Economia%202017-03-01%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 1 de març de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix el diputat senyor Jorge Bellver Casaña.
Reunió número 16/i II.

Compareixença del conseller d'Hisenda i Model Econòmic, senyor Vicent Soler i Marco, per a retre compte dels resultats de l'estudi d'impacte en el dret a la protecció de dades personals a què es referix la disposició addicional única de la Llei 5/2016, de 6 de maig, de Comptes Oberts de La Generalitat, sol·licitada a petició pròpia (RE número 37.
341)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
el divendres.
I, com sap, té vosté un torn d'intervenció sense límit de temps.
Després, huit minuts cada grup parlamentari.
Torna a tindre vosté un temps d'intervenció sense límit de temps.
Quatre minuts, per part dels grups parlamentaris.
I, després, tanca vosté en quatre minuts.

Senyor conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Comparec davant d'esta comissió de Les Corts, a petició pròpia, (veus).
.
.

El senyor president:

Es verdad.
Pasamos lista.
.
.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

¡Ai!
Sorry.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

N'hi ha quòrum.

El senyor president:

Una vegada confirmat el quòrum, senyor conseller, quan vullga, com hem quedat, sense límit de temps en la seua primera intervenció.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Com deia, moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Comparec davant d'esta comissió de Les Corts a petició pròpia per a complir el mandat legal de la disposició addicional de la Llei 5/2016, de 6 de maig, de comptes oberts, que establix l'obligació d'elaborar un estudi d'impacte en el dret a la protecció de dades, que establisca estos supòsits en els quals la publicació de la informació poguera afectar significativament el dret fonamental a la protecció de dades i els drets de les persones.
I, així mateix, fixa que en el termini màxim d'un mes, des de l'endemà de la publicació d'esta llei, l'administració de La Generalitat i el seu sector instrumental iniciaran este estudi d'impacte que haurà de desenvolupar-se en un termini màxim de tres mesos, establint per al conseller d'hisenda l'obligació de comparéixer davant de les Corts Valencianes per a donar compte dels resultats.

En compliment d'esta obligació, el 14 d'octubre de 2016 vaig sol·licitar comparéixer davant d'esta Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda.

Entenc que la tramitació de les lleis de pressupostos i de mesures fiscals no han fet possible que la mesa fixara abans la compareixença.
I vull aprofitar per agrair al president i a tots els membres de la comissió l'esforç i treball que han dedicat en la tramitació d'estes lleis tan importants.

No obstant això, com que la compareixença es produïx, per la raó que acabe de dir, alguns mesos després que va ser sol·licitada, a més de complir amb l'obligació expressa d'explicar les implicacions de la Llei 5/2016, de comptes oberts, en relació amb els drets reconeguts per la Llei orgànica 15/1999, de protecció de dades, m'agradaria parlar també de la posada en marxa mateixa de la llei de comptes oberts.

Des d'eixe punt de vista, em permetran que em referisca a l'estat actual de l'aplicació de la llei, dins del qual l'estudi d'impacte en el dret de la protecció de dades és un element instrumental, encara que importantíssim, perquè volem tota la transparència possible, però també sense que es vulneren altres drets, òbviament, especialment els drets fonamentals.
Perquè l'objectiu més important a què obeïx la implementació dels comptes oberts i, per tant, la necessitat d'estudi per a poder fer-ho com cal, és la necessitat d'acabar amb el modus operandis que se feia abans, basat en l'opacitat, que és el germen -ho he dit diverses vegades en seu parlamentària-, que és el germen de la corrupció.

Amb l'eina que és la llei de comptes oberts, volem aportar llum a la foscor, a l'opacitat anterior existent als comptes de l'administració de La Generalitat i del seu sector públic, posar els números negre sobre blanc perquè mai més l'administració de La Generalitat i el seu sector públic siguen camps d'acció de delictes, d'associació il·lícita, delicte continuat de prevaricació administrativa, delicte continuat de tràfec d'influències o delicte continuat de malbaratament de cabdals públics, pels quals el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va condemnar fa menys d'un mes figures com el Bigotes, Correa, Pablo Crespo, junt amb una consellera i alts càrrecs dels governs valencians anteriors, en la sentència de la trama Gürtel -la primera sentència, per cert, de moltes que en vindran més avant.

No permetrem mai més que corruptes, mafiosos i gent d'esta índole tinguen veu en la priorització dels contractes de La Generalitat o que ens diguen allò que s'ha de pagar o no pagar.
Mentres nosaltres tinguem la confiança de l'electorat, la cultura del pizzo, de la mordida, de la mossegada, no trepitjarà els corredors de la Generalitat valenciana, com se feia abans.

En este sentit, la llei de comptes oberts el que pretén és, en un exercici de transparència, que la ciutadania dispose, en el portal de Generalitat oberta, de la informació de com es mouen els diners que maneja La Generalitat, perquè són els seus diners, els diners dels valencians i de les valencianes.

Queda clar així que nosaltres no formem part d'eixe món fosc i opac que malauradament, com he dit adés, ha caracteritzat molts anys de l'administració valenciana i ha posat la nostra comunitat en el mapa, efectivament, en el mapa de la corrupció i de les males pràctiques.
Prou tenim amb la hipoteca, com diu el nostre president, la hipoteca reputacional heretada.

En altres paraules, amb este mecanismes el que pretenen, bàsicament, és lluitar contra la corrupció, que l'executiu valencià rendisca comptes de la seua gestió i que els valencians i les valencianes tinguen accés als comptes bancaris on es depositen els diners públics.

Esta llei és la millor vacuna democràtica contra la corrupció que hem patit els valencians.

Este canvi ha estat possible perquè ara fa vint-i-un mesos els valencians elegírem, legítimament, un altre govern.
Perquè estic convençut que mai els governs anteriors hagueren aprovat una llei d'estes característiques.

Per exemple, en debat parlamentari s'ha dit que podia haver estat un capítol de la llei de transparència.
Potser sí, podia ser; però el fet és que qui podia fer-ho no va incloure cap contingut al respecte, ni tan sols un de semblant.
I tampoc varen acceptar fer-ho a l'hora de votar la Llei 5/2016, de comptes oberts.
De fet -i ara sí concrete-, el grup parlamentari del Partit Popular va ser l'únic que va votar en contra, tot i que van ser acceptades plenament o transaccionadament 9 de les 12 esmenes que presentaren.

La llei de comptes oberts de la Comunitat Valenciana pogué nàixer perquè el Partit Popular ja no tenia la majoria absoluta en Les Corts.
Va nàixer d'una iniciativa parlamentària, cal dir-ho, eh?
; una iniciativa parlamentària que un dels grups que dóna suport a l'actual govern, el Grup Parlamentari Podem, va presentar a Les Corts, en paral·lel a iniciatives similars que el mateix partit va presentar també a altres comunitats autònomes, però que, a hores d'ara, només a la Comunitat Valenciana i a Extremadura han pogut arribar a ser lleis aprovades i amb una diferència notable entre ambdues: la comunitat autònoma d'Extremadura només publica els saldos dels seus comptes bancaris; mentres que la Comunitat Valenciana publica els saldos i, a més a més, els moviments comptables, tal com diuen els articles 2.
7 i 2.
8 de la llei esmentada.

I, a més a més, la llei valenciana amplia l'àmbit subjectiu de l'obligació de publicar la informació a tot el sector públic instrumental, els òrgans estatutaris, les universitats públiques i entitats del sector públic que en depenen i les associacions constituïdes per a qualsevol de les entitats esmentades.

És a dir, la transparència és total i absoluta.
Tant és així que podem dir que, amb aquesta llei, la Comunitat Valenciana se situa a l'avantguarda de la transparència a Espanya.

Sincerament -i permeten-me una miqueta l'ús d'este adjectiu o del verb-, actualment no hi ha una altra administració pública que faça un striptease comptable com el que fa la Comunitat Valenciana, que trenca definitivament amb la taca reputacional de vint anys d'opacitat i corrupció.

A la web, a la web de La Generalitat, avui, a partir de les catorze hores, des de Generalitat oberta es podrà accedir a tota la informació, en compliment de la llei.
Informació que comprén dos grups:

Per un costat, la informació que requerix l'apartat seté de l'article 2 de la llei, que són els saldos bancaris.
Ací cal assenyalar que, com que la llei establix que la informació s'incorporarà per trimestres vençuts, fins que no finalitze el mes de març no estarà la informació del primer trimestre de l'any 2017.
Com diu l'esborrany del reglament de desenvolupament de la llei de transparència, la informació es carregarà dins dels set dies següents al venciment del trimestres, temps necessari per a bolcar la informació a l'aplicació informàtica.

Tanmateix, perquè les seues senyories puguen vore el funcionament, al final de la meua intervenció els ho mostraré en un power point, amb dades corresponents al mes de gener de 2017, que s'han carregat expressament per a aquesta compareixença, però que, com he dit i com diu la llei, fins que acabe el trimestre no estaran en la web.

I el segon grup d'informació, el que preveu l'apartat huité, també de l'article 2 de la llei, que són els moviments comptables que sí que podran veure's a partir de les catorze hores d'avui, com he comentat.

Així mateix, el maig vinent s'incorporarà també la informació corresponent a les entitats del sector públic de La Generalitat.

En principi, el punt 1 de la disposició final quarta establia que la incorporació de la informació del sector públic fóra simultània a l'administració de La Generalitat.

Tanmateix, atesa l'especial complexitat que suposa l'heterogeneïtat dels sistemes existents en el sector públic instrumental, recorden vostés que la llei d'acompanyament va modificar la redacció de la llei de comptes oberts, ampliant al termini tres mesos, fent-ho coincidir amb el termini establert per la resta d'ens, del qual és d'aplicació la Llei 5/2016, és a dir a les entitats estatutàries, les universitats i les altres.
És a dir, tres mesos, com estes entitats.

Perquè, per a implementar el manament legal, s'ha fet necessari un important esforç -estiguen vostés ben convençuts d'això que estic diguent-, un important esforç de coordinació, tenint en compte que afecta a l'administració de La Generalitat; al sector públic instrumental, segons està definit en l'article 2.
3 de la vigent llei d'hisenda pública i que abasta organismes públics, entitats de dret públic, fundacions, empreses públiques i consorcis; els organismes estatutaris: Les Corts, el Síndic de Greuges, la Sindicatura de Comptes, el Consell Valencià de Cultura, l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, el Comité Econòmic Social i el Consell Jurídic Consultiu; les universitats públiques i el seu sector públic; i les associacions constituïdes per les administracions públiques, els organismes i les entitats que acabe d'esmentar.

En eixe sentit, vull agrair, de veritat i molt sincerament, el treball de totes les persones: dels funcionaris, en primer lloc; també dels càrrecs de l'administració; dels directius i personal de totes les entitats; dels tècnics informàtics.
I, dins del treball conjunt de les conselleries: la Conselleria de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació, pel treball fet per la direcció general de transparència; així com dins de la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic, el treball de la sotssecretaria, especialment del personal de la Direcció General de Tecnologies de la Informació i les Comunicacions, de la Intervenció General i de la Subdirecció General de Tresoreria.

Este personal ha coordinat i executat els treballs corresponents al si de la comissió que en juny de 2016, un mes i deu dies després de l'aprovació de la llei, es va constituir amb representants de les conselleries d'Hisenda i Model Econòmic i de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació, de les universitats públiques valencianes i de les institucions estatutàries.

A continuació, es mantingueren reunions amb els secretaris generals administratius i el responsable de les unitats de transparència de totes les conselleries i amb representants de totes les institucions, organismes i entitats involucrades per a tractar de com aplicar la llei, des del punt de vista tècnic i tenint en compte el dret a la protecció de dades de caràcter personal que l'ordenament jurídic protegix i, per la qual cosa, la Llei 5/2016, en la seua pròpia redacció, a la seua disposició addicional, apartat primer, manava fer un estudi específic.

L'estudi, com a tal, estarà al llarg de la setmana incorporat a la web de La Generalitat, per a la consulta de tot el món.
Per tant, vaig a resumir breument el seu contingut a les seues senyories que tenen, òbviament, dret a saber-ho en primer lloc.

L'estudi va ser elaborat per la consultora Govertis Advisory Services, contractada per la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic.
I va considerar no sols la normativa espanyola actualment vigent, sinó també els canvis que suposa el Reglament general de protecció de dades de la Unió Europea.
Este reglament va entrar en vigor el 25 de maig de 2016, però determina un període de dos anys per a fer les adequacions que calguen.

Davant d'esta dualitat legislativa, l'estudi ha aplicat els criteris més garantistes possibles, que són els del Reglament general de protecció de dades de la Unió Europea, per ser també l'únic marc legal que estarà vigent a partir de maig de 2018.

Des d'aquesta perspectiva, l'estudi ha analitzat les situacions de l'administració de La Generalitat, l'Institut Valencià de Salut i Seguretat en el Treball, el Servei Valencià d'Ocupació i Formació, l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària, l'Institut Cartogràfic Valencià, l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries, l'Institut Valencià de la Joventut i l'Institut Valencià d'Administració Tributària.
És a dir, les entitats que més habitualment es relacionen amb persones físiques, tractant, a més a més, d'àmbits sensibles, des del punt de vista de la protecció que atorga la normativa.

Tot i així, les consideracions de l'estudi s'han posat a l'abast de tots aquells organismes i entitats que estan subjectes a la llei.
I els diferents organismes han fet els seus propis informes, prenent aquest com a model, sense perjudici de les seues particularitats.

En este sentit, d'acord amb l'article 9 de l'esmentat reglament europeu, són dades sensibles que no es poden publicar, les referents a: origen ètnic i racial, opinions polítiques, opinions religioses, creences filosòfiques, afiliacions sindicals, dades genètiques, dades biomètriques, dades relatives a la salut i la vida sexual i orientació sexual.
En estos casos, qualsevol informació ha de ser i ha sigut anonimitzada de forma irreversible.

Pel que fa a la resta de dades, no s'han trobat entrebancs importants per a publicar-los.
Una qüestió ha estat la publicació de les dades de caràcter personal referents a les persones físiques amb condició d'autònoms o empresaris individuals.
A diferència de la norma espanyola, el reglament europeu sí que considera estes dades com a dades personals, ja que no els exceptua de l'aplicació del reglament europeu.

Per tant, l'estudi arriba a la conclusió que és possible la publicació, sempre que es complixquen els requisits acumulats que no es tracten de dades que siguen sensibles i que les dades es tracten en relació amb la finalitat econòmica o professional que es manté amb ells i no en la seua esfera individual de ciutadans.

D'altra banda, cal assenyalar que l'estudi s'ha focalitzat principalment sobre els moviments relatius a despeses, però per una més gran transparència, també hem entés que calia publicar la informació relativa als ingressos.
No fer-ho així podria haver-se considerat com que es transmetia informació de caràcter parcial, i hem decidit que no siga així perquè no hi haja dubte.

L'article 20 de l'esborrany del reglament de la llei de transparència valenciana establix, en el punt b, que en el cas dels ingressos, el concepte que motiva el moviment quedarà identificat pel subconcepte econòmic i es publicarà amb el detall de l'import mensual acumulat pel subconcepte econòmic, utilitzant l'import líquid de l'ingrés.

I en l'apartat c, el sector públic instrumental de La Generalitat establirà per a la publicació dels moviments comptables sistemes semblants als descrits en les lletres a i b d'aquest apartat, d'acord amb els conceptes de la seua pròpia comptabilitat.

Una vegada analitzats estos aspectes generals, pel que fa a la informació que es publica, cal assenyalar que consta de dos blocs: els saldos dels comptes bancaris dels subjectes obligats, detallant els comptes dels quals són titulars i els saldos existents, d'acord amb la periodicitat trimestral establerta.
I, com ja he dit en este bloc dels saldos, no s'han trobat problemes en protecció de dades, perquè no hi ha dades de caràcter personal.

Els moviments, tal com s'identifiquen en la comptabilitat, els quals s'obtenen dels assentaments comptables generals del sistema d'informació Contag, de la Generalitat valenciana i dels fitxers generals del cens del sector públic, d'acord amb la seua comptabilitat, en este segon bloc és on sí hi han dades personals que s'han d'anonimitzar.

Per tant, en este bloc, els criteris que s'han seguit són: si es tracta de dades de persones jurídiques, es publiquen.
Pel que fa a les dades de persones físiques, si es tracta de dades merament identificatives, es fa una ponderació, atenent els criteris establerts per l'article 15 de la llei de transparència, per avaluar si preval la intimitat i seguretat de l'afectat.

Però, per exemple, en el cas de retribució d'alts càrrecs, si el pagament no s'inclou de forma agregada en el pagament general als empleats públics, sí que es publica la informació.

Si, d'altra manera, ens trobem davant de dades especialment protegides, com les referides a menors, víctimes de violència de gènere, persones en situació d'exclusió social o vulnerabilitat o que impliquen riscos per la seguretat personal, la informació es tracta mitjançant processos de dissociació i d'anonimització que consistixen en evitar que la informació final que es publica puga associar-se a cap persona física.

En estos casos, on cal dilucidar en la pràctica quines dades són publicables i quines cal anonimitzar, correspon, en definitiva, a les conselleries o les entitats decidir sobre l'aplicació concreta dels criteris a l'hora de subministrar la informació per a bolcar-la a l'aplicació.

Vull agrair el treball que ja han fet totes les conselleries en este sentit, perquè la informació ja es puga mostrar en la web i el treball permanent que haurà de fer per a garantir en tot moment que no s'inclou cap dada de caràcter personal.

Respecte a la presentació i format en què s'ha de publicar la informació, totes les dades es faciliten en format de dades obertes o Open Data, de manera que són descarregables, manipulables, reutilitzables i redistribuïbles per persones alienes a l'administració en les condicions establides en la normativa citada, en normes com l'esquema nacional de seguretat, l'esquema nacional d'interoperabilitat i reutilització.

En eixe sentit, la informació és descarregable en format de full de càlcul i susceptible de tots els tractaments que esta eina permet.

En definitiva, aquests són els aspectes i conclusions més rellevants de l'informe fet per l'empresa Govertis Advisory Services, on es deixa palés que no hi ha entrebancs importants que puguen fer difícil que allò que diu la llei de comptes oberts siga una realitat.

I ara, a continuació, vaig a intentar fer una demo del que acabe de dir.
De fet, com ja els he dit, ja és una realitat pel que fa a l'administració de La Generalitat.
I d'ací al maig que ve, ho serà també pel que fa al sector públic instrumental.
Però com que la realitat, millor amb una explicació, per això anem a fer esta demo que crec que puga ser d'interés per a les seues senyories.

Llei de comptes oberts, consulta Generalitat Oberta.
Com acabe de dir-los, n'hi han dos articles que afecten la publicació dels comptes oberts.
És el 2.
7, que són saldos de comptes bancaris, articles de moviments comptables que afecten la tresoreria de La Generalitat i els moviments comptables de La Generalitat.

En eixe sentit, l'article 2.
7 de comptes bancaris, els comptes públics diuen que en tot cas hauran d'aparéixer publicades les dades següents a cada compte: dades d'emissor, dades del compte, de l'entitat bancària, financera o de crèdit, tipus de compte, denominació, titularitat, número de compte, quatre primers i quatre últims dígits, més sucursal i domicili i codi d'identificació fiscal associat al compte.

També el saldo actualitzat a les zero hores del dia.
Qualsevol altre que establixca la Direcció General de Tresoreria.
Qualsevol altre que establixca reglamentàriament en el desplegament d'esta llei.
La informació es publicarà trimestralment, l'últim dia del trimestre corresponent, i s'especificaran amb detall els saldos mensuals dels mesos objecte.
Este seria pel que fa als saldos.

Com veuen vostés ahí en la pantalla, és la pantalla de criteris de consulta, que té a vore amb l'exercici, en quin període, l'organisme i el tipus de compte.

Una vegada definida la pantalla general, fem una elecció d'organisme.
En este cas, l'exemple que tenim té a vore amb la Generalitat valenciana.
El tipus de compte, en este cas tots els comptes.
I ahí tenim exemples de saldos de compte.
Ací veuen vostés que tenim l'organisme de referència, la denominació del compte, el titular del compte, el tipus de compte, el codi bancari, l'entitat bancària, el codi de la sucursal, la denominació de la sucursal, el número de concepte i el mes.

I el saldo del compte, que és zero en tots aquells comptes que per raons normatives s'han de netejar a principi de cada dia, o a principi de cada setmana o a principi de cada mes.
Cada tipus de compte té una normativa al respecte i, en este cas, els comptes de caixa fixa i gestora s'han de netejar d'esta manera.
Per això, en l'última columna és zero el saldo del compte.

També és molt important que la informació es pot exportar a Open Data.
I això és molt important per a poder després treballar des de fora de l'administració de La Generalitat i fer els arreglaments i l'anàlisi.

Imaginen vostés els exemples de saldos a exportar.
Ací tenen tot el que poden vostés imaginar.
Cada una de les coses se pot tractar a la manera que podem dir-ho.
Açò eren els saldos, en el 2.
7.

Però en el 2.
8 estan els moviments comptables.
Són comptes públics que hauran de publicar-se les dades següents sobre cada moviment (inintel·ligible) .
.
.
moviment com s'identifica la comptabilitat, és a dir, destinatari.
No s'inclourà aquesta informació quan, d'acord amb el que disposa l'article 4 d'aquesta llei, calga anonimitzar-la; el concepte que motiva el moviment; la data del moviment; l'import del moviment i qualsevol altra que establisquen reglamentàriament, en l'àmbit de la seua autonomia, les institucions competents.

Estem una altra volta en l'àmbit dels moviments, moviments comptables, de l'exercici, del període, l'organisme, el tipus de moviment, la conselleria, el centre directiu i el subconcepte econòmic.
Ahí podem triar el tipus de moviment, allò que interesse.
Després, l'elecció de la conselleria o de l'ens que se vullga saber.
L'elecció del centre directiu, és a dir, dins de la conselleria l'elecció del centre directiu.
I també criteris fixats i selecció de mostrar els imports agrupats.

Podem.
.
.
, si hi ha algun concepte que interesse el ciutadà, pot agrupar-se pel concepte i vore quantitats agregades.
Això és molt important perquè, com que els moviments són molt individualitzats, u vol tindre una visió de conjunt i pot agregar-los.

Exemple de comptables agrupats, doncs això que acabem de dir.
Tecnologies de la informació i de la comunicació, doncs ahí ixen 9 milions.
I ¿eixos 9 milions a què responen?
A tots els conceptes concrets dels moviments particulars individuals.

Exemple de moviments desagrupats, que també se pot fer, òbviament, en funció de l'interés de qui vullga utilitzar els comptes oberts.
Ahí tenim la data.
.
.
, en fi, tenim el tercer, que està vinculat o té la relació amb La Generalitat i, evidentment, la descripció del moviment.
Elecció de subconceptes econòmics, també estem ahí en cada una per direccions generals, etcètera.

Exemple de moviments comptables agrupats, novament podem agrupar d'esta manera, o desagrupats, segons interesse.

Exemple de moviments comptables i d'ingressos agrupats a nivell de conselleria, doncs tenim ací la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic, amb eixe moviment, que és de 911 milions i que té tots els conceptes desagregats la part de baix.

En fi, a partir de les dos, se podran.
.
.
, en fi, qualsevol ciutadà del mundo mundial, no només els valencians, podran fer cas, utilitzar açò i tindre tota la informació que entenguen que és necessària per al seu interés ciutadà.

Res més i moltíssimes gràcies per la seua atenció.
Una mica pesat, ja ho sé, però era necessari per a explicar-ho tot.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

I ara, per a mamprendre el torn d'intervencions dels grups parlamentaris, de menor a major, té la paraula el senyor Torres, per un temps de huit minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor conseller, per l'exposició que ens ha fet i per fer-nos un breu resum de l'informe sobre l'impacte en la llei de protecció de dades, que en breu serà públic i que estudiarem en detall.

La veritat és que nosaltres no podem més que mostrar la nostra satisfacció perquè aquesta llei siga ja una realitat, i que el que nosaltres buscàvem, que era fomentar la participació activa de la ciutadania en la revisió dels comptes públics i conéixer també no sols en què es gasten els diners, sinó en quines entitats bancàries tenim els diners que no deixen de ser de tota la gent i de les persones que vivim en esta comunitat valenciana.

Evidentment ens sentim molt satisfets que a dia de hui hagem passat de l'opacitat que vivíem en els anteriors governs a eixa transparència.
I que, com vosté ha dit, una llei que presentàrem en tretze parlaments, que només en dos s'ha aprovat: en Extremadura.
.
.
I, com bé ha dit, en Extremadura no arriben al nivell de transparència que hem aconseguit en aquesta comunitat.

I per tant, el nostre grup se sent gratament satisfet, perquè hagem aconseguit que pugam obrir els comptes a la ciutadania i que pugam avançar en un dels processos que, com saben, jo sóc molt insistent, que és que la ciutadania puga auditar també els comptes públics de la Generalitat valenciana.

Nosaltres entenem que és un esforç, és un esforç de l'administració.
Que aquest no és un procés senzill, que no li dones a un botó i que, evidentment, els recursos de què ja disposava l'administració hauran d'extremar-se un poquet més en estos moments per a poder donar eixa informació.

Però considerem que és un esforç que tindrà un rèdit polític positiu, però sobretot un rèdit econòmic positiu, perquè evitarem que es puguen donar els episodis de balafiament, o inclús de corrupció, que vosté ja ha anomenat en estos moments.

És evident.
.
.
Nosaltres sempre defenguérem que aquesta era una demanda de la ciutadania, que els comptes foren públics, que tinguérem accés a tots els moviments i que tinguérem accés també als comptes bancaris.
En certa manera, també per a fiscalitzar els bancs amb què estem treballant, que és un altre tema, que en un altre moment tractarem.

Nosaltres defensàrem que era una demanda de la ciutadania.
Entenem que molts grups no ho entenien així, i és evident que hui, a les dos, quan estiga el portal, no tindrem una avalancha de gent que entrarà i mirarà i començarà a revisar.

De fet, ma mare segurament mai entrarà en eixe portal, però ma mare i mon pare hui estaran més tranquils sabent que tota eixa informació és pública i que en qualsevol moment, qualsevol que la vullga revisar la podrà veure, la podrà fiscalitzar i podrà saber on estan gastant-se els nostres diners.

És cert.
.
.
.
, almenys a nosaltres mos ixen els comptes, crec que hauria d'haver estat publicat el 13 de febrer, han passat quasi vint dies.
Bé, per a nosaltres és important que els terminis es complisquen, però havent esperat vint anys per a poder aconseguir que aquesta administració s'òbriga a la ciutadania, bé.
.
.

Sí que insistiré que els terminis es complisquen, però en certa manera estem satisfets que més o menys s'han complit.
Esperarem a maig, ja expressàrem en la llei d'acompanyament les dificultats perquè també tot el sector públic instrumental es poguera complir els terminis que hem complit per La Generalitat.

I, bé, en maig quan tinguem ja també el sector públic instrumental, considerarem que totes l'esforç que havíem fet, no sols en la Comunitat Valenciana, sinó que hem impulsat també en altres parlaments i que per desgràcia no hem pogut visibilitzar, doncs bé, considerarem que almenys ací ens convertim en la punta de llança de la transparència en els comptes públics, que és una cosa en què des del nostre grup parlamentari sempre lluitarem.

I aquesta, una iniciativa que molts titllaren d'una minillei, d'una iniciativa que no era necessària, hui vegem que tota esta estructura no és una minillei, sinó que és una llei molt important que no és fàcil que es fique en marxa, però que els resultats i el rèdit que pot obtindre aquesta llei en la ciutadania, i en el benestar i en la participació activa de la mateixa, mereix la pena qualsevol esforç.

Nosaltres continuarem impulsant lleis similars, per molt mini-lleis que les consideren.
Nosaltres pensem que l'interés social que suposen està per damunt de l'interés o del rèdit polític que alguns vullguen aconseguir.

Per tant, res, agrair que per fi la tinguem ja en marxa.
Hui, a les dos, crec que seré el primer que entrarà a revisar els comptes.
I espere que.
.
.
, bé, com he dit, no entrarà la gent en massa, però segurament hi haurà molta gent que estarà interessada en poder fiscalitzar i en poder fer una labor no destructiva, sinó constructiva de com estan portant-se els comptes en la Generalitat valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torres.

I per continuar les intervencions dels grups parlamentaris, senyor De Miguel, per un temps màxim de vuit minuts.

Quan vullga.

El senyor De Miguel Martínez:

Gracias, presidente.

Bien, señor Soler, siempre estamos mi grupo con la eficiencia y la eficacia, pues es práctico y pragmático.
Agradecerle que haya venido a comparecer, darle la enhorabuena por el esfuerzo que ha hecho todo el personal, como ya he dicho, de la conselleria y de La Generalitat, en general, para que esto sea una realidad, la puesta en marcha… o la puesta en práctica de esta ley, que celebramos también, evidentemente, que era necesaria.

Ahora bien, y, por cierto, voy a intervenir muy poco, quiero decir, me van a sobrar minutos, tampoco entiendo muy bien que de la comparecencia que era para el estudio, o sea, rendir cuentas del estudio de impacto del derecho a la protección de datos personales, pues que hagan como siempre, que sería diez minutos, lo que ya había y demás, que, insisto, ya lo sabíamos, por eso se aprobó esa ley.

Y lo digo por una cuestión de economía procesal.
Quiero decir, no era necesario enumerar todo lo que había, las bondades de esta ley -que, insisto, por eso la apoyamos- y decirnos el esfuerzo que ha hecho el Consell y demás, y luego pasamos a tratar brevemente el estudio que era el motivo de la comparecencia.
Entenderá que luego ya tendremos, como ha dicho la compañera, tendremos oportunidad de estudiarlo con detenimiento.

Pero, en fin, ya le digo, seamos un poco más eficientes.
Ya sabíamos…, condenamos, reprobamos lo que había y la opacidad y demás que ha habido por parte de algunas personas de los anteriores gobiernos.

Y poco más.
Darle la enhorabuena, reiterarle la enhorabuena de mi grupo por el esfuerzo que han hecho para, más o menos en plazo, poner en marcha todo este portal y que somos conscientes de la complejidad que conllevaba.

Es verdad que también animarle e insistirle a que si se puede trasladar lo más rápido posible al sector público instrumental.
De este tema ya hablaremos otro día, que también sabe que soy muy pesado con el sector público.

Y ya le digo, y darle las gracias por su comparecencia.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor De Miguel.

I ara, per a continuar el torn d'intervencions, té la paraula… He dit abans que era de menor a major, però com és una compareixença del govern, tancarà la compareixença el Grup Parlamentari Compromís i el Grup Parlamentari Socialista, que estan sustentant el govern.

Per tant, senyor Ibáñez, quan vullga, per un temps màxim de vuit minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias.
Y felicidades, presidente.

Y muchas gracias, conseller, por su exposición.

Ha intentado usted ser lo más pedagógico posible que se puede con esta cuestión, y creo que acertadamente lo ha hecho.

Sí que es verdad que, como se ha dicho antes, creo que usted ha hecho una serie de adornos florales absolutamente innecesarios en su primera parte de la exposición.
Relatarnos lo que dice la ley era una obviedad que podría haber sido francamente omitida.
Y, por el otro, pues las referencias a determinadas sentencias que usted ha hecho referencia.
.
.

¡Hombre!
no es un buen día hoy para hablar de transparencia, cuando hemos conocido que esta casa, por ejemplo, cierra la lista de organismos de similares características en cuanto a transparencia, y es considerada como una de las más opacas en el estado español.
Pero, bueno, en cualquier caso, eso no lo ha omitido usted.

Sí que ha puesto un poco el acento, y no acabo de entender el porqué, del hecho de que el Grupo Parlamentario Popular hubiese votado en contra de esta ley.
Sí, si lo cuenta, cuéntelo todo.
Nosotros dijimos que nos parecía innecesaria porque con una regulación reglamentaria de la ley de transparencia hubiese sido suficiente, muchísimo más ágil.

Y le tengo que decir que hoy su presencia aquí y el dar por inaugurada la presentación de las cuentas abiertas, cuando ya tenía que haber sido el mes pasado, pues no hace más que justificar aquel voto en contra.
Si esto se hubiese hecho con un desarrollo reglamentario seguramente ya lo tendríamos, y no a medias como lo vamos a tener en este momento, pero es lógico que haya que dar un tributo a Podemos.

De todas formas, ya que usted ha criticado la posición del Partido Popular diciendo que votó que no, le podía haber dicho que su propio grupo, al que usted pertenece, es el único que votó en contra de la ley de transparencia.
Fíjese, ni Compromís ni Izquierda Unida votaron en contra de la ley de transparencia.
Sí que lo votó el Partido Socialista.
No sé, no creo que con este tipo de argumentos usted vaya a favorecer absolutamente en nada.

Hay una cuestión que sí que quiero que nos diga, y era, porque es algo que surgió durante el debate -y ahora que usted pues ha tenido a bien ya explicarnos un poco y después de dar las gracias, que yo también las comparto, a todo el personal que ha trabajado para poner en marcha estos mecanismos-, nos diga cuál es el coste aproximado que ha tenido la puesta en marcha de esta medida.

Ustedes se afanan algunas veces en señalar el coste que tiene la fiscalización que desde la oposición le estamos haciendo al gobierno en cuanto a horas de trabajo.
Usted ha desvelado aquí la ingente hora de trabajo que ha supuesto realizar esto.
¿Me puede decir cuál es el coste de esto?
¿Cuál es el coste que al final va a tener la puesta en marcha?
Porque es que nos dijeron que el coste era cero.
Y ya sabemos, por sus palabras, que el coste no es cero, obviamente.
Pero ¿nos puede decir cuál es el coste?
Esa era una de las preguntas que le quería hacer.

Y, de todas formas, hombre, también en su crítica, alabar las bondades de esta norma -que nosotros es cierto que la calificamos de mini ley, desde el punto de vista del articulado reducido que tenía, no desde el punto de vista peyorativo, ni mucho menos, porque decimos que nos parecía bien- …, pero con una regulación a través del reglamento de la propia Ley de transparencia se hubiera podido hacer.

Pero si esta ley era tan importante y tan trascendental, choca bastante que no fuera una ley que saliera del gobierno y que tuviera que ser hoy ya un tributo a Podemos que no haya hecho posible que esto haya visto la luz.
Es decir, si era tan trascendental, tan importante y que ningún gobierno se había atrevido a hacer.
No, es que el gobierno al que usted pertenece tampoco se ha atrevido a hacerla.
Esto ha venido por una proposición de ley de un grupo parlamentario única y exclusivamente.

Lo cierto que es, bueno, nosotros creemos que esta es una ley que, aprobada en mayo, hoy usted nos ha anunciado que da por una inaugurada la misma, va a pasar casi un año.
La segunda parte de esta norma la veremos dentro de unos cuantos meses más.
Bien, pues bienvenida sea la norma, pero yo creo que hay muchísimas más medidas que deberían realizarse, todavía estamos esperando que ustedes desarrollen reglamentariamente la Ley de transparencia, y ni le digo, ni le digo cuando va a ser el desarrollo reglamentario de esta ley, porque desde luego, si la ley todavía no se ha puesto en marcha, pues el reglamento no tendremos ni idea para cuando.

Pero, bueno, al final de mi intervención, me gustaría que nos cifrara aproximadamente el coste de la puesta en marcha de esta ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

I ara, per a continuar el torn d'intervencions, senyor Juan, per un temps màxim de vuit minuts per part del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, donar-li l'enhorabona a l'honorable conseller per l'exposició que ha fet i per la compareixença tan didàctica, en la qual s'ha parlat, entre altres coses, entre el dret a la informació, però també el dret a la privadesa i la protecció de dades.

En eixe sentit, trobe que podem estar tranquils perquè ací al país hi ha funcionaris suficientment qualificats i experts en matèria de protecció de dades i podran perfectament poder compaginar una cosa i l'altra.

De fet, moltes administracions locals ja fa molt de temps que estan treballant en eixa línia i han segut capaces de poder posar un equilibri entre el dret a la informació, però també el dret a eixa protecció de dades personals.

Evidentment, la posada en marxa d'este portal tan important en què nosaltres estem molt contents, satisfets, haurà tingut un cost.
Però, mire, la veritat que el cost no el considerem important.
Ací al llarg dels últims anys de govern del Partit Popular s'han balafiat tant els diners en coses innecessàries, coses que estan eixint a la llum, que són totalment esperpèntiques, que posar en marxa un servei públic com este, d'accés a la informació que la ciutadania tinga el dret als comptes de La Generalitat, són diners que sense dubte estan ben gastats i té, en eixe sentit, tot el nostre suport.

I té tot el nostre suport perquè des de Compromís saben que volem posar llums i taquígrafs, gastar les mateixes paraules que ha gastat vosté, al que és la gestió del dia a dia de les conselleries.
Jo crec que esta ferramenta la gastarà gent de tot tipus.

Dia el company de Podem que son pare i sa mare probablement no la gasten.
Jo ja li dic que mon pare segur, que si vosté entra el primer, mon pare serà el segon perquè, a pesar de la seua edat, doncs és una persona que està molt pendent de les xarxes socials.

En definitiva, la ciutadania té dret a accedir, a saber què es fa amb els seus impostos.
La ciutadania té dret a saber en qui i com contracta la Generalitat valenciana.
I la veritat que va ser una llàstima que en el seu dia la llei no s'aprovara per unanimitat, perquè si, conforme ha dit el company del Grup Popular, no estaven d'acord en la qüestió de formes, perquè parlaven que podia incloure's dins de la llei de transparència, jo trobe que no ens hauríem d'haver quedat només en les formes i haver entrat en el fons de la qüestió.
I ací el fons de la qüestió era posar a disposició de la ciutadania la màxima informació possible i haguera segut.
.
.
, en fi, bonic, elegant -no sé com dir-ho-, que haguera eixit esta llei per unanimitat.

Jo trobe que la posada en marxa d'esta llei, que, com bé s'ha dit, va vindre a partir d'una proposició de llei del Grup Parlamentari Podemos, sí que marca un abans i un després.
Abans la ciutadania tenia molt complicat de saber com i en què gastava els diners La Generalitat, i esta eina ho farà, sens dubte, molt més senzill.

Ara, en este sentit, el que sí que li demanem des de Compromís -i estem disposats a ajudar en el que faja falta i col·laborar- és que no ens quedem ací.
A pesar de ser pioners, hem de continuar sent ambiciosos, continuar millorant en l'aplicació d'esta llei de comptes oberts, continuar millorant en el que és la transparència dels comptes públics.

I vullc aprofitar esta comissió públicament per a dir-li que té tot el nostre suport i que posem el nostre grup parlamentari a la seua disposició.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Juan.

I per acabar este primer torn d'intervencions, i per part del Grup Parlamentari Socialista, senyora Tirado té la paraula per huit minuts.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor conseller, benvingut, de nou, a aquesta comissió i a aquestes Corts.

Voldria, en primer lloc, posar en valor la seua iniciativa de retre comptes ací, en esta comissió, per tal d'informar sobre l'evolució del manament legal de la llei de comptes oberts i que, com molt bé ha dit vosté, complint amb la normativa, ja va sol·licitar el mes d'octubre.

Li semblarà estrany però el que ara resulte habitual i forme part de la normalitat parlamentària abans resultava absolutament inusual, ja que l'anterior govern del Partit Popular, amb imperatiu legal o no, mai va prendre la iniciativa per a comparéixer a petició pròpia, llevat que fóra en resposta a una sol·licitud dels grups de l'oposició.

Però, bé, afortunadament hem encetat una nova etapa de canvi i de progrés en la nostra comunitat no sols en les polítiques sinó també en les formes i en els gestos; formes i gestos que van més enllà del mer postureo que a alguns els encanta escenificar sinó que van acompanyats del compliment de les lleis i dels compromisos adquirits, com vosté ha explicat de manera extensa, detallada i de manera aclaridora.

I alguna cosa haurem millorat si, com alguns diuen, estem en el lloc tretze en transparència si veníem del lloc quinze, senyor conseller, perquè si hi ha alguna cosa que aquest nou govern té clara és que la corrupció té conseqüències devastadores per a la democràcia, per a l'estat de dret i per a la qualitat en l'aplicació dels drets de les persones.

És per això que el govern del botànic va mamprendre l'esforç del tamany d'una conselleria per a assegurar i garantir que la transparència siga alguna cosa més que una paraula, un substantiu excessivament gastat per alguns, per aquells que mai pensaren fer res bo ni res positiu amb ell.

Mire, la llei de comptes oberts forma part d'eixe esforç i era tan necessària com la creació d'una conselleria de transparència; tan necessària com cavar un abisme que separara radicalment els governs del Partit Popular i el nou temps encetat.

Perquè si n'hi havia una aspecte en què era evident, senyor conseller, que la continuïtat no era una opció i que havia de suposar un trencament nítid i clar amb el passat eren, precisament, els esforços que havia de fer aquest nou govern de progrés, com el que representa a la perfecció aquesta llei de comptes oberts, en dur a terme polítiques i accions que permeteren els ciutadans conéixer fins l'últim moviment i destí dels seus diners.

Així que, senyor conseller, entenc als qui votaren en contra d'aquesta llei, que busca en definitiva el control al govern.
¡Els entenc!
, senyor conseller, els entenc perquè el que han fet no és més que un exercici de coherència, ja sap, això tan cristià de no vullgues per als altres el que no vols per a tu.
Perquè -com vosté sap-, en aplicació d'este principi, van decidir aprovar una llei de transparència electoralista en temps de descompte en la qual mai pensaren incloure cap capítol ni annex que arreplegara l'esperit del que ara és la llei de comptes oberts.
Només la pensaren per tal de blanquejar el seu passat, un passat que s'antulla massa present, senyor conseller, en cadascun dels toms que arrepleguen volums i volums de sumaris i més sumaris judicials.

És el mateix principi de coherència que supose aplicaran davant la publicació de comptes de caixa fixa des de l'any 2007 que ha fet este govern, el mateix que els va permetre l'ús indiscriminat de les clàusules de confidencialitat que han estat vertaderes cortines de plom on s'amagaven escàndols de saquejos de les arques públiques, el mateix principi de coherència que els permetia amagar els seus sobresous, els seus imputats i els seus processats per corrupció.

Ho sabien perfectament, senyor conseller, sabien qui era el seu millor aliat per tal de fer circular els diners i també els principis amb tanta frivolitat.
I no era una llei de comptes oberts precisament, era l'opacitat en tots els mecanismes de contractació pública i en tots els documents públics que ens podien informar d'on anaven a parar els diners de tots els valencians, els més de 6 milions d'euros que no es van destinar per a construir pous d'aigua o combatre la sida en xiquetes violades de Malabo; els més de 40 milions d'euros saquejats en Emarsa; els més de 4 milions d'euros del cas Fabra; o els més de 120 milions d'euros del cas Gürtel.
En definitiva, milers de milions d'euros que ens pot haver costat la corrupció, no es podria haver amagat amb tanta lleugeresa i amb la mirada complaent de tants com que van col·laborar amb el saqueig.

Així que sí, senyor Soler, per si vosté tenia cap dubte, el vot en contra del Partit Popular a la llei de comptes oberts no és més que un exercici de pura coherència.
Perquè, mire, el vot a favor haguera estat, en tot cas, un exercici de cinisme dels qui són capaços de recolzar allò que definix les seues pràctiques i les seus actituds, dels qui en tot cas volgueren reconéixer-se com a falses víctimes de la seua història més recent.

I, mire, l'esperit que envolta eixe rebuig a esta llei de comptes oberts també determina la seua coherència a l'hora de posar en qüestió la seua eficàcia i la preocupació respecte a la compatibilitat d'esta llei de comptes oberts amb la protecció de dades.

Per a este govern l'aplicació de la protecció de dades és la que, com revela l'estudi, garantix i protegix els drets dels ciutadans a saber, però, amb garanties, mentre que per a alguns diputats destacats d'esta cambra són les clàusules de confidencialitat que protegien els seus governs i els seus màxims col·laboradors.

Per a este govern l'aplicació de la protecció de dades és la que garantix la publicació dels moviments de comptes bancaris de La Generalitat atorgant-li la conseqüent seguretat jurídica, mentre que per a alguns són les clàusules de confidencialitat que asseguraven les contractacions amb Ecclestone, Ortiz, o el Bigotes.

Així que sí, senyor conseller, no s'ho prenga a mal; hui, el Partit Popular per fi ha fet un exercici de coherència.
Així que li demane, senyor conseller, que els entenga.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Tirado.

I per a contestar a les preguntes dels grups parlamentaris i -com hem comentat abans- sense límit de temps, té vosté la paraula senyor conseller.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo volia agrair, en primer lloc, les paraules del senyor Torres, del senyor De Miguel, de Jordi Joan i de la senyora Tirado, inclús del senyor Ibáñez per l'aspecte que té a vore amb l'esforç que hem hagut de fer l'administració de La Generalitat per tal de poder dur ací hui, 1 de març, esta pràctica d'un mandat legal de vostés.

Satisfacció que compartisc.
Jo crec que evidentment el govern ha d'estar satisfet d'això, i ha d'estar satisfet perquè -torne a repetir- açò no haguera estat possible sense una col·laboració entusiasta de bona part dels funcionaris de La Generalitat.
Ho dic amb sinceritat.

El senyor Ibáñez pregunta pel cost, i té tot el dret a fer-ho.
¡Només faltava!
El cost econòmic és relativament reduït.
És un contracte menor de 17.
000 euros a Govertis Advisory Services, però el que n'hi ha darrere, senyores i senyors diputats, són moltes hores de treball dels funcionaris de l'administració de La Generalitat.
En concret, 710 hores suplementàries en els serveis d'aplicacions informàtiques i 437 hores en els serveis d'Open Data, que vol dir que els serveis de La Generalitat, funcionariat de La Generalitat, l'administració de La Generalitat ha esmerçat, ha dedicat més de mil hores, en concret, 1.
147 hores per a poder dur a terme este mandat del parlament valencià.

I ho dic amb una satisfacció enorme.
És sobretot la voluntat, la complicitat d'aquells que en este moment entenen que una administració postcorrupta ha de practicar amb voluntat determinada esta manera de superar una etapa fosca de la nostra història.

I és evident que, com ha dit molt bé el senyor Jordi Juan, els diners que són els que acabe de dir, i les hores que són les que acabe de dir realment és una inversió.
¿Una inversió en què?
Una inversió en l'assentament de la democràcia al nostre país.
Perquè lluitar per la transparència, senyora Tirado, lluitar, en definitiva, contra la foscor que és el germen de la corrupció és la millor inversió en el present, i sobretot en el futur, que és quan realment a nosaltres se'ns donarà, diríem, el (inintel·ligible) …

I n'hi ha una cosa molt important: jo crec que no s'acaba ací res.
Comencem, comencem un camí.
Totes les possibilitats tan tècniques com polítiques, les suggerències de qualsevol dels grups parlamentaris que n'hi ha ací per millorar, per aprofundir en la línia que.
.
.
i per caminar, en definitiva, en la línia que hem començat, no n'hi ha cap problema.
Tot el contrari.
Quan una administració, quan un govern no té res a amagar, ¡res a amagar!
, escolte vosté, quan més focus, quan més claredat, quan més transparència, millor, perquè es recupera de la manera més factible, més real, la confiança de la ciutadania en els seus polítics, que és el gran drama que estem vivint a España i, sobretot, a la nostra realitat, la desconfiança amb els polítics, i la desconfiança perquè els polítics es movien en una àrea de foscor.

Jo crec que tot, tot s'ha d'explicar.
Eixe café que jo he convidat a un invitat, en fi, exercint el meu càrrec, tot això s'ha de saber.
¡Tot!
No estic parlant ja de centenars o milers de milions, que també han passat, estem parlant de tot, de tot.
O ho pagues de la teua butxaca com a ciutadà, o si ho pagues com a càrrec públic, que se sàpiga per part de la ciutadania.

I açò és fonamental per a recuperar la confiança de la gent.
Perquè és que, si no, diríem, ja podem fer bones polítiques -perquè (rient) jo crec sincerament que este govern del botànic està fent bones polítiques-, però si no recuperem la confiança de la gent estem perduts tots, tots, els que governem i la mateixa oposició.

Per tant, en eixe sentit, gràcies per la felicitació; gràcies, senyor Ibáñez, pel que ha dit; gràcies, senyor De Miguel, pel que ha dit.
Evidentment, allò del sector públic instrumental -com vosté sap molt bé- no és una cosa fàcil.
Ens hem donat, gràcies a la llei d'acompanyament, tres mesos més, estem en la faena.
A maig ací n'hi haurà informació sobre el sector públic instrumental, però, com pot vore vosté, la dinàmica de cada una de les empreses és diferent, no té la.
.
.
l'actuació més homogènia que es pot donar en l'administració de La Generalitat.
I, evidentment, estem avançant.

Bé, la notícia, senyor Ibáñez, és veritat, el tema de la transparència en Les Corts, bé, és una bona notícia relativa però no absoluta, perquè ens agradaria haver avançat més.

De tota manera, jo crec que este tipus de coses.
.
.
, quan la llei esta de comptes oberts s'aplique a totes les institucions de La Generalitat, a totes les institucions estatutàries, jo crec que també serà un incentiu i implementarà l'esforç de totes i cada una de les institucions -totes, també la d'este parlament-, per tal d'avançar en la clarificació dels comptes i, per tant, de la transparència de la gestió i dels diners del contribuent, els diners del ciutadà, diners dels valencians i les valencianes que nosaltres utilitzem i del qual els valencians i les valencianes n'han de tindre molta confiança.
Ens la guanyarem pas a pas.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Maria Sabina Escrig Monzó)

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor conseller.

I per a rèpliques, ¿alguna rèplica?

¿Senyor Ibáñez?
¿Cap més?

Doncs, té vosté quatre minuts.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy brevemente para agradecerle la respuesta a la solicitud.

No es habitual que se conteste a las preguntas que desde aquí hacemos.
Y, por lo tanto, yo le agradezco el que haya cifrado el coste aproximado porque al final creo que es lógica la pregunta.
Es decir, cuando ustedes ponen precio y cuantifican la labor de la oposición en algunas cosas, incluso en materias similares a las que esta herramienta puede desarrollar, pues es lógico que nosotros le preguntemos cuántas horas o cuánto es el coste total que esto va a suponer, ¿no?
, porque al final, evidentemente, yo también siempre he creído que esto es una inversión.
Es invertir en transparencia, es invertir en.
.
.
comunicación a la oposición cuando se hace la labor de fiscalización.
.
.
Al final, todo esto redunda absolutamente en lo mismo.

Respecto a las críticas continuadas que hemos tenido sobre el tema de la ley, yo sigo diciendo lo mismo.
Yo creo que esta ley, cuando se aprobó, fue un ejercicio absolutamente de hipocresía parlamentaria.
Era la primera ley que en su texto recogía que el mes de agosto era inhábil a efectos de entrada en vigor.
No había pasado jamás en la historia de estas Cortes que una ley en su texto recogiera que agosto es inhábil para la entrada en vigor.
Algo absolutamente ridículo y esperpéntico.

La verdad es que esta ley, al final, la puesta en marcha total de la misma va a ser un año después de aprobada.
Luego, nos dio la razón cuando nosotros esta situación ya la denunciamos en sede parlamentaria y fue el motivo por el que nosotros dijimos que no.
Todavía estamos esperando mayor desarrollo reglamentario, y creo que le doy la razón al señor Montiel cuando suele decir que la velocidad del Consell no es una velocidad óptima, porque es bastante lento.

Es decir, que se apruebe una ley como un gran logro -que, por cierto, repito, no es una ley del gobierno, sino que fue una ley a propuesta de un grupo parlamentario- y que su entrada en vigor se tenga que esperar un año para que al final se ponga en marcha todo, ¡hombre!
, no es un gran logro, y es una velocidad bastante.
.
.
pues tranquila, ¿no?
Al final, lo de la apuesta a la transparencia es muy relativo.

Es decir, si realmente tan importante y tan fundamental era todo esto, se podía haber hecho de otra forma, mucho más rápido, que era con un desarrollo reglamentario como nosotros decíamos.

En cualquier caso, en cualquier caso, creo que hay que agradecer el esfuerzo que está haciendo el gobierno en poner en marcha, por lo menos, aquellas leyes que dimanan de las Cortes.
Algo que no siempre todas las resoluciones que dimanan de estas Cortes el gobierno las está asumiendo.

Por cierto -y para acabar-, yo simplemente le invitaría a que también, a petición propia, pida ya la comparecencia en estas Cortes para explicarnos cómo el Consell ha aprobado el presupuesto de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación por segundo año consecutivo, que eso sí que tiene miga.

Muchas gracias.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies.
.
.
¡Ah!
, perdó.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyor conseller, té vosté quatre minuts per a finalitzar la seua intervenció.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Reitere l'agraïment de totes.
.
.
, i sobretot bàsicament a tots els partits de l'oposició, els dos grups de l'oposició per les seues paraules.
I sí que vull donar més explicacions sobre algunes de les.
.
.
, diríem, dels interrogants que han quedat.

Evidentment, un any és molt poc.
Si ho comparem en vint anys anteriors, és realment poc.
Però no és el més important això.
No vull tornar a referir-me a decisions de govern.
És la instrumentació.
Tot això que han vist vostés ahí necessita una instrumentació informàtica, electrònica, digital, que no tenia La Generalitat quan vam arribar.

Atenció que no és un problema de reglament o de llei.
Però, evidentment, el reglament haguera sigut més ràpid.
També menys participatiu, tot siga dit de pas.
Però no és un problema de la norma.
És un problema de l'execució de la norma.
I per això has de fer un revulsiu intern dins de l'administració de La Generalitat, que es mouen els papers encara.
És que nosaltres en l'any 2015, quan arribem al govern, n'hi ha teòricament un 12% d'administració electrònica.
Dic teòricament, perquè podia ser un 12% per a entrar (inintel·ligible) .
.
.
de l'administració.
Però quan arriba dins de l'administració, se convertien en paper.

¿Com se va a poder fer açò -que és l'autèntic revulsiu administratiu- sense administració electrònica, senyores i senyors?
Ho dic de veritat.
Ho dic amb el cor en la mà.
Vull dir, ¿què s'està demanant?
¿¡Què s'està demanant!
?
Doncs si això mateix, i ací tinc al director general de territori.
.
.
, sap ell el què significa també per a anar fent col·laterals d'exigència d'administració electrònica, que ha fet un.
.
.
, bé, en fi.
.
.
He de dir-los una cosa, ¿eh?
Ha anat bé, ¿eh?
, perquè això, diríem, hem anat apretant en la firma digital, en tantíssimes coses que estàvem molt retardats, ¿no?

Per tant, sincerament, hem passat.
.
.
-i perdoneu-me ara una reiteració, i no és l'última, les meues paraules són d'esperança, ¿eh?
- hem passat d'uns comptes, diríem, foscos, tal.
.
.
Bé, m'estalvie algunes paraules, perquè la senyora Tirado ho ha explicat molt bé.

Però ara estem en una etapa de comptes oberts.
I faig un crit a l'esperança de futur: mai més tornarem a l'etapa anterior.
Mai més.
No ha de ser reversible.
Si el dia de demà -jo espere que molt llunyà- canvia el signe polític del govern de La Generalitat, espere que siga impossible tornar a una situació anterior a la que ací plantegem.
Que el que vinga, ho desenvolupe, però mai faja reversió del que és una gran conquesta contra l'opacitat, a favor de la transparència i, per tant, una gran tasca per a destruir les bases que han dut al nivell de corrupció que ha hagut en este país, en este govern i en esta administració.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta:

Moltes gràcies, conseller.

I res, com no n'hi ha ningun punt més, tanquem la sessió.

Moltes gràcies, senyories.

(S'alça la reunió a les 11 hores i 46 minuts)