Ind%C3%BAstria%100280.02.11%20macro.html





Comissió d'Indústria, Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 11 de febrer de 2015.
Comença la reunió a les 16 hores i 30 minuts.
Presideix el diputat senyor Alfredo Cesáreo Castelló Sáez.
Reunió número 13/I.

El senyor president:

(Inoïble) … el quórum suficiente, la secretaria, en primer lugar.
Cuando usted quiera.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muy bien, muchas gracias.

Hay quórum.

Y vamos a iniciar el punto primero, cuando la señora Oltra esté preparada, (rialles) porque para eso es suyo.

¿Tenemos acta?
¿Tenemos acta?
(Se sent una veu que diu: «Sí, sí.
») Bueno, tenemos acta.
¿Alguna cuestión sobre el acta?
¿Se aprueba?
Se aprueba.

Señora Oltra, tiene la palabra para iniciar el punto segundo.
Cuando usted quiera.

Proposició no de llei sobre la renúncia a la privatització de l'empresa pública CACSA, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 89.
466, BOC número 269)

La senyora Oltra Jarque:

Moltíssimes gràcies.

Bona vesprada, senyories.

Per a defensar una proposició no de llei, que ja fa més d'un any que està presentada en estes Corts Valencianes, que té a vore, precisament, amb la gestió del que és el complex de Ciutat de les Arts i les Ciències, que nosaltres entenem.
.
.
(remors) -ah!
, perdona-, que nosaltres entenem que ha de tindre una sèrie de característiques.

Mire, nosaltres, des de Compromís, no anem a defensar simplement que tot ha de ser públic perquè sí.
Però, en este cas, no tenia molt de sentit hipotecar els pressupostos públics en generacions futures, pagant 1.
300 milions d'euros, més interessos, sobre un pressupost inicial de 284, sobre un continent molt cridaner, de contingut dubtós en este cas, no?
És a dir, els valencians i valencianes hem carregat amb un deute de 1.
300 milions d'euros d'uns continents, d'uns edificis, que ara el contingut el volen privatitzar.

Jo no dic que, en aquell moment, estava bé haver-se gastat eixos diners públics en aquells continents, val?
No va ser una decisió dels qui ara presentem esta proposta; va ser una decisió del Partit Popular de gastar-se eixos diners públics en eixos continents.

Ara bé, ara s'ha muntat este macroparc amb diners públics i arribem al present.
Els edificis estan fets.
Els treballadors i treballadores porten endavant el contingut d'estos edificis.
Cal gestionar-lo.
I jo entenc que com més convé als interessos públics és d'una gestió pública.

En este sentit, els treballadors i treballadores del complex han presentat una proposta de pla de viabilitat, on plantegen la possibilitat, precisament, d'una gestió del complex Ciutat de les Arts i les Ciències, per part de la mateixa plantilla, que faça el que nosaltres estem demanant en la nostra proposta de resolució, que és transformar la gestió de Ciutat de les Arts i les Ciències en un model públic i professionalitzat -òbviament, això requerix renunciar a la privatització d'esta empresa pública-, i que este model perseguisca l'explotació cultural, amb fins socials, activitats innovadores, atractives, preus assequibles, especialment per al públic valencià.

I, en este sentit, ja férem una proposta, des de Compromís, i és que, donat que els valencians i valencianes anàvem a pagar tant el continent -els edificis- com, de moment, el contingut, almenys, com en altres comunitats autònomes, els ciutadans i ciutadanes que tinguen la residència ací puguen gaudir d'estes infraestructures sense cost afegit, tenint en compte que ja el paguem a través dels nostres impostos, i tenint en compte que hui en dia, donada la situació econòmica, n'hi ha molta gent que no pot accedir a aprofitar aquestos recursos, no?

I, a més, en la proposta plantegem que l'única part privatitzada fins hui, que és l'Oceanogràfic, també se gestione des del públic, no?

Nosaltres, el que estem plantejant, en definitiva, i la finalitat que volem aconseguir és que la plusvàlua que genere la gestió del complex se quede a casa, és a dir, se quede en les arques públiques.
No el plantejament que, amb la privatització que ha fet el Consell.
.
.
, ens aboca a què?
A que nosaltres hem de pagar els edificis, que òbviament no estan pagats.
Eixos 1.
300 milions d'euros de forat els hem d'assumir des del públic, però el benefici que generen els continguts d'eixos edificis se'ls quede una empresa privada o una UTE de les quals s'han presentat.

Jo pense que la millor manera de fer açò és escoltar els treballadors i treballadores.
Perquè ells són els qui, dia a dia, estan traguent endavant les coses allí perquè funcionen, no?
Idees no els falten, com els he dit.

El comité d'empresa de CACSA ha elaborat este pla de viabilitat, que els deia, per a la millora de la gestió econòmica i operativa de la Ciutat de les Arts i les Ciències, defensant l'explotació pública del complex.

De totes maneres, jo entenc que als treballadors no se'ls ha fet cas, perquè com este govern s'ha entestat en no escoltar les persones que dia a dia estan gestionant això i, per tant, saben com funciona això, doncs, n'hi ha gent que és molt més llesta i no els escolta.
Potser per això n'hi haja una desconnexió total del Palau de les Arts de la resta del complex, n'hi han servicis que se dupliquen, n'hi han servicis que no se coordinen i, òbviament, açò és una d'eixes maneres de gestionar tant incompetent a què ens tenen acostumats, no?

Parcs Reunits ha fet uns grans beneficis durant estos anys, que és l'empresa que fins ara gestionava l'Oceanogràfic i que no s'ha presentat al nou concurs.
Però, en qualsevol cas, mentres nosaltres pagàvem les despeses des de CACSA, des de.
.
.
Açò ha funcionat un poquet com en la fórmula 1, que Circuit del Motor pagava les factures i Valmor feia caixa.
Doncs, açò és un poquet igual.
Ací, Ciutat de les Arts i les Ciències, SA, pagava factures i Parques Reunidos feia caixa, no?

Nosaltres no sabem si el fet de renunciar a la gestió pública per a traure avant el macrocomplex d'oci és un reconeixement implícit del Partit Popular a la seua incapacitat de gestionar allò que és públic, no?
També pot ser.
Vull dir, en eixe sentit, jo puc empatitzar, no?
, en un govern que se declara incompetent, en modo espera, que renuncia a gestionar.
.
.
Perquè, òbviament, si no saben que han de reunir el comité eixe de les regions per a fer a Fabra candidat, doncs, no saben estar al front del govern.
Jo això ho entenc.
Vull dir, un que no és capaç de llegir-se els estatuts del seu partit, no és capaç de gestionar un govern, no?

Però, clar, és que açò és de tots i de totes, no és del Partit Popular, no?
I, per tant, ja que el govern es veu incompetent i impotent per a gestionar, la proposta dels treballadors i treballadores seria molt benvinguda.
I això és un poc el que nosaltres hem intentat arreplegar en esta proposició no de llei, no?

Entenem també que la rendibilitat econòmica podria servir, òbviament, en una part mínima, a pagar el deute que tenim acumulat i no per a enriquir una empresa que puga guanyar el concurs.
És cert que són tants els diners que se deuen que el que puguera traure's de profit -i l'Oceanogràfic, òbviament, que és en este moment la infraestructura que més diners dóna, i per això nosaltres plantegem la recuperació de la gestió pública també de l'Oceanogràfic, perquè és el més rendible en este moment- sí servix per a sostindre l'activitat, per a fer que xiquets i xiquetes i persones adultes hi puguen anar, i, si a més són d'ací, amb un cost pràcticament zero, i si a més servix perquè el rendiment que es traga puga contribuir a pagar eixe deute que tenim acumulat per estos edificis, bé, doncs, entenem que pot complir la seua finalitat social i, a més, generar uns beneficis per a tots, no?

Fins ara, s'han celebrat esdeveniments com l'open de tenis o el Valencia Summit, que per a CACSA han generat només que costos, eh?
6.
600.
000, amb cessió dels espais gratuïtament.
Pèrdua de dèsset milions d'euros.
A més, es concedixen patrocinis sense repercussió per a CACSA, amb la qual cosa açò podria estar estimat en més de deu milions d'euros que no repercutixen on deuen repercutir que és, precisament, a l'empresa pública, no?
I l'actual govern el que ha fet és gestionar generant pèrdues, on podria haver ingressos, no?

Tampoc s'ha aprofitat bé la capacitat de la plantilla.
Com dic, la falta de diàleg i l'absoluta disharmonia que n'hi ha entre la fundació del palau i CACSA fa també que ahí n'hi haja, doncs, una pèrdua d'eficiència i de bona gestió, que tot açò, gestionant-se d'una manera, com dic, atenent l'interés general, pública, professionalitzada, que ho facen no per directrius polítiques que, al final, el que fan és intentar traure profit o rendibilitat partidista d'un complex cultural que és de tots i de totes, no?
.
.
.
Si nosaltres aconseguirem que això se professionalitzara i que foren les mateixes plantilles les que dirigiren una gestió tècnica i professional de CACSA, estic segura que podríem tindre molts beneficis.

Perquè se facen una idea, senyories, Parcs Reunits ha guanyat 77 milions d'euros en estos anys.
Són molts milions, eh?
Són molts diners que podrien beneficiar, podrien haver sigut guanys per a CACSA i, per tant, també, podrien haver sigut revertits en el compliment de la funció social d'este complex cultural i, òbviament també, en minorar, en la part que se puga, eixe deute que arrosseguem per uns edificis que quan se van planificar tenien un cost, es va multiplicar eixe cost i ara llastren les arques públiques dels valencians, no?

En tot cas, nosaltres apostem per este model públic, professionalitzat, horitzontal, que cree activitat innovadores i atractives, que garantisca la rendibilitat social, cultural i econòmica i que, sobretot, servisca als valencians i valencians, que és pel que nosaltres estem ací.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula el senyor Torró per cinc minuts.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, anem a donar-li suport a la proposició no de llei.
De fet, ja hem insistit, en diverses ocasions, en la nostra negativa a la privatització de part.
.
.
Perquè açò va començar volent-ho privatitzar tot, excepte el Palau de les Arts.
Després, se n'adonen que no pot ser perquè la propietat del sòl genera uns problemes jurídics molt grans i, aleshores, decidixen només una part.
I, al final, una obsessió de privatitzar que no s'acaba d'entendre massa, no?

Estem pagant les conseqüències de la política del caballo grande, no?
; vull dir, caballo grande, ande o no ande.
Ací el més important no era què s'havia de fer allí, sinó que el continent fóra espectacular, val?
I l'espectacularitat del continent ha acabat costant 1.
300 milions d'euros i ara no hi ha forma de traure-li una mínima rendibilitat a això, ni se la traurà mai, evidentment, perquè és impossible.

Ací, en esta mateixa comissió, no fa massa dies, estàvem discutint precisament sobre els patrocinis de CACSA.
És a dir, La Generalitat està, durant.
.
.
, mentre està planificant la privatització de l'espai, al mateix temps està gastant-se diners per a atraure els turistes a CACSA, en una forma que dóna la impressió que la mà esquerra no sap què està fent la mà dreta o viceversa, no?
Perquè, clar, no s'acaba d'entendre massa aquesta qüestió, no?

Nosaltres no som massa partidaris -crec que la senyora Oltra també ho ha dit al principi- que este tipus de coses que, al final, corresponen més bé a la definició de parcs temàtics que no en realitat de complexes culturals, no som partidaris que això siguen els poder públics els qui es gasten els diners construint este tipus de coses, no?

Però, bé, ja està fet i està ahí.
El que és del gènere estúpid és ara, a una cosa a què se li pot traure una mínima rendibilitat econòmica si s'aplica una gestió més o menys raonable, cedir-ho a unes empreses privades que van a traure una rendibilitat econòmica per a elles mateixa.
La mateixa experiència de l'Oceanogràfic demostra, claríssimament, que la privatització, i encara més quan és una privatització de caràcter parcial, va a ser gravosa per a les arques públiques.
No es tracta de llevar-se costos, sinó de compartir els costos amb una empresa privada que va a explotar una part del complex, traient beneficis per a ella, mentres que les despeses seran assumides, fonamentalment, per la mateixa empresa pública de La Generalitat.

Per tant, el més raonable, i sobretot tenint en compte que, a més, en estos moments, hi ha una alternativa, perquè els mateixos treballadors han presentat una alternativa en què plantegen una forma diferent de gestionar el complex, incidint sobre, d'una banda, els temes de caràcter cultural i, en segon lloc, tractant de fer que la gestió econòmica siga el més raonable possible per a les arques públiques i, fins i tot, amb la perspectiva de si la gestió es fa adequadament, de poder obtindre un rendiment mínim que no servirà mai, o a molt llarg termini, per a amortitzar el cost que ha tingut açò, però almenys no perdre més diners.

Per tant, el que és increïble en estos moments, el que caldria justificar és precisament el contrari.
És a dir, per què s'ha de privatitzar, quina és la raó que explica que CACSA s'haja de privatitzar?
És a dir, on estan els avantatges que suposa la gestió privada en este cas enfront d'una gestió pública.
Ja hem vist el cost del que ha passat en l'Oceanogràfic, i per tant l'experiència demostra que no ha estat així.

Per tant, nosaltres anem a donar-li suport a la proposició no de llei.
I el que pot passar ací és que, si l'agilitat del Consell en acabar el procés d'adjudicació és tan gran com la que s'ha produït fins ara des que van tindre la brillant idea de privatitzar-ho, doncs a la millor és al pròxim Consell a qui li toca vore com resol un empastre més d'ofertes presentades, sense adjudicar, i en un problema més gros encara.

En definitiva, l'herència del Partit Popular, vostés parlen molt de l'herència de Zapatero, però quan ací vinga l'herència del Partit Popular, això serà més allargada ombra que els xiprers estos de la famosa novel·la.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Senyora Martínez, té vosté la paraula per cinc minuts.

La senyora Martínez Ruiz:

Sí, señor presidente.

Evidentemente el Grupo Parlamentario Socialista va a apoyar la PNL presentada por Compromís sobre el detener el proceso de privatización de CACSA, eso a pesar de lo avanzado que está el procedimiento.
Pero yo entiendo que aún estaríamos a tiempo, aún estaría el Partido Popular a tiempo de paralizarlo.

Miren, hagan lo que hagan, ya les digo que los diputados de la oposición no vamos a parar de sobre todo reivindicar el trabajo y el esfuerzo constante y diario de todos los trabajadores de CACSA, y en especial de los miembros del comité de empresa que, muy preocupados por el futuro de CACSA, han elaborado un excelente plan de viabilidad del que el gobierno valenciano, el conseller Buch, no ha querido saber nada de nada.

Todas las iniciativas que hemos presentado los diputados de la oposición han sido siempre rechazadas por el Consell y por los diputados del Partido Popular que, en cierto modo, están colaborando también con esta privatización.
Y miren, haciendo un repaso de cuáles han sido los argumentos que se han puesto encima de la mesa aquí, en los plenarios y en las comisiones por parte del Partido Popular para intentar justificar esa privatización, ya les digo que ninguno de ellos es cierto.

Primero, porque los ingresos que van a percibir no van a ser superiores a los que se podrían obtener de una gestión 100% pública, y no hay más que leer el plan de viabilidad del comité de empresa.
Segundo, porque la calidad de los servicios que pudiera prestar la empresa adjudicataria tampoco va a ser superior a los que se pudieran prestar a través de esta gestión 100% pública.
Y, desde luego, tampoco se van a prestar con mayor eficiencia, como ustedes nos quieren hacer entender, sino todo lo contrario.

La empresa privada adjudicataria solamente va a perseguir un objetivo, y es obtener una mayor rentabilidad, obtener sus propios beneficios, y por lo tanto las prioridades no van a ser nunca, nunca, iguales las de una empresa privada que gestione que el de la administración pública.
Y el mayor ejemplo es el de Parques Reunidos, la empresa adjudicataria del Oceanográfico, que en estos doce años ha ganado 77 millones de euros.
Y que estos millones de euros, estos 77 millones, podían haberse obtenido y haber sido beneficios de CACSA.
Y ustedes, dale que te pego.
Siguen con la opacidad, con la suya.

Miren, no se ha llevado un estudio económico serio y desde luego, si se ha hecho, no se ha querido entregar a los diputados de la oposición.

Yo, igual que Fabra, coincido con él, sigo estando en espera, después de muchos años, de que ustedes me entreguen documentación, a pesar de su transparencia.
Este informe aún sigo esperándolo y no sé cuándo me lo darán.
Como digo, siguen con esa opacidad, sin ese informe económico serio, no se ha contado con los trabajadores de CACSA, insisto, que son los que mejor saben y pueden evaluar la gestión de todos estos años, no quieren escuchar lo que ellos tienen que decir, y no se han analizado su propuesta, su plan de viabilidad.
Y el mayor ejemplo es que, a fecha de hoy, aún no conocemos, también se lo hemos pedido al conseller, cuál es el balance económico para CACSA de la externalización del Oceanogràfic a Parques Reunidos, y también desconocemos el balance que ha sido para el operador.
No sabemos nada de nada.
Lo que sí sabemos es que justamente ahora -qué casualidad- cuando ya se huelen que no iban a ser ellos los adjudicatarios de la privatización, cuando han desistido de presentar pliegos de ofertas, porque saben y huelen cuáles son las preferencias del Consell, del nuevo adjudicatario, ahora van y nos reclaman diez millones de euros.

¿Y la respuesta del Consell cuál ha sido?
Pues la de siempre.
Que ahora nosotros, igualito que en Ciudad de la Luz, a una demanda contestamos con otra.
Parques Reunidos nos quiere reclamar diez millones, y nosotros ahora queremos reclamarle 33 millones.
Y, ojo al dato, 33 millones por deterioro de infraestructuras y porque no han cumplido con las obligaciones sobre contenidos biológicos, contenidos en el plan director.

Y yo me pregunto, señorías del Partido Popular, ¿es que ahora en doce años no nos hemos dado cuenta de que Parques Reunidos no ha contribuido a esa mejora de infraestructuras y no ha cumplido con los contenidos biológicos del plan director?
¿Ahora?
¿Doce años más tarde?
¿Miraban hacia otro lado o qué han estado haciendo durante estos doce años?
¿Por qué en estos doce años no se ha reclamado ni un solo euro a Parques Reunidos y solamente bajo la amenaza de esa demanda vamos nosotros, el Consell, a contraatacar con esa petición de 33 millones de euros?

Miren, no me imagino lo que puede pasar si finalmente consiguen adjudicar el contrato y privatizar la gestión por nada menos que veinte años.
No sé si se taparán los ojos, si mirarán hacia otro lado, pero desde luego con esta forma de actuar nos van a tener en frente.

Y cuando en mayo del año 2015 gobernemos los socialistas, ya les anticipo que no sé si podemos revertir la adjudicación que ustedes hayan hecho, pero lo que ya les anuncio es que velaremos en defensa de todos los valencianos para que lo que ha pasado con Parques Reunidos, doce años sin exigir sus obligaciones, no vuelva a pasar.

El senyor president:

Muy bien, gracias, señora Martínez.

Señora Parra, tiene usted la palabra por el Grupo Popular, durante cinco minutos.

La senyora Parra Almiñana:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, decir que desde el Grupo Popular no se va a respaldar esta proposición no de ley, porque negamos la mayor.
Y negamos la mayor porque se evidencia el oportunismo político, se evidencia, se manifiesta la intención de rentabilizar políticamente una falacia, una falacia que parte en esta proposición no de ley.

Señores de la oposición, hoy ha habido una portavoz, la última en concreto, la señora Martínez, que se ha manifestado como portavoz de toda la oposición.
«La oposición no vamos a consentir», «la oposición», y esto demuestra cuál es la estrategia unánime de toda la oposición, y es partiendo de una falacia querer venderla como una verdad.
Y, como no es cierto que La Generalitat vaya a privatizar lo que es la gestión de CACSA y no va a dejar de ser un modelo público, les tenemos que decir sinceramente que parten de un error, pero un error que es grave, porque es malintencionado, es oportunista, es intentar rentabilizar políticamente una mentira y convertirla, y confundir a la sociedad.
Y, ¿por qué le digo esto?
Sencillamente porque creo que aquí hay personas doctas en derecho y saben que la gestión pública puede ser bien directa, o bien indirecta.
Y es por donde se ha inclinado lo que es La Generalitat.

No va a dejar de ser pública la gestión de CACSA, no va a dejar de velar por los intereses generales de nuestros ciudadanos, y en definitiva los que todos nos toca defender, porque estamos sirviendo a nuestro conciudadanos de la Comunidad Valenciana.
Y les vuelvo a decir: es un error manifiestamente malintencionado.
Y desde aquí decir que estamos muy orgullosos de lo que ha supuesto todas estas instalaciones, que han supuesto un antes y un después para la Comunidad Valenciana.
Pero, les digo más: no solo para Valencia sino para toda la comunidad.
Nos sentimos orgullosos de que en su día la Generalitat valenciana y el Ayuntamiento de Ibi, presididos los dos por el Partido Popular, apostaran por revitalizar lo que es la capital de nuestra comunidad.
De revitalizar con estas inversiones Valencia.
Un barrio que era horta, se apostó por unas instalaciones que, como he dicho, suponen un antes y un después, que ha conseguido poner en el mapa del turismo nacional a la ciudad de Valencia, por detrás de insignes ciudades, como pueda ser Madrid y Barcelona.

Y ahí hubo también una crítica de toda la oposición, esa oposición que ya aquí el Partido Socialista aquí se ha arrogado la portavocía de toda la oposición, demostrando que son un tótum, pero un tótum revolútum, que precisamente por eso, señora Martínez, ustedes no van a gobernar a partir de mayo.
Precisamente por ser ese tótum revolútum, que usted se ha erigido aquí como la portavoz de toda la oposición.
Flaco favor le está haciendo usted a su partido, y sobre todo también a los que quiere pretender fagocitar su portavocía, erigiéndose como su portavoz.

Por todo ello, y diciendo que la gestión va a ser pública, que precisamente lo que persigue La Generalitat es asegurar la calidad social, económica, cultural, de estas instalaciones, se ha apostado después de un exhaustivo estudio por -vuelvo a insistir- una gestión pública indirecta, indirecta.
No se va a privatizar.
Y les pedimos, por favor, que dejen de mentir, porque los ciudadanos tienen derecho a una información cierta y veraz, y en esta PNL se parte -como he dicho- de un error manifiestamente incierto, y desde luego que no se ajusta a la realidad.

Por todo eso, y como he dicho, lo que ha supuesto estas instalaciones que ustedes criticaron antes de su construcción, han criticado durante su gestión y siguen criticando ahora cuando se quieren adoptar medidas, no vamos a entrar en esa discusión, porque -vuelvo a decir- lejos de lo que ustedes quieren vender, la Generalitat valenciana seguirá con la gestión pública indirecta de CACSA.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Parra.

Señora Oltra, tiene cinco minutos.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Senyora Parra, jo crec que vosté no sap el que significa fal·làcia, però bé.
La fal·làcia és passar de l'haver de ser al ser o al poder ser, sense solució de continuïtat.
Però jo no tinc temps en cinc minuts per a explicar-li açò.
En toc cas, és una qüestió de repassar un poc els conceptes.
Però en qualsevol cas quan vosté diu: «No es cierto que se vaya a privatizar.
Vamos a hacer una gestión pública indirecta.
» Escolte, açò sí que jo crec que vosté no s'assabenta, eh?
No s'assabenta.
És que això de gestió pública indirecta, no.
Escolte, el que està passant és que n'hi ha un procés d'adjudicació de la gestió, no indirecta, de la gestió.
I en compte de gestionar CACSA, que és una empresa pública, ho gestionarà, «quién sabe?
», Aspro Ocio, Aguas de Valencia, Costa, Rain Forest, no ho sabem.
Jo apostaria per Aguas de Valencia.
Igual que va eixir molt beneficiada de tot el forat que vostés van fer en EMARSA, veritat?
Però, en qualsevol cas, això haurem d'esperar un poquet.
Però la gestió pública no serà indirecta.

En tot cas, vosté jo crec que el que vol dir és que la titularitat de l'edifici seguirà sent pública.
Home, només faltava.
Només faltava que vostés ara regalaren un edifici que anem a pagar entre tots els valencians i valencianes.

Perquè, comprar-lo no mos el va a comprar ningú al preu que ens ha costat.
Aleshores, pose vosté els conceptes en el seu cap en ordre, perquè ací el que s'està és privatitzant la gestió.
Per què?
Perquè ho farà no una empresa pública, com és CACSA, que és el que nosaltres estem plantejant ací, sinó que ho farà una empresa privada, l'UTE probablement Aguas de Valencia, Acuario de Vancouver o qualsevol de les altres dos.
Parques Reunidos no, perquè, com sabrà, no s'ha presentat al concurs, val?
Aleshores, escolte, nosaltres què estem dient?
No estem malintencionadament dient res.
Vosté no li pot dir a una formació política, que fa una proposta, que no és la que vosté creu, molt bé, voten en contra, tenen majoria.
Però no pot dir que és una mala intenció allò que simplement és una altra manera d'entendre la política, i això és la democràcia, senyora Parra, que jo ja sé que a vostés allò de la democràcia, de vegades, no els acaba de convéncer perquè és respectar algú que pensa diferent i no malintencionadament sinó simplement pensem que una gestió pública és més beneficiosa, ¿per què?
, perquè els beneficis que es puguen generar d'eixa gestió, d'un bé que és de tots, que és col·lectiu, es revertix en tots els ciutadans i ciutadanes, que és el mateix que pensen els treballadors i treballadores als quals vostés no han escoltat i que, a més, parlen de gestió integral única, assumint la gestió integral de l'Oceanogràfic, inclòs el merchandising i la restauració, podria sumar de mitjana en els seus comptes 7 milions anuals, ¿val?
, que  assegurant-se lloguers i cobrament a preu de mercat es podrien assegurar entre 5 i 10 milions d'euros anuals; el lloguer de l'Àgora, que podria repercutir uns beneficis entre 1.
600.
000 i 15.
000 milions anuals; el d'espais per a grans esdeveniments institucionals; el preu de mercat en la cessió d'espais de la discoteca MYA, ¿val?
, que al final els treballadors i treballadores (sorolls de papers) xifren en una millora del compte global que podria oscil·lar entre 16.
600.
000 i 40.
500.
000.
I li ho dic perquè vostés no s'han llegit açò.

I, a més, fan una sèrie de conclusions que plantegen: no a la privatització de la icona i referent turístic de la Comunitat Valenciana, com és la Ciutat de les Arts i les Ciències; és necessari transformar la gestió en un model públic i professionalitzat, que és el que nosaltres plantegem en la iniciativa; que s'ha d'assumir la construcció i amortització del complex, òbviament, però els beneficis han de ser públics, és el que diuen, ja que els valencians anem a pagar els edificis, almenys els beneficis que siguen per a tota la ciutadania i que ajuden a pagar i amortitzar eixe deute que és la construcció dels edificis; que es puguen obrir altres línies del negoci; que una organització amb recursos motivats, millor gestionada i amb activitats innovadores i atractives continuarà sent un reclam turístic per a la nostra comunitat; que s'ha d'aconseguir una estructura organitzativa horitzontal amb el fi d'aconseguir una relació directiu-empleat, rendibilitat que siga guanya, guanya, guanya, el que en anglés es coneix com a win, win, win; la plantilla, que té capacitat d'adaptació, professionalitat i alt nivell d'èxit i qualitat i perquè, a més, coneix el treball perquè porten fent-lo durant els anys que porta la ciutat en marxa, ¿eh?
, i que estan disposats a assumir eixos reptes de futur, i que eixe benefici social de les col·laboracions institucionals siga un benefici també per a l'empresa pública i no un impacte negatiu sobre els comptes.
Estes són les conclusions a les que s'aplega en este pla de viabilitat que vostés han depreciat.

Però, en qualsevol cas -ja li dic-, vostés poden tindre una opinió contrària a la nostra, això no convertix en malintencionada la nostra proposta, que és una proposta de Compromís però -com dic- el que recull és un sentir de la ciutadania i és que ¿anem a pagar l'edifici?
, almenys quedem-nos el benefici.
I és també el que pensen els treballadors i treballadores del centre.

Si vosté no pensa que això és valuós, que els treballadors i treballadores de l'empresa pública CACSA són el major valor que tenim dintre d'eixe complex doncs pot ser que vosté tinga tot el dret a pensar-ho i a guanyar esta… -i acabe, senyor president-, i a guanyar esta votació, però no titlle al que pensa distint a vosté de malintencionat perquè això no és bonic en democràcia, ¿sap vosté?

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

Senyora Parra, per a tancar el debat té vosté cinc minuts.

La senyora Parra Almiñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Oltra, sí que titlle que estes propostes no de llei, sens dubte, no s'ajusten a la realitat.
Li ho torne a repetir i vullc que conste en acta, la gestió va a ser una gestió pública, indirecta, però és una gestió pública.

La Generalitat -com vosté bé ha assenyalat- no va a desprendre's de la seua propietat (veus), La Generalitat precisament no és la que diem quina és la millor forma de gestionar CACSA.
¿Sap qui ho ha dit?
Un exhaustiu estudi d'experts que ha dit i ha aconsellat… (veus), ¿em deixen intervindre, per favor?
, que és el que ha aconsellat quin és el model de gestió que més beneficia i és més avantatjós per a la ciutadania.

I nosaltres en La Generalitat -ho tornem a dir- ens sentim molt orgullosos de tindre a València, gràcies al recolzament que n'hi ha hagut dels distints governs del Partit Popular, tant en La Generalitat com en la mateixa ciutat de València, un abans i un després respecte al que és l'oferta que ha suposat eixe impuls turístic que tots reconeixem a València, i eixe impuls turístic no ha vingut per la posició de l'oposició, no ha vingut per la seua postura sinó tot el contrari; en el seu dia ja vostés es van encarregar de fer una crítica feroç i brutal a este tipus de projectes que abanderava el govern popular a la Comunitat Valenciana, vostés van fer eixa crítica brutal i atroç, van fer una crítica ara -i han continuat sempre- respecte a la gestió, i ara que es vol, fent cas a eixe estudi exhaustiu de gestionar de la millor forma possible, vostés continuen en la seua postura, criticant i criticant i criticant, i per a criticar, senyora Oltra, em sap greu dir-ho, de veres, però sap que és així, utilitzen fal·làcies, utilitzen la mentira i volen incórrer en errors i confusió a la ciutadania.
(Veus)

Mire,…

El senyor president:

Silencio, por favor.

La senyora Parra Almiñana:

…precisament buscant eixe rendiment CACSA no va a abonar cap quantitat a la societat operadora que isca d'un procediment obert d'adjudicació, ni una quantitat buscant, precisament, eixe rendiment econòmic, no va a desfer-se de la propietat, la gestió serà una col·laboració i coordinada vetlant pel servei públic que exigix este tipus d'instal·lacions, vetlant per eixe compromís social, econòmic, ambiental d'un futur de gestió modèlic que es vol implantar, no va a costar ni un sol euro, i precisament el que va a fer és arreplegar un cànon assegurant la posició dels treballadors, ni un sol treballador està en perill perquè continua sent una gestió pública.

I torne a dir, vostés volen crear confusió i error on no n'hi ha.
Cap, cap treballador pot sentir-se amenaçat perquè està La Generalitat recolzant els seus llocs de treball, cap ciutadà pot creure que el model de gestió que va a imposar-se, després d'eixe estudi exhaustiu, va a suposar un minva d'ingressos públics, al contrari; estem assegurant eixe benefici socioeconòmic i fer-ho de forma racional, racional, perquè és l'obligació d'un grup que està governant La Generalitat, i és mirar per al futur de forma eficient, eficaç i racional, i això és el que va a fer-se.

I deixant patent -i que conste en acta- que no va a costar ni una sola quantitat, no s'abonarà cap quantitat, que els treballadors, que vostés volen fer creure que perillen, no estan en cap perill, hem de tornar a dir que gràcies al govern popular en la Generalitat valenciana i a València hui estem discutint una instal·lació que tenim que ha tornat a col·locar València i la comunitat en lideratge en turisme darrere de ciutats com Madrid i Barcelona.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Parra.

Vamos a pasar a la votación del punto.
¿Votos a favor de la PNL?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
No hay.
Se rechaza la propuesta.

Como saben sus señorías, el punto tres ha sido aplazado a propuesta del proponente, que es el Grupo Parlamentario de Esquerra Unida, y el punto cuatro ha sido también aplazado por el proponente, que es el Grupo Parlamentario Compromís.

Proposició no de llei sobre la posada a disposició de tots els grups polítics de Les Corts de tota la documentació, els comptes anuals i les factures de la institució Fira València, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 92.
479, BOC número 273)

El senyor president:

Con lo cual, tratamos como último punto de la comisión de hoy el punto quinto, que es la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la posada a disposició de tots els grups polítics de Les Corts de tota la documentació, els comptes anuals i les factures de la institució Fira València, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula el senyor Macho per deu minuts.

El senyor Macho Lorenzo:

Buenas tardes.

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, a estas alturas de la legislatura créanme que al hablar sobre Feria Valencia tengo que hacer un esfuerzo por centrar el tema del que se habla cada día ya que son tantos los datos, las informaciones, las dudas, las sospechas y, en general, la necesidad que tenemos de conocer, de saber qué ha pasado que es complicado centrarse, ¿no?

Yo creo que esta legislatura ha servido, sin duda, para demostrar varias cosas en relación a esto: por un lado, que ha mucho que ocultar en Feria Valencia; por otro lado, que existe una voluntad firme del mundo periodístico, social y también político por parte de la oposición de que el pueblo valenciano conozca qué ha pasado para que una institución de la importancia de Feria Valencia se encuentre en la situación que se encuentra y que, además, la factura que hemos pagado hasta ahora -y la que seguiremos pagando durante años- sea simplemente abrumadora, ¿eh?
, hablamos -ya lo saben ustedes- posiblemente de más de mil millones de euros y, sobre todo, se ha demostrado que existe un partido, el Partido Popular, que por encima de todas las evidencias intenta ocultar, esconder, escamotear, distraer o diluir la verdad y lo hace escondiendo datos evidentes y negando hechos comprobados -esto es grave-, y lo hace inventando una verdad particular que no se sostiene y que se enfrenta a las evidencias y a las opiniones y resoluciones de la práctica (veus) totalidad de los estamentos tanto políticos, económicos, estatutarios y judiciales de este país.

Ya hemos hablado y discutido bastante en comisión y en pleno sobre los temas más señalados y por ello, quizá, hoy, desde el Partido Popular se tenga la tentación de acusarnos de querer simplemente buscar un titular más sin aportar nada nuevo.
Ya les digo que si van por ahí les doy el consejo de que no lo hagan porque hoy volvemos a solicitar (veus) a través de esta PNL que estas Cortes tengan acceso a las informaciones de Feria Valencia, a sus cuentas, a sus balances, a sus memorias auditadas, si existen -que este es un tema del que vamos a hablar-, y de sus facturas porque desde la última vez que lo hicimos han pasado varias cosas importantes.
Yo voy a señalar dos de ellas aunque, sin duda, hay muchas más que en breve se irán conociendo, no se asusten mucho pero ya les digo que en breve se concederán cosas sustanciosas.

Me refiero, por un lado, dentro de esas dos cosas que voy a señalar, a la publicación del informe de la Intervención General de La Generalitat sobre Feria Valencia, y por otro la aprobación en el Congreso de los Diputados de la ley de transparencia, una ley que desde nuestro punto de vista es verdad que se quedó corta pero que ustedes han vendido como el auténtico bálsamo de Fierabrás contra la corrupción y la opacidad, y como todas las leyes, y con independencia de la opinión que cada uno tenga sobre ellas, creo que se tiene que cumplir, estamos obligados a ello, una ley que además pretendemos emular aquí con una ley de transparencia autonómica y que en lo que tiene que ver con lo que hoy vamos a hablar -y viendo el borrador- es idéntica.

Créanme que, al margen de otras muchas informaciones de las que vamos disponiendo, solo estas dos nuevas circunstancias, el informe de la intervención y la ley de transparencia, bastarían en un entorno democrático normal para que hoy se votase unánimemente en esta comisión sobre el derecho de estas Cortes a conocer qué se ha hecho del dinero público en Feria Valencia.

Comenzaré con las novedades que aporta el informe de la intervención, conozcamos qué dice textualmente dicho informe sobre la naturaleza jurídica de Feria Valencia, y leo textualmente:

«Punto 2.
Consideraciones generales.
Se trata de una entidad de naturaleza pública de base asociativa y carácter consorcial de fomento caracterizándose su composición por una mayoritaria presencia de entes públicos.
El carácter público de dicho ente queda claramente identificado en aspectos tales como la integración en sus órganos de gobierno de representantes públicos -detalla su composición-, la aprobación de sus estatutos por la conselleria competente en materia de comercio, funciones situadas en el ámbito de la actividad pública de fomento o régimen jurídico público que le es aplicable.
En esa misma línea continúa: Es de gran relevancia tanto la sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, de 25 de enero de 2001, como el informe complementario sobre los entes participados por las entidades locales valencianas que realizó la Sindicatura de Cuentas.
» Y, luego, hace dos referencias, una a la intervención general de la administración del estado y otra al Tribunal de Cuentas que se pronuncian en el mismo sentido.

Es decir, la Intervención General de La Generalitat se une a la opinión de la Sindicatura de Cuentas, del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, del Tribunal de Cuentas, del Ministerio de Hacienda del Reino de España y de la Intervención General de la administración del estado para concluir de forma indubitada e indiscutible que Feria Muestrario Internacional, Feria Valencia, tiene carácter público y que por ello está obligado a hacer ciertas cosas.
Además, señala un dato de importancia relevante y que nos permite enlazar con la segunda de las novedades que les he comentado.

La Intervención General de La Generalitat dice que, con datos del Tribunal de Cuentas, la participación pública en Feria Valencia en el año 2009 era del 65% de los ingresos de ese ejercicio, quédense con este dato, no lo olviden, cifra que por cierto es similar o superior en los años inmediatamente anteriores y posteriores y aún hasta hoy.

Vayamos ahora a la ley de transparencia, que se ha aprobado hace poco.
¿Qué dice esa ley que nos pueda interesar hoy?
De forma textual les leo el extracto que viene al caso, artículo 3, «otros sujetos obligados», se entiende por esa ley, apartado b: «Las entidades privadas que perciban durante el periodo de un año ayudas o subvenciones públicas en una cuantía superior a 100.
000 euros o cuando al menos el 40% del total de sus ingresos anuales tengan carácter de ayuda o subvención pública, siempre que alcancen como mínimo la cantidad de 5.
000 euros.
» Es decir, que desde el punto de vista de la ley de transparencia, incluso si aceptáramos el carácter privado de Feria Valencia, incluso si lo hiciéramos, al estar ésta financiada en más de un 50% por las administraciones públicas, debería de rendir cuentas.

Y, ¿a qué estaría obligada Feria Valencia?
Y continúo con la ley, artículo 8: «Información económica, presupuestaria y estadística.
Los sujetos incluidos en el ámbito de aplicación de este título deberán hacer pública, como mínimo, la información relativa a los actos de gestión administrativa con repercusión económica o presupuestaria que se indican a continuación.
» Y ahí viene un listado largo que voy a resumir.
a) Tienen que enseñar todos los contratos con indicación del objeto, duración, el importe de licitación y de adjudicación y el procedimiento utilizado para su celebración.
b) La relación de los convenios suscritos, con mención de las partes firmantes, su objeto, plazo de duración, modificaciones realizadas.
c) Las subvenciones y ayudas públicas concedidas con indicación de su importe, objetivo o finalidad y beneficiarios, es decir, dónde ha acabado todo el dinero de las subvenciones públicas.
d) Los presupuestos, con descripción de las principales partidas presupuestarias e información actualizada y comprensible sobre su estado de ejecución y sobre el cumplimiento de los objetivos de estabilidad presupuestaria y sostenibilidad financiera de las administraciones públicas.
e) Las cuentas anuales que deben rendir y los informes de auditoría de cuentas y de fiscalización, si los tiene, etcétera, etcétera.
Hay bastantes más; insisto, es el artículo 8 de la ley de transparencia.

Es decir, honradamente, no creo que exista forma de argumentar que la institución Feria Valencia sea una entidad que pueda a estas alturas esconder datos de su funcionamiento interno de la sociedad.
No lo pueden hacer.

Y por si hay dudas, la ley también aclara quién o quiénes pueden acceder a la información a la que están obligadas las entidades que hemos comentado.

Capítulo III, derecho de acceso a la información pública.
Dice el artículo 12: «Derecho de acceso a la información pública.
Todas las personas tienen derecho a acceder a la información pública -insisto en lo de información pública-, en los términos previstos en el artículo 105.
b de la Constitución española, desarrollados por esta ley.
» Etcétera.

Artículo 13, señala qué es la información pública, y dice: «Se entiende por información pública -y esto es muy relevante- los contenidos o documentos, cualquiera que sea su formato o soporte, que obren en poder de alguno de los sujetos incluidos en el ámbito de aplicación de este título -Feria Valencia entre ellos- y que hayan sido elaborados o adquiridos en el ejercicio de sus funciones.
» Es decir, que nosotros, como miembros de esta cámara, tendríamos el derecho obvio de acceder a la información, pero no solo como miembros de esta cámara, también tendríamos el derecho a título individual.

Y voy terminando.
Hoy el Partido Popular puede oponerse, supongo que se opondrá una vez más.
Pero si lo hace, solo podrá utilizar, sinceramente, y lo digo sin acritud, pero sinceramente, un argumento que se resume en muy pocas palabras, tendrían que ser muy breves y decir, simplemente, que no lo hacen porque desprecian la ley y porque no les da la gana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Macho.

Señor Torró, tiene usted la palabra por cinco minutos.

El senyor Torró Gil:

Jo, la veritat, és que admire la bateria d'arguments que ha exposat el senyor Macho per a justificar una cosa que és òbvia.
És obvia evidentment per totes les raons que s'han donat, però és òbvia per una raó molt senzilla, és que Fira València no existiria si no hi hagueren entitats públiques que han estat finançant-la durant tots estos anys, ni més ni menys.
No existiria ni Fira València, ni existirien els pavellons estos tan espectaculars, ni res, perquè això està ahí perquè, sobretot, la Generalitat valenciana ha estat posant diners de la butxaca de tots els valencians perquè això funcionara.

I, per tant, independentment de les normatives, allò lògic és que les Corts Valencianes, que són qui trien el Consell i tenen l'obligació per vetlar per la gestió que fa el Consell de moltes coses, però particularment dels diners públics, deurien haver tingut accés des del minut zero a tot el que té a vore amb la gestió dels diners de Fira València.

Però, clar, no ha estat aixina.
Ací tenim una institució que ha estat un autèntic forat negre, que ha creat una part importantíssima del deute que en estos moments té la Generalitat valenciana, perquè 1.
000 milions d'euros o més de 1.
000 milions d'euros són moltíssims diners.

Una institució que fins fa.
.
.
, no sé, si fins octubre de l'any passat encara algú podria dir, podria discutir que l'UDEF i tot el rotllo este de les factures i els pagaments a les (inintel·ligible) .
.
.
i tot això, és, doncs mira, la policia de Zapatero, ¿no?
, que estava perseguint al PP o alguna cosa així.

Però, clar, quan ja és la mateixa intervenció de la Generalitat valenciana la que fa un llistat d'autèntics despropòsits i malbarataments de diners públics que fan vergonya veure'ls, quan estem parlant de diners tirats en dietes, en viatges inútils, en publicitat que no té ningun sentit, en coses que o no s'han fet perquè no estaven en cap lloc o si s'han fet, han costat en algun cas fins a deu vegades menys del que s'ha pagat per elles.
Vull dir, ¿com és possible que encara hagen de vindre ací a.
.
.
?
Perquè açò ja és, diguérem, l'últim recurs, vull dir, ja s'ha presentat moltes voltes, que només queda un recurs, que és el recurs a la justícia, esperar que el TSJ torne a dir: «Senyors de l'oposició vostés tenen raó, els han de donar les factures i accés a tota la documentació.
» Més tard o més prompte és produirà eixe fet, perquè hi ha una negativa sistemàtica i contra la llei, del Consell, a oferir informació a l'oposició.

No és oferir informació a l'oposició, és oferir informació a Les Corts.
Perquè, en definitiva, quan un diputat d'estes Corts, siga del grup més gran o del grup més xicotet, demana informació, no la demana perquè siga del partit no sé quants, sinó la demana perquè és diputat de Les Corts.
I com a diputat de Les Corts, és representant dels valencians i les valencianes, perquè no sé si vostés són conscients que el vot és secret, i el vot és secret i, per tant, jo no sé qui m'ha votat i, per tant, estic ací en representació de tot el món, no només dels vots que he tret, perquè no sé qui són.

I, per tant, en eixa mateixa raó, no haurien d'estar ací fent -no sé com qualificar-ho- l'indio ja, una volta més, per pegar-li 50.
000 voltes.
A vore de quina manera Les Corts i vostés, senyors del Partit Popular -que també són diputats i electes, i no formen part del govern, són diputats, no són consellers- li demanen al Consell que faça el favor de facilitar el que hauria d'haver facilitat, no ara, ja fa moltíssims anys.

Per tant, evidentment, anem a votar a favor.
Com vosté, senyor Macho.
.
.
, no sé què s'inventaran ara ja per a dir que no, no sé què s'inventaran.
Ja, cada volta, no sé, les excuses.
.
.
, és eixa, (inintel·ligible) .
.
.
mire, és que no em dóna la gana, ja està.
Doncs, si és eixa la raó que vostés al·ludixen, la veritat és que és de psiquiatra, ¿eh?

El senyor president:

Gràcies, senyor Torró.

Senyora Mollà, té vosté la paraula per cinc minuts.

La senyora Mollà Herrera:

Des de Compromís anem a donar suport a aquesta proposta que presenta el senyor Macho.

I, de fet, no sé si vosté ha pogut estar este matí, però ha vingut el síndic de Comptes a la comissió d'economia i només que sentint el síndic de Comptes, recordant-nos a més que ja alguns anys que se va indicar per part la sindicatura que un dels comptes no retuts i que deuria estar retent comptes a la sindicatura era Fira València, i que ells ho van nomenar en la relació d'entitats que havien d'haver retut comptes obligatòriament perquè formen part d'eixe sector públic, era Fira València, i que, bé, passats els anys s'ha pogut accedir a certa informació des de l'opacitat que ha caracteritzat esta entitat.

Doncs només que amb el que ha dit el síndic de Comptes no sé quins arguments avui.
.
.
, a més, el Grup Parlamentari Popular que ha lloat molt les paraules d'avui del síndic, entenc que no van a atrevir-se a dir que Fira València no ha de retre comptes a nivell públic sobre la seua gestió i que no tenim dret a conéixer el que ha estat succeint.

Ho dic perquè vostés en reiterades ocasions han estat negant la documentació.
Hem demanat informació en moltíssimes ocasions.
Hem demanat, per exemple, informació sobre el contracte conveni de Fira València amb Teyoland i ens han respost que Fira Mostrari Internacional de València és una associació d'utilitat pública no pertanyent al sector públic de La Generalitat, mentint descaradament, per la qual cosa la documentació sol·licitada correspon ser requerida als òrgans de govern de la institució firal.
La mateixa literalment contestació ens van donar quan vam demanar informació sobre el contracte per a la celebració d'Emtech Spain, i ens van contestar literalment el mateix.

Jo crec que ja ha quedat evident i més que demostrat que no poden donar eixes contestacions, no poden evadir ja una responsabilitat al govern valencià de retre comptes a nivell públic.

De fet, els òrgans de govern, ja s'ha dit, en el patronat no solament està l'alcaldessa de l'Ajuntament de València, el vicepresident primer és director general de Comerç i Consum de La Generalitat, el director general d'Indústria i Energia forma part, els presidents de les diputacions provincials de València, Castelló i Alacant, el president de la comissió de Les Corts competent en matèria d'indústria, el director territorial de comerç, el director general de l'Impiva, dotze vocals nomenats per l'Ajuntament de València i altres sis nomenats per la Generalitat valenciana.
.
.
té un tufo a privado esto, ¿verdad?
, un tufito privado.
 Dels 42 membres del patronat, només tres venien de l'àmbit empresarial, els 39 restants són membres d'institucions i organismes públics.

Se'n van al consell executiu i és més o menys el mateix, quatre són nomenats per La Generalitat, dos són nomenats directament per la senyora Rita Barberá -que té un poder per a nomenar, la dedocracia de Rita- i dos pel patronat, és a dir, la majoria dels membres del consell executiu, huit de tretze, són nomenats per institucions públiques, pel Partit Popular que està en estes institucions; els terrenys i les instal·lacions són una concessió de l'Ajuntament de València del 2002 al 2051; els propis estatuts, en el seu article 4.
1.
c, parlen de les subvencions de les diferents administracions, i concreta «central valenciana provincial i local».

Podem parlar també dels 292 milions d'euros de deute que hem hagut d'avalar la Generalitat valenciana.
Doncs no sé, és el caràcter aquí privat i que no tenim dret a la remissió de comptes públics.
.
.
, doncs nosaltres, «porque sí, porque hacemos estas cosas, que somos muy generosos», avalem un deute de 292 milions d'euros.
¿Quantes empreses privades no voldrien tindre la mateixa sort que Fira València?
¿No serà perquè no.
.
.
, perquè és una entitat pública?

Si els òrgans del govern estan trufats per càrrecs polítics i institucionals, si els diners provenen dels fons públics amb les seues subvencions, si la Sindicatura de Comptes, com els tribunals també, estan apuntant la seua naturalesa pública, si l'aval del deute l'hem de fer La Generalitat, doncs, ¿quina discussió és de si és pública i de si el control correspon al l'àmbit públic?
¿Hi ha alguna discussió?

La discussió aleshores podria ser que vostés no volen que nosaltres ens enterem del que està passant ahí.
I el que està passant, efectivament, no solament són nombroses irregularitats, nombrosos sobrecostos, regals i fastos, qüestions que jo crec que freguen possibles responsabilitats més enllà de les pròpies administratives, sinó, fins i tot, que podrien estar en els àmbits penals, i un incompliment flagrant, com diu avui mateix el síndic de Comptes, del conveni entre la Generalitat valenciana i Fira València, que fa que nosaltres ens estem dedicant a compensar la part del conveni que li correspondria a la institució i que, doncs bé, ahí hi ha hagut nombrosos incompliments del conveni, però nosaltres estem solapant la responsabilitat que té Fira València amb eixa firma del conveni, ens està costant diners públics, però, bé, que no podem saber més del que n'hi ha.
L'únic que és que és un forat on se'n van molts centenars de milions d'euros i poca cosa més.

Doncs això no és democràcia, senyors del Partit Popular.
Això no és democràcia i, sobretot, no és vergonya.
I com que cal tindre vergonya per a poder gestionar una democràcia real i de veritat, que funcione, doncs bé, anem a tindre un poquet de vergonya i anem a votar estar esta proposició de forma unànime avui.

Gràcies.

El senyor president:

Gracias, señora Mollà.

Señor Betoret, tiene usted la palabra.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, jo pense que no és una qüestió de vergonya o no vergonya.
És un tema de cenyir-se a les qüestions que parla la PNL.

El primer punt parla de posar de forma immediata a disposició dels grups polítics la documentació, els comptes i factures relatives a una institució com és Fira Mostrari Internacional.

És una obvietat, per aplicació de l'article 12 del Reglament de Les Corts, els grups parlamentaris tenen la facultat d'aconseguir estes dades, informes i documents administratius que obren en poder de La Generalitat, institucions, organismes i entitats públiques i empresarials dependents de La Generalitat.
Per tant, el Consell posa a disposició de les seues senyories aquells documents que de conformitat amb eixe article sol·liciten.

Per altra part, cal mencionar que Fira València no forma part del sector públic empresarial i fundacional de La Generalitat.
En este sentit, la institució no està sotmesa a la fiscalització per part de la Intervenció General de La Generalitat, encara que la intervenció, dins del pla de control de 2013, realitzà l'informe definitiu sobre la comprovació material de les transferències corrents i de capital concedides per La Generalitat a Feria Muestrario Internacional.

En eixe informe es tingué accés a la documentació necessària per a la seua elaboració en documentació, el contingut d'eixa documentació està bolcat en eixe informe.

Per altra part, els diferents acords, convenis i programes per al finançament de l'ampliació de Fira València establixen obligacions per part d'esta institució.
I d'estes obligacions, als efectes de la proposició no de llei, destaquen els convenis de 2002, per a proporcionar a la conselleria d'innovació i competitivitat els comptes anuals i els informes d'auditoria, i el conveni de 2007, per a justificar davant de la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació, a través de l'Institut Valencià de Finances, la realització del projecte de modernització de Fira València, finançat, tant en el finançament inicial, per import de (inintel·ligible) .
.
.
milers d'euros, com en el finançament de l'ampliació per import de 265 i la justificació s'efectuarà mitjançant la presentació d'un compte justificatiu en aportació de l'informe d'auditor.

Com dic, en eixe informe de la intervenció figuren les dades que la institució ha rendit a la conselleria.

En relació al punt número 2, no pareix que siga coherent, donat que si Fira València sigués un consorci de caràcter local, formaria part de l'administració local, i mai del sector públic empresarial i fundacional.

Per altra part, la naturalesa jurídica de la institució firal no especifica, donat que el dictamen del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana 513/2014 conclou que es tracta d'una associació d'utilitat pública amb personalitat jurídica pròpia, que no participa de la naturalesa d'organisme de dret públic, en el sentit del dret comunitari ni de l'article 3 del text refós de la Llei de contractes del sector públic.

Concretament diu: «Constituye una asociación de utilidad pública sin ánimo de lucro que realiza una actividad de interés general dirigida a la organización de ferias, sin que conste que La Generalitat ni el Ayuntamiento de Valencia efectuasen aportaciones iniciales mayoritarias.
Por ello, concluye que no cumple con las premisas previstas en el artículo 1.
9 de la Directiva 2004/18, de la Comunidad Europea, ni en el artículo 2 de la Directiva 2014/24, para considerarla como organismo de derecho público.
»

En relació al tercer punt, al que fa referència la proposició no de llei, cal incidir que el Consell treballa activament i en col·laboració amb l'ajuntament i amb la mateixa fira per a obtindre la màxima rendibilitat econòmica i social de l'esforç realitzat per tota la societat per a dotar Fira València d'unes instal·lacions i unes infraestructures de primer nivell.
En això se pretén que Fira València continue sent un pol de generació de riquesa i els beneficis revertixen en el conjunt de la societat, no sols en termes de recuperació de recursos invertits, sinó d'una manera molt especial en termes de rendibilitat social.

I és evident que això, afortunadament, comença a ser aixina, comença a ser aixina, i esta setmana concretament tenim una bona mostra que això comença a ser aixina i Fira València torna a arreplegar, bé, part d'eixe dinamisme i d'eixa força que tingué en els moments que econòmicament les coses funcionaven bé i que, com a conseqüència de la crisi, es va perdre.

Per tant, evidentment, no podem donar suport a esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Betoret.

Senyor Macho, té vosté la paraula per cinc minuts, per a rèplica.

El senyor Macho Lorenzo:

Gracias, señor Betoret.

Desde el aprecio personal, vaya papelón a veces.
A veces hay que hacer algunas cosas…

Yo he intentado explicarles en repetidas ocasiones en estas Cortes, y no solo yo, más gente, las razones, los motivos para pedir estas informaciones.

Hoy he intentado ser absolutamente técnico, quizás exageradamente técnico.
Hoy he introducido una novedad, que es la ley de transparencia, que usted ha obviado absolutamente en su intervención, y creo que ha hecho bien porque no le hacía ningún bien hablar sobre esta ley de transparencia.

Yo quiero preguntarle una cosa, porque ha dicho usted una cosa muy interesante que no quiero que se me escape, y la dejaré para el final, pero sí que le quiero hacer entender por qué queremos nosotros conocer lo que ha pasado en Feria Valencia.
Porque si no hubiese ningún dato que apuntase a irregularidades, aun así tendríamos a hacerlo.
Pero es que los datos que apuntan a irregularidades empiezan a ser abrumadores.

Así, cada día que pasa nos enteramos de alguna cosa.
Hace un par de días nos enteramos que un Instituto Valenciano de Comercio Exterior, que ni siquiera existía con ese nombre, derivó 800.
000 euros por petición de un personaje tan megalómano como Camps para una extraña historia en Dallas.
800.
000 euros.

Y voy a poner esto un poco en comparación ese mismo año.
Solo en ese capricho, para que vean un poco por qué estamos interesados en esas cosas.
Solo en ese capricho se gastó más que en el conjunto de las ferias…, atención, ¿eh?
, y las leo, del mueble, del mármol, Euroagro, Automóvil, Textil-hogar, Iberflora, Turismo, Ecofira, Egética, Forinvest, Motorepoca, Eurobrico, certamen Fiesta y Boda, Cevisama, Ceju, Fiesta y Navidad o Formaempleo.
Para todas éstas se subvencionaron 600.
000 euros y para una escapada de no sé sabe quién a no se sabe qué a Dallas se subvencionaron 800.
000.
Y esto no lo tenemos que aclarar.
Al final usted nos tendrá que convencer que no tendremos que aclarar nada.

Ustedes quieren tapar una cosa que, ya les digo, tardará más o tardará menos, pero se destapará.
Y muy posiblemente, y lamentablemente para unos en sede judicial.

Podemos hablar tantas cosas sobre Feria Valencia.
Es decir, porque es que al final pasa una cosa.
Ustedes nos dieron la información, pero siempre hay alguna persona bien intencionada que nos puede ir filtrando cosas, incluso pasan cosas muy curiosas, y la oposición lo cogemos bien, cuando uno pide otro expediente y casualmente en ese otro expediente resulta que, como han hecho, aparecen datos que uno le pide al conseller y que el conseller le dijo que no le daba.

Yo muy recientemente he tenido una gran sorpresa con eso porque me he encontrado con parte de las cuentas de Feria Valencia casualmente, pero no porque me las quisieran dar, porque el conseller me las había negado cuatro veces, sino porque estaban anexas a otra cosa.

Ya les digo que de aquí a final de legislatura nos vamos a entretener muchísimo con este tema, porque hay cosas muy sustanciosas.
Yo se lo digo ya para que nos sigan en la prensa y nos sigan en las intervenciones.

Hay detalles de Feria Valencia, y la compañera de Compromís ha hablado de composición de los órganos de gobierno.
Independientemente de la composición de los órganos de gobierno hay cosas que hemos pasado por encima, y somos los primeros, y esto es un mea culpa de todos, de 44 personas, por ejemplo, solo había tres mujeres en ocasiones.
Cosas de este calibre, que no tienen que ver con la corrupción de dinero, pero tienen que ver con un mal funcionamiento general de la institución.
¿Vale?

Y para que no se me escape.
Usted ha dicho una cosa bien curiosa.
Ha dicho que cuando se firman los compromisos y los convenios -que yo conozco bien, los he estudiado con detenimiento-, dice que la fira se compromete con La Generalitat a presentar informes de auditoría.
De verdad que sí, ha dicho eso.
Y es cierto porque… Es que resulta que la realidad, y esto no es que yo me lo invente, la realidad es que, a pesar de los convenios se crearon en 2000 y 2007, y que durante todos esos años se gastó la verdadera barbaridad de dinero que se gastó en ampliación y modernización, lo que le digo aquí es que entre el año 2000 y el 2009 no existen informes de auditoría, no existen informes de auditoría, simplemente.
Había unos informes, pero no son de auditoría.
Y se los enseñaré en breve, y lo verán.
Y el auditor, entre comillas, dice bien claro que no se responsabiliza con las cuentas que le han dado, son una auténtica vergüenza.

Si todo el argumento que tiene usted para rebatir la ley de transparencia, para rebatir todo lo que hemos comentado una y otra vez es que Feria Valencia ya aportó auditorías, le digo que no le vale, porque Feria Valencia en esos años, lamentablemente, no aportó auditorías.

El senyor president:

Gracias, señor Macho.

Señor Betoret, para cerrar el debate, le corresponden a usted cinco minutos.

El senyor Betoret Coll:

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a ver, yo lo que he dicho es que no es el lugar donde hay que pedir esa documentación.
Yo creo que aquí estamos para fiscalizar la acción de gobierno de La Generalitat y del sector público valenciano de La Generalitat.
No creo que en ningún lugar encuentre usted, ni en la sentencia del TSJ de 2001 ni en la de 2002 encontrará usted ningún párrafo donde diga que Feria Valencia forma parte del sector público empresarial de La Generalitat.
Habla de consorcio, habla de una asociación de interés público, creo recordar, pero en ningún caso habla del sector…, bueno, el sector público valenciano no se identifica con el sector público de La Generalitat.

El sector público empresarial de La Generalitat lo conforman una serie de fundaciones y de empresas, vamos, que yo creo que ahí no queda ninguna duda, están enumeradas, son las que tienen en este caso pues capital mayoritario o absoluto, yo creo que es absoluto, más que mayoritario, por parte de la Generalitat valenciana.

En cualquier caso, en cualquier caso, ya le digo que no es el lugar donde pedirlo.
Es como si aquí venimos a solicitar información relativa a las cuentas de una empresa pública del Ayuntamiento de Sueca, de Burjasot, de Almussafes, de Llíria, de donde queramos.
Eso no es aquí donde hay que pedirlo.
Seguramente ustedes o sus compañeros tendrán derecho… la autonomía local, yo no sé si ustedes conocen, (veus) si usted no sabe si cono… No estoy hablando de la sindicatura.
Ustedes están pidiendo…

El senyor president:

Un momento, señor Betoret (inintel·ligible) …

El senyor Betoret Coll:

.
.
.
que se aporte a los grupos.
.
.

El senyor president:

.
.
.
yo le paro el tiempo.

Guarden silencio, que estamos acabando ya.
¿Vale?
(Remors)

Bueno, pues siga conteniendo, señor Macho.

Señor Betoret, tiene usted la palabra.

El senyor Betoret Coll:

Ustedes están pidiendo que se aporte a los grupos políticos, no a la Sindicatura de Cuentas.

Si vostés volen que s'aporte a la Sindicatura de Comptes, que entenc que és això, el que han de fer és retirar, (veus) retirar…

El senyor president:

Señor Torró, guarden silencio.
Por favor, perdone, señor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Bueno, pues…

El senyor president:

Nos quedan tres minutos y seis segundos.

El senyor Betoret Coll:

Siguen vostés…

El senyor president:

Al señor Betoret, le queda al señor Betoret para seguir hablando.

Les ruego que guarden silencio.
Señor Torró, siga aguantando, como todo el mundo escucha y no le pasa nada.

Siga, por favor, señor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Això forma part de la democràcia, com recordava abans la companya Mònica Oltra, que dia d'escoltar a aquella persona amb la qual discrepes amb respecte, amb la qual discrepes amb respecte.
I això a vegades ací és difícil.
Però jo, simplement, vull dir-los que segurament han equivocat els termes de la proposició no de llei.
Però això no és culpa de ningú, només de qui la formula.
Jo els invite a que la retiren i que la tornen a formular.
Perquè al final vostés estan demanant.
.
.
, o siga, vostés estan demanant en la PNL una cosa que no és el que estan demanant ara.
Si se tracta de posar a disposició de la Sindicatura de Comptes, jo pense que la Sindicatura de Comptes té mecanismes per a requerir-li a qualsevol organisme que li presente els comptes i qualsevol documentació.

Jo entenc, (veus) jo entenc que.
.
.

El senyor president:

Señor Macho, le llamo al orden por primera vez.

¡Guarde silencio!
¡No es su turno!
¡No es su turno!
Le llamo al orden por primera vez, y ya está.
No, no hay cuestión de orden, está interviniendo el señor Betoret.
¿Pero qué cuestión de orden es esta?
(Veu del senyor Macho)

Guarde silencio.
No ha pedido ninguna transaccional.
(Veus) Señor Macho, si tiene que pedir una transaccional, la pedirá expresamente.
No la ha pedido.

Siga, señor Betoret, por favor.

El senyor Betoret Coll:

Yo lo que les estoy pidiendo es que ustedes, si no son capaces de concretar exactamente lo que quieren o han confundido lo que ustedes quieren pedir, pues que la retiren, que la vuelvan a presentar, y entonces sabremos de lo que estamos hablando.
Porque es que si no estamos hablando de otra cosa.
O sea, no estamos.
.
.
Usted ha puesto una cosa en el texto de la proposición no de ley, y está pidiendo otra cosa.

Vamos a ver, si usted lo quiere es que se (inintel·ligible) .
.
.
a la Sindicatura de Cuentas, la Sindicatura de Cuentas tiene mecanismos para exigirle a cualquier organismo que se presenten las cuentas.
Yo entiendo que.
.
.
Y será la Sindicatura de Cuentas la que tenga que arbitrar los mecanismos para que esto ocurra.

Si ha habido alguna irregularidad, pues por supuesto, oiga, habrá que averiguarlo y habrá que depurar las cuentas (veus) y el que no haya concretado, el que no haya concretado, el que no ha hecho las cosas bien tendrá que rendir cuentas donde las tenga que rendir, sea en sede parlamentaria, en sede judicial, en la sede que sea, yo no voy a entrar a discutir eso porque lo que parece claro es que aquí, en sede parlamentaria, parece claro, por la sentencia del TSJ y por el informe del Consejo Jurídico Consultivo no debe ser.
Pero sea donde sea, en cualquier caso, donde sí que la rendirá, si efectivamente ha vivido esas presuntas irregularidades que usted denuncia, y de las que usted dice que nos iremos enterando por la prensa, pues…, pues bueno, pues cuando vaya saliendo en la prensa yo me imagino que los juzgados harán lo que tengan que hacer.
Y nosotros haremos lo posible para esclarecer esos hechos y para que si alguien ha hecho lo que no tocaba, que le ocurra lo que le tenga que ocurrir conforme diga el derecho.
Y no vamos a ser nosotros los que tapemos a nadie que haya hecho algo que no deba.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Betoret.

Finalizado el debate, vamos a pasar a la votación del punto quinto del orden del día.
¿Votos a favor de la PNL?
6.
¿Votos en contra?
8.
Se rechaza.

Bueno, como saben sus señorías, suspendemos aquí la sesión.
Reiniciaremos en el punto 3, ¿eh?
, reiniciaremos en los puntos que están aplazados, el punto 3, que era la PNL de Esquerra Unida, y continuaremos con el 4, de Compromís, y luego ya con el 6, ¿eh?
, en la próxima comisión.
¿De acuerdo?

Se suspende.
Muchas gracias.

(Se suspén la reunió a les 17 hores i 46 minuts)