Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 24 de novembre de 2004.
Comença la sessió a les 10 hores i 49 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor President Julio de España Moya.
Sessió plenària número 38.
Primera reunió.**

***Debat i votació del dictamen de la comissió de Política Social i Ocupació sobre el Projecte de llei del Consell Valencià de Persones Majors (BOCV número 70).***

**El senyor president:**

Señores diputados, vayan ocupando sus escaños.

S'obri la sessió.

Bon dia, il·lustres diputades, il·lustres diputats.

Punto primero del orden del día.
Debat i votació del dictamen de la Comissió de Política Social i Ocupació sobre el Projecte de llei del Consell Valencià de Persones Majors, *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas,* número 70.

Para presentación del dictamen de la comisión, tiene la palabra el ilustre diputado don Manuel Gómez, del Grupo Popular.

 

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

He tenido el honor de haber sido designado por la Comi-sión de Política Social y Empleo como vicepresidente de la misma para la presentación del dictamen del Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.

Este proyecto de ley fue presentado en las Cortes Valen-cianas el día 15 de junio del 2004, registro de entrada número 14.
267.
Se tramitó en la reunión de la Mesa de las Cortes Valencianas el día 29 de junio y fue publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 54, de 19 de julio de 2004.

El plazo para la presentación de enmiendas terminó el día 17 de septiembre de 2004.
Se presentaron dos enmiendas a la totalidad, una por el Grupo Parlamentario Socialista y otra por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds: Entesa Valenciana.
Y un total de 75 enmiendas parciales: 1 por el Grupo Parlamentario Popular, 38 por el Grupo Parlamentario Socialista y 36 por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Entesa Valenciana: Entesa.

El debate de totalidad se celebró en la sesión plenaria celebrada el 6 de octubre de 2004, siendo rechazadas las dos enmiendas que se habían presentado.

La Ponencia que debía informar sobre este proyecto de ley fue nombrada en la sesión de la Comisión de Política Social y Empleo del día 14 de octubre de 2004, y emitió su informe el 19 de octubre, siendo publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 65, de 25 de octubre.

La Comisión de Política Social y Empleo, en fecha 26 de octubre de 2004, aprobó el dictamen al proyecto de ley, siendo publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* número 70, de 10 de noviembre de 2004.

En el debate en comisión se aprobaron un total de 22 enmiendas, siendo 1 del Grupo Parlamentario Popular, 8 del Grupo Parlamentario Socialista, y 13 del Grupo Parlamenta-rio Esquerra Unida-Els Verds-Entesa Valenciana: Entesa.

Para su debate en el día de hoy, ante el Pleno de las Cortes Valencianas, se han mantenido un total de 53 enmiendas.

Espero, señoras y señores diputados, y deseo, como vicepresidente de la Comisión de Política Social y Empleo, que durante el debate en el día de hoy sea posible alcanzar el máximo consenso.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Gómez.

Vamos a entrar en el debate del primer bloque de enmiendas, que corresponde a las enmiendas presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista 1, 2, 3, 5, 9, 10, 14, 20 y 21.

Tiene la palabra para defender las enmiendas, la ilustre diputada del Grupo Parlamentario Socialista doña Nuria Espí.

 

**La senyora Espí de Navas:**

Antes de iniciar el debate de las enmiendas no quería perder la oportunidad para felicitar a la señora Pedrosa como nueva portavoz del Grupo Parlamentario Popular y, a la vez, manifestarle mi enhorabuena por el respaldo y el éxito de su congreso de Castellón de este último fin de semana.
Le deseo todos los éxitos posibles en su nueva tarea.

Y ahora ya pasaremos al debate de las enmiendas.

En principio, nosotros planteamos un debate al título de la propia ley que verdaderamente no sería un objeto que impediría que pudiéramos llegar a un acuerdo pero creo que sí que es importante.
Y es importante en un momento en que también estamos discutiendo aspectos de reforma del Estatuto en los que la política social va a tener una enorme importancia.

Les aseguro, señorías, que no es una cuestión baladí el que nosotros planteemos que el Consejo Valenciano de las Personas Mayores se llame Consejo de las Personas Mayo-res de la Comunidad Valenciana.
Y digo que no es baladí porque queremos darle un rango de apoyo institucional y de compromiso que va muchísimo más allá de la definición del marco geográfico o cultural en que nos desenvolvemos.
Todos somos valencianos, pero cuando hablamos de comunidad estamos hablando de ser valencianos, formar parte de una comunidad, una comunidad que tiene unas entidades y unas instituciones que además se comprometen en el desarrollo de las políticas.

Tenemos un proyecto de comunidad que efectivamente debe visualizarse en cada decisión que adoptemos.
Cuando nosotros hablamos de comunidad ­repito­ nos referimos de forma clara y contundente a todos los ciudadanos y ciudadanas que la componen y forman parte de este gran proyecto común que es nuestra comunidad autónoma, lo que nos une; clarifica y apoya el aspecto político, el de compromiso institucional, que es lo más importante, porque definimos en este término todo un modelo de desarrollo territorial y, sobre todo, porque el término "comunidad" identifica la complicidad y el compromiso de sus miembros.
Vivir en comunidad nos hace reflexionar sobre formas de convivencia colectiva ya que ­insisto­ todas y todos formamos parte de ella.

En definitiva, cuando estamos hablando de Comunidad Valenciana estamos hablando de mucho más de lo que define de dónde uno es, derecho de ser o no valenciano.
Cuando hablamos de comunidad estamos hablando de administración, hablamos de ciudadanía, hablamos de estructura política y, lo que es más importante, de los mecanismos de compromiso e intervención que harán posible que este proyecto que hoy tenemos en las manos funcione.

La enmienda 3, yo creo que es importante en cuanto a la definición de la constitución del propio consejo.
Para nosotros debe quedar perfectamente claro en el primer artículo de la ley, los fines y los objetivos que se persiguen con la misma.
El texto que plantea el Partido Socialista es: "Es crea el Consell de Persones Majors de la Comunitat Valenciana amb la finalitat d'instrumentar la participació i la col·laboració de les persones majors en la definició, aplicació, el seguiment de la planificació i l'ordenació dels serveis per a millor atenció a les seues necessitats i també per a la defensa dels seus drets i la promoció del seu benestar.
"

L'article de la llei ens plantejava, senzillament: "Es crea el Consell Valencià de Persones Majors com un òrgan consultiu de la Generalitat amb les competències, composició i règim de funcionament i organització que determina la present llei.
"

Per a mosatros, pense que ha de quedar claríssim des del principi el paper i els objectius del mateix Consell, perquè la mateixa llei ho determina.
Pense que està redactat aixina per la mateixa composició que es plantejava després que si.
.
.
, i és previsiblement.
.
.
serà modificat, la nostra proposta pense que tindria més lògica.

Quant a l'esmena 5 a l'article 2, una miqueta el que parlem nosaltres és que la naturalesa del Consell ha de remarcar la garantia d'objectivitat i independència, com ho plantegen vostés, llevat que siga fruit de la necessitat de demostrar que no és eixa la intenció.
I els diré per què.
¿Cómo nosotros podemos hablar de objetividad y independencia del consejo si el modelo que hasta ahora nos traían era un modelo donde no participaban ni los colectivos sociales ni los mayores en su desarrollo?
¡Claro que no!
Había que, de alguna forma, con las palabras, determinar algo que viene marcado por la propia legislación y es que tiene que ser un órgano autónomo, lógicamente democrático y participativo.
Y eso lo remarcará la composición del propio consejo y, por tanto, este artículo, desde el punto de vista de nuestro grupo quedaría mejor redactado como lo estamos planteando.

Garantizar una infraestructura.
.
.
No podemos hablar de que un consejo funcione si no tiene garantizada la infraestructura para funcionar.
Y para nosotros una infraestructura dice un espacio físico, que se tiene que poner a funcionar inmediatamente una vez sea publicado en el boletín.
Nosotros proponemos que la sede sea la propia conselleria.
No es óbice esto de que si se encuentra en un proceso inmediato o futuro un lugar en mejores condiciones que pueda tener su propia identidad como consejo valenciano, pues que se traslade, pero inmediatamente tenemos unas dependencias donde ellos van a poder realizar su trabajo, y esa es la cuestión que planteamos, que inmediatamente se ponga a trabajar y tenga espacio físico suficiente, y lógicamente apoyos técnicos para poder trabajar.

Planteamos la supresión de los artículos 4 y 5 porque ambos quedarían subsumidos en el artículo 1 y 2 que es donde hablamos de alguna forma de la composición, el porqué componemos el consejo y de los fines del mismo.

También planteamos al artículo 6.
.
.
Leeré el artículo y leeré lo que nosotros planteamos porque quedará perfectamente claro.
Hablan de funciones específicas y especifican las funciones a desarrollar por el consejo, puramente administrativas y técnicas y burocráticas, es decir, las funciones que se deben de realizar, por ejemplo, asesorar, informar sobre las consultas que les sean hechas a la presidencia o al consejo, conocer las convocatorias de subvenciones, proponer al presidente de la Generalitat.
.
.

Nosotros planteamos, lógicamente, una enmienda en la que en lo fundamental quede claro cuál es el papel social que tiene que jugar el consejo y de representación y, en este caso, actuar como un interlocutor válido y reconocido ante las administraciones públicas de la Comunidad Valen-ciana como representante del movimiento asociativo de las personas mayores, participando en los consejos y órganos consultivos de la administración de la comunidad que traten temas referentes a personas mayores; que se represente el movimiento asociativo de las personas mayores en la Comunidad Valenciana en los organismos nacionales; la potenciación y la coordinación entre las instituciones y organismos que actúan en este ámbito; informar sobre los proyectos de normas que afecten al ámbito de las personas mayores; informar de las líneas de actuación generales y prioritarias que afecten.
.
.

En definitiva, planteamos doce puntos de desarrollo de la política del consejo que para nosotros son vitales.
Y es su espacio en la comunidad, su espacio entre el movimiento asociativo, su espacio en España y su posibilidad de entre sus funciones de ir más allá de ser meramente un consejo de representación o de consulta de la propia conselleria.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Muchas gracias, señora Espí.

Para el turno en contra, tiene la palabra la diputada del Grupo Popular, doña María José García Herrero.

 

**La senyora García Herrero:**

 

Gracias, señor presidente.

Señora Espí, ya estuvimos comentando en la comisión esa enmienda número 1 y 2 que usted presenta, que nosotros entendemos precisamente lo contrario en lo que se refiere al título de este proyecto de ley, en cuanto decimos Consejo Valenciano de Personas Mayores.
Y cuando decimos Conse-jo Valenciano de Personas Mayores decía usted que es todo lo que.
.
.
*(inintel·ligible)*.
Y no entendemos por qué usted plantea que por ser Consejo de Personas Mayores de la Comunidad Valenciana se le da una mayor o menor importancia, un mayor o menor rango.

Yo le comentaba que tenemos la Academia Valenciana de la Lengua, el Consejo Valenciano de Cultura.
.
.
, y así tenemos diferentes consejos en nuestra comunidad que tienen un rango y una importancia total y, además, ya consolidada.
Y no entendemos tampoco esa enmienda que se presenta pensando que se puede dar una mayor importancia a la ley que sea, como decía, ese Consejo de Personas Mayores de la Comunidad Valenciana en vez de Consejo Valenciano.

Yo, señora Espí, le quisiera decir que todos nos sentimos miembros de esta comunidad, pero incluso cuando se dice ahora *valenciano* todos y todas nos encontramos como miembros de esta comunidad de pleno derecho, plenamente integrados, porque desde el año 1995, que llegó el gobierno del Partido Popular al gobierno de la Generalitat, lo que sí se ha conseguido es la vertebración de esta comunidad, y de esa vertebración, el sentirnos todos absolutamente valencianos, que cuando se dice *valencianos* nos encontramos perfectamente todos identificados y representados en esa palabra.

En cuanto a su enmienda número 3, señora Espí, yo le decía muy brevemente que se recogía ya en la exposición de motivos, del proyecto de ley, la participación de los mayores y que se recogía como un órgano consultivo, pero también se recogía la participación de los mayores a lo largo de todo el proyecto de ley.
Y aquí, señora Espí, le propondría una transaccional a esta enmienda número 3.

Y pasaríamos a la enmienda número 5, señora Espí, que también usted hacía mucho hincapié en lo que se refiere a la objetividad e independencia del consejo.
Nosotros insistíamos, efectivamente, que debía aparecer, entendiendo que es un órgano independiente de cualquier otro órgano de la administración, con todo el respaldo y con todo el compromiso de la administración.
Pero también aquí, en función de ese consenso que yo entiendo, ese diálogo que hemos mantenido a lo largo de estos días y ese consenso al que podíamos llegar, también yo aquí podría ofrecer a los grupos de la oposición una transaccional que podríamos pasar más tarde a ver.

En cuanto a la enmienda número 9, usted hacía referencia en su enmienda a la sede del consejo dentro de las dependencias de la Conselleria de Bienestar Social, usted hace hincapié en que fueran dentro de esa sede de la conselleria.
Entendíamos que hacía referencia a que fuera en la sede de la avenida de la Alameda.
Yo ya le decía a usted entonces que las dependencias de la conselleria son las que son y no se pueden ampliar en un momento determinado para dar acogida y para dar una dependencia digna y como se merece el Consejo Valenciano de Personas Mayores.
Pero también, con esa voluntad que tiene la conselleria y con esa disposición que hemos mantenido los tres grupos parlamentarios en estos días, también podríamos sentarnos y ofrecer a sus señorías, yo entiendo que podríamos llegar a un acuerdo en lo que se refiere a una de las dependencias de la conselleria, una sede que estableciera la conselleria, que, como también sabe usted, recoge el proyecto de ley que la conselleria pondría a disposición del consejo una dependencia digna.

En cuanto a la enmienda número 10 no hemos aceptado, lógicamente, la supresión de este artículo cuarto donde se recogían los fines del consejo.

Y la enmienda número 14, también en este artículo quinto entendemos que vienen recogidos los principios rectores y tampoco entendemos que debiera de suprimirse.

En cuanto a las enmiendas 20 y 21, señora Espí, en el artículo 6 vienen recogidas las funciones del consejo.
Efectivamente, hablábamos en comisión que entendíamos que gran parte de las funciones que vienen recogidas en el proyecto de ley venían ya plasmadas, también, en las enmiendas que presentaban los grupos de la oposición, pero que íbamos a hacer un esfuerzo, ya que eran enmiendas extensas y muy detalladas, haríamos un esfuerzo para estudiarlas, ver en qué puntos podíamos incluso ampliar o a lo mejor detallar más concretamente funciones que venían previstas en el proyecto de ley.
Y en ese sentido, señora Espí, también proponerles una transaccional, porque aquí entraría una del Grupo Parlamentario l'Entesa, proponerles a sus señorías, si así tiene a bien el presidente concedernos un tiempo, para que pudiéramos llegar a toda esta serie de acuerdos, si así pudiera ser.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora diputada.

Entiendo que existe una petición de una transaccional, lo que no sé es si quieren hacer uso ustedes antes o después de las réplicas, antes o después de las réplicas.

Muy bien, pues, concedemos cinco minutos.
Yo les ruego que procuren ajustarse al tiempo de descanso.

 

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 11 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 50 minuts)*

**El senyor president:**

Voy a proceder a la lectura de las transaccionales que afectan a este grupo de enmiendas que se han debatido.

La primera dice:

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3, del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente en-mienda transaccional a la enmienda número 3, del Grupo Socialista, y a la 4 y 11, del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores, artículo 1, de creación.
Sustitución del texto por el siguiente:

'Se crea el Consejo Valenciano de Personas Mayores con el fin de instrumentar la participación y colaboración de las personas mayores en la definición, aplicación, seguimiento de la planificación y ordenación de los servicios para mejor atención a sus necesidades, así como para la defensa de sus derechos y la promoción de su bienestar".

Están firmadas por los tres grupos parlamentarios.

La siguiente dice:

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3, del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 5, del Grupo Parlamentario Socialista, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores, artículo 2, naturaleza.
Sustituir el texto por el siguiente:

'El Consejo Valenciano de Personas Mayores es un órgano colegiado, consultivo y asesor, adscrito a la conselleria competente en materia de servicios sociales, y ejerce sus funciones con autonomía orgánica y funcional".

Cortes Valencianas, con fecha del día de hoy y firmado por los tres grupos parlamentarios de la cámara.

La tercera, con el mismo encabezamiento, y basada en el mismo artículo, presenta la siguiente enmienda transaccional a las enmiendas número 7 y 8, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, y a la 9, del Grupo Parlamentario Socialista, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.

"En el artículo 3, donde dice: 'El Consejo Valenciano de Personas Mayores tendrá su sede en la ciudad de Valencia, sin perjuicio de que pueda tener otras sedes territoriales o celebrar sesiones en cualquier municipio de la Comunidad Valenciana', debe decir: 'El Consejo Valenciano de Perso-nas Mayores tendrá su sede en una dependencia de la Conselleria de Bienestar Social en la ciudad de Valencia, sin perjuicio de que pueda celebrar sesiones en cualquier municipio de la Comunidad Valenciana".

Fecha de hoy, Cortes Valencianas y firmada por los tres grupos parlamentarios.

Y la cuarta, basada, lógicamente también, en el artículo 116.
3, del Reglamento de las Cortes Valencianas, presenta la enmienda transaccional a las enmiendas número 20 y 21, del Grupo Parlamentario Socialista, y a la que se debatirá a posteriori en el bloque que afecte a Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, número 19, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores, que dice: 

"Artículo 6, funciones específicas.
Añadir al punto g) y al punto h) los siguientes puntos: 'Mantener contactos y colaborar con otros órganos análogos de ámbito comarcal o regional, estatal o internacional.
Recoger y canalizar las iniciativas y las sugerencias de las personas y del colectivo de personas mayores no representados en el consejo.
Contribuir a la sensibilización de la sociedad en materias de interés para el colectivo de personas mayores e impulsar la realización de estudios e investigaciones en temas relacionados con el envejecimiento, el bienestar social y la mejora de servicios sociales".

Cortes Valencianas, día de hoy y firmada por los tres grupos parlamentarios de la cámara.

Conocido lo dicho, pasamos.
.
.
Hay una posibilidad de turnos, pero yo pregunto a los grupos si lo dejamos luego para la explicación de voto y pasamos a la votación.
¿Me pueden ustedes ­y me refiero, lógicamente, a los síndicos­ asesorar si cabe la votación global de todas o hay que separar los grupos de alguna manera?
*(Alguns diputats diuen sense micròfon "global")* Muchas gracias.

Pues pasamos a votar las enmiendas número 1, 2, 3, 5, 9, 10.
.
.
*(Remors)*

Señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

*(El senyor diputat parla sense micròfon)* .
.
.
no vamos a aceptar ninguna, el resto de enmiendas.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Entiendo que, entonces, caben dos agrupaciones: una, las enmiendas no transaccionadas, y otra, las enmiendas transaccionadas.

Muchas gracias.
*(Remors)*

Señor Cardona, asesore a este presidente, por favor.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Nosaltres també estàvem d'acord en ajuntar totes les transaccionades, però les altres, la 1 i la 2, les vorem per separat.
L'esmena 1 i número 2 per separat.

 

**El senyor president:**

 

Bien, para no cometer ninguna equivocación entiendo que la 1 y la 2 las votamos por separado; la 3, la 5, la 9, la 20 y la 21, juntas; y la 10 y la 14 en otro bloque de votaciones.
Muchas gracias.

Pues pasamos a votar las enmiendas 1 y 2.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Ruego se voten primero las transaccionales agrupadas y, después, distribuya usted la votación del resto en enmiendas como el Grupo Socialista y el Grupo de Esquerra Unida crean conveniente.

 

**El senyor president:**

 

Bien, pues vamos a votar la 3, la 5, la 9, la 20 y la 21.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president, pregue que se voten, i estem d'acord els tres grups, que se voten les quatre transaccionals conjuntament.
I després, procedixca vosté a votar les esmenes parcials en la forma que els grups li hagen dit.
*(S'interromp la gravació)*

 

**El senyor president:**

 

Perdón.
Votamos las transaccionales, las cuatro transaccionales, perdón, que corresponden a las transaccionales que se han hecho a las enmiendas 3, 5, 9, 20 y 21, pero lo que se votan son las cuatro transaccionales.

Comienza la votación.
Resultado de la votación: 77 votos a favor, ningún voto en contra.

De la manifestación del señor Cardona y de lo posteriormente comentado deduzco que me piden que se voten por separado la 1 y la 2 del resto y de sí mismas.

Votamos, primero, la enmienda número 1.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 29 votos a favor, 48 votos en contra.

Pasamos a votar, ahora, la enmienda número 2.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 30 votos a favor, 48 en contra.

Pasamos ahora a votar, si no he entendido mal, las enmiendas 10 y 14 juntas.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 35 votos a favor y 43 votos en contra.
*(Pausa)*

Explicación de voto no desean ustedes.
Entonces pasamos al bloque segundo de enmiendas que corresponden al Grupo Parlamentario Entesa y que afecta a las enmiendas 4, 6, 7, 8, 11, 12, 15, 16, 17, 18 y 19.

Tiene la palabra el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

Com s'ha pogut comprovar en la transaccional, en les esmenes que s'han transaccionat del Grup Socialista, també s'han inclós transaccions a cinc esmenes del Grup de l'Ente-sa, que nosaltres considerem rellevants i importants.
S'han afegit funcions al Consell Valencià de Persones Majors, s'ha institucionalitzat este consell com a el que instrumenta la participació d'este sector de població en les polítiques de la Generalitat i també considere rellevant que s'haja suprimit la possibilitat que aquest consell tinguera unes altres seus territorials.
Pensem que en una seu territorial és suficient.
I per això també acceptem que la seu siga a València.

Però encara queden, em sembla, esmenes realment importants en aquest bloc que ens agradaria que ens prestaren l'atenció que pensem que mereixen.
En principi, que aquest consell, que les seues funcions no poden considerar-se, no afecten en res a les funcions que l'ordenament jurídic vigent ja diu que tenen els sindicats o que tenen les associacions de majors.
Nosaltres considerem que esta clàusula de salvaguarda, qualsevol actuació del Consell Valencià de Persones Majors no pot suposar que els sindicats o les associacions individuals perguen la seua possibilitat d'actuar.

Però, fonamentalment, les que trobem bàsicament importants són aquelles que fan referència que el Consell Valencià de Persones Majors fomentarà el respecte i la protecció del dret de les persones grans del País Valencià.
En cap lloc de tota la Llei del Consell Valencià de Persones Majors figura que este consell defensarà els drets i procurarà la seua protecció.
I nosaltres considerem que és fonamental que aparega precisament este apartat, esta qüestió que la defensa dels drets és una funció important, una finalitat important d'aquest consell de persones majors.

Quan entrem en l'article cinc, que parlava dels principis rectors, nosaltres considerem que a més de dir genèricament que s'atendrà els principis de l'Estatut i de la Constitució, caldria afegir: la llibertat, la justícia, la igualtat i el pluralisme.
Sabem que estes mateixes paraules figuren a l'hora de delimitar els principis de la Constitució, però considerem que no està demés que figuren a l'hora d'aprovar aquesta llei, a l'hora que esta llei regule este consell de participació.

Per una altra banda, nosaltres considerem bàsic, entre les característiques, entre els principis rectors d'aquest consell, que l'elecció es faça d'una manera democràtica.
El consell que es planteja en aquesta llei, el consell que es planteja per ara, diu que van a ser 15 persones designades sense saber de quina manera per part del conseller corresponent a Benestar Social.
Nosaltres considerem que este consell ha de ser elegit.
I a l'hora de ser elegit ha de ser elegit per les associacions de persones majors.
I, per tant, considerem que un principi rector important ha de ser l'elecció democràtica.
Com considerem també que, ja que defensem la paritat de gènere, en aquest consell es deuria donar també aquesta paritat, un principi rector d'este consell deuria ser la paritat de gènere en la seua composició.

Finalment, de les esmenes que queden vives, que no s'han transaccionat, nosaltres volem fer especial èmfasi en la que este consell tindria un principi rector, que és el de respectar i fomentar les peculiaritats del poble valencià i en especial l'ús preferent del valencià en les seues documentacions, reunions, informes i escrits.

Quan nosaltres acudim a l'Estatut d'Autonomia veiem que l'administració té l'obligació de fomentar les peculiaritats del poble valencià.
Però és que a més, aquí, en esta pròpia llei, en l'exposició de motius, en el seu apartat dos, diu que un dels motius de fer aquesta llei és la necessitat de foment, per part del Consell de la Generalitat, de les peculiaritats del poble valencià.
Si en la resta de la llei no apareix en cap lloc esta defensa, este foment de les peculiaritats on, de quina manera este consell va a defensar eixes peculiaritats.
Per això, nosaltres considerem que és rellevant i important el que es defensara, el que es donara suport a esta idea, a que el consell valencià, ja en la pròpia llei, figure com a impulsor sobre tot del valencià.

En estos darrers temps estem patint una ofensiva del Partit Popular que es basa moltes vegades en paraules i no en fets.
A nosaltres ens sembla que aprovar coses d'eixes són les que demostrarien que el Partit Popular sí que està per una defensa del valencià molt més clara que el que està fent ara, que simplement es basa en paraules.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra para turno en contra el diputado del Grupo Parlamentario Popular, don Pedro Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, la enmienda número 6, que pertenece al artículo dos, naturaleza, decirle que resulta una obviedad el pensar que la ley no pueda limitar la plena capacidad de acción y las funciones de cualquier asociación, sindicato o entidad pública de mayores.

A la enmienda número 12 si le parece le podemos ofrecer una transaccional en la que se proponga añadir un último párrafo que dijera: asimismo fomentará el respeto y la protección de los derechos de las personas en la Comunidad Valenciana.

Después se ha referido a la enmienda número 15, que pertenece al artículo cinco, principios rectores.
Y decirle que el primer principio y criterio inspirador es el respeto a los principios que informan la Constitución y el Estatuto de Autonomía.
Igual que sería reiterativo insistir en la libertad, en la justicia, en la igual o el pluralismo.
Entonces, esa no se la vamos a aceptar.

La número 16, también de este artículo número cinco, se le propone una transaccional también en la que se añadiría un nuevo punto que dijese que en caso de miembros, que lo sean en calidad de representantes de organizaciones, hubiese elección democrática de los representantes.

La número 17, decirle que no nos parece adecuado para el desarrollo de la igualdad establecer por la ley la paridad de género.

En la 18 consideramos que esta enmienda es reiterativa con el Estatuto de Autonomía y la Llei d'ús i ensenyament del valencià.
Y el artículo seis, en las funciones específicas, la número 19 ya está transaccionada.

Con esto doy respuesta a todas las enmiendas que su señoría ha presentado y no tengo más que decir en un principio.
Entonces, si le parece bien, podemos transaccionar las enmiendas 12 y 16.
*(Pausa)*

 

**El senyor president:**

Señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

En primer lloc, senyor Ortega, evidentment acceptem la transacció de l'esmena 12 i de l'esmena 16.
Considerem ben important que aparega que el Consell Valencià de Persones Majors fomentarà el respecte i protecció dels drets de les persones majors a la Comunitat Valenciana.
Considerem important que aparega eixa frase.
I també ens pareix important que aparega el tema de l'elecció democràtica en aquells membres del consell que puguen ser triats per les diverses associacions.

Tanmateix, a mi m'agradaria insistir en les que vosté no m'ha ofert cap transacció, perquè jo considere que són ben importants.
En principi, obvietats en lleis jo crec que hi ha poques i redundàncies també poques.
En este cas concret, jo considere que el Partit Popular pot vore una obvietat que s'intente salvaguardar la funció dels sindicats i de les associacions individuals de majors.
Però en cap lloc apareix que el consell no puga, diguérem, no usurpar, no seria el cas, però sí que seria ocupar part d'eixes funcions que tingueren els sindicats i les associacions.
No considere que siga un excés que figure eixe apartat, com tampoc considere un excés que figure com a principi rector d'este consell la llibertat, la justícia, la igualtat i el pluralisme.
Són principis molt importants, que és veritat que haurien d'il·luminar tota la nostra legislació, però no sempre ho fan.
En este cas concret, jo li comente que un consell designat íntegrament pel conseller de torn, per la consellera de torn, no garanteix en absolut ni la llibertat, ni la igualtat, ni el pluralisme, pot ser perfectament monolític sense cap tipus de problema.
Per tant, esta qüestió de les obvietats, jo considere que és una qüestió a defensar.

Però, per una altra part, està l'esmena que fa referència a la paritat de gènere i el respecte al foment de les peculiaritats del poble valencià i fonamentalment el valencià.
Mire, moltes voltes en esta cambra hem sentit, se'ns ha omplit la boca fent referències entre la igualtat entre l'home i la dona.
Però la veritat és que en moltes qüestions moltes vegades no és dóna.

A l'hora de fer una nova legislació, sense que siga una obligació, però sí un principi rector del funcionament d'este òrgan, nosaltres considerem que la paritat és un bon principi rector.
Si vol que li ho explique d'una altra manera, no es tracta que la paritat estiga ja aconseguida, però sí que siga una meta, una finalitat, una intenció d'anar aconseguint-la a poc a poc.

Per tant, un principi rector considerat com a intenció d'anar aconseguint a poc a poc la paritat de sexes en el consell rector ens pareix important i fonamental.

I, per una altra part, està el tema del valencià.
Senyor diputat, nosaltres estem escoltant moltes vegades que vostés defensen el valencià, però jo abans que vosté isquera aquí ja suposava que m'anava a dir que no a esta esmena, perquè apareix la prova en valencià.
Nosaltres considerem important que de les paraules es passe als fets, i aprovar esta esme-na suposaria passar als fets, passar realment a posar en una normativa que anem a defensar realment el valencià i anem a ficar la prioritat d'utilització de la nostra llengua com la principal d'este consell rector.

Per tant, de cap manera considerem que siga una qüestió ja vista, sinó que considerem que seria molt important i rellevant que aparegueren aquests apartats.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene el uso de la palabra el señor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señor presidente.

Bien.
De acuerdo, señor Cardona.

En primer lugar, decirle que la representación de las federaciones, asociaciones, organizaciones sindicales, está asegurada en distintos artículos de este proyecto de ley y forman parte del pleno y de la comisión permanente.

Insiste en la paridad.
Bueno, yo, señor Cardona, no quisiera reiterar también lo dicho en otras intervenciones mías.

En cuanto a la enmienda número 18, no hay inconveniente tampoco en hacer una transaccional, no hay inconveniente.
De tal manera que si le parece bien, señor presidente, podemos hacer un descanso para hacerla.
*(Pausa i remors)*

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, es otra transaccional más a la 18, que no estaba prevista.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Está mal que un diputado pida la palabra cuando está interviniendo otro, pero solamente es por hacer una aclaración.
La enmienda número 18, el señor Ortega ha querido decir que vamos a votarla a favor.
*(Remors)*

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

No lo he dicho, es cierto.
Ahora lo digo.
Gracias, señor Maluenda.
Ha sido una confusión mía.
No es ofrecer una transaccional sino aceptarla.
Pido disculpas.

Bueno.
De todas maneras, esto no empañará la buena disposición que ha habido entre los tres grupos de la cámara para llegar a acuerdos, para consensuar, para trabajar, para enriquecer la ley.
Así es que ya más motivos tiene para estar contento su señoría y su grupo.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ortega.

Vamos a ver si este presidente, lógicamente, centra un poco el tema para no cometer ningún error.
Entiendo que dentro de este bloque, las enmiendas 7, 8, 11 y 19 quedan retiradas porque estaban englobadas dentro de las transaccionales que hemos aprobado con anterioridad.
*(Remors)* ¿La 4 también?
*(Remors)*

Señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Les retirades són: la 4, 7, 8, 11 i 19.

**El senyor president:**

 

11 i.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

19.

 

**El senyor president:**

 

19.
Està bé.
4, 7, 8, 11 i 19.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Estan retirades.

 

**El senyor president:**

 

Entonces, vamos a votar primero las dos transaccionales que se han hecho, que son la 12 y la 16.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor, ninguno en contra.

Bien.
Entiendo que de las cuatro que quedan, 6, 15, 17 i 18, las votamos en dos bloques: 4, 17 y 15, por un lado, y la 18 por otro.
¿Votamos la 18 primero?
*(Remors)*

Señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Queden la 6, 15, 17 i 18.
6, 15, 17 i 18.

 

**El senyor president:**

 

Votamos la 18 primero.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor, ninguno en contra.

Y ahora entiendo que debemos votar la 6, la 15 y la 17.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 42 en contra.
*(Pausa)*

Vamos a votar primero el título.
Comienza la votación.
*(Remors*) El título.
*(Remors.
Pausa)* Se repite la votación.
Votamos el título.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 47 votos a favor, 29 en contra.

Ahora vamos a votar el artículo primero.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor.

Votamos el artículo segundo.
Comienza la votación.
Re-sultado de la votación: 71 votos a favor y 5 votos en contra.

Votamos el artículo 3.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 75 votos a favor.

Votamos el artículo número 4.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor, ninguno en contra.

Votamos el artículo quinto.
Comienza la votación.
Re-sultado de la votación: 75 votos a favor, ninguno en contra.

Votamos ahora el artículo 6.
Comienza la votación.
Re-sultado de la votación: 75 votos a favor, ninguno en contra.

Pasamos a votar el artículo 7.
Comienza la votación.
Re-sultado de la votación: 76 votos a favor, ninguno en contra.

Pasamos, a continuación, a debatir las enmiendas presentadas por el Grupo Parlamentario Entesa, que són las número 24, 28, 31, 32, 37, 39, 41, 43, 47, 54, 70 y 71.

Tiene la palabra para defenderlas, el señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Senyors diputats, senyores diputades.

Vull comentar que em sembla que esta llei està anant per bon camí.
Crec que s'estan aprovant esmenes i crec que la llei està millorant de manera notable respecte al text que es va presentar en aquesta cambra.

Però aquí entrem en algunes esmenes, en alguns apartats bastant crítics, molt crítics, d'aquesta llei.
El primer de tots és la composició, el nomenament, la duració del mandat.

Nosaltres hem mostrat ja, en totes les intervencions, quan vam presentar el text alternatiu i en el debat en co-missió, la nostra oposició frontal que este consell valencià estiga compost per quinze persones triades simplement pel conseller o la consellera de Benestar Social.
Per a nosaltres, eixa manera de compondre este òrgan li lleva qualsevol caràcter d'independència, qualsevol caràcter de consultivitat i en l'única cosa que el transforma és en un lloc a on poder col·locar quinze persones que pareixen ja predesignades.

Evidentment, nosaltres no podem estar d'acord amb eixa opció, amb el que proposa el projecte de llei i nosaltres el que proposem és que estiga compost per un representant per cada una de les quinze majors associacions, federacions o confederacions d'associacions de persones majors.
És a dir, que la composició íntegra del consell seria formada per estes persones triades per associacions de majors i, també, per un representant per cada estructura específica per a persones majors de les organitzacions sindicals.
És a dir, seria un consell purament representatiu del que són les associacions de majors i del que són els sindicats, que tenen també una estructura específica de majors o de jubilats.

Evidentment, ens sembla l'única manera de garantir la democràcia i la participació, la pluralitat, a l'hora de compondre este consell de persones majors.

Però és que, a més de la composició, nosaltres també trobem incorrecta la duració del mandat.
Segons el projecte de llei, sis anys; nosaltres en proposem tres.
Han de saber que esta llei de consell de persones majors no és la primera que se fa en les comunitats autònomes, és la número tretze: ni una sola de les lleis que s'han fet en les altres comunitats autònomes, ni una sola, aprècia una duració del mandat més enllà de quatre anys.
Esta seria l'única que disposaria eixa duració.
A nosaltres ens sembla excessiva, considerem que tres anys, que tampoc coincidix aixina amb la duració d'una legislatura, seria el període adequat.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que si les persones són triades per les associacions, les mateixes associacions poden revocar-les, perquè eixe és el seu dret, les persones no estan ahí a títol individual, estan com a representants de qui les ha triat, i com, evidentment, el nostre consell, el que proposem, no està compost per 15 membres, hem de corregir els diversos llocs a on apareixen 15 membres per indicar que el ple del consell estarà format per tots els membres que el componen.

Bé, eixos són els aspectes que tenen a vore amb la composició del consell i amb la duració del mandat.
Però, per una altra banda, també estan algunes funcions del ple del consell.
Nosaltres considerem que una funció fonamental del Ple ha de ser planificar les actuacions del consell per tal de complir les seues finalitats.

Nosaltres entenem que el pla de treball l'ha de realitzar la permanent d'este consell, però considerem que les línies principals d'actuació, la planificació inicial, ha de correspondre al Ple del consell, és la seua atribució i s'ha de fer entre totes les persones que componen eixe consell.

Per una altra banda, la permanent que se proposa en el projecte de llei està composta per molt pocs membres, exactament per cinc i, a més, un és el president, un altre és el vicepresident i l'altre és el secretari.
Nosaltres considerem que no han de ser a soles dos vocals, sinó que han de ser, almenys, sis vocals els que han de compondre eixa permanent.
Una permanent ha de ser també representativa en part de les persones que puguen formar el consell.

De la mateixa manera, nosaltres, en la comissió permanent hem afegit diverses funcions a les que ja proposa el projecte de llei, que també en la nostra esmena estan incloses, nosaltres considerem important que la permanent ha de tindre com a funció, com una atribució, executar els acords del ple.
En cap lloc apareix l'òrgan executiu d'este ple com que ha de tindre eixa funció.

Per una altra part, nosaltres pensem que ha de redactar el reglament, que ha d'elaborar els pressupostos i que ha de coordinar les comissions d'estudi que se puguen fer dins d'este consell.
Són funcions que no apareixen en cap altre lloc i, per tant, si no s'atribuïxen a la permanent no seran funcions tampoc del ple del consell de persones majors.

Finalment.
.
.
Bé, me'n queda encara alguna, però nosaltres considerem que és molt important que el president d'este consell siga triat pels mateixos components d'este consell.
Per tant, el president o la presidenta han de ser triats, no designats, no anomenats pel president del Consell de la Generalitat, sinó que hi ha d'haver una elecció, i això nosaltres ho considerem important i també, d'alguna manera, irrenunciable.

Finalment, nosaltres considerem que les persones que ocupen la presidència i la vicepresidència també han de ser triades pel Consell.
A l'hora de la comissió es van aprovar moltes esmenes referents al llenguatge de gènere.
Tot el projecte de llei estava marcat en masculí i se van aprovar moltes esmenes que van permetre corregir i van permetre posar "presidència", "vicepresidència", "secretaria" en els llocs a on constava "president", vicepresident", "secretari".
.
.
Considerem molt positiu això.
Queda encara un apartat concret en eixe article 17, que pensem que se pot corregir amb la nostra esmena 54.

I, finalment, està clar que este consell ha de tindre algun tipus de personal per al seu funcionament.
S'establix en la llei que serà personal de la Conselleria de Benestar Social, però fica un apartat que diu, "sense que això supose ampliació de plantilla".
Nosaltres considerem que si fa falta tres persones per a treballar en este consell, estes tres persones s'hauran de buscar algun lloc, i si això suposa ampliació de plantilla, s'ha d'ampliar la plantilla.
Nosaltres pensem que de cap manera pot figurar en una llei eixe "sense ampliació de plantilla", perquè, d'alguna manera, es posa a fomentar l'ocupació precària, l'ocupació eventual, i nosaltres considerem que l'administració el que ha de fer és fomentar l'ocupació amb totes les normes i amb tota la reglamentació.
Per tant, considerem que la plantilla que es necessita augmentar per a atendre les necessitats del consell s'ha d'augmentar, siga una persona, en siguen dos o en siguen tres, no considerem que les persones que vagen a ocupar este lloc hagen de ser extraplantilla, buscades en contractació laboral, etcètera, etcètera.

Finalment, nosaltres considerem que el ple del consell ha d'estar informat de l'execució del pressupost i aprovar cadascuna de les seues modificacions.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Finalitze, per favor, senyor diputat.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

En el cas que s'accepten les nostres esmenes o alguna transacció, nosaltres considerem que esta llei millora extraordinàriament també en estos aspectes que considerem profundament rellevants perquè la llei tinga un efecte realment eficaç perquè les persones majors participen en la política de la Generalitat.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Per al torn en contra, en representació del Grup Par-lamentari Popular té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ortega.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor Cardona.

El artículo 8, en este segundo bloque, que habla de la composición, nombramiento y duración del mandato, sabe que en distintas ocasiones hemos entrado en contacto, tanto con su grupo como con el Grupo Socialista, para tratar de llegar a algunos acuerdos y en distintas ocasiones también, en reuniones, ya hemos acercado posturas, y ahora, a continuación, si les parece bien, podemos hacer un receso, y le vamos a presentar una transaccional, para que nos den su opinión.

Me alegra que piense que el debate va por buen camino, no me cabe la menor duda de que al finalizar tanto un grupo como el otro de la oposición y el Grupo Parlamentario Popular van a estar completamente satisfechos.

Entonces, le vamos a proponer una enmienda a la número 24 de Izquierda Unida y a la 26 y la 36 del Grupo Socialista, una enmienda al artículo 8.
Lo que no vamos a aceptar es la enmienda número 28 y la número 31, en las que piden que en vez de ser el periodo de duración de seis años sea de tres años.

Luego, al artículo 10, "Pérdida de condición de miembro del Consejo Valenciano de Personas Mayores", han presentado la enmienda 32 a este artículo, y el Grupo Socialista ha presentado otra enmienda, la número 34, y también le vamos a ofrecer una transaccional, como ya en determinados momentos habíamos quedado de acuerdo, en la que añadamos un nuevo apartado, en este caso el punto *g*, que dice que en el caso de los representantes de organizaciones o asociaciones, causaran baja también por pérdida de la representación que ostenten.

El artículo 13, en la composición del pleno, han presentado dos enmiendas, la 37 y la 39, y el Grupo Socialista ha presentado la enmienda número 38.
También de acuerdo con las conversaciones que hemos tenido, hemos preparado una enmienda que, si les viene bien, pues, la podemos firmar y aceptar.

Así es que yo, después de exponerle cuál es la voluntad del Grupo Popular, le pido a la señora presidenta un receso para firmar, si están de acuerdo, firmar estas transaccionales.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Bé, veig que es demana per part del representant d'Es-querra Unida: Entesa la paraula per a replicar i per a dir si s'accepta o no la possibilitat de transaccionar.

Per tant, senyor Cardona, té vosté la paraula.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Senyor diputat, en principi a nosaltres ens pareixen molt positives les transaccions que ens estan oferint, ara les comentarem i les parlarem.

No ens sembla positiu que este consell vaja a tindre.
.
.
, el consell triat en un moment determinat tinga una duració de sis anys, un mandat de sis anys, en sembla excessiu, ja li he dit que ninguna comunitat autònoma té eixa duració, però, bé, és a dir, nosaltres també veem que el Partit Popular està fent un esforç en uns altres aspectes, que també considerem fonamentals i ens pareix bàsic prendreu en consideració.

De totes formes, senyor diputat, jo he defensat tota la resta d'esmenes, vosté no m'ha dit res de la 41, 43, 47, 54, 70 i 71, i no sé si això es referix que considera que totes elles són inacceptables, jo espere que no, perquè algunes d'elles si no cànvien, si no hi ha una millora tècnica, la mateixa llei entraria en una contradicció.

Per tant, jo he de suposar que alguna de les esmenes que li he comentat sí que serà valorada per a ser transaccionada.

Jo insistiria fonamentalment, de les que li he comentat ara finalment, jo insistiria fonamental en la que parla de les atribucions de la comissió permanent.
Pense que algunes de les atribucions que nosaltres indiquem ­executar els acords del ple, elaborar l'informe de memòria anual, redactar el reglament, elaborar els pressupostos­ són funcions que deurien ser de la permanent.
Per tant, considerem important i rellevant que això aparega.

I, com li he dit abans, nosaltres considerem bàsic i fonamental l'elecció del president per part del mateix consell.
No pot ser una persona triada per part del president de la Generalitat, sinó que ha de ser l'elecció per part dels mateixos membres, per part dels mateixos components del consell de persones majors.

Per això li insistic, senyor diputat, que no només les que vosté ha comentat, sinó probablement algunes altres també deurien ser objecte de transacció per a millorar este projecte de llei.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Demana la paraula el senyor Ortega, en representació del Grup Parlamentari Popular.
Quan vullga.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Vamos a concretar alguna otra cosa, en vez de presentar.
.
.
Le voy a decir también alguna otra transaccional que le vamos a presentar ahora en el receso.
Al artículo 15, a la presidencia, la enmienda 47, que corresponde con la 45 del grupo Socialista, le presentamos una transaccional, y otra al artículo 17, vicepresidencia y secretaría, que corresponde a la 54 de Izquierda Unida y a la 52 del Grupo Socialista.
Y también hemos tenido en cuenta en la redacción de esa enmienda su preocupación por el lenguaje sexista, tanto la preocupación de su grupo como la del nuestro, como la de los tres grupos, en la que está suprimido el lenguaje sexista en la redacción de esa transaccional para esos artículos.

Luego, a la disposición adicional segunda, hay dos enmiendas, la 70 y la 71, que no le vamos a aceptar.
En la enmienda 70, las dotaciones de personal de la dirección general de servicios sociales son suficientes para cubrir las necesidades del consejo, y en distintas ocasiones, en conversaciones mantenidas con los dos grupos de la oposición, les hemos explicado los motivos.
Y también a la 71, que no se considera necesario porque la conselleria no tiene ni presupuesto ni personal propio para cubrir lo que en esta enmienda se solicita.

Y ahora sí, puesto que ya hemos hecho la réplica y la contrarréplica, agradecer la actitud, tanto de los grupos de la oposición como del Grupo Popular, por llegar a un entendimiento.
Y supongo que no tendrán nada en contra para aprobar la ley.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Donada la petició d'un descans.
.
.
L'únic que els vull dir a les seues senyories és que no tenim idea del temps que pot durar este descans, donat que crec que hi ha moltíssimes transaccionals per a poder signar, i els avisarem amb el timbre, posarem en funcionament el timbre en el moment en què es torne a reprendre el Ple.
Per tant, un descans, no sabem de quant.

Moltes gràcies.

 

*(Se suspén la sessió a les 12 hores i 50 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 13 hores i 20 minuts)*

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Vayan ocupando sus escaños, por favor.

Bien.
Se han presentado una serie de enmiendas transaccionales, que voy a proceder a su lectura.

Primera.
"Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 24 del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valen-ciana: Entesa, a la 26 y a la 36 del Grupo Parlamentario Socialista, al proyecto de ley del consejo valenciano de personas mayores.

Artículo 8: composición, nombramientos y duración del mandato.

1.
El Consejo Valenciano de Personas Mayores estará compuesto por 22 miembros, que deberán reunir los siguientes requisitos: a) tener la condición política de valenciano; b) ser mayor de 65 años, o mayor de 60 si ha cesado en su actividad laboral o profesional; c) no estar inmerso en causa alguna de incompatibilidad.

2.
Los miembros del consejo que no ostenten la representación de la administración de la Generalitat serán nombrados por resolución del conseller o consellera de Bienestar Social, a propuesta de las entidades u organizaciones a quienes vayan a representar.
Igualmente, estas podrán proponer la sustitución de quienes por una u otra causa hayan cesado, cuyos nombramientos se realizarán por el período de tiempo que reste a los cesantes.

3.
La composición del Consejo Valenciano de Personas Mayores será como sigue: a) seis vocales en representación de las mayores asociaciones o federaciones de personas mayores constituidas y reconocidas legalmente, subscritas en el registro de entidades y centros de servicios sociales de la Comunidad Valenciana; b) tres vocales en representación de los municipios de la Comunidad Valenciana, elegidos por la Federación Valenciana de Municipios y Provincias; c) dos vocales en representación de las organizaciones sindicales más representativas de la Comunidad Valenciana que cuenten con secciones de mayores; d) dos vocales en representación de las organizaciones empresariales más representativas del sector de centros de mayores, residencias de tercera edad, en el ámbito de la Comunidad Valenciana; e) dos vocales en representación de los usuarios de residencias de tercera edad y centros especiales de atención a mayores; f) tres vocales representando a las consellerias competentes en materia de servicios sociales, sanidad y transporte, con rango al menos de director general; g) cuatro vocales nombrados directamente por la persona titular de la Conselleria de Bienestar Social, elegidos entre personas mayores que hayan destacado por su trayectoria personal o profesional.

4.
El nombramiento será por un período de seis años.

5.
Finalizado dicho período, la renovación del Consejo Valenciano de Personas Mayores se hará en los términos establecidos en este mismo artículo.

Cortes Valencianas, 24 de noviembre de 2004.
Y firmado por los diputados representativos de los tres grupos parlamentarios".

Siguiente transaccional.

" Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 32 del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, y a la 34 del Grupo Parlamentario Socialista, al proyecto de ley del consejo valenciano de personas mayores.

Artículo 10.
Añadir un nuevo apartado: g) En el caso de los representantes de organizaciones, federaciones o asociaciones, causarán baja también por pérdida de la representación que ostenten.

Cortes Valencianas, 24 de noviembre de 2004.
Firmado por los tres diputados representantes de los diferentes grupos políticos de esta cámara".

Siguiente enmienda transaccional.

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a las enmiendas número 37 y 39 del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, y a la 38 del Grupo Parlamentario Socialista, al proyecto de ley del consejo valenciano de personas mayores.

Artículo 13: el pleno.
Substituir el texto por el siguiente: 1.
El pleno es el máximo órgano de decisión del consejo y estará integrado por todos sus miembros.
2.
Corresponde al pleno las siguientes atribuciones: a) elaborar y aprobar el proyecto de reglamento de organización y funcionamiento y sus posibles modificaciones y elevarlo al Consell de la Generalitat para su aprobación; b) aprobar las propuestas e informes que emita el consejo a los efectos de lo dispuesto en el artículo 6 de la presente ley; c) designar a los vocales de la comisión permanente que establece la ley; d) aprobar el régimen ordinario de sesiones y, en su caso, de las reuniones de las comisiones o ponencias; e) elegir los cargos previstos en la presente ley y los que reglamentariamente se determinen; f) designar y separar a los representantes del Consejo Valenciano de Personas Mayores en los organismos o entidades que reglamentariamente corresponda; g) cualquier otra que le atribuyan la presente ley o el reglamento de organización y funcionamiento; h) aprobar el informe de memoria anual de las actividades realizadas i) planificar las actuaciones del consejo para cumplir sus finalidades y funcionar y aprobar su programa anual de actuación.

Cortes Valencianas, 24 de noviembre de 2004.
Y firmado por los parlamentarios representantes de los tres grupos de la cámara".

Siguiente transaccional.

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a las enmiendas número 41 y 43 del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valen-ciana: Entesa, a la 44, 63 y 64 del Grupo Parlamentario Socialista, al proyecto de ley del consejo valenciano de personas mayores.

Artículo 14: la comisión permanente.
Substituir el texto por el siguiente:

1.
La comisión permanente es el órgano encargado de ejecutar los acuerdos del pleno y coordinar todas las actividades del consejo.

2.
La comisión permanente estará integrada por la presidencia, la vicepresidencia, el secretario o secretaria, un vocal de los representantes de ancianos o federaciones de personas mayores, un vocal de los representantes de la Federación Valenciana de Municipios y provincias, un vocal de los representantes de las organizaciones sindicales, un vocal de los representantes de las organizaciones empresariales, un vocal de los representantes de los usuarios de residencia, un vocal de los representantes de la tercera edad Icea, un vocal de los representantes de los expertos y un vocal de los tres directores generales.

3.
Son competencias de la comisión permanente: a) determinar la tramitación de los escritos y peticiones dirigidos al consejo; b) elaborar las propuestas e informes a que se refiere el artículo 6; c) ejercer las funciones que el pleno delegue expresamente; d) resolver las cuestiones que sean sometidas a su consideración por el presidente y no estén atribuidas al pleno; e) elevar al pleno para su aprobación el programa anual de actuaciones del consejo, así como la memoria de la actividad desarrollada en el correspondiente ejercicio; f) coordinar las comisiones de estudios y ponencias de trabajo que pudieran constituirse en el seno del consejo; g) cualquier otra que le atribuya la presente ley o el reglamento de organización y funcionamiento y aquellas otras que no estén atribuidas al presidente o al consejo en el pleno.

Cortes Valencianas, 24 de noviembre de 2004.
Y firmada por los tres parlamentarios representantes de los tres grupos que componemos esta cámara".

Siguiente transaccional.

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo de lo que establece el artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 45 del Grupo Socialista, y a la 47 del Grupo Entesa, al proyecto de ley del consejo valenciano de personas mayores.

Artículo 15: la presidencia.
Substituir el texto por el siguiente: "la presidencia del Consejo Valenciano de Personas Mayores será nombrada por el presidente de la Generalitat de entre sus miembros o a propuesta del Consejo.
.
.
", perdón, o no, ".
.
.
a propuesta del consejo por un período de seis años, pudiendo ser nombrado por otros seis más.
La presidencia será nombrada por decreto del president de la Generalitat y tomará posesión en acto público y solemne".
Cortes Valencianas, 24 de noviembre de 2004.
Firmado por los tres diputados representantes de los grupos que componen esta cámara.

Siguiente transaccional:

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo del artículo 116.
3, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 52, del Grupo Socialista, y a la 54, del Grupo Entesa, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.

Artículo 17.
Vicepresidencia y secretaría.
Sustituir el texto por el siguiente:

1.
El pleno del Consejo elegirá, a propuesta de la presidencia y de entre sus miembros a la persona que ocuparán la vicepresidencia y la secretaría, quienes ejercerán las funciones propias del cargo.

2.
La persona que ocupe la vicepresidencia, además de ejercer las funciones que la presidencia le delegue, la sustituirá en caso de ausencia, vacante o enfermedad.
La secretaría ejercerá las funciones que el Reglamento de organización y funcionamiento le atribuya.
En caso de vacante, ausencia o enfermedad el secretario será sustituido por el miembro del consejo de menor edad".
Cortes Valencianas.
Fecha de hoy.
Y firmada también por los tres diputados representantes de los grupos de esta cámara.

La siguiente transaccional:

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo del artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, presentan, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 60, del Grupo Parlamentario Socialista, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.

Artículo 18.
1.
Donde dice: "el pleno se reunirá con carácter ordinario al menos una vez al cuatrimestre, si bien podrán realizar sesiones extraordinarias cuantas veces las convoque su presidencia, a iniciativa propia o a petición de la mitad más uno de sus miembros", debe decir "el pleno se reunirá con carácter ordinario al menos una vez al semestre, si bien podrá realizar sesiones extraordinarias cuantas veces las convoque su presidencia a iniciativa propia, la permanente o a petición de más de un tercio de sus miembros".
Y firmado en el día de hoy por los representantes de los tres grupos parlamentarios.

La siguiente enmienda transaccional, presentada por los portavoces, al amparo del artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, presenta una enmienda transaccional a la enmienda número 62, del Grupo Parlamentario Socialista, y al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.
En el artículo 20, donde dice "la comisión permanente se reunirá periódicamente cuando sea convocado por su presidente por iniciativa propia o por lo que soliciten al menos la mitad más uno de sus miembros, debiendo reunirse al menos una vez al mes.
.
.
", debe decir "la comisión permanente se reunirá al menos una vez al trimestre y, de forma extraordinaria, cuando sea convocada por la presidencia o a petición de un tercio de sus miembros".
Firmado, en el día de hoy, por los representantes de los tres grupos parlamentarios.

La siguiente enmienda transaccional dice "los portavoces abajo firmantes, al amparo del artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a las enmiendas número 70, del Grupo Parlamentario Entesa, y a la 72, del Grupo Parlamentario Socialista, al Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.
A la disposición adicional segunda.
De la organización y de los recursos del consejo.
Sustituir el texto por el siguiente: la conselleria competente en servicios sociales proveerá, con cargo a sus dotaciones presupuestarias, a través de la dirección general con competencia en materia de personas mayores, los medios personales y materiales necesarios para el correcto funcionamiento del Consejo Valenciano de Personas Mayores".
Cortes Valencianas.
Día de hoy.
Y firmado por los tres parlamentarios representantes de los tres grupos de esta cámara.

Y la última:

"Los portavoces abajo firmantes, al amparo que establece el artículo 116.
3 del Reglamento de las Cortes Valencianas, tienen el honor de presentar la siguiente enmienda transaccional a la enmienda número 24, del Grupo Entesa, y a la 26 y a la 36, del Grupo Socialista, del Proyecto de ley del Consejo Valenciano de Personas Mayores.

Artículo 8.
Composición, nombramientos y duración del mandato.

1.
El Consejo Valenciano de Personas Mayores estará compuesto por 22 miembros que deberán reunir los siguientes requisitos: tener la condición política de valenciano, ser mayor de 65 años o mayor de 60 años si ha cesado en su actividad laboral o profesional, y no estar inmersos en causa alguna de incompatibilidad.

2.
Los miembros del Consejo que no ostenten la representación de la administración de la Generalitat serán nombrados por resolución del conseller o consellera de Bienestar Social, a propuesta de las entidades u organizaciones a quienes.
.
.
*(so per interferència d'un mòbil)*, a quienes.
.
.
*(el senyor president fa una pausa)*.
.
.
vayan a representar.
Igualmente éstas podrán proponer la sustitución de quienes, por una causa u otra causa, hayan cesado, cuyo nombramiento se realizará por el período de tiempo que reste a los cesantes.
La composición del Consejo Valen-ciano de Personas Mayores será como sigue: a) seis vocales en representación de las mayores asociaciones o federaciones de personas mayores, constituidas y reconocidas legalmente, suscritas en el registro de entidades y centro de servicios sociales de la Comunidad Valenciana".
*(Pausa)*

Y yo les ruego.
.
.
y yo les ruego a los portavoces que me completen esta enmienda transaccional puesto que carece de firmas y probablemente de la última parte.
*(Pausa)*

*(Remors)* Es una transpolación de papeles.
b) "Tres vocales en representación de los municipios de la Comunidad Valenciana elegidos por la Federación Valen-ciana de Municipios y Provincias; c) dos vocales en representación de las organizaciones sindicales más representativas de la Comunidad Valenciana que cuenten con sección de mayores; d) dos vocales en representación de las organizaciones empresariales más representativas del sector de centros de mayores, residencias de tercera edad en el ámbito de la Comunidad Valenciana; e) dos vocales en representación de los usuarios de residencias de tercera edad y centros especiales de atención a mayores; f) tres vocales representando a las consellerias competentes en materia de servicios sociales, sanidad y transportes, con rango, al menos, de director general; g) cuatro vocales nombrados directamente por la persona titular de la Conselleria de Bienestar Social, elegidos entre personas mayores que hayan destacado por su trayectoria personal o profesional.

4.
El nombramiento se hará por un período de seis años.

5.
Finalizado dicho período, la renovación del Consejo Valenciano de Personas Mayores se hará en los términos establecidos en este mismo artículo".
*(Pausa)*

A continuación tienen el uso de la palabra los diferentes grupos políticos.
Señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Sí, senyor president.
És per a retirar les tres esmenes que queden, que són la 28, la 31 i la 71.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Senyor Cardona, ha dit 28, 31.
.
.
?

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Les esmenes que estan transaccionades ja estan ahí i les que queden, que no estan transaccionades, són 28, 31 i 71.

**El senyor president:**

Moltes gràcies.

Señora Espí, por favor.

 

**La senyora Espí de Navas:**

Para retirar las enmiendas que no han sido transaccionadas, que son la 29, la 30, la 35, la 36, 65, 73 y 74.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, repítamelas.

 

**La senyora Espí de Navas:**

29, 30, 35, 36, 65, 73 y 74.

 

**El senyor president:**

¿Dice usted 73 y 74?

 

**La senyora Espí de Navas:**

73.
.
.
Sí, señor.
Y 74.

Sí, señor presidente.
Queda la enmienda 73, a la disposición transitoria primera, y la 74, a la exposición de motivos.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Espí.

 

**La senyora Espí de Navas:**

 

Es decir, todas las que no se han transaccionado quedan retiradas.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Espí.
*(Pausa.
Remors)*

Señora Espí, las enmiendas números 48, 61 y 69 ¿están aceptadas o están transaccionadas?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Senyor president.

 

**El senyor president:**

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Les esmenes transaccionades són les que la seua senyoria ha llegit i tots estem d'acord.
I la resta d'esmenes, siga el número que siga, han quedat retirades pels grups proponents.

Per tant, procedix votar conjuntament totes les esmenes transaccionals, votar l'articulat, votar la llei i l'exposició de motius, i procedir a l'explicació de vot.
*(Remors)*

Res més.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

¿Procede, Señora Espí?
Muchas gracias.

Bien.
Procedemos a la votación de los artículos.

Artículo número 8.
*(Remors)* Votamos primero, perdón, señores, tengan un poco de tranquilidad y entiendan que no es a veces sencillo llevar la contabilidad y, lógicamente, la expresividad de la contabilidad.
Así que ustedes disculparán a este presidente, y vamos a seguir para adelante.

Vamos a votar las transaccionales que hemos leído todas juntas.
Comienza la votación.
Resultado de la votación.
72 votos a favor, ningún voto en contra.

Una vez votadas las transaccionales, vamos a proceder a votar los artículos.
Artículo número 8.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 77 votos a favor, ningún voto en contra.

El artículo 9.
Comenzamos la votación.
77 votos a favor.
.
.

Entiende este presidente que oídos los rumores de la cámara, ustedes pueden sugerir que votemos todo junto.
*(Remors)* Bueno, pues entonces, si les parece a ustedes bien, sabiendo lógicamente el letrado la nominación perfecta de los artículos, de las disposiciones adicionales y las disposiciones transitorias y la disposición final, así como la exposición de motivos, vamos a votarlo todo junto y vamos a dejar, por deferencia, luego votar la totalidad de la ley.

Entonces, vamos a votar hasta la exposición de motivos, conjuntamente.
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 75; nulos, 2.

Y ahora les ruego a ustedes que se esmeren porque vamos a votar la totalidad de la ley.
Comienza la votación.
Muy bien.
*(Aplaudiments)* Pues queda aprobada la ley.

Ahora hay un turno de explicaciones de voto.
Señor Cardona, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor diputats, senyores diputades.

Res més que expressar la satisfacció del nostre grup per l'aprovació d'aquesta llei.
Jo vull recordar que nosaltres vam començar presentant un text alternatiu, és a dir, no estàvem d'acord amb res de la llei, l'havíem modificat totalment i hem acabat votant a favor.

He de reconéixer l'esforç que s'ha fet per part del Partit Popular, per part de la conselleria, perquè de 36 esmenes parcials presentades només s'han quedat sense ser preses en consideració exactament 6.
I a més pensem que les 30 aprovades, o transaccionades realment, han tocat el nucli de la llei.

En este moment la llei que n'hi ha és una llei absolutament diferent a la que va entrar en esta cambra.

Vull ressaltar que la composició és plural, que estan representants tots els components del sector de majors rellevants, experts, administració.
He de ressaltar que el president se tria a proposta del mateix consell; per tant, n'hi ha una elecció de la presidència.
I l'única cosa que podem dir és que aquesta llei ens sembla que sí que realment respon als principis de participació i que les persones afectades puguen influir en la política de la Generalitat.

Per tant, res més.
Simplement expressar que si en totes les lleis s'escoltara de la mateixa manera les nostres opinions, pensem que les lleis serien molt millors i molt més eficaces per a bé de tots els valencians i valencianes.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra la señora Nuria Espí para explicación de voto.

 

**La senyora Espí de Navas:**

 

Bueno, no insistir en lo que ha planteado el señor Cardona.
Yo creo que nos tenemos que felicitar todos.
Y nos felicitamos hoy porque hemos conseguido verdaderamente que empiece a funcionar en la Comunidad Valenciana el Consejo de las Personas Mayores.

Sabemos que en muchas otras comunidades ya lleva funcionando.
Eso significa que vamos a ganar en calidad de los debates pero que además vamos a tener al movimiento asociativo y a aquellos que tienen algo que decir con respecto a las políticas de las personas mayores, un lugar de discusión, debate y aprobación de políticas que va a significar mucho en algo que va a ser vertebrador en el debate y discusión de las políticas sociales en los próximos diez años.

No quiero pasar de largo que hablar del consejo de mayores es hablar del 20% de la población de esta Comuni-dad Valenciana, que de cuatro millones de habitantes en torno a ochocientos mil setecientos y pico ya son mayores de 65 años; que según dicen los expertos, la proyección a medio y corto plazo no va a ser el reducir ese porcentaje por lo menos en los próximos diez años.
Si vamos a seguir teniendo en torno a ese 20% de población mayor en la comunidad tenemos retos que asumir muy importantes, como la atención a la dependencia pero también dignificar y hablar de envejecimiento activo, recuperar los valores de participación del colectivo de mayores en nuestra sociedad y hacerles protagonistas de la historia que sigue siendo de todos nosotros.
Los mayores no son parte del pasado ni parte del recuerdo.
Los mayores son parte del presente de nuestra comunidad.
Y algo que es muy importante: tienen que ser parte del presente y ser parte del presente activo.
No mirar a los mayores solo desde el punto de vista de pensiones, solo desde el punto de vista de apoyo social sino de que son un activo demasiado importante como para dejarlos a un lado o para que no puedan participar activamente en la elaboración de las políticas.

Digo: tenemos un reto importante y me gustaría que ahora, en la Comisión de Dependencia que acabamos de constituir y también vamos a trabajar, pongamos el mismo interés en llegar a acuerdos en algo que en este momento afecta a un 20% de la población, pero recordarles a todos ustedes que pasado mañana nos afectará a todos los que estamos aquí.
Y que queremos verdaderamente tener esa sociedad en la que seamos protagonistas, protagonistas con derechos y, además, pudiendo participar activa y democráticamente de las decisiones con respecto a nosotros, como ciudadanos y, en este caso, a los que hoy ya son mayores, que se les había usurpado por no tener ese mecanismo.

Nada más, gracias, congratularme y reconocer el esfuerzo de todos, de la conselleria, del Grupo Parlamentario Popular y también del Grupo Parlamentario de Izquierda Unida, y el Socialista, que hemos trabajado lo nuestro.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Espí.

Por favor, señora García Herrero, tiene usted el uso de la palabra.

 

**La senyora García Herrero:**

 

Gracias, señor presidente.

Ilustres señores y señoras diputados.

Desde el Partido Popular siempre hemos creído, y así lo hemos manifestado en numerosas ocasiones, que todo lo que somos y lo que tenemos lo debemos a los mayores, y por eso merecen todo nuestro respeto y admiración.
Los mayores pueden, quieren y deben ser partícipes del desarrollo económico, social y tecnológico como un miembro más de la sociedad.
Y nosotros, en la medida de nuestras posibilidades, queremos hacer que esto sea posible.

Señorías, la ley, ya la ley que hoy hemos aprobado, es un texto articulado, bien estructurado, fruto de un proceso profundo de reflexión y estudio de las necesidades del colectivo de personas mayores.
Un texto que complementa la renovación legislativa en materia social que ha experimentado la Comunidad Valenciana en los últimos años y que permitirá una mayor participación de la sociedad a través de sus interlocutores primarios como son las asociaciones y organizaciones de personas mayores de la Comu-nidad Valenciana.

Las personas mayores, acostumbradas a toparse en algunos casos con el muro de la incomprensión y de la marginación, cuentan desde ahora con un valioso instrumento para dar cauce a su experiencia y a su opinión.
El espíritu de esta ley obedece al propósito de facilitar la participación efectiva de nuestros mayores en todas aquellas actuaciones que se desarrollan en materia de servicios sociales destinadas a mejorar su bienestar y calidad de vida, y hacerlo con total independencia y con total libertad.

Queremos que las personas mayores puedan dar continuidad a una labor creadora que no tiene por qué decrecer una vez alcanzada una determinada edad.
Hemos querido dotar de un reconocimiento público al esfuerzo social que las personas mayores efectúan en el seno de nuestra sociedad.
Y también canalizar dicho esfuerzo hacia la participación y la colaboración en el desarrollo de las políticas sociales.

Desde estas premisas se ha configurado un órgano eficaz que con sentido práctico, con flexibilidad, coopere y participe en el desarrollo de las diversas iniciativas y proyectos que de manera sucesiva vayan surgiendo en el tiempo.

Se trata de configurar un órgano estable y participativo donde el diálogo, el consenso y un verdadero talante de actuación constructiva sean los pilares en los que se asiente ese valor fundamental al que denominamos democracia.

Esta ley ha nacido con el espíritu del consenso, con el objetivo cumplido de llegar al consenso, porque todas las iniciativas que desarrollemos en beneficio de la tercera edad, en mi opinión, deben estar por encima de partidismos políticos.

Señorías, coincidirán conmigo que cualquier política que se precie de dar respuesta al significado original de la palabra, es aquella que imbuye a cualquiera de sus iniciativas de una perspectiva de mejora de la calidad de vida de las personas.

Solo me queda, señorías, dar las gracias encarecidamente, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, a los grupos parlamentarios Socialista y la Entesa por su magnífica disposición y la voluntad de llegar al amplio consenso al que hemos llegado, consenso que se ofreció en la presentación de este proyecto de ley y que también seguimos ofreciendo en el debate de las enmiendas a la totalidad que se presentaron.

Y creo, señorías, que nos tenemos que alegrar de este nuevo e importante paso que hoy se ha dado en la consolidación de las políticas sociales en nuestra comunidad.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora García Herrero.

La Presidencia tiene que manifestar que hay una corrección de errores de la exposición de motivos de la ley, que en el párrafo cuarto, donde dice: "Consejo de Personas Mayo-res de la Comunidad Valenciana", debe decir: "El Consejo Valenciano de Personas Mayores".
Si la cámara lógicamente lo considera oportuno, no procede ni siquiera someterlo a votación sino simplemente tener constancia de ello.

Se levanta la sesión hasta las 16:30 de la tarde.

 

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 55 minuts)*

(*Es reprén la sessió a les 16 hores i 42 minuts)*

***Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Obres Públiques i Transports sobre el Projecte de llei del sòl no urbanitzable (BOCV número 71).***

**El senyor president:**

 

Punto segundo del orden del día.
.
.
*(Pausa i remors)* Por favor, señores diputados.
.
.
*(Pausa)*

Punto segundo del orden del día: debat i votació del dictamen de la Comissió d'Obres Públiques i Transports sobre el Projecte de llei del sòl no urbanitzable, *Bolletí Oficial de les Corts Valencianes* número 71.

Per a la presentació del dictamen de la comissió, té la paraula l'il·lustre senyor diputat don Rafael Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Abusant, en primer lloc, de l'amabilitat de la presidència i de les senyores i senyors diputats, desitjaria sol·licitar a la presidència i Mesa de les Corts que tinga a bé ordenar als servicis corresponents de la cambra que les transcripcions de les intervencions d'este diputat que està en l'ús de la paraula, que efectua en l'idioma valencià, tant en el Ple com en comissió, s'atinguen al lèxic utilitzat pel mateix i no es modifiquen, com succeïx fins ara, utilitzant els termes, flexions verbals i lèxic que no utilitza este diputat.

Espere, senyor president, senyores i senyors diputats, que entendran perfectament el meu desig, que no és un altre que mantindre la llibertat d'expressar-me en la meua llengua valenciana de la manera que ho he fet sempre i que això quede degudament registrat en el *Diari de Sessions*.
Com va dir Charles Chaplin, "permeten-me les seues senyories que goge amb la llibertat de disfrutar del dret a equivocar-me".

Gràcies, senyor president, pel seu empar.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Moltes gràcies, senyor president de les Corts.

Il·lustres senyores i senyors diputats.

Em correspon com a president de la Comissió d'Obres Públiques i Transports, i per acord unànime d'esta, realitzar la presentació del dictamen del projecte de llei de sòl no urbanitzable.

Este projecte de llei va ser presentat en les Corts Valencianes el passat 1 d'abril de 2004, registre d'entrada número 12.
163, i tramitat per la Mesa de la cambra en la seua reunió del dia 20 d'abril, sent publicat en el *Bolletí Oficial de les Corts Valencianes* número 43, del 10 de maig de 2004.

El termini per a la presentació d'esmenes va finalitzar el dia 1 de setembre, i es varen presentar dos esmenes a la totalitat pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa i pel Grup Parlamentari So-cialista, que varen ser rebutjades en la sessió plenària celebrada el dia 22 de setembre.

Posteriorment, la Comissió d'Obres Públiques i Trans-ports, en reunió celebrada el 29 de setembre de 2004, va realitzar la recepció d'esmenes i el nomenament de la ponència encarregada d'informar el projecte de llei.

A este projecte de llei havien sigut presentades un total de 169 esmenes parcials: 12 del Grup Parlamentari Popu-lar, 69 del Grup Parlamentari Socialista i 88 del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valen-ciana: l'Entesa.

La ponència va emetre el seu informe el mateix dia de la recepció, açò és, el 29 de setembre.
La Comissió d'Obres Públiques i Transports es reunia el dia 28 d'octubre de 2004 per a provar el dictamen que hui presente davant les seues senyories.

Durant el debat en comissió varen ser aprovades un total de 12 esmenes parcials i 3 esmenes transaccionals.

Com es desprén d'allò que s'ha assenyalat, ha existit un debat important entorn a este projecte de llei, que en estos moments, per al seu debat davant en el Ple de la cambra, s'han mantingut un total de 149 esmenes: 65 pel Grup Parla-mentari Socialista, 84 pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa.

Espere i desitge, com a president de la Comissió d'Obres Públiques i Transport, que durant el debat en el dia de hui siga possible arribar al màxim consens.

Res més i moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ferraro.

Vamos a entrar en el debate de las enmiendas.
Y vamos a, primero, debatir el bloque de enmiendas número 1, que corresponde a las número 1, 3, 6, 7, 10, 11, 17, 18, 22, 24, 26, 28, 31, 35, 36, 37, 40, 41, 42, 44, 46, 47, 48, presentadas por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el diputado, ilustrísimo señor Adolfo Sanmartín.
Señor Sanmartín, tiene la palabra.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, senyor president.

El primer bloc d'esmenes, que n'agrupa 23, per resumir i anar més a pressa, anem a centrar-nos en quatre grans blocs o matèries.

En primer lloc, el desacord amb la pròpia definició de sòl no urbanitzable.
Això ho escrivia o, almenys, me prenia apunts fa quinze dies.
Després explicaré, i ho entenc encara més, per què no coincidim amb la definició de sòl no urbanitzable.

En segon lloc, la posició negativa i restrictiva que tenen sobre el sòl no urbanitzable protegit.

I en tercer lloc, que pense que la por, o la temor que els delata, que tenen a l'hora d'incloure la prohibició de requalificar sòls incendiats.

Miren, en primer lloc, d'acord amb l'article 1 del projecte de llei, qualifiquen com a sòl no urbanitzable d'acord amb tres criteris: aquells terrenys que tinguen uns valors o riqueses naturals ­d'acord; en segon lloc, si conté un risc natural, un barranc, tal ­estic d'acord.
Però vaig a centrar-me en el tercer, i ho aprofitaré per a fer esmena d'una altra cosa.
En tercer lloc, serà sòl no urbanitzable si és inadequat per al desenvolupament urbanístic.
D'acord.
Per a mi un terreny no és aprofitable, des del punt de vista urbanístic, si de forma objectiva i raonada és inadequat per a servir de suport, prèvia urbanització, aprofitaments urbans.

Però el problema on està?
Que vostés en el projecte de llei diuen que aquesta inadequació per al desenvolupament urbanístic depén únicament i exclusivament dels criteris i dels objectius establerts per la legislació sobre ordenació del territori, sobre la LOT que vam aprovar aquí fa uns mesos, i no pels criteris i objectius que estableixen els plans generals d'ordenació urbana en cada municipi o, en cas de no tindre'ls, la delimitació del sòl urbà.

Jo li recorde que l'article 8 de la Lrau diu clarament ­i cite de forma textual­ "que la classificació d'un sòl, bé siga urbà, urbanitzable o no urbanitzable, la constitueix i confereix únicament el pla general, i solament aquell ­cito textualment-, solament el pla general podrà establir, mantenir o modificar".

Per què dic aquesta primera qüestió?
Perquè entenc ara, entenc ara per què vostés no volien definir el que era el sòl no urbanitzable de forma correcta.
Aquí tinc la legislació ­tinc molt poquet temps­ d'altres comunitats autònomes.
I ho entenc, i ho entenc per una cosa que ha sortit, darrerament, ha sortit a la palestra.

Mire, per primera vegada a Europa ens trobem, senyor conseller, ens trobem amb un text, concretament amb un esborrany d'avantprojecte de llei d'ordenació ambiental i promoció social de camps golf a la Comunitat Valenciana, que declara l'esport de golf com a una activitat ­no, no, no­ d'interés públic i amb una funció social intrínseca.
Ho dic, ja vorà per què.
*(Remors)* Per què?
Perquè en l'exposició de motius diuen concretament ­estic parlant de sòl no urbanitzable, estic parlant de sòl no urbanitzable, conseller­, i vostés citen textualment "que verificar l'existència d'un interés públic que legitime l'ús social i esportiu del golf és una premissa necessària per a transformar sòl no urbanitzable".

En conseqüència, en base a això, jo el que li he de dir és que, bé, no té cap sentit ­tinc set minuts i vint-i-cinc segons­ per a explicar un projecte de llei de sòl urbanitzable.
Per a què val esta llei de sòl urbanitzable, si paral·lelament estan introduint tota una sèrie de mecanismes que queda això en zero, queda la llei d'ordenació del territori.
Per a què vam aprovar l'estratègia territorial de la Comuni-tat Valenciana, si realment fan uns projectes paral·lels que diuen tot el contrari?

Miren, vostés saben que la finalitat que es persegueix.
.
.
*(Remors)* Per favor, per favor.
Jo quan escolte.
.
.
m'agradaria que estigueren atents.
*(Remors)* Vostés saben que en el tema dels camps de golf, i parlant pel sòl no urbanitzable, senyor Blasco, vostés diuen que hi ha una finalitat, un interés social, un interés general per a potenciar l'esport de golf.
M'agradaria que potenciaren d'igual forma l'esport del futbol, el del bàsquet, etcètera, etcètera, però no solament el de golf.
Tant ho tenen clar que la justificació final és: com transformem el sòl no urbanitzable, a través de quina estratègia, de quin mecanisme subreptici, subreptici, transformem este sòl que vostés diuen que no val per a res.
I si val, que els tarongers ja no tenen la rendibilitat econòmic que tenien fa uns anys.

Miren, mentre dediquen solament un article a l'ordenació ambiental i promoció social dels camps de golf, dediquen, en contrapartida, tot un títol sencer al règim urbanístic del sòl, vinculant necessàriament el susdit esport amb la construcció de tota una sèrie d'allotjaments turístics o complexos residencials.
Ara bé, com a mínim, un hotel de quatre estrelles.
*(Rialles)* Ara bé, qui controla ­no, no­ qui controla tot este tema?

Senyor conseller, mire, la Conselleria de Territori i Habitatge, vostés s'asseguren el control introduint l'autorització autonòmica com a pas primer i imprescindible.
En cas que l'ajuntament s'opose, decidirà el Consell.
Encara més, l'informe de l'ajuntament mai, mai, serà vinculant.
Una vegada el promotor haja obtingut l'autorització autonòmica, si és sòl urbanitzable a través d'un programa d'actuació integrada, si és sòl no urbanitzable a través d'una declaració d'interés comunitari amb el cànon preceptiu.

Però vaig a dir-li més coses.
Mire, el reg dels camps de golf passa a ser considerat, per primera vegada en la legislació europea, d'ús agrari.
Vostés saben que la llei d'aigües estableix quatre preferències o prioritats: abastiment urbà, en primer lloc; ús agrari, en segon; ús industrial, en tercer; i en quart lloc, ús esportiu, etcètera.
Vostés ara el que posen és que regar la gespa passa com un ús agrari i, en conseqüència, de la quarta a la segona prioritat.
Ara ­ho dic sincerament­ entenc per què vostés volien l'aigua del transvasament i per què volien el Pla hidrològic nacional.
A vostés és que l'agricultura ­i estic parlant de sòl no urbanitzable­ els importa un rave.

Tant és així que ni s'amaguen de dir-ho en la mateixa exposició de motius.
Cito textualment: "El taronger no és avui el cultiu més rendible i, per tant, en termes de racionalitat, l'ús de recursos escassos, com l'aigua i el sòl, és raonable destinar una porció important d'aquests recursos a mantindre camps de golf".
*(Remors i rialles)* Home!
, vostés estan enganyant.
.
.
s'ha destapat la mentida, no solament en el tema del transvasament sinó en la defensa de l'agricultura valenciana.
Aquest esborrany ­jo li ho dic sincerament­, a part de delatar les autèntiques finalitats especulatives que es persegueixen, per una part, és una argúcia legal per a controlar les promocions urbanístiques.

Jo l'altre dia vaig fer una roda de premsa, fa uns dies, i se'm van presentar uns assessors seus.
Jo, a partir d'ara, el que li demano, en les reunions que tinga a la seua conselleria.
.
.
Jo no molestaré a ningú, aniré, m'asseuré i prendre notes.
.
.
*(Aplaudiments)* Quan tinga la reunió amb els promotors urbanístics, que me pareix correcte, jo no diré res, seré més educat, no interferiré res, però jo m'asseuré, prendre notes i després me n'aniré.

En segon lloc, pense que és un atemptat a l'autonomia municipal i als drets dels ciutadans.
Perquè, done's compte, vostés diuen: "Hi haurà dos tipus de camps de golf: de primera categoria els privats, i el segon, el 10% que li correspon a l'ajuntament, obligatòriament han de fer un camp de golf.
Sap per a què?
­volen fer la setmana verda i tot.
Perquè els alumnes puguen promocionar des del punt intel·lectual, moral, personal, practicant el *green*.
Doncs a mi me pareix molt correcte, me pareix molt correcte, però no és la meua opció.
Els que no s'hagen promocionat correctament, tindran un hotel, com a mínim de quatre estrelles per a acabar de promocionar-se.
Doncs si això és promocionar.
.
.
­de deu estrelles, no ho sé, és igual, però vosté ho sap millor que jo.
*(Aplaudiments)*

En tercer lloc, és un atac directe als agricultors valencians, que en lloc de lluitar per fer més competitius els seus sòls i els seus productes a Europa, hauran de competir per l'ús de l'aigua.
I això no m'ho he inventat jo, senyor Blasco.
I ho dic perquè estic en el debat d'una llei de sòl no urbanitzable.

Per a què val que debatem avui aquest projecte de llei?
Si no val per a res!
Ni la Llei d'ordenació del territori, ni l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, si pa-ral·lelament vostés estan fent un projecte.
.
.
­vosté me dirà que no és seu.
Jo he d'aprofitar els moments que tinc en esta tribuna per a dir-ho: busque'l en la conselleria que el trobarà, que el trobarà, no es preocupe, no es preocupe, jo li donaré pistes si vol *(rialles)*, jo li donaré pistes si vol.
.
.
, *(aplaudiments)* però el trobarà.
Però quin sentit té avui debatre la llei de sòl, el Projecte de llei de sòl urbanitzable quan paral·lelament vostés en data, concretament, de 22 de juny ­última versió em posa­ de 2004, és a dir, no és de l'any de la quica, és de fa quatre dies.
.
.
De fet, m'han cridat federacions, federacions i associacions de golf que ho han rebut, aquest avantprojecte, aquest esborrany d'avantprojecte de llei.
Aleshores, quin sentit té que jo avui pujo ahí a la trona a explicar o a defendre el que he defés en comissió, el que he defés en l'esmena de la totalitat aquí.
Per a què hem de discutir aquí la requalificació de sòls?

Jo li discutia l'altra vegada per què no ha inclòs en la Llei de sòl no urbanitzable la prohibició de requalificar sòls incendiats per a evitar o per a propiciar la restauració de les espècies autòctones.
Vostés sols parlen de reclassificació però mai de requalificació.
Va aprovar la LOT i parlava de reclassificació.
Tenim un decret del Govern Valencià de fa un any i parla de reclassificació.
Per què no s'ha atrevit a posar "requalificació"?
Vosté sap com se va fer Terra Mítica?
Requalificant sòl incendiat, sense necessitat de reclassificar; requalificant al respecte.
I és una qüestió important d'aquest projecte.

En definitiva, estos 20 segons, li dic que a mi m'agradaria que a part del debat que hàgem de tindre vosté, com a conseller, donara una explicació, sobretot per una cosa molt senzilla, perquè resta credibilitat al Govern Valencià.
Aquests projectes o avantprojectes de llei, jo no aniré amb pantomimes de qui l'ha tret, si és veritat o no.
Jo li dic que això està ací.
Jo li demane que avui, que a banda dels ponents que hagen de dir el que hagen de dir, jo penso que vosté ha de sortir aquí, aquí, per a defensar, si és cert o no és cert el que nosaltres hem dit als mitjans de comunicació i, en definitiva, que diga com influïx això en el projecte de llei de sòl.
.
.
Perquè si no, no té sentit.
Tinc molts blocs d'esmenes ahí però per a què anem a discutir ahí si urbanitzacions consolidades o no quan vosté paral·lelament està fent un projecte de llei que se passa per la mànega la Llei d'ordenació del territori, la Llei de sòl urbanitzable i tot el que faça falta.

Per tant, m'agradaria que vosté avui poguera intervindre ací.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Por favor, señora Moreno.
.
.
*(Veus)* Frene sus instintos.

Señor Maluenda, tiene usted el uso de la palabra.

Señora Moreno, tranquila, tranquilidad.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

No es posen nervioses les seues senyories!
Van a tindre lloc al llarg del debat, van a tindre lloc a exasperar-se i a *patalejar*, perquè és l'habitual, tristament és l'habitual en vostés.
Però, bé, anem a defensar una llei tan important com és la del sòl no urbanitzable de la qual el Grup Parlamentari Popular se sent molt orgullós que el Govern haja portat a la cambra.
Una llei que ve a derogar aquella que van fer vostés i que tan mals resultats ha portat a la Comunitat Valenciana.
Perquè no hem d'oblidar, vostés ara que es lamenten de requalificacions de sòl, que quan governaven vostés era quan més terrenys se cremaven i quan més requalificacions d'eixos terrenys se feen.
O és que ja s'han oblidat les seues senyories?

Jo pense que s'equivoquen.
Igual que s'equivoquen quan fan eixa demagògia parlant d'eixe projecte fantasma de regulació dels camps de golf que vostés últimament tenen com a tornada, sempre estan referint-se a ell.
I dóna la casualitat que els alcaldes socialistes són els més interessats a plantejar a la conselleria els permisos per a poder construir eixos camps de golf.
Per tant, de què se queixen les seues senyories?
De què es queixen les seues senyories, dia jo?

Però bé, bé, també, la seua senyoria, quan parla d'aigua deuria donar-li vergonya, deuria donar-li vergonya parlar d'aigua perquè pareix que se li haja oblidat que és precisament el seu partit, amb responsabilitats de govern, legítimes indubtablement, en Madrid, qui està negant l'aigua a la Comunitat Valenciana, qui ha derogat el transvasament dels sobrants de l'Ebre a la Comunitat Valenciana, a la conca del Xúquer i a la conca del Segura.
Pareix que se'ls ha oblidat això, i parlen d'aigua sense sufocar-se.

Pense que volen passar una cortina sobre eixa situació que ni les valencianes ni els valencians oblidem en ningun moment i que tan greu perjuí mos ha ocasionat perquè això sí que era la garantia del desenrotllament econòmic i social de la nostra comunitat.

Però, bé, cada u, com ocorre en democràcia, i afortunadament no d'altra forma, en el moment de les eleccions donarem compte i les urnes arreplegaran la sensibilitat del poble valencià respecte.
.
.
*(veus)* Sí, sí, les urnes, eixes urnes.
.
.
*(veus)*

Senyor president, mire a vore el guirigall que tenim aquí que.
.
.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, señores diputados.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
eixes mateixes urnes que duran.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, el señor Maluenda viene hoy con espíritu de paz.
Por favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Clar!
M'alegra enormement que el senyor president s'haja donat compte.

I dia, que eixes mateixes urnes, que durant 11 anys seguits han dit en la Comunitat Valenciana que el Partit Popular guanye totes les eleccions, durant 11 anys seguits.
No sé, crec que això hauria de fer reflexionar les seues senyories i els seus dirigents i canviar d'actitud respecte a la defensa dels interessos del poble valencià que vostés estan traint constantment.
Vostés i el seu govern de Madrid.

I entrant.
.
.
Sí, sí, les urnes, durant 11 anys, senyor Such, durant 11 anys, i pense que continuarem guanyant en les urnes, democràticament.

Miren vostés, respecte a les esmenes que el senyor Sanmartín, algunes d'elles ha defensat, hem de dir que no podem canviar l'objecte de la llei, senyor Sanmartín.
No podem canviar-lo i per això no acceptem la seua esmena perquè la definició que fa l'article primer no sols inclou la totalitat dels continguts que el seu grup indica en la seua esmena, que són assumibles, sinó que definix, a més, l'objecte de la llei amb un caràcter molt més globalitzador des de l'òptica integral de l'ordenació del territori i l'observança de la Llei 6/1998, de 3 d'abril, en matèria de règim de sòl i de valoracions.

I vosté parla d'impedir la reclassificació del sòl que haja sofrit incendis.
Mire, la prevenció de riscs naturals o induïts es regula de forma concreta i en la deguda amplitud en l'article 14 de la ja vigent Llei 4/2004, de 30 de juny, d'ordenació del territori i protecció del paisatge, on s'establix de forma específica la prohibició que els terrenys forestals que hagen sofrit els efectes d'un incendi puguen classificar-se o reclassificar-se com a sòl urbà o urbanitzable, atorgant aixina un text legal la màxima protecció als terrenys que hagen segut objecte d'un incendi, una cosa que no existia anteriorment i que és el govern del Partit Popular, que presidix el president Camps, qui ha fet possible que estes normes jurídiques siguen salvaguarda d'eixes situacions que vostés ara tracten aquí de denunciar però que, no obstant això, han estat practicant durant els anys que han governat.

Mire, l'esmena que planteja a l'article número 3, ja li ho vaig dir en la comissió.
És que la interpretació que vosté fa, que la seua senyoria fa és errònia respecte del sòl no urbanitzable protegit.
I en el debat de comissió ja li ho vaig dir.
Mire, el sòl urbanitzable se dividix en sòl urbanitzable comú i en sòl urbanitzable protegit.
I el sòl urbanitzable protegit contempla el sòl urbanitzable que vosté qualifica de protecció agropecuària.
O és que no és sòl no urbanitzable protegit?
És que no és sòl no urbanitzable protegit?
Sí, és el mateix sòl que mosatros qualifiquem en dos grans agrupacions: sòl urbanitzable comú i el sòl no urbanitzable protegit.
I ­repetisc­ el de protecció agropecuària, incloure'l en el projecte no aporta res nou perquè se considera inclòs en la categoria de sòl no urbanitzable protegit.

Tampoc podem acceptar l'esmena número 10 que vosté planteja a l'article número 4 perquè el text que la seua senyoria vol modificar, eixa esmena de modificació no arreplega res nou ja que expressa de manera ferma i sense cap dubte el projecte de llei, la voluntat de preservar el desenrotllament urbà en els terrenys en què estiguen acreditats la presència de riscs naturals o induïts en concordança amb el que establix la Llei d'ordenació del territori i la protecció del paisatge, sense cap dubte, la voluntat expressa de preservar des del desenrotllament urbanístic eixos terrenys.
Per tant, senyor Sanmartín, no té ningun sentit.
.
.

Senyor Such, no se pose nerviosa, la seua senyoria.
Demane la paraula i.
.
.
*(inintel·ligible)*

 

**El senyor president:**

 

Por favor, por favor, señores diputados.
*(Veus)*

Señora Moreno.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Jo, el que demane es que tinguen educació, que no és demanar res de l'altre món.
*(Veus)* Que no és res de l'altre món demanar que tinguen educació.
Que vergonya, és de veritat!

 

**El senyor president:**

 

Señora Moreno.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Jo no estic acostumat a gent tant maleducada, de veritat.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such, por favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
però el mínim que poden fer és encara que no compartisquen els meus criteris escoltar-me.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, por favor, señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
i després el seu portaveu que diga el que haja de dir.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, por favor, creo que cada uno debe de exponer sus puntos de vista en el debate con libertad y con respeto de los demás.
Por favor, permitámoslo que se haga así.
*(Veus)*

Señora Moreno, queda usted advertida por vez primera.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

O como la cárcel de Guadalajara, claro.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, por favor.
*(Veus)*

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Sí, jo dia que l'esmena número 11 que el Grup Socialista ha defensat a l'article 4.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
la proposta que fa el senyor Sanmartín és innecessària perquè ja s'arreplega en l'apartat 3 de l'article 4 que amb caràcter molt més ampli fa referència als terrenys sotmesos a conservar el règim de protecció incompatible amb la seua transformació d'acord amb la legislació sectorial aplicable o en els plans d'ordenació del territori.

Si la seua senyoria a més repassa tranquil·lament el punt 2 d'este article vorà com també queda garantit de forma clara, mentre que si li acceptàrem la seua esmena no estaríem afegint un valor addicional sinó tot el contrari, estaríem limitant-lo.
Per tant, no anem a acceptar-la.

Quant a l'esmena 17, també a l'article 4, perquè s'han entossudit ­estan en el seu dret­ en l'article 4, no es pot suprimir el que la seua senyoria indica en l'esmena 17.
El caràcter netament protector del que partix este projecte de llei fa necessària la inclusió en la categoria de sòl no urbanitzable protegit d'aquells terrenys que inclús no hagen segut objecte de ninguna mesura específica de protecció per la legislació corresponent i tinguen valors naturals, paisatgístics o culturals i que siguen convenients a l'interés públic local i la seua restauració, conservació o manteniment haja d'estar garantida.

Continua en la seua esmena 18 confonent la seua senyoria l'objecte d'esta llei.
No tracta este article, el 4, de la reclassificació de terrenys com planteja la seua senyoria.
Esta no és una llei de reclassificació del sòl.
Esta llei només es referix al sòl no urbanitzable.
Això és una matèria que no és la d'este text el que vosté planteja.
El que pretén este article és definir la casuística del sòl no urbanitzable protegit i, en ningun cas, la reclassificació del sòl.
Ja li ho vam dir en comissió i li ho hem dit també en altres projectes de llei que ja s'han aprovat i que la seua senyoria també confonia l'objectiu.

Igual que ocorre amb l'esmena 22 al mateix article 4.
No és acceptable ja que no aporta ninguna millora al text perquè es referix a la necessitat ja prevista en la redacció de l'article de justificar la procedència d'incloure en cada cas el sòl no urbanitzable en la categoria de sòl no urbanitzable protegit.

Quant a l'esmena 24, també a l'article 4, jo crec que la seua senyoria ho fa a cosa feta.
El que pretén és que li rebutgem moltes esmenes, i les presenta desgavellades, que no tenen res a vore amb l'articulat de la llei, només pel fet de poder acusar-mos que li rebutgem les esmenes i no li les acceptem.

Mire vosté, l'esmena 24 diu: "Cal afegir al final: «Així i tot serà necessària l'avaluació prèvia d'impacte ambiental en aquells supòsits en què la legislació vigent així ho exigeixca i mitjançant projectes de restauració paral·lel o posterior, si este fóra necessari»".

La seua senyoria està reconeixen que la proposta ja forma part de la legislació vigent.
Aixina és, té tota la raó.
Doncs, per a què anem a incorporar una cosa que és innecessària per estar ja regulada en la legislació sectorial corresponent?
Però vosté s'encabota a plantejar l'esmena, quan sap que és innecessària i ja forma part de l'ordenament jurídic de la nostra comunitat.

També l'article 4, tenen l'esmena 26.
.
.
Eixa, ja li vaig dir en comissió que no sé si era un antull de la seua senyoria que s'incorpore el text de l'esmena 26 a l'article 4.
No entenc per què vol fer-ho aixina, però per això dia si era un antull.
Permeta'm que li recomane l'estudi dels articles 16 i 17 i vorà i com és en ells a on està regulat el que planteja, ja que establixen les determinacions específiques que han de regir en el sòl no urbanitzable protegit.
No sé per què vosté vol repetir això en l'article 4.

A l'article 5, considerem que és molt encertada la referència a la totalitat dels instruments d'ordenació del territori regulats en la Llei 4/2004, de 30 de juny, que ja està en aplicació.

Després ens demanen en l'esmena 31 que s'incorpore un nou article que conté la regulació específica del sòl urbanitzable de protecció agropecuària.
I li dic allò dit anteriorment, el sòl no urbanitzable és no urbanitzable comú i no urbanitzable protegit; i el de protecció agropecuària és protegit.
Per tant, és innecessari el fer una menció especial i concreta.

Quant a l'article 7, presenten l'esmena 35, que tampoc podem acceptar-la, perquè el que la seua senyoria proposa no altera la redacció de l'article 7.
1, que establix la necessitat que en l'exercici dels seus drets els propietaris de terrenys classificats com a no urbanitzable els destinen a usos vinculats a la utilització racional dels recursos naturals i respecten els límits establits per la legislació o el planejament territorial urbanístic.
No aporta res, per tant.

L'esmena 36, tampoc és admissible.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda, vaya terminando.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
­acabe, senyor president­ perquè esta esmena se referix a la redacció de l'article 7.
1 també i deixa molt clar l'article l'obligatorietat de respectar el destí rural dels terrenys al seu estat natural o les característiques essencials.

L'esmena 37 és innecessària també, perquè és reiterativa pels arguments dits anteriorment.

I després ja passen a l'article 8.
En l'article 8 estem en l'esmena 40, la 41, la 42 i la 46.
Mire, una volta més, me veig obligat a recordar-li a la seua senyoria la lectura del projecte de llei, ja que el que vosté planteja està arreplegat en este cas en l'apartat *c* de l'article 8.
1, de la mateixa manera que també en el que diu en l'esmena 47 i 46, que no té res de sentit de la forma que vostés ho redacten, però que, tanmateix, està també comprés en el text que el projecte de llei ha plantejat a la cambra.

Per tant, senyoria, no podem acceptar-li ninguna d'estes esmenes, perquè el que estaríem era perjudicant els interessos de les ciutadanes i ciutadans de la Comunitat Valenciana i estaríem fent un projecte de llei.
.
.
*(veus)*

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda, por favor.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
­acabe, senyor president­ tan confús que ningú el podria entendre.
I, mire vosté, estes lleis tan importants, que afecten a situacions de desenrotllament *(veus)* econòmic, s'han de fer molt clares per a evitar eixes corrupteles que se produïen mentres vostés governaven i que mosatros no volem de ninguna forma que se puguen repetir.

Per tant, senyor Sanmartín, no podem acceptar-li ninguna d'estes esmenes.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Por favor, señora Moreno, yo no sé si esta tarde está usted demasiado acelerada.
De verdad es que me sabe muy mal llamarles la atención a todos ustedes, pero yo les agradecería que permitieran que la exposición del que está en la tribuna sea lo libre que pueda ser, y el que tenga el turno de réplica que sea el que replique, pero no le interrumpan ni unos ni otros, por favor.

Tiene el turno de réplica, la palabra, el señor Sanmartín.

Por favor, señor Sanmartín.
.
.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Dia Romanones: "Ustedes hagan las leyes, que yo haré los reglamentos", no?
En fi, que per a què val tot el que estem fent ací, si uns altres fan altres reglaments i altres lleis.

Mire, senyor Maluenda, en primer lloc, hi ha una llei que és 2/1997, de 13 de juny, mitjançant la qual vostés modificaven la llei de sòl no urbanitzable aprovada pel govern socialista, i vosté dia, "no entenc jo tantes esmenes", si vosté, cinc anys després de vigència de la llei dia, "cuatro años de vigencia de esa legislación obligan a ponderar hoy la necesidad de mejorar únicamente la misma en alguno de los aspectos".
.
.
Vaja, doncs, ha canviat molt, perquè vostés milloraven únicament el tema de la vivenda aïllada familiar i el tema d'alguns aspectes de reparcel·lació.

Mire, vosté ha dit també el tema de negar l'aigua.
Bé, però que quede clar d'una vegada per totes: aquí, qui nega l'aigua als agricultors valencians són vostés, són vostés!
*(veus i aplaudiments*), el problema és que ho han hagut de destapar a través d'una mentira!
, ho han hagut de destapar a través d'un avantprojecte de llei que modifica la llei d'aigües en la prioritat d'abastiment, en la prioritat d'abastiments!
Vostés volen passar el reg de gespa a un ús agrari!
Això no és un problema meu, és un problema seu!
, és un problema de la Conselleria de Territori i Habitatge que se li ha escapat de les mans un avantprojecte amb data del més de juny i que destapa la veritat del Pla hidrològic nacional!

L'altre dia, el secretari de la Unió de Llauradors *(aplaudiments)*, ho parlaven i m'ho comentava.
Dic, estic sorprés i me senc enganyat, me senc enganyat perquè el tema del Pla hidrològic nacional tenien raó vostés, el reg no és per a abastiment urbà, el reg és per a la promoció urbanística, per a la promoció immobiliària, amb l'excusa dels camps de golf.
*(Aplaudiments)* La importància no és que el *green* siga més gran o més menut, la importància són les vivendes i les urbanitzacions que fan al costat!
No els importa res absolutament, ni allò de la Setmana Verda, ni absolutament res.

Concretament, ho dia perquè durant aquesta Setmana Verda els estudiants enriquiran ­diu­ el projecte de llei, enriquiran la seua formació practicant sobre el *green*.
Doncs, vaja, si la política del Consell *(veus)*, la política d'esta conselleria, ha de ser enriquir els alumnes, la seua formació, practicant sobre el *green*, doncs, deixa molt a desitjar.

Per tant, insistixc, senyor Maluenda, si vol, parlem del Pla hidrològic nacional, si vol, parlem del transvasament, però a vostés, si ha servit per a alguna cosa aquest avantprojecte de llei, és per a destapar la mentira del Pla hidrològic nacional i destapar la mentira de defensa dels agricultors valencians *(aplaudiments)*, perquè això no solament ho he rebut jo, ho ha rebut molta gent.
Per primera vegada en aquestes Corts Valencianes se va censurar una roda de premsa, per primera vegada en aquestes Corts Valencianes mitjançant un projecte de llei s'han hagut de destapar determinades mentires i determinades polítiques.

I agraïxc al president de les Corts, li agraïxc moltíssim que no m'haja interromput en el discurs, perquè ell ha entés perfectament coses que no han entés, la relació entre els camps de golf i els sòl no urbanitzable.
Senyor De España, moltes gràcies, de veres *(veus)*, li ho agraïxc, perquè vosté ho ha sabut entendre *(aplaudiments)*, hi ha gent que encara no ho ha entés: per què no definien el sòl no urbanitzable?
, perquè estava tot preparat, tot preparat en el tema del camp de golf.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Sanmartín, yo le ruego que no implique a esta presidencia *(Veus)* ­perdón­ en ningún análisis del debate que aquí ustedes están llevando a efecto, porque si este presidente le tiene que decir lo que piensa, se va a quedar usted asombrado.
(*Rialles)*

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Molt bé, gràcies, president.

En tercer lloc, parlava el senyor Maluenda de requalificacions.
Mire, a més, vosté ho hauria de portar més preparat, almenys té més informació que jo, vosté sap perfectament que l'article 14 de la Llei d'ordenació del territori i el Decret 6/2004 sobre previsió de classificar o reclassificar com a urbà o a urbanitzable aquells espais forestals, no es parla per a res de requalificar, i el que jo li dic és que d'una vegada per totes introduïxquen el terme, el substantiu *requalificar*, perquè vosté pot saber perfectament que es pot canviar l'ús d'un espai sense necessitat de reclassificar, únicament requalificant, i per això vostés ni ho han posat a la LOT, ni ho han posat al Decret 6/2004, ni ho posen en la Llei de sòl no urbanitzable *(veus)*.
.
.

No, no, ho diu perfectament, no m'ho diga a mi.
Mire, li poso un exemple: en sòl no urbanitzable que ha sofert l'efecte d'un incendi, vosté sap perfectament, ho sap millor que jo, que a través d'una declaració d'interés comunitari se pot instal·lar un parc temàtic.
A que li sona Terra Mítica?
I, això, mantenint la classe sòl, és a dir, no reclassificant, però sí canviant el seu ús.
.
.
ho requalifique, al respecte.

En resum, tota provisió per a reclassificar sòls incendiats, vostés no s'han atrevit.

I, per últim, li dic una cosa, fins ara la Llei de sòl no urbanitzable dia que un ajuntament en un pla general podia introduir un espai protegit, i a partir d'ara vosté sap què estan dient?
: els ajuntaments hauran de justificar per què introduïxen en el pla general d'ordenació urbana sòl protegit.
És a dir, estan modificant la càrrega de la prova al respecte, per a què me val que després me surten vostés dient que estan protegint hectàrees, hectàrees i hectàrees i hectàrees.

Jo pense que el debat és suficientment important, i per segona vegada ho demano, perquè el senyor conseller agarre la paraula, sap que pot fer-ho perfectament, i m'agradaria poder debatre estos aspectes.
Perquè, si no, el que estem parlant el senyor Maluenda i jo i vosté.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Sanmartín, por favor, vaya acabando.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

.
.
.
no val per a res, absolutament per a res.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Bé, jo també puc contar-li una altra anècdota de Romanones, que no sé si la seua senyoria sabrà, però que està molt relacionada amb eixe sector polític en el qual vostés es troben englobats, i és quan van anar a demanar-li que repartira la fortuna.
Van anar a demanar-li que repartira la fortuna, i van anar dos persones que eren molt pròximes a ells laboralment, li van dir: "Señor conde, señor conde, que hay que repartir, que en España han entrado las nuevas ideas y hay que repartir.
¡Todo es de todos, señor conde!
".
I li va dir: "¿Sí, hay que repartir?
", "Sí, sí, señor conde, tiene que repartir todo lo que tiene entre todos nosotros".
.
.
"¿Sí?
Y cuánto creen ustedes que tengo?
", i li van contestar al comte de Romanones: "Pues, pensamos que usted tiene alrededor de 35 millones de pesetas.
.
.
", en aquella època, que eren diners, eh?
Diu, "¿y cuántos españoles somos?
", diu, "¡pues, por ahí estamos!
".
.
.
Ya sé que usted lo conoce, el tema, pero yo lo tengo que contar por los que no lo saben.

"Pues, sí, 35 millones de habitantes, también".
"¡Ah!
, entonces, ¿a cómo salimos?
Pues, mire usted, tome usted su peseta y tome usted la suya.
Estamos en paz".
Eixa és altra anècdota de Romanones.

Però tornant al que vosté ha plantejat des de la tribuna.
.
.
*(veus)*

 

**El senyor president:**

Señores diputados.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
he de dir-li, senyor Sanmartín, que els agricultors valencians, jo no sé si hauran tornat ja a la Comunitat Valenciana, perquè ahir a on estaven era en Madrid, manifestant-se amb els seus tractors contra el seu govern!
, contra el seu govern!
, senyor Sanmartín, ahir estaven en Madrid, senyor Such, manifestant-se contra el seu govern.
Jo no sé si hauran tornat, el que no estaran molt contents amb vostés quan han hagut de manifestar-se en Madrid contra el seu govern, perquè saben que els han deixat sense auia i que sense auia no poden obtindre les seues terres *(aplaudiments)* el resultat que correspon al seu esforç i a la seua inversió.

I vosté continua parlant de l'auia.
Mire vosté, però si el frau més gran de l'auia és el que vostés han fet.
Si vostés.
.
.
, teníem un Pla hidrològic nacional que contemplava, amb un gran consens, contemplava que els sobrants de l'auia de l'Ebre, en lloc d'anar-se'n al mar a salar-se, auia dolça, vinguera a la Comunitat Valenciana i a la comunitat de Múrcia i a part d'Andalusia per a resoldre els problemes que estaven sofrint, i vostés, amb un fals pla alternatiu de dessaladores, que contaminen i que encarixen el producte, que ara resulta que no van a portar endavant, han derogat, han derogat amb traïdora i premeditació, no sé si també amb nocturnitat, *(veus)* per decret ­sí que és veritat­ per decret que inclús podria ser inconstitucional, han derogat eixe projecte de llei en el que es referix al transvasament de l'Ebre a la Comunitat Valenciana.
En canvi, no l'han derogat en allò que es referix al transvasament de l'Ebre a Catalunya, i eixa és la seua traïció al poble valencià.
Vostés han estat acceptant la coacció i imposicions del tripartit de Catalunya, conforme han acceptat també, per a portar endavant els pressupostos generals de l'estat, que se negue l'existència del valencià.
I això és intolerable, això forma part de les traïcions que vostés estan fent-li al poble valencià.

I mire vosté, els camps de golf he de tornar-li a dir, senyor Sanmartín, que són precisament els seus alcaldes els que demanen un camp de golf per a les seues poblacions.
I vosté sap molt d'això, senyor Sanmartín, encara que no vullga dir-ho aquí en la tribuna.
I esta llei garantix la racionalització en l'ocupació del territori, garantix el foment del medi rural, garantix la concessió política del sòl no urbanitzable i té una visió solidària i coherent del territori.
Si vostés no estan per eixa labor, si vostés no volen que eixa siga la norma jurídica que regule d'aquí endavant el sòl no urbanitzable en la Comunitat Valenciana, eixe és el seu problema.
Però lo que no pot és venir ací a la tribuna ni a les tribunes periodístiques a parlar de falsedat, a intentar erosionar el Govern de la Generalitat, només pel fet que vostés tenen la intranquil·litat de consciència, tenen el problema de vore que el govern popular és capaç de portar endavant allò que vostés no van saber o no van voler durant els dotze anys que van governar.
I eixe és el trauma que vostés tenen, senyor Sanmartín.

Jo no sé on estava vosté, jo no sé on estava la seua senyoria, on estiguera, sí que sé on estava jo.
Jo estava aquí en el mateix lloc, jo estava aquí en el mateix partit i jo estava aquí defensant ja aleshores els interessos de la Comunitat Valenciana i la necessitat d'aigua perquè el sector agrícola valencià poguera desenrotllar millor la seua activitat i poguera obtindre els seus beneficis, i clar, sense aigua no se pot fer.
I també garantia, també exigia aleshores la garantia al seu govern de l'abastiment a poblacions, una cosa que vostés han negat ara sistemàticament amb eixa derogació del transvasament de l'Ebre.

Per tant, li demane, per favor, i no ho prenga a mal, que quan haja de parlar d'aigua, primer, que es rente la boca.

Res més i gràcies.
*(Veus)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maluenda.

Pues desarrollados ya los turnos a favor, en contra y de réplica, procedemos a votar el bloque de enmiendas.
Por favor, un momento.
¿Se pueden votar todas juntas?
Señor Oltra, ¿todas juntas?
Muy bien.

Pues comienza la votación de las enmiendas.
Resultado de la votación: 33 votos a favor, 41 votos en contra.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Procedemos a debatir el segundo bloque de enmiendas, que corresponde a las números 2, 4, 5, 21, 29, 30, 32, 55, 57, 58, 65, 67, 68 i 72, presentadas por el Grupo Entesa, y que van a ser defendidas por el señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Bona vesprada, senyores diputades i senyors diputats.

Ja m'agradaria que n'hi haguera en esta llei el nivell de consens i d'alegria que n'hi havia este matí, però possiblement no arribem a tant.

En aquest primer bloc d'esmenes, vull recordar que l'Entesa va presentar al seu moment una esmena a la totalitat perquè entenem que aquest projecte de llei no millora en absolut la llei que pretén derogar, com ja explicàrem extensament en el seu moment.
Aquest projecte és roín, és deficient i torna enrere en els nivells de protecció que ja establia la legislació anterior.

Hem presentat en el seu moment 88 esmenes parcials amb esperit constructiu, pensant que, bé, ja que el projecte de llei anava a tirar endavant, almenys que tinguera les màximes millores.
En comissió retiràrem quatre esmenes que foren transaccionades.
Ens alegrem, però són molt poques i, per desgràcia, els temes més importants no han estat modificats en absolut.
Per tant, continua sent un projecte de llei molt deficient, molt contraproduent.

Com que ens queda un volum important d'esmenes, el que vaig a fer en cada un dels blocs és seleccionar les quatre o cinc de major calat, de major repercussió, i centrar-me sobretot en la defensa d'eixos aspectes.

Com en altres ocasions ha passat, l'exposició de motius de la llei és l'única part que podem subscriure íntegrament.
És una molt bonica declaració d'intencions, està molt bé.
Només té un problema: que no guarda ninguna relació, no té res a veure amb l'articulat, un articulat que desmentix i pervertix en cada moment allò que es diu en l'exposició de motius.
I açò ho vorem en cada cas concret.

Diu, per exemple, l'exposició de motius que s'ha de donar una definició positiva del concepte de sòl no urbanitzable, i això és el que no fa d'una manera clara de cap manera el projecte de llei.
És més, dóna a entendre contínuament que el sòl no urbanitzable és un conjunt de terrenys que estan sempre a l'espera, en reserva, que puguen ser urbanitzats ara no però més endavant.

Nosaltres hem introduït una esmena a esta definició de sòl no urbanitzable en què se millora i se clarifica, i posem l'accent que este sòl bàsicament s'ha de preservar del procés urbanitzador, entre altres coses perquè s'adopta una determinada estratègia d'ocupació del territori, una estratègia que en esta llei resulta implícita però que s'havia d'explicitar en altra llei que ja hem aprovat ací, que és la Llei d'ordenació del territori, però, com vostés recordaran, va eixir del tràmit parlamentari sense que tinguera ninguna data, ningun compromís, ningun termini, perquè ixca eixa estratègia territorial valenciana, de manera que esta llei vostés mateixos fan invocacions a una normativa d'una altra llei en la qual no vorem de moment ni cap data ni compromís ni termini.

Hem afegit també unes altres esmenes que amplien i clarifiquen més els objectius del sòl no urbanitzable, i destaquem, entre altres coses, la necessitat de protecció d'algunes tipologies de sòls especialment valuosos com són els sòls d'horta tradicional.
Com ací s'ha escoltat, tal com queda en la llei eixe tipus de sòls poden ser protegits o comuns, o siga, poden ser qualsevol cosa.
Per això és convenient definir objectius més concrets.

I també destacar que n'hi ha terrenys que, per les seues característiques, són inadequats per a la seua urbanització en relació a una estratègia d'ordenació racional del territori, una estratègia que, torne a dir, és un repte que està pendent i que no es pot ajornar.

Tres esmenes van referides a l'article 15, el qual introduïx un mecanisme fosc i perillós de compensació de terrenys al qual ens oposem rotundament perquè pot servir per a degradar encara més els valors naturals de bona part del nostre territori.

La primera d'estes esmenes establix que, en tot cas, les reserves de sòl que establix aquest article 15 només puguen ubicar-se en sòl no urbanitzable comú, i mai en sòl no urbanitzable protegit.
Estem parlant d'unes reserves per a infraestructures, per a obres, per a dotacions, que, insistixc, cas de fer-se, només en el comú.

I el punt número 3 d'aquest article és el més negatiu, per això proposem eliminar-lo totalment.
En este punt s'introduïx una figura, anem a dir, nova i també confusa de parc públic natural, que no està definida a on hauria de definir-se, perquè hauria de definir-se, el seu lloc és la Llei d'espais naturals protegits, que ara imagine que d'ací poc també reformaran i voldran embolicar, ja estaran interessats, no?
Bé, està clar que tenen una estratègia molt clara de retrocedir en tot allò que puguen en les mesures de protecció.
Bé, com tornava a dir, no ho definixen a on toca sinó que ara, per la porta falsa, intenten colar esta figura perquè sòl no urbanitzable, fins i tot protegit, com diuen clarament, puga formar part dels elements de la xarxa primària urbanística i, per tant, integrar-se en el sòl urbanitzable urbà, amb usos i condicionaments urbans, malgrat que puga tindre, i això ho reconeixen, valors naturals destacables.
Així anem a tindre terrenys no urbanitzables, fins i tot, torne a dir, d'elevats valors paisatgístics o ecològics, que podran ser jardinets d'una urbanització, com de fet ja està passant en molts paratges naturals, sobretot a les comarques del sud, que es veuen rodejats d'urbanitzacions.

I, senyors i senyores, així no es pot garantir de cap manera la preservació d'eixos valors naturals que se reconeixen i que se diu que s'haurien de preservar i que serien motiu de constitució de sòl no urbanitzable protegit.
Vostés, en comptes de posar fre a eixe preocupant procés de degradació dels valors naturals, allò que estan fent-li és donar-li una carta de naturalesa, fins i tot posant-li un bonic nom, que està amagant la seua antropització i desnaturalització.
Entendran que un paratge natural se va a protegir molt mal quan se convertix en un parc, en un jardí urbà.
No són els mateixos usos, no són les mateixes prioritats, evidentment.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Arnal.

En representació del Grup Parlamentari Popular i per al torn en contra, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señores diputados.

Señor Arnal.
Continuamos el debate de la comisión, y yo creo que vamos a repetir muchos de los argumentos, a pesar que yo creía que eran apabullantemente convincentes los argumentos que yo le daba, y le explicaba los errores de bulto en que usted incurría al analizar la ley.
No obstante, si hay que hacerlo sobre el Pleno, volveremos a repetir algunos de estos errores.

Plantea usted que la ley es peor que la ley anterior, "és molt roïna", que tiene menos protección.
Y yo quiero decir, antes de entrar ya puntualmente en lo que son las enmiendas, que no tiene usted ninguna razón.
Es una ley que se basa de forma importante en la ley anterior, pero que profundiza, mejora, con los criterios de sostenibilidad y con la experiencia de estos años, en la protección del suelo no urbanizable.

Si alguien ha protegido el medio natural y el no urbanizable y los suelos forestales en esta comunidad, repito, es el Partido Popular.
El descenso en las superficies quemadas en más de diez veces de las que se quemaban anteriormente, el incremento de la protección en parques naturales, en zonas húmedas, en lugares de interés comunitario, en parajes naturales municipales, en todo tipo de protecciones, la desclasificación de suelos en costa, eso es patrimonio del Partido Popular en estos años gestión, y continua haciéndose continuamente.
La recuperación, invirtiendo miles de millones de pesetas en espacios, por ejemplo en Peñíscola, en Calpe y en otros municipios de la comunidad es patrimonio del Partido Popular.
Y esta ley lo que hace es seguir en esa línea y aumentar la protección bajo criterios de sostenibilidad.

Por lo tanto, de forma general, discrepar profundamente, y señalarle que yo creo que lo único que hace falta es leerse el artículo 2, el artículo 4 o el artículo 3, y ver claramente qué es lo que hace esta ley.
Esta ley señala que tiene que ser destinado a suelo no urbanizable.
.
.
, recordemos que son aproximadamente 2 millones de hectáreas, el 93% de la superficie de nuestra comunidad, una gran superficie, una gran importancia territorial, "tiene que ser destinado a los usos propios de la naturaleza rústica de esos terrenos, ya sea por sus valores y riquezas que en ellos residen, por la presencia de riesgos naturales, o ya sea por ser inadecuados para su desarrollo urbano, de conformidad con los objetivos y criterios establecidos en la legislación sobre ordenación del territorio".
Yo creo que es perfecto: cuando hay valores, cuando hay riesgos o cuando estas Cortes han definido mediante una ley los objetivos territoriales que tiene que perseguir los planes, tienen que producirse esas clasificaciones de suelo en base a los criterios que ha establecido esa ley aprobada por esta Cámara.
Por lo tanto, yo entiendo que es perfecto.

Y si vamos al artículo 2, ver los objetivos que tiene que producir la clasificación de suelo no urbanizable de determinados suelos, yo creo que están clarísimos y meridianamente están destinados a proteger, precisamente, a potenciar en sentido positivo lo que es suelo no urbanizable.
Allí donde hay valores, allí donde hay un riesgo tiene que estar específicamente protegido o controlado mediante el Plan general, y así lo señala claramente este artículo 2, porque dice que: "La clasificación como no urbanizable lo que hace es conservar o restaurar las características y los recursos naturales, así como proteger los valores paisajísticos, históricos, arqueológicos, científicos, ambientales o culturales".
En el punto b): "Minorar los efectos derivados de la presencia de riesgos naturales o inducidos".
Punto c): "Potenciar el medio rural como forma sostenible de organización del territorio".
Y así sucesivamente hasta el punto f) y en los sucesivos apartados del artículo 4.

Por lo tanto, yo creo que la ley es una muy buena ley, que profundiza en la protección, la analiza detalladamente.
Y las enmiendas que su señoría ha planteado en este primer bloque, pues, realmente, yo creo que algunas son puramente formales, estéticas y yo creo que, en todo caso, perjudica lo que es la redacción de la ley, y yo creo que tiene muy poco sentido cuando ustedes en la enmienda número 21 plantean enmiendas semánticas, como sustituir "restauración" por "conservación", o en la 29, cuando dice "presentando valores", dice "a pesar de presentar valores".
Bueno, pues, bien, son formas de redactarlo que usted se quedará más a gusto redactándolo así, pero que no tienen ningún sentido.

Pero, junto a unas supuestas mejoras de este tipo, que no las hemos aceptado porque entendemos que no mejoran en nada, tiene graves errores, o deformaciones ­yo creo­ conceptuales propias de su partido.
Cuando se habla de delimitar los derechos de los propietarios de suelo no urbanizable, pues, usted dice: "No, no, no hay que delimitar los derechos, hay que limitar los derechos".
¡Oiga!
¿Por qué hay que limitar los derechos?
Habrá que decir qué puede hacer, qué no puede hacer, en base a las características del suelo.
Y tendrá, evidentemente, unos derechos distintos el que tenga un suelo protegido del que tenga un suelo rústico o, en su caso, del que tuviese un suelo urbano urbanizable.
Evidentemente, muy distintos.
Pero, ¿limitarlos?
¿Por qué sale ese prejuicio?

Es que eso se repite bastante a menudo en lo que son sus enmiendas.
Cuando usted habla en otros puntos, por ejemplo, en las enmiendas 65, 67, 68, del artículo 15, cuando usted se opone a que en determinadas condiciones las administraciones públicas, por obra de interés público y social, realicen determinadas reservas de suelo.
Y usted se opone.
O cuando plantea que hay un mecanismo oscuro para darle la posibilidad a los ayuntamientos que, además de incrementar las redes dotacionales, viarias, las dotaciones educativas, sanitarias y de todo tipo, gracias a los suelos urbanizables, para que, además, pueda aumentar de forma muy importante su patrimonio público de suelo con suelos naturales de valor, que son propiedades de los particulares, y que pueden pasar a formar parte de la red municipal del patrimonio público, sin, desde luego, sin ser ningún jardín, ni ninguna.
.
.
Yo creo que eso es desvirtuar un poco el fondo de lo que es este artículo.

Yo creo que es muy importante para los ayuntamientos que tengan esta posibilidad porque esto no sustituye a las dotaciones de zona verde, y lo dice muy claramente la ley.
Usted está planteando que sustituye.
No sustituye, lo dice: "Hay que hacer las reservas de suelo para dotaciones y zonas verdes propias de la Ley urbanística".
Y esto es, además, aumentar el patrimonio público de suelo.

Por lo tanto, ya le digo que no entiendo muy bien estas enmiendas, ya se lo expliqué en lo que era la comisión, pero usted reitera estos planteamientos y dice: "¡Oiga!
, esto es lo que pasa en el sur".
Pues, yo creo que en la próxima intervención suba usted y dígame dónde en el sur, algún espacio natural que se haya obtenido de esta manera ­en principio, no hay ninguno­, sirve de jardincitos para las urbanizaciones.
Yo, desde luego, no conozco ninguno y creo que usted, bueno, emplea un poco esa retórica que tampoco va a ningún sitio.

Como acabamos el tiempo y tenemos continuidad lue-go en la réplica, yo creo que aquellos aspectos que han quedado en el tintero tendremos oportunidad de seguir con el debate.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltíssimes gràcies, senyor diputat.

Per al torn de rèplica té la paraula, en representació d'Esquerra Unida: l'Entesa, l'il·lustre diputat, senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

El senyor Modrego diu que tenim errors de *bulto*, que esta llei aprofundix.
.
.
M'agradaria saber exactament que concretara eixos errors i exactament com aprofundix en la conservació.
Realment, hi ha passos enrere, i ho vorem amb molt més detall en l'agrupació següent, en la qual vorem de quina manera es concep el que és el sòl no urbanitzable protegit, que és una peça essencial en la visió proteccionista d'esta llei.
Però, esta llei, sens dubte, el que no té és la més mínima vocació proteccionista per a res, sinó que obri tots els forats i tots els camins per a disminuir la protecció de gran part del territori que és sòl no urbanitzable.

Mire, la diferència que hi ha entre la definició que vostés proposen i la que nosaltres incloem textualment és esta, en la definició del que ha de ser el sòl no urbanitzable.
Nosaltres, quan plantegem afegim que: "Este tipus de sòl ­el sòl no urbanitzable­ ha de ser adreçat, a més dels usos propis de naturalesa rústica dels terrenys, a la conservació i que, en qualsevol cas, ha de quedar exclós del desenvolupament urbà i del procés urbanitzador".
Eixa menuda diferència crec que és importantíssima i és on estriba gran part de la discussió.

Jo crec que és molt clar.
Si és un sòl no urbanitzable, no simplement pot estar adreçat a altres usos propis de naturalesa rústica, sinó, a més a més, ha de contemplar la conservació i, a més, en principi de manera general s'ha entendre que es un terreny, és un tipus de sòl que, en principi, ha de quedar exclós del desenvolupament urbà i del procés urbanitzador.
I això es diu en la definició.
Nosaltres ho diem, vostés no, de cap manera.
Em sembla una diferència important.

Després, quan a les reserves de sòl, naturalment que s'entén que han d'haver reserves justificades per a infrastructures, dotacions.
.
.
, justificats.
Però, plantegem que s'aplique, insistisc, en el sòl no urbanitzable comú, i quede bàsicament establert en el comú, i, excepcionalment, només excepcionalment, que poguera aplicar-se al protegit.
Eixa és una diferència, doncs, prou important també.

I, finalment, quan vosté ens diu en l'article 15, el punt 3, insistisc, és un mecanisme inadequat, confós d'aplicar eixa nova figura que no està en la normativa que hauria d'estar, que no permet regular-se adequadament i que, a més, insistisc, diu clarament el seu projecte de llei que va a formar part de la xarxa primària i que va a estar vinculada al sòl urbanitzable o urbà.

I em demanava vosté algun exemple d'eixos paratges del sud on, no per efecte d'esta llei, clar, que encara no ha entrat en vigor, sinó ja està donant-se eixe procés, un procés que esta llei el que farà serà incentivar i damunt, torne a dir, justificar-lo en un bonic nom de parc urbà.
Doncs, bé, un exemple d'entre molts, les salines de Calp, un paratge natural que vostés estan permetent ­i els pareix molt bé i ací ha hagut propostes que hem dut a aquesta Cambra que es limitara el procés urbanitzador al seu voltant­, i vostés estan aconseguint que eixe paratge natural valuós puga encerclar-se totalment d'edificis de gran altura i convertir-se totalment en una espècie de gran piscina d'una zona urbanitzada.
I es neguen totalment a ampliar la zona de protecció perquè puga haver una zona d'esmorteïment d'impactes que puga no angoixar, asfixiar a eixe paratge natural.
Un paratge natural, com eixe cas, reduït a unes dimensions mínimes, sense zona d'esmorteïment d'impactes i rodejada totalment d'urbanitzacions, això acaba no sent un paratge natural, acaba sucumbint i, al final, convertint-se en el jardí privat d'una urbanització.
No és l'únic cas, però vostés el que volen és, damunt, eixe procediment, eixe procés que vostés han deixat que passe i que han auspiciat, ara volen donar-li un segell de naturalesa i donar-li una benedicció damunt per llei.
Doncs, és un exemple del que no haurien de fer.

Evidentment, insistisc, si una cosa no és esta llei és una llei de caràcter, de vocació proteccionista de cap de les maneres.
I, sens dubte, és esta llei la que està regulada en el sòl no urbanitzable i és la que hauria d'insistir en la salvaguarda dels valors naturals d'eixos terrenys que, torne a dir, algun d'ells almenys, almenys alguns, haurien de dedicar-se a la protecció.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat, senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Arnal, empezando por el final, dice que las salinas de Calpe se encuentran amenazadas.
Tengo que señalarle que, respecto de planeamientos municipales anteriores, en la legislatura pasada se amplió, se declaró primero, incluido en el catálogo de zonas húmedas, en contra de todas las expectativas que tenían en su grupo y en otros grupos planteando que eso nunca podría ser protegido por el Partido Popular, así se hizo y se aumentó de forma importante lo que era la protección aumentando la distancia de las edificaciones, con convenios mediante el ayuntamiento y que el Partido Popu-lar hizo con los propietarios.
Y, en todo caso, es un suelo de valor protegido por el Partido Popular y aumentando sus distancias de protección.

Por lo tanto, yo creo que una actuación impecable, a la que ustedes plantean darle la vuelta cuando, además, no tiene ninguna relación con lo que es el artículo concreto que estamos discutiendo aquí.
Porque lo que se plantea, precisamente, porque estas salinas, además, son particulares, gracias a la ley tal y como está ahora redactada tendríamos la posibilidad, hasta las salinas de Calpe, y otras salinas, otros humedales, otros espacios de valor, pasasen a formar parte gratuitamente del patrimonio municipal.
Y la ley señalada claramente que no sustituya a otra dotación, por lo tanto es un espacio natural, lo que sí es obtenible gratuitamente para el municipio gracias a una gestión urbanística, lo que creo que es un punto muy positivo.

Yo le decía en comisión que antiguamente en el urbanismo lo que se hacía era abrir una calle y cada uno construía, no había cesiones ni para calles ni para zonas verdes ni para colegios ni para ningún tipo de actuación pública.
Progresivamente, en las distintas leyes se han ido incluyendo todas esas cesiones y ahora tenemos un sistema público de cesiones, de viarios, de zonas verdes, en el que ya no se plantea.
.
.
Usted recordará que hace muchos años era el debate de cómo obteníamos zonas verdes para las ciudades.
Ese ya no es el debate.
Después, cómo se urbanizaban correctamente las ciudades.
Ese tampoco es el debate.
Yo creo que ahora puede ser el debate cómo obtenemos en una comunidad como la nuestra, que los suelos son prácticamente todos privados y que únicamente el 30% ­porque hay que saber los datos­, únicamente el 30% de los montes, por ejemplo, son patrimonio de la Generalitat o de los ayuntamientos cuando en otras comunidades esas cantidades alcanzan el 60, el 70 y hasta el 80%.
En nuestra comunidad hay que introducir mecanismos como éste que ha introducido, novedoso, la conselleria ­y me parece muy positivo­, para que, además de que haya desarrollos urbanísticos, se puedan obtener millones de metros de suelo no urbanizable de valor y formar parte del patrimonio público del suelo.

Por lo tanto, yo creo que algo que debería ser celebrado, aplaudido y de gran valor y potencialidad para los ayuntamientos que así lo han pedido, que así lo han pedido, pues, aquí se convierte como un mecanismo oscuro porque yo creo que o no lo entienden o no lo quieren entender.
Y yo eso lo siento profundamente.

Yo, cuando usted habla de disminuir la protección, pues, yo creo que todo lo contrario.
Y le vuelvo a insistir, la ley claramente alude a todos los mecanismos, todo el sistema de valores, además un sistema de valores que se ha profundizado de forma muy importante durante estos últimos años.
Porque yo le puedo decir que hace 6, 8 años, no sabíamos qué espacios tenían valor.
Teníamos un 3 o un 4% del territorio protegido mediante la figura del parque natural y apaga y vámonos.
No había más, no conocíamos los espacios forestales de valor; ahora tenemos un Plan forestal aprobado recientemente por la Conselleria de Territorio.
No sabíamos qué zonas húmedas tenían realmente valor; tenemos un catálogo de zonas húmedas que es un modelo.
No sabíamos qué conjunto de valores tenía el territorio valorable con criterios a nivel europeo; tenemos los lugares de interés comunitario, la red Natura aprobada.

Por lo tanto, el conocimiento y el grado de protección que ya tiene el territorio nos permite hacer, precisamente, una ley que, además de incorporar esos valores, lo que hace es asignar métodos precisamente para obtener esos suelos y para hacer ­como señala adecuadamente en las disposiciones que tienen que tener los planes territoriales para suelo no urbanizable­ esos programas de sostenibilidad y esas actuaciones concretas, precisamente para recuperar el suelo no urbanizable.

Por lo tanto, señorías, señalarle que nada más lejos que desproteger el territorio.
La ley claramente identifica todos esos valores, da los criterios con los que se tiene que incluir en cada municipio todos los espacios protegidos, y además yo creo que eso es una garantía para todos, garantía para las administraciones y para los ciudadanos, objetivar claramente qué espacios tienen que estar incluidos dentro de los suelos urbanizables, no urbanizables protegidos, y fijar también esos criterios territoriales en base a la Ley de ordenación del territorio que nos tienen que establecer las reservas y la potencialidad del suelo no urbanizable de cara al futuro.

Muchas gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Modrego.

Una vez cumplido el turno a favor, en contra y réplicas, procedemos a la votación del grupo de enmiendas.
¿Todas juntas?
Señor Perelló, por favor.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señor presidente.

Quisiéramos hacer un bloque con la 65, la 67 y la 68 y el resto en otro.

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda ¿algún problema?
(Pausa) Muchas gracias, señor Maluenda.

Entonces, procedemos a la votación de las enmiendas que hemos dicho, 2, 4, 5, 21, 29, 30, 32, 55, 57, 58 y 72.
Procedemos a la votación.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 35 votos a favor y 41 votos en contra.

Y ahora procedemos a la votación de la 65, 67 y 68.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 5 votos a favor, 41 en contra y 30 abstenciones.

Entramos en el debate del tercer bloque.
.
.
*(Remors)* Tiene razón.
El señor Maluenda, siempre atento, apunta la posibilidad de que podemos votar el artículo primero, el artículo segundo y el artículo tercero.
¿Los podemos votar todos juntos o por separado?
Pues votamos el artículo primero, segundo y tercero.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es 41 votos a favor, 35 votos en contra.

Y ahora pasamos, como estaba diciendo antes, al bloque tercero de debate de enmiendas, que corresponde a las presentadas por el Grupo Entesa, números 8, 9, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 23, 24, 55, 73, 74, 82, 108, 109 y 122.
Tiene la palabra el señor Arnal, para el turno a favor.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Ara a la millor el senyor Modrego entendrà un poc amb més claredat algunes de les coses que deia abans, perquè anem a entrar en coses més concretes.
Per exemple, un dels defectes més importants d'aquesta llei és que no defineix amb claredat de cap manera què ha d'entendre's per sòl no urbanitzable protegit, ni quines tipologies de sòl han d'incloure's necessàriament, insistisc, necessàriament en esta categoria.
Açò no és estrany, perquè jo pense que per al PP no és prioritari protegir el territori i no vol deixar clar que hi ha parts concretes del territori que necessàriament s'hagen de veure beneficiades pels majors nivells de preservació que implicaria declarar-lo com a sòl protegit.

Evidentment, per al PP la visió que té del territori és que qualsevol mena de territori és urbanitzable i només alguns sòls, normalment ja emparats per altra legislació anterior, eixos ja es poden considerar protegits.
Això almenys és el que fa este projecte de llei.

Està clar que per a vostés la prioritat és la construcció, la urbanització i el negoci, que moltes voltes està basat en la pura especulació, mentre que la protecció és el florer que vostés pensen posar de quan en quan, això sí, en les mínimes dosis possibles, per no paréixer excessivament bruts, però ni un pam més.
Nosaltres pretenem el contrari.
Tenim una visió del territori que pensem que resulta essencial garantir la protecció d'allò que objectivament siga valuós i fer imperar la racionalitat i l'objectivitat davant de qualsevol interés particular.
Tenim el convenciment que el patrimoni natural és un patrimoni de tots i que té valors i que és mereixedor de protecció imperativa i no potestativa i, com a última instància, al final, després de tots els demés interessos.

Pensem també que hi ha unes tipologies de sòl que per les seues característiques objectives s'han de qualificar necessàriament com a protegit.
I eixa caracterització ha de ser clara.
Algú ha dit fa un moment ací en esta troba que les llei han de ser molt clares per evitar les corrupteles.
Assumisc perfectament eixa frase.
Aplique-la.
Aleshores, podríem incloure en este projecte de llei la obligatorietat que tots els instruments d'ordenació i planificació consideren adequadament eixes tipologies com a protegides i així evitaríem l'ambigüitat i la discrecionalitat que vostés diuen a l'exposició de motius que volen evitar-la.
No estan posant els mecanismes, no estan posant els instruments per a poder evitar eixa discrecionalitat.
Nosaltres, torne a dir, l'exposició de motius clar que la subscrivim, és meravellosa, l'únic que passa és que està en altre ordre de coses, no està en l'articulat.
El que diu allí no és reflecteix en l'articulat.

Per tant, en les esmenes que hem presentat en este bloc sobretot el que volem és marcar amb claredat quines tipologies de sòl necessàriament, sempre, han d'estar incloses en el sòl no urbanitzable protegit.
I a més ho deixem perquè no hi hagen lectures ambigües i que puga dubtar-se per a què el planificador a nivell municipal tinga clar quines tipologies ha d'incloure.
I, naturalment, òbviament, en algun cas podrà haver alguna excepció justificada, però exactament això i només que això, una excepció justificada.
És l'excepció a la norma el que s'ha de justificar.
Vostés pretenen exactament al revés.

Nosaltres amb l'esmena 23 hem rescatat textualment un articulat de l'antiga llei, de la llei vigent que vostés volen derogar, que posa les coses de la manera correcta i és com pensem que hauria de mantenir-se.
I és exigir que es justifique la no inclusió com a règim protegit dels sòls incults, dels sòls que estiguen mereixedors d'estes característiques en el terreny municipal.
Ja dic, s'ha de justificar, això deia l'antiga llei i és el que nosaltres pensem que ha de ser, s'ha de mantindre, s'hauria de justificar el no incloure sòls no urbanitzats protegits.
Vostés fan el contrari, diuen que si acàs s'haurà de justificar incloure'l.
És just al revés, com ja s'havia mencionat ací.

Les tipologies de sòl que nosaltres pensem que s'han de incloure necessàriament serien les següents: en primer lloc, i així parlant de coses molt concretes, tots els terrenys forestals, siga quina siga la seua cobertura vegetal.
Entenem que tots estos territoris han de ser, d'entrada, considerats sòl no urbanitzable protegit.
S'ha d'entendre també que la vegetació natural sofreix una dinàmica en la qual el que ara, hui en dia, és un matoll d'ací uns anys, molt poquets, pot ser un bosc, sobretot si s'actua per a no degradar més el territori i s'ajuden actuacions ensenyades per a repoblar, restaurar i recuperar eixe sòl.

Naturalment, pensem pel mateix motiu que tots els terrenys cremats recentment han d'estar inclosos en esta categoria, tots, naturalment, no faria falta insistir en això.
Però com que la manera com fins ara la legislació ho inclou en una potestativitat, és a dir, podran incloure's, ha de quedar ben clar que no és que puga o no puga és que necessàriament ha de ser sòl no urbanitzable protegit i especialment si està cremat amb més motiu, perquè necessiten actuacions adequades de restauració.

També s'han d'incloure totes les zones humides, senyor Modrego, totes, totes, no unes poquetes, no les del catàleg, totes les zones humides, perquè el seu projecte de llei claríssimament deixa fora les que no estan catalogades.
Hi ha suficient jurisprudència a la qual vostés poden recórrer per a saber que totes les zones humides, físicament, de-mostrablement de manera científica que ho siguen per eixe fet, no per estar catalogades, mereixen el tractament de no urbanitzables.

Un altre tipus de tipologia que pensem que s'han d'incloure com a sòl no urbanitzable protegit són les zones agrícoles més valuoses.
Evidentment, ací no diem totes les zones agrícoles, però sí les més valuoses, aquelles que s'acredite documentalment que són les terres agrícoles de major fertilitat i productivitat i que formen part de l'horta tradicional valenciana.
Ara per ara, en el seu projecte, es deixa això totalment en una absoluta indefinició.
Hem de recordar-los que estem perdent eixe tipus de sòl que estic dient agrícola, d'alta fertilitat, alt valor ecològic i alt valor cultural, estem perdent-lo dia a dia, i no fa falta més que vosté veja els voltants de la ciutat en la qual estem debatent.

I, finalment, també demanem que s'incloguen les àrees rurals més valuoses.
Novament plantege les més valuoses acreditada, justificadament, que tinguen una integració paisatgística en un entorn natural, referint-me sobretot a les zones d'interior, on moltes voltes s'estableixen fórmules d'explotació agrària o ramadera que han d'estar integrades paisatgísticament i ecològicament en un ambient poc antropitzat.
I que pensem que és un paisatge i un entorn que s'ha de preservar, torne a dir, aquells més valuosos.

I, finalment, també plantegem com una tipologia de sòl, que necessàriament s'ha d'incloure com a sòl no urbanitzable protegit, la franja litoral; esta franja estreta que engloba alguns dels paisatges i també dels ecosistemes més destacats i valuosos del País Valencià i que estan sofrint ara una pressió urbanística i de tota mena fortíssima que està fent-los desaparéixer a grans passos.
I no em diga on?
Visite vosté, vaja per exemple per l'autopista de nord a sud del País Valencià i vora com estan alçant-se com a fongs eixos grans edificis en totes bandes, menjant-se el terreny que quedava fins ara sense ocupar.

Cal recordar en aquest apartat que el PP es nega reiteradament a declarar una moratòria de la construcció al litoral o l'horta, malgrat totes les nombroses peticions efectuades per col·lectius socials en aquest sentit, amb excuses grotesques i increïbles.
I una moratòria és necessària perquè permetria arribar a un pacte o a un consens generalitzat, després d'un debat, naturalment, un ample debat que establirà consensuadament quines àrees són mereixedores de protecció quines, no obstant, sí que podria admetre's un desenvolupament urbanístic.
Però, naturalment, amb una moratòria per a frenar estos processos accelerats, que si ens descuidem una miqueta quan anem a reflexionar sobre què mereix protecció ens trobarem que estarà ja sepultat el formigó i l'asfalt al ritme que anem.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Señor Arnal, por favor, no se vaya.

Tiene la palabra, para defender el turno en contra, el señor don Fernando Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

Señor presidente.

Señorías.

Señor Arnal, comenzar la defensa del planteamiento del Partido Popular de rechazar todo este grupo de enmiendas, básicamente porque discrepamos en cuanto a la justificación de fondo que usted plantea, que siempre yo creo que es un *leitmotiv* que lo plantean siempre, porque yo creo que les duele de verdad que realmente aquellos que han protegido nuestro territorio lo están recuperando, y en actuaciones concretas, día a día, pues el Partido Popular frente a esa bandera que antes querían enarbolar ustedes, pero que en este momento, que desde hace años ya, llevamos nosotros.

Entonces, cuando usted dice, bueno, pues en el suelo no urbanizable protegido, haciendo yo creo que un hincapié, pues bueno, muy puntual en este artículo, y añade, oiga, pues ya ha explicado usted un número de enmiendas, aumentando las categorías de suelo que tienen que entrar dentro del suelo protegido.
Pues todas ellas, que usted plantea, prácticamente están incluidas ya en el artículo 4, y algunas que usted plantea pues realmente no tiene ningún sentido.

Yo quería hacer la reflexión previa de que el suelo no urbanizable es claramente no urbanizable, y en esta ley se regulan de forma excepcional aquellos usos, aparte de los que son lógicos dentro de cada tipo de suelo, de tener una relación muy directa con la tipología de suelo, ya digo, los usos especiales se regulan de una forma muy excepcional y con unos trámites realmente pues largos, difíciles y con una gran participación y una gran justificación de los expedientes.
Y todo el suelo no urbanizable está preservado por su propia definición y por el contenido jurídico de los derechos de los propietarios, que están en los artículos 7, 8, en esta ley, pues están clarísimamente limitados a aquellos coherentes con el régimen de suelo.
Lo que es lógico también es que dentro de todo el suelo no urbanizable, en el que están preservados los desarrollos urbanísticos, tenemos que proteger especialmente aquellos suelos que tengan un valor relevante.

Usted parece que plantea, según la definición, está planteándolo al revés.
O sea, uniformar lo que es el no urbanizable común y el protegido.
Porque al final todos los espacios naturales y todos los espacios agrícolas tienen que ser especialmente protegidos, pues qué nos queda.
Yo creo que no nos queda nada.
Y yo creo que sí que es importante, diferenciar claramente aquellos espacios que tienen un especial valor y que están reconocidos con figuras de protección y que claramente están señalados en el artículo 4, cuando se dice "será suelo protegido los que tengan la condición de bienes de dominio público, marítimo, hidráulico, de conformidad con su legislación reguladora, los sujetos a un régimen específico de protección o mejora conforme a su correspondiente legislación administrativa", que puede ser forestal, puede ser ambiental, puede ser de costas, incluyendo todos aquellos aspectos que tengan una.
.
.
agrícola, puede tener una regulación específica.
Y además dice "y de conformidad con dicha legislación, tengan por objeto la conservación de la naturaleza, la flora, la fauna, el agua o el territorio".
Cualquier administración que haya adoptado cualquier criterio de protección tiene que llevarnos a proteger ese suelo como protegido, como especialmente protegido, no como común.

Por lo tanto, yo creo que eso nos da.
.
.
Y eso es una obligatoriedad, perdón, para todos los planes.
O sea, esto ya no es una recomendación, no es una sugerencia.
Es un criterio legal que tienen que justificar en el apartado correspondiente los planes.

Pero sigamos.
Los que están en el patrimonio cultural valenciano.
Seguimos.
Los comprendidos en espacios forestales, paisajísticos y ecológicos, que estén sujetos a medidas de conservación, de regeneración y aprobados conforme a su legislación protectora; legislación que ahora se desarrolla y se actúa.

Si seguimos, los que tienen.
.
.
están sometidos a un régimen de protección incompatible con su transformación con arreglo a una legislación sectorial.
Los que tienen riesgos de erosión.
Recordemos que hay publicadas por este gobierno las cartografías de erosión real y potencial, que son también de obligado cumplimiento para analizar y para justificar aquí, ya no es caprichoso, hay que motivarlo, y hay que motivarlo con respecto a información real del territorio.

Y seguimos hablando de.
.
.
*(inintel·ligible)* Inundaciones.
Sí, bueno, si se ha hecho un trabajo serio de cartografía de inundaciones ha sido en la Comunidad Valenciana, y de obligado cumplimiento para todos los planes generales desde hace años.
Y de observación en la Conselleria de Territorio en la aprobación de cualquier tipo de plan, imponiendo condiciones muy rigurosas a todos los planes.
Riesgos naturales de otro tipo, como desprendimientos, etcétera, etcétera.

Por lo tanto, yo creo que, clarísimamente al suelo protegido le está dando cobertura, una definición y una concreción clarísima, y además, no solamente porque lo señala la ley, sino porque los mecanismos o la información territorial que permite que esta ley sea efectiva, ya están desarrollados en gran medida.
Por lo tanto, yo creo que se ha dado un paso sustancial y una mejora muy importante con respecto a la ley del 92.

Por eso, cuando hablamos en el suelo urbanizable protegido, en el apartado 2, cuando se habla que tanto los municipios como a través de los planes de acción territorial que marcaba la ley de ordenación del territorio, se pueden proteger en función de lo que tampoco se podían.
.
.
eso no figuraba, esto es un paso adelante respecto de la ley anterior.
Se puede proteger aquello, y se debe, según la Ley de ordenación del territorio, en los planes específicos de ordenación de huerta, se clasificarán como no urbanizable protegido aquellas zonas de especial valor.
Por lo tanto, estamos avanzando porque, además de las consideraciones agrológicas están también aquellas paisajísticas o, incluso, la importancia social, o cultural o de productividad agrícola de un territorio.

Por lo tanto, yo creo que la definición de los suelos protegidos es muy completa y, desde luego, no aportan nada las enmiendas que usted plantea.

Y con respecto.
.
.
Y, precisamente, yo lo que quería es incidir en la idea que nosotros entendemos el patrimonio natural y el territorio como un valor, pero también como un valor económico, social, cultural, es muy importante.
Y ese equilibrio es lo que plantea la ley.
Usted plantea el ser uno siempre, desde el tema ambiental, pero es que incluso desde el tema ambiental no aportan sus sugerencias, yo creo, que al final son una reducción y un limitar usos posibles en determinados suelos sin, sin mejorar ningún tipo de, vamos, de lo que sería la clasificación de suelo o la protección del territorio.

Y luego ustedes también tienen pues una fijación con el tema de los terrenos quemados.
Yo creo que está suficientemente señalado la protección de esos suelos en las distintas leyes.
Y, claro, vamos trasladando el debate de lo que podría ser la Ley forestal a la Ley de ordenación del territorio y la Ley del suelo no urbanizable.
Clarísimamente, los suelos quemados no se pueden reclasificar, no se ha reclasificado ninguno, ni se va reclasificar.
Y ya está señalado en las leyes sectoriales correspondientes.
Y, por lo tanto, en la clasificación de suelo lo que hay que atender es ese criterio que está clarísimamente señalado.

Cuando habla usted de las zonas húmedas.
Pues yo no sé, me gustaría que usted diga qué zonas húmedas faltan y qué superficie tienen.
Porque dice "es que faltan gran parte".
Pues mire, 45.
000 hectáreas.
¿Dígame usted cuántas hectáreas nos faltan?
¿20?
¿25?
Pues nos habremos equivocado en 20/25.
Pero, si nos hemos equivocado de 20 o 25 respecto a 45.
000, pues bueno, me parece que el índice de error sería asumible, siempre y cuando, además, ustedes se pongan de acuerdo en cuáles faltan, porque unos dicen que unas, y otros dicen que otras y otros no dicen ninguna.

Por lo tanto, yo creo que un documento como ese, que garantiza la protección como no urbanizable de protección de todos esos suelos, realmente yo creo que es un documento modelo y que no se puede ahora plantear una modificación y que luego no aporta nada, y que no tiene ninguna mejora sobre lo que señala la ley.

Por lo tanto, señalar que estas enmiendas que usted plantea yo creo que quieren trasladar una idea que no se corresponde con la realidad.
La ley les protege de una forma equilibrada, de una forma racional desde el principio del desarrollo sostenible, y ninguna de sus propuestas mejora lo que es la definición y la concreción de esos espacios y lo que será la futura protección que les va a dar esta ley.

Muchas gracias.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Modrego.

Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Bueno, senyor Modrego, comença vosté dient-me que no tinc raó, però és que després es dedica vosté a llegir ­fa molt bé­ la llei, i exactament de la lectura es deduïx que la tinc.
Aleshores anem a ser clars.
Quina és la diferència?
Vostés declaren que hauria d'estar necessàriament com a protegit tot allò que, com jo li deia abans, ja està protegit per altres normatives; amb la qual cosa s'ho hagueren pogut estalviar, senyors.
Perquè, efectivament, tindria delicte ja que anaren a no complir tota eixa sèrie de normatives.

I li ho recorde el que vosté m'ha llegit.
Vostés diuen que necessàriament serà protegit aquells béns de domini públic, marítim i hidràulic segons la legislació reguladora.
Clar, ja tenen una legislació reguladora que ho establix.

Bé, per açò no feia falta tant de viatge.
Aquells terrenys subjectes ja a règim de protecció segons la legislació de protecció del medi ambient.
Clar!
Si estan protegits, bé, em pareix molt bé que ho ratifiquen, però no avancen ni un pèl.

Els inventariats ja per l'inventari general del patrimoni cultural.
Doncs clar!
Estan inventariats!
No voldran carregar-se'ls!
Bé, sí que volen.
Clar, sempre que puguen.
I ja busquen les escletxes.
I per això han reformat la Llei del patrimoni cultural.

O aquells sotmesos ja a algun règim de protecció segons la legislació sectorial.
Tornen a repetir-ho, ja sotmesos al règim de protecció.
Doncs bé, què avancen?
Em podem dir què avancen?
O on estiga acreditada la presència d'importants riscs d'erosió, despreniments, inundacions.
.
.
Clar, faria falta que, estant acreditada i cartografiada que un terreny es pot inundar o li pot caure la muntanya damunt, vostés insistiren "que no, que no, que ací anem a col·locar-ho".
Bé, per favor!

Aleshores no avancen i exclouen gran part de terrenys pels seus valors mereixedors i eixa protecció que, torne a repetir-ho, serien totes les zones forestals, totes les zones humides, la franja litoral i les zones agrícoles.
.
.
Ahí sí que no diem totes, i, no obstant això, ahí vostés s'obstinen en dir que jo dic totes.
Doncs no he dit totes.
A veure si ens aclarim!
Vol que li ho torne a repetir?
Estic parlant d'aquelles zones agrícoles que acrediten de manera justificada ser les de major fertilitat.
.
.
sí, llija-ho perfectament, que en l'esmena està clar, li assegure que no m'he confós i és vosté qui m'ho repetix una volta i altra per a dir que estic volent una desmesura.
No estic volent cap desmesura, sinó una cosa racional.

Quan a les zones forestals, és que vostés fan una redacció que és de risa.
A veure, li ho vaig a repetir.
Són protegides açò: els terrenys compresos en "espais forestals paisatgístics i ecològics".
Què és un espai forestal paisatgístic i ecològic?
Què significa exactament?
Que estiguen subjectes a mesures de conservació o regeneració aprovades ja.
Clar, tornem al que ja estava aprovat.
Perfecte.

Bé, vosté diu que nosaltres tenim una fixació en la protecció del medi ambient.
Home!
el que tenim és un rigor i una defensa claríssima del medi ambient, perquè estem convençuts que és un valor a protegir, que és un patrimoni de totes les valencianes i tots els valencians.
Vostés ja veig que no!
Però, bé, podrien dissimular un poquet més.
Bé, no fa falta.

Em preguntava vosté que quines zones humides?
Doncs molt fàcil.
Totes aquelles zones humides.
.
.
Que què tenim per zones humides?
Les que estan catalogades o les que no?
Bé, tenim un catalogador una miqueta no bon catalogador i aleshores va i fa un catàleg com li dóna la gana i es deixa zones fora.
Aleshores qui té més raó?
La realitat o el catalogador?
La resposta és: veiem eixes zones si tenen unes característiques físiques, de manera objectiva i científica, que puguen demostrar que són zones humides i, si ho són, són zones humides, i si no estan catalogades el problema no és de la zona humida, el problema és del catalogador que es va deixar fora, ell sabrà per què, eixes zones.

Que quines?
Vol algun exemple?
Per exemple, l'albufera d'Orpesa, no està catalogada.
És una zona humida?
Sí, naturalment.
Demostrada científicament en peritatges, en peritatges científics que ja té el jutge damunt la taula.
El que passa és que a la velocitat que va el jutjat doncs és probable que ja s'acabe d'urbanitzar totalment i al final tindran raó vostés.
No és zona humida.
Ja no queda més que asfalt.
A la millor guanyen per eixa via, clar.

O el Quadro de Santiago, que vostés estan obstinats.
.
.
, vaja, ara ací eixiran una altra volta els camps de golf.
Allí sí que volen instal·lar un preciós camp de golf.
O diuen, bé, un trosset del Pou de Santiago sí que seria una zona humida, però l'altre trosset seria un meravellós camp de golf, com tothom sap que és una zona molt verda, i molt bonica, que gasta molts pesticides, que eixos pesticides anirien a parar a eixa zona humida i que, naturalment, l'afectarien d'una manera gravíssima.
Eixa.
.
.
Aleshores quina solució tenim?
Molt fàcil, apliquem criteris objectius de demostració.

I vostés també diuen en un últim.
.
.
en el punt 3, d'eixe article 4, diuen que podran declarar-se altres zones.
Vostés saben perfectament els temps verbals que gasten.
Natural-ment saben que podrà.
.
.
vol dir això, podrà o no podrà.
I si no voldrà, no podrà.
I com vostés volen poquet, poden poquet.
Aleshores, per a evitar la discrecionalitat, gasten una forma verbal diferent, que segur que saben emprar-la quan volen vostés emprar-la.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Arnal.

Tiene la palabra el señor Modrego.

**El senyor Modrego Caballero:**

Gracias, señor presidente.

Señor Arnal, yo creo que usted, cuando ha hecho ese análisis de decir "ya están protegidos".
.
.
oiga, no están protegidos, están identificados sus valores en gran medida.
Yo creo que usted parte de un claro error: entender que las distintas figuras de protección que hay en las distintas legislaciones son suficientes por sí mismas, sin introducirlas en la legislación urbanística, para proteger a un territorio.

Entonces, cualquiera que mínimamente se mueva en esos parámetros, sabrá que precisamente lo que tiene que hacer la legislación urbanística es recoger todas esas protecciones, que algunas están establecidas, pero también recoger lo que son esos criterios, esas informaciones.

Porque usted habla de la erosión.
La erosión lo que habla es de zonas con una erosión potencial elevada, o una erosión potencial baja, o una mediana, o una vulnerabilidad de acuíferos alta o baja, pero no dice que se pueda urbanizar, que no se pueda urbanizar, ni nada por el estilo.
Lo que dice son los valores del territorio.
Es el plan urbanístico, gracias a esta ley que se le exige, el que va a tener que introducir todos esos valores.
Y un terreno que tenga una vulnerabilidad de acuíferos alta, tendrá que desviar los posibles usos, urbanizaciones, o hasta cultivos agrícolas, a otras zonas para no perjudicar el territorio.
Y por eso, por eso, esta ley está muy bien planteada.

Porque, claro, cuando llegó el Partido Popular no había cartografías de inundación, de vulnerabilidad, de riesgo, no había plan forestal, no había catálogo de zonas húmedas, no había zonas LIC.
Entonces había que decir: "Vamos a proteger lo que tenga valores naturales, puntos suspensivos, no sabemos cuáles, pero los que se definan, ya veremos cómo".
Y poco más.
Y justifique usted que no me lo pone.
Ahora, como ya tenemos una información territorial, unas figuras de protección clarísimas, la legislación urbanística lo que tiene que hacer es recogerlas, hacer su reflexión global y, evidentemente, definir qué potencialidades tiene el territorio en base a toda esa información, pero esa información está y lo que tiene que hacer precisamente es introducir las medidas de protección que le obliga todo lo que es el conocimiento y las determinaciones de todos los planes.
Por lo tanto, yo creo que sí que da un paso positivo muy importante.

Y luego se dice una cosa, que se ha dicho en el debate, se va a volver a decir, que es decir: "Oiga, mire, fíjese como ustedes no quieren proteger, que en el artículo 4, en el punto 3, dice: el plan, en cada caso, justificará detalladamente la procedencia de incluir suelo no urbanizable en el régimen protegido".
Fíjese usted.
Usted obliga a explicar por qué lo introduce.
Fíjese toda la información que le he dado.
.
.
Porque usted lo que tendrá que decir en cada caso es: "Mire, no existe vulnerabilidad de acuíferos, no hay riesgo de erosión, no está en el catálogo del plan forestal, no es zona húmeda, no tiene un especial valor agrícola, no está incluido en el plan de huerta, etcétera, etcétera, etcétera, no es un cauce, no es una vía pecuaria, no es un suelo de especial valor ni afecto al patrimonio, no tiene valor paisajístico.
Pero a pesar de todo, yo quiero hacerlo protegido".
¿Usted cree que eso es planificar?
¿Usted cree que eso es utilizar la ley?
Yo creo que no.
Yo creo que lo que tiene que hacer usted en sus argumentos es decir: "Y por eso es protegido".

Pero, claro, yo entiendo que usted diga: "Pero usted tiene que hacer bien los deberes para proteger y, sin embargo, para no proteger, no".
Pues no señor.
Porque usted se coge el artículo 5, en el punto dos, y dice: "El plan, en cada caso, justificará detalladamente la procedencia de incluir suelo no urbanizable en el régimen común".
O sea, que le dice lo mismo.
Usted tiene que justificarlo tanto para el común como para el protegido, como para el urbanizable.

Por lo tanto, lo tiene que justificar siempre.
Esta ley le obliga al planificador a tomar decisiones que pueden ser discrecionales, pero lo que no pueden ser son caprichosas.
Tienen que estar motivadas y argumentadas en todo momento, en todo momento, en esos criterios muy importantes que marca esta ley.
Y esos criterios yo creo que perfectamente recogen y amplían todo lo que son las medidas de protección de ese territorio de una forma global.

Por lo tanto, yo creo que no vale la pena insistir.
Yo creo que mantenemos claramente nuestro planteamiento respecto a las enmiendas, que realmente solo tienen la justificación desde un sesgo muy parcial, con muy poca visión global del territorio.
Y, desde luego, que perjudicarían gravemente no solo a la ley sino a todo el territorio y su conservación y viabilidad futura.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Vamos a someter el grupo de enmiendas a votación.
Tengo que aclarar que he mentado las enmiendas y he dicho 24 y 55.
Donde he dicho 24 y 55, debería haber dicho 25 y 56; ha habido una transpolación de números, que es conveniente que se tenga constancia de ello para la votación.

Pregunto: ¿todas conjuntas o hay que hacer alguna agrupación?
Señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señor presidente, pensamos hacer una agrupación, que yo se la digo ahora, pero antes tengo una duda que me gustaría aclarar.
La 108 y la 109 la queremos por una parte, y el resto juntas.
Pero, claro, en el cuadro que yo tengo consta la 24 y la 25.
Usted me dice que esas ya no son las que se han defendido.

**El senyor president:**

 

No, no.
En su cuadro debe constar, como en el mío, inicialmente la 24 y la 55.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Sí, 24 y 55.

 

**El senyor president:**

 

Y donde pone 24 y 55, como usted puede ver, en el bloque primero que han presentado ustedes está ya la 24, y hemos constatado que es la 25 la que figura aquí.
Y si puede usted volver a mirar, en el bloque segundo está la 55, y aquí estaba repetida.
Y hemos constatado con el Grupo de la Entesa que son la 25 y 56 las que corresponden aquí.

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Pues seguimos manteniendo el bloque que teníamos.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

De nada.

Vamos a someter a votación, primero, todas las enmiendas, menos la 108 y la 109.
Comenzamos la votación.
Resu-ltado de la votación: 34 votos a favor, 41 votos en contra.

Y ahora vamos a someter a votación la 108 y la 109.
Comienza la votación.
3 votos a favor, 72 en contra.

Procedemos ahora al debate del bloque cuarto, que corresponde a las enmiendas 16, 33, 34, 96, 97, 98, 99, 105, 106, 107, 115 i 116.
Las presenta el Grupo Parlamentario Entesa, y tiene la palabra el señor Arnal para su defensa.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Ací sí que anem a parlar de reclassificacions, perquè el projecte de llei que presenta el PP, és clar, no parla en cap lloc d'això.
No aborda de cap forma, ni intenta limitar o posar fi a les continues reclassificacions de sòl que estan produint-se, sense més interés moltes voltes que l'especulació, i sense que existisquen regles clares i definides.

De poc servix que un equip municipal competent i responsable faça una bona classificació de sòls adequada a criteris racional, si després, a la primera de canvi, davall interessos especuladors, esta classificació es modifica.

I, evidentment, no estem parlant de ninguna estranya possibilitat remota, sinó que estem parlant de fets que es produïxen amb molta freqüència, amb elevada freqüència, i tots els dies, per desgràcia, ho trobem en els mitjans de comunicació.

No estem parlant, doncs, de ningun risc estrany de l'altre món, sinó de fets d'actualitat lamentables i que estan configurant el nostre paisatge, del País Valencià, d'una ocupació desordenada del territori, gràcies a esta facilitat de reclassificar el planejament.

Naturalment, nosaltres no estem plantejant fer inamovible el planejament urbanístic, però sí, però sí exigir una sèrie molt estricta de condicions, de manera que estes reclassificacions siguen excepcionals i extremadament justificades i, sobretot, quan es tracta de sòl no urbanitzable protegit, siguen extraordinàriament complicades de fer.

Per aquest motiu, pensem que la llei hauria de tindre.
.
.
incloure en esta llei, perquè estem parlant de la del sòl no urbanitzable, elements que no permetesquen esta reclassificació massiva i fàcil del sòl no urbanitzable en urbanitzable i ­torne a dir­ molt especialment el protegit.

I insistisc *(so d'un mòbil)* ­i en això hem posat una sèrie d'esmenes­, quan de manera excepcional siga necessari reclassificar sòl no urbanitzable, perquè algun moment haurà, però ­torne a dir­ sempre que siga extraordinari, que es faça sempre amb les suficients salvaguardes i cauteles per evitar actuacions inadequades, discrecionals o per evitar que impere l'especulació, el desordre territorial i la destrossa del medi ambient, que és el que ara està passant i estem veent en el nostre territori.
I ­torne a dir­ miren la premsa o, simplement, facen un viatge.

Jo entenc que de les declaracions que es fan ací en este parlament, que tots els partits polítics estem en contra, en principi, del desgavell urbanístic que s'ha produït als darrers anys i que tots lamentem els abusos urbanístics i les pressions especulatives que es produïxen en molts ajuntaments amb massa freqüència.

I cal reconéixer també ­diguem-ho clar­ que participen en algunes d'estes operacions membres de partits diferents, no únicament d'un, i que açò fa moltes voltes que no se seguisquen orientacions o els plantejaments que les direccions de tots els partits polítics diuen compartir en relació a la lluita contra la corrupció, l'especulació i el desordre.

Bé, si això és així, si tots compartim eixos criteris, eixa lluita contra la corrupció i contra l'especulació i contra el desordre, hauríem de posar llavors fre quan abans a esta sacra, i, per exemple, introduint en esta llei, que es el lloc trobe molt adequat, mecanismes que eviten este ús abusiu de les reclassificacions.
Açò beneficiaria, és clar, a tots els valencians i valencianes, al territori i al medi ambient, i només perjudicaria a eixos interessos especuladors.
I de pas, també beneficiaria a tots els partits, perquè aixina ajudaria a combatre el fet lamentable que moltes voltes ­torne a dir­ persones d'un signe polític o d'un altre, resulta que quan estem parlant de la planificació municipal d'un lloc concret, resulta que són massa vulnerables, lamentablement, a les pressions econòmiques, a les pressions especulatives.
Jo crec que açò ajudaria també a combatre esta manca d'ètica i a instaurar una vida política més moral, més basada en una ètica responsable i que ens beneficiaria, per tant, a tots.

Per tant, les esmenes que nosaltres hem introduït en este sentit pense que haurien d'estar subscrites també per vostés, perquè jo me crec que, en principi, també estan interessats en combatre eixe tipus de corrupció i de desordre.
Per tant, els invitem a recolzar estes esmenes, si realment és cert que vostés també estan interessats en açò i que no és simplement un motiu de discurs oficial, sinó de veritable voluntat política.
I llavors, en fi, vorem com plantegen este tema.

De tota manera, me dóna la impressió que el PP no té massa interés en posar cap trava a estes reclassificacions, perquè deuen pensar que açò és la salsa de la vida i, és clar, és la salsa de la vida de molts constructors, amics i coneguts seus, amb els quals els interessos s'entremesclen tant que es fa molt difícil saber on acaba un càrrec públic i on comença un empresari de la construcció o un familiar directe d'ell.

I llavors, amb mesures contra la corrupció, amb mesures que impedisquen que es puga fer, que se siga vulnerable a estes pressions, és com demostraria eixes ganes de no tolerar eixe desordre i eixa perversió urbanística.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Arnal, en su discurso yo recojo y, desde luego, hago mías e incorporo alguna de las frases que ha dicho.
Ha hablado de un ética responsable en el tema del urbanismo, habla usted de corrupción y especulación y desorden.
.
.
Yo ahí diría que me parece bien que se hable de esos temas, pero creo que cuando estamos hablando de una ley del no urbanizable, de lo que tenemos que hablar es de la ley del no urbanizable y tenemos que ordenar el suelo de una manera objetiva, de acuerdo con el interés público, de acuerdo con potenciar, precisamente, su mantenimiento, su desarrollo o, en su caso, su transformación, siempre guiados por criterios de interés general y para beneficio de toda la sociedad y bajo los principios, si queremos, de la solidaridad, del desarrollo sostenible, etcétera, pero.
.
.
, y que, pues, bueno, yo creo que la corrupción, la especulación, el desorden, pueden estar en cualquier orden de la vida y que habría que combatirlo de esa manera.

Sí que me parecería, si alguna parte de esta ley claramente fuese ­por decirlo así­ un coladero para que se planteasen situaciones de este tipo, pues, habría que mejorarla.
Pero, yo, de analizar el bloque de enmiendas que usted plantea, pues, realmente, creo que en la ley existen suficientes garantías, porque, como le voy a explicar a continuación, la mayor parte de las sugerencias que usted plantea, pues, yo creo que, bueno, pues, son reiteraciones a necesidades legales que ya existen.

Cuando usted está hablando de una exigencia de estudios de impacto ambiental con determinados contenidos para determinadas actuaciones puntuales, tanto declaraciones de interés comunitario como posibles reclasificaciones, etcétera, etcétera, eso es una obligación legal, regulada en su legislación específica y con los contenidos del máximo rigor que se aplican en las declaraciones de impacto que se hacen por los servicios técnicos y por los departamentos de la conselleria.

Por lo tanto, cuando en el artículo 26 se plantean para actuaciones industriales, para actuaciones terciarias, para actuaciones de canteras, todas estas exigencias, eso ya está regulado en su legislación específica en función de la escala, tanto como estimación o como declaración de impacto ambiental, donde se deniegan, en su caso, y en muchas ocasiones, actuaciones de este tipo o, en su caso, se introducen los condicionantes, precisamente, de todos los informes sectoriales en relación con los valores que tiene el territorio, de forma que se condiciona la actuación y regulan todas las condiciones ambientales.

El conjunto, ya digo, de todas estas enmiendas, excepto aquellas que se aprobaron en comisión, yo creo que inciden reiteradamente, pues, en informes de la Conselleria de Medio Ambiente, en estudios de impacto ambiental, en señalar que los planes y los catálogos no podrán rebajar los niveles de protección o que no se pueda hacer clasificaciones sin declaración de impacto ambiental: eso es evidente y eso está así en la ley, ahí lo compartimos totalmente y creemos que esa reiteración, pues, podría ser ilustrativa, pero yo creo que no aporta nada a lo que sería el marco jurídico, porque eso está perfectamente regulado.

Señalarle, precisamente, que creo que esta ley lo que hace es mejorar en algunos puntos todos los procedimientos y que lo que regula es el suelo no urbanizable.
Hay otra ley que sería la Ley reguladora de la actividad urbanística y su próxima modificación, en la que se contemplan específicamente, se ordenan, se regulan y se plantean cómo, bajo qué supuestos, con qué condiciones, con qué forma de tramitación, en qué sitios, se pueden hacer las reclasificaciones urbanísticas.

En principio, lo que hace esta ley es identificar claramente todos los valores y yo entiendo que no debe entrar en un tema que es el objeto fundamental de otra ley, que es la ley de actividad urbanística, que lo fundamental son las clasificaciones de suelo y su regulación.
Siempre que hay una clasificación de suelo es una reclasificación, sea puntual, si está al margen de una revisión del plan general, o dentro de una revisión del plan general.

Por lo tanto, yo creo que en esta ley, y está adecuadamente planteado identificar lo que es el no urbanizable, sus valores, el conjunto de determinaciones que hacen que tenga que ser clasificado y su motivación, porque en función de los motivos que hayan originado la clasificación como suelo no urbanizable o, en su caso, como suelo no urbanizable protegido, condicionarán en algunos casos, inviabilizarán totalmente que pueda haber una reclasificación o, en otros casos, si es un no urbanizable común sin valores especiales, habrá una posibilidad de que se haga, siempre que se cumplan muchas más condiciones, que fijará la ley reguladora, como integración de unas infraestructuras, reparto de beneficios y cargas, aportaciones de suelos para dotaciones, etcétera, etcétera, etcétera, que corresponden a otra ley y que espero, como ya ha señalado el conseller, que pronto la veamos también en esta cámara y así cerremos el conjunto de leyes sobre el territorio que vamos a tener, todas nuevas, en esta legislatura, en un periodo, además, muy corto.

Gracias, señora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Per a rèplica i en representació del Grup d'Esquerra Unida: Entesa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Senyor Modrego, si compartix tantes coses, doncs, podria votar a favor, ja que està d'acord amb la filosofia i inclús amb el contingut de bastants de les coses que dic.
No per reiterar algunes coses estaria la cosa malament, perquè determinades coses, quan algú vol reiterar-les, ja les reitera moltíssim.

Jo, de totes maneres, no compartixc que esta llei no haja d'incloure ninguna referència a este tema, crec que per més que existixca una tradició o existixca alguna.
.
.
, no sé a on marquen les lleis exactament a on han de dir determinats aspectes, jo crec que esta llei parla del sòl no urbanitzable, del comú, del protegit, i pot perfectament ocupar-se de com pot deixar de tindre eixa categoria, o canviar d'una a l'altra, trobe que perfectíssimament podria estar ací.
Que després puga estar en una altra llei o puga amb una altra llei complementar-se o coordinar-se, doncs, perfecte, tant de bo que estiga reforçat.

A fi de comptes, vostés, ací, en el tema d'abans ja ha eixit que protegien només allò que estava protegit per altres normatives, i vosté encara dia, "no, és que està catalogat", però d'ahí que realment se complixca la protecció, se li ha escapat, o no sé si s'adona, que eixe és un tema que tenim clar: n'hi han moltíssimes declaracions formals que quan després no s'avança en fer efectiva eixa declaració o eixe catàleg que s'instrumentalitze per a la seua protecció, ahí queda mort en eixe catàleg.

I, llavors, no està gens malament que una altra llei ho reforce o tanque vies per a evitar la degradació d'eixes coses.
Llavors, no estaria mal que se reiterara, si és que podria existir eixa reiteració, eixa impossibilitat o eixa dificultat gran de reclassificar sòls no urbanitzables.

Vosté no ho va dir concretament, però demanàvem que, en principi, el sòl no urbanitzable no se puga reclassificar en trenta anys i, si s'ha de reclassificar, per descomptat, que se demane sempre, però sempre, l'estudi d'impacte ambiental, i sempre amb l'estudi *(inintel·ligible)* un informe justificat detallat de la conselleria responsable de territori que ho avale això.
Però en el cas del protegit, que, en principi, no es puga fer açò mai, a no ser que hagen desaparegut les causes que motivaren la seu declaració com a protegit.

Nosaltres podem esperar a vore què fa la seua reforma de la Lrau, però, evidentment, això és un futur, això està per vore, això està encara per passar i no sabem realment què van a fer vostés, aixina que, de moment, ens atenem al que porta esta llei, i el que porta esta llei és millorable, podem millorar-la i podem incloure-ho ací.
Aixina que me pareix un lloc molt oportú per a fer eixe avanç.

I, després, vosté diu que és innecessari, perquè ja està en alguna altra legislació, la llei d'impacte ambiental, ja està incorporat.
.
.
Llavors què passa, la realitat és la que no s'acomoda als fets?
És a dir, ací què està ocorreguent?
És que no estan existint estes reclassificacions?
És que no estan produint-se realment casos com els que hem dit abans?
Doncs, estan produint-se.
Llavors, significa que o bé esta llei no és suficientment clara o bé no s'aplique amb el rigor que cal, però els fets és que contínuament estan produint-se estes reclassificacions i a voltes són escandaloses i a volts impliquen la desprotecció de paratges molt valuosos.

I no solament estic parlant de pressions de tipus especulador, sinó que altre voltes la facilitat de reclassificar ve de mecanisme perfectament legals però que abusen moltíssim.
Per exemple, no parlarem de la futura llei del golf fins que no la vegem circular, però sí que veem que alguns plans d'acció territorial automàticament, amb el fet que ho declare el Consell, automàticament ja reclassifica gran part dels sòls afectats, i impera sobre la planificació municipal, i açò significa afectar a centenars i a milers d'hectàrees, tota d'una tacada, amb un mecanisme que deuria ser més rigorós o molt més controlat del que és actualment i, per exemple, el pla d'acció territorial, el pla eòlic, permet ràpidament transformar a un ús industrial zones fins i tot que són de sòl no urbanitzable protegit i fins i tot que claríssimament marque la seua incompatibilitat amb usos industrials.

Per tant, existixen mecanismes per a aconseguir que un sòl no urbanitzable protegit amb molta facilitat deixe de ser-ho, i pensem que açò és una cosa que deuria controlar-se molt més, no únicament pel punt de vista de la corrupció, sinó també per la potestat que li dóna a l'administració de.
.
.
, no jutgem ara les intencions, però de fàcilment poder modificar imperativament la legislació urbanística de molts municipis.
I torne a dir que un terreny que haja segut classificat, ben classificat, com a no urbanitzable protegit, per una sèrie de motivacions objectives, deixa ràpidament de ser-ho en un pla molt genèric i que deuria tindre condicionants molt més estrictes dels que actualment n'hi ha.

Torne a dir, estem parlant d'una realitat, hui en dia se desclassifica molt i se perd sòl no urbanitzable protegit, que deixar d'estar-ho *de facto*, i això significa que cal fer un esforç molt més gran per a evitar, per corregir, açò.

 

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula el senyor Modrego, per al torn de contrarèplica.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

Señor presidente.

Señor Arnal.

Señalar que, efectivamente, yo no voy a repetir la argumentación, porque claramente para cualquier.
.
.
Yo es que he hablado ya de reclasificación o clasificación como un fenómeno que es el mismo: cada vez que hay que poner un suelo, hay una necesidad de suelo urbanizable para responder a una necesidad de la sociedad, pues, hay que coger un suelo no urbanizable y pasarlo a urbanizable.

Entonces, si pensamos que pasar suelo no urbanizable a urbanizable es malo, pues, entonces ya no hacemos ninguna ley ni hacemos.
.
.
, nos conformamos con lo que tenemos.
.
.
Creo que es algo rígido y no se adapta, en fin, a las necesidades que tenemos.
Creo que hay que plantear siempre que no es un hecho negativo el reclasificar o clasificar suelo, lo que tenemos que tener es unos criterios y unos instrumentos que con unos principios clarísimos de interés público, de desarrollo sostenible, de protección de los valores naturales, de optimización de los recursos, de sinergias entre las distintas infraestructuras, etcétera, etcétera, etcétera, hagamos las cosas lo mejor posible.

Y en eso estamos y en eso es lo que está esta ley y están las distintas leyes que se han aprobado de ordenación del territorio y estará la nueva reguladora de la actividad urbanística, y señalarle que la batería de instrumentos que tenemos, desde luego entiendo que es suficiente.

Si en las mil declaraciones de impacto o no sé el número exacto, pero de ese orden, que pueda haber algún error, que pueda haber algún matiz, que pueda haber algún elemento que no se valores adecuadamente, pues, ¿es posible?
No, yo creo que es seguro.
Es seguro porque estadísticamente, desde luego, tendríamos unos técnicos, y unos políticos al frente de esos, que no serían personas, serían, pues, bueno, no sé, cerebros electrónicos.
O sea que errores tienen que haber y es una cosa que hay que asumir.

Pero que el sistema y las declaraciones de impacto que actúan sobre todas las actuaciones en el territorio, mejoran y hacen cumplir la ley a todas esas actuaciones, de forma que en algunos casos las inviabiliza y en otros casos les introduce las medidas correctoras para que sean perfectamente adecuadas, ya están planteadas en la ley.

Por lo tanto, ya digo, las enmiendas 33, 34, 96, 97 en que usted plantea que se exija la declaración de impacto ambiental, eso ya está en la ley y eso ya se está aplicando y, por lo tanto, no lo vamos a comentar.

Sí que quería, efectivamente, comentar algo que antes no le he respondido, en el sentido de la enmienda número 16, cuando dice que no se puedan reclasificar en 30 años.
Yo no entiendo.
.
.
Puede que.
.
.
, yo creo que es un poco como la idea de no reclasificar suelo, ¿por qué no en 30 años?
Yo creo que habrá que reclasificar los suelos que sean, con los criterios que he dicho antes, que convengan al interés público y con todas las garantías, no en 30 años, ni en 15.
.
.
, tendrán que orientarse esas actuaciones hacia aquellos suelos donde haya menor impacto y más beneficio social y con todas las garantías y cautelas que marca la ley.
Y no tendría ningún sentido ni creo que beneficiaría a la sociedad que un suelo se mantenga durante 30 años como no urbanizable porque un plan lo haya clasificado así, porque ese plan puede estar bien, mal, regular redactado, puedan detectarse errores o puede la dinámica social, territorial, económica, puede hacer que haya unas determinadas necesidades sociales dentro de 5 o de 8 años y que no las podamos solucionar y crear graves disfunciones territoriales.

Yo creo que lo que hay que hacer es que los planes tengan el máximo rigor, las máximas garantías, que cumplan la ley, pero condiciones de este tipo de los 30 años, yo creo que no las vamos a aceptar porque tememos que serían contraproducentes para un territorio equilibrado, para un territorio dinámico y para una sociedad como la que estamos, con unos cambios sociales, económicos, industriales muy importantes.

Algún otro aspecto.
.
.
También dice: "No se podrá reclasificar, urbanizar si no ha desaparecido la causa".
Yo creo que en las reclasificaciones lo que hay que orientar es las actuaciones a aquellos suelos que no tengan especiales valores y que realmente el beneficio social sea mucho mayor y justificado que el posible impacto, porque impacto tienen todas las actuaciones.
Por lo tanto, es algo que tampoco tiene un mayor sentido.

Y, bueno, luego aclararle ya para terminar, que cuando usted dice: "Oiga, es que ya estaba todo protegido", oiga, no, ya estaban identificados los valores.
El instrumento de protección en algunas legislaciones existe, en algunas legislaciones: la fluvial, la de carreteras, etcétera, etcétera, tienen unas medidas de protección para determinados suelos, pero en otros documentos, por ejemplo, el Patricova señala lo que es inundable.
Si no hay otro instrumento como sea un plan general que diga que ahí no se puede construir, pues bueno, tampoco nos sirve directamente.

Entonces, lo que hay que hacer precisamente es que esos planes urbanísticos conozcan el territorio, establezcan esas determinaciones contenidas en distintos planes y las hagan efectivas sobre el territorio aumentando una protección superando lo que es una información.
Por lo tanto, yo creo que ese es el paso fundamental, que antes no teníamos información, no sabíamos lo que pasaba en el territorio y ahora prácticamente lo sabemos casi todo, actuamos y, además, lo incluimos en las leyes para que sea obligatorio.

Gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Modrego.

Por favor, señores portavoces, la votación de las enmiendas, ¿todas en un bloque?
Pues procedemos a la votación de las enmiendas mentadas con anterioridad.

Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor y 40 votos en contra.

Procedemos ahora a la votación de los artículos 4, 5 y 6.
¿Se pueden votar conjuntamente o no?
Comenzamos la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 34 vo-tos en contra.

A continuación procedemos al debate del bloque de enmiendas números 38, 45, 54, 62, 76, 77, 80, 84, 86, 90, 117, 118, 120 y 152, que presenta el Grupo L'Entesa.
Tiene la palabra para su defensa, el señor Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

En este quart bloc que presente he de fer esment novament a la bonica introducció de la llei, a eixa deliciosa exposició de motius, on se menciona que per definició el sòl urbanitzable és inedificable ­diu­ inedificable.

Bé, estem d'acord que hauria de ser així, bàsicament.
Però també estem d'acord, i supose que vostés també, que açò és una ficció.
Esta definició no s'acomplix, no s'acomplix en la pràctica.
És més, està molt lluny que s'acomplisca i, per descomptat, gràcies a este projecte de llei que estem ara veent i discutint ací, les coses continuaran igual o continuaran pitjor, però, per descomptat, no se complirà eixa previsió, eixe desig, eixe brindis de la declaració d'intencions.
Perquè vostés permeten, i permeten en molts punts i en molts articles, ampliar les possibilitats per a continuar edificant en sòl no urbanitzable, fins i tot sense necessitat de reclassificar, de requalificar, perquè n'hi han altres vies que vostés deixen ben expedites.

Aquesta llei, nosaltres pensem que sí que hauria de fer complir esta definició però ­insistisc­ tal com està redactada i tal com vostés pretenen aprovar-la obri moltíssimes portes per a no fer-ho.

Inedificable, inedificable ­diu­, bé, doncs només cal recórrer les nostres comarques de nord a sud i de la costa cap a l'interior i ja voran vostés la quantitat d'urbanitzacions i d'edificacions i de cases i vivendes que existixen en sòl no urbanitzable.
Bé, què volem, anar ací propet, a la serra Calderona?
Bé, on vullguen vostés en poden trobar a grapats.
Dotzenes d'exemples podem trobar-ne, d'urbanitzacions moltes voltes il·legals en sòl no urbanitzable.

També és cert que moltes d'estes urbanitzacions tenen el seu origen en èpoques predemocràtiques quan el franquisme cobria de corrupció totes les administracions i emprava i fomentava el desordre territorial.
Però lamentablement els forats legislatius han permés que aquest càncer ­això s'arriba a dir per experts en urbanisme, que és un càncer, un càncer del territori­ que aquest càncer també estiga avançant en èpoques democràtiques, i ara en els darrers temps està més que avançant.

Vostés, senyors del PP, i senyores, amb aquesta llei van a permetre l'ampliació d'aquest desordre i que puga seguir construint-se en sòl no urbanitzable noves edificacions.
Les nostres esmenes van en la línia d'intentar tapar cadascun dels forats que vostés deixen ben oberts, i ací sí que és un veritable colador aquesta llei per a esta urbanització que permet més i més noves ­insistisc­ noves edificacions en sòl no urbanitzable.

Per exemple, nosaltres entenem que no s'han de permetre noves vivendes aïllades i unifamiliars en sòl no urbanitzable.
M'agradaria que vosté me justificara per què.
Quina necessitat tenim, quina racionalitat urbanística té?
O és que no estan clars els impactes ambientals i territorials que impliquen este tipus de vivendes aïllades i disseminades en un territori que no està previst per a aquest ús?
Quina justificació tenen, per favor?

Nosaltres també pensem que no s'han de permetre nous habitatges rurals.
I aclarim: entenem que una explotació agrària o ramadera necessita o pot necessitar construccions per a guardar ferramentes, adobs, collites, magatzems.
.
.
Això s'entén, això s'entén, però això no és un habitatge, això és una construcció.
Entendríem que al redactar este article vostés hagueren emprat la paraula "construcció" amb eixes finalitats perquè són raonables i són acceptables, i ho comprenem.
El que vostés han emprat és l'expressió "habitatge", o siga, lloc de vivenda, i això és el que no s'entén.
Perquè no s'entén que ara faja falta tindre una vivenda per a poder desenvolupar una tasca agrícola o ramadera tret d'algun cas molt comptat.

Perquè habitatge vol dir lloc on viure i això significa cuinar, dormir, emprar serveis.
.
.
I tot això implica disponibilitat d'aigua potable, disponibilitat o exigència de depuració, vol dir demanda energètica, vol dir tota una sèrie de condicions que és molt difícil de garantir quan es tracta d'eixe sòl, d'eixe terreny no urbanitzable i disseminat.
Per tant, no entenem quina justificació tenen ara estos habitatges vinculats a explotacions rurals.
Nous habitatges ­insistisc­, no estem parlant dels antics, que se puguen restaurar o rehabilitar o condicionar, no; nous habitatges, que és el que vostés permeten.
És que estem vivint ara en el segle XIX quan la gent vivia bàsicament en este món rural de forma disseminada, en masies aïllades al camp i no tenien més que un animal de càrrega per a poder de tant en tant anar al poble o a la ciutat?
És que estem en eixa situació?
És que encara està ocorrent això, que se necessita viure, que molta gent està vivint en el camp vinculada a una explotació agrària o ramadera?
Realment vostés van a justificar-ho per esta via o per quina via?
O siga, com van a justificar eixe tipus de ­insistisc­ habitatges?
Perquè vostés no estan parlant de construccions, no estan parlant de magatzems, no estan parlant d'un lloc on deixar les ferramentes o l'adob o tal, no, estan dient vivendes.
Fa falta viure ara ahí per a desenvolupar una activitat agrària o ramadera en este segle XXI ací, en el nostre territori?
M'agradaria saber on i quan.
Però vostés han deixat oberta eixa via molt ampla.

Finalment, pel que fa a indústries i altres activitats que també requeresquen construccions en sòl no urbanitzable, demanem que almenys es justifique adequadament la seua necessitat quan açò es faça com vostés permeten fóra dels polígons industrials o en uns polígons industrials atípics justificats en municipis molt menuts.
No és que cregam que açò no puga ser però ­insistisc­ sempre que es plantege de manera excepcional, extraordinària, molt ben justificada, i que s'excloga molt clarament el sòl no urbanitzable protegit, és a dir, açò caldria establir-ho.
No han d'estar mai este tipus d'instal·lacions extraordinàries en un sòl no urbanitzable protegit.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Señor Arnal, conforme va avanzando el debate yo creo que a las señorías de la cámara lo que les apetecerá es ver otras caras en esta tribuna porque estamos usted y yo monopolizando sucesivamente todas las intervenciones.
Voy a procurar hacerlo más breve.

Señalar que tenemos un enfoque, un concepto totalmente distinto, es evidente.
Usted plantea que no se construya ninguna vivienda en suelo no urbanizable y ese no es el planteamiento del Partido Popular.
Nosotros entendemos, y así lo plantea además la ley, un análisis muy concreto, una zonificación basado en un análisis territorial de los usos tradicionales, de los tipos de cultivo, de los tipos de vivienda, y la posibilidad que los planes generales en base a ese estudio del territorio defina dentro de los municipios en qué zonas puede ser la vivienda unifamiliar aislada en el suelo no urbanizable.

Y entendemos que en esta sociedad hay una demanda de la vivienda agrícola que está regulada en esta ley, y hay una demanda de unos ciudadanos que quieren vivir en la naturaleza y que es una posibilidad, hay una posibilidad real de hacerlo sin perjudicar al medio ambiente, de una forma tradicional y cumpliendo unas condiciones que puede regular el plan.

Plantear que en una comunidad como la nuestra, con esa tradición, con esa cultura, con el clima que tenemos, que a partir de ahora, el que quiera tener una vivienda en el campo, por decirlo así, está al margen de la ley, no tiene cobertura legal, a mí, francamente, me parece una barbaridad.

Me parece, además, que bien reguladas estas actuaciones son perfectamente compatibles con lo que es el medio am-biente, con lo que es el territorio, e incluso con otros aspectos que usted no considera, pero que también son importantes.
Por ejemplo, el que haya determinadas viviendas en suelo no urbanizable en determinadas zonas puede dificultar o.
.
.
no digo inviabilizar, pero sí dificultar los posibles desarrollos o desincentivar precisamente la ocupación en suelos urbanizables.
Quiero decir que eso es un problema que también hay que solucionar.
Si alguien puede construir viviendas de este tipo al margen de la legalidad, es difícil que luego vaya a una construcción ordenada, racional, con todos los servicios, con todas las dotaciones y con todas las cesiones.

Por lo tanto, hay más aspectos a considerar en este planteamiento, pero yo creo que la ley los contempla perfectamente, diferenciando lo que serían los núcleos tradicionales, en los que permite una pequeña consolidación, de acuerdo a lo que es la esencia básica tipológica de parcela, de vivienda y de ocupación del territorio de esos núcleos.
Y luego permite, con una ocupación realmente reducida en el territorio, y con todas las garantías, y siempre donde el plan general señale, no con carácter general, dentro de todos los suelos no urbanizables.
.
.
Y entendemos que es una regulación muy adecuada y que, además, deja también en manos de los ayuntamientos, que conocen su territorio, que hacen su plan general, que hacen sus estudios de todo lo que es el término municipal, aquellas zonas donde esto es compatible.

Por lo tanto, señalarle que no es necesario que vayan con la mula, con el carro y que vivan en el campo para que puedan tener una vivienda en el campo.
Yo creo que nuestra normativa y estas Cortes tienen que regular esa posibilidad de que los valencianos puedan tener una vivienda precisamente en el suelo, en el campo, en el no urbanizable, una vivienda que va a estar muy próxima a esos usos naturales, pero, desde luego, también con todas las garantías que señala el plan.

Por lo tanto, no estamos de acuerdo y rechazamos de for-ma global todo este grupo de enmiendas que usted plantea.

Y hacerle una aclaración, que ya se la hice en comisión y le vuelvo a insistir.
Dice: "Oiga, no autoricen ustedes los polígonos.
.
.
estos pequeños polígonos para los pequeños municipios en suelos no urbanizables protegidos".
Ya se lo dije en comisión y se lo vuelvo a decir.
En suelo no urbanizables protegidos ­cójase el artículo correspondiente­, solo se pueden hacer aquellas actuaciones previstas en el plan general y que sean compatibles con las características del propio suelo.
Si estamos hablando de un suelo forestal, alguna actuación de tipo forestal.
Realmente, prácticamente, no se puede hacer nada, no se puede hacer ni viviendas, ni actuaciones terciarias, ni actuaciones industriales, ni ningún tipo de las previstas en la ley.
Esas tienen que ir, en todo caso, a los suelos no urbanizables comunes y, dentro del suelo no urbanizable común, dentro de la zonificación que establezca el plan general en aquellas zonas que reúnan las características adecuadas para ello, y no podrán ir precisamente en aquellas zonas donde el plan general, en base a los criterios de esta ley, haya dicho que no pueden ir, siempre dentro del suelo no urbanizable común.

Por lo tanto, el sistema de protección y de justificación que hay que dar a cada una de las actuaciones yo creo que es muy importante, y nos dan a todos, a todos los valencianos, la garantía prácticamente total de que las actuaciones que se van a llevar cumplen la ley y son totalmente correctas.

Y señalarle, cuando usted plantea esa imagen.
.
.
"Oiga, es que estamos hablando de la ley del no urbanizable".
Las urbanizaciones que usted ve, esas urbanizaciones están en suelo urbano y están en suelos urbanizables.
Yo creo que hace muchos años que ya no se hacen urbanizaciones en suelo no urbanizable.
En todo caso, si usted conoce alguna, me gustaría que la denunciase porque, desde luego, yo creo que, desde lo que yo conozco, y me consta que sigue siendo así, cualquier actuación es perseguida por los municipios y también por los servicios de la Conselleria de Territorio.
Y, en todo caso, son actuaciones puntuales, de vivienda unifamiliar, en ningún caso urbanizaciones, que yo creo que hace muchos años que ya no se realizan.

Entonces, eso queda aparte de lo que sería esta ley, que yo creo que, por otro lado, sí que prevé los mecanismos para controlar estos procesos.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Per a rèplica, i en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Carles Arnal.

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Li agraïsc la brevetat.
Jo també intentaré ser breu, i aixina que no se'ns faça molt de nit avui.

De totes maneres, està clar que ací tenim plantejaments ben diferents, vosté ho deixa clar.
Vosté no veu cap problema que proliferen edificacions, vivendes aïllades per les muntanyes, per on siga, en zona urbanitzable.
.
.
Això no és cap problema per vosté.
Per a mi, sí.
Per a mi, sí.
Pense que ja hi ha un excés, un nombre molt elevat d'este tipus de situacions en el nostre territori, i que això, és clar, no ha beneficiat de cap manera ni el paisatge, ni els ecosistemes, ni la racionalitat urbanística, de cap de les maneres.
I d'això, n'hem tingut molt i molt.
I no li estic tirant a vosté tota la culpa, evidentment, perquè ací hi ha hagut moltes coses acumulades.
I no estic dient que tot ho haja fet el seu partit o vosté en particular, sinó que no han posat les mesures adequades per a continuar i ara no estan posant les mesures per a frenar esta situació.

Precisament com ha existit tan gran desordre, i vosté sap perfectament, que diu: "Ara ja no se'n fan, d'urbanitzacions il·legals" Vosté coneixerà perfectament com han aconseguit que moltes d'estes urbanitzacions que van ser il·legals, ara ja no ho siguen, clar.
S'han legalitzat després, simplement com a mal menor per no complicar més les coses, o per a no haver d'enderrocar edificis o per a no generar situacions socials insostenibles, potser.
Caldria vore totes les justificacions que s'han emprat.
Però la qüestió és que s'ha fet a posteriori intentar a vore què es feia, però irracionalitat i totalment.
.
.
vaja, desordre absolut, n'hem tingut.
I això ha generat moltes problemes i continua encara generant-los, de contaminació d'aqüífers, i de manca de serveis i de dotacions i de desordre en la planificació municipal de la racionalitat d'estos serveis.
I això hauria d'acabar-se.

Jo entenc que es faça tot el possible per a allò que ja s'ha fet, millorar-lo, intentar que no genere ja més impactes, i també per a restaurar edificis antics o cases que estiguen en mal estat.
Tot això és una altra cosa.
Però ací s'està parlant de permetre noves vivendes d'un tipus o d'un altre.
I encara estic esperant la seua justificació.
Quina necessitat n'hi ha?
Bé, la de que molta gent ho demana, clar.
Molta gent també demanarà tindre ­jo què sé­ camps de golf, un iot, un lloc d'amarrament a.
.
.
Però el problema és que no n'hi ha per a tot el món.
Si tot el món s'ho fera, que estaria meravellós, resultaria que no tindríem prou costa per a tots els amarraments, que no tindríem prou muntanya per a tots els xalets que a tots ens agradaria tindre i no podríem controlar ni gestionar eixa situació precisament.
.
.
Perquè, clar, voler-lo és molt fàcil, però ha d'haver una racionalitat que pose acotament a açò.

Insistisc: por favor, si pot justificar la necessitat, bé siga dels habitatges rurals, perquè no m'ho ha justificat.
.
.
Estàvem parlant de construccions.
Fins ahí puc arribar.
Però la necessitat de tindre eixe habitatge, a part de l'atractiu eixe tan bonic per a tots.
.
.
Seria molt bonic, cada u dos-tres residències, si s'ho pot permetre.
Per favor!
I em diu: "Sense impactes ambiental" Quina meravella!
Com no va a tindre impacte ambiental una vivenda aïllada?
A vore.
L'aigua d'on es capta?
I després, els aigües residuals, les aigües contaminades com es tracten?
Això no són impactes ambientals?
I les demandes energètiques com es cobrixen?
I si cal connectar carreteres o camins perquè puguen estar.
.
.
tot això no té impacte ambiental.
Com pot dir-me vosté que tot això se pot fer sense impactes ambientals?
És evident que té impactes paisatgístics notoris i claríssims i impactes ambientals de tota classe.
I desordre en la planificació racional del territori és el que implica.

No entenc.
.
.
vosté no ha donat ninguna justificació de necessitat ni en una ni en l'altra actuació.
I continue pensant que són injustificades.
Noves, noves vivendes d'aquest tipus, no.
Regular, millorar, condicionar el que ja existia i, excepcionalment, si poguera justificar casos de demanda real molt concreta, molt especial, serien casos excepcionals.
Però vostés no és això el que estan permetent.
Vostés estan permetent que continue edificant-se en molts llocs desordenadament, disseminadament en el territori, per uns motius o altres injustificats.

I naturalment que ens preocupem del medi ambient, que prioritzem la defensa del medi ambiental.
Òbviament ­insistisc­ és que aquesta llei, que jo sàpiga, servix per a protegir d'alguna manera el sòl no urbanitzable.
És a dir, esta no és la llei de foment de la construcció, esta no és la llei del sòl urbanitzable.
És la del no urbanitzable.
Al final, d'aquella definició d'inedificabilitat.
.
.
Per què no ho lleven de l'exposició de motius?
Per favor, modifiquen l'exposició de motius, perquè al final, inedificable, de què?
Si vostés diuen que els pareix molt bé que es puga edificar, perquè damunt està de moda.
Vaja!
Si se posa de moda molt.
.
.

I a més, a més, no hem parlant dels camps de golf individualitzats, perquè a la millor podria tindre una casa rural, agrícola, amb piscina i a la millor ­per què no?
­ un camp de gol xicotet, de poquets foradets, perquè càpiga.
Si la gent ho vol, per què no?

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Modrego.

 

**El senyor Modrego Caballero:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Arnal, en este ambiente, quiero continuar también en este tono.

Y señalar que, bueno, yo creo que no procede que haga muchas argumentaciones.
Nosotros claramente entendemos que no se puede limitar, con carácter total y absoluto, la construcción de viviendas en el suelo no urbanizable, pero viviendas con un carácter claramente, en un caso, agrícola o rural o, en otro caso, viviendas que pueden estar evidentemente integradas en lo que sería el paisaje, con las condiciones que marca ley, resolviendo todos sus problemas ambientales y que responde también a una forma cultural, tradicional.

Y una cosa que usted no ha considerado, que yo creo que es muy importante.
Si hay un riesgo importante en muchas zonas de nuestra comunidad es precisamente, y en las sociedades modernas, la concentración de la población en las ciudades y en lo que sería la costa.
Y usted lo sabe, y no se ría.
Pero es muy importante precisamente en el territorio fijar la población y que esté la población.
Y los planes generales pueden analizarlo perfectamente.

Entonces, el excluir cualquier posibilidad de nueva edificación, de nueva vivienda, yo creo que es contrario a lo que es la demanda de la sociedad.
Es contrario a lo que sería un beneficio del territorio, siempre que se haga bien.
Y lo que responde es a un planteamiento yo creo que ciego y sin mucho sentido de lo que tiene que ser el mantenimiento de un territorio, con las características que ha tenido hasta aho-ra, y si cabe, potenciándolo.

Por lo tanto, todo este grupo de enmiendas que van en contra de lo que sería la vivienda en el no urbanizable, yo creo que no tienen sentido, tampoco tiene un beneficio para el territorio.
Y usted ha mezclado en su argumentación.
.
.
la excusa que da es que las urbanizaciones que se hacen ocupan todo el territorio.
Es que no estamos hablando de urbanizaciones.
Usted sabe que una urbanización, una densidad mínima que tenga puede ser 20-30 viviendas por hectárea, cuando aquí estas actuaciones, como mucho, tendrían una, una si estuviesen todas edificadas, cosa que eso no puede ser nunca de esa manera.

Por lo tanto, es confundir unos fenómenos, mezclar los distintos problemas que ha habido en el territorio.
Y señalas que, bueno, yo creo que lo que hay que precisamente es dar cabida dentro de la ley a esa demanda social, orientarla a aquellas zonas donde no tenga problemas ambientales y, precisamente, canalizarla dentro de lo que es su marco legal, y en una regulación, y de acuerdo a lo que son los planes generales y las condiciones que marcan esos planes aprobados por los ayuntamientos, en cuanto a orientación de localización, condiciones tipológicas, depuración de aguas, etcétera, etcétera.

Gracias, señora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Anem a passar a la votació del bloc d'esmenes que comprén l'esmena número38, 45, 54, 62, 76, 77, 80, 84, 86, 90, 117, 118, 120 i 152, del Grup Esquerra Unida-Els Vers-Esquerra Valenciana: l'Entesa.

Hi ha alguna petició?
Sí.

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Sí, senyora presidenta.
Moltes gràcies.

Tres blocs, per favor.
Les esmenes 62, 76 i 84, per una banda; i la 90, per altra; la resta, conjuntament.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Escudero.

Per tant, si no n'hi ha inconvenient i no n'hi ha cap altra petició per part dels altres grups, anem a votar en primer lloc l'esmena 38, 45, 54, 77, 80, 86, 117, 118, 120 i 152.
Comença la votació.
Per 33 vots a favor i 39 vots en contra queden rebutjades estes esmenes.

Anem a passar a la votació de les esmenes 62, 76 i 84.
Comença la votació.
Per 4 vots a favor i 68 vots en contra, queden rebutjades les esmenes abans esmentades.

I anem a votar l'esmena número 90.
Comença la votació.
Per 3 vots a favor, 30 abstencions i 39 vots en contra, queda rebutjada l'esmena 90.

Bé, anem a passar al següent bloc, el bloc número 6, que comprén l'esmena 49, 50, 51, 52, 59, 60, 61, 63, 64, 66, 69, 70, 71, 76, 78, 79, 81, 83, 85, 87, 89, 91, 101, 102, 110, 111, 112, 113, 160 i 161, pertanyent al Grup Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula.
.
.
Votem els articles?
Votem els articles.
.
.
El que ocorre és que esta vicepresidenta no estava pendent de la votació i, per tant, havia deixat els articles per a quan presidira el president, però si n'hi ha algun inconvenient podem fer els articles.
.
.
, perquè s'incorpora el president en este moment.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

Los artículos 7 y 8.
¿Se votan conjuntamente o por separado?
Conjuntamente.
El 9, que no tiene enmiendas presentadas también puede ser votado, lo que ya no sé es si exige una votación diferente.
¿Se votan los tres juntos?
No.

De acuerdo.
Pues votamos el artículo 7 y el artículo 8.
Comienza la votación.
Resultado de la votación.
.
.
*(Pausa)* No saben lo que le alegra a este presidente que haya alegría en la cámara.
*(Rialles)*

Y ahora vamos a votar el artículo 9.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 40; en contra, ninguno, y 33 abstenciones.

Pasamos ahora, si les parece bien, al debate del bloque de enmiendas presentado por el Grupo Parlamentario Socia-lista que corresponde a las enmiendas de la 49 a la 52, de la 59 a la 61, de la 63, 64, 66, 69, 70, 71, 75.
.
.
Como me dice muy bien y muy atentamente mi secretaria.
.
.
*(la vicepresidenta primera diu: "Ay 'mi'; 'la' secretaria, 'la', 'la'.
.
.
")*, mi expectable secretaria, *(rient-se)* que lo ha pronunciado ya anteriormente la señora vicepresidenta, el bloque de enmiendas que ella ha mentado, tiene la palabra para defender el turno a favor, en representación del Grupo Socialista, don Adolfo Sanmartín.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

 

Gràcies, president.

Aquest bloc segon d'esmenes que n'agrupa 30, voldríem centrar-lo en tres aspectes fonamentals.
En primer lloc, el desacord total a la desaparició del control autonòmic sobre la vivenda aïllada.
En segon lloc, la no introducció d'una tercera categoria en el règim de sòl no urbanitzable.
El projecte de llei parla de sòl no urbanitzable comú, sòl no urbanitzable protegit, i pensem que s'ha perdut una oportunitat importantíssima no solament pel que diem nosaltres sinó també els sindicats agraris, de posar un altre tipus de sòl que era el de protecció agropecuària.
I, en tercer lloc, evidentment, el desacord total amb el tractament que donen als nuclis d'habitatges consolidats existents a data d'avui dins del sòl no urbanitzable.
Pensem que és una gatera discriminatòria respecte a aquells que han contribuït i han pagat com Déu mana.

En primer lloc dic que desapareix el control autonòmic sobre la vivenda aïllada i familiar.
Li recorde que en l'anterior llei de l'etapa socialista era obligatòria l'autorització prèvia.
A partir d'ara no farà falta l'autorització prèvia per part de la conselleria.
És l'ajuntament qui haurà de determinar l'aptitud d'aquest sòl.
Pense que malgrat que vostés al preàmbul fan gala d'això com un avanç en el camp de l'autonomia municipal, en el fons no és més que una tremenda burrada i un tremend despropòsit perquè dependrà de l'alcalde que agafen que podrà fer autèntiques animalades en el seu terme municipal.

Respecte al sòl de protecció agropecuària li he de dir que tenien una oportunitat única en favor de la ramaderia valenciana, en favor de l'agricultura intensiva valenciana, d'introduir com a tercera categoria de sòl no urbanitzable el de protecció agropecuària, cosa que no han fet.
Vostés s'han limitat, com a conseqüència de les pressions dels sindicats i associacions, que després els parlaré, a donar la possibilitat d'incloure dins del sòl no urbanitzable protegit terrenys que presenten valors agraris especials.

Però vosté, senyor conseller, sap perfectament que això no és el que demanen els agricultors valencians.
En primer lloc, perquè s'obliden dels espais ramaders als quals ni tan sols citen en el sòl no urbanitzable, com si les ovelles i les vaques anaren per dins de les ciutats.
En segon lloc, perquè en lloc de donar a aquests espais una categoria i un tractament específic i singular amb objecte de mantenir les seues quotes de productivitat, els donen com a possibilitat única la incorporació, com si foren un parc natural més, al no urbanitzable protegit, la qual cosa comporta unes restriccions que són justament el que els agricultors i els ramaders valencians no volen.
Per exemple, la prohibició absoluta de construir o la prohibició de dur a terme abancalaments relacionats amb el manteniment o adequació de l'elevada productivitat de la zona.

Pense que vosté, senyor conseller, no s'ha donat compte que la forma i el lloc on ha incorporat aquests espais d'elevada productivitat agrícola no és el que li correspon.
Jo li dic com a ciutadà d'una comarca d'interior: me nego rotundament a ser un atractiu més d'un espai protegit, me nego rotundament.
Hi ha altres atraccions i que vagen on vullguen però me nego que els ciutadans d'interior siguem un atractiu més per als visitants de cap de setmana, malgrat que vosté puga dir al final de la legislatura que ha preservat i ha protegit tants de centenars d'hectàrees.
Amb això no solucionen ni el problema dels habitants de l'interior ni el problema de l'agricultura ni la ramaderia.
No es dóna compte, per exemple, que el cas d'un regadiu intensiu, per posar un exemple, amb contínues transformacions agrícoles i obligats, obligats a canvis de producció amb objecte de mantenir la renda, no pot ser inclòs al no urbanitzable protegit normal.

Mire, els agricultors de l'horta de Castelló, de Borriana, d'Oriola, de Benicarló, de Vinaròs no volen ser considerats uns elements més d'un espai natural.
Volen que protegisca aquestes zones per a evitar ser absorbides pel procés d'especulació urbanística i, al mateix temps, que ningú els pose entrebancs a l'hora de dur a terme les transformacions ne-cessàries per a mantenir les seues quotes de rendibilitat.

Això, com vosté haurà comprovat, res té a vore amb el que vostés inclouen en el projecte de llei.
Fa falta una nova qualificació de protecció agropecuària dins del sòl no urbanitzable, capaç sobretot de salvaguardar les potencialitats d'uns espais agrícoles i ramaders que han estat sempre capdavanters dins de l'economia valenciana.
I no ho oblide: si realment vol mantenir aquestes característiques o valors agraris dignes de singular tractament, cree una nova categoria de sòl no urbanitzable.

Mire, tenia jo uns informes.
.
.
Vostés en la conselleria van tindre unes reunions amb els sindicats agraris, amb els sindicats agraris.
I li ensenye els informes de tots aquells sindicats que li dien a vosté, li demanaven, com un dels punts crucials.
.
.
­concretament la reunió la van tindre el dia 18 de desembre de 2003­ i tots criticaven la conselleria per la falta de definició de sòl no urbanitzable de protecció agrària, la qual cosa provoca una incertesa entre els llauradors que no saben si podran rendibilitzar una possible inversió de millora perquè tard o d'hora seran absorbits pel procés d'especulació urbanística.
Això no ho dic jo, ho dien tots els sindicats que estaven reunits amb vostés, a excepció de la Cierval.

I reintroduïsc el tema, reintroduïsc el tema perquè ara estic persuadit i convençut de per què no vol definir una categoria especial dins del no urbanitzable de sòl agropecuari protegit.
I no el vol introduir pel que díem abans, pel que parlàvem del famós esborrany d'avantprojecte de llei d'ordenació i promoció social dels camps de golf.
Mire, vostés dien en aquest avantprojecte.
.
.
, no, no, dien, textualment, cite textualment: "El taronger no és avui el cultiu més rendible i, per tant, en termes de racionalitat en l'ús de recursos escassos com és l'aigua i com és el sol, és raonable destinar una porció important d'aquests recursos a mantindre camps de golf".
No ho dic jo, ho diu dins de l'exposició de motius.
*(Remors)*

Per tant, entenc la queixa dels sindicats agraris en la reunió que van tindre en el seu moment, quan li criticaven per què no protegien sòls amb una intensitat agropecuària important, sobretot de regadiu, que no saben si invertir, reinvertir els guanys, els pocs guanys perquè d'ací quatre dies seran absorbits pels voltants de la ciutat o el que siga i entenc, entenc el tema.

Però, el que no puc entendre ­li ho dic de veres­ és que per a fer un avantprojecte com el que han fet per a carregar-se l'agricultura valenciana i per a absorbir una quantitat d'aigua que abans amagaven on la volien, que a més a més facen un plagi d'avantprojecte.
I fan un plagi d'avantprojecte perquè no casualment hi ha un llibre publicat, *El golf.
Mitos y razones sobre el uso de los recursos naturales*, i mirem l'índex, mirem l'índex d'aquesta publicació i coincidix amb l'índex de l'avantprojecte de llei *(veus i aplaudiments)*, la qual cosa vol dir.
.
.
­l'autor és un tal David Blanquer Criado, que per a més d'això és lletrat del Consell d'Estat i professor a no sé quina universitat, etcètera­, la qual cosa vol dir o que l'autor d'aquest avantprojecte és el citat autor d'este llibre o, si jo fos l'autor, els denunciaria per plagi.
*(Veus)* Una cosa de les dos, una cosa de les dos.
*(remors)*

Sí.
El que vostés no poden dir, i relacionat amb el tema que estem parlant, és "algunos mitos y falacias del ecologismo", li diuen.
.
.
I aleshores diuen que "la agricultura no es la guardiana de la naturaleza, lo es el turismo".
Diuen "que los cultivos agrícolas no es cierto que cambian y evolucionan en busca de la mayor rentabilidad económica, sí los productos turísticos".
Diuen que "el golf no es cierto que sea un insaciable consumidor de agua.
Lo mis-mo sucede con algunos cultivos agrícolas tradicionales que nos adsorben".
Diu: "cuéntame que el golf es una ac-tividad elitista.
No es cierto que sea una actividad elitista del capitalismo frente al carácter popular de la agricultura tradicional, que cumple funciones sociales, *(rialles)* pero depredadoras con nuestro entorno".

Aleshores jo li estic dient que entenc perfectament per què no l'aproven dins del no urbanitzable un sòl de protecció agropecuària.
I ho entenc, i ho entenc, li deia, ho entenc pel que representa, no solament aquest projecte de llei, sinó pel poc sentit o el cap sentit que té que discutim, senyor Blasco, li ho dic de veres.
Discutíem fa poquet una Llei d'ordenació del territori.
I vosté deia, i vosté deia que en l'estratègia territorial valenciana, amb el projecte de protecció del litoral, amb el de protecció de l'horta, tal, establiríem de forma supramunicipal uns mecanismes dins de la Comunitat Valenciana per a ordenar el territori d'acord, d'acord amb les seues finalitats i funcionalitats.
I ens deien "tranquils.
.
.
espereu-vos, que fins que no tinguem això no passarà res ni en l'horta, ni tal ni res".

Ara estem en una llei de sòl no urbanitzable que ens diu absolutament el mateix.
Per tant, o aquí la credibilitat és nul·la sobre això o és que jo sóc un "embustero", una cosa de les dos.
*(Veus)* Val.
Una cosa de les dos.
Si realment jo sóc un mentider al respecte *(el president colpeja amb la maceta)*, vosté ha d'utilitzar els mecanismes que té qualsevol ciutadà, és a dir, denunciar-me per dir mentires.
I per tant jo em defendré.
Mentre jo tinga un avantprojecte que avui presente a aquesta cambra, que avui presente a aquesta cambra, concretament, concretament és la "versión".
.
.
Defensen el valencià, però alguna vegada l'hauran d'utilitzar, perquè tota està en castellà.
"La versión de 21 de junio de 2004".
Té "una exposición de motivos", uns títols, uns articles, unes disposicions preliminars, unes disposicions transitòries, que diuen totalment el contrari.

Aleshores, això m'ajuda a entendre determinades coses.
Com és possible, per exemple, com és possible que en la futura llei urbanística valenciana el futur article 60.
4 parle de privatització del subsòl de les ciutats?
Fins ara es podien fer concessions al respecte.
Però és que arribarem a privatitzar fins al subsòl de les ciutats.
Ja no és prou en el tema que em obert el meló en el sòl no urbanitzable, perquè l'urbanitzable ja el tenim tot esgotat.
És a dir, ara mouran el meló del no urbanitzable, però com preveuen que tampoc no serà suficient, obrirem el meló, no ja del subsòl, privatitzar el subsòl, i al final la gent, la gent acabarem vivint als arbres en aquest sentit.
*(Rialles i aplaudiments)*

Perquè, mire, jo li dic, jo no m'opose als camps de golf!
Però si realment per a vosté té un interés tan social una declaració d'interés tan general i tan pública l'esport del golf, faça la resta d'esforç, per exemple en la pilota valenciana.
Per exemple, la pilota valenciana.
El que no pot ser és que ens posen camps de golf com, per exemple, a la Font de la Figuera, justament per damunt d'on ha de passar el transvasament Xúquer-Vinalopó.
I l'alcalde és del PP, no és del Psoe.
Per exemple.

O el que no té sentit, el que no té sentit és que vosté, de veres, senyor Blasco, faça o porte aquí, a esta cambra, unes iniciatives legislatives que a partir d'aquest moment perden tota la seua credibilitat.
I perden la credibilitat per dos raons: la primera, ja arribarà el moment de defendre els pressupostos a aquesta cambra.
Doncs bé, de tot el que s'ha aprovat al respecte, de tot el que li he dit, no hi ha res, absolutament res registrat, ni en els objectius que es perseguixen en el FP4, ni en els mecanismes per a desenvolupar al respecte.
És a dir, que vostés fan lleis respecte a l'ordenació del territori, respecte a la protecció del territori, que vostés mateixa saben que no van a aplicar.
I com no van a aplicar-ho, utilitzen mecanismes i.
.
.
en este cas, a algú se li ha escapat de dins de la conselleria, i els descobrix, els descobrix quin és el meló o el pastís que s'havia de repartir.
Autorització per part de la conselleria, de la Generalitat, per a fer els camps de golf.
Informes no vinculants per part de l'ajuntament.
Si ens trobem el sòl urbanitzable a través d'un programa d'actuació integrada.
Si ens trobem el sòl no urbanitzable a través d'una declaració d'interés comunitari.
I el més bo de tot és que, be, però este 10% que correspon al municipi estaran obligats a fer un camp del golf, un camp de golf més menudet, i en el qual vosté diu, no ho dic jo, durant aquesta setmana verda del golf, els ciutadans desenvoluparan la seua personalitat mitjançant aquesta pràctica esportiva.
*(Veus)*

Doncs bé, insistisc, si els estudiants han d'enriquir la seua formació practicant sobre el *green*, sobre la Conselleria de Benestar Social, la de Cultura, la d'Educació, i centrem-ho tot en camps, camps i camps.
Ara entenc, ara entenc perquè al darrer congrés ha guanyat Camps.
Camps, camps i camps, de golf, evidentment.

Gràcies.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

Senyor Maluenda.

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt Excel·lent Senyor President.

Senyories.

*Bueno, bueno y bueno*.
Mire, senyor Sanmartín, no predique vosté les seues teories referides als ajuntaments de Borriana o d'Oriola, perquè allí estan vostés en l'oposició, i allí hi ha una majoria legítima que adopta les seues decisions; i pareix ser que les adopta d'acord en el que el seu poble demanda, com ho demostra que legislatura darrere legislatura van renovant les majories.
Vosté ha de predicar això més a Catral i a Albatera.
Em referisc a allò de les vivendes en el camp.
Ha de predicar-ho més a Albatera i a Catral que vostés governen!
I, mire vosté, que és on més casetes de camp o més segons vivendes o vivendes aïllades hi ha en la zona agrícola.
Aixina que ha de preocupar-se vosté més per eixes poblacions.

I, escolte, la demagògia dels camps de golf és que no té, és que no té qualificatiu, no té qualificatiu.
Anem a veure, vosté parla dels camps de golf d'Oriola!
Però si els camps de golf d'Oriola estan més de vint anys fets!
I els van fer vostés!
Val més que explique aquí per què a Pilar de la Horadada, on vostés governen, que és una zona eminentment agrícola, on estan rebent-se subvencions per a reg i per a transformacions agrícoles, el seu alcalde ha fet dos camps de golf.
Això és el que ha d'explicar aquí.
O perquè a Alba-tera, que està en la mateixa situació de zona agrícola, el seu alcalde està fent un camp de golf.
Això és el que ha d'explicar!
I oblidar-se d'eixa demagògia.
I eixa demagògia arriba inclús a parlar de la pilota valenciana.
M'ha fet molta gràcia.
Vol que s'impulse en la Llei d'ordenació del territori la pilota valenciana.
Vostè no sap que vostè té una companya que s'oposa que en els col·legis públics de la Comunitat Valenciana es creen instal·lacions de pilota valenciana?
Posen-se d'acord.

I mire, mire, mire.
I pregunte-li, pregunte-li al senyor Maciá, que està rient-se, d'eixe projecte de 3.
000 vivendes que s'ha paralitzat a Elx sense ordenació, sense ordenació.
Però de què parlem, senyories?
De què parlem?
Una cosa és vindre ací i soltar el rotllo que vosté porta preparat i altra cosa és la realitat de la Comunitat Valenciana.

Mire, el que vosté planteja per a l'article 10 no es pot admetre perquè això retalla l'autonomia municipal.
I este projecte de llei recupera els drets dels ajuntaments a prendre les decisions que més convenients siguen pel seu municipi.

I jo pensava que la seua senyoria anava a retirar les esmenes, algunes de les esmenes que ha presentat.
Perquè vosté ve aquí, a la trona, i diu, "senyor conseller, això és una tremenda burrada".
Sap el que és una tremenda burrada, senyor Sanmartín?
Una tremenda burrada, sí, sí.
Sí, i el senyor Camarasa, que està al seu costat, li ho pot explicar també.
Una tremenda burrada és el que vosté ha fet ací en una sèrie d'esmenes, *(rient-se)* que fa una esmena d'addició i conseqüentment en eixa esmena d'addició en fa tres més.
L'esmena d'addició planteja un text que mosatros rebutgem perquè és innecessari, però després diu.
.
.
com vol que s'afegisca un punt més diu: altra esmena: on diu 2, ha de dir 3.
Després una altra: on diu 3, ha de dir 4; on diu 5.
.
.
Això sí que és una tremenda burrada.
Per què?
Perquè en compte de fer quatre esmenes, faça una esmena de modificació, una només, i ja se correrà la numeració.
Això sí que és una tremenda burrada!
I el contrasentit és que després resulta que demana que s'incloga un article nou, un article nou vol que s'incloga, i ja no se li ocorre dir "després de l'article 42, haurà de dir 43; el 43 haurà de dir 44; el 45 haurà de dir 46".
Aixina fins el final.
Això sí que és una tremenda burrada, senyor Sanmartín!

I vosté, quan va fer en un roda de premsa, en la qual.
.
.
vosté mateixa ho ha dit ací, a la trona, diu "jo sóc un mentider".
Vosté sap el que és un "mentider"?
Una fàbrica de mentires.
Un mentider és una fàbrica de mentires.
I vosté, aquí, a la trona, ho ha dit.
Perquè vosté ha fet una roda de premsa en la qual ha faltat a la veritat, en la que ha dit coses que no són, referides, referides a un projecte fantasma que vosté té i que vosté s'ha inventat.
*(Remors)* Sí, sí, sí!
Mire, mire!
Mire!
Mire!
I açò què és?
I açò que és?
Eh?
Sap?
Sabent-m'ho tot.
Mire vosté!
Mire vosté!
I aquí també, senyor Sanmartín.
*(Veus)*

I clar, i li va eixir el tir per la culata.
Perquè va voler vosté ser tan llançat que va invitar, va invitar o va permetre que entraren uns senyors a eixa roda de premsa.
.
.
*(Veus).*No, no, no, no.
No, no, no, no.
A la meua roda de premsa, a la meua roda de premsa, *(el president colpeja amb la maceta)* en la meua seu i en el meu grup parlamentari no hagueren entrat persones que no són periodistes.
.
.

 

**El senyor president:**

Señores diputados.
.
.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
llevat que jo els haguera autoritzat que entraren, *(esbronc, aplaudiments)* llevat que jo els haguera autoritzat que entraren.
*(El senyor Maluenda Verdú fa la seua intervenció cridant)* Perquè jo, si vosté se'n va al cine amb *fulano o en mengano*, o se'n va al futbol en.
.
.
no m'interessa ni em preocupa, no m'ho compte, senyor Sanmartín!
Però vosté va autoritzar que entraren a la roda de premsa i ara ho lamenta.
I el que vol és dissimular i justificar.
Per tant, senyor Sanmartín, *(veus)* senyor Sanmartín, la tremenda burrada és la que vosté ha fet.
Per tant, com les esmenes que planteja ja li les han contestat de comissió, no cal que perdem més temps i, per tant, ja li anticipe que vaig a rebujar-li-les, que anem a votar-les en contra.

Res més, senyor Sanmartín.
Res més, senyor Such.
Moltes gràcies per la seua atenció.
 *(Veus.
Aplaudiments.
Esbronc)*

**El senyor president:**

Vamos a ver, yo, de verdad, de verdad, que no entiendo que un debate parlamentario tenga que tener el contexto que tiene en el momento actual la exposición del señor Maluenda.
*(Remors)*

No, no, lo que yo no entiendo es que no se pueda hablar en este parlamento con tranquilidad, con claridad de ideas o con oscuridad de ideas, con la libertad, con la libertad que debe expresarse todo parlamentario.
No se puede estar interrumpiendo desde los escaños, ni desde uno ni desde otro lado la exposición parlamentaria.
(*Alguns aplaudiments)*.

Por favor *(el senyor Maluenda Verdú parla des de l'escó)*.
.
.
Por favor, hagan ustedes de reconducir todos su postura, porque si no esta cámara la verdad es que es un gallinero.
Y es una pena, es una pena.
Yo entiendo que pueda haber en un momento dado una exposición espontánea de alguno de ustedes en un sentido.
Lo que no entiendo es la reiteración que prácticamente lo que impide.
.
.
además el señor Maluenda se ha tenido que quedar afónico.
.
.
*(Rialles)* Y de verdad, de verdad es que no creo que sea la forma adecuada de que un diputado tenga que ponerse aquí.
*(Remors)*.

Por favor, vamos a entrar en los turnos de réplica, pero a ver si es posible que la réplica.
.
.
*(veus)* Vamos a ver si es posible que los turnos de réplica tengan la misma claridad de exposición por una parte y por otra, y de respeto desde los escaños.

Señor Sanmartín, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

A vore, el senyor Maluenda, aclarisquen d'una vegada per totes perquè, o bé perquè no s'ha mirat el projecte de llei o bé perquè quan li han passat, els qui li han escrit, li ho han passat tard perquè ha tingut altres feines o tal.
A veure, el que li dic jo que aquí hi ha un esborrany d'avantprojecte de llei i jo he demanat ja per segona vegada, i aquesta és la tercera, que si.
.
.
*(El senyor Maluenda Verdú parla des de l'escó)* No, no, no, no.
Estic parlant del sòl no urbanitzable!
Li he dit abans que *(el senyor president colpeja amb la maceta)* si els camps de golf s'han de fer sobre sòl no urbanitzable és necessària una declaració d'interés comunitari i el consegüent cànon!
Per tant, estic parlant, m'estic queixant, com és possible que en un projecte de llei de sòl no urbanitzable no han inclòs allò que han intentat introduir mitjançant la gatera, a través de la gatera.

I el que li dic jo és que la mentida que han dit als agricultors valencians, als ciutadans valencians, en el tema de l'aigua i en el tema de Pla hidrològic nacional, el que ens han demonitzat a aquells que no hem pensat com vostés, malgrat que hem defés la transferència hídrica més, absolutament, més que vostés, i no ara, sinó abans, durant i després, que vostés ara siguen capaços dins de la prioritat de llei d'aigües que dóna, en primer lloc, abastiment urbà, ús agrari, ús industrial i ús esportiu, que siguen capaços, a través de la gatera i a través de falsedats, intentar passar de la prioritat quarta a la prioritat segona.

I això no m'ho han de dir a mi, que això ho han de dir als agricultors valencians, això ho ha de dir en estos actes que hi han quan es reunixen els sindicats agraris dins de la Conselleria, ho han de dir clar, ho han de dir clar: no mos hem atrevit directament i hem ho hem de fer a través del que s'ha descobert per casualitat.

I l'única cosa que demano ­no demano la lluna­ és que diguen: que si realment és mentira, que em porten als jutjats, mire si és clar, si jo estic mentint, que m'hi porten; si no, és que se fan corresponsables, no solament el conseller, sinó la resta del Grup Parlamentari Popular, i això és l'única cosa que he de dir.
I tinc la consciència tan tranquil·la i tinc la dignitat tan tranquil·la al respecte, i tinc tan clar que estan enganyant als agricultors valencians, però que ja sortirà, després de l'u vindrà el dos, i després, el tres, i s'adonaran com han estat manipulant a una gran quantitat de persones, d'homes i dones del nostre camp, no s'han preocupat absolutament de res, no tenen la voluntat política per a fer un projecte de llei de sòl no urbanitzable que d'una vegada per totes equipare la gent de l'interior, la gent amb unes rendes més baixes per discriminació geogràfica, amb la resta de ciutadans valencians.

I el que li demano jo, senyor Maluenda, és que d'una vegada per totes siguen prou valents per a discriminar positivament els agricultors valencians, i positivament vol dir que no fagen el que estan fent amb aquest projecte de llei i que no fagen les burrades que estan fent a través d'un esborrany d'avantprojecte que els ha fet tanta por, els ha fet tanta por, que no s'han atrevit a donar la cara.
Donen-la davant de tots!

I, per tant, li dic, la consciència la tinc tremendament tranquil·la.
Si realment estic mentint, me tiren a juí, que no es preocupe, que em defendré com calga i amb qui calga.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Por favor, señor Maluenda, tiene usted la palabra.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Moltes gràcies, president.

Mire, senyor Sanmartín, si vosté vol saber com se fan els camps de golf, ja li ho he dit jo abans, pregunte-los al seu exalcalde de Montfort o al seu alcalde de Pilar de la Hora-dada o al seu alcalde d'Albatera, i no culpe als altres.

Però jo crec que en el fons vosté està traguent eixa qüestió perquè el que vol es tapar les seues vergonyes, *(veus)* les seues vergonyes *(el senyor president colpeja amb la maceta)* i del seu grup i del seu partit, sí, sí, sí.
.
.

 

**El senyor president:**

Durante la intervención del señor Sanmartín ­perdón, señor Maluenda­, no he oído ni una palabra.
¡Por favor!

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Gràcies, senyor president.

Dia, senyor Sanmartín, que el que volen és tapar les seues vergonyes, les seues vergonyes i del seu grup i del seu partit, per haver negat el dret a l'auia al poble valencià, per haver vulnerat la promesa que durant tants anys de govern al front de la Generalitat el Partit Socialista ha fet aquí en esta cambra, que faria el transvasament de l'Ebre a la Comunitat Valenciana, que donarien suport a un pla hidrològic nacional que tinguera previst eixe transavasament d'auies, fins que vostés han segut oposició.

I volen tapar eixes vergonyes i vosté munta eixe número d'un avantprojecte o projecte o esborrany, no sé el que serà el que vosté té ni sé qui l'haurà fet, però que només està en la seua mentalitat.

Quan el Govern Valencià presente algun projecte de llei respecte a això, estarà vosté en el seu dret de debatre-ho i de discutir-ho.
Mentres, no.
L'única cosa que vosté tracta de fer és d'ocultar eixes vergonyes: qui ha traït al camp valencià són vostés!
, perquè són vostés *(veus)*, quan hi havia un projecte de llei aprovat pel Congrés dels Diputats en el qual hi havia una previsió de transvasament d'auia a la Comunitat Valenciana que no fea mal a ningú, perquè no li furtava l'auia a ningú, però venia a solucionar les necessitats d'abastiment de població per a consum humà i venia a cobrir el dèficit hídric que venim suportant durant tants anys, van vostés i, per decret, el deroguen i neguen l'auia a la Comunitat Valenciana.
Però, clar, sí que li la mantenen a Catalunya.

Eixes són les vergonyes!
Eixes són les vergonyes que vosté vol ocultar.
.
.
I Catalunya supose que també tindrà camps de golf.
Però, clar, quan vostés governen, la llei de l'embut, l'ample per a mi, l'estret per a tu.
(*Veus)* I ara, sí, i ara, senyor Sanmartín, mos munten este número, quan deuria donar-los vergonya parlar d'auia, deuria donar-los vergonya parlar d'auia!
*(veus i aplaudiments)*, perquè mos han deixat sense auia, vostés estan impedint que la Comunitat Valenciana puga prosseguir amb el seu desenrotllament econòmic i social, senyor Sanmartín, al negar-mos eixa auia, eixa auia que no li neguen a Catalunya, eixa auia que ha segut una imposició del tripartit català, *(veus)* una imposició, i per eixa imposició, vostés.
.
.

 

**El senyor president:**

¡Señor Vicente!

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
per un plat de llentilles han venut els interessos de la Comunitat Valenciana!
I el Partit Popular no se cansarà mai de denunciar-ho, perquè la societat civil valenciana sàpia amb qui se juga els diners, sàpia qui són vostés, que ja van llevant-se les caretes.

L'única cosa que fan és perjudicar la Comunitat Valenciana, l'única cosa que fan és trair les promeses que havien fet a esta comunitat i trair els interessos del nostre poble, això és el que fan vostés.
Per tant, deuria donar-li vergonya parlar d'estes qüestions.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Si de lo que se trata es de que cada uno exponga lo que piense, y los demás lo podamos oír.
.
.
*(Veus)*

*Bé, bé*.
.
.
Por favor, por favor, señores.
.
.

Señores diputados, señores portavoces, por favor, de las enmiendas que hemos debatido, ¿se votan todas conjuntas, señor Arnal?

 

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

A vore, per separar del conjunt, la 85 i 89, per un costat; un altre bloc: 69, 70, 71, 78, 79 i 81; i la resta.

 

**El senyor president:**

Señor Such, hay alguna.
.
.
Perdón, senyora Escudero.
.
.
¿Señor Maluenda?
*(Veus)* Muchas gracias.
Yo no sé lo que van a votar, yo tengo la obligación de tener la deferencia.
Muchas gracias.

Pues, si les parece a ustedes bien, vamos a votar primero las enmiendas 69, 70, 71, 78, 79 y 81, que me ha parecido que el señor Arnal pedía un bloque.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 30 votos a favor, 40 votos en contra, 3 abstenciones.

Vamos a votar ahora la 85 y 89.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 30 votos a favor, 43 votos en contra.

Y el resto, vamos a comenzar la votación ahora.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 33 votos a favor, 40 votos en contra.

*(Veus)* De verdad, de verdad que este presidente, que está perdido en los números, luego agradecerá que le cuente el chiste.
*(Rialles)*.

Vamos a votar el artículo 10, el artículo 11, el artículo 12.
¿Se pueden votar los tres juntos?
Pues, comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 33 votos en contra.

Vamos a votar los artículos 13 y 14, que no tienen enmiendas presentadas.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 39 votos a favor, ninguno en contra, 33 abstenciones.

Votamos ahora el artículo 15.
Comienza la votación: 40 votos a favor, 33 votos en contra.

Votamos ahora el artículo 16: 39 votos a favor, 34 abstenciones.

Votamos ahora los artículos 17, 18 y 19, si no me dicen nada en sentido contrario.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 34 votos en contra.

Votamos ahora el artículo 20: 40 votos a favor, 34 abstenciones.

Y ahora vamos a votar los artículos 21, 22 y 23.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 39 votos a favor, 35 votos en contra.

Ahora el artículo 24.
.
.
Por favor, señores, el artículo 24.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 3 votos en contra, 31 abstenciones.

Y ahora votamos los artículos 25, 26, 27, si no me dicen nada en contra.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 40 votos a favor, 34 votos en contra.

Ahora votamos el artículo número 28, que no tenía enmiendas.
Comienza la votación.
40 votos a favor, 34 abstenciones.

Si les parece bien no votamos ninguno más, porque el 114 entra en el próximo bloque, que es el bloque séptimo de enmiendas y que son la 114, 127, 130, 131, 133, 134, 150, 151, 156, 163, 168 y 169, que han presentado el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el señor don Adolf Sanmartín para el turno a favor.

 

**El senyor Sanmartín Besalduch:**

Gràcies, senyor president.

Un bloc de 12 esmenes, el bloc tercer, en el qual fem especial èmfasi en la necessitat de traslladar a la nova llei la regulació avui vigent, concretament l'article set de la Llei 4/1992, que recull, pensem, que amb major rigor jurídic el que són les competències de cada administració sobre la base sempre de la prevalència de l'interés general comunitari.

Així mateix volem destacar en l'esmena 131 la modificació de tot el punt 2, de l'article 34, que fa relació al cànon d'ús i aprofitament que paga el promotor quan ha aconseguit una activitat mitjançant la declaració d'interés comunitari.
Pensem que el projecte de llei diu que el cànon s'establirà per quantia corresponent, més o menys ve a dir, al cost econòmic que es derivaria de la transformació d'un sòl urbanitzable per a l'obtenció d'una parcel·la equivalent a la vinculada per la declaració d'interés comunitari atribuït.
Nosaltres, per contra, establim que el cànon es determine, i pensem que és una cosa lògica, un aspecte lògic, prenent com a base la diferència de valor que resulte per al terreny com a conseqüència del canvi d'ús donada per la pròpia declaració d'interés comunitari.

La justificació, per què introduïm, perquè no ens evitem res nou sinó que, tal com està en la llei actual, pensem que es tracta de mantenir la regulació vigent del cànon i la seua quantificació, el 2% del diferencial de solar del sòl, abans i després de l'atribució de l'aprofitament, mire si és senzill.
Per contra, en la modificació de la llei vostés plantegen com el cent per cent dels costos de transformació d'un sòl no urbanitzable de paràmetres urbanístics anàlegs.
La qual cosa comporta que el cànon pujaria a un cost equivalent al de totes les infrastructures, serveis i dotacions corresponents a un programa d'actuació integrada.
Tot això suposaria, i suposarà, perquè ho aprovaran, un increment del cost del cànon sobre l'actualment vigent.
I que pense que és difícilment justificable.
Però difícilment justificable tant en termes econòmics com en termes, jo diria, jurídics.
En termes econòmics, perquè multiplica per molt el cànon actualment vigent i, des del punt de vista jurídic, pensem que el que vostés estan fent és traslladant al sòl rústic no urbanitzable el règim jurídic de càrregues i deures urbanístics del sòl urbanitzable.
I això encareix molt i és tremendament perillós.

Acabe dient-li que he presentat també una esmena, pensem que important, la 150, una esmena d'addició.
És un nou article que, senyor Maluenda, m'agradaria que em fera referència concreta perquè em deixa tremendament preocupat.
Em deixa tremendament preocupant, em va deixar en l'esmena a la totalitat que vaig presentar aquí, i em va deixar en la comissió.
Com és possible?
És un nou article que fa referència a les activitats terciàries i activitats industrials d'interés regional no contemplades en l'article 26 i 27 per la seua magnitud.

Jo el que li dic és que es tracta de mantenir la regulació avui vigent relativa a les actuacions circulars d'interés, encara més, i de transcendència socioeconòmica d'àmbit supramunicipal, per damunt del municipi, inclús d'àmbit regional amb la necessària adequació a la legislació urbanística vigent.
El que no resulta de rebut és suprimir aquest procediment, que ha estat inclòs en la llei actual i que ha estat previst per a aquest tipus de grans actuacions.
I que, per cert, s'estableix en totes les legislacions autonòmiques sota la denominació, per exemple, unes de projectes d'interés regional, projectes de singular interés.
.
.
I el que no entenc jo és per què ho eliminen.
Per què?
Per què es va fer una llei en el seu moment en l'etapa de govern socialista?
Però és que és imprescindible, és tremendament imprescindible.

Per tant, no vaig a insistir més.
De fet, senyor president, encara no m'ha avisat aquí el temps des que he pujat.
Jo done ja per transcorregut tot el temps i agraïsc la benevolència del senyor president.

 

**El senyor president:**

Es que hay que ser benevolentes y tolerantes y solidarios.
Por eso es tan importante el agua.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt excel·lent senyor president.

Senyories.

L'esmena que presenta i que ha defensat, la 114, el senyor Sanmartín a l'article 29 la considerem innecessària, perquè la verificació de la compatibilitat de les obres públiques promogudes per les distintes administracions públiques, que és el vertader objecte material de l'article que .
.
.

 

**El senyor president:**

Por favor, señores diputados, tenemos al señor Maluenda ya prácticamente afónico.
Si no colaboramos todos no lo vamos a poder escuchar.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Deia que des de 1994 es troba previst en l'article 81 de la Lrau, sobre execució d'obres públiques, en qualsevol classe de sòl que li és d'aplicació, clar està, i desenrotllat en l'article 169 a 171 del Reglament de planejament de la Comunitat Valenciana, aprovat per Decret 201/1998, del govern valencià.

Quant a l'esmena 127, a l'article 33, el text alternatiu que proposen al punt 1, apartat b) d'este article, no aporta cap valoració addicional al que és el contingut del projecte de llei.
I en l'esmena 130, la necessitat d'incloure la mateixa tramitació per a usos provisionals del sòl i obres de caràcter transitori no aporta res tampoc a l'articulat, deixant oberta la porta a la possibilitat d'ubicar instal·lacions no desitjades només pel fet de tindre un caràcter transitori.

Quant al cànon d'ús i aprofitament que vosté s'ha estés en la defensa de l'esmena 131, a l'article 34, no té massa sentit especificar el destí de les quantitats percebudes pel cànon impost, ja que este s'arreplega en l'apartat següent on diu que es quedarà afectat de la gestió territorial en coherència en allò previst en la Llei 4/2004, d'ordenació del territori i protecció del paisatge.
Hem d'afegir que, a més, el valor del cànon que proposen es considera inadequat, perquè redueix allò previst en la llei.
I això aniria en detriment del desenrotllament sostenible i la qualitat de vida, que són els principis bàsics en la gestió i ordenació del territori.

Quant al termini de vigència, que vol esmenar en l'article 35, considerem inadequat contemplar un termini major de 30 anys en els casos concrets que es proposen perquè s'estaria hipotecant el territori en funció de l'amortització de la inversió inicial.
I això vulnera el principi d'utilització i ús en el sòl no urbanitzable.

Tampoc considerem encertada la pròrroga que proposen en l'esmena 134, donat que la sol·licitud es valorarà degudament per la conselleria en matèria d'ordenació del territori i urbanisme i mai serà major al termini inicialment assignat, ja que la proposta no estableix una limitació d'esta i, mitjançant de pròrrogues, la concessió podria aplegar a ser indefinida.

Quant al nou article que s'ha referit la seua senyoria, mire, esta esmena que pretén introduir un nou article sobre procediment extraordinari regulat en l'article 20, de la Llei 4/1992, de 5 de juny, del sòl no urbanitzable, esta nova llei no fa cap discriminació respecte del procediment.
Però sí que incideix en lliurar del sosteniment i el manteniment del medi rural en la zonificació, mitjançant el planejament que ordenarà i delimitarà les zones vocacionalment aptes per albergar els diferents usos susceptibles de fer-se en esta classe de sòl.
En virtut esta previsió no procedeix fer distinció entre la dimensió de l'actuació, que en qualsevol cas haurà de justificar la positiva valoració de l'activitat, la necessitat del seu emplaçament en sòl no urbanitzable, la major oportunitat i conveniència per unes altres àrees, la racional utilització del territori.
Tot això conforme al que expressa l'article 33 d'este projecte de llei en el que queda meridianament clar.

Quant a l'esmena 156 a la disposició transitòria tercera, no té cap sentit, perquè fixe's la seua senyoria què és el que proposa.
La redacció que la seua senyoria proposa ­veig que no m'atén, no li interessa­ només difereix del text del projecte en l'expressió ­continua sense atendre'm i, clar, no li interessa que diga la veritat, perquè li molesta.
Mire, la redacció que vosté proposa només difereix del text del projecte de llei on diu: o que havent-se realitzat esta ­es refereix a la informació pública- compten amb acord d'adjudicació o aprovació provisional.
Resulta evident que si s'admet que un instrument de planejament i gestió, que es troba en termini d'informació pública, puga continuar el procediment d'aprovació conforme a la legislació anterior, que no és més que la plasmació o aplicació del principi d'irretroactivitat de les lleis consagrat en la Constitució Espanyola i desenrotllat en la Llei de procediment administratiu comú, sobre el règim transitori dels procediments als actes posteriors a la mencionada informació pública fins a la seua aprovació definitiva a la que s'ha sotmés el projecte que està en tramitació abans de l'entrada en vigor de la nova llei, tot açò, evidentment, també es regeix per la normativa anterior sense necessitat de menció expressa, incloent el corresponent acte d'aprovació definitiva o, en el seu cas, suspensió o denegació.
És una típica esmena per dir que n'ha presentat una més, però que en realitat no aporta res.

Quant l'esmena 163, a la disposició transitòria sexta, està referida al termini de vigència de les declaracions d'interés comunitari atorgades en aplicació de la Llei 4/1992, de sòl no urbanitzable.
És convenient que el projecte de llei mantinga el règim transitori aplicable en les declaracions d'interés comunitari atorgades a l'empar de l'anterior llei de sòl no urbanitzable, com a garantia dels drets dels ciutadans.

Per últim, les dos esmenes, la 168 i 169, a l'exposició de motius, són a conseqüència dels criteris que la seua senyoria, legítimament, per al nou criteri de forma errònia, hem entés en les esmenes puntuals que ha presentat a l'articulat.
El Grup Socialista manté que les categories del sòl no urbanitzable siguen tres: sòl no urbanitzable comú, sòl no urbanitzable protegit i sòl no urbanitzable de protecció agropecuari.
.
.

 

**El senyor president:**

Senyor Maluenda, acabe.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Acabe, senyor president.

Mosatros ens mantenim que el sòl de protecció agropecuària ja es troba inclòs en el sòl no urbanitzable protegit, a l'igual que altres tipus de sòl dignes de protecció.
Per tant, no podem acceptar-li cap d'estes esmenes i les votarem en contra.

Res més, senyories.
Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.

Al no desear el senyor Sanmartín turno de réplica, no procede tampoco la contrarréplica y podemos pasar directamente a la votación.

¿Se pueden votar todas las enmiendas juntas?
Señor Arnal.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Sí, per favor, demanar-li que separara les esmenes 134, 150 i 156 de la resta, del conjunt.

**El senyor president:**

 

Entonces, procedemos a votar en dos bloques, primero 134, 150 y 156.
*(Pausa)* Comienza la votación.
30 votos a favor, 39 en contra y 3 abstenciones.

Y ahora procedemos a la votación del resto.
Comienza la votación.
33 votos a favor y 39 votos en contra.

Ahora procede votar el artículo 29, que se nos queda completo.
*(Remors)* Perdón.

**El senyor Maluenda Verdú:**

No, senyor president, no corrrespon votar l'article, perquè està l'esmena 119 d'este article 29, que és del Grup d'Esquerra Unida, Esquerra Valenciana, Entesa, que encara no ha sigut ni debatuda ni votada.

Res més i moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, *(remors)* señor Maluenda, este presidente, en sus anotaciones, si no hay error, tiene que la enmienda 114 se ha debatido en el bloque número 7 que ahora mismo acabamos de aprobar, y que las enmiendas números 115 y 116 se han aprobado en el bloque número 4 que han debatido el señor Arnal y el señor Modrego.
Entonces entiende este presidente que se han votado las tres y que procede la votación del artículo.
*(Remors)*

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyor president.
.
.

**El senyor president:**

Un momento, señor Maruenda, que no quiero que se estropee más la voz.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Ma-luenda.

**El senyor president:**

Maluenda, Maluenda, Maluenda.
.
.

**El senyor Maluenda Verdú:**

Gràcies, senyor president.
Mire, si vosté té dubtes del que estic diguent, estic convençut que la 119 ha sigut debatuda.
Pregunte-li al senyor Arnal, que d'ell és.

**El senyor president:**

Este presidente le agradecería que lógicamente le aclarasen todo aquello que no tiene claro.
Señor Arnal, yo tengo anotadas.
.
.
Perdón, ya tiene usted la voz.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

 

Pot repetir, que no he escoltat.
.
.
?
Quines esmenes?
I així podré aclarir.
.
.

**El senyor president:**

 

¿Cuál es el número de la enmienda que tiene problemas?

**El senyor Maluenda Verdú:**

En la 119, que és l'única que està en l'article 29, que queda pendent, ho he dit, que és el penúltim bloc que li queda al senyor Arnal.
.
.

**El senyor Arnal i Ibáñez:**

Sí, la 119 la tinc incorporada jo en l'últim bloc que encara no he de fer.

**El senyor president:**

 

Señor Maluenda, con todo el respeto de este presidente, la 119 está en el 30, en el 30.
*(Remors, rialles)*

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Humilment reconec que m'he equivocat esta volta.

Demane perdó a les seues senyories.
I la veritat és que ja estic nerviós pel partit de l'Anderlecht- València.
I això és el que me passa, que no arribe.

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Maluenda.
 *(Rient-se)*

Entonces, procedemos a votar el artículo 29.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 31 votos en contra y 1 nulo.

Se levanta la sesión hasta mañana a las 10 de la mañana.
*(Remors)*

*(S'alça la sessió a les 20 hores i 28 minuts)*