Medi%20Ambient%2020220615HTML.html





Comissió de la Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 15 de juny de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 11 minuts.
Presideix el diputat senyor Juan Ponce Guardiola.
Reunió número 24.
 Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Bon dia, senyories.

Reprenem la comissió, que va començar ahir.

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració del Projecte de llei, de la Generalitat, del canvi climàtic i transició ecològica de la Comunitat Valenciana (RE número 54.
135)

El senyor president:

Hui tenim en primer lloc la compareixença del senyor Santiago Gasset Peinado, en representació d'Acció Ecologista Agró.

Bon dia, senyor Gasset.

Com sap, disposarà de huit minuts, una primera intervenció.
Després, els grups faran les seues preguntes i valoracions.
I tindrà altres sis minuts per a intentar contestar al que plantegen els diferents grups.

Sense més, quan vullga.

Compareixença del senyor Santiago Gasset Peinado, en representació d'Acció Ecologista Agró

El senyor Gasset Peinado:

Bon dia.

El primer de tot, moltes gràcies per convidar-nos a expressar les nostres inquietuds i la nostra opinió en relació a esta llei.
I gràcies també per vindre.

Vaig a parlar de canvi climàtic, però sobretot també d'agricultura i món rural, medi ambient i de la necessitat que les lleis siguen efectives.

A ningú se'ns escapa, i hi ha un consens científic, que hi ha una relació entre consum d'energia i canvi climàtic.
Però hi han altres relacions que són molt importants i que estic segur que tots tenim en ment, i a nosaltres ens preocupa alguna més que altra.

Per exemple, hi ha també una relació entre consum d'energia i economia.
A més consum d'energia, sabem que puja el producte interior brut, i a major preu de l'energia hi ha més inflació, que és un fenomen que estem vivint ara mateix.

Però hi ha també una altra interrelació, i que no podem deixar d'oblidar, la relació entre canvi climàtic, consum d'energia i producció agrícola.

En el canvi climàtic anem a unes produccions agrícoles inferiors.
I hem de contar que les produccions agrícoles actuals estan també inflades per la mecanització de l'agricultura i pels fertilitzants.
Es diu que els fertilitzants suposen aproximadament un poquet menys d'un terç de la producció agrícola mundial.
És a dir, que en un escenari on va a decréixer la producció d'energia va a decréixer també la producció agrícola.

Açò és molt important perquè no ens podem permetre perdre sòl fèrtil.
La gent s'enfada si no té aire condicionat, però si no té per a menjar, pot passar, per exemple, com va passar en la Primavera Àrab, una revolució.
I no és tan sols que nosaltres puguem menjar o no, que probablement en el món occidental no tindrem eixe problema tan greu, però en altres països, si tenen eixe problema, ens pot sacudir de manera indirecta a nosaltres.
Per això sí que volem recordar la necessitat de no perdre sòl fèrtil.
Probablement fa cent anys les terres valien molt -hui en dia valen poc; no és un aspecte d'inversió-, però dins de vint anys açò pot canviar.

Sempre quan nosaltres ens prenguem el temps de llegir una llei, sobretot en l'aspecte mediambiental, ens preocupa que puga ser una llei no eficaç -sense eficàcia-, que hi hagen preceptes decoratius que al final no tinguen aplicació.

Per exemple, fa dos anys estudiàvem esta llei i a dies de hui està ara en les Corts i, mentrestant, el que sí que s'ha desenvolupat ha sigut la implantació d'energies renovables, però hi han altres aspectes que s'han quedat a banda.

Cal també, quan es fa una llei, que se desenvolupen al final tots els aspectes sense que hi haja contradicció a l'hora de l'execució.
Per exemple, en esta llei l'article 59 parla de la promoció de la mobilitat sostenible i diu que es fomentarà el transport ferroviari.
La realitat és que es va en direcció contrària.
Per exemple, en l'AVE, abans de la instal·lació de l'AVE entre València i Madrid hi havia a Xàtiva -comarca a la qual estic jo arrelat- dos trens directes des de Xàtiva a Madrid.
Abans de la pandèmia n'hi havia un, i ara n'hi ha ningun.
És a dir, que si un veí de Xàtiva vol col·laborar a aturar el canvi, ha d'anar a València, i de València ha d'anar després a Madrid.
I si fa els càlculs, li ix més barat anar en vehicle.

El mateix passa amb l'AVE en el corredor mediterrani.
Ja tenim un corredor mediterrani a nivell de ferrocarril que unix i vertebra la comunitat de nord a sud.
Hi ha trens que venen d'Andalusia o de Múrcia que van cap a Catalunya i que paren en Benicarló, en Vinaròs, en Benicàssim, en Sagunt, en Xàtiva, en Villena, en Elda, en Elx i Oriola.
Què passarà quan vinga el corredor mediterrani en l'establiment de l'AVE?
Li ho hem preguntat a la Generalitat valenciana i diu que no ho sap, perquè no són les seues competències, i li ho hem preguntat a l'Administració de l'estat i diu que tampoc ho sap.
És a dir, açò vol dir que no pararan i l'article 59 va nàixer d'alguna manera mort.

Per altra banda, les lleis -i això ho saben vostés perfectament- han de complir en el bloc de la constitucionalitat.
Cal que hi haja una coherència entre Constitució, normatives comunitàries i lleis bàsiques estatals.
I ací, per ficar un exemple, l'article 25 de la llei de canvi climàtic i transició energètica diu en el segon apartat dos aspectes, i ací vaig a parlar d'energies renovables, diu: «El desplegament de les energies renovables s'ha de portar a terme de manera compatible en la conservació del patrimoni natural i l'ordenació territorial adequada».

Tinguem en el projecte de llei l'article 46, que també diu que cal que les instal·lacions respecten les normes territorials i urbanístiques.
Però posteriorment dona la possibilitat d'establir zones de desenvolupament prioritari que es poden establir en qualsevol tipus de sòl.

En el mateix sentit, el Decret llei 14/2020 permet que s'establisquen instal·lacions d'energies renovables en sòl urbà -normal-, en sòl urbanitzable -normal-, en sòl no urbanitzable comú i en sòl no urbanitzable d'especial protecció.
I inclús es poden establir en algunes zones de la xarxa Red Natura 2000, en hàbitats protegits d'espècies de flora amenaçada, monts d'utilitat pública, àrees d'esmorteïment d'espais naturals, paratges naturals municipals, reserves valencianes de caça i refugis de fauna.
Tot açò, amb els requisits que siguen necessaris.
És a dir, que hui en dia eixa coherència amb la legislació estatal no seria tal.
I amb este projecte de llei, que si s'aprova com a llei, caldria establir eixes interrelacions amb la llei estatal perquè no hi hagen incoherències.

Un segon apartat d'este article 25 parla que en la instal·lació d'energies renovables cal revertir part de la riquesa que genera en el territori on faça el desplegament esmentat per a activar l'economia i combatre el declivi demogràfic.

Si les instal·lacions d'energies renovables foren un chollo, caldria repartir-ho.
I si no ho foren, també caldria repartir eixe no chollo.
La realitat és que no són un chollo.

No hi han previsions en esta llei en relació a com fer perquè s'active l'economia dels llocs on s'establixen i se combata el declivi demogràfic.
Puguem parlar -són les nostres dades i les hem estudiades molt a pesar de les dificultats- que una instal·lació o una planta d'energia fotovoltaica de 50 megavats, competència de la comunitat autònoma, unes cent hectàrees aproximadament, te genera en el pitjor dels casos un lloc de treball en la localitat.
Depén de l'empresa, si vol externalitzar o fer nòmines, però te genera un lloc de treball.

Si vegem les dades de la comunitat autònoma de les UTA -unitat de treball agrícola-, en el pitjor dels casos, el cereal de secà te genera un lloc de treball per 68 hectàrees.
És a dir, un poble que tinga cereal -que no és molt habitual en la comunitat- perd poc menys d'un lloc de treball.

Ja si parlem d'altres aspectes, per exemple, la meua terra és terra de vinyes, la vinya te genera tres llocs de treball.
Si hi ha generació en vi, en són altres tres… (Veus) Per exemple, la vinya te genera tres llocs de treball.
La generació en vi, altres tres.
Fiques una planta d'energia fotovoltaica i perds cinc llocs de treball en la teua comarca.

Caldria fer en eixos casos alguna mesura perquè estos pobles no perden llocs de treball.
En el món rural de vegades se diu que és l'«España vaciada», i jo he viscut en la Espanya vaciada.
De vegades és competència nostra no vaciarnos, però hi han vegades que són decisions externes les que ens duen que se buiden.

Moltes gràcies.
Si tenen alguna pregunta, intentaré aclarir-la.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gasset.

Ara és el torn dels grups.

En primer lloc, la diputada no adscrita senyora Serna.
Quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Muchas gracias por su exposición.

Y respecto a lo que estaba explicando ahora de estas instalaciones de grandes plantas fotovoltaicas o eólicas, en muchos municipios de la Comunidad Valenciana muchos sectores se han mostrado en contra de estas instalaciones debido al gran impacto que supone para la agricultura, la ganadería, el paisaje, el medio ambiente… Si pudiera hacer usted una valoración de estos impactos cuáles son y si considera usted que quizá los ayuntamientos de estos municipios deberían tener más decisión a la hora de conceder o denegar las licencias para la instalación de estas grandes plantas.
Esa es mi pregunta.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Ara és el torn del grup Unides Podem.
Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyor Gasset, i moltes gràcies per la seua compareixença, per prendre el temps d'analitzar la llei i per aportar les seues propostes de millora.

M'ha agradat molt, la veritat, este accent que posen vostés en la necessitat de preservar el sòl fèrtil.
És algo que nosaltres hem treballat des de fa molt de temps i que continuem insistint en les iniciatives que treballem i els discursos que fem.
I, efectivament, el gran problema és que quan perds sòl fèrtil aconseguir que siga fèrtil de nou és molt difícil, amb la qual cosa no perdre de vista aquest objectiu em sembla clau.

Donat que ha estudiat la relació renovables i agricultura amb canvi climàtic, m'agradaria saber com valoren vostés el pes que l'agricultura té en aquest projecte de llei, si troben que és suficient o no, si creu que hauria de jugar un paper més protagonista del que juga.

M'agradaria saber com podem fer…, o siga, si l'agricultura haguera de jugar un paper més important, de quina manera l'agricultura que tenim hui en dia, el model productiu que tenim en el sector primari contribuïx al canvi climàtic o contribuïx a contrarestar-ho.
Com veuen este balanç a nivell d'emissions i de captació.
I si pensa que hi ha molt a fer en eixe sentit.

I respecte a la instal·lació de renovables, nosaltres estem totalment d'acord amb vostés que la instal·lació en sòl rústic no ha de ser una prioritat.
La prioritat és cobrir tots els espais que ja estan cimentats o edificats, i per això m'agradaria saber com pensa que hem de girar les normatives que hi han tant a nivell estatal com a nivell autonòmic, el decret de 2020 que vosté ha anomenat, però també altres normatives, com les hem de fer virar cap a la sostenibilitat real de les instal·lacions de renovables.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Ara és el torn del grup Vox.

Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Buenos días, señor Gasset, y bienvenido a esta comisión.

Ha estado hablando usted sobre el problema de la pérdida de suelo fértil y la necesidad de conservarlo, de intentar no perderlo.

Efectivamente, parece que se debería implantar más en suelos más bien degradados.
El problema que tiene el suelo agrícola es la falta de rentabilidad y, probablemente, si a cualquier propietario de suelo agrícola, fértil o no, le proponen la posibilidad de poner una instalación de renovables en su terreno seguramente por el tema de la rentabilidad va a decir que sí enseguida.

Y el problema que tienen también y que vemos por esa falta de rentabilidad del suelo agrícola es que cada vez se abandona más tierra.
Entonces, ¿cómo cree que podríamos con esta ley ayudar a que más agricultores se dedicaran a cultivar la tierra y perdieran a lo mejor esa tentación de poner otro tipo de instalaciones?

Y, luego, también, el otro día comentó nuestra compañera Elisa sobre las agrofotovoltaicas, que nos diera su opinión también sobre ese tipo de instalaciones para conseguir energía como alternativa.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

Ara és el temps del grup Ciudadanos.

Senyor Del Pozo, quan vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Gràcies, president.

I gràcies, señor Gasset, por su comparecencia hoy aquí y por aportar un punto de vista crítico, que hace falta, por supuesto, en estos momentos en el que se está elaborando esta ley.

Compartimos con usted el hecho de la importancia de ordenar correctamente el territorio, y además compartimos con usted también el hecho de que se realice una ley si después no se van a cumplir unos objetivos o va a alcanzar los objetivos que realmente queremos.
¿Usted cree que tenemos claros esos objetivos?
¿Esta ley marca esas metas hacia donde vamos o es ir caminando hacia adelante y ya veremos a ver qué alcanzamos?

Luego, pues compartimos con usted, por supuesto, el tema de la coherencia entre normativas, que bien usted ha comentado.
No puede ser que haya choques entre normativa española, europea.
Yo quería preguntarle en esta relación usted qué opinión tendría si se establecen diferentes objetivos entre diferentes comunidades autónomas, qué opinión tendría, ¿no?
, es decir, si cada comunidad autónoma establece una serie de objetivos y una serie de metas.

Luego, me ha gustado mucho el hecho que ha mencionado sobre el mundo rural, ese apoyo al mundo rural, el apoyo a la despoblación; en la Comunidad Valenciana tenemos un gravísimo problema con la despoblación.
Y en relación con esto, y esta ley, me gustaría preguntarle si esta ley no sería una buena ocasión para reconocer la labor que realizan agricultores y ganaderos en la protección del medio ambiente, porque esto también ayudaría en este caso, a lo mejor, a fijar población en aquellos territorios donde existen esas carencias, los propios ganaderos en la lucha contra la gestión forestal.

Y, por otro lado, me gustaría preguntarle si usted cree que esta ley defiende o protege esos hechos que están generando el cambio climático, como son la regresión de la costa, la contaminación de las aguas por vertidos residuales, salinización de acuíferos, salinización de parques naturales de agua dulce, y el grave problema de escasez de agua.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

Ara, és el temps del grup Compromís.

Senyora Torres, quan vullga.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, president.

Senyor Gasset, benvingut a les Corts Valencianes.

Bé, jo m'imagine que vosté és sabedor que ací vam arribar a un acord entre els grups parlamentaris Socialista, Compromís i Unides Podem, sobre la sobirania energètica.
En eixe acord el que volem és una prelació dels sòls i espais per a la instal·lació de plantes d'energies renovables, on s'hauria de prioritzar la instal·lació en zones urbanes industrials i sòls degradats o de nul valor mediambiental agrícola i patrimonial.

En el projecte de llei hi ha diversos articles on es reflectixen eixes necessitats i eixes possibles restriccions: l'article 43 establix una preferència, precisament, per l'ús urbà construït o artificial per a l'establiment de les energies renovables; en el 50 es fomenta la participació local en les instal·lacions d'energia renovable; en el 53 es fomenta l'autoconsum; i en el 54 es parla de l'aprofitament dels grans aparcaments en superfície i cobertes.

Així i tot, vosté ha apuntat que la llei hauria de ser més explícita, i és això el que jo li vull preguntar.
Estem en la fase de tramitació ara, estem en la fase d'audiència pública, els estem escoltant a vostés, als agents socials, i, per tant, m'agradaria saber quins aspectes podríem reforçar o millorar durant esta fase de tramitació de la llei.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Ara, és el temps del grup Popular.

Senyora Díaz, quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchas gracias, señor Gasset.

Ayer nos comentaban que esta ley separa mucho y detalla bastante la parte de mitigación pero no tanto la parte de adaptación.
Me gustaría saber qué piensa al respecto de ese título IV, que incluso decían que habría que ampliarlo o hacer un nuevo título en el que se concretara más al respecto.

Efectivamente, ayer apuntaba sobre la agrofotovoltaica, y es una de las cuestiones que le quería hacer.
Usted ha hecho referencia al poco empleo que conllevan las plantas fotovoltaicas, las grandes plantas fotovoltaicas en los municipios rurales.
Sin embargo, he de decirle que, si bien es cierto que la propia planta no trae prácticamente empleo, sí los ingresos que se obtienen por esa implantación a los municipios rurales con esas cantidades, sí que los municipios rurales que están haciendo planes especiales para la implantación de plantas fotovoltaicas están llevando a cabo, también, en esos planes especiales, la posibilidad de crear empleo con esa inversión, y crear empleo me refiero a brigadas que se dedican luego al buen estado de los montes, etcétera, etcétera.
Es decir, indirectamente sí que se llega a crear empleo.
Me gustaría saber si esa condición la ha tenido en cuenta.

Luego, por otro lado, también decirle que sí, es verdad que al final tenemos que valorar el hecho de que prioritariamente esté en otro tipo de suelos, antes de en suelo no urbanizable protegido, está claro; pero, si bien hay que tener en cuenta la calidad del suelo.
Y, sobre todo, incidir en ese aspecto de qué piensa usted sobre compaginar las fotovoltaicas con la agricultura.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Díaz.

I, per concloure, el grup Socialista.

Senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies, també, senyor Gasset per la seua presència i participació en aquesta comissió.

A banda de fer una valoració coincident amb vosté, amb el valor que té l'agricultura per al manteniment dels ecosistemes i com afavoridor de la salut del planeta, està clar que en este moment hi ha certes zones que es poden sentir amenaçades de la temptació de deixar de cultivar per a desfer-se d'eixe sòl en favor de plantes solars.
Però, crec recordar, no és una descàrrega al respecte, però crec recordar que el d'arquet marcava o elevava d'alguna manera el nivell de protecció respecte a eixes zones agronòmiques.
Crec recordar que ara no es poden instal·lar en zones de «muy alto y alto valor agronómico», quan abans era «muy alto valor».
Vull dir, d'alguna manera s'està avançant en eixe tema.

Respecte al tema que ha comentat vosté de l'article 59, sí que voldria que ampliara la seua reflexió al respecte, perquè jo sí que veig que el tenor de l'article diu que «les administracions públiques de la Comunitat Valenciana promouran la mobilitat sostenible i de manera especial fomentaran el transport ferroviari com manera de transport públic en àrees metropolitanes», i jo entenc que està referint-se precisament a eixe transport de rodalies.

Per tant, crec que també és una bona declaració d'intencions, dic «declaracions d'intencions» perquè després s'ha de materialitzar en pressupostos, però crec que, independentment del Corredor Mediterrani i demés, ací sí que està marcant una tendència d'intentar fomentar precisament en àrees metropolitanes, és a dir, connectivitat entre Castelló i València, València i rodalies, que crec que també és prou important.

I res més.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gil.

Bé, i ara per a intentar contestar a les qüestions plantejades, tindrà aproximadament sis minuts per a tots, flexibles.

D'acord?

El senyor Gasset Peinado:

Bueno, me preguntaban inicialmente…, voy a hablar según el idioma que me hayan señalado en uno o en otro, la capacidad de decisión de los ayuntamientos.
Yo he trabajado en la administración local, he vivido en el mundo rural, hay un principio de estos preceptos que a veces son estéticos, que es el de la autonomía local; entonces, siempre cabe respetarlo, siempre cabe la Constitución, el artículo 130 dice que hay que intentar mejorar la economía y modernizar los sectores económicos, especialmente agricultura, ganadería, pesca, etcétera, etcétera.
Por ello, no dejo de esperar que un día el 130 de la Constitución no sea un precepto estético sino que tengamos una especial preocupación por los ayuntamientos.

Quant al pes de l'agricultura en la llei, mire, jo vaig a ser sincer que no he fet un estudi molt al detall com per a saber.
Sí que, i parlant d'açò, també d'alguns altres comentaris, la meua iaia era valenciana i quan ella era jove vivien de les terres, sense ser treballar-les, eren altres temps; i, en eixos temps, tu passeges pel meu poble, per Moixent, puges a una muntanya i quan arribes dalt encara n'hi havia terrasses i et veus una olivera en meitat del bosc.
Hui en dia tot això ha desaparegut, i era menys gent però necessitaven més producció.
Era altre temps, l'economia de fa cent anys era diferent; però, sabem que l'economia d'ací vint anys, i comencem a veure-ho, no va ser la mateixa.

Aleshores, eixos terrenys que hui en dia la gent els ha heretat perquè sabien que la terra era seguretat, en estos moments molesta perquè quan jo he tingut terres, doncs, és que estàs subvencionant l'economia perquè estàs treballant debades; hui en dia, si vius de l'agricultura i t'ho dus tu, a la millor inclús pot viure, però si ho tens per al cap de setmana, sense dubte que no.
Però, pot ser que tornem al d'abans per una falta de sòl fèrtil, per una productivitat menor de l'agricultura.

Fertiberia, enguany, va parar la seua producció de fertilitzants, a l'octubre del 2021, abans de la guerra d'Ucraïna.
Per què?
Perquè el preu del gas havia pujat i no podien competir amb els preus que tenien.
És a dir, puguem tornar enrere, i eixa agricultura que hui en dia no és rendible, que n'hi ha molta gent, propietaris privats que ho duen el cap de setmana que diuen: mira, millor ho llogue; poden canviar en un altre sentit, a mi també m'han dit agricultors, un en un sentit, dir: mira, jo, per al que em dona, jo ho llogue; però el del costat dir-me: mira, jo tinc 40 hectàrees, les estic cultivant des de fa temps per a mi, és que guanye més del que m'oferixen.
Però, clar, un s'ho està treballant i l'altre, doncs, ho està donant a llogar, ho està fent a caps de setmana.

Aleshores, pugam tindre una situació diferent, i hem d'esperar eixa situació diferent, perquè no ens agradaria estar ací en falta de possibilitats de menjar, en eixe sentit ara ho estem vegent amb el tema de la guerra d'Ucraïna i Rússia; en la Primavera Àrab una de les causes va ser una pujada dels preus dels cereals com a conseqüència que Rússia en un any molt mal agrícola va deixar d'exportar, doncs, no ens és igual que en el nord d'Àfrica, per exemple, n'hi haja eixe problema.

Si l'agricultura contribuïx al canvi climàtic.
La veritat és que per a mi és el sector que menys m'importa.
Si n'hi ha un dia que racionar el dièsel, que això per exemple està passant en alguns països, que ja estan començant a racionar, l'últim lloc on hauria de racionar és en l'agricultura, en el transport a la millor també.
És una cosa que podria passar.
A ningú ens agrada, però és una cosa que, per exemple, si pregunteu a Sri Lanka, a Sri Lanka el dièsel s'està distribuint.

Anem a vore… L'agrofotovoltaica.
Bé, per descomptat que dins del món en el que jo me menege n'hi ha gent que pensa que tan sols les teulades, i hi ha gent que pensem que en el futur serà això però que alguna planta fotovoltaica gran fa falta.
No puguem fer un canvi d'on estem ara a l'altre extrem sense alguns punts intermedis.

Si es poden usar els mateixos per a l'agricultura, un poquet difícil.
Generalment és que les conduccions van per terra i seria un poquet difícil, tot és estudiar-ho, però s'està fent.
En algunes es pot fer, es diu en la ramaderia, el fet és que després, buf!
, s'entra o no s'entra, no és senzill.
Un dels problemes que poden tindre les fotovoltaiques és que han de controlar que no roben el coure.
Aleshores, eixa limitació s'entén.
Tan de bo!
, si es pot aconseguir energia i, a la mateixa vegada, tindre la producció agrícola, millor.
Segur que em vaig a deixar alguna cosa per ahí…

Si és una ocasió per a un món rural.
Bé, doncs, podria ser-ho.
L'altre dia comentàvem que per a un futur a la millor la inversió és tindre terra, aigua i casa en un moment donat.
Van a haver canvis?
Pense jo que va a haver-hi canvis en la manera de pensar.

Aspectes que serien colapsistas.
Fa anys, ja comencem a veure eixa possibilitat.

Quant a la generació d'ocupació.
En el Decret llei 14/2020 es parla d'un 2 % del pressupost de la instal·lació.
Si és molt o és poc, uf!
, a mi em pareix poc; si perds cinc llocs de treball, és poc.
Sí que és cert que jo he treballat en l'administració local i quan tens molins, doncs, te donen una alegria, segons l'ajuntament, si les terres siguen teues o no, te donen una alegria.
Però, bé, n'hi ha altres aspectes en les que es pot perdre especialment en l'àmbit.
Ho sent no haver pogut contestar a totes.

El senyor president:

Li queda temps, si vol fer algun reflexió final o simplement alguna informació.

El senyor Gasset Peinado:

Mire, respecte al ferrocarril.
Açò me pense jo que és un aspecte bàsic, i sobretot és que en comarques ho vegen diferent.
Jo he nascut a Madrid, en una capital, jo renegue de les capitals, no és el lloc on jo vull viure, entonces te veus com al final jo pague AVE, però no puc gastar en l'AVE.
Jo veig com l'AVE passa per la meua comarca, me la tallen, me quede en la infraestructura i se lleven els trens.
Jo vivia a Miranda de Ebro, me'n pujava en Miranda de Ebro, quan venia a vore a la meua novia, i baixava en Moixent sense baixar-me del tren.
Després en Madrid agarrava el tren i baixava en Moixent, sense baixar-me del tren.
Ara pague AVE i no el gaste.

I vosté i jo som iguals, però els que vivim en comarques, encara que no vulguem, hem de tindre un vehicle, és a dir, que tenim una obligació, probablement la vivenda siga més barata, però tenim l'obligació de tindre un vehicle.
Aleshores al final la igualtat entre tots els espanyols no queda molt clara si vius en comarques.

El senyor president:

Doncs moltes gràcies, senyor Gasset, per la seua informació.

Parem un minut, i ja tenim al següent compareixent ací.
O siga, que continuem enseguida.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, continuem amb la segona compareixença de hui.

El senyor Emilio José Pérez Sánchez, en representació de l'Asociación de aserradores y fabricantes de envases de madera (Asyfe).

Benvingut, senyor Pérez.
Com sap, disposarà de vuit minuts per a fer una primera intervenció.
Després parlaran els grups i li faran preguntes.
I disposarà de sis minuts més per a contestar.

I, sense més, quan vullga.

Compareixença del senyor Emilio José Pérez Sánchez, en representació de l'Asociación de Aserradores y Fabricantes de Envases de Madera (Asyfe)

El senyor Pérez Sánchez:

Moltes gràcies, senyor president.

Con la venia.
Bon dia, senyories.

Comparezco en representación de la Asociación de Aserradores y Fabricantes de Envases de Madera de la Comunitat Valenciana.

En primer lugar, queremos trasladar nuestra satisfacción por la iniciativa legislativa, la cual valoramos en líneas generales como una oportunidad sectorial.

En segundo lugar, queremos darles a conocer de qué forma las industrias del envase de madera pueden contribuir a los objetivos de la ley.
Un estudio conjunto de la universidad de Yale y de la Universidad de Washington estima que utilizando materiales de madera se podría ahorrar del 13 al 31 % de las emisiones globales de CO2 y del 12 al 19 % del consumo global de combustibles fósiles.

Sus señorías deben saber que el efecto combinado del almacenamiento y la sustitución de carbono significa que un metro cúbico de madera almacena 0,9 toneladas de CO2 y sustituye 1,1 toneladas de CO2, lo que supone un total de 2 toneladas de CO2.

También la resolución del Parlamento Europeo, de 8 de octubre de 2020, sobre Estrategia forestal europea, anima a la Comisión a que explore diferentes mecanismos basados en el mercado para incentivar la sustitución de los combustibles fósiles por materias primas renovables que ofrezcan beneficios para el clima.
Destaca el papel fundamental de los materiales a base de madera a la hora de sustituir las alternativas basadas en los combustibles fósiles, con una huella ambiental más alta de carbono en industrias como la de la construcción, la industria textil, la industria química, pero también el sector del embalaje, así como la necesidad de tomar plenamente en consideración los beneficios para el clima y el medio ambiente de esta sustitución de materiales.

En este sentido, la norma que hoy nos ocupa recoge en su estrategia general las medidas recomendadas por el Parlamento Europeo, pero lo hace sin una mención expresa a productos elaborados con madera que pueden contribuir a mitigar el cambio climático.

El Parlamento Europeo advierte que existen beneficios todavía infrautilizados, como la sustitución de los productos de un solo uso, en particular los plásticos por productos sostenibles derivados de la madera.
Es por ello que el Parlamento Europeo aboga por aumentar el uso circular de los productos derivados de la madera para promover el uso de recursos sostenibles, promover la eficiencia en el uso de los recursos, la reducción de los residuos y la ampliación del ciclo de vida del carbono para la implantación de una vía de economía circular, sostenible y local.

La cuota de mercado del envase de madera hortofrutícola no llega al 15 %.
Eso significa que tenemos un amplio margen de contribución a la descarbonización de la economía mediante el incremento del consumo de los envases de madera.
También los envases de madera no llegan al 1 % en el flujo de residuos del contenedor amarillo.
También aquí existe un amplio margen de incrementar la aportación de la madera a la economía circular mediante campañas de información e incrementando la eficiencia en la separación de materiales en las plantas de triaje.

Lo estábamos comentando antes, tuve la oportunidad, a sus señorías, a algunos grupos parlamentarios, con motivo de la tramitación de la ley de economía circular y de residuos, de explicarles, porque no lo conocían, que nuestro envase, el destino de nuestro envase cuando acaba su vida útil es el contenedor amarillo.
Esto, curiosamente, no es que no lo sepa la ciudadanía, es que no lo sabían ni siquiera los miembros de esta comisión, que es curioso.
Es decir, por eso valoramos también muy positivamente las referencias a la educación ambiental que hace la ley y a la formación y concienciación.

Desde el punto de vista de la imposición fiscal, aunque no es un tema que corresponda a esta ley, sino a la anterior que hemos mencionado, sí que queremos recordar que existe una anomalía al gravar la valorización energética del residuo de madera con el impuesto de incineración.
No existe un supuesto de exoneración del impuesto para la valorización energética de la madera y, sin embargo, en este proyecto de ley, en su artículo 57, establece el fomento de la gestión y el consumo de biomasa forestal como fuente de energía renovable.
En este sentido, también los residuos de envases de madera son fuentes renovables de energía y son sustitutivos de los combustibles fósiles.
Es decir, es preferible quemar madera para producir energía que quemar gas o gasoil.

Valoramos positivamente la ley en su artículo 86, que apuesta por el etiquetado ambiental de los productos, si bien, como acertadamente se apunta, debe promoverse en coordinación con la legislación estatal y europea para garantizar la unidad de mercado.

También consideramos muy positiva la mención del artículo 67, apartado i, punto 5, en cuanto a que se propone el fomento de plantaciones forestales que potencien el consumo de recursos naturales renovables que, en el caso de nuestro sector, vendría referida principalmente a fomentar la plantación y explotación del chopo, que desgraciadamente se ha producido un abandono de lo que es la plantación, la silvicultura del chopo.

Por último, queremos reiterarles a los miembros de esta comisión la invitación para visitar una de nuestras industrias y conocer de primera mano un proceso productivo vinculado a la tradición agrícola de nuestra comunidad.

Moltes gràcies per la seua atenció i quede a la seua disposició per atendre les preguntes.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pérez.

És el temps dels diferents grups.
Començant per la diputada No Adscrita, senyora Serna.
Quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Pérez, por su exposición.

Y cuando habla usted de que es mejor, ¿no?
, o sea, más sostenible quemar madera para producir energía que quemar combustibles fósiles.
Pero, bueno, desconozco yo exactamente cuál es la eficiencia de la madera.
Bueno, a ver si puedo hacer la pregunta bien, o sea: ¿de qué cantidades de madera estaríamos hablando para obtener una eficiencia respecto al uso de combustibles fósiles?
¿No sé si he explicado bien mi pregunta?
¿Sí?
Pues mi pregunta era esa.

Muchas Gracias, señor Pérez.

El senyor president:

Gràcies, senyora Serna.

Pel grup Unides Podem, senyora Gascó.
Quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, senyor Pérez.

Gràcies per la seua compareixença i pel temps que han pres d'estudiar la llei i sobretot per la valoració positiva que fan de la llei.
Efectivament, nosaltres vam tindre l'ocasió de reunir-nos amb vostés i, bé, jo faig ací el mea culpa, sent una persona prou obsessionada, com diu el meu fill, amb el tema dels residus, desconeixia el fet que els envasos de fusta havien d'anar al contenidor groc i va ser un aprenentatge molt interessant i molt útil, i ja no sols en allò personal.

M'agradaria saber com valoren vostés, o siga, la valoració general és positiva, entenc, no he vist al·legacions, que hagen presentat vostés al·legacions, no sé si les han presentat baix un altre nom, pot ser.
I aleshores, si estan baix un altre nom, si ens pot aclarir quin és el nom, les podrem veure.

I volia també saber com valoren precisament, o siga, el que estan demanant, si he entés bé de la seua exposició, és que hi haja una major coherència entre la Llei de canvi climàtic i la d'economia circular i residus, és esta la seua proposta principal.
De quina manera pensa vosté que s'ha de dur a terme esta coherència legislativa, concretament, perquè jo personalment ho he entés?

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

És el temps del grup Vox.
Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, señor presidente.

Gracias, señor Pérez, por su comparecencia.

Yo el comentario que ha hecho sobre la posibilidad de ir a visitar una de sus instalaciones me parece que podría ser muy interesante y muy instructivo para mí, personalmente, y creo que para los miembros de la comisión también, nos encantaría poder participar en esa visita.

Quería preguntarle por las cajas de madera en general para alimentos, que me imagino que es la finalidad última, lo que ustedes más utilizan.
Quería preguntarle por las cajas, en general, y para el pescado, en particular, como experto, si considera que la utilización del consumo de este tipo de cajas puede contribuir también a los objetivos de esta ley.

Y si nos pudiera facilitar por escrito un poco las funciones, la información que considere interesante para los miembros de la comisión, sobre los envases de madera y toda la documentación que pueda ser de interés, ya que creo que es uno de los envases más desconocidos para nosotros y para el público en general.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

És el torn del grup Ciudadanos, senyor Del Pozo.
Quan vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Sí.
Buenos días.

Gràcies, senyor president.

Y gracias, señor Pérez, por su comparecencia hoy aquí, porque la verdad es que nos ha abierto los ojos ante un sector que creo yo que no conocemos, y más con los datos que usted ha mencionado, con esa reducción de CO2 en un 20%, en cuanto a las emisiones de CO2, si se utilizan envases de madera, esa recomendación por parte del Parlamento Europeo que usted ha mencionado.

Pero, claro, ante ese panorama, luego nos ha dado unos porcentajes de que solamente en la agricultura se utiliza un 15 % y que solamente en el contenedor amarillo hay un 1 %, pues, la verdad es que algo pasa.
¿Qué pasa aquí, señor Pérez?
¿Qué pasa, qué pasa aquí?
Porque, claro, la verdad es que, a título personal, estoy totalmente sorprendido con los datos que usted ha mencionado.
Y, de hecho, pues, entiendo que ustedes vengan hoy aquí a reclamar su espacio en una ley como es la que estamos tratando en esta cámara, la del cambio climático, la de transición ecológica.

Por lo tanto, desde el Grupo Parlamentario Ciudadanos, estamos encantados de la propuesta que usted ha lanzado.
Queremos conocer el sector, queremos conocer sus iniciativas y estamos ahí para escucharlos.

Y, por último, pues, compartimos con usted el hecho de que es importante la unidad de mercado y esa coherencia normativa que usted mencionaba, porque estamos hablando de un país, como España, que tiene muchas comunidades autónomas y que eso se tiene que tener en cuenta a la hora de legislar.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Del Pozo.

Ara és del temps del grup Compromís.
Senyora Torres, quan vullga.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, president.

Senyor Pérez, benvingut a les Corts Valencianes.
Un plaer d'haver-lo escoltat; breu, concís i al gra.

Doncs, bé, jo no mostraré la meua estupefacció.
En tot cas, m'alegraré que en una explicació tan breu vosté ens haja aportat tanta informació.

A vore si jo he fet un bon resum del que ha explicat vosté.
Vosté ha defensat el seu sector perquè considera que pot contribuir a reduir les emissions i, després, ho ha concretat més encara dient que pot contribuir a la descarbonització, amb l'increment d'eixos envasos de fusta als quals vosté ha fet referència i sobre els quals ens ha donat alguna lliçó d'hàbits domèstics que podem aplicar a partir de ja.
I ha posat també en valor la formació, l'educació i la sensibilització sobre totes estes qüestions; de fet, vosté valora positivament la llei.
Però sí que ha trobat a faltar que, en l'article 57, que és l'article que fa referència als biocombustibles, no hi haja més supòsits que reflectisquen la importància de la fusta com a material bàsic i, per tant, dels envasos de fusta.

Aleshores, a mi m'agradaria centrar molt la meua pregunta precisament en eixos supòsits que vosté troba a faltar, perquè ara és el moment d'incorporar tot allò que, a qui ha redactat la llei, doncs…, però, bé, en este cas a nosaltres, al legislatiu ens vindria bé saber per a incorporar-ho al text de la llei.

Gràcies per la seua exposició.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Ara és el temps del grup Popular.
Senyora Díaz, quan vosté vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchas gracias, señor Pérez.

Desde el Grupo Parlamentario Popular llevamos ya no sé cuántos años, pues, más de lo que lleva el Botànic, hablando de la gestión forestal sostenible, de la necesidad de la gestión forestal sostenible, de que con ella no solo se previenen incendios, sino que también se lucha contra la despoblación, incluso hemos presentado varias propuestas al respecto, y la relación que tiene con la bioeconomía circular, de esas también hemos presentado varias propuestas que lamentablemente aquí no se han tenido en cuenta.

Pero a mí me gustaría saber esa relación, ¿no?
O sea, cómo contribuye a la gestión forestal, a la bioeconomía circular, qué importancia tiene, si en esta ley se refleja o de qué manera se podría impulsar esa bioeconomía circular con esta ley y, de esa manera, ayudar a potenciar a que el Consell que esté en cada momento se dé cuenta de la importancia de la gestión forestal sostenible y de la posibilidad que tiene, el potencial que tiene esa gestión forestal en ese ámbito que hablamos de la bioeconomía circular.

Por mi parte, nada más.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

I, per a concloure, el grup Socialista.
Senyor Gil, quan vullga.

El senyor Gil García:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

I benvingut, senyor Pérez, a aquesta comissió.

Li he d'agrair també la seua concreció a l'hora de plantejar els temes.
També me satisfà, me sent satisfet perquè, en termes generals, el projecte de llei, doncs, li sone bé.
I sí que coincidisc també en eixa…, com bé ha comentat la companya de Compromís, possiblement eixa falta que figure expressament el tema de la fusta referida a l'article 57 de biocombustible, val?
Per tant, agarrem el guant i de bo que segurament l'incorporarem o farem eixe plantejament d'esmena al respecte.

Quant a la qüestió del foment de la plantació forestal, jo crec que també és un pas positiu que figure també, expressament, que siga una de les intencions a l'hora de prendre mesures concretes d'eixe foment de plantació forestal.

I també, possiblement, ha apuntat vosté l'article 31, que fa referència al tema de l'edificació, rehabilitació i regeneració urbana, que també crec -i hi estic d'acord amb vosté- que caldria fer una referència també expressa al material que vostés treballen.

Quant a la visita al centre, doncs, naturalment que sí que a vore quin dia ho fem i anem i ho veem.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I ara, per a contestar a les qüestions plantejades, quan vullga, senyor Pérez.

El senyor Pérez Sánchez:

Amb la vènia, senyor president.

Vaig a anar per ordre de les preguntes.

Señora Serna, la eficiencia energética de la valorización energética de la madera está habilitada a partir de un determinado poder calorífico, que son cinco megajulios.
Las pruebas que hemos hecho nosotros para la valorización energética de nuestro envase está por encima.
Por lo tanto, es apta para la… No soy un experto en la materia, pero le adelanto que aquí en España no existe esta tradición, pero que en Francia y en Alemania la madera es un soporte para las industrias, para complementar el suministro energético, concretamente mediante aportación de calor y creación de energía.
Por lo tanto, sí que la eficiencia está demostrada técnicamente.

La señora Gascó, alegaciones a la ley.
Asyfe participa en la comisión de medio ambiente de la Cev y, desde aquí, pues, también agradecemos que el 30 % de esas aportaciones hayan sido asimiladas en este proyecto de ley, en la fase anterior.
Es verdad que tenemos nuestra especialidad, ¿no?
, como madera, y nos tenemos que salir de otras intencionalidades en esas alegaciones, pero compartimos muchas de ellas.
Y, por eso, agradecemos que se hayan incorporado.

La mayor coherencia.
Sí, yo entiendo que, entre las normas, tiene que haber esta coherencia.
Como jurista que soy, es necesaria y parece ser que este segundo texto consigue acercarse mucho más a esa coherencia legislativa y, por lo tanto, van de la mano las dos normas.
Se pueden mejorar, seguramente se podrán realizar aportaciones.
No he hecho labor de comparar textos, pero, bueno, si fuera necesario, nos pondríamos a ello.

Al señor Aguirre, me encanta que me haga esta pregunta en cuanto a las cajas.
Efectivamente, varios de ustedes han incidido en que es un sector desconocido.
Pues, miren, más del 50 % de la producción estatal de las cajas de madera para el sector hortofrutícola se producen en la Comunidad Valenciana; fíjense ustedes el peso, a nivel estatal, que esto supone.
Tanto es así que se hacen cajas tan buenas y de tan buena calidad que ya no solamente transportan naranjas y mandarinas, sino que ya las cajas valencianas llevan, por ejemplo, las fresas de Huelva, llevan las cerezas del Jerte, con cajas valencianas se va a recoger el melocotón y la fruta de hueso de todo el valle del Ebro y de Lérida y, pues, con mayor motivo para estar orgullosos de lo que hacemos aquí.
También, si tienen oportunidad este verano de viajar por Europa y de ver los mercados europeos, cuando vean una caja que se identifica por la bonita que es, vean la matrícula, porque en la matrícula verán que pone un 46, que equivale al código postal valenciano, y están llenos todos los mercados europeos de cajas hechas aquí.
Por eso, que conozcan nuestra industria de primera mano, pues, para nosotros va a ser un respaldo muy importante, ¿no?
, dar a conocer…

También, dentro de poco, tenemos oportunidad en el Parlamento Europeo.
La Generalitat Valenciana nos está ayudando a hacer una misión sectorial y dar a conocer nuestro envase y las inquietudes que tenemos.

En cuanto a las cajas de pescado, aquí, en la Comunidad Valenciana, se produce otra anomalía, que es la única comunidad que tiene prohibidas las cajas de madera para pescado.
Desgraciadamente, la alternativa a la caja de madera para pescado es el poliespán.
En Murcia, se permiten las cajas para pescado en todas las cofradías, en Cataluña se permiten las cajas de madera para pescado y, sin embargo, la dirección general de sanidad de la Comunidad Valenciana, haciendo una interpretación sui géneris de la norma, dice que no son higiénicas para el pescado, cosa que científicamente está demostrado que no es así.
En este punto, el Ivace nos está ayudando a intentar superar esta interpretación, cosa que, desde luego, agradecemos.

En cuanto a toda esta aportación por escrito, sí que, con la comparecencia, aporté un pequeño documento sobre todo lo que puede beneficiar el uso de nuestras cajas a coadyuvar los objetivos de la ley.
Pero, si fuera necesaria cualquier ampliación, estamos también a su disposición.

Y el señor Del Pozo, ¿qué pasa que no conocemos al sector?
Pues, mire, es un problema de tamaño, el tamaño sí que importa.
Nosotros competimos con el lobby del plástico y competimos con el lobby del cartón.
Entonces, nos han dejado un pequeño margen residual, que es del 15 %, pero estamos a gusto porque es el envase gourmet, donde va la fruta gourmet, es el de madera.
Por lo tanto, digamos que, aunque sea al 15 %, tenemos el mejor segmento.
Y lo que sí que es importante es que tenemos una potencialidad tremenda y por eso esta ley es una oportunidad para poner en valor el material y las cajas de madera.

Señora Torres, ¿podemos contribuir?
Pues, sí, podemos contribuir a hacer alguna aportación, siempre que esa enmienda fuera acogida por alguno de los grupos.
El artículo 57, efectivamente, hace una mención a fomentar la gestión y el consumo de la biomasa forestal.
La interpretación que podemos hacer de la biomasa -la hace la FAO, la hace un reglamento estatal- es que el residuo de manera también es biomasa; sin embargo, a la hora de las exoneraciones del impuesto de incineración, no se recoge esta exención.
Entonces, sería interesante valorar esta exención.
Abiertos a incorporar las aportaciones que sean menester para incluir el material en la norma, una mención expresa al material.

Por último, señora Díaz, la gestión forestal y relación con la bioeconomía forestal.
Mire, la norma es fantástica en cuanto a la intencionalidad que tiene, pero, a la vez que estamos hablando de esto, el reglamento forestal se está tramitando y la plataforma forestal ha hecho ochenta folios de alegaciones.
Es decir, si no va acompañada, si no se posibilita la gestión forestal para proveer de material a mi sector, pues, posiblemente, no seamos competitivos respecto al cartón y respecto al plástico, que sí que lo son.

Y me queda el señor Gil.
Lo mismo, las aportaciones que podamos hacer estamos abiertos a hacerlas, si los grupos quisieran atender las mismas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor Pérez.

Parem un momentet i parlem una miqueta d'això de la visita, però ja fora de micròfon.

Moltes gràcies per les seues aportacions.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió.

Ara, amb la compareixença del senyor Cristóbal Aguado Laza, president d'AVA-Asaja.

Com ja sap vosté, disposarà de huit minuts per a fer una primera intervenció.
Després, li preguntaran els diferents grups parlamentaris i disposarà d'un segon torn de sis minuts per a intentar respondre al que li plantegen els grups.

I, sense més, quan vullga.

Compareixença del president de l'Associació Valenciana d'Agricultors (AVA-Asaja), senyor Cristóbal Aguado Laza

El senyor president de l'Associació Valenciana d'Agricultors:

Bon dia a tots els presents, naturalment.

I, com no, dir que per a mi és un honor participar en esta comissió, perquè estar encertats i actuar objectivament és molt important.

Jo represente un col·lectiu agrari, agricultors.
Som els ecologistes que xafem terra.
En el món de l'ecologisme, n'hi han filosòfics i que xafen terra.
Jo soc dels que xafen terra, dels que planten els arbres perquè generen oxigen i fixen CO2 i, d'alguna manera, contribuïsquen a mitigar el canvi climàtic, que és el que se busca en esta comissió i en eixa transició, a una agricultura el més respectuosa amb el medi natural.

És un esforç que hem de fer tots.
Jo, des de la visió d'una organització agrària, diguem: el més lamentable és que en el segle XXI no siguem capaços d'entendre que no poden haver-hi cultius perennes com garrofers, oliveres, vinyes, etcètera, que no tinguen un tubet de reg d'auxili que mitigue el canvi climàtic i que permeta que la brosta siga verda, tendra i que genere el màxim oxigen possible i que fixe el màxim de CO2 possible.

No entenc com no en eixe xafar terra no entenem que el desert ací amb el canvi climàtic ens ve pel sud.
I que el millor que hi ha és reconduir i recuperar eixes 165.
000 hectàrees de terra de cultiu que tenim hui que no se cultiven perquè no hi ha rendibilitat econòmica.

Vull que entenguen una cosa.
El millor ecologisme és aquell que és sostenible.
Sostenible vol dir com amb el menor gasto possible per a l'Administració aconseguim que els que viuen en eixe medi natural són capaços de mantindre'l, mantindre'l verd i, per descomptat, ajudar que el canvi climàtic siga el menys dur possible.

Alguns experts valencians parlaven de la importància en el canvi climàtic del Mediterráneo i el corrent dels aires.
Doncs bé, la millor barrera verda és el millor per a evitar el creixement del desert, buscar que hi hagen les pluges adequades i que l'ecosistema se mantinga més estable.

La barrera del Mediterráneo, segons Millán Millán, de l'Institut Agroforestal Mediterráneo, era que la seguretat del cor d'Europa estava en el Mediterráneo, en un Mediterráneo verd.
Els que han de mantindre-ho verd són els llauradors.
I els llauradors han d'utilitzar tota la tecnologia que les administracions i la intel·ligència siga capaç de posar-los, des de l'energia renovable, des de les aigües depurades, la reutilització d'aigües, evitar les contaminacions d'aigües difuses en base a la racionalitat, la formació i la inversió.

En definitiva, si hi ha aigua en el Mediterrani, en tota la zona del Mediterrani, i és possible que l'agricultor tinga una rendibilitat suficient, indiscutiblement tindrem una bona lluita contra el canvi climàtic a la Comunitat Valenciana, però la Comunitat Valenciana soles fa poc.
És necessari intentar que siga molt més ample el consens mediambiental, però en la pràctica, i no en la filosofia ni en les lleis que no es complixen, sinó el seguiment de les normatives i, per descomptat, amb la col·laboració, âallò que marca el temps…, me n'he passat?
- (Veus) El que vull dir és que és necessari.

Nosaltres diguem…, perquè fa pocs s'ha aprovat una llei de cremes i d'etcètera, etcètera.
Mireu, cada 28 o 30 anys des que no tenim el peu amarg en el taronger, hem d'arrancar l'hort.
És un drama per als agricultors, perquè la vida és molt curta -dels arbres-, perquè la ciència no ens ha donat peus tolerants amb més vida.
Però eixe arbre que està morint-se… necessitem canviar-lo.
I hem de fer-ho d'una forma el més sostenible possible i el més respectuosa.

La forma més respectuosa i menys contaminant és cremar en el camp.
I diuen: «És que cremar fa fum».
Sí.
«I fa CO2».
Sí, però, quant de CO2 ha fixat eixe arbre en la seua etapa juvenil i en la seua etapa verda?
Quant oxigen ha generat?
I ara la planta jove que anem a posar a substituir eixe arbre, amb el gasto corresponent, va a ser una planta que generarà i recuperarà molt més oxigen…, alliberarà molt més oxigen i fixarà molt més CO2.
Doncs bé, és el que jo dic de l'ecologisme sostenible.
A voltes, com a les persones malaltes, a voltes a un que se li gangrena la mà, han de tallar-li la mà, però salven el cos.
I és de veres, és un crim, sacrifiques una mà, però salves el cos.
A voltes, els xicotets sacrificis són els que donen els grans resultats.

El que vull dir és que des del diàleg hem de buscar el punt d'encontre, que l'ecologisme més filosòfic ha d'estar al costat de l'ecologisme actiu i practicant, que és l'agricultor.
Perquè si no entenem que el punt d'encontre és de tots i cada un va al seu aire i cada un demonitza a l'altre, eixirem perdent tots, i la societat, també.

En el món del camp de fa 50 anys a avui no té res a vore el sistema de cultiu, el respecte al medi ambient, etcètera.
Però el que sí que està clar és que els mecanismes de mantindre l'aigua útil -no salada, sinó útil- al màxim és molt important.
És molt més car dessalar que emmagatzemar, infiltrar o fer gots adequats en totes els cauces per a emmagatzemar l'aigua vàlida.
És molt important que el que utilitza l'aigua en qüestions industrials, en qüestions urbanes les torne netes, com les ha rebudes, perquè el sector agrari, que és el màxim consumidor d'aigua…, vull que no obliden una cosa, totes les persones menys en tres voltes com dia.
En este moment se valora poc l'agricultura, perquè les neveres estan plenes.
Però he de dir-los una cosa, fer una poma, fer una taronja, fer un litre de llet consumix molta aigua.
És de veres.
Però una alimentació sana, saludable i suficient és molt important.
Cal anar a països on no mengen prou per a adonar-se de com d'important que és l'alimentació sana, de qualitat i amb traçabilitat.
Si, a més, ens preocupem que el sector agrari funcione amb dignitat, amb un preu just, amb viabilitat, les coses anirien millor.

En este moment, que a la Comunitat Valenciana estem passant d'una crisi tremenda de preus, encara que tots estan guanyant diners en la cadena alimentària, menys l'agricultor, si l'agricultor tinguera una mínima rendibilitat, la terra es recuperaria, guanyaria el medi ambient, guanyaria… la barrera verda en el litoral espanyol i, per descomptat, tindríem un col·lectiu humà que viuria més dignament del que està vivint, perquè estem passant-ho molt malament.
No dic altra cosa.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguado.

Ara és el temps dels grups, començant per la diputada no adscrita.
Senyora Serna, quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor Aguado.

Es muy interesante lo que nos ha explicado.

Mire, yo sí le quería preguntar…, ha hablado usted de estas cantidades…, no sé si lo he apuntado bien, la cantidad de terrenos abandonados que hay, y lo sé de buena fe, porque yo soy de un pueblo que hace muchos años era básicamente agrícola, y en estos años el paisaje ha cambiado de manera tremenda.
Lo que era pasearte por campos de todo, albaricoques, melocotones, naranjas… ahora prácticamente está todo abandonado, y realmente está al lado de un río.

Por eso quiero preguntarle si, además de garantizar ese suministro de agua para los agricultores, usted cree que debería de tomarse algún otro tipo de medidas que pudiera garantizar de alguna manera lo que es el relevo generacional.
Es decir, que las tierras se pudieran pasar de padres a hijos y que siguieran dando esa rentabilidad económica que se necesita para poder vivir de la agricultura, como hace x años había familias que vivían, y vivían bien, y vivían básicamente de la agricultura.
Entonces, eso, si, además del agua, considera usted que se debería tomar algún otro tipo de medidas para ayudar en este sentido.

Y muchas gracias, señor Aguado.

El senyor president:

Gràcies, senyora Serna.

Ara és el torn del grup Unides Podem.
Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyor Aguado.

Un plaer tindre'l ací i escoltar, com sempre, les seues propostes concretes i contundents, com no pot ser d'una altra manera venint de vosté.

Ha tocat diversos temes.
M'ha agradat molt eixa controvèrsia que fa…, eixa oposició entre els ecologistes filòsofs, o de saló, o de butaca, o de taula, i els ecologistes que xafen terra, com diu vosté.
I és cert que l'agricultura -ho estan dient vostés des de fa ja molt de temps- està en una situació de crisi absoluta.
Però el que li volia preguntar és com valoren vostés esta llei.
Ahir hi havia alguns compareixents que varen parlar de l'absència, diguem, que la llei dedica a l'adaptació.

Aleshores, vosté estava demanant que perquè l'agricultura puga ser sostenible en el temps necessita aigua, però el relator especial del dret humà a l'aigua, que va vindre fa unes setmanes ací, Pedro Arrojo, ens explicava…, ell i tots els experts ens expliquen que el problema de les sequeres és que són regionals.
I que amb el canvi climàtic com que l'aigua va a vindre a colps, va a ser concentrada en el temps, va a ser molt més complicat gestionar eixa aigua, amb la qual cosa vosté demana aigua, però la pregunta és d'on podem traure eixa aigua si les sequeres són regionals, no són localitzades, i no hi haurà ni transvasaments ni res que ens permeten tindre eixa aigua.
Amb la qual cosa, la segona pregunta és com ens adaptem, com pensa vosté que esta llei respon a la necessitat de l'agricultura d'adaptar-se al canvi climàtic.

I, per altra banda, una altra pregunta és, havia llegit en premsa que vostés varen fer unes declaracions exigint que aquesta llei contemplara la possibilitat de crear un impost a les importacions en funció de la petjada de carboni que tingueren els productes agraris que venien d'altres llocs del món.
Com que no n'ha parlat hui, volia donar-li l'oportunitat a través d'esta pregunta de contar-nos un poc el que pensen al respecte.

Moltes gràcies, de nou.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Ara, és el temps del grup Vox.

Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, señor presidente.

Gracias, señor Aguado, por su comparecencia siempre tan interesante.

Yo quería seguir un poco insistiendo en lo que se está hablando.
Para conseguir estos cinturones verdes de los que usted nos habla alrededor de las ciudades que usted propone, lo que es necesario conseguir es que los agricultores tengan rentabilidad por sus cultivos, si no, esos cinturones verdes se van a convertir en secarrales y a lo mejor en peligro de incendios para nuestros pueblos y ciudades, y, desde luego, una mucha mayor contaminación.

Quería preguntarle si considera que la legislación y la normativa vigente en el uso de fertilizantes y en la gestión de purines, basuras y residuos agrarios, en general, si considera que se adapta a la realidad del sector agrario valenciano.

También, hablando un poco del agua, profundizar un poco en el tema de las aguas depuradas para el riego de los campos, si considera que es viable, en fin, qué nos puede decir de la utilización de las aguas depuradas, si habría que insistir más en este tema para utilizar en los campos de la Comunidad Valenciana, en general.

También, si para mitigar los efectos del cambio climático considera imprescindible para la reducción de los gases de efecto invernadero, que hemos comentado, que los productos agroganaderos en general sean todos ecológicos.

Y nada más.

Esto es lo que le quería preguntar.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

Ara, és el temps del grup Ciudadanos.

Senyor Del Pozo.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, senyor president.

Y muchas gracias, señor Aguado, por su comparecencia aquí, por defender a agricultores y ganaderos valencianos.

Me ha gustado mucho lo que ha mencionado de los agricultores ecologistas que pisan tierra.
Yo quería preguntarle, ¿usted cree que esta ley es una buena oportunidad para que se reconozca a agricultores y ganaderos en esa labor que realizan día a día para proteger el medio ambiente?
Porque yo, a título personal, y ya se lo conté en el incendio del año pasado en Azuébar, en Castellón, pues, pude comprobar perfectamente cómo el hecho de que campos de cultivo que se realizaban habían servido de cortafuegos y también hayan servido para, en este caso los bomberos, establecer esos campamentos base para luchar contra los incendios.
O sea, en primera persona pude ver la importancia de la agricultura, y así se lo traslade a usted, y me comentó que, desgraciadamente, pues estaba siendo bastante criminalizada la agricultura en parques naturales y que tampoco se atendía a las peticiones de ganaderos, en este caso también para luchar por la limpieza de los bosques.

Por eso le pregunto, ¿esta ley es una buena oportunidad ya para reconocer de una vez por todas esa lucha que hacen agricultores y ganaderos para proteger al medio ambiente?

Y, después, otra pregunta que le quiero hacer.
El cambio climático nos está demostrando el hecho de la escasez de agua.
Creemos que esta ley que habla de transición ecológica y cambio climático es una buena oportunidad para hablar de ella y también para hablar del problema de la salinización de acuíferos; yo pude estar con un agricultor en Torreblanca y sus pozos, en este caso a 3 kilómetros de la costa, ya estaban con agua salada.
¿Cree que esta ley es una buena oportunidad también para afrontar ese problema de escasez de agua y ese problema de salinización de acuíferos en la Comunidad Valenciana?

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

Ara és el temps del grup Compromís.

Senyora Torres, quan vullga.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, president.

Senyor Aguado, benvingut a les Corts Valencianes.

Bé, doncs, pot comprovar que ha fet fortuna la seua denominació ecologista de xafar terra.
Li he de dir que a mi també m'ha agradat molt perquè la veig molt representada en la figura de mon pare, que és un exemple d'harmonització entre les pràctiques agrícoles i els mètodes tradicionals.
I és veritat, té vosté raó quan diu que els guanys, les ganàncies dels llauradors són ben poques comparat amb el que paguem per les fruites i les verdures, però convindrà amb mi que això no és una qüestió ara conjuntural sinó que s'arrossega de fa moltíssims anys.
Jo tinc cinquanta-dos anys i porte més de la meitat de la meua vida escoltant la frase, «la taronja no es val», soc d'una comarca tarongera, «la taronja no es val».
I això ja era molt significatiu quan jo era molt jove.

En esta llei, precisament, s'advoca per impulsar un model agroalimentari basat en la ramaderia extensiva, en l'agricultura de proximitat, en la reducció de les emissions causades per les pràctiques intensives i els grans moviments de mercaderia, sobretot des de països llunyans que estan perjudicant clarament el nostre sector per la competència deslleial, que vosté sap que practiquen, i a mi m'agradaria saber quina és la seua opinió al respecte, si creu que un model agredit de proximitat en què es minimitzen els intermediaris pot ser beneficiós per al sector a l'hora de reduir també emissions i ser més sostenible, que és al capdavall el que s'ha intentat reflectir en este projecte de llei.

Gràcies per la seua participació en esta comissió.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Ara, és el temps del grup Popular.

Senyor Barrachina, quan vosté vullga.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, don Cristóbal, por su comparecencia.

Antes de entrar decía que estaba usted pendiente de que mañana en sus campos se vuelven a plantear naranjos, y esa es la diferencia entre la teoría y la práctica, y es tal y como usted lo cuenta.
El ecologista que pisa el huerto es el agricultor y, por tanto, para que exista agricultura y agricultores ecológicos, primero, tienen que existir agricultores que son hoy en día una especie en extinción; batimos récord europeo de abandono de tierras, más de sesenta y cinco años de media de nuestros agricultores, hecho diferencial que nos separa del resto de Europa y del resto de España con idénticos tratados internacionales y con igual inflación de costes, hay territorios como Andalucía donde aumentan los cultivos y territorios como el nuestro, como Valencia, donde se bate récord en abandono de campos.

Cada decisión gubernamental o va acompañada de una rectificación, como en el tema de las quemas, o cada decisión gubernamental es una agresión al campo, y da igual que hablemos de recorte de aguas, de subidas de impuestos, de creación de nuevas figuras tributarias como la del plástico, de tolerar que la sobrepoblación de fauna salvaje acose nuestros campos, el fracaso en la lucha contra las plagas o la prohibición precipitada de fitosanitarios.

Por tanto, señor Aguado, le pregunto, ¿cuáles son los elementos diferenciales que han convertido a la Comunidad Valenciana en el récord europeo de abandono de tierras?

Dos.
En momentos de escasez de agua… No sé, es que parece que hay alguna diputada que le incomoda mi… ¿Sí, perdone?
(Veus) Es que lleva así desde que he empezado la sesión, a intervenir.

Muchas gracias, señor presidente, por seguir manteniendo el orden en la sala, y termino con dos preguntas.

En este momento de escasez de agua, ¿le parece que lo adecuado es recortar la poca agua dulce que llega a la Comunidad Valenciana?
¿Le parece que bajo el criterio de que quien contamina, paga, y me parece razonable la tributación que pagan las azulejeras por emitir CO2, no deberían recibir los campos de naranjos que al lado depuran el CO2?
Porque aquí quien contamina, paga; pero quien cobra siempre es el mismo, que es el Estado, no lo recibe quien lleva a cabo la depuración.

Y ya, por último, las nuevas medidas anunciadas de crecimientos en la cuota a la Seguridad Social y de aumento del precio del diésel agrario, ¿cree que contribuyen a que el agricultor sea ecológico o tan solo sea agricultor?

El senyor president:

Gràcies, senyor Barrachina.

És el temps del grup Socialista.

Quan vullga, senyor Gil.

El senyor Gil García:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies, senyor Aguado, pot estar segur que els seus associats se senten molt ben representats per vosté.

Jo vaig a parlar en el context d'aquesta comissió i de l'assumpte que ens porta aquí, que és el projecte de llei de canvi climàtic i transició ecològica, perquè cadascú pot parlar del que vullga però crec que aquesta comissió és per a preguntar-li al respecte d'aquest projecte.

Jo crec que és necessari que les referències a les mesures vinculades als sectors agraris han de ser importants en la llei.
Possiblement, estem en un temps per a canviar el text… Perdó, el temps que no corre… (Veus) La qüestió és que creem que les referències a l'agricultura són molt importants.
I concretament en el tema de l'aigua, quina valoració té vosté al respecte a les referències que es fan en esta llei a l'aigua perquè entenem que, efectivament, és una peça bàsica per al benestar social en general i que és vital per als sectors econòmics com puga ser, evidentment, l'agricultura.

Per tant, a més de la sostenibilitat dels rius, aiguamolls, aqüífers, és necessari també per a vertebrar el territori, i voldria saber realment al respecte si creu que hem de fer en la llei una explicació més àmplia i amb més referències a la utilització i a l'eficiència respecte a l'aigua

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I, ara, senyor Aguado, per a contestar a les qüestions plantejades.

Quan vosté vullga.

El senyor president de l'Associació Valenciana d'Agricultors:

Moltes gràcies.

No me dona temps a contestar a tots, indiscutiblement, són molts els temes, però, primera, la llei.
Sempre és bo fer una llei, si la llei és objectiva i la llei es negocia amb les parts que tenen alguna cosa que dir.
Jo, com a representant d'una organització agrària, i n'hi ha més organitzacions, crec que seria molt important que en esta llei encertaren i encertaren tenint un diàleg cada partit ací present, un diàleg permanent amb les organitzacions agràries valencianes perquè som les que xafem terra i hem de ser els col·laboradors nats.
Qualsevol ajuntament per a mantindre un jardí es gasta una fortuna, mireu el que es gasten en el terme, mireu-ho, mire els pressupostos, se n'adonareu de seguida.

Segon.
 Dir-vos que, indiscutiblement, en l'interior de la Comunitat Valenciana, a Espanya és el mateix, el clima ací és mediterrani, és com és, i el estiu és molt sec.
Mireu, estan desertitzant-se els pobles de l'interior, la gent no vol vida; l'aigua, encara que siga reg de recolzament només, en vinyes, mireu Castella-La Manxa la revolució que ha fet en les vinyes, no tenen res a vore des de fa trenta anys.
València ha de tindre en les vinyes, les oliveres, les garrofers, aigua, i si la collita té un preu digne, les persones viuran allí, i les persones tindran fills, i les persones tindran relleu generacional.
Si no n'hi ha vida, les persones se'n venen a fer oposicions per a treballar per a l'administració, que és allò ideal en Espanya.
I hem d'entendre com funciona la societat espanyola.

La llei, com estic diguent, és important, però si estem en un diàleg de sords on ens remetem papers, no ens escoltem i al final fem el que la filosofia ens diu, estem equivocats.

Mireu, jo no parle mai de l'aigua de València, parle d'Espanya perquè és el meu país, i Espanya per a mi és més important, i l'aigua que hi ha a Espanya, ben administrada, recarregant aqüífers, envasant-la on faça falta, etcètera, pot haver-hi cabal ecològic i pot haver-hi aigua per a tots, vos ho dic honradament.
L'aigua que es gasta en ciutats s'ha de depurar tota i s'ha d'emmagatzemar o carregar aqüífers determinats, o s'ha de buscar la forma que torne íntegra a ser utilitzada per altres que la gasten per a fer una cosa tan important com som nosaltres, els aliments.
Però, compte!
, no fem aliments només, mantenim el bosc verd que no es crema, i en el mediterrani del sud d'Europa, el que es veu des de Brussel·les no té res a veure amb el que es veu des de València, vos ho dic honradament.
Jo quan vaig a Brussel·les, allí no veuen quasi el sol; ací el sol el vegem tots els dies.
És que és un món diferent.
És que vull que ho entengau.
A Brussel·les no ens coneixen, i si no ho entenem estem perduts!

Aleshores, tots els que estem al sud i que estem a les portes del desert hem de valorar l'aigua de forma diferent a com la valoren a Brussel·les.
A Brussel·les gasten molt poca aigua per hectàrea, és que plou quan fa falta per al cultiu, és que el cultiu de secà d'allí és com el cultiu de regadiu d'ací, o millor.
Aleshores, és no és el mateix i això ho han d'entendre.
Les legislacions d'abonos, de purins, són importantíssimes, però hem de ser objectius, un cultiu que trau no sé quants graus de nitrogen, no sé quants de potassi, no sé quants graus de fòsfor, se li ha de tornar la terra perquè la següent collita es puga fer de qualitat i puga anar al mercat.
La huella de carbono és importantíssim, que n'hi haja reciprocitat en els mercats i en els acords internacionals és importantíssim.
Si Egipte, els ministres i els generals estan plantant milers d'hectàrees de tarongers en els diners que li envia Europa, és que vull que ho entengueu, i a més tenen milió i mig de xiquets treballant per un tros de pa, i vénen a este mercat i competixen amb mosatros en igualtat de condicions, jo estic fent el tonto, jo no puc competir en el mercat.
Hem de definir el mercat.

I, naturalment, la huella de carbono és el que marca el mercat de proximitat.
El nostre mercat de proximitat és Europa.
700 milions de consumidors.
I això ho hem de defendre a capa i espasa.
I qui vinga de fora quan s'inestabilitza el mercat, ha de col·laborar a estabilitzar el mercat i perquè l'agricultor puga tindre un preu digne.
Totes eixes coses al final ajuden al clima, ajuden a la renda, a l'estabilització de la població, a la fixació de la població i a la vida.

El que vull dir, en definitiva, és que el mercat agrari de proximitat hui Valencià té capacitat per a subministrar la majoria de taronges d'Europa, no ens les podem menjar en València.
Però el mercat de proximitat, en els nous sistemes de transport, permeten que eixa Europa nostra siga el mercat, com he dit, de proximitat.

Naturalment, jo crec que els problemes del camp, de fauna, de robos, són lleis que s'han d'aprovar en cases com esta per una vida més digna i més fàcil.
A un agricultor esta setmana passada li han llevat tota la valla, perquè li furtaven els aguacates, i ara li han furtat la valla sencera, portes i tot, què li dic jo a eixe agricultor?
És que vull que m'entengueu.

Aleshores, crec que la llei esta és importantíssima.
Però el més important de les lleis és fer les lleis pràctiques, adequades, objectives i negociades.
I per això estan les taules de diàleg i les taules de encontre, i comptar amb el sector agrari, com jo he mamprés a dir, és essencial.

Entonces, tindre aigua neta, de qualitat, suficient, productes de qualitat i suficients, fixar la població en totes les àrees geogràfiques, sabeu que a l'interior no van els industrials, estem els agricultors, pues és importantíssim.

Jo crec que nosaltres, els agricultors, podem col·laborar molt més, però també ens heu d'ajudar a poder col·laborar més.
Si gastem un insecticida és perquè tenim una plaga, si no tinguérem la plaga o tinguérem altre mitjà que la investigació o la ciència ens ha permés, indiscutiblement les coses millorarien.
El que dic és que som els millors col·laboradors que té el paisatge, el medi natural i, desde luego, la lluita contra el canvi climàtic.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Aguado, molt precís en l'ús del temps també.

Moltíssimes gràcies per les seues aportacions.

I suspenem la comissió fins les dotze en punt.
D'acord?

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 44 minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 4 minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió, esta vegada amb la compareixença del senyor Salvador Puigdengolas Rosa, enginyer industrial, que compareix a títol d'interessat.

Com sap, senyor Puigdengolas, disposarà de huit minuts en la primera intervenció.
Després, faran preguntes des dels grups parlamentaris.
I, després, disposarà d'altres sis minuts per a intentar contestar a les qüestions plantejades.

I, sense més, quan vosté vullga.

Compareixença del senyor Salvador Puigdengolas Rosa, enginyer industrial, en qualitat d'interessat

El senyor Puigdengolas Rosa:

Molt bé.

Buenos días a todos y a todas.
Un placer estar aquí y muchas gracias por recibirme en esta casa de todos, por parte de los señores diputados.

En relación a lo que es el asunto en cuestión, lo que es la ley de cambio climático y de transición ecológica de la Comunidad Valenciana, pues, exponer que una ley que no fuera ambiciosa en el alcance vuelve, a mi entender, a caer en el error de lo que es la ambigüedad en el contenido, condicionándose a otra serie de regulaciones en que llega a engranar totalmente con estas ya que, si bien estamos todos a favor de lo que son los principios rectores de la lucha contra el cambio climático y la transición ecológica, debemos ser conscientes de que estamos en un mercado global en el que no todos están compitiendo con los mismos niveles de exigencia.

Y sí, el cambio climático, el calentamiento global, los retos y los gases de efecto invernadero requieren de reformas políticas que nos permitan reordenar lo que son las actividades sociales y económicas que llegan a tener en cuenta ese impacto social como un todo.
Y en ese todo, los principios de descarbonización requieren de una apuesta integral por lo que es la investigación, el desarrollo y la innovación que nos permitan disponer de mecanismos y herramientas de planificación tangibles y evaluables, con acciones que permitan un cambio de modelo energético y productivo que, no por necesario, deba de ser disruptivo.

Los principios transversales y la asunción de responsabilidades no pueden mermar ni sancionar siempre a los mismos sectores, ya sea el industrial o, dentro de los difusos, lo que es el transporte o la logística, ya que se echa en falta abordar la necesidad de un modelo energético global, sostenible, eficiente y en el que la tecnología esté como valor añadido y de apuesta medioambientalmente sostenible.
Y es que, como fuentes de energía renovable, deben de considerarse, además, aquellas que permitan una fuente de producción estable y no condicionada a factores externos que puedan afectar a la producción y que permitan respaldo, dando respuesta a una demanda heterogénea y de puntas de consumo.

Además, con relación a lo que es la gobernanza, si bien esta ley contempla a instituciones y entidades públicas, echa a faltar lo que son las corporaciones de derecho público, como tejido complementario al científico social, económico y medioambiental de las comunidades autónomas, donde puedan encontrarse o nos podamos encontrar representados los profesionales habilitados de las comunidades autónomas y más cuando en las áreas estratégicas, como la industria, la energía, la movilidad o las infraestructuras, tenemos esa habilitación profesional.

Y es que los objetivos del artículo 15 de la propuesta, del proyecto de ley, no dejan de ser una generalidad que amplían los que ya se establecieron en su día en los objetivos 20-20, con una producción del 20 % proveniente de renovables y que lleva a establecer un objetivo, en este caso el 70 % en la Comunidad Valenciana proveniente de fuentes renovables para el 2030, y más cuando nos encontramos con una situación de paralización de proyectos a causa de la burocratización y, sobre todo, de la gestión de nodos.
Pero lo que sí observamos es una desconexión con la regulación y gestión de áreas industriales y de las instalaciones sujetas a reglamentos de seguridad industrial.

¿Por qué generar nuevos inventarios de gases de efecto invernadero, cuando podrían generar un único registro unificado donde se contemplasen todos los datos de la industria, tanto de emisiones difusas como no difusas, además de los cálculos que vienen establecidos en la propia ley, engranando procesos y procedimientos de la administración de la GVA, a fin de no generar nuevas cargas administrativas al administrado, duplicando lo que son los registros administrativos?
Apostemos por un único registro documental, con todos los campos de gestión que permitan conocer y gestionar, de forma global y no por departamentos estancos entre sí, lo que es la gestión de estas actividades.

Y es que se habla mucho de construcción también y de rehabilitación bioclimática, eficiente o certificada, pero muy poco del urbanismo medioambiental, con espacios de gestión que permitan emplear y usar los espacios, tal como así apuesta, entre otros, Francesco Tonucci, Frato, pensando y estructurando y creando espacios de retención de dióxido de carbono, en vez de lugares de piedra y hormigón, que permitan a las nuevas generaciones y a las actuales concienciarnos y educarnos medioambientalmente.

Y es que el urbanismo solo se expresa en la ley en un subapartado del punto 2 del artículo 36, llegando a confundir, a mi entender, esta ley el urbanismo con construcción.
Y, en esa construcción, se vuelve a caer en la confusión de la idoneidad de los certificados de eficiencia energética que, si pueden constatarlo ustedes mismos, se subastan por internet a precios irrisorios y fuera de toda regulación profesional.
¿No han comparado precios en internet?
Yo lo hice ayer mismo.
Por 60 euros tienen ustedes un certificado de eficiencia energética firmado por un profesional, sin ni siquiera visitar lo que son las instalaciones.
Es decir, un mercado subasteros que se acrecentará con este tipo de leyes, si no se llega a regular lo que es el sector, y esta ley no lo lleva en ello.

Con relación a la obligación de disponer de un sistema de gestión energética, ¿quién gestionará, controlará o conducirá la instalación?
Tampoco viene la previsión de cómo se puede realizar y quiénes son los profesionales habilitados para poder realizarlo.

¿Qué decir también del tema de las auditorías energéticas?
Más de lo mismo, ya que con un simple software -lo pueden comprobar en internet- se obtienen los resultados de auditoría energética del edificio que ustedes quieran auditar.

Yo no cuestiono el qué, sino el cómo.
Y yo lo que indico es que se trata de regular referenciando otra normativa.
Por ejemplo, en infraestructuras e instalaciones se indica que «como marca la legislación vigente».
¿Por qué redundar?
¿Por qué no adendar o anexionar?
Ahí es donde tendríamos que estar buscando esos engranes con otros cuerpos normativos.

Y con relación a la instalación de fuentes de energías renovables, ¿cómo se prevé?
¿Se permite la hibridación de fuentes de energía?

Y en relación a los protocolos de coordinación entre administraciones públicas, empresas distribuidoras y de transporte de energía se nos vuelve a dejar fuera a lo que son los profesionales, además de no corregir ni regular los verdaderos problemas de este tipo de infraestructura, que es la gestión de nodos.
¿Saben ustedes cómo se están gestionando actualmente lo que son los nodos energéticos?

Ya que está bien que aquellas instalaciones inferiores a cien kilovatios para alimentar unas dieciocho viviendas se les facilite lo que es el no tener que disponer de la autorización administrativa previa ni de construcción.
El problema no está ahí.
El problema es si estas instalaciones quieren evacuar o descargar a red por el tema de la gestión de nodos y de la gestión de estas infraestructuras.

No es el problema no es el autoconsumo.
Es la generación de energía.
Y, además, en la ubicación de las instalaciones en zonas de desarrollo prioritario conforme a ley se echa de menos un poco más de desarrollo.

Con relación al urbanismo se podría haber aprovechado para revisar las normas urbanísticas o subsidiaria que permitan la conversión de suelo en zonas de desarrollo prioritario que permitan el asentamiento de población en zonas y comarcas despobladas.
Otro trámite más, el registro de autoconsumo.
¿Por qué no unificamos?

Y ¿qué pasa también con el tema de la movilidad sostenible?
Volvemos a sancionar lo que es la tenencia de motores o vehículos privados de motores de combustión, sin establecer ayudas para sustitución, y más en esta época de incertidumbre energética como fuente de movilidad.
¿Qué vendrá, el hidrógeno líquido, el biocombustible, las pilas de hidrógeno, el motor eléctrico, hibridación de fuentes de energía en lo que son los modelos de transporte?

Tenemos que tener en cuenta también lo que son los ciclos de vida de los productos.
¿Qué consume más, un vehículo eléctrico…?
Perdón, ¿qué contamina más un vehículo eléctrico o uno de combustión?
Todo depende.
Pero analicen ustedes el ciclo de vida global de lo que es el producto y se darán cuenta que un vehículo eléctrico no contamina mucho más que un vehículo de combustión.
Se trata de integrar agricultura, salud pública, biodiversidad, recursos hídricos, infraestructuras críticas en la parte de educación ocupacional, pero no así en la profesional ni en la universitaria.

Como coordinación entre administraciones para incentivar, solo un artículo, el 97, pero para sancionar vía impositiva, desde el artículo 98 en adelante.
Tengamos en cuenta que el 93,57 % de las empresas de nuestra comunidad son pequeñas y medianas empresas de menos de nueve trabajadores y un 40 % de ellas son autónomos.

¿Dónde quedan los corredores azules, las inversiones que nos traía la Unión Europea para los corredores azules?
¿Dónde queda el corredor mediterráneo?
España solo transporta por ferrocarril el 3,8 % de las mercancías.
Si la vía impositiva que se nos mete es el padrón, ¿no se llevará a cabo lo que es una fuga poblacional?
Y de la economía circular, solo un artículo, el 147.

Por tanto, vuelvo a terminar como empezaba: una ley que no por ambiciosa en el alcance no debe caer en el error de la ambigüedad en el contenido y sí adendarse o anexarse engranándose con las legislaciones vigentes.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Ara és el temps dels grups parlamentaris.
Comencem per la diputada no adscrita, senyora Serna.
Quan vosté vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Y muchas gracias, señor Puigdengolas, por su exposición.

Ha sido mucha la información que nos ha dado.
Y me ha llamado la atención algo que estaba hablando hace unos momentos sobre la movilidad sostenible cuando ha dicho usted que un coche o un vehículo eléctrico no contamina mucho menos que otro vehículo de combustión.
La verdad es que esto sí me ha llamado mucho la atención y si pudiera ampliar un poquito en su siguiente intervención este tema, se lo agradecería mucho.

Y dentro de lo que es la movilidad sostenible, quizá no sé si…, yo muchas veces me planteo si realmente se debería también trabajar más en lo que es el transporte público, porque en muchas zonas de la Comunidad Valenciana quizá el transporte público, sobre todo el ferrocarril, deja bastante que desear, que entiendo que también podría ser una buena manera de disminuir lo que son emisiones en los espacios.

Y por mi parte, eso es todo.
Y, repito, muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Ara és el temps del grup Unides Podem.
Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

I bon dia, senyor Puigdengolas.

Un plaer tindre'l ací i, realment, moltíssimes gràcies per la feina que ha fet d'anàlisi de la llei en profunditat.

M'agradaria saber si podem comptar amb les seues apreciacions per escrit, perquè crec que poden ser molt útils.
O si ha presentat al·legacions, que no ho sé.
En tot cas, és un compendi d'apreciacions molt ample que va tocar quasi tots els apartats.

I volia fer-li…, molt, molt tècnic, es veu que és vosté enginyer i que ve… la deformació professional al mirar la llei.
M'agradaria saber… Jo a Tonucci el conec més quan parla de la ciutat dels xiquets i les xiquetes, però no coneixia eixa vessant de l'urbanisme mediambiental.
M'agradaria… si ens pot donar alguna dada més o alguna referència.

I també volia saber… Ai!
Se me n'ha anat… Ui!
Un momentet que encara me queden uns segons.
Que després me passa com ahir i no me'n recorde.
És que m'he apuntat quasi tot el que ha dit i ara no me'n recorde.
Se me n'ha anat el sant al cel.

En general, en tot cas, l'urbanisme és cert que…, l'urbanisme, jo li diria les infraestructures també, no?
Perquè el pes de les infraestructures en el canvi climàtic també és alt.
La tendència que tenim encara a fer infraestructures del passat amb l'ampliació d'infraestructures per carretera, per exemple, l'ampliació de l'AP-7 o de la V-21, quan en realitat la tendència hauria de ser a disminuir la quantitat de vehicles de combustió i, en general, la tendència serà a la baixa perquè els vehicles continuaran costant molt per a les famílies.
Amb la qual cosa volia saber que en pensa també de les infraestructures, no sols de l'urbanisme.
L'urbanisme sí que és cert que hem repensar l'urbanisme tal com el tenim.
Ho sent, però se m'havia anat el sant al cel.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

Ara és el torn del grup Vox.
Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, señor presidente.

Y gracias, señor Puigdengolas, por su colaboración con esta comisión, que también me parece interesantísima.
Efectivamente, se han tocado muchísimos aspectos.
A ver si podemos sacar otros diferentes de los que se han estado hablando hasta ahora.

Ha hablado usted de los problemas de la paralización de los proyectos de fotovoltaicas por trámites burocráticos y administrativos -fotovoltaicas…, bueno, renovables en general-.
Me gustaría que profundizara un poco con sus impresiones sobre este tema.

Y hablaba de un único registro.
Me gustaría que nos informara de lo que crea que pueda afectar esta norma a la unidad de mercado, a las diferencias entre unas comunidades y otras para, por ejemplo, el ejercicio de su profesión, de los ingenieros industriales en general, con los temas de los diferentes requisitos para poner en marcha los proyectos de renovables en las diferentes comunidades autónomas.
Y cuando entran también…, alguno de los temas que se han puesto sobre la mesa, competencias de diferentes administraciones.
Hablamos de ferrocarriles, de carreteras, etcétera.
Quizá todo eso pone un poco en duda el estado de las autonomías.
Hace que quizá algunas de estas cosas deberíamos tramitarlas desde un punto de vista único y si no sería más razonable una legislación… una legislación a nivel nacional que regulara estas cosas.

Y también creo muy interesante y básico que se regule la actividad de las ingenierías, lo que decía de las diferencias…, o sea, cómo se hacen los certificados, cómo se van a gestionar las instalaciones de energías renovables, el hecho de que exista un mercado en internet de certificados que se hacen casi a la subasta sin necesidad de visitas ni nada, pues da miedo pensar cómo se pueden gestionar también estas futuras instalaciones de energías renovables.

En fin, que nos dijera un poco su impresión y su propuesta de cómo se debería hacer y si nos puede mandar también algo de sus conclusiones a la comisión para que podamos tenerlas en cuenta en la fase de enmiendas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Aguirre.

Ara és el temps del grup Ciudadanos, el senyor Del Pozo.
Quan vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Gràcies, president.

Y gracias, señor Puigdengolas, por su comparecencia hoy aquí y por aportar ese punto técnico, ese punto profesional a esta ley, que, por supuesto, le hace falta.

Cuando usted ha hablado de la ambigüedad en el contenido, a mí me gustaría preguntarle si cree que falta por fijar objetivos claros y específicos en esta ley, por fijar esas metas hacia dónde tenemos que ir.

Y, por otro lado, compartimos ese hecho que ha mencionado del mercado global y de que no todos jugaremos con las mismas reglas.
En ese sentido, yo quería preguntarle si esta ley puede poner en riesgo la unidad de mercado o que exista conflictos de competitividad.

Luego, cuando ha mencionado…, no sé si he entendido yo bien, cuando ha dicho que debería esta ley incluir fuentes de energía estable, ¿a qué energías se refería?

Y después, la propuesta que nos lanza de un único registro de certificado de emisiones la verdad es que es muy buena, y además en vías en este caso también de luchar contra ese muro de la burocracia y también para eliminar costes.

Nos ha parecido también muy grave el hecho que ha mencionado sobre el tema de los certificados energéticos y del hecho de que se debería de contar con los profesionales en esta ley.
Totalmente de acuerdo.
Desde Ciudadanos estamos totalmente de acuerdo que se tiene que reconocer en este caso a los profesionales para que la ley tenga más garantías y, en este caso, para que exista una mejor ejecución de esta ley, que al final es lo que buscamos todos.

Luego nos ha sorprendido lo que ha mencionado sobre el ciclo de vida entre el vehículo eléctrico y el vehículo de combustión en cuanto a la contaminación.
Me gustaría que entrara un poquito más en profundidad sobre eso, porque me he quedado a cuadros sobre lo que ha mencionado.
Y también, a cuadros sobre el dato que ha dado del 3,8% de transporte de mercancías por ferrocarril.
Es muy triste.
Desde Ciudadanos llevamos reclamando muchísimo tiempo el corredor mediterráneo de mercancías, y es muy triste cuando estamos hablando de transición ecológica y de luchar contra el cambio climático.

Y, por último, si nos podía hacer un breve resumen de la situación actual de las renovables en la Comunidad Valenciana, porque tenemos entendido que hay un colapso espectacular.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Del Pozo.

Ara és el temps del grup Compromís.
Senyora Torres, quan vullga.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, president.

Senyor Puigdengolas, benvingut a les Corts Valencianes.

Gràcies per les seues aportacions.
És important conéixer el parer d'un professional.

Anem a la seua compareixença, a la seua explicació.
Ha parlat vosté de l'article 15, que aborda els objectius de reducció d'emissions, i vosté ha apuntat que hi ha una certa…, o que, segons el seu parer, peca d'una certa vaguetat.
M'agradaria saber quins són els aspectes que per a vostés s'haurien de detallar o especificar en eixe article 15.

D'una altra banda, també ha fet referència vosté a l'article 36, que és el que aborda la regeneració urbana i que apunta en un dels seus ítems el foment de l'ús de l'energia procedent de fonts renovables en el sector de l'edificació.
Però ací vosté ha introduït un terme que a mi m'ha cridat l'atenció i sobre el qual m'agradaria que ens donara més informació, que és el d'«urbanisme mediambiental».
Crec que és molt important conéixer el seu punt de vista sobre este concepte que ha posat vosté damunt de la taula.

I, per últim, ha parlat vosté de la necessitat de crear un registre documental unificat.
I també, en relació amb este registre, ha abordat altres qüestions com les auditories energètiques i els certificats d'eficiència energètica.
Si pot ser, pot aprofundir, crec que altres portaveus també han apuntat esta qüestió, si pot aprofundir en este tema, li ho agrairia.

I, per últim, ha insistit vosté en un parell d'ocasions en el fet que, segons vosté, esta llei deixa al marge els professionals.
M'agradaria saber com creu vosté que s'hauria de vincular la presència dels professionals, dels tècnics, dels enginyers, en esta llei.

Gràcies, novament.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Ara és el temps del grup Popular.

Senyora Díaz, quan vullga.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, president.

Y muchísimas gracias, señor Puigdengolas, porque esta visión no la habíamos tenido hasta ahora en este proyecto de ley, y son tantos los datos que ha aportado que, bueno, yo creo que es más que interesante tener en cuenta su intervención para hacer esas enmiendas y mejorar el texto.

Ha hablado usted, precisamente lo estaban comentando, de urbanismo medioambiental, ha hablado de ese mercado, entre comillas, mercado negro de los certificados de eficiencia energética, de hibridación, que me gustaría que explicara más a qué se refiere con eso, de cómo funcionan los nodos energéticos, de que el problema no es el autoconsumo sino la producción de energía, o sea es como que nos quiere poner un poco sobre el suelo, y viendo la realidad, y diciendo, ¡oiga!
, es que el tema lo enfocan por un lado y deberían de tener en cuenta estas otras circunstancias que son las que realmente importan.
Esa carga impositiva que puede llevar y con la cuestión prácticamente terminada, que puede conllevar la fuga poblacional y también la fuga de inversiones, entiendo.
Me gustaría que también incidiera en ello.

Y, luego, por supuesto, estamos siempre por la labor y diciendo que la burocracia se tiene que eliminar, y, sin embargo, por lo que he entendido, con esta ley lo que se hace es, pues, duplicar trámites, es decir, todo lo contrario a eliminar burocracia, y usted nos pide que tengamos en cuenta la necesidad de esa eliminación de burocracia, de la unificación de registros.

Y, bueno, por supuesto el tema de los vehículos eléctricos.
Nosotros hemos incidido en varias ocasiones con que no se hacen los estudios suficientes y necesarios, estudios científicos que avalen que una medida que es muy márquetin, que cuando se lanza se cree que es medioambientalmente mejor, cuando se hacen los estudios técnicos y científicos correspondientes resulta que no porque no se ha tenido en cuenta toda esa fase de producción, digamos, anterior, y usted aquí lo ha reflejado con el tema de los vehículos eléctricos.
¿Cuánto menos contamina un vehículo eléctrico que uno que no lo es?
Está bien que lo ponga encima de la mesa, yo se lo agradezco.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

Per a concloure, és el temps del grup Socialista.

Quan vullga, senyor Gil.

El senyor Gil García:

Gràcies, senyor president.

Muchas gracias, señor Puigdengolas, por su prolija intervención aportando una cantidad de datos a tener en cuenta y a estudiar de manera pormenorizada.

Yo sí que le quería comentar, respecto a la mención que ha hecho al artículo, bueno, perdón, no al artículo sino al urbanismo medioambiental, que el artículo 23 probablemente sea mejorable pero hay una clara y expresa referencia a la perspectiva climática a la hora de llevar a cabo los instrumentos de planeamiento municipal; por tanto, tanto estructural, no habla del pormenorizado pero sí a tener en cuenta por los planes estructurales.
Por tanto, qué es lo que faltaría en este artículo en su opinión, porque ya digo que hay una referencia explícita al respecto.

Ciertamente, hay un problema que usted lo ha explicado implícitamente, y yo le voy a poner datos, que son los 6.
000 megavatios de energía solar y 4.
000 de energía eólica que han de estar instalados en 2030.
Evidentemente, entiendo yo que cuando usted plantea el problema de producción, que no de autoconsumo, me imagino que se referirá precisamente a estos datos que nos obligamos a la hora de buscar alternativas a la actual producción eléctrica que tenemos en este momento.

Con respecto a la fiscalidad, desde nuestro partido entendemos que la cantidad de actuaciones que se han de llevar a cabo llevan un coste económico, y tanto la ley estatal como esta parte también de un principio que entendemos que es razonable, que quien contamina, paga.

Entonces, ¿qué alternativas ve usted para nutrir un fondo ambiental que no fueran los tipos impositivos que hay previstos en esta ley?

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gil.

I per a intentar contestar a les qüestions plantejades, quan vullga.

El senyor Puigdengolas Rosa:

Muchas gracias a todos por las apreciaciones.

En relación, señora Serna, con la movilidad sostenible, la contaminación del vehículo de combustión versus el vehículo eléctrico, si se contempla o se mide lo que es la contaminación de rueda-motor, obviamente, un vehículo de combustión interna contamina mucho más que un vehículo eléctrico.
Sin embargo, si lo que se tiene en cuenta, lo que es el ciclo de vida de producción de lo que es el producto, desde lo que son las materias primas hasta lo que es la revalorización o reciclaje de lo que es la parte de esos vehículos, la diferencia no es mucho más, pero no lo digo yo, lo dice un estudio de la CMT, del departamento de motores térmicos de la propia universidad politécnica, con el catedrático Desantes, que hizo una presentación en la que yo pude ir, y la diferencia no era mucho más.
Con lo cual, ahí lo que yo siempre digo es que no nos podemos hacer trampas al solitario viendo exactamente cuándo contamina más, si tenemos en cuenta lo que es la vida global o solo lo que nos interesa ver.

Con respecto a lo que es el transporte público, y también comentaban desde el grupo de Unides Podem y también desde Compromís y desde Ciudadanos, como corporación de derecho público, el Colegio Oficial de Ingenieros Industriales de la Comunidad Valenciana, del que yo fui decano, formamos parte del lobby ferroviario Fermet, que apostábamos por el corredor mediterráneo desde Finlandia, Escandinavia, Rin, Ródano, Mediterráneo.
En ese corredor seguimos estando y formamos parte de ese lobby, un lobby de presión en Bruselas con solo 130.
000 euros de dinero para poder hacer presión, pero en el cual técnicamente tenemos realizado lo que son los estudios de los corredores ferroviarios, y no solo el Mediterráneo, necesarios para que no solo sea ese porcentaje tan irrisorio que tenemos de transporte de mercancía, sino que también podamos transportar personas de la manera más rápida y medioambientalmente sostenible, que es a través de lo que es el ferrocarril.

En relación con lo que es el escrito, sin ningún problema, doy traslado a la comisión y lo tienen ustedes a su disposición.

En relación con el urbanismo medioambientalmente sostenible de Frato, no solo habla de la ciudad de los niños, que aquellos que tenemos niños lo hemos leído y apostamos por ello, porque yo me he criado, como digo yo, en un pueblo, y en el pueblo jugamos en la calle; jugábamos en la calle, teníamos árboles, no subíamos a los árboles y nos caíamos de los árboles; sin embargo, ahora mismo, en lo que son las vías urbanas, encontramos carencia de lo que son parques, jardines… Eso que comentaba también el diputado del Partido Socialista, en relación con lo que era el urbanismo medioambiental en la perspectiva climática, viene en los planeamientos municipales, sí, en los planes de ordenación urbana y en los (inintel·ligible) … correspondientes.

Entonces, no queremos lo mismo, queremos algo más, algo más que ya no solo sean zonas de retención de dióxido de carbono, sino que también puedan ser zonas de aprendizaje de aquel medio ambiente que nosotros a lo mejor no hemos tenido o no tuvimos, pero sí que podemos transmitir a lo que son nuestros hijos.

En relación con lo que es el transporte, no es lo mismo transportar mercancías, que podemos apostar por el transporte ferroviario, que esas personas y mercancías que se pueden hacer con vehículos de última milla.
Los vehículos de última milla no tienen por qué ser los vehículos eléctricos que nos obligan a una generación distribuida y a un consumo distribuido, con un determinado consumo en un determinado momento, se pueden hacer con otras fuentes de energía que es la hibridación, como es la fuente o el hidrógeno líquido, que puede ser proveniente del hidrógeno verde, que se están haciendo ya investigaciones y desarrollos de producto, pero que ahora mismo los vehículos cuestan en torno a 60.
000 euros, y no creo que una familia pueda gastarse 60.
000 euros en un coche, y lo que tenemos que hacer es incentivar o apostar por la investigación, desarrollo e innovación para abaratar todos esos medios de transportes y que sean accesibles para lo que son las familias.

En relación con lo que son las paralizaciones del proyecto de instalaciones sobre las fotovoltaicas, no solo viene de la parte burocrática, también viene de la gestión de nodos.
Si quien gestiona los nodos es el mismo que los aprovecha, probablemente no deje que entren terceros, que es lo que nos estamos encontrando con los proyectos que hemos estado visando en el Colegio Oficial de Ingenieros Industriales de la Comunidad Valenciana.
Fíjese en unos datos; en relación con los proyectos visados del 2020 al 2019, hubo un incremento en autoconsumo del 236 %, y del 2021 al 2020 del 240 %, ya no solo esos 6.
000 megavatios de solar o 4.
000 de eólica, sino que ahí va el conjunto sobre todo de las solares.
Porque otro de los fallos que tiene la legislación vigente es que antes iban desgranados lo que era la parte solar de la parte eólica y ahora va todo en conjunto, con lo cual la gente también está desincentivando lo que es la redacción de ese tipo de proyectos.
Sin embargo, convertido a red, el aumento del tanto por ciento ejecutado en la Comunidad Valenciana solo fue del 59 %; un 24 % en el 2020; y un 23 % en el 2021.
Ahí es donde tenemos los datos y los problemas que están teniendo los compañeros para poder llevar a cabo lo que son estos proyectos.

En relación con lo que son la unidad de mercado, ¡claro que sí!
Si jugamos con reglas mucho más estrictas que en otros lugares, nos encontraremos con la deslocalización de empresas y de personas, porque si va por padrón y va por CIF se nos irán de aquí, obviamente, pero se nos van a ir a Cuenca, y yo me he criado en Cuenca, ¿por qué?
, porque está ahí al lado y las tasas impositivas van a ser mucho menores.

Con relación a lo que son los certificados de eficiencia energética y auditorías, libre mercado, libre concurrencia de regularización, perfecto, a 60 euros en internet.
¿Quién lo controla?
Nadie.
Van, ¿lo ven?
No.
Mándeme…, además te lo dicen sin ningún pero, mándeme usted una foto de la casa que yo le hago el certificado, 60 euros sin moverme de casa.
¿Eso es lo que queríamos o queremos realmente profesionales que lo puedan hacer con el coste hora de un profesional, con el desplazamiento, con la visita in situ, con las pruebas de campo que se tengan que realizar in situ para que esos certificados de eficiencia energética sean reales y no sean un copia y pega?
Eso es lo que tenemos que buscar.

Y, sobre todo, cuando comentaban ustedes de cómo se puede hacer que los profesionales participemos de lo que es el día a día de lo que son los trámites burocráticos y, sobre todo, ya no trámite burocrático, la redacción de legislaciones o del día a día con la administración, pues, lo estamos demandando desde hace mucho tiempo; disposición adicional quinta de la Ley sobre colegios profesionales, al ser corporaciones de derecho público se pueden firmar cuantos convenios necesite la administración para poder colaborar con ella.
Y estamos a disposición de la administración, y la tenemos ahí, el cuerpo normativo está, utilicémoslo.

Y, sobre todo, con relación a lo que es la ambigüedad de contenido, yo, a lo mejor, por mi formación técnica, me decían: objetivos claros, tangibles y alcanzables.
Cuando con el Objetivo 2020 nos marcábamos el 20 % de la generación de energía proveniente de energías renovables, decíamos, ¡hombre!
, es un objetivo alcanzable, podríamos hacerlo; cuando en el 2030 pasamos del 20 al 70 %, dices, ¡hombre!
, habrá que ver si el mercado lo puede absorber, y, sobre todo, si empezamos a engranar todas aquellas normativas medioambientales, territorio, que permitan que podamos desarrollar esos proyectos, porque comentaban en los proyectos lo de los 100 kilovatios, 100 kilovatios es nada, 18 viviendas, a 5,5 kilovatios por vivienda, dieciocho viviendas, no tengo más.
¿Cuántas viviendas hay en la comunidad?
¿Cuántos habitantes somos?
Tengamos en cuenta que necesitamos unas instalaciones mega para poder asumir lo que es el consumo.

Y cuando habla de fuentes de energía que permitan el respaldo, yo no estoy hablando de la fisión nuclear, la energía nuclear que nos ha servido ahora, podemos hablar de la fusión, de esos aceleradores de partículas que nos permiten generar energía de manera limpia y sin residuos; pero, ya no solo eso, las hidrogeneras, generemos energía a través del hidrógeno.
Hay muchos elementos que nos pueden permitir generar energía hibridando las fuentes de energía de manera limpia y sostenible, utilicémoslo, pero para eso también necesitamos investigación, desarrollo e innovación.
Dejemos a los profesionales que hagan su trabajo y de esa forma los primeros que queremos ayudar a la sociedad somos los profesionales, lo llevamos en el ADN de la formación universitaria, en nuestro caso, de la Escuela Técnica Superior de Ingenieros Industriales, teníamos asignaturas de medio ambiente.
Si los primeros que no queremos residuos somos nosotros.
Y eso ya no viene de ahora, el Toyota Production System, que está tan de moda la metodología Lean, habla de cero residuos.
Pero esto ya viene de los años setenta, estamos en el 2022, o sea, ya han pasado más de cincuenta años.
Lo tenemos en el ADN, déjennos colaborar y ayudar.
Y poco más que decir.

En relación con lo que es la burocratización, yo siempre he apostado por la tecnología, y en la tecnología está en el blockchain, la cadena de bloques, que cada uno tenga un registro único donde estén encasillados todos los campos y se pueda ir jugando con lo que es esa cadena de bloques en cuanto a lo que son los diferentes registros, y por transparencia hasta accesible para el administrado, para el ciudadano, que yo pueda meterme y sepa si alguien está cumpliendo o no está cumpliendo.
Si ahora mismo la tecnología lo permite todo.
La tecnología es barata y la tecnología es buena, lo que es malo es el uso que se pueda hacer de ella, pero actualmente es buena.

Con relación a lo que son, vamos, lo que son las partes impositivas.
Pues, hombre, yo a los datos económicos me remito hoy en día.
Yo entiendo que quien contamine pague, totalmente de acuerdo, pero tengamos en cuenta que ahora mismo tenemos una caída del producto interior bruto en el 2020 del 10,4 %, en 2021 solo hemos recuperado el 5,1 y en el 2022 se prevé que suba 4,3.
Es decir, hemos perdido un 1 % con el tema de la pandemia.
Pero esto ya lo decíamos nosotros el año pasado, en el mes de junio, en el Observatorio de la industria en la Comunidad Valenciana del Colegio Oficial de Ingenieros Industriales, cuando hablábamos que después de la crisis sanitaria vendría la pandemia económica, y aquí está.
Es cierto, magnificada y aumentada por los problemas geopolíticos que tenemos en el exterior, pero es que ya venía: problemas con los servicios, transportes, logísticas, productos, costes e incremento de los costes de las materias primas, de las energías, tenemos un incremento de combustibles fósiles en el 2021 del 25,7 %, en el 2022 del 35,7 %.
Si nos vamos a la electricidad en el interanual de febrero del 2022 al 2021, el 85,77.
Pero si hablamos de diciembre de 2021 a diciembre de 2020, estamos hablando de 469 %.
Todo eso son costes, tipos de interés.
El Banco Central Europeo ahora sube del 0,25 al 0,50.
¿Qué repercute eso en las familias?
Pues que el Euribor nos ha crecido un 159 %.
Se prevé que cierre en el 2022 en el 1 %.
La tasa intradiaria ya está en el 0,9.
Es decir, están ahí, los datos económicos los tenemos ahí.
Las tasas impositivas a las familias se nos han incrementado en 3 puntos.
Los autónomos van a pagar más, entre 96 y 225 euros al año.
Es decir, estamos ahora mismo, si incrementamos lo que es las tasas impositivas, en un efecto mariposa total y absoluto.
O sea, frenemos un poquito, miremos cómo estamos y, a partir de ahí, yo estoy de acuerdo en sancionar a quien contamine, pero seamos coherentes, hagámoslo bien, porque si no obligaremos a cerrar y si se cierra se acaba la actividad.
¿Vale?

Poco más que decirles.
Agradecerles, porque creo que ya me he pasado un poco en el tiempo, y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Puigdengolas.

I res, parem un minut pel canvi de ponent.

El senyor Puigdengolas Rosa:

Molt bé.
Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem en la compareixença del senyor Eduardo Rojas Briales, professor de la Universitat Politècnica de València, en qualitat d'interessat.

Com sap el senyor Rojas, disposarà de vuit minuts per a fer una primera intervenció.
Després preguntaran els grups i disposarà d'altres sis minuts per a intentar contestar.
Sense més, quan vosté vullga.

Compareixença del senyor Eduardo Rojas Briales, professor de la Universitat Politècnica de València, en qualitat d'interessat

El senyor Rojas Briales:

Bon dia.
Moltes gràcies.

I agrair als grups parlamentaris esta ocasió de poder compartir reflexions sobre la llei de canvi climàtic.
D'entrada, crec que és una llei, donat que ja tenim un marc estatal, prou vàlida com a projecte de llei, però segur que es poden afinar qüestions més de detall o alguna qüestió que puga ser de més rellevància.

M'he llegit tot el projecte de llei.
En l'exposició de motius, crec, en general hi ha alguns moments que un enfocament només ambiental i el canvi climàtic és tan transversal que en la Comissió Europea ja du una direcció general de clima, no la direcció general ENV, perquè està afectant l'energia, pense que ara per a Teresa Ribera, el problema més crític és l'energia, vull dir, que té una afectació social, territorial, és a dir, potser cal eixir d'eixa visió tan sectorial i pensar que realment abarca, potser, quasi tots els àmbits de la societat.
I estan molt involucrades en eixe sentit en els ODS, que potser els podríeu citar més, en la seguretat energètica, que potser quan es va redactar no eren tan conscients de la importància i també la situació, no sols ucraïnesa, sinó també d'Algèria, i qüestions d'índole territorial i social.

Se cita prou freqüentment l'economia circular.
És cert que tenim una sèrie de conceptes, economia verda, economia baixa en carboni, economia circular, però creiem que el concepte de bioeconomia és molt important i molt complementari i no hauria de deixar d'aparéixer, especialment perquè enfoquen algo que l'economia circular no ho fa, que és el concepte en anglés, embeded energy, que es trasllada com «energia incrustada» al castellà, però a mi eixe terme no m'acaba de convèncer, i que es focalitza poc en l'economia circular, que al circular també necessitem energia.
És a dir, si agafem una biga de ferro, o de metall, o alumini o vidre ho hem de tornar a fondre, un input energètic brutal.
Si reciclem una biga de fusta això és res.
I eixe aspecte s'ha de tindre en compte.

A més que una part de la indústria tradicional el que vol és simplement transformar-se en rebre, resoldre un problema de residus i, a més, ficar-se la medalla que ho fa perfectament, sense tindre en compte doncs que, òbviament, d'alguna manera els recursos s'han de pagar, no són recursos gratis, que a vegades la indústria vol tindre duros a quatre pessetes, sobretot quan té un impacte territorial com és la fusta, que també l'ha produït algú, però sobretot el factor eixe d'eixa energia en el cas de reciclatge.

Es parla d'impacte del medi natural.
Potser cal insistir més en sessió activa, es diu paises ricos, jo crec que és més concret dir països desenvolupats, sinó pareix que la economia siga una rifa, no, l'economia no és una rifa, és un esforç de tots els ciutadans al llarg de les generacions per arribar a un nivell.

Es parla molt de descarbonitzar, i vàrem insistir ja en la llei estatal que el terme, que pot ser molt comunicatiu, però confon, perquè una de les eixides fonamentals és la bioeconomia, i la bioeconomia es basa en el carboni i el carboni verd.
Per tant, és qüestió descarbonitzar el carboni negre, però no tancar-nos la porta al carboni verd, que pot ser la solució, i que requerix a vegades una visió diferent, perquè és un carboni com els recursos econòmics que està en un cicle, que no és algo estàtic.

Convé recordar que els edificis més eficients són precisament fets en fusta o altres materials renovables, com el bambú.

Quan es parla de seguida sempre de pèrdua de biodiversitat, nosaltres entenem que és un terme que té un component, diga'm, de ciències socials, molt discutible.
És a dir, si veiem els nostres paisatges com eren en molts llocs o les zones humides fa 40 o 50 anys, moltes destrossades, hem recuperat biodiversitat, no podem tindre algo que siga negatiu per definició, sinó hi ha millors i pitjors.
I, per tant, cal també una visió un poquet més equilibrada.

Recordar la importància de l'energia, dos terços, això està molt… Convé insistir en el reequilibri territorial, quan parlem d'una transició justa el territori és molt important.
I pensar també en les pimes, perquè si tota la solució passa en elèctrica, en el fons tornem a cert monopoli de megaempreses, quan realment el que ens caracteritza i el que és molt més just i és la base de la democràcia és precisament l'estructura de pimes.

Els embornals de carboni són dinàmics, açò convé mirar-ho.
No és un tema valencià, és un tema europeu, de la Unió Europea, i estatal.
Hem prioritzat massa en esta transició energètica allò elèctric, oblidant-nos que tot el trànsit de tèrmica a elèctric i d'elèctric a tèrmic és extremadament ineficient.
El més eficients són dels centrals de gas de cicle combinat que arriben al 56%.
I això ja és el tope, el 44% el dissipem, no l'aprofitem.

Per tant, la forma més eficient per a no necessitar tantíssima energia renovable elèctrica, que no anem a generar perquè n'hi ha novembres, n'hi ha núvols, n'hi ha nits, n'hi ha moments que no hi ha vent ni res, i és molt difícil alguna solució com el metà, el metà no, l'hidrogen, si no tenim una solució, que encara no hi és, el resultat és que tenim molts moments de forats.
Quan tot els cotxes elèctrics carreguen de nit, com anem a fer-ho sense les nuclears que són d'instal·lacions dissenyades als anys cinquanta?
No hem fet, no sóc partidari d'elles, però no hem fet el que ha fet Finlàndia o Suècia que han ficat unes noves per fer el pont.
No les tenim, per tant, hem de pensar en tot açò.

Tota l'energia que puguem fer tèrmica, en fonts tèrmiques renovables, evitem utilitzar electricitat que, a més, té moltes pèrdues.
I açò són factors que també convé tindre molt, molt, en compte.

De fet se parla d'internalitzar, ahí ha coses que estan molt bé, recorda que les internalitats poden ser positives i negatives, però quan parla… Els gravàmens, no estem pensant realment si hi ha estat internalitats positives, com el segrest pel bosc té més carboni, hauran d'haver instruments justos en sentit contrari, si no tenim un problema.
I, de fet, hi ha països, com França, que hui en dia és un país prou liberal, està en la Unió Europea, que sempre ha sigut partidari d'un impost de carboni, no del mercat lliure.
O siga, és cert que estem en la Unió Europea, està ara la majoria, però França cada dos per tres recorda: crec és més eficient.
I potser per eixes qüestions que hi ha dos coses, hi ha emissions i segrest, doncs pot ser una solució fiscal fóra més eficient.

És molt important, ja en l'article 1, recordar que els boscos són els únics embornals gestionables.
És a dir, tenim tres embornals de carboni, que és el 75 % dels casos d'efecte hivernacle.
El mar que no el podem gestionar, és impossible, i és clau, si el mar falla o els oceans fallen tenim un problema gravíssim.
La vegetació que la podem gestionar, i en este moment ja té un balanç a nivell global per totes les publicacions que van emergent ja positiu, lleugerament positiu, això ho podem gestionar bàsicament del bosc.
I l'altre és l'atmosfera que genera el problema, que és tot allò que sobra que es queda a l'atmosfera.

Per tant, estem en situació molt diferent dels accidents on no poden haver accidents negatius.
Ací hi ha accidents positius, per sort i podem compensar, i si la Unió Europea planifica el balanç de 2050 és gràcies al bosc.
No hi ha una altra forma de fer-ho, les injeccions i demés no estan segures.

I quan parla l'article 2 de les quatre estratègies claus, en totes el bosc és clau.
En emissions, si abandonem els boscos, cada dia n'hi ha més no gestionats, tenim estius crítics i grans incendis, podem tornar a ser una font d'emissió.
Segrest, que pot el bosc, que és el b.
El c, resiliència; bàsic el bosc que estiga resilient.

I, el tercer, minorar riscos climàtics al Pirineu.
I als Alps?
Fa dos-cents anys hi havia unes riuades i uns problemes d'allaus i altres impressionants.
Des que hem restaurat el bosc, els problemes són molt menors.
I els embassaments, que pensaven que s'aterraven, ja no s'estan aterrant.
De fet, hi ha el problema del delta de l'Ebre, precisament per l'eficiència de bosc i embassaments.

O siga, per tant, els quatre eixos són molt importants.
En el tres és important que eixe principi de quien descontamina cobra o es incentivado també es tinga en compte.
En la component territorial que estem parlant, d'un territori que en un 90 % és costaner i metropolità, això també és una font de reequilibri territorial, no sols eficient pel canvi climàtic.

I també falta, al meu entendre ahí, un punt d'equitat intergeneracional.
Es parla molt d'equitat, com si tots fórem coetanis, però tots estos temes tenen un component intergeneracional molt important.

En l'11.
2.
h, es parla de forestal.
Creiem que pot ser millor parlar de recursos forestals o boscos.
I convé molt que el concepte que hi ha en la part de biodiversitat, que al final estan afectant al bosc i un poc a l'agricultura i un poc a la pesca, però, sobretot, a l'àmbit forestal, no siguen incongruents perquè, si no, tindrem un pasito p'alante, un pasito p'atrás.
En la comunicació, és important diferenciar-la a les zones urbanes costaneres, densament poblades, de les altres zones.

I, òbviament, en el 17.
4, no sols cal parlar de biomassa forestal.
Tenim molta biomassa agrícola, que ens genera problemes d'incendis, infraaprofitada i biomassa de tot el tema del reverdiment urbà també.
I això de l'eòlic ja ho he comentat.

En l'article 20, quan es parla de conéixer com estem, respecte als inventaris i a les emissions, doncs, òbviament, necessitarem…, si és cada cinc anys, necessitarem fer, com ha fet Galícia i com altres comunitats del Cantàbric estan fent, en eixe cas més per motius productius, perquè és un sector econòmic molt important en el nord-oest, tot això de la fusta.
Ells estan fent amb recursos propis -no tinc segur si l'estat no contribuïx un poc- l'inventari intermedi cada cinc anys.
Ara, ací, encara treballem l'inventari de 2006 a 2007; això ha sigut temes de la crisi financera que es va endarrerir.
Però, en tot cas, si volem cada cinc anys tindre dades segures, haurem de fer un inventari propi de les variables de canvi climàtic, d'estoc forestal, superfícies, cada cinc anys i, cada deu anys, els fa l'estat gratis.
Però això és important, si no, no tindrem dades.

I és important també, quan parlem en els difusos, que no acabe sent això com l'aigua.
És a dir, que l'aigua, en definitiva, la consumeix molt el sector primari, però el que la regula són els boscos de muntanya.
I resulta que, quan hi ha hagut el cànon hidroelèctric, anava a arreglar regadius i els boscos de muntanya ho feien gratis, que ací no parem de dir: «No, és que com l'agricultura i la ramaderia emeten gasos d'efecte hivernacle, també metà, en el cas de la ramaderia, ho compensem amb el que fan els boscos; i damunt és gratis, perquè estem tenint activitats que encara són més productives i més rendibles respecte als territoris menys poblats.
Per tant, això també és important.

I, dins de les actuacions, doncs, òbviament, hem de clarificar si poden entrar el que diem boscos de baixa cobertura, bosques ralos, perquè d'això en tenim prou i igual diuen que ja no entren -són els que es van cremar als anys de ferro, dels anys setanta, huitanta i principis del noranta-, perquè igual ja el (inintel·ligible) … de la comissió no ens deixa.
I, sobretot, com podem valorar científicament i amb una assertivitat, eixe reforçament de resiliència que ens puga permetre assegurar que el risc de foc baixa sensiblement.
Hi ha aspectes científics, hi ha aspectes estadístics, però que és important també posar-ho en valor.

I un factor interessant, perquè creem que és molt important el tema de l'ús de la fusta en la construcció, com a un element que va en totes les revolucions que estan hi havent, en el cross-laminated timber, en nous productes que ens permeten construir en vertical tot en fusta, excepte els fonaments, i tenim fusta per a això, o siga, no hi ha un gran problema i de proximitat, òbviament.
I, en eixe sentit…, i tots els edificis de fusta, i més si estan calfats en pellets o en estella ja donen classificació A, automàticament, i, si estan aïllats amb suro, ja l'A+.
Bé, doncs, potser eixa classificació climàtica que ja tenim en quasi tots els edificis, hem de traslladar-la a l'IBI, en un sentit que ja va fer, amb molt bon criteri Tony Blair, quan va fer la green tax reform, a mitjans dels noranta, va dir: apugem uns impostos i abaixem-ne uns altres, l'estat ha d'eixir a zero -en este cas, la Generalitat a zero-, però el senyor o senyora que tinga un edifici en F -inclòs el ministeri de la senyora Teresa Ribera, per cert-, doncs, paga un IBI reforçat i el senyor o senyora que tinga un edifici A o B paga menys; i l'ajuntament cobra exactament el mateix.
Això no és tan complicat, matemàticament, fer-ho.
De tal manera que jo ho incentive, perquè només en el moment de venda ensenyar-ho no és un incentiu prou.
Jo crec que és una solució realment justa, equilibrada i que no se pot entendre com a una forma d'augmentar la pressió fiscal.

És molt important entendre també el tema del reciclatge.
Per què ara, liderat per Inditex, s'està treballant molt en el tema de fusta en tabiqueria, especialment en les tendes?
Perquè es lleva molt fàcil, no fa pols, no fa soroll, no fa… La construcció tradicional en el tabicatge fa molta brutícia i és molt desagradable.
En fusta es fa en un moment, a més que un edifici es pot fer en 48 hores, un unifamiliar.
Estats Units el motiu bàsic pel què usa fusta és la rapidesa de la construcció.
Açò també són aspectes que hem de recordar.

I, òbviament, doncs, si volem anar cap a xarxes de calor, que són molt importants, és una forma molt eficient, que està en este moment apostant l'Ajuntament de Sòria, està fent ara Conca també, ho estan fent…, a Castella i Lleó ho està imposant molt la junta -estic dient exemples de…, digam, no hi ha cap sesgo polític, perquè tots estan apostant per això-, a Navarra…, bé, fora d'Espanya moltíssim.
Les xarxes de calor són molt eficients.
Tindre cadascú una caldera en sa casa és una barbaritat.
La gent no fa manteniments, te costa mil cinc-cents euros de gas, cent euros a l'any de neteja i tal.
Una centralitzada és molt eficient.
Doncs, hem de començar per poder fer eixe trànsit, que ara, per exemple, està fent l'Ajuntament de Valladolid.
El problema en què es troba és que molt blocs de vivendes tenen individuals; aleshores, has de fer una… Si tu arribes la xarxa i el bloc és conjunt, canvia la seua caldera i s'enganxa a ella i, a més, pots aprofitar tot el tèrmic que hi ha en instal·lacions industrials i que sobra.
Per tant, és una xarxa d'entrada i eixida, com el tema de les plaques elèctriques.
Per tant, les xarxes de calor són una gran… I ara, el Next Generation són una oportunitat d'or, perquè el que més ens costa és alçar-les ciutats.

Òbviament, en el tema de fotovoltaic, hem d'aprofitar tot el que tenim desaprofitat.
Encara ens queda moltíssims parcs, molts edificis, molts per…, perquè hem de tindre en compte que en el camp, si no ho aprofitem per a hivernacles, que és una pressió molt potent, l'agricultura requereix hivernacles per temes d'agricultura biològica, per contradictori que semble, o per qüestions també de clima, que ja són els…, Llíria, mateix, o el que siga, que ja fa un dia o dos o tres dies que gela i ja se fa tot malbé.
Bé, doncs, aprofitem els hivernacles amb sostres de solars que, a més, estan en zones molt més fàcil traure l'energia, més (inintel·ligible) … Perquè, si ens n'anem més endins, quan fem grans instal·lacions, que potser són més rendibles, tenim un problema: primer, la terra acaba sent infèrtil, perquè on no plou, no hi ha vida; i, després, tots eixos metres quadrats, hectàrees i hectàrees, quan ploguen cent mil·límetres, què passa?
, una escorrentia impressionant, que s'ha de tindre en compte.
I tota eixa infiltració que estava passant i que anava a regar els (inintel·ligible) … no és.
Per tant, hem d'intentar buscar totes les opcions.
També inclús en façanes, totes les façanes cara sud, per què no aprofitar-les?
En hivern és molt més eficient que el sostre, per l'angle solar.
Per tant, això entenem que també és important tindre-ho en compte.

No oblidar-nos de l'agricultura i la ramaderia com a fonts de biomassa, molt important.

I jo crec que ja pot ser interessant entrar en el debat, que segur que eixiran coses molt…

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies.

Comencem amb els grups i per la diputada no adscrita, senyora Serna.

Quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Bueno, muchas gracias, señor Rojas, por su intervención, completísima.

Y, bueno, nada.
Por mi parte, pues, un par de cuestiones, nada más.

Al principio de su intervención, que hablaba -es que, quizá no le he entendido bien- de la cantidad de energía que se requería para el reciclaje.
Entonces, si, por favor, en su siguiente intervención puede hacer un poquito más de hincapié en este tema, completarlo.
No sé si se refiere a que quizá la gestión que se hace con el reciclaje no es la adecuada.
Bueno, lo dejo para que, en su siguiente intervención, profundice un poquito más, si así lo ve.

Y, luego, cuando ha hablado de basar el uso de la energía…, bueno, en energías renovables, que podíamos encontrarnos con muchos agujeros, han sido sus palabras, pues en meses con poco sol o poco viento y esto lo ha relacionado con las nucleares.
He creído entender que no estaba usted muy de acuerdo con ellas, pero no sé si porque las que tenemos en España, pues, son de hace muchos años.
Porque, bueno, sí que es cierto que, en otros países europeos, de alguna manera, sí se apuesta por esta producción de energía y más aún en el contexto actual de crisis energética.
Entonces, bueno, si pudiera, por favor, aclarar también este tema.

Y, por mi parte, pues, estas dos cuestiones nada más.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Ara, pel grup Unides Podem, senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, senyor Rojas.
És realment una sort comptar amb la seua compareixença i amb l'anàlisi de la llei.

A mi m'agradaria demanar-li si podem comptar amb els apunts escrits.
No sé si té… Bé, ja ens serviran, almenys, com a idees per a fer les esmenes.

És evident…, bé, com a expert en el sector forestal, però també en temes de canvi climàtic, no podem més que assentir al que diu en quasi totes les seues informacions, en tot cas.
I m'agradaria aprofundir un poc en el tema de les construccions en fusta.
És cert que és un tipus de construcció que a la Comunitat Valenciana no s'utilitza molt.
M'agradaria saber si la fusta mediterrània dels nostres boscos és suficientment de qualitat per a poder construir i si hi ha una indústria suficientment desenvolupada a la Comunitat Valenciana per a dur a terme un canvi en eixe sentit.

És cert que els residus de la construcció i la demolició són un problema ambiental enorme, que s'ha gestionat molt malament històricament i que hem pogut afrontar amb la llei de residus i economia circular en estes setmanes, de la qual es parla molt.
Però és cert que hi ha un canvi necessari que no s'està fent.
En eixe sentit, m'agradaria saber si pensa que la llei aborda, en els temes educatius també, el tema de la construcció de manera suficient o no.

I també, com a expert en temes forestals i de territori i de desenvolupament rural, m'agradaria saber si pensa que aquesta llei és una oportunitat també per a repensar les aportacions d'un sector tan important, com és el forestal, a la Comunitat Valenciana o si podria ser obrir una finestra d'oportunitat major que la que obri.
Perquè, a la fi, hi ha dos articles en què es parla de forestal, el 67 i el…, no me'n recorde quin, 95 crec, biodiversitat i sector forestal, però tal volta podríem aspirar a tindre… I jo ho he preguntat també als actors del sector agrari, perquè tal volta podríem aspirar que l'agricultura, la ramaderia i el sector forestal prengueren molt més protagonisme en aquesta llei.
I si la resposta és afirmativa, de quina manera podríem orientar la llei en eixe sentit.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Gascó.

És el temps del grup Vox.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Rojas, bienvenido.

Creo que ha sido realmente interesante su exposición.
Hoy estamos hablando mucho de la madera.
Ha venido antes también -creo que lo sabe- otro ponente, el señor Emilio José Pérez, para hablarnos de temas de embalaje y del aprovechamiento de la madera.
Y, sobre esto, a mí me gustaría que profundizara, si nos puede hablar de las dificultades de los propietarios forestales para la explotación sostenible de sus tierras.
Por una parte, esto creo que es importante.

Y, además, si nos puede hacer una comparación de la colaboración público-privada del sector forestal en otras autonomías, comparándola con la valenciana.
Si hay también diferencias o no y si es posible que, con esta ley, se pudieran mejorar esas explotaciones, se pudiera ayudar de alguna manera a ese sector forestal de la Comunidad Valenciana que ocupa gran parte de nuestro territorio.

Y, luego también, pues, hablar del fomento del aprovechamiento de la biomasa, como ha hablado usted, procedente de agricultura, ganadería y, por supuesto, del aprovechamiento forestal.
O sea, si se pudiera hacer.

Y nada más.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguirre.

Ara és el temps del grup Ciudadanos.
Senyor Del Pozo, quan vullga.

El senyor Del Pozo Querol:

Gràcies, senyor president.

Y gracias, señor Rojas, por su comparecencia hoy aquí.

Nos ha mencionado que debería de tratarse en esta ley más la economía circular.
Yo le pregunto…, porque me imagino que sabrá que también estamos tratando, paralelamente, la ley de residuos y de economía circular, ¿no?
Entonces, mi pregunta me imagino que ya se la imaginará.
Es decir, ¿tendríamos que legislar aquí?
¿La otra se complementa con esta?
¿Qué es lo que más nos conviene?

Después, volvemos a ver, en este caso, como usted, pues, habla de la madera, como un elemento que deberíamos de utilizar más, en este caso, pues, más hacia esa transición, ¿no?
, lo volvemos a ver.
Pero el anterior compareciente nos ha dado una serie de datos, pues, como que realmente no se está utilizando, a lo mejor, lo que se debería utilizar, ¿no?
En este caso, pues, yo le pregunto, señor Rojas, que qué pasa o qué podríamos hacer en este caso para fomentarlo.

Y, después, un dato que a mí me ha llamado particularmente mucho la atención, i es que solamente reciclamos el 1 % de la madera en los contenedores amarillos.
¿Qué sucede ahí?
¿Qué pasa?
¿Qué sucede?

Luego, cuando ha mencionado el hecho de que se piense en las pymes en esta ley… ¿Por qué?
Porque nosotros tenemos claro que las pymes, en este caso, son el motor fundamental y al que tenemos que cuidar, por supuesto.
¿A qué se refiere respecto a eso?

Y luego, en cuanto al hecho de gestionar los bosques, gestión forestal y tal, me gustaría preguntarle cómo considera, en este caso, que se está tratando a agricultores y ganaderos en este sentido, y si sería el momento u oportunidad en este caso con esta ley para reconocer esa labor.
Porque yo en primera persona pude ver el año pasado en el incendio de Azuébar, en Castellón, cómo el hecho de que determinados campos de cultivo dentro del Parque Natural de la Sierra de Espadán habían servido de cortafuegos y habían sido fundamentales no solamente como cortafuegos…, incluso como para establecer esos campamentos base para solucionar el incendio.
Entonces, preguntarle si cree usted que esto es una oportunidad para introducir a agricultores y ganaderos en la gestión forestal.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Del Pozo.

És el tema del Grup Compromís.
Senyora Torres, quan vullga.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, president.

Senyor Rojas, benvingut a les Corts Valencianes.

La veritat és que m'ha deixat sense preguntes, perquè ha fet vosté una exposició molt exhaustiva sobre molts aspectes de la llei, amb especial incidència en la part de les polítiques de gestió forestal, entenc que per la seua pròpia d'especialització professional i pels càrrecs que ha exercit al llarg dels anys.

Aleshores, en el poc de marge que em deixa, perquè ha segut crec que vosté molt explícit -i després ja no tindrà només que sis minuts per a contestar-nos a tots-, com que vosté sí que ha començat dient que la llei que valora positivament hauria…, en la llei, millor dit, s'haurien d'afinar alguns aspectes, jo li pregunte si eixos aspectes que caldria afinar o que caldria detallar són aspectes relacionats precisament amb les polítiques de gestió forestal.
És a dir, que si considera vosté que estan ben articulades en esta llei o que caldria incorporar alguns supòsits que, a criteri de vosté, no estan ben reflectits en este projecte de llei.

Gràcies novament per la seua participació en esta comissió.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Ara és el temps del grup Popular.
Quan vullga.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchísimas gracias, señor Rojas, de verle de nuevo y de que venga a explicarnos algo que es fundamental.

Y que usted una de las primeras frases…, «la palabra bioeconomía no debe dejar de estar en esta ley; debe de tener la importancia que tiene».
A nosotros nos gustaría que eso fuera posible en una ley tan importante como cambio climático y transición ecológica.
Nosotros hablamos más de energética, pero al final que tenga en cuenta ese material como es la madera y que se tenga en cuenta la bioeconomía circular.

Antes comentaba el anterior compareciente que hablaba también de este material de no solo ya la importancia que tiene en sí en la construcción, por ejemplo, y todos los beneficios que trae, sino lo que pasa antes, digamos que la coordinación entre normativas, que es necesaria.

Nos comentaba, precisamente a raíz de una pregunta que le he hecho, sobre qué tiene que ver la gestión forestal con la bioeconomía.
¿Es necesaria la gestión forestal sostenible para tener una bioeconomía circular?
¿Hasta qué punto?
Y, claro, nos decía: «Es que por muy bien que esté reflejada la bioeconomía circular en esta ley, y la importancia de la madera, tenemos una problemática en otras normativas».
Y se refería, por ejemplo, al reglamento de la ley forestal, que hoy precisamente acaba el plazo de alegaciones, en la que apuntaba que la plataforma forestal había presentado varias alegaciones, precisamente por la imposibilidad o las restricciones o la parálisis que hay en la gestión forestal sostenible.
Entonces, yo le quería preguntar sobre esa necesaria coordinación entre normativas para hacer eficaz algo que estamos ahora aquí tratando, la ley de cambio climático y transición ecológica.

Nada más.
Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

I ara per a concloure… senyor Blanch?

Quan vullga.

El senyor Blanch Marín:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Molt bon dia, senyor Rojas, i per agrair-li la seua intervenció que ha deixat crec que uns quants trets prou rellevants en qualitat d'interessat d'aquesta llei i el treball d'esta comissió.

Estaria molt bé que esta comissió tinguera ben clar els plantejaments que ha fet en la seua exposició, en el que entenem el que ha segut la seua intencionalitat, compartida per molts dels diputats i diputades d'aquesta comissió, per a poder mitigar i donar exemple de cara a tenir una societat més equilibrada, més justa i més respectuosa amb el medi ambient per a guanyar el futur.

Un poc la part més concreta seria per a demanar-li que incidira un poc més en la part que vosté entén en el concepte de bioeconomia en la integració d'eixa cohesió territorial, prevenció d'incendis, la lluita contra el canvi climàtic i de quina manera es pot acabar de reflectir en aquesta llei.
Ja ho ha fet, però a la millor podríem entrar un poquet més.

I aprofitant la seua predilecció per la fusta, voldríem saber també la seua opinió, més en concret en eixe article 67, en eixes mesures que estan encaminades a reduir la vulnerabilitat del sistema forestal i l'optimització de la capacitat d'actuar al respecte en totes les mesures que se determinen, que no en són poques.

I, en darrer lloc, en la compareixença del senyor Emilio Pérez Sánchez, dels serradors i fabricants dels envasos de fusta, se'ns ha fet una apreciació sobre el article 57.
2 de la proposta legislativa, quan es parla de la gestió i el consum de la biomassa forestal sostenible com a font d'energia renovable.
El senyor Pérez proposava la menció expressa a la fusta com a biocombustible, i ens agradaria sentir la seua opinió al respecte.
I si vosté, com a coneixedor de la política forestal o del sector forestal, en relació al canvi climàtic plantejaria alguna modificació o algun desenvolupament al respecte.

Moltíssimes gràcies, senyor Rojas, per les seues aportacions.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanch.

I, ara, per a intentar contestar a les qüestions plantejades, té un temps de sis minuts…, aproximat.
Quan vullga, senyor Rojas.

El senyor Rojas Briales:

Gràcies, president.

Respecto a la primera intervención de la diputada Serna, sí, el documento estará disponible.
Lo que pasa… Bueno, en primer lugar, quería agradecer que aceptaran el cambio de cita, porque me habían citado ayer, y ayer estaba de viaje de prácticas con alumnos y no lo podía cambiar.
Entonces, gracias por esa flexibilidad de poder venir hoy.

Entonces, quiero afinarlo un poquito más, pero el documento ya está.
Entonces, lo enviaré dentro de esta semana a la dirección que me faciliten o, si no, a los juristas para que lo distribuyan.
Y muchas por todos los comentarios y todo el interés por estas cuestiones.

En la cuestión del reciclaje, el problema que se oculta, digamos, desde los defensores de la economía circular estricta…, oculta varias cosas.
Primero, parece que no hay aumento de demanda y, obviamente, quizá en los países desarrollados con población estática no haya un aumento drástico, pero en los países del sur, que es donde va a estar el tema crítico, también de emisiones de CO2, hay un aumento por aumento del nivel de vida-menos mal que existe- y, por lo tanto, hemos de pensar que hay más demanda de material y, segundo, que no todo se puede reciclar eternamente.
Además, siempre hay unas fugas, por materiales mezclados y por muchos problemas, con lo cual hay que tener en cuenta esos factores.

Pero a todo ello suma que el reciclaje justo de materiales de tipo metálicos o vidrio requiere volver a poner el producto…, es decir, es igual coger una roca que tenga mucho cuarzo o un vidrio ya hecho, triturarlo no requiere energía, pero volverlo a llevar al punto de ebullición del vidrio requiere la misma energía.
Y lo mismo ocurre con una viga de hierro o con aluminio.
Y los materiales naturales como la madera, no.
Esa es una enorme ventaja.
Por eso, cuando se hace todo tipo de balances, nos salen unas cifras descomunales.
La verdad es que tengo una presentación, pero el tiempo no daba para ponerles aquí fotos.
De hecho, algunas las fotos son de la catedral de Córdoba, y las vigas de los omeyas, Pinus nigra de Cazorla, nacido en la época del Imperio Romano, traído por…, y ahí están las vigas.
Si fuese de otro material, no estaría allí.
Pero es que esas vigas, porque son históricas, si no, las podíamos transformar en ventanas.
Y después de ventanas, podrían acabar estando aquí, en este mobiliario que está aquí dentro o en nuestras cocinas, y esto se puede circular varias veces.
En definitiva, la madera tiene una capacidad de recirculación muy grande.
Por eso no aparece… -no sé quién decía el tema de los residuos- no aparece en los residuos, porque hay un sistema de reciclaje muy profesionalizado.
Vayamos por la zona de Benetúser…, vamos, hasta Silla.
Está lleno de empresas, donde hace la V-21 el giro, que se lo que se dedican es a hacer este acopio, porque ese acopio sale muy poco.
Luego sí que sale en los ecoparques y el ayuntamiento cuando recoge los muebles viejos, lo recopila también.
Por lo tanto, el tema está ahí, en esa cuestión…

Y, por ejemplo, hay ahí materiales de madera que son transparentes y que pueden sustituir botellas.
O sea, lo estamos empezando a ver en lo que son cubertería de uso único, que ya no es de plástico, sino que puede ser de papel.

Y en cuanto al reciclaje, y para no intentar volver a los temas otra vez, que son de varios diputados, el producto que más reciclamos en estos momentos es el papel.
Estamos en grados de reciclaje de siete, ocho o diez veces.
Pero también hay momento de agotamiento del material.
Los milagros no existen, pero estamos llegando a esos niveles, con lo cual España es una potencia en papel reciclado.

Y también es importante…, yo nunca puedo dejar de ver el mundo rural como una unidad, porque creo que tenemos muchas interacciones y las fronteras son extremadamente, digamos, elusivas.
También tenemos oportunidad muy grande con el biogás.
Estamos viendo en el tema de la ganadería intensiva un problema y hay que ver…, me acuerdo de un ex primer ministro sueco, GÃ¶ran Persson, un gran adalid de la bioeconomía, quejándose un poco de una cierta deriva reciente de la Comisión Europea y, sobre todo, de Timmermans hacia direcciones bastante poco razonables en el mundo rural.
Hay que dejar de ver el mundo rural como el problema, y verlo como la solución de muchos retos y, especialmente, el climático y muchos otros.
No solo los alimentos, la energía, la madera…

Y vuelvo a Suecia.
Si ahora analizamos Suecia, estarán cerca de Rusia y tendrán digamos miedo por lo que ha pasado en Ucrania, pero energéticamente no tiene ningún problema.
El país de la Unión Europea con la mejor ratio de emisiones de CO2 por kilovatio producido, o por energía consumida, mejor dicho, o por unidad de PIB es Suecia.
¿Por qué?
Porque hay hidroeléctrica…, y perdone que le diga, pero a mí esto de cargarse embalses en un país seco creo que no es una responsabilidad…, no es nada responsable.
No podemos hacer más, pero hay que dejarlos donde están, porque nos hace falta y porque sirven hidrológicamente, porque (inintel·ligible) … muy activamente y porque construyen madera.
Y por eso un país frío tiene un balance estupendo.
Y los rusos no le pueden cortar el gas, porque no le hace falta.
O no le hace falta de una forma significativa.

Por lo tanto, es importante ver…, ¿por qué hay países que son más resilientes en esta situación tan crítica como esta?
Porque tienen un uso activo de sus bosques como una parte de la ecuación.
Nunca puede ser la única.

Yo… la nuclear no he querido decir.
He querido simplemente decir que en este momento tenemos mucha electricidad nocturna, y nos sobra, y por eso el tema de Cortes de Pallás, porque tenemos en el Júcar, por el encañonamiento del Júcar Medio, mucha capacidad hidroeléctrica y encima la capacidad de bombeo.
Pero el bombeo es complicado encontrar sitios.
Y, de hecho, la Unión Europea quería con Noruega.
Y allí no sé cuándo estará y cuándo estarán las interconexiones para poder hacerlo, pero hay muchos problemas.
Pero podemos pensar en la recarga de coches y todo el consumo nocturno porque tenemos la nuclear.
Pero esas nucleares están obsoletas.
El día que las desconectemos, ¿de dónde va a salir esa energía?
Porque viento nocturno, como no haya mucho… Sí, en Canarias, y en todas las islas, si es que ponen algo a 100 metros de profundidad en el mar, pero viento nocturno no es lo que suele haber.
Y sol, obviamente, no.
Por lo tanto, hay que tener cuidado con esas cuestiones.

Y, por lo tanto, la biomasa, además de que se puede cogenerar -es decir, si tenemos una buena instalación de district heating podemos también generar algo de electricidad-, puede también ser como una aportación eléctrica…, yo no soy nada partidario de quemar biomasa por luz, por electricidad, pero si tenemos un momento difícil, tenemos una salida, que no nos pase lo de Texas, que se congelaron durante 15 días porque les colapsó el sistema.
Es decir, también tiene esa salida de poder puntualmente cuando no hay otra cosa, tirar de algo endógeno y no estar en una situación difícil, y eso no está aquí.
Por tanto, ahí yo creo que podemos…

Como les comentaba la… disponibilidad de madera…, creo que diputada Gascó, tenemos…, tenim… El gran avantatge del CLT, quan consolida en fusta, necessitaven unes quadrilles de troncs molt rectes, que d'això no tenim molt.
No dic que no puguem tindre, sobretot al nord-est… en la província de Castelló.
Però això ha canviat radicalment.
En el cross-laminated timber s'agafen peces de fusta molt primes i se van apegant amb uns pegaments forts, però sobretot creuats, amb la qual cosa alcance, no sols una resistència major que la fusta natural, una menor combustibilitat encara i, sobretot, la capacitat de fer dimensions il·limitades, la qual cosa permet la construcció de pilars, que és el que en fusta tradicionalment no es feia, o es feia en cases molt menudes.

Eixa és la gran revolució i per això es gasta fusta de conífera, bàsicament, perquè la tecnologia està ahí.
Jo no dic que no es puga fer de frondosa, però la tecnologia està en conífera.
I d'eixe tipus de conífera en tenim prou.
De fet, Catalunya està planificant dos, que tenen algo de fusta un poquet millor, però compartim prou les seues espècies.
Galícia ho va fer amb el pi pinastre, que també en tenim per ací, i en el Pinus Halepensis els estudis que s'han fet en la UPV, dona!
, la qualitat dels arbres millors, i tampoc volem cremar tot; tot allò que puga ser utilitzable com material i reciclat cinc, set, mil vegades, molt millor que per cremar; però, per desgràcia, l'estat actual dels nostres boscos per abandonament, perquè són joves, perquè… per moltes raons, n'hi ha molt que no serveix per una altra cosa, i, per tant, interessa molt tindre eixes dos demandes.
Però, òbviament, just per construcció va a tindre un preu superior, i això també és interessant per als propietaris forestals perquè en la biomassa sempre estarem en unes…, és com fer, un que té cítrics, per fer suc, doncs, d'això no va a viure, això és un poc per a cobrir els gastos, però vol fer una taronja bona, que el 30, el 40 % siga bona, doncs, ací estem parlant exactament d'eixa lògica.

Quant al tema, s'ha comentat per alguns, diga'm, pormenoritzar les mesures forestals.
Ací tenim un problema de construcció legislativa, és a dir, ja com està la llei pot ser encara més important que la llei forestal, o siga que té un problema de solape; en canvi, és més modern per una llei de 1993, que s'ha fet algun canvi menut, però, en general, és la mateixa llei, que no tenia un marc estatal en eixe moment, també un altre problema que tenim.
Ara, estem fent el reglament, que potser feia falta perquè el reglament de 1995 havia quedat desfasat, hi havia moltes qüestions que s'havien incorporat des d'administració electrònica, cinquanta mil aspectes.
Podem fer una proposta de la legislatura passada en la qual es van fer algunes qüestions interessants, que encara estan per desenvolupar quasi totes, però la la llei, digam, el risc que tenim ahí és d'alguna manera en sectors molt afectats, com és el forestal, com evitem que al final quede en terra de ningú perquè un construix sobre l'altre; l'altre no està refet, i, al final, això per a aplicar-ho.
pels funcionaris que ho apliquen, per la llei del sector, és difícil.
Per tant, hauríem de tindre un poquet de cura.

Jo crec, de totes maneres, que cal entendre que repoblar, repoblar, si no són zones forestals que es van cremar als grans incendis o que mai es varen recuperar, tota la zona que estava en l'arc de subministrament de les ceràmiques, Iàtova, Macastre, hi ha unes zones que, al meu entendre, no van tindre mai pins en una part important perquè hi havia molta demanda de… a tota la conca d'Aldaia, a més, baixaven moltíssim de per ahí, perquè el que tenia herbat normalment s'ha mantingut, s'ha regenerat, però hi ha arbrat, i n'hi ha zones que estan molt matxucades i açò té pinta d'haver sigut els anys de ferro de la construcció, de finals del 2019, principis del 2020, que es va demanar moltíssima fornilla de (inintel·ligible) …

Per tant, en eixes zones sí té sentit, el que no voldríem és repoblar cap camp de cultiu.
el que ha dit algun diputat, usted mismo, ¿no?
, el tema del freno que hacen los cultivos, pues son importantísimos.
Aleshores, hem d'intentar evitar un resultat indesitjat, com tampoc volem que se plene tot de plaques solars sense ordre ni control.

Per tant, el tema repoblar a la muntanya són els que no es van recuperar mai o que es van cremar dos o tres vegades i no tenim, perfecte; densificar boscos joves, boscos de poca cobertura per qualsevol raó, perfecte; hem tingut pèrdues de bosc al sud d'Alacant per motius de la gran sequera del 2013 i 2014, perfecte, hem de fer-ho de la forma correcta perquè siguen resilients, però no ocupar ni una hectàrea d'agricultura, inclús diria, inclús flexibilitzar un poc la llei forestal per permetre recuperar cultius, des del punt de vista estratègic, i vincular-los en la PAC perquè el manteniment d'eixos cultius que mai serà rendible, i molt vinculat a la ramaderia extensiva que produeix una carn que no contamina perquè està aprofitant un forraje gratis de la natura, ens està reduint el risc d'incendi, manté la biodiversitat, i manté el territori.
I això entenem que és clau.

Se ha comentado por el diputado de Vox el tema de otras comunidades autónomas.
Digamos, somos de los diferentes, Galicia trabaja mucho con el sector privado, que es una comunidad que corta la mitad de la madera de toda España, o sea, la actividad económica; el País Vasco tradicionalmente también; las diputaciones forales; Cataluña también tiene cosas interesantes, digamos que hay un cierto gradiente norte-sur en España, todo lo que está mirando a Francia o al Cantábrico funciona en general mejor, cuanto más hacia el sur pues hay más problemas por mucha intervención y más (inintel·ligible) …, por un predominio muy potente de las empresas públicas que al final acaban, digamos, consumiendo los pocos recursos porque acaban siendo demasiado grandes, y nos falta mucha… Y en el caso nuestro, la figura de centro de la propiedad forestal, que está en la ley desde hace tres años, pues es una pena que no se haya implementado, y también en su día pues se hizo un PDR para este pac que está acabando; acabando por (inintel·ligible) … de los británicos, sino ya hubiera acabado, allí se consiguió un PDR por primera vez bastante potente, pero, luego, hubo unos cambios de dirección y no se han aprovechado del todo en la dirección que convendría.

Y, obviamente, también hemos de abordar el problema del minifundio.
Creo que hemos desaprovechado, después de la esperanza que hubo en el derecho civil valencià en el 2006, que, al final, doncs, va decaure per una sentència del Constitucional i n'hi ha molta història, però si tenim una base jurídica indubtable és el dret rural valencià.
Jo crec que ahí això s'hauria d'aprofitar, precisament perquè les qüestions civils no les podem regular en projectes administratius com este, ni la forestal, i, òbviament, el dret civil valencià rural ens podria permetre abordar el tema del fraccionament del territori forestal privat; dos terços és privat, i d'ell, especialment Castelló, però també parcs d'Alacant, i les zones més baixes de València, tenim un fraccionament brutal que cal abordar.

El senyor president:

Vaja acabant, senyor…

Esperem el següent compareixent i els diputats, després,… Ens hem passat un quart d'hora entre les dos intervencions.

Moltíssimes gràcies.
(Veus)

Sí, envie tota la informació que considere oportuna, que segur que serà molt valuosa.

Moltíssimes gràcies.
(Pausa)

Molt bé, senyories, comencem la darrera ja compareixença de tot este periode amb la compareixença del senyor Joan Francesc Aguado Sáez, en representació del Col·legi Oficial de Biòlegs de la Comunitat Valenciana.

Com vosté sap, disposarà de huit minuts per a una primera intervenció; parlaran els grups; i disposarà de sis per a intentar contestar a les qüestions plantejades.

Sense més, quan vullga.

Compareixença del senyor Joan Francesc Aguado Sáez, en representació del Col·legi Oficial de Biòlegs de la Comunitat Valenciana

El senyor Aguado Sáez:

Molt bé.

Moltes gràcies, en primer lloc, per concedir-nos estos minuts per a explicar el nostre punt de vista.

Jo tenia preparada, que Juan ho sap també, una presentació en power point, i al final he pensat no projectar-la perquè he preferit fer una cosa menys teòrica i, tal vegada, un poquet més de diàleg, perquè de canvi climàtic es parla molt i, potser, convé dialogar un poquet més.

Aleshores, el que sí que volia era partir d'una premissa i és arrancar la meua exposició fent referència a una imatge que els valencians coneguem bé, que és la de la pantanada de l'any 1982, de la pantanada de Tous.
Jo ja sóc també de certa edat i recorde anar de voluntari a Alzira, a Algemesí, a traure aigua, i a mi esta imatge m'ha quedat molt gravada per la qüestió personal però també em va molt bé per a parlar de canvi climàtic, no per a asustar d'inundacions i catàstrofes, no?
, que això ja ho tenim tots molt escoltat, sinó perquè ¿algú s'imagina que en una situació com la que jo recorde, per exemple, a Algemesí, amb l'aigua a la cintura, la gent fugint de casa per salvar els mobles i la vida, es posarem a discutir si la presa estava ben feta o mal feta, o si el cabal de la presa era suficient o no, o, en llenguatge de canvi climàtic, es posarem a discutir amb l'aigua al coll de si les emissions s'han de reduir un 50, un 80 %?
Lògicament, no seria una imatge massa raonable, no?
El que faríem tots, jo almenys començaria per fer-ho, és pegar a fugir, és a dir, salvar els mobles que poguera, pujar el televisor, com jo vaig fer en ma casa, i eixir d'allí, és a dir, adaptar-me; adaptar-me al que ve.
I esta és la imatge que nosaltres, jo, personalment, tinc del canvi climàtic, el canvi climàtic, per fer una metàfora, seria com la gran inundació del segle XXI.

I ja sé que es parla molt de mitigació, i supose que el meus colegues que han parlant abans també hauran fet referència a la mitigació.
Evidentment, hem de mitigar, i vull que quede clar, hem de mitigar, hem de reduir emissions i hem de fer un esforç creixent perquè això siga així, però també és de veres que férem tard, que el canvi climàtic ja està ací i, per tant, no ens queda altra que salvar els mobles, pujar el televisior a la primera planta i adaptar-nos.

I des d'este paradigma, este és en el que nosaltres fem una valoració del projecte de llei, que he de dir que a mi personalment m'agrada, trobe que és una llei molt ben treballada, jo l'he llegida i m'he quedat a gust, i això no sempre sol passar, contempla mitigació, contempla adaptació i contempla una cosa que jo, de vegades, trobe a faltar en molts textos normatius, que és que contempla un fons de finançament, el fons de transició ecològica, perquè sense diners és fàcil parlar de projectes però fan falta diners per a fer-ho, no?
, i la llei té eixa virtut, almenys des del meu punt de vista.
Però, aixina i tot, nosaltres pensem que s'ha de prioritzar ara mateix o, almenys, donar-li més importància a l'adaptació.

I em queden deu minuts en esta…, que sé que van molt apurats de temps, el que em queda ho vull dedicar a explicar per què pensem, per què pense que hem de reforçar l'adaptació.
I, si em permeten l'expressió, els animaria, vostés que tenen la capacitat de fer-ho des del seu treball polític, a donar-li més atenció a l'adaptació perquè públicament, políticament i socialment es parla molt de reduir, es parla molt de tecnologies, i l'adaptació sempre queda com en un segon plànol, no?
, perquè ja dic que quan està l'aigua entrant-te, doncs, has d'adaptar-te sí o sí.
Aleshores, esta és la meua premissa.

I torne a dir, perquè ningú ni ací ni en cap lloc puga malinterpretar-me o m'explique mal, hem de mitigar i hem de redoblar esforços; però, ara mateix, hem de potenciar l'adaptació per tres raons que…, n'hi ha més, però reduint, una, perquè el canvi climàtic corre molt, i ací, si tinguera el meu power point, que he volgut no portar-lo a posta per a poder parlar més tranquil·lament, però, si el tinguera, posaria una imatge que també molts coneguem, que és la d'Alicia en el País de las Maravillas, quan la Reina Roja li diu a Alicia: «En este país, si vols arribar a algun lloc, has de córrer el doble; si corres molt, simplement et quedes on estàs».
I en el canvi climàtic està pasant-nos això, és a dir, cimera darrere de cimera, ens proposem reduir, però fa poquet hem superat un rècord de concentració de CO2 en l'atmosfera, estem en 421 parts per milió de CO2.
Abans de la pandèmia estàvem en molt menys i en la pandèmia diguérem que anàvem a eixir més forts i anàvem a eixir més sostenibles i tot.
Però el canvi climàtic està ací, i, com dic, és molt difícil revertir-lo.
Per tant, hem de continuar, però tenim eixa limitació.

La segona limitació, que hem de tindre en compte i que no sempre, o almenys jo aixina ho veig, se té en compte, és que la tecnologia no ho pot arreglar tot.
Jo sé que estem parlant d'electrificar, estem parlant de potenciar fonts d'energia renovable, i ho hem de fer, per descomptat que sí.
Però si algú pensa que podem mantindre el nivell actual de consum energètic simplement passant-nos a fonts renovables tenim un problema, perquè no tenim capacitat per a fer-ho.
Vull dir, ara mateixa depenem del petroli i del gas, i la transició ecològica que estem plantejant en una transició metàl·lica, és a dir, anem a passar de dependre del petroli a dependre de minerals, del silici, el liti, el níquel, el cadmi, que també són finits.
De fet, es parla que al 2040 tindrem una demanda quaranta voltes major a la que tenim ara d'elements com el liti.
Tenim unes limitacions físiques i, per tant, no podem esperar que la tecnologia ens ho solucione tot, encara que, evidentment, és una font important de solucions i hem d'apostar per ella.

I després també tenim una limitació geopolítica.
És a dir, molt dels jaciments dels minerals que faran falta per a la transició energètica doncs ja no dependrem a la millor dels àrabs per al petroli, però dependrem de Xina, que és on estan els principals jaciments, o dependrem d'Ucraïna.
És a dir, que anem a canviar de recursos, però seguirem tenint altres problemes.

I, finalment, una frase que a mi m'agrada molt sentir, però que quan la sent i l'analitze me trobe que és més potent del que pensem, és que els ajuntaments són les protagonistes en la lluita contra el canvi climàtic.
I jo estic d'acord.
Jo vinc d'ajuntament a més, i és de veres, però també és de veres que tenen limitacions.
És a dir, un ajuntament, qualsevol ajuntament de la nostra comunitat o qualsevol ajuntament en una setmana podria ser el cent per cent renovable, és un poquet exagerat, no?
, però que seria relativament fàcil que tota l'activitat pública fóra renovable, zero emissions.
Però és que resulta que el que més activitat pública d'un municipi és el 4 % de les emissions del municipi.
El 96% restant vénen del sector privat, principalment indústria, transport, consum residencial.
I ahí l'ajuntament té poquet marge de maniobra.
Sí, ja sé que podem fer incentius fiscals per ficar plaques fotovoltaiques, però al final açò va en detriment de les arques municipals, és a dir, ara podem fer-ho, els ajuntaments, però si comença a proliferar, l'ajuntament no pot prescindir d'uns poquets ingressos que té, siga l'impost d'instal·lacions, siga l'impost de l'IBI.

Per tant, hem de mitigar, però tenim limitacions.
Però, al mateix temps l'adaptació sí que l'ajuntament, les administracions locals, tenen més marge de maniobra.

I ja no m'enrotlle més, diguem, en este preàmbul, sinó que entre ja en matèria.

Quin ajuntament no podria fer, per exemple, planificar al seu territori adoptat un punt de vista ecosistèmic.
És a dir, el terme municipal, o la comarca o la província no pot ser ja una dicotomia entre ciutat i el que no és ciutat, sinó que tot forma part d'un ecosistema i hem d'adoptar, hem d'integrar en la planificació territorial un punt de vista ecosistèmic.
Val, ja sé que açò pot ser algú teòric.
Anem baixant de nivell.

Els ajuntaments que tinguen boscos, que siguen municipis forestals, hem de canviar la forma de gestionar el bosc.
Els boscos saben vostés que tenen una funció important de segrestar carboni, però també generen una sèrie d'importants de beneficis a la societat.
Per tant, hem de passar de la gestió reactiva a una gestió sostenible.
I açò pot fer-ho l'ajuntament, evidentment amb ajudes -sols que me queda ja…

Altra funció que els ajuntaments en matèria d'adaptació poden fer és l'aigua potable.
És a dir, hi ha ajuntaments que estan perdent el 40% de la seua aigua per fugues en la xarxa.
Això és una barbaritat, i més en un escenari que l'aigua va a ser cada volta més escassa.
Per tant, ahí podem invertir.
I una matèria que a mi m'agrada molt, i quasi no me quedarà temps, però és la infraestructura verda.
Hem de potenciar la infraestructura verda als municipis, açò vol dir, no vol dir jardins, vol dir zones verdes urbanes, més accessibles i més connectades, vol dir cobertes verdes, vol dir jardineria vertical, vol dir també recuperar superfície impermeable, no podem seguir impermeabilitzant, asfaltant superfície perquè trenquem el cicle de l'aigua i, a més, contribuïm que la ciutat siga més calenta.
Per tant, hem d'apostar per eixes accions d'adaptació.

I si he d'acabar ja, que me pareix que sí, diria que la llei, que torne a dir és equilibrada, però si vegem, per exemple, les accions que contempla el Fons de transició ecològica hi ha més accions de mitigació i no tant d'adaptació.
I recapitulant, pense que hem de fer un esforç, si encara estem a temps doncs seria fantàstic i si no en posteriors reglamentacions, però, en tot cas, a mi el que m'agradaria és que mos quedarà clara la idea que hem de fer un esforç per a concretar un poquet més l'adaptació, apostar més per adaptar, sinó adaptem les activitats i els municipis el canvi climàtic possiblement farem tard i serà molt més difícil, i no parle, crega'm, no parle des del punt de vista només de conservar els ecosistemes, que com a biòleg evidentment ho faig, però parle de salut pública, i parle d'economia i parle de societat.
Per tant, la meua idea final seria: mitiguem, però, per favor, si tenim l'ocasió en llei d'articular alguna mesura més concreta i impulsar més l'adaptació, crec que és el moment per a fer-ho.

No abuse més del temps de descompte.
Moltes gràcies, i per descomptat que me tenen a la seua disposició ara o en futures ocasions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Aguado.

Ara és el temps dels grups i dels diputats.

Senyora Serna, quan vullga.

La senyora Serna Rosell:

Gracias, presidente.

Y muchas gracias, señor Aguado, por su intervención.

Bien, quería pues, como biólogo, solicitar su opinión.

Ha hablado usted que, claro, que quizá ponerse o depender únicamente de fuentes de energías renovables pues quizá puede ser un poco difícil.
Y que, bueno, aunque cambiemos de recursos, esa dependencia de recursos de otros países, pues bueno, si no es el petróleo, pues como ha dicho usted, pues los recursos de China, pues que nos pondría un poco en esa misma situación de dependencia.

Entonces, yo quiero preguntarle su opinión sobre la energía nuclear, teniendo en cuenta que en otros países europeos y más en este contexto de crisis energética hay países que sí que han apostado, o bien por la creación de nuevas centrales nucleares o por alargar la vida útil de las mismas.
Su opinión, me resultaría muy interesante saberla.

Y bueno, esto último que estaba diciendo, que entiendo que considera usted, coincide con un compareciente que estuvo ayer, Gavaldà, el señor Gavaldà, creo que era, que representaba a l'Associació per l'Horta, que también coincidía en que a esta ley le faltaría mayor desarrollo en el tema de adaptación.
Entonces, creo que coincido con usted.

Y bueno, entiendo que quizá nos hará llegar usted sus propuestas, lo cual sería desde luego muy, muy de agradecer.
Y aquí lo dejo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Serna.

Ara és el torn del grup Unides Podem.
Senyora Gascó, quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyor Aguado, i moltíssimes gràcies per una compareixença realment claríssima.
Ha fet una exposició que m'ha agradat molt també amb els cinc minuts, amb els exemples que ens ha donat.
Jo ho recorde també, era xicoteta quan va ser la pantanada, nosaltres tenim una casa que no va estar tocada, perquè era un poc més enllà d'Alzira, però vam acollir a gent d'Alzira que ho havia perdut tot, i efectivament la gent estava en eixe moment decidint que s'emportava dalt de la teulada.
I bé és un moment que crec que ha fet molt bé de recordar-ho i com a símil per al que ens ve.

El meu fill em diu que estic obsessionada amb el canvi climàtic, i amb els residus i amb tot això, i és que ho estic, és cert.
Em preocupa molt que en un edifici com aquest encara estiguem a 24 graus quan fora fan no sé quants i que la gent continue portant jaqueta quan fóra fa més de 30 graus i que no estiguem encara entenent el que ens ve i que no podem estar baixant la temperatura en un edifici com aquest.
Però els usos i costums són molt difícils de canviar.

I aleshores, bé, m'agradaria saber com pensa vosté que podem concretar en la llei.
Efectivament, Josep Gavaldà, de Per l'Horta, ahir va instar al mateix que ens ha demanat vosté, i que és una llei que aprofundix molt i és molt tècnica en la part de mitigació, però que tal volta en la part d'adaptació podria ser millorada substancialment.
I m'agradaria saber, com a expert, el Col·legi de Biòlegs què ens proposa en l'adaptació, perquè precisament jo crec que un dels problemes és que inclús els grans experts científics en la matèria tenen moltes dificultats per a preveure què va a passar, sabem més o menys què va a passar.
Però el dia a dia de la gent és el que costa més d'imaginar, i per això ens vindria, crec que seria molt útil que el Col·legi de Biòlegs ens ajudara a entendre de manera més concreta, encara que siga com endevins, no?
, però endevinar, perquè en realitat no ho sabem, però què pot passar i de quina manera una llei com aquesta ha de complir amb les expectatives, no sols del col·legi, sinó de la societat valenciana.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

És el torn del grup Vox.
Senyor Aguirre, quan vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muy bien.
Muchas gracias, señor presidente.

Señor Aguado, bienvenido.
Muchas gracias por su exposición.

Reforzar la adaptación.
Yo creo que ha tocado una de las claves importantes en este tema.
Entonces, entiendo que se refiere también a adaptar los cultivos, adaptar variedades y adaptar, pues otro de los puntos donde ha hecho más hincapié, que es en la masa forestal de la Comunidad Valenciana, que, bueno, hay una gran parte del territorio, la gran mayoría del territorio está ocupado por masa forestal.

Y ha hablado de los ayuntamientos como protagonistas de la lucha contra ese cambio climático, especialmente aquellos en los que haya masa forestal.
Y entonces a mí lo que me ha venido a la cabeza son los planes de gestión forestal.
Precisamente uno de los puntos donde pinchamos probablemente es que la mayoría de los planes, la mayor parte del suelo público no tiene plan de gestión forestal.
Los planes de gestión forestal se hacen obligatorios para los propietarios privados, que me parece bien, pero quizá debería la administración dar ejemplo y fomentar esos planes de desarrollo de gestión forestal en los montes, en el patrimonio forestal público.
Entonces, es lo que me gustaría que nos pudiera hablar.
Si puede hablarnos del estado en general de esos planes de gestión de los montes públicos y privados y cómo con esta ley podríamos mejorar ese aspecto que es clave, porque conociendo lo que tenemos, estando en marcha esos planes de gestión podríamos ir adaptando, mejorando con las variedades forestales que fueran necesarias implantar en cada una de las zonas, y sería clave, pero para eso es necesaria esa información previa.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Aguirre.

Ara és el torn del grup Ciudadanos, senyor Del Pozo.

El senyor Del Pozo Querol:

Sí, gràcies, president.

Y gracias, señor Aguado, por su comparecencia hoy aquí y por dejarnos claro el hecho de que hace falta reforzar, hace falta concretar esa adaptación, que concretamos totalmente, estamos totalmente de acuerdo con ello, porque al final ello nos llevará a conseguir que esta Ley de cambio climático y transición ecológica pues nos lleve a buen puerto y al final consigamos esos objetivos que queremos.
Hay que concretar para saber y para llegar a esos objetivos.
Compartimos con usted esa reivindicación.

Y nos gustaría preguntarle en este caso, como usted ha mencionado, que el cambio climático está acelerando rápidamente y nos está exigiendo actuar ya.
Entonces, en relación a eso, pues ya estamos viendo acontecimientos en la Comunidad Valenciana que nos están reflejando ese cambio climático, como son: la regresión de nuestra costa; la salinización de nuestros acuíferos; la salinización, el riesgo de nuestros parques naturales de agua dulce, en este caso el famoso caso de la Albufera de Valencia; la contaminación de aguas residuales, que usted ha mencionado en el hecho de los ayuntamientos, el importante papel que tienen los ayuntamientos en este caso; la escasez de agua; la gestión forestal.
¿Usted cree que todos estos hechos, que ya nos están demostrando que tenemos que actuar ya porque el cambio climático está ahí, están bien reflejados en esta ley o podríamos regularlo de una forma mejor para que en este caso la adaptaremos también a las circunstancias que nos están afectando aquí, en la Comunidad Valenciana?

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

Ara és el torn del grup Compromís.
Senyora Torres, quan vullga.

La senyora Torres García:

Gràcies, president.

Senyor Aguado, benvingut a les Corts.

Bé, doncs ha anat vosté directament al gra.
I efectivament el canvi climàtic doncs no és una preocupació del futur, sinó que és una realitat que ens posa en alerta contínuament.
De fet, esta onada de calor que estem patint estos últims dies alguns experts apunten que es poden deure precisament a eixe canvi climàtic que ha passat a ser ja una emergència, i una emergència que s'evidencia en moltes coses, vosté n'ha apuntat algunes, i bé, doncs no sé les guerres i les seues conseqüències, com els moviments migratoris i els desplaçaments forçats poden ser algunes, no?
I les especulacions econòmiques també, per descomptat.

Per això nosaltres, per això este govern considerava que urgia aprovar una llei autonòmica que abordara eixe canvi climàtic i la transició ecològica necessària i consegüent.

Vosté fa una valoració positiva d'este projecte de llei.
Però ha posat l'accent, com ja li han comentat, en l'adaptació a eixe canvi climàtic i ha apuntat algunes raons per les quals cal potenciar eixa adaptació i no altres aspectes que també aborda la llei.
N'ha deixat caure algunes, però a mi m'agradaria que vosté ens diguera clarament quines mesures caldria introduir necessàriament, és a dir, sí o sí, en esta llei per a assegurar-nos la adaptació eixe indesitjat, però ja present en les nostres vides, canvi climàtic.

I reitere el meu agraïment per la seua participació en esta comissió.

Gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Ara és el temps del grup Popular.
Senyora Díaz, quan vullga.

La senyor Díaz González:

Muchas gracias.

Y muchísimas gracias, señor Aguado.
No es el único interviniente o compareciente que ha venido aquí precisamente indicando que la parte de adaptación se queda un poco coja, sobre todo si la comparamos con la de mitigación, y pidiendo precisamente que se concrete más esa parte de adaptación por necesidad, por todo lo que usted ha apuntado.
Vamos a ser realistas y, siendo realistas, son necesarias esas medidas de adaptación.
Otra cosa es que estemos de acuerdo en esas medidas de adaptación, pero sí que, como le han apuntado otros compañeros, le agradecería que indicara más concretamente qué medidas podríamos incluir, para concretar esa parte, ese título IV de este proyecto de ley.

Y, luego, hablarle…, porque ha hablado usted de los bosques y es un tema que a mí me apasiona.
Ha hablado usted de la gestión sostenible de los bosques.
¿Considera que se está llevando a cabo una gestión sostenible de los bosques en la Comunitat Valenciana?
Porque hace un momento hablaban, precisamente, de ese obstáculo que se está teniendo en la Comunitat Valenciana respecto a la gestión forestal sostenible, mientras que en esta ley sí que se contemplan, de alguna manera, los beneficios de la madera, de la bioeconomía circular.
Pero, claro, si tenemos luego una normativa, como el reglamento de la ley forestal, que hoy acaba el plazo de alegaciones, que impide esa gestión forestal sostenible, pues, claro, es un poco contradictorio, ¿no?

Y luego, por ejemplo, que tenemos los planes de los que hablaban antes, los planes de ordenación de recursos forestales, que tanto se criticó en otras épocas no tenerlos, realmente hay tres aprobados, de los doce que tendría que haber, de tres demarcaciones.
Por lo tanto, ¿considera que también son necesarios esos planes de ordenación de recursos forestales para esa parte, para, digamos, cubrir esa parte de adaptación en esta ley?

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Díaz.

I ara, per concloure, grup Socialista, senyor Blanch.

El senyor Blanch Marín:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Molt bona vesprada ja, senyor Aguado, i moltes gràcies per l'exposició que ha fet, en representació del col·legi oficial de biòlegs.

En eixa aigua al coll que tenim i de la qual en som ben conscients, volem treballar bé esta llei per a poder pujar la televisió i si podem l'aparador i els llits, doncs, també.

L'avantprojecte que s'està treballant en esta comissió té un articulat prou extens al respecte.
Inclús podríem coincidir que aquesta llei és de les considerades llargues, amb més de cent cinquanta articles, arreplegant molts aspectes i amb prou detall de tot el que suposa el canvi climàtic i la transició ecològica i els elements per a poder aconseguir-la.

Nosaltres hem pogut comprovar, doncs, del seu coneixement entorn als pactes de les alcaldies en la província de València i dels compromisos voluntaris per a reduir les emissions de CO2 un 40 % abans de 2030, millorar l'eficiència energètica i moltes més mesures.

En els articles 12 i següents de la proposta legislativa se parla sobre la mitigació d'emissions de gasos d'efecte hivernacle i altres emissions.
Ens podria aportar el seu punt de vista sobre la previsió de l'efectivitat sobre eixes emissions el fet que estiga positivitzat en la llei?
És suficient amb eixos elements arreplegats en l'articulat o caldria anar més enllà?
Ha sigut efectiu, quant a assolir objectius, eixe pacte voluntari de les alcaldies?

I el mateix m'agradaria saber de tots eixos òrgans que han aparegut arreplegats en la llei per a poder preguntar-li si vosté es dels qui pensa que elevar a categoria de llei eixos organismes i plans estratègics garantix l'efectivitat de les finalitats que perseguim en la llei o si hi ha algunes altres opcions pràctiques, com eixos pactes voluntaris, ens permetria arribar a eixos objectius fora de la imperativitat que pot suposar esta llei.

La veritat és que ens ha agradat molt la seua exposició, senyor Rojas, en eixa aigua que ja tenim al coll.
I em permet citar també una altra frase de la Reina de Corazones, que és la de: «Si la escondéis, perderéis la cabeza».
Esta llei no és ni per a amagar ni per a perdre el que tenim.
Per això, des del grup Socialista estem encantats de les seues aportacions.

Moltíssimes gràcies, senyor Rojas i senyor president.
(Veus) Senyor Aguado, perdó, perdó.
(Rient) Disculpe, estic en el d'abans.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Blanch.

I ara, per a intentar contestar a les qüestions plantejades, té vosté al voltant dels sis minuts.

Endavant.
Quan vullga.

El senyor Aguado Sáez:

Bé, doncs, tenia raó al principi jo.
És a dir, açò no anava a ser una exposició, sinó que ha sigut un diàleg i molt fructífer.
Estic encantat.
S'agraïxen moltíssim les preguntes i les aportacions i m'han donat molta feina, però venim a per feina.
De veres que han sigut unes preguntes molt interessants.

A vore jo, com moltes han incidit en… Contestaré a totes, eh?
Si me'n deixe alguna, me la repetixen sense problemes.
Però jo me compromet a fer una… perquè hui, en el temps que tenim, imagine que no podré, però a aportar, si m'ho permeten, una relació de propostes amb més concreció, perquè jo entenc que el que demanem i el que necessitem és concreció.
Jo també pense que les conferències i tot està molt bé, però necessitem un full de ruta que ens ajude a… I jo me compromet a posar-los-ho en les seues mans, en el termini que me concedisquen.
I intentaré contestar ahí el que m'han preguntat hui, en alguns casos, i altres coses.

Respecte a altres preguntes, un poquet més particulars.
L'energia nuclear, jo crec que me faig major i ja comença a ser més mal·leable, però l'energia nuclear crec que no és el moment ara.
Vull dir, crec que abans hauríem d'esgotar altres altes opcions.
L'eficiència energètica, que estan pegant passos i crec que hem d'anar a l'eficiència energètica.
Hem d'anar a l'autoconsum i descentralitzar energia.
La nuclear, doncs, té, a part d'unes complicacions de seguretat… Ja sé que em poden dir que el CO2 també contamina i mata, ja ho sé, però, vull dir, evidentment, una central nuclear té unes connotacions i unes complicacions i, a més, és que no va en la línia de democratitzar ni apropar l'energia al mateix consumidor.
Per tant, no li diria un no taxatiu, però sí que diria que hem d'explorar abans altres possibilitats, per seguretat i perquè crec sincerament que tenim marge de maniobra per a fer-ho.
Si no, doncs, ja voríem què fem, no?
Però, mentrestant, crec que és l'última de la fila.

El tema forestal, evidentment, és… Ahí hi ha hagut unes intervenció molt interessants.
Jo crec que, evidentment, quan parlem de transició ecològica, també estem en la transició sociològica i de governança.
I soc conscient que, en la mateixa administració, de vegades, tenim dos marxes i una que pareix que va frenant l'altra.
Estic convençut que és qüestió de temps.
Jo crec que sí que hem d'apostar per la redacció dels plans de gestió.

Ara parle des de…, me n'isc un poquet del col·legi oficial i parle des del meu lloc a la diputació de València, on estem…, un company, no jo, per altre company, estan donant moltes ajudes econòmiques perquè els ajuntaments facen plans de gestió sostenible.
I crec que… Per això dic que, d'acord que igual encara tenim diferents velocitats en l'administració, però que anem coincidint, no?

Evidentment, no podem tindre un bosc…, una Comunitat Valenciana tan forestal, no podem tindre el bosc sense plans de gestió i, més encara, no es poden tindre sense una visió adaptativa.
I deia una representant que, evidentment, en un escenari francament incert…, és francament incert.
Per tant, el que hem de potenciar és que les intervencions que fem en el medi natural -en qualsevol sistema, no?
, però, en este cas, parlant de boscos- han de ser unes intervencions de base, és a dir, que possibiliten que el bosc tinga capacitat d'adaptació a un escenari que tenim idea de per on va a anar, però que no tenim la certesa absoluta i això vol dir que haurem d'experimentar, que haurem de, en alguns casos, cedir un poquet tots, quant a allò que entenem per un bosc madur i…

A més, jo soc botànic i això de la comunitat permanent… Sí, però, vull dir, és que estem entrant en un escenari tan desconegut que els dogmes comencen a caure, no?
I, per tant, què hem de tindre clar?
Què tinc jo clar?
Que hem de conservar ecosistemes.
Però què tinc també encara més clar?
Que hem de conservar les funcions dels ecosistemes.
Per tant, ja no és conservar una estampa.
I a mi m'agrada molt el paisatge, però el paisatge no és el paisatge estàtic.
És a dir, hem de conservar els mecanismes que fan que eixe paisatge siga capaç d'evolucionar en funció de per on vinguen les pressions ambientals.

Com que les pressions estan canviant-nos, el que hem de potenciar no és tant la conservació, per dir-ho…, és que a voltes em fa por dir…, que no se m'entenga malament, no?
Però vull dir, per dir-ho clarament, el carrascar és el nostre bosc potencial, sí, però, a la millor, en alguns llocs del nostre territori, amb el canvi climàtic, el carrascar ja no va a ser el mateix carrascar que coneixíem fa cent anys, no?
Per tant, el que hem de fer és preservar els mecanismes ecosistèmics que fan que eixe sistema, quan vinga la pertorbació, tinga la capacitat d'adaptar-se i respondre.

I el mateix per a l'agricultura.
Evidentment que hem de potenciar, a València, a la Comunitat Valenciana, l'agricultura.
El paisatge agrícola és fonamental, però hem de ser flexibles també.
I jo, quan sent… Per cert, jo vaig treballar una temporada al Caroig, al massís del Caroig, férem un estudi del paisatge i, clar, alguns me deien: què bé, no?
, està recuperant-se la massa forestal.
Doncs, relativament, perquè jo, quan anava per allí i veia per què se recuperava és perquè veia ja bancals d'oliveres i bancals de fruiters que estaven abandonats.
Eixa massa forestal, que en principi augmenta i dius: val; però i la qualitat de la massa forestal?
Perquè si és a costa de cultius que s'abandonen, que tenen una funció paisatgística de diversificar el paisatge i, per tant, de ser més resilient, l'estem perdent.

Per tant, clar que la planificació forestal i del territori l'hem incorporar i l'hem de conduir amb una perspectiva nova que hem de sumar entre tots.
Jo crec que també l'escenari nou trenca, trenca.
És a dir, entrem…, és com si eixírem de la galàxia, ens endinsem en un espai que tenim nocions, però molt genèriques, i, per tant, ací ningú té ja la raó absoluta i comence per…, o siga, jo soc biòleg, damunt botànic; però hem de ser flexibles, ens hem de ficar a treballar, ens hem de ficar a treballar.

I no voldria acabar sense contestar al tema del pacte.
El pacte de les alcaldies a mi em pareix fantàstic.
També, sincerament, pense que, a hores d'ara, el principal resultat del pacte és que ha ficat en el mapa el tema del canvi climàtic i s'ha ficat als ajuntaments en eixa tessitura, no?
Però també soc conscient que els grans canvis venen quan se legisla i quan hi ha recursos.
Aleshores, vull dir-te, que sí que hem de fer la cogovernança, sí que hem d'implicar totes les administracions, però no hem de fer: vosté és el protagonista?
, molt bé, palmadeta i avant, no?
; sinó que és un compromís entre les administracions i la ciutadania que ningú pot resoldre este gran problema que ens hem creat entre tots i ningú el pot resoldre per si mateix.
El pacte dels alcaldes ha d'anar avant, però ha de fer falta més inversió i finalista i amb una idea molt clara d'on volem anar.
Jo crec que sabem on volem anar i el que fa falta ara són mecanismes de governança.

I bé, no sé si me deixe, crec que no, alguna resposta per donar.
Però sí que reafirme el meu compromís de ficar-me a fer-los eixa proposta i, en tot cas, el meu contacte el tenen i estaré encantat, a més, de poder… El que puga aportar, no ho dubten que el col·legi i jo, personalment, ho farem.

Moltes gràcies per la seua participació.

El senyor president:

Doncs, moltíssimes gràcies per la brevetat, la concisió i els oferim que han fet.

I res, tanquem en este moment les compareixences.
I el que vàrem parlar els portaveus és de demanar…, però això ho ha de fer cada grup.
(Se sent una veu que diu: «La comissió no ho pot fer?
».
Veus)

Sí, acomiadem el compareixent.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 9 minuts)