Reforma%20Estatut%210139.07.30%20macro.html





Comissió d'estudi sobre la possibilitat d'una reforma àmplia de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana per a adequar-lo a les necessitats actuals realitzada el dia 30 de juliol de 2014.
Comença la reunió a les 12 hores i 6 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 1/II.

El senyor president:

(Inoïble) … de la Comissió d'estudi sobre la possibilitat d'una reforma àmplia de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, per a adequar-lo a les necessitats actuals.

I pregue a la senyora secretària comprove el quòrum.
A pesar que és continuació, però, com poden produir-se votacions -de fet, el més normal és que se produïsquen-, doncs, pregue comprove el quòrum prèviament.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Plans de treball proposats pels grups parlamentaris.
Debat i votació

El senyor president:

Doncs, bé, senyories, com estava previst, tal com vam quedar en la darrera reunió, correspon hui el pronunciament i l'aprovació del pla de treball.

Per tant, perquè els grups parlamentaris puguen fixar la seua posició no solament respecte del que plantegen, del que proposen, sinó, inclús, si volen, sobre les propostes de la resta de grups, té la paraula en primer lloc, per temps de deu minuts, l'il·lustre diputat senyor Luis Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo voldria començar un poc pel que estava discutint-se fora de micros i fora de sessió, abans de començar ací, no?
, el fet que normalment, quan es tracten comissions, la idea inicial sol ser que els portaveus s'ajunten, parlen i tracten de consensuar un pla de treball previ, no?

En esta comissió, evidentment, no ha sigut així.
I això té una explicació clara, començant perquè els grups de l'oposició ja es van manifestar en contra d'esta comissió, però, a més d'això, perquè és evident que el Partit Popular no té cap interés en consensuar cap cosa ací en esta comissió, que és una comissió que simplement és un paripé de cara a la galeria, destinada fonamentalment a fer vore a la gent que hi ha una preocupació per la qualitat democràtica, mentres mantenen imputats en Les Corts i en totes les institucions, i una sèrie de qüestions que no tenen res a vore, no?

Jo voldria començar, precisament, parlant de la proposta de treball del Partit Popular, no?
, que ja, en un parèntesi, deixa ben clar què és el que ells entenen per ampla reforma de l'Estatut d'autonomia, que és: reconsiderar la figura de l'aforat i reduir el número de diputats, modificar la llei electoral i qualsevol altra mesura que contribuïsca a millorar la nostra qualitat democràtica -que no concreta massa bé quina pot ser eixa mesura.

Bé, nosaltres, evidentment -ja ho hem manifestat-, entenem que reduir el número de diputats i modificar la llei electoral, en el sentit en què el Partit Popular ha estat apuntant fins ara, no és cap mesura que contribuïsca a millorar la nostra qualitat democràtica, a no ser que s'entenga per qualitat democràtica que es perpetue tot el que es puga el govern del Partit Popular, perquè la resta no representa cap tipus de qualitat democràtica.
Si és això el que es vol dir amb «qualitat democràtica», evidentment, sí que està ben dit.

Com supose que, de forma objectiva, no és això el que s'entén pel conjunt de la ciutadania, senzillament es tracta, doncs, del de sempre, d'ací fer vore una cosa i fer just el contrari, no?
Jo ací, davant d'açò, diria: dime de qué presumes y te diré de qué careces.
Doncs, precisament, si d'alguna cosa el Partit Popular no pot, de cap manera, vindre a donar lliçons absolutament a ningú precisament és de qualitat democràtica, vist el seu desenvolupament al front de les institucions i, especialment, en estes últimes legislatures.

Nosaltres ens hem pres al peu de la lletra el que diu el títol de la comissió: possibilitat d'una reforma àmplia de l'Estatut d'autonomia.
I això és el que entenem que, si esta comissió ha de tindre alguna finalitat, hauria de ser eixa, val?
Per tant, el que no és raonable és encetar el meló d'una reforma de l'Estatut i encetar el meló només per a determinades qüestions que al partit majoritari li vénen bé.

Quan ací tenim un país que està assetjat per l'atur, per la crisi econòmica, per la pobresa, doncs, ens dediquem a pensar a vore si n'hi ha massa amb noranta-nou diputats.
.
.
Que, per cert, els noranta-nou diputats és una idea del Partit Popular de fa a penes huit anys; per tant, no estem parlant d'una cosa que haja vingut donada aixina històricament per no se sap quina decisió, perquè anteriorment no n'hi havien noranta-nou, n'hi havien huitanta-nou i es decidix pujar-los a noranta-nou.
Ara noranta-nou no en són prou i se'n baixem a setanta-nou, sense que darrere d'eixa idea de reducció del número de diputats hi haja cap, absolutament ni un argument que tinga a vore amb el que es diu de qualitat democràtica.
Senzillament, se suposa que això serà un estalvi.
Tampoc no l'ha quantificat ningú l'estalvi que suposarà els setanta-nou diputats respecte als noranta-nou, ni per què setanta-nou i no huitanta-un o huitanta-tres o setanta-cinc; senzillament és una qüestió absolutament arbitrària que no té ningun fonament, i menys des del punt de vista que pretenen dir de millorar la nostra qualitat democràtica.

Per tant, entenem que si reformem l'Estatut, anem a reformar-lo i anem a plantejar les qüestions que representen problemes seriosos hui en dia, entre els quals el primer evidentment no és la reforma de la llei electoral.

Si tenim alguns problemes des del punt de vista institucional, els problemes que tingam hui comencen pel problema del finançament, val?

Per això, nosaltres plantegem en la nostra proposta de treball més que un calendari, que entenem que és una qüestió molt secundària, que per a això no fa falta vindre ací a reunir-se, sinó que si volem fer un calendari ens juntem i en un quart d'hora està arreglat, senzillament, no vindre ací a fer el paripé i fer-nos perdre el temps.
Ací sí que podem vindre a debatre sobre estes qüestions, però, en canvi, el president no pot vindre a comparéixer davant Les Corts perquè al Partit Popular no li dóna la gana, eixa és la qualitat democràtica del Partit Popular.

Per tant, si hem de parlar de coses, anem a fixar quins són els temes que hem de parlar:

Primer, finançament.
Jo crec que estarem tots d'acord que, probablement, des del punt de vista institucional, els problemes més greus que tenen hui en dia La Generalitat i les institucions valencianes són precisament els de finançament, els de l'insuficient desenvolupament de l'Estatut i les probables deficiències que té el nostre Estatut respecte als altres, o alguns estatuts, respecte a esta qüestió.

Tenim una qüestió que estem tot el món reclamant, que és un millor finançament.
Tenim una qüestió que estem tot el món reclamant, que és el famós deute històric a partir del que van comptabilitzar els experts.
Ara, tenim l'ocasió de, si ens posem a reformar l'Estatut, incloure això, com ho tenen altres estatuts, per a fer d'això una cosa que siga reclamable, efectivament, davant l'administració de l'estat i no una cosa que és absolutament etèria, no?

A més, nosaltres pensem que hem de clavar en l'Estatut qüestions com tenen a vore en este tema del sistema financer i la disponibilitat de comptar amb instruments financers propis públics, com seria una banca pública.

Segon element.
Volem parlar de democràcia?
Parlem de democràcia, però estudiem realment quins són els problemes de la qualitat democràtica, que són, sobretot, falta de transparència, falta de participació dels ciutadans en la presa de decisions.
I, a partir d'ahí, comencem a vore de quina manera podem abordar estes qüestions.

Pensem que s'ha d'estudiar com es pot incrementar la participació de la ciutadania en els afers públics.
Pensem que hem d'assolir formes de democràcia directa que vagen més enllà de la democràcia representativa.
Pensem que cal vore de quina manera es pot crear un marc per a desenvolupar possibilitats de consulta ciutadana, de referèndums, tan vinculants com de caràcter consultiu, tant en l'àmbit autonòmic com en l'àmbit local.

I també entenem que en eixe marc és quan es pot parlar de qüestions com l'aforament dels diputats que, insistim, no és una qüestió que entengam que és la més important dins del que seria el tema de la qualitat de la democràcia.
Ens sembla més important, per exemple, el tema de les incompatibilitats entre el sector públic i el sector privat i la famosa porta giratòria que ací s'empra habitualment, o, per exemple, el fet de no disposar en estos moments de mitjans audiovisuals públics, propis i en valencià.

Tercer element.
Anem a discutir.
.
.
El Partit Popular planteja no sé què d'escollir els diputats per circumscripcions unipersonals, que senzillament no té altre objectiu més que perpetuar la majoria del Partit Popular en les institucions, ningun altre objectiu que eixe.
Nosaltres pensem que, si hem de parlar de territori, anem a parlar de territori i anem a estudiar si l'actual estructura territorial, política o administrativa és l'adient.
I qüestionem-nos, per tant, el paper de les diputacions.

Perquè nosaltres pensem que el treball d'esta comissió, si realment ha de tindre algun sentit, és anar més enllà de l'Estatut, inclús, si cal, més enllà de la Constitució.
I m'explique.
No, evidentment, ací no anem a reformar la Constitució, però sí que podem observar elements constitucionals que estan actualment absolutament desfasats i podem, perfectament, proposar la seua reforma perquè es considere en altres àmbits, encara que siga des d'una posició merament enunciativa, no?
En este cas, per exemple, el tema de les diputacions provincials.

Parlem d'altres coses.
Parlem de drets; i parlem de drets civils, de drets socials, de drets ambientals, del dret de l'habitatge -que hui en dia no està garantit-.
¿Com ho podem fer això encabir perquè l'Estatut puga realment garantir eixos drets?
¿Com podem garantir que les institucions valencianes promoguen l'ús social del valencià i milloren el marc regulador de la llengua pròpia?

I, a partir d'ahí, podem entrar en altres qüestions, com per exemple el sistema electoral.
Nosaltres no tenim absolutament ninguna limitació respecte al sistema electoral, encara que preferim el sistema de circumscripció única, en principi, sense tanques, val?
En principi estem oberts que s'eliminen les tanques i es garantisca l'absoluta proporcionalitat, de tal manera que qualsevol valencià o valenciana que emeta el seu vot tinga el mateix valor un que qualsevol altre, que no per votar un partit minoritari vaja un a estar menys representat que per votar un partit majoritari.
A partir d'ahí, qualsevol fórmula ens sembla correcta.

I, per últim, sobretot el tema de les competències.
Pensem que les competències de l'Estatut s'han quedat curtes i pensem que podem eixamplar-les.
I, en eixe sentit, també en este cas, pensem que eixe estudi no hauria de constrényer-se exclusivament al marc constitucional, sinó que, lògicament, si es poden exigir competències, encara que extralimiten el procés constitucional, es poden recollir en un dictamen perquè es tinga en compte en possibles futures reformes constitucionals.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Torró.

Il·lustre diputat senyor Enric Morera, té la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari està en esta comissió per respecte institucional, per respecte a la institució.

La nostra posició va ser fixada en el Ple de Corts Valencianes, amb els únics vots del Partido Popular, del Grup Parlamentari Popular, fent un nou abús de la seua majoria absoluta, se'ns planteja la creació d'esta comissió d'estudi.
I ací estem, estudiant la reforma d'un estatut d'autonomia -que ja va ser una reforma en 2006, fa només huit anys-, per adequar-lo a les necessitats actuals.

Eixe respecte institucional ens fa demanar realment si açò va de veritat.
I crec que el primer que s'hauria de fer és preguntar-li al Partit Popular si açò té sentit i quin sentit li vol donar.
Perquè si va a continuar de la seua majoria absoluta, doncs, que ens diguen què és el que se va a produir ací.
Perquè tota la resta és.
.
.
, podríem entrar en una gravíssima pèrdua de temps i no crec que ningú considere que hem de perdre el temps.

Per tant, jo, per a no perdre el temps, el que demanaria al Partido Popular és que, realment, què pretén en esta reforma.
Què pretén?
Perquè el seu pla de treball no aporta res substantiu.

«Reconsideración de la figura del aforado.
» Si volen, ara mateixa, tots signem una declaració per a enviar a l'òrgan competent per a dir que renunciem al nostre aforament.
Crec que ho hem dit tots per activa i per passiva, no cal una comissió d'estudi de la reforma de l'Estatut.

Sobre la reducció del número dels diputats, hem de recordar-los que en la reforma de 2006 van ser vostés els qui van passar de huitanta-nou a noranta-nou.
¿Què ha canviat en huit anys perquè açò siga una urgència?
No ens neguem, (veus) no ens neguem, però prèviament s'ha de modificar la llei electoral, la llei electoral, perquè vostés no facen trampes, perquè no puguen, de forma irresponsable i d'una forma.
.
.
, modificar la voluntat popular.
I puc parlar amb coneixement de causa, perquè vostés van blindar l'Estatut perquè milers de valencians no estigueren presents en estes Corts, superant els cent mils vots opcions electorals molt dignes.
Ara volen fer el mateix, perpetuar-se en el poder, distorsionant el resultat de la majoria social i democràtica del nostre poble.
No els ho anem a consentir.
I els torne a dir, la llei electoral se pot modificar i podem arribar a acords fora de la reforma de l'Estatut.

Fa quasi tres anys, en 2011, ja els vam entregar la nostra proposta, que estem esperant una resposta per part de la conselleria de governació.
Per tant, facen vostés bé les coses.

No necessitem una comissió de reforma de l'Estatut per a posar-mos d'acord en l'actualització i la millora d'una llei electoral.
Les nostres propostes ja les tenen.
Estem esperant la resposta.

Per això, quan mos va enviar una carta la senyora Bonig, mos va estranyar molt, perquè no s'ha llegit els papers.

I després diuen vostés: «Cualquier otra medida que contribuya a mejorar nuestra calidad democrática.
» Jo vaig a dir-los-en una: que el Grup Parlamentari Popular li demane al president de Les Corts que dimitixca.
Perquè després de l'informe de la UDEF, de la Unitat de Delictes Econòmics i Financers referit al senyor president de Les Corts, doncs eixa seria una mesura molt necessària…

El senyor president:

Senyor Morera.
Senyor Morera, perdone, perdone, atenga's a la qüestió.

El senyor Morera Català:

És que la qüestió és esta.

El senyor president:

La qüestió és eixa, no el que vosté està dient.

El senyor Morera Català:

Com millorem la política democràtica.

El senyor president:

Per favor.

El senyor Morera Català:

Doncs eixa seria una mesura a tindre en compte molt responsable.
Perquè si no recuperem el crèdit en les institucions, la veritat és que el desprestigi és tan gran i la desconfiança dels ciutadans en les institucions, que arriba un punt que és impossible poder prendre mesures per a superar la gravíssima situació a què les seues polítiques mos han portat.

Per tant, jo el que els dic és que estem per respecte a la institució, un respecte que vostés no tenen, perquè abusant del seu poder el que estan fent és vulnerar sistemàticament la Constitució.
Eixes mesures les podíem prendre ja, les podien prendre vostés, complir les sentències del Tribunal Constitucional que reiteradament indiquen que vulneren els drets dels diputats de l'oposició.
Una.
I complir les sentències del Tribunal Superior de Justícia.
Aixina incrementaríem la qualitat democràtica d'estes Corts.

És que no cal reformar un estatut, és que és qüestió de pràctica.
La seua pràctica, el seu abús, un abús d'haver fet una comissió d'estudi sense saber exactament per a què.
Perquè el que mos plantegen ací se pot arreglar ràpidament.
I els oferim consensos i acords per a arreglar el que mos plantegen vostés ací.
És que no cal açò.
No cal perdre el temps miserablement d'esta manera.
I que conste que en l'Estatut i la reforma que vostés van impulsar calen moltes millores, moltes.

Mire, si ens haveren demanat una comissió d'estudi per a vore com s'aplica la clàusula Camps, encara havérem vingut amb més ganes.
Perquè és que el ridícul que van fer vostés en aquells temps va ser d'espant.

Això de la clàusula Camps passarà a la història del constitucionalisme europeu com la clàusula de la impotència Camps.
Aixina mos ha anat.
I vostés continuen en eixa dinàmica, no compten amb nosaltres.
Estem ací per respecte a la institució, no per respecte al seu abús de poder.
Hem plantejat unes propostes, però, clar, quan vostés mos diuen en la seua proposta.
.
.
És que la intenció és molt clara, diu que «la duración de los trabajos… Dicho plazo finalizará en principio.
.
.
».
És a dir, que mos van a tindre marejats i embolicats, perquè el que vostés mos plantegen ací és un interés purament electoral, de tapar les vergonyes de tota una dinàmica que els assetja a vostés i una agenda judicial brutal.
Fins i tot hi ha dirigents del Partido Popular demanant pels carrers l'indult al senyor Carlos Fabra, que van vostés deu anys de paralitzar el suport al jutjat d'instrucció número 2 de Nules, quan tota l'oposició els demana que reforçaren eixe jutjat.
I ara dirigents del Partido Popular demanant l'indult.

Volen més motius per a la regeneració democràtica?
Poden parlar vostés amb l'alcaldessa del PP, Sonia Castedo?
Poden posar-nos la documentació que els reclamem contínuament al servici de la transparència i de l'oposició?
És que és aixina.
Són mesures, són fets.
I clar, quan veiem que vostés esta mateixa iniciativa l'han traslladat als ajuntaments per a marejar els ciutadans, doncs, clar, veiem claríssimament les seues intencions.

Per tant, jo crec que ací si realment volem millorar la qualitat democràtica, recuperar el prestigi de les institucions i encetar una nova etapa, vostés, senyors del Grup Parlamentari Popular, no poden continuar abusant del seu poder.
Perquè danyen la institució, danyen el prestigi d'estes Corts i no fan el que han de fer.
Si realment s'estimen la institució, no mos facen combregar amb rodes de molí.
Estem ací per respecte a la institució, no per respecte a l'abús i a la majoria absoluta del Partit Popular que afortunadament cada vegada és menor i els ciutadans cada vegada veuen quines polítiques, quines pràctiques mos han portat a esta situació tan gravíssima per a les institucions, per a l'autogovern i per a la sostenibilitat de la Generalitat valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Morera, i sobretot per estalviar temps.

Il·lustre diputat senyor Antonio Torres.

El senyor Torres Salvador:

Gracias, señor presidente.

Los diputados y diputadas del Grupo Socialista asistimos a la sesión de constitución de esta comisión y a esta segunda de hoy para fijar el plan de trabajo, como decía antes el síndic del Grupo Compromís, por respeto institucional.
Porque consideramos que esta comisión (remors) es total…

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Torres Salvador:

…y absolutamente innecesaria.

El senyor president:

Per favor, senyories.

El senyor Torres Salvador:

Dice en la resolución aprobada por las Cortes que el objetivo de esta comisión era realizar un estudio sobre la posibilidad de una amplia reforma del Estatuto de autonomía, para adecuarlo a las necesidades actuales.
Necesidades, se dice en la propia resolución, que serían la reconsideración de la figura del aforado, la reducción del número de diputados, la modificación de la ley electoral y otro tipo de medidas.
En realidad, esas cuatro son cuatro cortinas de humo.
El intento de crear esta comisión está en línea con la última propuesta del presidente Fabra de poner en marcha un laboratorio de ideas para regenerar la vida política.
O sea, casi veinte años de corrupción sistémica de esta comunidad, casi veinte años de falta de transparencia y de mayoría absoluta que ha dejado a esta comunidad en una situación de total y absoluta ruina, y ahora el Partido Popular se plantea por primera vez el crear un laboratorio de ideas para ver qué se puede hacer por la transparencia y por la eliminación de la corrupción en nuestra comunidad.
Pues otra más.
Creamos ese laboratorio de ideas, creamos aquí una comisión de estudio, y mientras tanto va pasando el tiempo.

Por lo tanto, para nosotros esta comisión no va a servir para nada, en primer lugar porque no es creíble.

Si ya llegamos aquí a un acuerdo para reformar un artículo concreto del Estatuto, la adicional primera, que permitiría que esta comunidad pudiese estar en igualdad de condiciones con otras comunidades autónomas a la hora de recibir las inversiones del estado, y estamos tres años esperando a que el Partido Popular de la Comunidad Valenciana se decida a plantarle cara a Mariano Rajoy y a exigir que se debata y apruebe en el Congreso de los Diputados la disposición adicional primera del Estatut, y no se ha hecho, porque ustedes están total y absolutamente sometidos a los dictados del Partido Popular de España, yo pregunto: ¿es que acaso le han pedido permiso a Mariano Rajoy para modificar algún otro aspecto de nuestro Estatuto?
Porque, al final, nosotros podremos proponer lo que queramos, pero finalmente eso se aprueba en el Congreso de los Diputados de Madrid.
Y por lo tanto, si no tienen garantías de que el Partido Popular de España va a aceptar toda una serie de propuestas que se puedan hacer desde estas Cortes, pues nos van a hacer perder el tiempo.
Vamos a estar aquí cuatro meses convocando reuniones que luego no van a servir absolutamente para nada.

En segundo lugar, esta es la primera reunión y la siguiente será en septiembre.
Pero, claro, es que -dicen ustedes- para la petición de documentación e informes el plazo acaba el 10 de septiembre, y se reunirá expresamente para decidir sobre las mismas el 15 de septiembre.
Y para la propuesta de comparecencias el plazo finaliza el 19 de septiembre y la reunión de la comisión para decidir el 29 de septiembre.
Es decir, de aquí al 29 de septiembre, cuando había una prisa excesiva, se pretendía que cuanto antes se pusiese en marcha esta comisión, porque era total y absolutamente urgente.
Si tan urgente fuera, el mismo día de hoy ya se habría abierto el plazo para la presentación de todas las propuestas de solicitudes de informe, de las propuestas de comparecencias, y no actuar de esa forma tan lenta.

En tercer lugar, nosotros creemos que una amplia reforma del Estatut no garantiza que vayan a solventarse las necesidades actuales que tiene la Comunidad Valenciana.
Porque yo no creo que las necesidades que hay en este momento o lo que la ciudadanía considera necesidades que deben ser resueltas sean los puntos que aquí se relacionan.
Aquí, el problema principal de esta comunidad es la gravísima situación de desempleo en que se encuentran los valencianos y valencianas, que estamos muy por encima de la media.
Y no creo que en el Estatuto se pueda resolver ese asunto.
Y también tenemos un grave problema de empobrecimiento de la población.
Y sí que es cierto, pero entraría dentro del incumplimiento.
El Estatuto preveía la creación o la publicación de una ley de renta garantizada de ciudadanía, y efectivamente la ley de renta garantizada de ciudadanía está en vigor desde el año 2008.
Pero, claro, la ley de renta garantizada de ciudadanía no se está cumpliendo adecuadamente, no está atendiendo a todos aquellos valencianos que se encuentran en situación de exclusión social, y por lo tanto ese problema, que sí que es fundamental, tampoco lo resolveríamos con ninguna modificación de ningún artículo del Estatuto, porque de hecho la ley está y el problema es que no se cumple.

Otro problema que también tienen los valencianos es el de la pérdida de derechos, la merma de sus derechos, o en algunos casos la pérdida de sus derechos relacionados con la sanidad, la educación o la propia dependencia.
Está recogido, y bien, en el Estatuto, el problema es que no se cumplen.
El acceso a la vivienda exactamente igual.
También lo tenemos recogido en el actual Estatuto, pero el problema es que el Consell está sin pagar las ayudas para el acceso a la vivienda de los valencianos desde el año 2009.
Desde el año 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 y, por lo tanto, no necesitamos ese tipo de cortinas de humo.

Otro problema que tenemos también es el del crédito de las pequeñas y medianas empresas.
Ya en el antiguo Estatuto se preveía la posibilidad de crear instituciones de crédito que pudiesen servir precisamente para el fomento de la economía de la Comunidad Valenciana.
No se ha hecho absolutamente nada desde entonces.
Por lo tanto, por esa razón entendemos que no es prioritario en este momento dedicar cuatro meses a un estudio sobre las posibles reformas que se podían hacer.

De cualquier forma, como ustedes tienen la mayoría, nosotros creemos también que con carácter previo a que se iniciasen los trabajos de la comisión, habría que ver otras cuestiones: la primera de ellas, el rendir cuentas, es decir, hacer una evaluación sobre la anterior reforma.
La anterior reforma se hace en el año 2006, después de que el antiguo Estatuto esté en vigor más de veinte años, y por lo tanto es lógico: han pasado más de veinte años, y es lógico que en el año 2004 se iniciase una nueva reforma que acabó en el año 2006.
Pero se hizo además una evaluación en ese momento de las necesidades que había por los años que habían transcurrido.

En este momento debería hacerse lo mismo.
Han pasado muy pocos años desde el año 2006 hasta aquí.
Por lo tanto, cabría hacer esa evaluación, habría que ver también si el actual Estatut realmente da respuesta a los problemas que tienen en el día a día los valencianos, o si por el contrario serían necesarias nuevas fórmulas que garantizasen derechos.
Pero claro, el problema es que los derechos que en este momento hay reconocidos no están siendo aplicados como deberían.
Tendríamos que ver también si son necesarias nuevas medidas de transparencia por parte de las administraciones públicas y nuevas medidas para combatir la corrupción o la ausencia de ética en los comportamientos de los cargos públicos, o si por el contrario son suficientes las que ya hay en este momento.

Lo cierto es que el actual Estatuto está pendiente de desarrollo en prácticamente el 80% de lo aprobado.
No se puede estar ya pidiendo un cambio de Estatuto, cuando el anterior lo tenemos total y absolutamente pendiente de desarrollo.
El Consell de Justicia de la Comunidad Valenciana, la aprobación de una nueva ley electoral.
Pero si ya lo tenemos de antes.
La aprobación de una nueva ley electoral ya se tendría que haber hecho en el año 2007, en el año 2008, y estamos esperando.
¿Qué es lo que estamos esperando?
¿Que el Partido Popular vea que en función de la situación y de las encuestas qué tipo de ley electoral tiene que hacer o si tiene que disminuir más o menos diputados para que finalmente pueda obtener una mayoría superior a la que tendría, lo mismo que ha hecho la señora María Dolores de Cospedal en Castilla-La Mancha?
No nos parece acertada.

Creación de un cuerpo único de la policía autonómica de la Comunidad Valenciana, creación del consell audiovisual.
En este momento ya no tenemos medios públicos, pero por lo menos habrá que regular el espacio.
La creación del Comité Valenciano de Asuntos Europeos, la creación del fondo de cooperación municipal, con los mismos criterios de distribución que tiene el estado.
La ley de comarcalización.
¿Vamos a elegir un tercio de los diputados por comarcas?
¿Por qué comarcas?
Si no tenemos ley de comarcalización.
No está aprobada ninguna ley de comarcalización.
Entonces se va a elegir un tercio, que es la propuesta estrella del señor Fabra.
«Vamos a elegir un tercio de los diputados de forma directa.
» Pero, ¿en qué comarcas?
¿Cuántas comarcas hay?
¿Dónde está esa ley que tendría que estar ya publicada y aprobada, y aún no lo está?
La creación del Servicio Tributario Valenciano.
Nosotros recaudamos el 61% de lo que nos corresponde mientras que el estado recauda más del 90%, lo que son competencias e impuestos suyos se recaudan en más del 90%, y, en cambio, lo que son competencias de La Generalitat y que tiene que recaudar la propia Generalitat se queda con el 61, 62%.

¿Dónde está ese servicio tributario valenciano que tendría que haberse creado como consecuencia de la aprobación del Estatuto para mejorar la eficacia de la recaudación?
, porque esta comunidad si algún problema tiene es un problema sobre todo de recaudación, y ustedes ¿cómo resuelven ese problema?
, recortando; no recaudamos porque no son eficaces los servicios que hay de recaudación, pues si no recaudamos recortamos y solucionamos el problema.

Y, luego, además de eso, pues hay toda una serie de incumplimientos, una lista de más de cuarenta incumplimientos de medidas que recoge el Estatuto de autonomía y que, por tanto, también, habría que hacer los informes correspondientes para ver en qué situación se encuentra todo ello.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

Il·lustre diputat senyor Jorge Bellver té la paraula.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, vullc felicitar les ganes dels grups de l'oposició que estan mostrant hui, en esta comissió, enfront de la desgana que varen mostrar fa escassament quinze dies quan estaven diguent que no calia tractar res respecte a la reforma estatutària.
Bé, dels escrits que han presentat -i em felicite, i els felicite- es veu clarament que sí que entenen que n'hi ha qüestions respecte a la reforma de l'Estatut que han de ser analitzades respecte a estes qüestions.

Però, jo, abans de contestar alguna de les qüestions que han dit els síndics dels grups de l'oposició, vullc defendre el que entenc que és l'únic pla de treball que s'ha presentat realment respecte al que estem decidint hui, que és aprovar un pla de treball.
I dir que ja en el seu moment, en el debat parlamentari vàrem comentar, vaig comentar, vaig dir que la voluntat del Partit Popular, en este cas, del seu grup parlamentari, és establir un escenari on puga haver-hi un debat seré, seriós i responsable de totes aquelles qüestions que han de vore amb el que és la reforma de l'Estatut, i anem a mantindre eixe criteri.

Si la voluntat del Partit Popular, d'este grup parlamentari no havera sigut esta doncs haveren dut una proposta de reforma estatutària; si han demanat una comissió d'estudi és perquè tenim la voluntat d'arribar a acords amb els grups de l'oposició, tenim la voluntat de dialogar i tenim la voluntat de fer-ho respecte a temes que ja vàrem plantejar en el debat parlamentari en el ple.

Estem disposats a parlar i a debatre obertament de totes aquelles qüestions que hagen de vore amb incrementar la participació ciutadana i la transparència en les institucions i en l'administració, tot allò que haja de vore amb la reforma de la llei electoral, tot allò que haja de vore amb la reducció del nombre de diputats per a fer més amb menys com està fent tota la societat i com està fent l'administració i, també, estem disposats a parlar de l'eliminació de la supressió de privilegis per als polítics, en este cas, per als diputats.

Miren, mosatros duguem -com els dia- una proposta perquè els ciutadans se senten representants pels polítics, no que se senten governats pels polítics, eixa és la voluntat amb què el Partit Popular, el Grup Parlamentari Popular du esta proposta a esta comissió.
I dia que presentem una proposta de treball clara i calendaritzada, que és el que entenem que havíem de fer hui, ací, perquè difícilment este grup parlamentari podria intuir què és o quina anava a ser la postura dels grups parlamentaris respecte als temes que calia tractar en esta comissió quan la postura dels grups parlamentaris en el debat plenari que tinguérem va ser d'oposició a esta comissió i, sens dubte, no d'indicació dels temes que s'havien de vore.

Per tant, en la nostra proposta de treball, en este pla de treball duguem clarament quina ha de ser la duració dels treballs d'esta comissió i, en compliment de l'acord del ple del passat dia 17, plantegem que la comissió estiga i tinga vigència fins al 21 de desembre, la periodicitat de les sessions -entenem- ha de ser, com a mínim, una vegada cada quinze dies, tot allò sense perjuí del que diu l'article 42 del Reglament de Les Corts, i fent-ho coincidir amb els dilluns perquè, bé, com en alguns dels escrits dels síndics dels altres grups parlamentaris es planteja no ha -i és el que estem intentant diguent que la comissió siga els dilluns-, no ha d'interferir en el que és el funcionament normal d'estes Corts, i obrim un termini des de ja per a la petició de documentacions i d'informe, des de hui fins al dia 10 de setembre, i el dilluns dia 15 de setembre ja tenim fixada la comissió en esta proposta per a debatre i votar les diferents propostes de petició de documentació i d'informació.

I el mateix fem respecte a les propostes de compareixences; des d'este mateix moment fins al dia 19 de setembre tindrem la possibilitat de presentar els diferents grups parlamentaris la petició de compareixença d'experts i el termini proposem que finalitze el dia 19, i que la comissió es convoque el dia 29.
Estaríem disposats, en este cas, després d'haver llegit el que diuen les propostes dels grups de l'oposició, estaríem disposats a parlar d'ampliar eixe termini -que diem que finalitze el 19 de setembre-, doncs estaríem disposats a plantejar que es puga passar al 25 de setembre, és a dir, ampliar el termini per a la petició de compareixences.

I plantegem un calendari de compareixences tenint en compte que són compareixences que han de ser acordades, no són compareixences en una comissió d'investigació, les propostes que fem els diferents grups polítics de compareixença, que caldrà acordar-la amb els membres que hagen de vindre, amb les persones que hagen de vindre a comparéixer, i tancar-la en les seues agendes; no obstant això, estem plantejant -com els dia- que les mateixes puguen ser substanciades al llarg del mes d'octubre i de novembre.

Plantegem el nomenament d'una ponència que, una vegada finalitzades les compareixences i en un termini màxim de deu dies es reunisca la comissió i es nomene eixa ponència, i la ponència es reunirà -com els dia- immediatament, en un termini que no excedisca dels deus dies.
La ponència haurà de reunir-se d'una forma setmanal per a acabar els seus treballs, els seus dictàmens i perquè siga sotmesa a l'aprovació de la comissió, i el debat i votació del dictamen es portarà immediatament, i la finalització dels treballs, una vegada aprovat el dictamen de la comissió, entenem que ha de ser el que està en estos moments previst i el que va acordar el ple de Les Corts.

Dir respecte a esta qüestió que ja hem dit que no hem dut una proposta de reforma estatutària, ho podríem haver fet perquè mosatros sí tenim clares quines són les qüestions que entenem que hem de reformar en esta qüestió, però dir-los que era impossible, que dels seus pronunciaments fins al dia de hui era impossible saber quina era la voluntat dels grups de l'oposició respecte als temes que calia tractar en esta comissió, perquè els recorde que vostés varen dir que no tenia cap sentit traure endavant una comissió d'estudi per a la reforma estatutària perquè entenien que no n'hi havia en este moment temes que debatre sobre esta qüestió.

I jo els torne a dir, els torne a oferir -ja ho vaig fer en el debat parlamentari-: no puc creure que els grups de l'oposició no entenguen que siga convenient en estos moments obrir un debat amb tranquil·litat en una comissió d'estudi sobre incrementar les causes de participació i de transparència en les institucions i en l'administració; no puc creure que no estiguen d'acord que es parle d'una modificació de la llei electoral, que els ciutadans puguen triar directament els seus representants, aquells que estan diguent que el millor que han pogut fer en els seus partits polítics és triar directament els seus líders, bé, doncs, mosatros estem demanant precisament això, el que estem demanant és exactament això; no puc entendre que els grups polítics que estan defensant unes primàries partidistes estiguen en contra d'unes primàries ciutadanes; i, per altra banda, sincerament no entenc que els grups de l'oposició no estiguen disposats a parlar d'una reforma estatutària que pose damunt de la taula l'eliminació i la supressió de privilegis per als polítics i, en este cas, per als diputats d'esta cambra.

Diu el senyor Morera en la seua intervenció que ell està totalment d'acord amb la supressió i amb la desaparició de l'aforament per als diputats, diu «ho podríem fer immediatament» però en la seua proposta.
.
.
en la seua proposta jo no he vist ni una paraula de la supressió de l'aforament (veus), bé, estic totalment d'acord que estes qüestions han de debatre's en el si d'esta comissió.

I es queixava el senyor Morera que estigam portant estes iniciatives als ajuntaments, sí estem portant estes iniciatives als ajuntaments perquè els grups parlamentaris de l'oposició en esta cambra varen dir que no era necessari parlar d'estes qüestions, que no era necessària una comissió d'estudi per a parlar d'esta reforma estatutària, i ho hem portat als ajuntaments perquè entenem que el que els ciutadans en estos moments estan demanant és que portem endavant este tipus de decisions, i li ho anem a dir, i els ho van a dir en tots els ajuntaments de la Comunitat Valenciana, i ho van a demanar i l'única cosa que estan demanant els ajuntaments de la Comunitat Valenciana és que els grups parlamentaris se seguen a parlar en un debat -com els dia- seré, seriós i responsable sobre estes qüestions.

I ja per a finalitzar, jo li faria una proposta al senyor president de la mesa en la mesura que, a pesar que -com dia- era molt difícil intuir quina anava a ser la postura dels grups parlamentaris de l'oposició respecte a esta comissió, després d'haver-lo sentit parlar en el debat plenari, al final han dut ací moltes propostes de qüestions que entenen han de ser debatudes en el si d'esta comissió, i jo el que li proposaria al president de la mesa és la possibilitat de, donat que hi han havut moltes propostes per part dels grups parlamentaris de l'oposició que varen conéixer, doncs que hem conegut hui i que no hem tingut la possibilitat d'analitzar amb profunditat, el que li demanaríem és que poguérem, aprovar, per una banda, el calendari que presenta el Partit Popular, que entenc que no trenca en res ni és doncs especialment distint al que han plantejat els grups parlamentaris de l'oposició i sí que està fixant les qüestions en termes clars, que poguérem convocar una comissió en la primera setmana de setembre per a acordar, poder analitzar tots els grups amb més atenció les propostes que fa cada u dels grups parlamentaris i, bé, doncs en esta comissió que podríem tindre -com li dic- la primera setmana de setembre poder pronunciar-se sobre elles.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Bellver.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, senyor Bellver, ho té facilíssim -vullc dir-, i sap perfectament quines són les línies roges que s'han marcat des de l'oposició i, a partir d'ahí -vullc dir-, vosté diu ací: «no, mosatros volem…», ¡clar!
, és increïble que vinguen ací a tractar de vendre coses que jo no sé a qui les volen vendre perquè no les pot creure ¡ningú!
, i els que estem ací menys encara.
Diuen, «no volem arribar a un acord per a la reforma de l'Estatut», doncs, ¡home!
, ¿és que es pot arribar a una reforma de l'Estatut sense acord?
, ¿és que vostés sols poden reformar l'Estatut?
, ¡no!
, per això vénen a tractar de muntar ací este paperot i fer a la gent creure coses que no són, ¿val?
Per tant, no mos conte contes perquè contant-mos contes l'única cosa que aconseguix ací és insultar la nostra intel·ligència i fer que estigam tan cabrejats com ho està en estos moments la ciutadania amb vostés.

Mire, si vosté vol millorar la representativitat i que els ciutadans se senten representats i no governats, traguen al carrer tots els càrrecs públics i tota la representació institucional que tenen i que està sota sospita de corrupció, i hauran donat el pas més important per a aconseguir això.

Per a això no cal reformar l'Estatut, senyor Bellver, vosté diu coses ací que són, de deveres…, jo, evidentment, no se les pot creure perquè m'imagine que vosté té una intel·ligència, com a mínim, normal, ¿val?
, perquè ací dir «no, és que mosatros volem que els ciutadans trien directament els diputats», ¿que és que ara es trien indirectament, es trien indirectament ara?
, ¿de veres?
, bé, si vosté s'ho creu això haurà d'anar, no sé, a l'institut perquè li donen classes de Constitució o alguna cosa així perquè no sé quina tria indirecta, ací no triem representants com fan als Estats Units que, després, trien el president (veus), ací voten directament una llista i, per tant, trien directament els seus representants, la resta són tonteries.

Mire, ¿vosté vol arribar a un acord?
, planteja la reforma de l'Estatut però no per a reduir el nombre de diputats ni per a estranys experiments que diuen vostés de triar per comarques i no sé què, que això -insistisc-, eixe no és el tema més important.
En estos moments, l'Estatut fa que els ciutadans del País Valencià no siguen iguals en el seu vot perquè un ciutadà de Xèrica, el vot d'un ciutadà de Xèrica val més que el vot d'un ciutadà de Pego, i el vot d'un ciutadà de Pego més que el d'un ciutadà d'Oliva, i això és una injustícia manifesta, això va en contra de la qualitat democràtica, i això vostés ¡ni s'ho plantegen!
, ¡ni s'ho plantegen!
, perquè a vostés no els importa la qualitat democràtica, els importa garantir que es perpetue el sistema bipartidista i garantir que es perpetue el que vostés puguen estar al front de les institucions i la resta els dóna absolutament igual, absolutament igual, ¿val?

Si vostés volen tindre un senyal de bona voluntat, voten a favor de les propostes que es fan ací, directament.
¿No volen un debat obert?
Si el debat.
.
.
si el debat és obert, si el debat és obert, com vostés diuen, ¿accepten que es debata de tot?
Doncs voten a favor, ara, hui; no en setembre.
Ara.
Setembre, ¿eh?
Ara.
Voten a favor del que nosaltres plantegem ací i ens creurem que realment tenen voluntat de fer les coses d'obrir i no de tancar, perquè el que vostés plantegen en la seua proposta senzillament és tancar el debat a quatre qüestions concretes.

Una, en la qual tot el món estem d'acord, que és la modificació de la figura de l'aforat, i només caldria sentar-se a vore de (inintel·ligible) .
.
.
perquè, de fet, ho hem plantejat en diverses ocasions.

Una, en la qual no estem en absolut d'acord i que no plantegem i, per tant, si es planteja això, no hi ha discussió, que és la reducció del nombre de diputats.

Si es planteja de la forma en què estan vostés plantejant-ho, nosaltres no anem a participar en això.
Perquè, entre altres coses, ¿quina raó donen vostés per a reduir el nombre de diputats?
¿Fer més amb menys?
¿Eixa és la raó?
És que jo no sé això quin sentit té.
Vull dir, ¿per què són 99 diputats?
I, ¿per què en plantegen 79?

M'agradaria que em responguera a eixes preguntes, perquè, aleshores, algú podrà plantejar-s'ho.
Perquè vosté diu: «No, els ciutadans demanen.
.
.
» Sí, en la barra dels bars no es parla d'altra cosa.
Ja li ho puc dir jo, en la barra dels bars i en els mercats només es parla d'a vore quan en les Corts Valencianes reduïxen el nombre de diputats, que són massa.
Això és el que parla la gent en el carrer, ja li ho puc dir jo.
La gent en el carrer el que està parlant és que no té treball.
La gent del carrer el que està parlant és que els seus fills se n'han d'anar fora quan han estudiat perquè ací no troben treball.
Això és el que està parlant la gent en el carrer i no les tonteries estes que vostés plantegen ací.

I, per tant, si volen modificar la llei electoral, expliquen, primer, per què han de reduir el nombre de diputats, que això de fer més amb menys jo no m'ho explique, explique'ns-ho, i quin és l'estalvi real que va a suposar això.
I quin avantatge va tindre 79 diputats en compte de 99.
I per què en l'any 2006 van pensar que en compte de 89 era millor 99.

I el tema este de la representació comarcal expliquen, almenys, quina idea tenen.
Vostés coneixen les nostres lleis perquè mosatros les hem posades damunt la taula, i negre sobre blanc.
I si no les coneixen és perquè no se les ha llegides, perquè les ha tingut a la seua disposició.

Per tant, a partir d'ara vosté mateixa decidisca.
Si volen, aproven els plans de treball que nosaltres hem presentat i demostraran que estan dispostos a parlar de tot.
Inclús, en el nostre cas, a estar disposats a transcendir, almenys, des del punt de vista enunciatiu, els límits de la Constitució, si és necessari.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Bellver, els veig molt desorientats.
.
.
perduts.
Ja sé que tenen una agenda.
.
.
una agenda judicial intensa i la situació que patim és gravíssima, però deixe'm que li recorde alguns dels conceptes del perquè considerem que açò -esta comissió- no encerta ni en la diagnosi ni en la realitat de les coses.
No encerta perquè la pregunta que ens podem fer és: ¿són vostés de fiar?

Al 2011, les Corts Valencianes, en sessió plenària, ens posàrem d'acord ja en una reforma de l'Estatut d'autonomia, 2011, en març, tots els grups polítics, amb l'abstenció d'Esquerra Unida, sobre la clàusula addicional per a garantir la inversió pública territorialitzada.
Després, han vingut sentències del Tribunal Constitucional, però sí que és cert que la inversió pública territorialitzada dels pressupostos generals de l'estat en el cas d'Andalusia s'ha complit, s'ha complit.

¿Sap vosté quants diners hem deixat de rebre en inversions públiques territorialitzades per la seua nul·la diligència quant al que suposa la tramitació la reforma de l'Estatut d'autonomia?
Segons els responsables, la cambra de contractistes, 1.
270 milions d'euros.

Perquè eixa reforma es podia haver convalidat, una vegada passat el tràmit del Congrés, al qual vostés no van presentar eixa reforma, en les eleccions del 2011, de maig del 2011 o, fins i tot, en les eleccions del 20 de novembre de 2011.
Fer coincidir el referèndum de la reforma estatutària en esta reforma -el referèndum necessari per a convalidar la reforma.

I, aixina, els pressupostos generals de l'estat del 2012, 2013 i 2014 no ens hagueren penalitzat, que són pressupostos del Partido Popular del senyor Mariano Rajoy, no ens hagueren penalitzat i no tindríem el nivell d'empobriment que en gran mesura està derivat pel infrafinançament del Gobierno de España de Mariano Rajoy, del Partido Popular, a casa nostra.

No van tindre vostés la valentia de plantar-se.
I, ara, resulta que s'han hagut de plantar i han passat d'ofrenar nuevas glorias molts ciutadans a plantar-se davant la gravíssima injustícia que patim per culpa del gobierno del Partido Popular.
I eixe és el tema.
(So d'un telèfon mòbil)

¿Quants llocs de treball s'haveren pogut fer?
¿Quin benestar haveren pogut incrementar?
¿Quines obres públiques?
Per exemple, el pla de rodalies.
Li hem de recordar que hui s'ha públic un informe, que tindria més passatgers el tren per la costa, el que falta connectar Gandia, Oliva i Dénia, que l'AVE.
I, ¿per què no ho tenim si n'hi ha un consens polític, social, econòmic en el territori?
Doncs per la seua incapacitat.

Vostés estan danyant els interessos estratègics dels valencians.
Vostés han danyat el prestigi d'esta institució.
Encara recordem amb alegria quan el president de La Generalitat, eixe.
.
.
, el president de La Generalitat senyor Alberto Fabra, posat a dit des de Madrid, eixe ni primàries partidistes ni no partidistes, amb dedazo des de Madrid, que no s'ha presentat a les eleccions, li ho haurem de recordar -en canvi, nosaltres sí que fem primàries obertes a la ciutadania, no ens donen lliçons-, va dir que faria gestions perquè el pressupost del 2012 s'incrementara en 144 milions i li van dir que nanay.

Però si encara estem esperant que el reba el senyor Montoro, a tot un president de La Generalitat.
Si és que és de vergonya.
Si és que tenim per a plantar-nos tots.
Els convidem que es planten al seu partit, als seus caps de Madrid, a eixos que posen als seus dirigents a dit.
Si mos han fet perdre 1.
270 milions d'euros, o aproximadament eixa quantitat, que és el que ens pertocaria perquè la inversió pública territorialitzada fóra justa amb nosaltres.
I vostés no han dit res.

Han votat en contra de la nostra proposició de llei sobre el deute històric.
Han votat en contra de la nostra PNL per a reclamar un fons d'inversió publica territorial.
És que mos porten a la misèria, mos porten a l'empobriment.

I, ara, amb esta comissió, és que no sabem on mos volen dur, la veritat.
Però no comptem amb mosatros per a continuar fent el ridícul.
Perquè açò és fer el ridícul.

Per a defendre i treballar pels interessos del poble, endavant.
Si li ho acabem de dir.
Si de l'Estatut del 2006 encara n'hi ha per a avaluar i desenvolupar aspectes estratègics.
I, ¿ara ja hem de posar-mos a estudiar una reforma per a adequar-lo a les necessitats actuals?
Si la necessitat actual ja li l'hem dita.
Si tornarem a fer tard.
Tornarem a fer tard.
Si tenim ahí empantanada una reforma que vostés van retirar unilateralment.
Mos feren fer el ridícul a més no poder.
Per tant, no ens convide a fer el ridícul.

Estan molt desorientats, però el problema és de la seua pèssima gestió, de la seua pèssima governança se'n deriva l'empobriment del nostre poble.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Senyor Torres.

El senyor Torres Salvador:

Gracias, señor presidente.

Señor Bellver, yo, después de su última intervención, todavía no he llegado a captar cuál es realmente la finalidad -la finalidad última- de la creación de esta comisión de estudio.

Y, claro, me gustaría que.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor Torres Salvador:

.
.
.
una vez vista cuál es la finalidad auténtica, también me dijera cuál es el calendario posible de la materialización de esa reforma.
Porque, claro, estamos a diez meses de las elecciones.

El mes de mayo de 2015 serán las elecciones autonómicas y las Cortes Valencianas, evidentemente, van a terminar antes de esa fecha.
Por lo tanto, materialmente hay poco tiempo y, además del poco tiempo que hay, tendría que elevarse la propuesta de reforma al Congreso de los Diputados, y tampoco me ha respondido si realmente el Partido Popular de España, es decir, Mariano Rajoy, les autoriza a ustedes a que hagan esta reforma.

Porque le recuerdo que cuando estuvimos negociando la reforma del año 2006, nosotros, en materia de financiación, como PSPV-PSOE propusimos que se tuviese en cuenta el peso poblacional de nuestra comunidad a la hora de la financiación.

No les dejaron a ustedes… El Partido Popular de España no les dejó a ustedes que se incluyera eso en el Estatuto y tenían que pedir permiso cada dos por tres a Madrid para ver qué reforma era consentida o que reforma no era consentida.

Por lo tanto, no es creíble esta…, los resultados de esta comisión pueden servirnos para conocer la situación, pero, desde luego, para resolver problemas concretos es muy difícil, porque no hay garantía ninguna de que realmente esto vaya a poderse llevar al Congreso de los Diputados y votado y aprobado allí.

Porque ustedes aquí pueden decir misa.
Si aquí también lo hacen.
Aquí, con la boca pequeña, están todos los días exigiendo un cambio del modelo de financiación, que terminó ya el antiguo en diciembre de 2013, y lo dicen aquí, pero luego llegan al Consejo de Política Fiscal y Financiera, callados; llegan a la reunión de barones y de secretarios generales de toda España con el señor Rajoy, callados.
Entonces, claro, eso de nada sirve, de nada sirve.

Por lo tanto, no me ha dicho si realmente el Partido Popular les autoriza a ustedes, porque ustedes no tienen autonomía.
Está demostrado reiteradamente que no tienen ningún tipo de autonomía.

Hacen una propuesta, valorando un poco las propuestas realizadas por…, hace una propuesta que es populista y demagógica total y absolutamente, que es la de la reducción del número de diputados.

Ustedes saben que diciéndole a la gente «vamos a disminuir el número de diputados en veinte», como si dijeran a la gente que nos vamos a quedar con quince diputados, pues probablemente les pareciera bien a los ciudadanos, o a algunos ciudadanos.
Pero es que ese no es el problema de esta comunidad.

Nosotros lo que tendríamos que tener encima de la mesa para tomar una decisión u otra, en cuanto a la reducción del número de diputados, que nosotros no estamos cerrados a que se pueda reducir el número de diputados, pero es saber cuál es el coste por habitante que representan los diputados de esta cámara en relación con el resto de España, para ver si es que estamos disparados o, por el contrario, estamos por debajo de la media.

También tendríamos que ver si el número de diputados en relación con la población en esta comunidad es superior o no al del resto de España.
Porque si es inferior, como así resulta, pues entonces la justificación de ese cambio no será muy importante.

También queremos saber, aparte del ahorro económico, que ya se ha dicho que podría ser 1,2 millones de euros al año el importe de esa reducción de veinte diputados, querríamos saber cuál es el coste de los altos cargos.
Lo hemos dicho en reiteradas ocasiones, el número de consellers, secretarios autonómicos, subdirectores generales, jefes de servicio.
.
.
eso tenemos que tenerlo encima de la mesa y saber cuál es el coste de la estructura de la administración valenciana y qué propuesta hay de reducción.
Porque probablemente se puede reducir no el doble, sino cinco veces más, disminuyendo el número de altos cargos que ustedes han incrementado de forma exponencial y sin tener ningún tipo de necesidad.

Lo que ustedes no pueden pretender es vender como una medida de austeridad y de ahorro eso, 1,2 millones al año, cuando por la desastrosa política que han llevado en los últimos años nos han situado con una deuda de 35.
000 millones de euros.

Tenemos ahí una deuda que es la deuda más alta de todas las comunidades autónomas.
Somos la comunidad autónoma más endeudada en relación con el PIB y eso no se resuelve con medidas de este tipo.
Se resuelve con otras medidas de mayor calado, medidas de control del sector público empresarial, que, señor Bellver, en el último año ha perdido 898 millones de euros -ha tenido en pérdidas-.
Ahí sí que se puede hacer un ahorro efectivo introduciendo criterios de eficacia y eficiencia, y no con este tipo de medidas.

Y, mire, como ya se me ha acabado el tiempo, otra cosa que la hemos dicho en varias ocasiones y la repito una vez más, el Grupo Parlamentario Socialista podrá debatir, estudiar y analizar todas las propuestas que se presenten aquí, y que también aportará, para la reforma del actual Estatuto de autonomía, pero jamás aprobará ni una sola, en el pleno de la cámara, hasta tanto la que hay en este momento pendiente en el Congreso de los Diputados, que es la votación y debate de la adicional primera del Estatuto…, hasta que eso no se consume en el Congreso de los Diputados, nosotros hablaremos, estaremos aquí aportando, y recibiendo y colaborando, pero no daremos nuestro voto favorable a ninguna nueva reforma hasta que no esté aprobada la que en este momento hay pendiente.

El senyor president:

Moltes gràcies, señor Torres.

Senyor Bellver.

El senyor Bellver Casaña:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore, no van a fer canviar la postura i el criteri d'este grup parlamentari.
La nostra intenció és que esta comissió puga assentar les bases d'una societat oberta, en la qual la transparència i la participació formen part.
.
.
, siguen els seus pilars fonamentals.

Per tant, no ens facen, senyor Torres, no vullga vosté fer-mos còmplices dels seus dubtes; els dubtes que vostés tenen respecte de les propostes que està fent el Grup Parlamentari Popular els podran vostés aclarir al llarg dels treballs que es van a portar endavant en esta comissió.

És que, de les seues intervencions no cap més que concloure la conveniència i la necessitat d'esta comissió.
Perquè li torne a dir que la voluntat d'este grup parlamentari és que puguem parlar de totes estes qüestions i ho puguem fer tranquil·lament, amb tots els informes que siguen necessaris i en totes les compareixences que entenguem que han d'eixir endavant.

Mire, i mosatros plantegem que esta reforma estatutària que podríem traure endavant en estos moments s'aprove conjuntament amb la reforma estatutària que està en estos moments en el Congrés dels Diputats.
Vostés això no volen ni sentir-ho, no volen ni sentir-ho, però ho han dit des del primer moment, ho han dit des del primer moment.
Volem aprovar conjuntament esta proposta de reforma estatutària que en estos moments està en el Congrés dels Diputats.

És que no tindria ningun sentit que jo entrara ara a valorar i a parlar d'una qüestió que no estem parlant hui ací.
Ací del que estem parlant hui és d'aprovar el pla de treball d'esta comissió.
I jo he fet una proposta, que li reitere al president de la mesa, he fet una proposta perquè se convoque una comissió en la primera setmana de setembre per a parlar d'aquelles qüestions que vostés hui han dit que entenen que és convenient que es debaten en esta comissió.
I ho hem de fer analitzant-ho i amb tranquil·litat.
És que jo no vull pensar, no vull pensar que vostés volen tractar molts temes perquè no se parle de ningun.
És que no vull pensar-ho, me negue.
No vull pensar això.
És que jo no vull pensar que vostés, Esquerra Unida, planteja propostes, com una llei de referèndum, que sap que no és competència d'esta cambra ni de la comunitat, que és una competència estatal, o que estiga dient que hem de tractar totes aquelles qüestions que els vinga bé, amb independència del marc constitucional.

És que jo no vull pensar que el Grup d'Esquerra Unida això ho ha ficat negre sobre blanc perquè este grup parlamentari es pronuncie en contra de la seua proposta.

De la mateixa forma que no vull pensar que el Grup Parlamentari Compromís - que en este moment no està ací davant- propose per a una reforma estatutària que parlem de l'avortament lliure o de l'eutanàsia perquè este grup parlamentari ens diga que no vol continuar en esta comissió.

Mire, no anem a caure, no anem a caure en eixa.
Torne a dir que estem en una voluntat absoluta de parlar de totes aquelles qüestions que són en este moment necessàries.
I torne a dir, torne a dir, que estic absolutament convençut que els seus militants i els seus votants, les persones, els valencians que els han votat a vostés estan d'acord que els grups parlamentaris en una comissió d'estudi parlen, dialoguen tranquil·lament sobre profunditzar en la participació i en la transparència.
Estic absolutament convençut.

El mateix que respecte a la reforma de la llei electoral.
Una reforma que està fonamentada, referenciada al que el Partit Socialista ha dit en un determinat moment, i és el model alemany.
O la reducció del nombre de diputats.
I podrem parlar de si han de ser 79 o no han de ser 79.
Eixos dubtes podran vostés aclarir-les al llarg dels treballs d'esta comissió.

I de la supressió dels privilegis per als polítics.
Sí, això és el que està dient el Grup Parlamentari Popular, això és el que està dient el Partit Popular.
I això és el que en este moment els demanem des del Partit Popular als grups parlamentaris de l'oposició: que tinguem un debat seré.
Eixa és la voluntat que té el Partit Popular.
I ja hem demostrat eixa voluntat no presentant una proposta de reforma estatutària, sinó que ho han fet duent ací una possibilitat d'anàlisi.

I clar, senyor Torres, que vosté diga, «hombre, es que no podemos hablar de reforma estatutaria en tanto en cuanto no hayamos hecho un análisis de cuál es el grado de cumplimiento de las reformas estatutarias aprobadas».
Pues sinceramente, señor Torres, yo, como síndico del Grupo Parlamentario Popular, analizando las iniciativas legislativas que usted ha sacado adelante en los últimos meses, no puedo concluir de ninguna de las maneras que usted esté en este momento diciendo que hay un 80% del desarrollo estatutario por poner en marcha.
Eso lo tiene usted que plasmar en iniciativas legislativas, en iniciativas legislativas.
Nada más.

Por tanto, como nadie -entiende este grupo parlamentario- ha presentado un calendario, proponemos la aprobación, como les decía, del calendario que presenta el grupo parlamentario, que es a lo que hemos venido hoy, y reitero la petición al presidente de la mesa de la convocatoria de una comisión para tratar los asuntos que se tienen que ver.

El senyor president:

Gràcies, senyor Bellver.

Per a què vol la paraula, senyor…?

El senyor Morera Català:

Simplement per a matisar que nosaltres sí que hem presentat un (inintel·ligible) .
.
.
de calendari.
(Remors)

El senyor president:

Doncs, aixina consta, aixina consta en el Diari de Sessions.

Senyories, donat que el senyor Bellver ha fet una proposta concreta, que rectifiquen-me si l'he interpretada mal, que és que hui se vote el calendari, en este cas els calendaris que s'hagen pogut presentar, i que se pospose la decisió sobre les qüestions que plantegen, que poden ser susceptibles de debat, fins a una propera reunió, que seria la primera setmana de setembre.
És aixina, senyor Bellver?

El senyor Bellver Casaña:

Aixina és, senyor president.

El senyor president:

Doncs, si els pareix, senyories, passem a votar en primer lloc la proposta que fa el senyor Bellver.
Vots a favor de la proposta que fa el senyor Bellver?
Gràcies.
En contra?
Gràcies.
Per 8 vots a favor i 6 en contra queda aprovada la proposta del senyor Bellver.

Ara procedim, senyories, a votar els plans de treball.
Plans de treball com a tal amb calendari només n'hi han dos, a criteri de la mesa, un que ha presentat el senyor Morera, en nom del Grup Parlamentari Compromís, i un altre que ha presentat el senyor Bellver, en nom del (veus) grup parlamentari -ara estic parlant jo, senyora Barceló, després vosté podrà dir el que crega convenient-, i altre que ha presentat el senyor Bellver -dic-, en nom del Grup Parlamentari Popular.

Si algun grup creu que ha presentat un calendari, que ho diga.
Jo, de l'escrit del senyor Torres i de l'escrit del senyor Torró no ho interprete aixina.
(Veus)

Sí, val.

El senyor Torró Gil:

A vore, senyor president, ací el que estem no és per a votar un calendari, estem per a votar un pla de treball.

El senyor president:

Clar.

El senyor Torró Gil:

I un pla de treball.
.
.
Si un pla de treball inclou terminis, se suposa que té una certa calendarització, no?
El nostre diu que els treballs hauran de finalitzar abans de 31 de desembre de 2014.

El senyor president:

Perfecte, perfecte.

El senyor Torró Gil:

Per tant, jo crec que pot considerar-se perfectament com un pla de treball com a tal.

El senyor president:

No posem, no posem en dubte el que la seua senyoria ha dit.

El pla de treball que contempla un calendari és el que ha presentat el Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari Compromís, i el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida ha posat una data de finalització.
Però està de més el que estem parlant, encara que és bo parlar-ho.

Aquí acabem de votar la proposta del senyor Bellver.
I la proposta del senyor Bellver és en el sentit que hui s'aprove el pla de treball amb calendari i que quede sobre la mesa fins una reunió.
.
.
-sí, sí, senyor, jo no sé on estava vosté, però aixina ho ha dit i ho ha repetit la presidència, i vosté ha votat en contra- fins que es reunisca la comissió la primera setmana de setembre per a discutir eixes propostes que fan vostés que poden ser susceptibles de discussió ací, en la comissió.
Eixa és la realitat.

Per tant, votem els calendaris.
.
.
, els plans de treball que comporten calendari, en este cas el del senyor Morera.
Vots a favor del calendari del senyor Morera?
Vots en contra?
Gràcies.
6 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjat.

Votem ara la proposta de pla de treball amb calendari que ha fet el Grup Parlamentari Popular.
Repetim, que quedarà sobre la mesa la decisió fins a una propera comissió, que serà la primera setmana, i la presidència està en situació de dir la data, seria el 4 de setembre, a les deu i mitja, per a votar les propostes distintes que els grups parlamentaris fan.

Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
Gràcies.
6 vots en contra i 8 a favor queda aprovat el pla de treball amb calendari que el Grup Popular ha presentat i ha defensat.

I queda convocada la comissió per al dia 4 de setembre per a decidir sobre les qüestions que plantegen els tres grups de l'oposició, que puguen ser susceptibles de formar part de l'estudi que faça esta comissió.

Senyories, se suspén la sessió.
.
.
Sí.

El senyor Torres Salvador:

Una pregunta nada más.

Entonces, los plazos que hay ahí hasta el 15 de septiembre y hasta el 19 de septiembre (inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Sí, sí, (remors) se mantiene, pero no tiene que repetir su señoría, si no lo cree conveniente, porque dice que está abierto desde el mismo momento.
Únicamente que finalizada.
Pero si usted lo quiere cambiar o lo quiere ampliar, está en su derecho hasta el día 15.
¿De acuerdo?
(Veus)

Moltíssimes gràcies.

Se suspén la sessió fins al dia 4, a les deu i mitja.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 17 minuts)