aplicat en l'estratègia de culpar el Govern d'Espanya de tots els mals que ací tenim, però que no posa atenció ni miqueta ni gens en corregir la seua inoperància en la seua gestió, i estos pressupostos són un clar exemple en blanc i negre d'eixe discurs tan arrelat en els consellers i del qual també va fer gala el senyor Font de Mora en la seua compareixença.

Miren, senyors del Partit Popular, la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana, el valencià, està cada vegada més discriminada per part del senyor Camps i del Consell amb les polítiques nefastes i irresponsables que s'apliquen el política lingüística.
Estos pressupostos són, senyors del Partit Popular, una trista continuïtat a la baixa, 5.
231.
000 euros per al proper any, enfront dels sis milions i
escaig de l'any 2010, és a dir, una baixada del 15% dels diners que van destinats a la promoció i ús de la llengua valenciana.

El programa 422.
50 no reflectix en les seues línies d'actuació la demanda d'ajudes per a cobrir el que necessita la societat valenciana en el camp de
promoció i ús del valencià, ja que totes les partides baixen i els oblits són clamorosos.
Diners insuficients per a la promoció, ús i foment del sector audiovisual i doblatge en valencià, un dels sectors que més patix la política de marginació que practica el Partit Popular.

Vostés, senyors del Partit Popular, mostren una nul·la disposició per a promocionar i usar la llengua d'Ausias March, que enguany diré també la llengua de Joanot Martorell, per fer-li honor a l'autor de la novel·la Tirant lo Blanch, i s'engresquen, com ja és habitual, en totes les intervencions, en el victimisme i punt.

Les esmenes que presente des de política lingüística, van encaminades, i així m'agradaria que ho entengueren tots, a la promoció en l'àmbit educatiu i en l'ús social de la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana, però, sobretot, amb l'ànim de dignificar una llei, la Llei 4/1983, d'ús i ensenyament, que no ha de ser una anècdota dins del programa d'educació, com ho és, ja que sols representa el 0,1% dins del total del pressupost.

Acaben amb eixa mania que tenen d'afavorir el privat enfront del públic, ja que la política de retalls perjudica a més d'un 60% de famílies valencianes que van veure com els seus fills es convertixen en una generació del ni.
.
.
ni.
.
.
, ni coneiximent de l'idioma oficial ni ús social del valencià.
Per això sols 10 esmenes, però que arrepleguen quines haurien de ser les línies d'actuació del partit que governa, línies d'actuació en tots els àmbits de la societat valenciana, tal com marca el nostre Estatut, fent-se
responsables de les seues competències en llengua.

Senyories, nosaltres, els socialistes valencians, volem fer una defensa
nominal, el comerç, els editors, els ciutadans, el cinema la música, el teatre, les universitats i un llarg etcètera, però també efectiva dels diners que es destinen a la promoció i ús del valencià.
Per això presentem esmenes al pressupost del 2011, amb l'esperança que les accepten i desaparega eixe retall del 15%, que seria un primer pas,
perquè vegent com unes properes eleccions estan obrint portes a la normalització lingüística en la Comunitat Valenciana, i em referixc a l'aprovació del pla de foment de l'ús del valencià en l'administració de La Generalitat, vull creure'm que hui també assistirem en esta comissió a un acte de recapacitació, és a dir, menys burla i irresponsabilitat a la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana per part dels que ens governen, i aprovació per unanimitat de les esmenes que hui he presentat.
Perquè, si no és així, tota una generació de jóvens valencians es veuran abocats a ser ignorants en la llengua oficial de la
Comunitat Valenciana, el valencià, per culpa de les polítiques discriminatòries que practica la Generalitat valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

Té la paraula la senyora Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Bueno, yo imagino que las enmiendas del Grupo Socialista correrán la misma suerte que durante todo el día y que el anterior los anteriores compañeros.
Serán rechazadas, pues, porque no son rigurosas, porque no están bien hechas, porque nos hemos equivocado en el número, porque no tienen sentido, porque son repetitivas, porque ya las hicimos el
año pasado, porque no tienen sentido, porque descuadran el presupuesto, porque son
una barbaridad o porque no hemos cuantificado los centros educativos que, qué casualidad, CIEGSA tampoco lo cuantifica ni nos lo planifica ni nos lo
presenta, pero parece que eso no hay ningún problema en que no lo haga quien gobierna.

Pero lo cierto es que, desde hace mucho tiempo, señores del Partido Popular, aquí no establecemos diálogos sino monólogos, y no de risa precisamente, sobre todo en el tema de educación, porque lo que no creo que podamos justificar a base de votos es el mayor
fracaso educativo que ha tenido toda nuestra generación de jóvenes en toda la etapa democrática desde que gobierna el Partido Popular.

Y ese es el problema y eso es lo que las enmiendas que ponen encima de la mesa
y que ustedes podrían tener cierta sensibilidad a la hora de leerlas, deberían de corregir y de enmendar.
Ni siquiera aparecemos ya en la foto del informe
PISA, porque dicen ustedes que es muy caro.
¿Muy caro respecto a qué?
¿Muy caro quiere decir que no es rentable para el Partido Popular salir
suspendidos?
Probablemente.
Efectivamente, no es rentable, pero, desde luego,
no será más caro que mantener fundaciones como pueda ser el AVAP o la Fundación de la Calidad de la Educación o cosas similares adonde el dinero se va y nunca se nos presentan cuentas.

Pero lo cierto es que ser rigurosos o exigir.
.
.
, más bien exigir tanta rigurosidad con las enmiendas, cuando estamos hablando de
presupuestos que se tambalean, que son prácticamente ficticios y que muchos de ellos no sabemos de las partidas cómo van a terminar, pues, es, cuanto menos, un poco temeridad, porque, mire
usted, de la práctica totalidad del presupuesto, más del 50%, que está destinado a personal, resulta que tiene un problema de liquidez tan grande que
no sabemos cómo pagaremos atrasos, nóminas o, por ejemplo, el personal de CIEGSA.
Es decir, aquí tenemos un personal de CIEGSA que en estos momentos no sabemos ni de qué partida presupuestaria se tendrá que pagar.

Si hablamos, por ejemplo, del segundo capítulo, que vendrá a ser aproximadamente el 20% del presupuesto, pues está pendiente de un hilo, porque las subvenciones, becas o ayudas de este año.
.
.
, no del que viene, del presupuesto,.
.
.

El senyor president:

Senyories.

La senyora Noguera Montagud:

.
.
.
aún están todavía muchas de ellas por cubrir por una falta de liquidez presupuestaria.

Y si hablamos del tercer pilar de la educación, que son las infraestructuras, resulta que estamos antes un cambio en el
modelo educativo importantísimo, donde se dice que a partir de ahora el conseller va a ceder solares para que construyan los privados, lo cual no solo va a
cambiar la fisonomía, sino el concepto de construcción y, además, parece que invalidará al menos la gestión de CIEGSA, y ya me dirán ustedes si CIEGSA no ha licitado ninguna obra durante el 2010, nueva, para qué querrá tener inversión durante el 2011.

Es decir, estamos hablando de unos presupuestos, y enmendando unos presupuestos
que, cuanto menos, no tienen liquidez, no tiene seguridad de continuidad y,
además, están cambiando totalmente el panorama educativo de infraestructuras de la
comunidad.
Y ustedes exigen rigurosidad.
Bueno, cuanto menos, hay que reconocer
que, pasión, le ponen a la cosa para exigir rigurosidad.

Yo creo que la pregunta está en decir si estos presupuestos, que el conseller dijo que iban a ser los de mayor calidad, mayor eficiencia, mayor eficacia y
mayor compromiso social, recuerdo textualmente, porque lo he anotado, las
preguntas a hacer sería: ¿vamos a tener más profesores especialistas y educadores este año?
¿Van a haber más familias con becas y subvenciones?
¿Van a haber más escuelas infantiles subvencionadas por La Generalitat o construidas por la
Generalitat valenciana?
¿Van a haber más adultos que puedan estudiar en escuelas de formación de adultos?
¿Van a haber nuevos ciclos de formación profesional, tal y como se comprometió el presidente Camps?

Pues, según este, presupuesto, todo va a ser menos.
.
.
, claramente menos.
Y ahí es donde nosotros presentamos nuestras enmiendas.
Y las enmiendas que hemos
hecho, lo que claramente demuestran es que tenemos conceptos distintos de lo
que es las prioridades en educación.

Ustedes.
.
.
, que les encanta lo del victimismo y lo de quejarse a Madrid, todavía no entendemos cómo se pueden devolver dineros al gobierno central por no haberlos invertido, o
no firmar convenios de ordenadores.
Pero lo cierto es que incluso en época de crisis, el gobierno Zapatero sabe que sus apuestas tienen que estar por
mayor beca para los estudiantes, cosa que no aquí en la Generalitat valenciana ocurre lo mismo, mayor infraestructura de nuevas
tecnologías, mayores escuelas infantiles de cero a tres años, que es el gran déficit que tenemos, y mayores recursos para el fracaso escolar.
Pues, esas son
las diferencias que ponemos encima de la mesa.

Mire, yo, si ustedes quisieran, hay un pacto de mínimos que se resumiría en seis puntos y que abarcarían, desde luego, seis o siete enmiendas con las que podríamos configurar un nuevo pacto educativo en estos momentos.
Todas las enmiendas
tienen su coherencia, su razón de ser, y modifican cuestiones que nos parecen o superfluas o innecesarias, de
despilfarro o, desde luego, de desviación de un concepto de educación pública.

Pero ya le digo que hay seis puntos que yo pondría encima de la mesa, con seis o siete enmiendas que estableceríamos el primer pacto educativo que podríamos realizar entre los distintos grupos políticos.
El primero, pues empezando, si quieren les puedo decir el número de enmienda sino los conceptos, pero sería la enmienda 633, los programas específicos para reducir el fracaso escolar.
¿Por qué no?
¿O es que acaso andamos sobrados en este caso de no poner los recursos necesarios
en fracaso escolar?
Bueno, pues empecemos poniendo una cantidad significativa
importante para cubrir ese punto.

En segundo lugar, las dos o tres enmiendas relacionadas con más profesorado que ayude a reducir ratios y a impartir, por ejemplo, inglés, por cierto, uno de los compromisos del señor Camps desde que era conseller de Educación, y total hemos conseguido, yo creo que pondremos en marcha seis centros,
solamente seis el año que viene.
Bueno, pues, seis a seis cada quince años, más o menos, la verdad es que no da.
Bueno, pues a lo mejor estaría bien esas enmiendas relacionadas con más profesorado, sobre todo para las especialidades también que hacen falta.

En tercer lugar, más número de profesores y centros de formación de adultos.
Si en algo ustedes se han caracterizado durante estos años ha sido justamente en reducir, no ni siquiera en congelar sino en reducir las
partidas de la formación de personas adultas.

El cuarto punto, pues cumplir los dos convenios que ustedes incumplen con el
gobierno central y que tanto ploriquean y lloran continuamente diciendo y sintiéndose víctimas.
Pero lo cierto es que ustedes no han puesto todavía un euro para construir escuelas infantiles de cero a tres cuando somos la
comunidad con mayor déficit en toda España y ustedes no ponen ni un euro.
Supongo que es que al conseller alguna otra vez esto de los niños más pequeños es algo que no le acaba de encajar en el sistema educativo.

Y, luego, cumplir con el convenio de ordenadores.
Porque, bueno, el viernes
pasado volvimos a ver cómo por culpa de la cabezonería del señor Font de Mora volvemos a perder otros 11 millones de euros más para los niños valencianos.
Luego lloren todo lo que quieran y digan que el gobierno central
les tiene manía.
Pero lo cierto es que ustedes no pueden cumplir con esos mínimos.

El quinto punto: la formación profesional.
Un acuerdo que Camps dijo en público cuando se vio presionado por los empresarios, pero del cual ya no hemos
vuelto a saber y que no figura en el presupuesto y sí en nuestras enmiendas.

Y, por último, la enmienda 674, que sencillamente sería un elogio, en este caso si lo quieren considerar así, a la transparencia y a la viabilidad de una empresa pública como la de CIEGSA.
Si nada hubiera que ocultar, ningún problema habría de traer aquí simplemente un plan de actuaciones y acciones a desarrollar y toda la gestión que corresponde.
Tiene gracia que se nos pida a nosotros que cuantifiquemos
centros cuando ni siquiera sabemos cuando acaba un colegio cuánto ha costado.
Empecemos por planificar lo que CIEGSA va a tener que hacer, si
es que va a tener que hacer algo después de que a los privados les cedan todos los suelos públicos.

Mayor rigor, mayor coherencia y, desde luego, es verdad que hay dos niveles
diferentes o dos modelos diferentes de educación encima de la mesa.
Y estas son las propuestas presentadas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Té la paraula la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyor Noguera, per acabar.
De les esmenes que vosté ha presentat, que ha presentat un total de 89 esmenes, ha presentat unes
esmenes a 11 programes, dels 17 programes que hi ha, també he d'estar agraïda de que els altres estiguen bé.
I d'eixos dos només ha sigut per a suprimir, ni tan sols incrementa, sinó simplement suprimix i no hi ha cap increment.
Per tant, el que hi ha és que anem sobrats en eixos dos programes.

Centrant-nos en els que vosté ha esmenat, de veritat que vosté mateix ha començat dient el que jo anava a dir ara i la veritat és que m'ho ha llevat del temps meu.
Té tota la raó.
Pense que les esmenes han de ser tot això que vosté ha dit en la seua intervenció.
Pense i considere que ha de ser així perquè, parlant de rigorositat, vosté agarra els pressupostos de La Generalitat que van amb uns objectius, que eixos
objectius bàsics no són res més que la política educativa del partit que governa, en este cas del Partit Popular, quan
governava el Partit Socialista era el Partit Socialista.
I després hi ha unes línies d'actuació que són les que se necessiten per a dur endavant els objectius del Partit Popular, que
és el que en estos moments governa.
No hi ha més, és que no hi ha més.
Per tant, això s'hauria d'entendre.

Vosté m'ha dit que hi ha unes esmenes.
.
.
Sí, és cert, senyora Noguera.
Jo tots els anys li dic el mateix.
Jo estic segura,
seguríssima, seguríssima que vosté no fa les esmenes, perquè si les fera vosté mira que li ho dic tots els anys: sume bé, que costa ben poc.
Ja sé que se fa una esmena que encara que li l'aproven o no li la aproven.
.
.
Vosté imagine's que jo aprove una esmena on posa que «se destina tanto dinero a este centro y se va a quitar tanto de este otro y
entonces sumando este con este resulta que la suma.
.
.
»
 No dóna igual.
Això és qüestió d'una calculadoreta, senyora Noguera.
Això és una xorradeta.
Però és que dóna molt poca serietat a les seues esmenes.
És ben fàcil sumar bé.

Bé.
No vaig a dir el número de les esmenes, perquè és una tonteria.
Però, ja dic, no deixa de ser una anècdota, però és que és una anècdota de tots els anys, de tots els anys, de tots els anys.
Una maquineta, que
una maquineta ix barateta, d'eixes de sumar, una maquineta.

Després, després s'ha parlat del govern central.
Bé, el govern central, senyora Noguera, torne a insistir-li, el govern central és molt esplèndid amb la resta de comunitats.
Però jo considere, i és la meua opinió, que en la nostra no, que en la nostra.
.
.
 En la nostra han de ser eixos diners per a ordinadors.
És a dir, li dóna igual que nosaltres tinguem un pla de centres intel·ligents, que haguem començat en el tema d'ordinadors des de fa molts anys, que estiguem.
.
.
No, no, no, han de ser eixos diners per a d'això, no per al que mosatros vullguem, no, no, per al que ells manen.
Però hauria de saber vosté.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
que això ja ho ha dit en alguna ocasió, que a banda de què ací s'ha rebaixat, que han rebaixat en els pressupostos del govern central un 13,45 en
educació.
Però, clar, és que dóna no sé, com un repelús que veus que en la Comunitat Valenciana la marginació i el maltractament és que ja és vergonyós.

Vosté sap que en els pressupostos del Ministeri de Ciència i Tecnologia, que vosté ací també ha fet un parell d'esmenes a eixa línia, en el País Basc es destinen 71,7 milions d'euros, a Catalunya 24,8 milions d'euros, a Aragó 5,8 -perdó, no vull augmentar el que no és- 5,1 milions d'euros, a Cantàbria, Canàries, Andalusia i Balears 9 milions d'euros.
Sap quant a la Comunitat Valenciana, senyora Noguera?
72.
000 euros.
És mil vegades menys que en el País Basc, mil vegades menys.
Evidentment, evidentment, si el govern central
tinguera una miqueta de bona voluntat en la Comunitat Valenciana, senyora
Noguera, jo estic convençuda que vosté seria la primera que estaria contenta.
Vosté seria la primera.
A més estic convençuda que vosté per la seua part farà el possible per a que això siga, el que passa és que no té prou força, ni jo tampoc, ni jo tampoc, perquè jo també ho intente.
I mire que ho dic, ho repetisc i ho torne a dir.
I vosté estic convençuda que estaria amb mi en eixe tema.
Però és llàstima, ni a vosté ni a mi no ens fan gens de cas.

Vosté presenta unes esmenes on parla dels professors.
Més professors, bé, més professors, més professors, però en el moment en què haja de ser factible el tindre més professors.
Vosté sap, vosté sap, perquè és que és una cosa que crida l'atenció, vosté sap que ací quan vam entrar, el Partit Popular em referisc, en l'any 1995-1996 hi havien la meitat de professors que hi ha ara.
Que ara estem en
51.
000, en més de 51.
000 professors, que és un 50% més de quan estaven vostés governant, senyora Noguera.
Tant de bo foren 60.
000 més, però l'increment crec que és importantíssim, és un increment notable i és un increment en el que tampoc he sentit a ningú que donara l'enhorabona al govern del Partit Popular.

Centrant-me també en què hi ha unes esmenes, perquè no vull deixar de parlar de la senyora Crespo, que l'any passat no vaig poder contestar-li per no quedar-me temps, no vull deixar de
dir-li que també és molt interessant el fet que vosté vulga recolzar la llengua nostra, la llengua de la gent que vosté ha dit, però que també és la meua llengua, també és la meua llengua.
I crec que ho demostre per activa i per passiva que és la meua llengua i la vull tant com la podria voler este senyor que vosté ha comentat al qual li tinc jo molt de respecte i crec que és un gran escriptor.

Però, bé, vaig a dir-li, perquè crec que tampoc no ho sap, l'esforç que s'ha fet en esta comunitat des que està el govern del president Camps.
Des que està el govern del president Camps, vosté sap quin increment hi hagut en les línies en valencià?
Un 195%.
Vosté m'està sentit, jo sé que sí, senyora Crespo, un 195% ha augmentat l'alumnat que estudia en valencià.
Com a mínim, com a mínim s'hauria de tindre en compte l'esforç que s'està fent des del govern de la Generalitat valenciana per a que la nostra llengua es
tracte amb el respecte que es mereix.

Per tant, vosté, les seues esmenes estarien molt bé, estarien molt bé si no tinguérem en compte que algunes línies que vosté demana ja estan en l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, unes altres línies que vosté demana estan en una altra direcció general.
Que se podrien incrementar?
Per què no, evidentment, si anàrem sobrats, per què no.
En tots els aspectes dels pressupostos quan més sucre més dolç, tant de bo poguérem incrementar-los tots.
Això no cal dir-ho.

Però, clar, és que aleshores ens agarrem i d'on llevem els diners, d'on, senyors, d'on llevem els diners?
Clar, llevem els diners d'una sèrie d'aplicacions econòmiques, lleven les aplicacions econòmiques i ens quedaríem, perquè vostés ho lleven tot; entre la senyora Noguera i la senyora Crespo llevarien:
comunicacions telefòniques, postals telegràfiques, els fax, les informàtiques.
Vostés llevarien, vostés llevarien, és que cal dir-ho.
.
.
Vull dir, incrementar està bé, però llevar, vostés llevarien publicitat i propaganda, despeses jurídiques i contenciosos.
.
.
Bé, bé, seguim, seguim.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

Seguim, seguim.
Despeses jurídiques i contenciosos, reunions i conferències, organització de cursos, organització de seminaris.
Però vostés seguirien llevant: la neteja, la seguretat, el correu, els estudis i els
treballs tècnics, que es contracten, evidentment, a empreses especialitzades.
Tot això és el que vostés llevarien, a banda que serien un altre grup que se sumaria a les esmenes dels
intervinents de les altres formacions polítiques on vostés desmuntarien, desmuntarien tot el que és concertat del que no és obligatori.

Jo en això no estic gens d'acord i crec que ho porte dient sempre, ho porte dient sempre.
No és just, no és just, vostés que sempre diuen que són els defensors de la part de la nostra comunitat que té més problemes econòmics, que sempre nosaltres recolzem els rics.
I vostés què farien amb tota eixa gent que, amb possibilitats econòmiques alguns i sense possibilitats econòmiques uns altres, accedeixen a una escola concertada.
Arribaria el moment en què haurien d'estudiar el Batxiller o els cicles formatius, perquè vostés no voldran que s'acaben ahí, perquè aleshores sí que tindríem altra vegada molt més fracàs escolar.
I resulta i resulta que aleshores eixos xiquets es quedarien sense
centre escolar, perquè els senyors del PSOE, els senyors de Compromís i els senyors d'ADNA i senyores, perdó, no volen que se seguisca concertant.
Aleshores, què farem amb tots eixos xiquets?
És que hem de ser realistes.
És el que vostés estan demanant en les seues esmenes.

I quan parla de l'informe PISA, mire, sap què li dic, senyora Noguera, que és una pena en l'informe PISA no estem, evidentment, és una pena, podríem estar, podríem estar, podríem estar en l'informe PISA.
Però el que sí que vindrà vosté amb mi i em donarà la raó que la llei que està com a sistema educatiu en Espanya està demostrant un fracàs absolut en totes les comunitats autònomes que entren dins d'eixe informe PISA.

Per tant, vosté demana que la Comunitat Valenciana entre.
Vosté demana això.
I jo demane i ho demane per enèsima vegada que canvien la Llei orgànica d'educació que és fracàs absolut en esta comunitat.
I cada vegada que hi ha informes en este estat i
cada vegada que es fa un informe PISA, estiga o no estiga la comunitat, que
vosté diu que si estiguera aniria encara pitjor, imagine's vosté sense estar la comunitat és un fracàs absolut i total.
I la culpa és de la llei educativa nacional.
O canvia eixa llei o el fracàs serà estrepitós, més del que està sent fins ara, perquè vosté mateixa ho ha dit que amb l'informe PISA anem cap avall, cap avall i cap avall i cap avall.
I d'això no té la culpa ni el senyor Camps ni el senyor Font de Mora.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barriera.

Anem a passar a votar este grup d'esmenes.
Alguna observació que fer?
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació discutirem les esmenes del Grup Popular 661 i 662.

Té la paraula la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Per mi, que passen a votació.

El senyor president:

Vots a favor d'estes esmenes?
(Remors) 661 i 662.
Vots a favor de les esmenes?
8.
En contra?
7.

Anem a passar a votar, senyories, la secció 09 en el seu conjunt.
Vots a favor de la secció 09?
8.
En contra?
7.

Anem a votar CIEGSA, que sí que té esmenes.
Vots a favor de CIEGSA?
8.
En contra?
7.

Agència Valenciana d'Avaluació que no té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Demanar-los als portaveus dels grups parlamentaris de l'oposició que facen el manteniment de les esmenes.
.
.
(Remors)

La senyora Noguera Montagud:

Desde el Grupo Socialista hacemos el mantenimiento de todas las enmiendas.

La senyora Sanz Alonso:

Efectivamente, Esquerra Unida, no adscritos, hacemos el mantenimiento.

El senyor Pañella Alcàcer:

Compromís també fa el manteniment de totes les esmenes.

El senyor president:

Molt bé, senyories.

Vist el que hem vist, alcem la sessió fins demà a les deu i mitja que començarem amb sanitat.

(Se suspén la reunió a les 19 hores i 44 minuts)