Reforma%20Estatut%093923.02.04%20macro.html





Comissió especial d'estudi sobre la possibilitat d'una àmplia reforma de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana realitzada el dia 4 de febrer de 2016.
Comença la reunió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix la diputada senyora Ana Barceló Chico.
Reunió número 2.

La senyora presidenta:

Buenos días, señorías.

Vamos a dar comienzo a esta sesión y vamos a comenzarla… por parte de la secretaria, se va a comprobar si hay cuórum suficiente.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muy bien, pues hay cuórum.

El primer punto sería la lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
La tienen ustedes a su disposición en las carpetas y si no hay ninguna objeción la damos por aprobada.

Pla de treball de la comissió i obertura del termini de presentació

La senyora presidenta:

El segundo punto sería el debate sobre el plan de trabajo de la comisión.
Como ustedes saben, el pasado 22 de octubre, la sesión plenaria y por unanimidad aprobó la resolución que establecía como objetivo de la comisión, realizar un estudio sobre la posibilidad de una amplia reforma del Estatuto de autonomía para adecuarlo a las necesidades actuales de la sociedad valenciana incluida la reforma de la ley electoral y cualquier otra medida orientada a incrementar los mecanismos de participación ciudadana y regeneración democrática.

Así que, si les parece bien a sus señorías, iniciamos un turno de intervenciones, de menor a mayor.
Tendrán ustedes diez minutos como máximo para que puedan exponer el orden que consideran adecuado para abordar las dos reformas que fueron aprobadas.
Y, como paso previo, evidentemente, a la apertura del plazo para presentar los planes de trabajo.

Así que, cuando quiera, señora.
.
.
La ilustre diputada Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Des de Podem tenim clar quin és l'objectiu d'aquesta comissió, i és blindar una democràcia tant a través de la reforma de l'Estatut com de la llei electoral que construïsca la mateixa democràcia com a més participativa i més social, garantint així la dignitat de totes les valencianes i valencians.

Entenem que, en primer lloc, cal reformar la Llei electoral valenciana perquè és la llei que regula la que podria ser l'expressió més clara de voluntat del poble valencià, que és el vot.
Per tant, caldria començar, segons el parer de Podem, per la reforma de la Llei electoral valenciana.
L'actual la podríem titlar d'arbitrària entenent que desvirtua i, a més, desvirtua d'una forma molt desproporcionada la voluntat de la ciutadania plasmada en la representació política en les institucions.

Per això, l'actual es fa valer de mecanismes que entenem que cal revisar i esmenar i, per això, també ja posem damunt la taula que caldria revisar i esmenar, per exemple, l'assignació d'escons per província o la implementació d'una barrera electoral que no siga la del 5%, de tal manera que s'impedixca, per exemple, que a dia d'avui el vot d'una alacantina siga o no acabe sent el mateix que el vot, per exemple, d'una castellonenca.

Aquestes mesures entenem que condicionen els resultats electorals de la pitjor forma possible, desvirtuant el reflex fidedigne del que vol la ciutadania.
Per tant, entenem, com ja hem dit, que caldria començar per la reforma de la llei electoral i que caldria començar per la modificació legislativa que analitzara circumscripcions diferents a la provincial per a l'assignació d'escons; per exemple, podríem estudiar la circumscripció autonòmica o única, sempre combinant-la amb mecanismes que garantixquen que n'hi haja representació de tot el territori valencià; abaixar la barrera electoral… Recordem que la barrera electoral actual valenciana és la segona més restrictiva de tot l'estat espanyol.
Tan sols per davant ens trobem amb la barrera electoral de Canàries o, per exemple, al Congrés dels Diputats n'hi ha una barrera electoral del 3%.
També entenem que cal estudiar, per exemple, altres opcions quant a llistes i tractar d'estudiar les opcions de llistes obertes desbloquejades, amb la finalitat de tractar els valencians i les valencianes no com a menors d'edat sinó com a majors d'edat, entenent que la ciutadania valenciana és una ciutadania amb capacitat crítica d'elecció.

Per això, justament per entendre la ciutadania valenciana amb capacitat crítica d'elecció, per altra banda entenem que cal, després de la reforma electoral, dur a terme una reforma de l'Estatut d'autonomia que aprofundisca en el que podríem anomenar una millora de la cultura política.
Unes reformes que empoderen la ciutadania valenciana, que construïsquen les valencianes i els valencians com a agents polítics, crítics i decisius de les qüestions que més els afecten o els impacten en la seua vida.

Estem parlant de garantir, a través de l'Estatut d'autonomia, una democràcia de major qualitat, que vindria a ser, per una part, una democràcia més participativa i una democràcia més social.

Per això, avancem que voldríem estudiar com garantir l'eficàcia, l'exercici de la iniciativa popular o com garantir més allà de configurar-la com una mera opció, com fa a dia d'avui l'article 28 de l'Estatut, les consultes populars, passar de la seua garantia a configurar-les com una mera opció.
Recordem que ni tan sols quan se va reformar l'Estatut d'autonomia, en l'any 2006, es va consultar el poble valencià a través d'un referèndum.

Cal també plantejar-se i estudiar, per tant, opcions com el vot telemàtic, especialment quan tenim una marea granat que ens està denunciant contínuament que les persones fora del nostre territori no han pogut votar.
Per tant, si ens plantegem consultes populars com a garantia d'aprofundir en la democràcia, també hem d'estudiar l'opció del vot telemàtic perquè aquestes persones fora del territori valencià també puguen fer valer la seua veu.

També cal estudiar com arbitrar mecanismes des de dins del mateix Estatut perquè els drets socials no siguen simplement formals, unes paraules en un paper, sinó que siguen garantia.
Garantint els drets socials és la forma en què s'aconseguix la igualtat i la llibertat del global de la població ciutadana.
Cal revisar la llista de drets socials.

També en els últims dies hem pogut corroborar com la figura de l'aforament causa privilegis i situacions profundament injustes i doloroses per al conjunt de les persones que volem unes institucions que estiguen a l'altura de les expectatives dels valencianes i de les valencianes però també d'allò que ens mereixem, del respecte que se'ns ha de tindre.

Per això també cal estudiar, i entenem que aquesta és la comissió idònia per a fer-ho, figures que solucionen l'obsolescència de l'aforament assegurant la llibertat d'expressió i actuació parlamentària pròpia dels diputats sobre el Consell però sense caure justament en eixos aforaments que privilegien i que impedixen, per exemple, que una senyora puga ser imputada quan es sospita que ha blanquejat diners, que forma part d'una trama mafiosa o d'una xarxa de finançament il·legal.

Per això cal també previndre's de la corrupció, que no només degrada les nostres institucions sinó que ens roba i ens estafa al mateix temps que es construeix a través de l'Estatut el que podríem anomenar una necessària dinàmica de regeneració política.
Per això cal estudiar com a través de l'Estatut d'autonomia es blinden mecanismes com possibles limitacions de mandats, prohibició de portes giratòries, estudiar si convé elevar a nivell estatutari òrgans de control i de transparència i assegurar-ne d'altres que duguen a terme tasques independents d'antifrau, més allà de la profunda revisió d'òrgans com la Sindicatura de Comptes o del Consell Jurídic Consultiu.

En definitiva, creiem que hem de començar amb la modificació de la llei electoral atés que actualment desvirtua la que és l'expressió més clara de voluntat del poble valencià, el vot; posteriorment, blindar a través de l'Estatut mecanismes que tracten el poble valencià com a major d'edat i que convertixca en garantia els seus drets socials.

I, per això, a més, volem començar tenint clares dues idees.
Volem presentar un pla de treball que no només reflectisca aquests paràmetres que he anat dient sinó que, a més, assegure la compareixença dels actors socials de la societat civil, dels agents que coneixen les mancances de la nostra democràcia i que saben com enfortir-la.
No volem que la reforma de l'Estatut siga un pacte d'elits polítiques ni anem a participar de ningun pla de treball que es preconfigure sota la idea d'aquest pacte.

I, per altra banda, indiquem que les conclusions que naixquen del conjunt d'aquesta comissió hauran de sotmetre's al desig del poble, a la seua voluntat, tenint en compte, com hem comentat abans, que l'anterior reforma no es va sotmetre a cap referèndum.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Cabedo.

Por el Grupo Ciudadanos, tiene la palabra el ilustre diputado señor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Sí, buenos días.

Muchas gracias, señora presidenta.

Bueno, lo primero que creo que tenemos que tener claro entre todos… o llegar a un consenso sobre lo que queremos hacer, si realmente una reforma profunda del Estatuto o modificaciones concretas.
Lo que creo que tenemos que tener claro es que tenemos que dejar de… o… dejar de buscar más parches, más chapuzas y, desde luego, no tener prisas.
Lo que tenemos que buscar, sobre todo, es una eficacia.
Una eficacia y un consenso que al final lo que de aquí emane tenga una duración en el tiempo y una representación y que los valencianos se vean representados en aquello que nosotros vamos a querer modificar.

Nosotros creemos que el Estatuto puede necesitar una reforma profunda.
Pero eso, desde luego, requiere tiempo, requiere paciencia y requiere un buen plan de trabajo.

Nosotros estaríamos de acuerdo en unos planes de trabajo donde dividiéramos el Estatuto, las reformas, por temas.
Desde luego, el primer tema, el más prioritario para nosotros también es el tema de la reforma electoral, tanto en lo que se refiere a la ley como en lo que pueda afectar al Estatuto.
Y, en cada tema, acabar realizando un dictamen que pueda ser en mayor o menor medida vinculante pero, desde luego, no realizar una reforma o empujar una reforma del Estatuto hasta que no tengamos realizado todo el trabajo o, por lo menos, que la reforma que se pueda… porque en la reforma electoral sí que podríamos llegar a un acuerdo de una reforma de la ley a falta de la reforma que haya que hacer en el Estatuto pero, desde luego, lo que no entraríamos sería a hacer un parcheado de la parte de la reforma electoral del Estatuto sin tocar todo lo demás que queremos tocar del Estatuto.
Y creo que coincidimos en muchas cosas.
Estamos hablando de temas de los aforamientos.
Estamos hablando, nosotros también hemos presentado o hemos publicado que queremos limitar los mandatos del president de La Generalitat.
Creo que el debate sobre el contenido de las diputaciones es un debate que nos llevará tiempo y llevará contenido.
Son cosas que ni siquiera tengo claro que en esta legislatura nos dé tiempo a poder abordarlo todo, pero sí que el trabajo que vayamos haciendo sí que tiene que ser una base para que al final la reforma del Estatuto sea una reforma duradera.

Ahora mismo, realmente, reformar como tal el Estatuto, quitando a lo mejor (remors) la reforma electoral y, a lo mejor, algún tema puntual como los aforamientos…

La senyora presidenta:

Señorías, por favor.

El senyor Subiela Chico:

.
.
.
tampoco creo que sea la prioridad como tal de la sociedad valenciana.
Ahora mismo la sociedad valenciana tiene otras prioridades.
La primera de todas es el cambio de financiación autonómica y eso no se va a ver alterado por mucho que lo pongamos en el Estauto de autonomía si en el futuro gobierno de España pues no hay un cambio, ¿no?

Por lo tanto, tenemos tiempo y tenemos capacidad de ir trabajando y de ir proponiendo reformar y de ir modificando las cosas que creemos que tenemos que hacer.

Desde luego, entendemos que no podemos hacer una reforma de la ley electoral sin ir mirando también, y en paralelo, ir mirando la reforma del Estatuto -lo digo porque son los dos puntos que son tema de esta comisión-.
Por lo tanto, entendemos que deberíamos hacer un trabajo paralelo de ambas cosas.
No mucho más.

Quisiéramos escuchar, pues, sobre todo, las propuestas de los partidos que han impulsado esta comisión.
Y sobre ellas y con nuestras ideas, pues, decidir cuál va a ser el plan de trabajo de nosotros.

Pero, bueno, en un principio, esa es nuestra idea: empezar por la reforma electoral, una división de temas del trabajo que vamos a realizar y, desde luego, evitar hacer más parches, como hemos hecho en la reforma del Estatuto, e intentar conseguir actualizar en profundidad nuestro Estatuto de autonomía, sin ponernos corsetes de tiempos o de limitaciones que nos hagan perder eficacia en el trabajo que aquí podamos hacer.

Gracias.

La senyora presidenta:

Bien.
Gracias, señor Subiela.

Por el Grupo Compromís, tiene la palabra el ilustre diputado señor Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, hui estem en un moment important en la història d'estes Corts perquè estem, per primera vegada, parlant en una comissió sobre la reforma de l'Estatut d'autonomia i de la llei electoral, aprovada per unanimitat.
Una comissió per a avançar en estos dos temes fonamentals.
.
.

La senyora presidenta:

Un momentito, señor Ferri.

Por favor, señorías, es que si no hay un…

Puede continuar.

El senyor Ferri Fayos:

Bé, i esta comissió naix de dues propostes: una proposta del Partit Popular sobre la reforma de l'Estatut, i una altra de Compromís sobre la necessària reforma del sistema electoral, tant en la llei com allò que estableix el mateix Estatut.

Volem tornar a agrair a Ciutadans, o a Ciudadanos, que retirara la seua proposició de llei de la reforma electoral per a poder-la treballar ací, de forma consensuada, en esta comissió, de forma conjunta, escoltant també més persones que puguen vindre a comparéixer.

I el posicionament de Compromís en esta comissió ha de ser coherent amb la raó de ser d'esta comissió.
Volem treballar en dos línies diferenciades i consecutives.

Una primera línia de treball hauria de ser sobre el sistema electoral, que abastaria els primers mesos de la comissió.
Esta línia de treball inclouria tant el que seria la nova llei electoral valenciana, que encara està pendent de reforma, des de la reforma de l'Estatut de 2006, fins a aspectes del sistema inclosos en el mateix Estatut de 2006.

Una segona línia de treball, sobre la reforma de l'Estatut, que abastaria la resta de l'Estatut en la resta de la durada de la comissió.
Des del nostre punt de vista, esta línia té un repte: generar debat social sobre la refundació del nostre autogovern.
No volem una reforma més.
Volem explorar, si és possible generar una majoria política, però també una majoria al carrer per un estatut diferent.

Sobre la llei electoral, hem tingut una oportunitat de debatre, diverses oportunitats de debatre sobre este tema, tant en la proposició de llei de Ciutadans com en la creació de la comissió que vàrem proposar des de Compromís.

I creiem que cal parlar de tot.
Nosaltres vam parlar d'acabar amb la injusta barrera electoral.
En estes últimes eleccions a Les Corts, 225.
132 persones es van quedar sense veu en este parlament, en estes Corts, per la injusta barrera del 5%, que només és superada per la de Canàries.

Volem que vinguen a comparéixer els representants dels partits afectats per esta barrera, per representar la ciutadania que s'ha quedat exclosa d'estes Corts.

Cal parlar també de com fer el sistema més proporcional, de la circumscripció que volem en el nostre territori, de la possibilitat de superar la fórmula D'Hondt i de fer una distribució proporcional dels escons.

Cal parlar també de com passem de la partitocràcia a una democràcia més real.
Cal fomentar la relació amb la ciutadania, directament amb els seus representants, a través de les llistes desbloquejades.
Cal parlar d'incompatibilitats de candidats i candidates.

Cal parlar de com racionalitzar el tema del mailing.
Cal parlar de com garantir que es fa una cobertura plural de les eleccions per part dels mitjans de comunicació, de com fomentem els debats.
Cal parlar de com garantim el vot exterior, el vot accessible, el vot avançat.

Dels debats que hem tingut en els plens, fins ara, creiem que existix una bona base per a treballar.
Més proporcionalitat -una persona, un vot-, menys barreres, prou d'exclusions injustes i més democràcia, més empoderament ciutadà.
Gràcies a estes premisses, en pocs mesos podríem tindre una nova llei electoral, una nova llei electoral valenciana i, si cal, amb una reforma de l'Estatut.

Quant a la reforma de l'Estatut, una vegada arribem a eixe acord sobre la llei electoral, podrem passar a una reforma de l'Estatut.

Ací, des de Compromís, ens marquem un repte: traslladar el debat a la ciutadania, traslladar als carrers el debat sobre la necessitat de refundar el nostre autogovern.
Un autogovern arrelat, transformador i útil per a la ciutadania.
¿I això què vol dir: un autogovern arrelat, transformador i útil?
Doncs, vol dir augmentar les competències de La Generalitat.
Vol dir garantir estatutàriament els drets de les persones amb mecanismes perquè es complisquen.
Vol dir fixar els instruments per a aconseguir un finançament més just.
I vol dir democratitzar les institucions i impulsar la participació ciutadana.

Creiem que per a un repte tan gros és positiu que parlem amb els grups polítics, és positiu que portem ací experts i representants de la societat civil.
Però no podem quedar-nos ahí.
Per això, des de Compromís proposarem portar el debat a la ciutadania, a través d'un procés participatiu impulsat des d'este parlament, des de Les Corts.

El nou Estatut ha de ser fruit del consens social, ha de nàixer de tot el poble valencià.
D'homes i dones.
El 50% de la societat que representen les dones no pot quedar exclosa, ha de comptar; i des de Compromís no permetrem que no siga així.

De joves i no tan joves.
Hem d'acostar-nos a totes les generacions a escoltar què plantegen per a la nostra terra.

I de tots els territoris.
Este nou Estatut ha de nàixer dels valencians i valencianes d'Oriola, de València, d'Alacant, de Dénia, de Vila-real, de Castelló, de Vinaròs, de Macastre o Alzira, i així un llarg etcètera.

En definitiva, volem fer-ho possible entre tots i totes.
No volem límits a les ganes de la societat valenciana de superar una etapa fosca.

Si en 2016 aconseguim un sistema electoral més just i portem al carrer el debat de la necessitat de refundar l'autogovern valencià, des de Compromís pensarem que hem fet una bona faena en esta comissió.

I respecte al termini que proposem.
.
.
(Veus) Bé, nosaltres plantegem que siga un termini normal, d'uns vint dies, per a establir eixe pla de treball.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ferri.

Pues, ahora, por diez minutos, tiene la palabra el ilustre diputado Manuel Mata, por el Grupo Socialista.

El senyor Mata Gómez:

Gràcies, presidenta.

Sempre s'ha dit que totes les generacions tenen dret a ordenar la seua arquitectura institucional.

Jo crec que l'Estatut d'autonomia de l'any 2006 s'ha quedat vell, s'ha quedat vell perquè la societat ha anat avançant molt més ràpid que el que són.
.
.
(Veus i rialles) Perdó?
(Se sent una veu que diu: Â«Va nàixer vell.
Â») Va nàixer vell?
Bé, sí, probablement.
La senyora Navarro.
.
.
(Veus) ¿S'estima més parlar vosté?
(La senyora Navarro, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«No.
Perdón.
Â») Fran, dóna-li més veu, (rialles) que se nos habla encima, que se nos habla encima.
.
.

La senyora presidenta:

A ver, señorías, vamos a centrar el debate.

El senyor Mata Gómez:

Bé, és un estatut que jo crec que la societat ha avançat més ràpid del que pensàvem tots i que hui l'arquitectura institucional està en el debat social, no sols en el debat polític.

Un dels problemes que té la democràcia és que la implicació de la gent, doncs, de vegades, és molt llunyana al que fan altres persones.
Quan se parla de la participació de tècnics, la participació d'especialistes, la participació.
.
.
, doncs, al final, estem parlant, inevitablement, d'unes elits que li peguen voltes a certes coses i que, després, volen ser aprofitables per a tota la societat.
Però els debats de l'arquitectura institucional, sorprenentment, estan en primera línia de les preocupacions ciutadanes.

Hi ha moltes coses a resoldre.
I, evidentment, un estatut que hui no continga un sostre social, un estatut que no continga uns drets de les dones en condicions d'igualtat, un estatut que no contemple una previsió de què passa quan se pervertix el sistema electoral per finançament il·legal, un estatut que no contemple la possibilitat que la gent que tinga setze anys puga votar, un estatut que.
.
.
Bé, els meus companys ja ho han dit.
Jo crec que les preocupacions de tots nosaltres són les que són.

Fa falta molt de consens per a traure endavant un estatut, fa falta escoltar moltes veus i fa falta implicar a molta gent.
Jo crec que, si altres vegades han sigut forces molt majoritàries, doncs, el desig és que açò no siga un element de confrontació, sinó posar unes guies per les quals els valencians del futur puguen travessar amb tota llibertat.

Parlant de quin és l'ordre dels treballs, per a nosaltres el compromís primer és traure endavant una llei electoral que siga més oberta, més democràtica, més participativa, més garantista.
Una llei electoral que té totes les seues complexitats.

Mira, tots els sistemes electorals són bons, tots, tots.
Hi han sistemes electorals en països en què la gent el que creu és que vol governs molt molt forts i que sols un canvi massiu dels electors, doncs, puga dur a alternatives polítiques.
El nostre país i el meu partit està molt implicat en què les institucions reflectisquen la diversitat i la pluralitat de les societats.
El sistema proporcional jo crec que és, doncs, un avantatge, perquè no deixa fora un conjunt de la societat molt molt elevat.
Estic en contra, per tant, i mai treballarem per un sistema majoritari.

Ara, quan entrem en la guerra de la complexitat, doncs, resulta que hi han coses que són molt incompatibles.
Les llistes obertes i el sistema electoral proporcional són incompatibles.
Les llistes obertes són sempre majoritàries, un sistema majoritari; i les llistes proporcionals, doncs, són llistes en què no són obertes.

Sí que és de veres que hi ha molta gent que està pensant i oferint alternatives.
Aleshores, hem de fer un sistema electoral que garantisca la proporcionalitat; si no, no tindria sentit parlar de reduir les barreres d'accés al repartiment d'escons.
Però eixa proporcionalitat ha de ser temperada en la participació de l'elector.

Hi han sistemes, com l'alemany, que permeten desbloquejar les llistes, d'alguna manera, i poder fixar uns ordres; ordres que, a més, han de garantir que hi haja una paritat.
Perquè és de veres que el desitjable en les societats seria no haver de tindre regles per a la paritat, però, quan les dones per les mateixes faenes guanyen menys diners, quan les dones moren per ser dones i els homes no per ser homes, doncs, la nostra societat ha de reconéixer que la situació de les dones necessita un impuls absolut per a garantir quotes de paritat i de participació en les institucions polítiques.

Per tant, el tema no és fàcil, el tema no és fàcil.

Quan se parla que hi ha una sobrerepresentació d'algunes de les comarques d'este país i d'algunes províncies, estem reconeguent un fet polític.
Perquè, si no, ens podríem trobar amb la paradoxa que no hi haguera ningun representant o una part molt baixa de representants d'una de les tres províncies del país.
Eixos treballs, doncs, bé, tenen sentit que siguen els primers que s'hagen d'encetar.

Però sí que vull acabar amb una consideració.
El PSPV complix la seua paraula i els seus acords polítics.
I nosaltres el que farem és recolzar qualsevol decisió, qualsevol tràmit i qualsevol actuació parlamentària que baixe la barrera del 5 al 3%.
No és un acord, el que se va signar en el botànic, que se puga demorar.
I, per tant, quan programem els treballs, la nostra intenció serà com més prompte poder tramitar eixa qüestió, fer una llei electoral en condicions i aprofitar l'oportunitat de fer un estatut d'autonomia amb totes les garanties i amb totes les millores que la societat mos està demanant i exigint, que, a més, siga referendat pel poble valencià.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Mata.

Ahora tiene la palabra el ilustre diputado señor Santamaría, por el Grupo Popular.

El senyor Santamaría Ruiz:

Bueno, buenos días.

Presidenta, gracias.

Señorías.

En primer lugar, compartir con el señor Mata que, evidentemente, cada momento de una sociedad o cada generación tiene, evidentemente, el derecho a reformularse y a plantearse cómo mejorar el edificio institucional sobre el que se asientan las reglas del juego de su modelo de convivencia, ¿no?

Y, en ese sentido, y por supuesto que el Partido Popular por eso se presenta y por eso votamos a favor en las Cortes de que esta comisión abordara un proceso de reforma amplio del Estatuto, que es el mandato fundamental de esta comisión.

Pero yo no quisiera tampoco comenzar esta intervención sin mencionar o sin reivindicar el edificio institucional del que hemos disfrutado hasta entonces y del que todos los valencianos, más allá de las siglas en las que estamos, hemos convivido pacíficamente, hemos convivido adecuadamente, y en el que partidos como Esquerra Unida, como el propio Partido Socialista, han sido no solo parte protagonista, sino arquitectos fundamentales y aparejadores de esta arquitectura institucional.

Y, por tanto, reivindicar la vigencia y reivindicar, pues, en fin, que ha sido un sistema que nos ha permitido convivir.
Lo cual no quiere decir que el sistema sea perfecto, que el sistema no sea mejorable y que el sistema no sea o no pueda ser reformado.
Y esa es la lógica que explica por qué estamos aquí: para intentar mejorar las reglas del juego y para intentar mejorar o abrir, yo creo que fundamentalmente, nuevos cauces a la participación de la ciudadanía dentro de lo que son esas reglas del juego democrático que compartimos.

Pero yo quisiera también decir que, en ese sentido, el Partido Popular esa es la voluntad con la que se acerca a los trabajos de esta comisión, con la clara voluntad de que el diálogo sea la fuente fundamental de lo que consideramos es algo absolutamente imprescindible cuando iniciamos este debate, que es el consenso.
No se puede diseñar el edificio institucional de una sociedad si no existe un consenso básico amplio que, evidentemente, no afecte solo a las fuerzas políticas, sino también a todos los conjuntos, a los colectivos sociales, y que aborde todas y cada una de las cuestiones a las que se ha apuntado.
Pero creo que estamos en un momento, incluso también en el debate nacional, donde se está planteando el debate de la reforma de la Constitución, donde corremos el riesgo de si no llegamos a acuerdos, mucho más allá de lo que son las minorías de bloqueo, si no llegamos a un acuerdo o a consensos lo suficientemente amplios, podemos incurrir en el error del constitucionalismo del siglo XIX, donde se dan constituciones hechas a la medida de las necesidades de cada momento y con escasa vocación de permanencia.

Yo creo que ese sería un error que cometeríamos aquí, y que evidentemente el Partido Popular no estará por esa labor.
Por tanto, siempre y con la mayor voluntad de diálogo, estamos dispuestos, y yo creo que así lo hemos demostrado en la última etapa de la anterior legislatura, donde también quisimos poner encima de la mesa cuestiones como las que hoy se han planteado.
Y que, bueno, sin ánimo de mirar hacia atrás, y con objetivo de mirar hacia el futuro, lo que pretendemos es que esas cuestiones, podamos abordar cualesquiera de las cuestiones que estén en la agenda de los ciudadanos, en la agenda política de los partidos políticos que los representan.

Pero creo que no comenzamos bien de la forma que planteamos el debate.
Es decir, si la prioridad es modificar la ley electoral con carácter previo a la modificación del Estatuto, yo, si ustedes me convencen, estoy dispuesto a intentar convencer a mi grupo político en ese sentido.
Pero explíquenme cómo podemos abordar cuestiones como la de la circunscripción, cuestiones como lo que hace referencia a las listas, si no abordamos la reforma del Estatuto.
Es así de sencillo.
No se puede querer una cosa y la contraria.

Pero es que además yo les apelo a una consideración, si me apuran, de mayor índole.
Es decir, si partimos del dibujo que ya establece el Estatuto de autonomía, se me está limitando la capacidad que yo voy a tener de proponer determinadas líneas de debate.
¿Por qué?
Cuando estamos replanteándonos repintar o redibujar este edificio institucional, ¿por qué no podemos plantearnos o debatir, aunque sea para llegar a una conclusión contraria, por qué no podemos hablar de sistemas mayoritarios, de sistemas mayoritarios mitigados, de sistemas de dos vueltas, de sistemas abiertos?
¿Eso se le va a negar, con la aprobación de una ley electoral, ese debate se le va a negar a la ciudadanía?

¿Tenemos tanta prisa?
¿Hay algún proceso electoral tan cerca?
Yo entendería que a lo mejor esto tuviera alguna prisa, si tuviéramos un proceso electoral a la vuelta de la esquina.
Pero, en estos momentos, sinceramente no lo entendemos.
Porque yo creo que las casas se suelen construir, y más aún esta casa, como ha dicho el señor Mata, y comparto su definición, que es la casa de toda la democracia valenciana, que es ese edificio institucional, y me gusta la expresión.
¿Vamos a construir el edificio institucional de todos los valencianos por el tejado?
¿Vamos a hurtar la posibilidad de debatir ciertas cosas?

Es que es necesario abordar primero la reforma del Estatuto, por propia coherencia de los trabajos jurídicos.
Entenderíamos que, si a lo mejor tuviéramos a la vuelta de la esquina, como decía, un proceso electoral, pudiéramos tener más prisa, pero de momento no la tenemos.
No nos adelantemos a las situaciones que puedan producirse.
Y en ese sentido, a nosotros, y coincido con lo que ha comentado el compañero de Ciudadanos, la necesidad de articular un método de trabajo que sea razonable.
Y yo creo que la forma de articular un debate que sea razonable es sin duda alguna dividiendo por grandes bloques temáticos los temas a profundizar y a discutir.

Son muchas las cuestiones de que vamos a hablar.
Algunas las ha apuntado la compañera de Podemos, y son desde el aforamiento, la inviolabilidad del período de sesiones, los derechos sociales, cuestiones organizativas, cuestiones competenciales, temas de financiación.
Yo creo que sería conveniente que nos planteáramos en ese programa de trabajo el que dividiéramos las comparecencias o encontráramos la fórmula que consideremos entre todos los grupos oportuna, de tratar los temas por bloques.
A mí en principio se me puede ocurrir la existencia de una serie de bloques, pero sin ánimo de que pueda ser un listado exhaustivo.

Pero creo que vamos a tener que hablar de las cuestiones programáticas, que afectan fundamentalmente a los derechos y libertades, y los deberes también, de los valencianos y las valencianas.
Cuestiones como las de género, que se apuntaba.
Vamos a tener que hablar también de cuestiones organizativas y organizacionales.
Por ejemplo, se han mencionado los órganos estatutarios.
Vamos a tener también que abrir ese debate.
Vamos a tener que hablar de financiación.
Vamos a tener que hablar, en cuarto lugar, también de las cuestiones competenciales.
Es decir, vamos a seguir profundizando en el ámbito competencial y hasta qué punto y con qué compromiso, dentro de ese marco común que es España.

Vamos a tener que hablar también de cuestiones evidentemente como las electorales.
Nosotros no tenemos ningún inconveniente que ese debate de la reforma del Estatuto comience por los temas electorales.
Ninguno.
O por el que se determine entre todos de común acuerdo.
Pero evidentemente lo que sí que pedimos es que no se nos hurte, ni a nosotros ni a los valencianos, la posibilidad de poder poner encima de la mesa debates que están encima de la mesa de todos los valencianos.
Aquí se ha hablado de las listas y de las circunscripciones.
¿No vamos a hablar de eso?
Si comenzamos hablando de una ley electoral, estamos excluyendo la posibilidad de hablar de eso.

Entonces, en ese sentido, apelo y vuelvo a decir que yo creo que debemos hacer una reflexión.
Estamos diseñando las reglas del juego y del modelo de convivencia de nuestra comunidad, en ese marco común que es España.
Y en ese sentido, apelo al diálogo.
Por nuestra parte lo va a haber, abierto a cualquier cuestión.
Como digo, este es un tema que no vamos a rehuir ningún tema.
Así también lo intentamos expresar en la última legislatura.
No tenemos miedo a hablar de aforamiento.
No tenemos miedo a hablar de participación de la ciudadanía.
No tenemos ningún tipo de temor, sino todo lo contrario.
Creemos que es positivo.

Creemos que esta norma tiene que tener el máximo consenso social y por tanto pediría que busquemos las fórmulas conducentes a que alcancemos ese consenso.
Y en ese sentido, expresarles la voluntad del Partido Popular, y no tenemos tampoco problema en que el plan de trabajo sea un plazo de veinte días el que determinemos para presentarlo.

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Santamaría.

Salvo que los grupos quieran otro tipo de intervención, cerraríamos aquí las intervenciones.
Creo que ha quedado patente que hay cuatro grupos a los que les gustaría iniciar el plan de trabajo con la reforma de la ley electoral.
Y un grupo, que es el Partido Popular, que considera que debería empezarse por la reforma del Estatuto.
Si no hay ninguna intervención más, abriríamos… ¿Sí?
Si abrimos un turno… (Veus)

El senyor Subiela Chico:

Solamente era una indicación, si me permitís.
Ha dividido la presidenta entre cuatro y uno muy claramente, y nosotros hemos dicho que está claro que queremos empezar por la reforma electoral, pero hemos dejado claro que un trabajo paralelo con el Estatuto.
No hemos dejado tan claro, como usted ha dicho, que empezamos por la ley electoral, sin tocar el Estatuto.

La senyora presidenta:

De acuerdo.
Gracias, señor Subiela, por el apunte.

Si les parece bien, entonces, abriríamos un plazo, creo que veinte días, ha dicho el señor Ferri, y veinte días también estaría de acuerdo el Grupo Popular.
Con lo cual, si el plazo empezaría a partir de hoy, veinte días sería el día 24 de febrero.
Por tanto, concluiría el plazo para presentar.
Día 24, a las 14:00 horas.
Y en esos planes de trabajo ya tendrán ustedes ocasión de volver a plantear el tema y de someterlo a votación.
¿Algo más?

Pues se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 11 hores i 12 minuts)