Coordinaci%C3%B3%315315.02.01%20macro.html





Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 1 de febrer de 2016.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix el diputat senyor Alfred Boix Pastor.
Reunió número 8.

El senyor president:

(Inoïble) … y a todos.

Secretario, pasamos…

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muy bien.

El primer punto del orden del día es el acta.
¿Alguna dificultad?

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració de la Proposició de llei de modificació de la Llei 6/2002, de 2 d'agost, de la Generalitat valenciana, d'estatut dels expresidents de la Generalitat valenciana

El senyor president:

Pues, pasamos al segundo punto, que es la comparecencia de don Julio González García.
Hágale pasar, por favor.
(Pausa)

Compareixença del senyor Julio González García

El senyor president:

Bueno, le damos la bienvenida a don Julio González García, que realizará su exposición durante unos primeros ocho minutos iniciales.
Y, después, cada portavoz de cada grupo podrá realizarle las preguntas, durante un tiempo máximo de cuatro minutos cada uno de los grupos.
Y, después, podrá usted contestar también, por un tiempo de cuatro minutos, dentro de la flexibilidad…

El senyor González García:

Vale.

Muchas gracias.

Antes que nada, agradecer a las Cortes Valencianas que me hayan permitido intervenir en esta sesión.
Y agradecer también que se haya abierto el debate sobre un tema que me parece extremadamente relevante, que es el tema de cuál es el estatuto jurídico de los expresidentes.

Yo parto del dato de que haber sido presidente de una comunidad autónoma es algo extremadamente importante.
Y el hecho de que sea algo extremadamente importante, esto supone, directamente, que el expresidente tiene que tener un cierto reconocimiento, tiene que tener un estatuto particular donde se reúnan los datos básicos de qué va a hacer ese expresidente para la comunidad, una vez que ha dejado de ser presidente.

Por tanto, la primera idea que sí quiero que tengan sus señorías clara es: aquí de lo que se trata es de reconducir o de reformular un papel institucional al expresidente o a la expresidenta de una comunidad autónoma.

Partiendo de este dato de que yo sí creo que deben tener un papel institucional, este papel institucional yo creo que habría que articularlo sobre cuatro elementos, en unos casos para decir que hay juego para que tengan ese papel y en otros casos para decir que ese papel habría que reducirlo o, incluso, eliminarlo.

Estos cuatro elementos serían, por un lado, los elementos de carácter protocolario; un segundo dato, a mi juicio, haría referencia a aspectos de seguridad personal; un tercer elemento es el elemento referente a las funciones que puede cumplir; y un cuarto dato, vinculado al anterior, es los medios materiales y, en su caso, el salario que se ponen a disposición del expresidente o la expresidenta de una comunidad autónoma.

Por un lado, el aspecto protocolario.
Sí, sin duda.
Un expresidente siempre tiene que tener un tratamiento de expresidente.

Yo, de mi experiencia de gestión, que, obviamente, es una gestión pequeña, en la universidad complutense, vinculada a un problema que hay con respecto a la honorabilidad de un doctor honoris causa que tenemos en la historia de la universidad, y conociendo también otras experiencias comparadas -en Estados Unidos ha habido algún caso como este-, sí creo que se debería arbitrar algún procedimiento para quitar honores en el caso de que el expresidente no haya sido honorable, por decirlo de algún modo, en el ejercicio de…, en relación con la función pública.

En Estados Unidos hay un caso muy conocido, de un gobernador, al cual, pues, se le pilló cometiendo una serie de delitos.
Y esto motivó que todos los privilegios que tenían en su estado desaparecieran.

¡Ojo!
Para mí la responsabilidad política es mucho más grave que la responsabilidad penal.
Quiero decir, para mí, un supuesto en donde una persona no haya podido ser condenada, por ejemplo, por prescripción de un delito, eso no quita para que para mí sí tenga responsabilidad política.
Y esto es una cosa que en España ya sé que hay una conexión directa entre la responsabilidad penal y la responsabilidad política.
Yo no comparto ese planteamiento, y es un planteamiento que tiene un origen que posiblemente todos tengamos en la mente y que me parece perjudicial para garantizar una ética pública.

Segundo dato, el dato de la seguridad.
La seguridad, yo creo que también ahí hay que hacer una valoración de cuál es el riesgo.
Hay un riesgo claro de un expresidente que viene dado por el hecho de que ha sido expresidente.
Y, entonces, esto, los servicios de seguridad son perfectamente claros a la hora de determinar en qué circunstancias les hace falta un servicio de seguridad y en qué casos no hace falta un servicio de seguridad.
Y ahí, pues, evidentemente, lo deseable sería que no lo tuvieran, aunque sea solo por la propia tranquilidad personal del expresidente y por el propio desarrollo mejor de la vida.

Tercero, ¿qué actividades pueden desarrollar?
Hombre, yo sí creo que deben tener un papel institucional y que pueden ayudar mucho al ejercicio de la labor pública, no desde un consejo consultivo, y esto ya lo digo de entrada, de entrada, no desde un consejo consultivo.

Los consejos consultivos y, en particular, el consejo consultivo que tenéis aquí, en la Comunidad Valenciana, es un consejo consultivo que tiene esencialmente una función jurídica.
Y en una función jurídica, a mi juicio, no debería caber la presencia de un expresidente de comunidad autónoma, más que nada porque puede saber derecho o puede no saber derecho, pero, en el caso de que lo supiera -pienso en el caso de Felipe González, como presidente del gobierno, profesor de Derecho del Trabajo en la Universidad de Sevilla-, el desarrollo de la actividad pública ha hecho que pase más a una acción política que a una acción jurídica y, por consiguiente, su punto de reflexión será más un punto de reflexión política que jurídica.

Es importante tener presente, no obstante -ya que he citado al expresidente González-, que el Consejo de Estado del estado, el Consejo de Estado, el que tiene su sede en la calle Mayor de Madrid, tiene una doble función: una función jurídica y una función de mera consulta.
Quiero decir, que ahí es posible plantearle preguntas que no tengan nada que ver con asuntos jurídicos.

Obviamente, para asuntos jurídicos, y el consejo consultivo vuestro es esencialmente… Sé que hay una cláusula de excepción en el artículo…, no sé si es en el 1 o en el 2, donde se señala que excepcionalmente se le podrán hacer consultas que no sean de naturaleza jurídica, sino de oportunidad.
Ahí sí.
Pero, para eso, no hace falta ser miembro de ese consejo consultivo, sino que se le puede pedir una comparecencia o hacer un encargo especial.

¿Dónde es el papel que veo yo de los expresidentes?
El papel de los expresidentes es un papel institucional de apoyo a la comunidad autónoma, un papel institucional de apoyo a la comunidad autónoma, en donde se le puede encomendar que realice determinadas actividades en pro de la comunidad, desde apoyar para la realización de un evento de especial trascendencia hasta participar en negociaciones con un…, para la realización de una determinada cuestión, en un proyecto legislativo complejo… En definitiva, una tarea específica, una tarea específica, de naturaleza institucional, y solo ese tipo de tareas.

¿Por qué?
Porque, si no, el darles un papel directo interfiere en el desarrollo del gobierno y de la administración de la comunidad autónoma, se sea del mismo partido o se sea de partido distinto -que esto, ¡ojo!
, quiero dejarlo muy claro; a mi juicio, se interfiere-, y no se contribuye, porque no se dispone de los medios materiales para que el resultado de su planteamiento pueda llevar a la práctica.

Por tanto, única y exclusivamente, realización de actividades puntuales, de actividades que puedan servir para la mejora de la comunidad en un momento dado.

Esto sí creo que debiera aparecer recogido en la norma.
El ejemplo de la legislación de Extremadura, por ejemplo, tiene un precepto equivalente a lo que estoy diciendo; y que creo que podría, con esa fórmula o con otra fórmula, entrar.

Y luego está el aspecto de las retribuciones y los medios materiales a los cuales puede tener derecho el expresidente de la comunidad autónoma.

Yo no veo lo de la oficina fija.
Lo del gabinete fijo, esto, yo es una cosa que no la veo.
Y no la veo por cuanto que creo que, si las funciones que se le deben atribuir son puntuales, la presencia de unos medios de apoyo deben ser también medios de apoyo puntuales.
Cuando hay necesidad, sin lugar a dudas; cuando no hay necesidad, ahí, pues, evidentemente, no.

Y esto, obviamente, hace referencia a las retribuciones.
¿Retribuciones; sí, no?
Yo, sinceramente, creo que, si no hay un trabajo que se desarrolle -y ahora introduciré una pequeña adición a esto que estoy diciendo, para que quede clara cuál es mi posición total sobre tanto los medios materiales como sobre el salario-, no creo que haya justificación para que tengan un salario de por vida o durante un período de tiempo extraordinariamente largo.

Hay un momento en la vida del expresidente que es, desde un punto de vista personal, el más duro, y desde un punto de vista…, más duro, que es el momento donde deja el cargo y pasa a ser un ciudadano de a pie, que, a fin de cuentas, es la función que tiene que cumplir.

Yo creo que esta situación de transición entre un momento y otro momento es lo único que justificaría, por un lado, tener un salario de transición.
Puede que haya situaciones…, y esto no lo digo de forma obligatoria.
Yo soy funcionario y, por tanto, soy consciente de que, si algún día tuviera algún cargo, tendré un sueldo el día que deje ese cargo; y que, por tanto, siendo funcionario, no hay razón para que se tenga.
Pero, si no se es funcionario, puede haber la conveniencia de que, durante un período no excesivamente largo, entre tres y seis meses, se le pueda dar un salario de transición, como mucho, por…, ha dejado su actividad profesional anterior, hasta que se reubica.
Como mucho, ahí se podría pensar.

Y, de igual modo, yo, de mi experiencia de exsecretario general, los exrectores de universidades, que son un poco parecidos, (inintel·ligible) … parecidos a los expresidentes, obviamente con mucha menos importancia, se sentían un poco raros en el momento en que dejaban de ser…, del cargo.
Y ahí, pues, bueno, siempre había una persona del gabinete del rector que, cuando había algo, le echaba una mano.
Este Â«cuando había algo se le echaba una manoÂ», pues, no sé cómo lo podemos articular jurídicamente.
Pero yo creo que eso sí sería durante un período de tiempo, también tres, seis meses, para que reconstruya su capacidad de funcionar; los actos públicos a los que se le pueda invitar como expresidente, pues, a lo mejor, para darle cierta cobertura… Ese tipo de cosas.

Bueno, no sé si me he pasado del tiempo, presidente… Sí.
(Rialles) Soy profesor, así que, bueno…

Quedo, por supuesto, a su disposición para las preguntas que crean conveniente realizarme.

El senyor president:

Muchas gracias, señor González.

Señora Fabiola.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, president.

Bon dia, senyor González.

Bueno, la verdad es que… Bueno, en primer lugar, agradecerle su participación en este foro para compartir con usted algunas de las cuestiones que ha manifestado, en el sentido de cuál debe ser el papel de un expresidente, ¿no?
, en concreto de los expresidente de la Comunitat Valenciana, o de la Generalitat valenciana, que es de lo que hablamos hoy.

Y quiero agradecerle también lo detallado de su intervención, en el sentido de…, incluso por dónde debería de ir una norma que abordara la cuestión del estatuto de los expresidentes.

Como estamos hablando de una propuesta de modificación de la norma existente, a mí me gustaría… Bueno, de su propia intervención se desprende.
Pero me gustaría que usted nos manifestara, porque hay un elemento que usted no ha tocado en el curso de su intervención, que es lo que tiene que ver con la posibilidad de la revocación del cargo, ¿no?
, revocación en su puesto…

Bueno, esta norma adolece de muchas cosas -la existente, digo-.
Es decir, adolece de cuestiones de transparencia y de regeneración democrática.
Es decir, no sabemos esa oficina a qué se destina, no sabemos los recursos exactos que a ella se aplican no hay rendición de cuentas de las actividades a desarrollar, ni siquiera…, usted hablaba antes de: bueno, en todo caso, debería desarrollar tareas, actividades en pro de la comunidad, y no sabemos si desde su oficina se realizan actividades en pro de la comunidad, no tenemos rendición de cuentas, ni memorias, ni nada que lleve al control de esa situación.

Pero, en el ámbito que yo le decía -que usted no ha tratado- esta norma tampoco adolece o no tiene elementos de revocación del cargo, es decir, en un contexto como el actual marcado a fuego -vamos a decir- por la corrupción política está norma no tiene elementos que determinen la posibilidad de revocarle a alguien de manera forzosa, ¿por qué no?
, en el supuesto de que, bueno, pues, un expresidente pueda llegar a ser, ¿no?
, imaginemos que el señor Camps algún día fuera imputado y condenado (veus) pues no habría posibilidad, o cualquier otro de los expresidentes, hablo del actual por el contexto (se sent una veu que diu: Â«¿Del actual?
Â»), sí, del actual, perdón, del señor Camps (veus), no, del último del Partido Popular (se senten veus que diuen: Â«OlivasÂ»), del señor Olivas,…

El senyor president:

Señores, a ver.

Señor Zaplana, señor Zaplana.

La senyora Meco Tébar:

Si me deja terminar, si me deja terminar, yo…

El senyor president:

Señor Zaplana, el señor Puig todavía no es expresidente, así que…

La senyora Meco Tébar:

…si me deja terminar, yo estoy hablando de uno que ya está imputado y de otro que no sabemos si será imputado, es decir, estoy hablando de supuestos que ya tenemos en la mente (se sent una veu que diu: Â«Ejemplos, son ejemplos.
Â»), los que hay (veus), sí, son ejemplos que ponen nervioso y no sé por qué (rialles) porque si hablamos de generación (se sent una veu que diu: Â«Porque te equivocas.
Â»), el señor Olivas, el señor Olivas, señor Olivas.
(Se sent una veu que diu: Â«Camps está imputado.
Â») Bueno, si me dejan terminar, con la venia, presidente, termino.

Entonces, lo que quiero decir es que en un contexto en el que pueden darse estos elementos, y en el caso de que llegara a haber una condena en firme, sí que hay otros estatutos de los expresidentes como, por ejemplo, el catalán que sí contemplaba estos supuestos, esta norma también adolece de esos supuestos.

Lo que me gustaría saber es su opinión en global respecto de una norma de estas características que tenemos, es decir, si usted considera que una norma de esta naturaleza tiene que continuar vigente en esta comunidad o es conveniente plantearse su derogación, y en este último caso lo relativo al contexto de revocabilidad en casos forzosos por condena (algú tus) en casos de corrupción.

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Fabiola.

Señor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Yo voy a ser muy breve.

Quería que me profundizara usted un poquito en la opción que ha dicho usted de que el salario de transición fuera de tan solo de tres a seis meses.

Hasta ahora -digamos- la figura de los expresidentes, bueno, pues, a lo mejor no han tenido una necesidad de ese salario, ¿no?
, pero sí que igual podríamos poner un precedente que de tener a lo mejor un presidente que no tuviera -digamos- las espaldas cubiertas cuando dejara de serlo, ¿no cree que tres o seis meses podría ser demasiado poco para encontrar un puesto de trabajo para seguir ganándose la vida?
Porque está claro que los precedentes que tenemos pues no han necesitado de eso, por suerte, ¿no?
, bueno -creo-, en lo que conozco tanto aquí como a nivel nacional, pero a lo mejor sí que limitaría de esa manera quién se pueda presentar o no a ser presidente sabiendo, luego, que el futuro dentro de un partido pues nunca sabes qué te puede pasar, ¿no?

Y, luego, me gustaría saber su opinión si, aunque más o menos la ha dejado clara, pero saber cuáles son los medios que realmente cree que son excesivos y que limitaría y, sobre todo, también, lo que ha comentado la compañera de Podemos, ¿qué circunstancias harían revocar los honores a un expresidente?
, si es que tiene claro cuáles son las medidas concretas que podían revocar esos honores a esa figura.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Subiela.

Señora Navarro, perdón, señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gracias.

Bienvenido a las Cortes Valencianas y a la comisión de coordinación.
Estamos encantados de que forme parte de un proceso además nuevo en estas Cortes, donde se consultan los cambios legislativos que se inician con personas que tienen a bien venir a darnos su visión.

Yo querría preguntarle sobre alguna de las cuestiones que usted ha puesto encima de la mesa.

Habla del procedimiento para quitar honores y ha hecho mención, ¿no?
, cuando, pues, bueno, en el ejercicio de la función pública pueda quedar demostrado que esos honores no se han cumplido fielmente.

A mí me gustaría preguntarle si entiende que también se tienen que revocar los honores cuando no es en el ejercicio de la función, es decir, ser expresidente, puedes haber dejado de ser honorable cuando tenías el cargo pero, después, pueden haber circunstancias que fuera del ejercicio de la función pública sean susceptibles de que deban de revocarse los honores.
Yo entiendo que un expresidente no queda al margen de poder incumplir (rient) otras leyes, ¿no?
, fuera de lo que es propiamente la función que ejerce.

Me gustaría, también, que usted pudiera aconsejarnos sobre, bueno, la definición -se la ha preguntado el compañero de Ciudadanos- sobre qué preceptos piensa usted que hacen que tengas argumentos para revocar honores, no sé qué fórmula, o sea, quién piensa usted que debe tomar esa decisión, es decir, una vez se especifica cuál es la justificación por la cual se abre un procedimiento para quitar honores a un expresidente, qué órgano piensa que es el adecuado para quitar esos honores.
Lo digo por si es un órgano que usted piensa que debe depender del ejecutivo, del legislativo, de consultivos, estatutarios, si tiene alguna recomendación respecto a esto.

Después, usted ha hablado también de que no le parece bien que en un órgano consultivo, en un consejo consultivo que se dedica, fundamentalmente, a valorar jurídicamente las acciones del gobierno, las propuestas que se puedan llevar a cabo, no le parece que ese sea el sitio donde ubicar a los expresidentes para dar su opinión.

Me ha parecido que usted hablaba de que, probablemente, pudieran estar ubicados en otro tipo de consejos o en otro tipo de… No lo sé, no sé si usted lo que puede entender es que un órgano, por ejemplo, como el Consejo Económico y Social o algún otro ente, ¿no?
, porque ha hecho la comparativa con el consejo de estado y que allí sí que hay una parte bastante más definida de lo que son las opiniones que pueda dar y no tanto una validez o no jurídica sobre algo que esté haciendo el gobierno actual.

Entonces, no sé si tiene pensado cuál sería la ubicación mejor porque, efectivamente, nosotros no tenemos un órgano tan parecido, homólogo, así, a priori, como el consejo de estado sino que tenemos otros órganos.
No sé si con los órganos que tenemos usted piensa que se puede ubicar a un expresidente fuera de lo que es el Consell Jurídic Consultiu sino en otro tipo de estamento.

Me gustaría, además, preguntarle si piensa que el papel de los expresidentes, esta parte, ¿no?
, esta parte de consulta, más de su opinión que de un certificado jurídico, si deben de mantener a los expresidentes que forman parte de otros organismos públicos, es decir, por ejemplo, le voy a poner un ejemplo: el señor Fabra es expresidente pero actualmente es senador.
Yo no sé si debe de ubicarse al señor Fabra (algú tus) en un órgano de consulta de su opinión si ya está ejerciendo un cargo público, dando su opinión además con un carácter puramente partidista, ¿no?
, porque está ocupando, bueno, un espacio que le dan por el hecho de formar parte de un partido y parece que su opinión, además, se diluya en que es una opinión no tanto de lo que ve a su alrededor sino de lo que puede pensar su partido, no sé si…

Después, ha dicho, ha puesto el ejemplo de Extremadura, dice que hay un precepto parecido al que estaba hablando usted de las actuaciones puntuales.
No sé si nos puede recomendar otro tipo, porque sí que estaba a favor de un régimen de estatuto de expresidentes, aparte del de Extremadura en este sentido, no sé si nos recomendaría algunos regímenes que podamos ver y copiar, ¿no?
, porque no pasa absolutamente nada si hay algo que está bien hecho en otros sitios.

Y yo le preguntaría lo del gabinete fijo, dice que contrasta con lo que usted apoya, ¿no?
, que es que se hagan pues, bueno, apoyos puntuales -valga la redundancia- de los expresidentes y que, en todo caso,…

El senyor president:

Señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

…haya un sueldo de transición -acabo.

Esto yo lo puedo entender pero me gustaría, si usted está de acuerdo, en regular más todavía el régimen de incompatibilidades que pueda tener un expresidente a la hora de ir a parar a una parte privada en la que haya podido influenciar su acción de gobierno, en la que pueda influenciar a partir de entonces.
Usted qué nos recomienda al respecto.

Gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Mollà.

Señora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gracias, señor presidente.

Buenos días, bienvenido.

Gracias, evidentemente, por asistir a esta comisión y participar en un proceso que, desde luego, es enriquecedor cuando planteamos la reforma o la creación de una nueva norma, una nueva ley en estas Cortes.

Ya le han hecho algunas preguntas bastantes interesantes, y un poco de la exposición que usted ha realizado sí que me gustaría realizarle un par de preguntas bastantes concretas, ¿no?
, avanzando un poco más en esa explicación.

No sé si usted sabe que estamos en estas Cortes en un proceso de tramitación de una ley de incompatibilidades de cargos públicos no electos, no sé si conoce esta proposición de ley; en todo caso estamos en un momento ahora de debate y de discusión de las enmiendas.

Yo lo que quería preguntarle es si considera usted que esta ley de incompatibilidades debería vincularse con el estatuto de los expresidentes, en todo caso ser complementaria al estatuto de los expresidentes.
Y en el caso de que pudieran ser complementarias, cómo cree usted, tal y también como se regula en el estatuto de los expresidentes, cómo cree usted que afectaría al futuro laboral de aquellos expresidentes que -como usted decía- no son funcionarios, ¿no?

Después, la siguiente pregunta, usted hablaba del caso de los Estados Unidos, ponía un ejemplo respecto a los casos en los que por una responsabilidad política -que usted considera más grave- o responsabilidad penal se le quitan los honores a aquella persona que evidentemente ya nos los merece.

¿Tiene usted otros ejemplos, conoce usted la situación en cuestión de derecho comparado, por ejemplo, en el caso de los lÃ¤nder alemanes o en el caso de regiones francesas o italianas, o en Escocia?
Nos podría ilustrar con algunos ejemplos que ya exceden de nuestro territorio, del territorio español.

Son esas dos cuestiones.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Tirado.

El señor Zaplana por el Partido Popular.

El senyor Zaplana López:

Buenos días.

Bueno, como mis compañeros, agradecerle su presencia aquí para expresar su opinión y poder compartir con usted alguna reflexión sobre lo que se plantea, ¿no?
, sobre el trabajo que estas Cortes van a comenzar en estos próximos meses con respecto a esta norma.

Empezar diciendo que a mí me da la sensación, me da la sensación por el debate previo o las intervenciones hoy, aquí, que estamos marcando una norma no para fijar el estatuto de los expresidentes sino para casi condenarlos antes de empezar, es decir, estamos más preocupados sobre la retirada de honores o sobre cómo vamos a quitarle cosas a un expresidente, o cómo vamos a, en el caso de que este expresidente…, ya parece que los hacemos presuntos delincuentes a los expresidentes.

¡Claro!
, esto a mí me preocupa, me preocupa porque la norma, cuando en teoría unos parlamentarios tienen una preocupación para regular una normativa sobre una situación real que tiene nuestra sociedad, debe de basarse, sobre todo -creo-, en la apertura de miras y para el futuro, y no vincularse exclusivamente a una cuestión puramente, bueno, yo creo que en parte sectaria.

Porque a mí lo que me preocupa es empezar por cuánto vale y cómo revocamos, en lugar de qué papel tienen estas personas en nuestra sociedad.
Yo creo que su presencia aquí puede ser muy clarificadora, es decir, si en verdad nos hace ver usted cuál es el papel que usted piensa que tiene un expresidente en nuestra comunidad, cuál debe ser.
Ha hecho una pequeña pincelada en su primera intervención pero esa la gran preocupación que tiene mi partido: ¿qué papel tiene un expresidente en la sociedad actual?

Mire, esta es la normativa nacional sobre expresidentes, los expresidentes del gobierno nacional, perdón, esta es la autonómica y esta es la nacional.
La normativa con respecto a la normativa nacional y la normativa autonómica es básicamente igual: artículo 1 y artículo 2, honores protocolarios; artículo 3, oficina.
Un expresidente nacional y un expresidente autonómico mantienen las mismas condiciones prácticamente en todo.
Una es de 1992 y la otra es del 2002.

Me da la sensación de que el legislador en su momento intentó copiar, o en parte, la normativa nacional.
La normativa nacional, ningún partido, nadie ha puesto en cuestión que un expresidente nacional tenga una serie de condiciones para elaborar su trabajo, y aquí parece que, de manera un poco, para hacer política, sí que se pretende que eso se ponga.

Mire, me preocupa, fundamentalmente, centrar el debate en cuál es el papel de los, qué piensa usted, cuál es el papel que tiene un expresidente en nuestra sociedad.

¿Cómo se accede a ser expresidente?
Hay un problema, y usted lo ha dicho, salvo funcionarios, parece que el expresidente va a ser una persona apestada el día después.
Porque si se va a trabajar a la empresa privada, va a ser puerta giratoria.
Si es una persona que, de alguna forma, tiene una ubicación salarial o vinculada a algún órgano representativo de nuestra comunidad, parece que le estamos pagando por no hacer nada.

Y quiero aclarar dos cuestiones.
Cuando usted habla del derecho de las funciones dentro del Consell… (remors)

El senyor president:

Por favor…

El senyor Zaplana López:

…-gracias, señor presidente- cuando usted habla sobre el Consejo Jurídico Consultivo, que la labor…, yo también la he reconocido, no solamente es esa función.
Pero que es que hay que destacar, que parece que algunos no lo saben, que es que los expresidentes ahí tienen voz, no voto, y aportan al Consell Jurídic Consultiu su experiencia en la gestión, su experiencia en el trato que han tenido con asociaciones, con colectivos, con gente… Este valor también se requiere dentro de un consell de estas características, pero los expresidentes no votan en ese consell.
Los dictámenes no vienen votados por la figura del expresidente.

Y termino, presidente, solamente con una reflexión sobre la responsabilidad política o la responsabilidad penal que usted ha deslizado en su intervención, y con la cual, y sin que sirva de precedente, estoy de acuerdo con mi compañera Mollà, en que el órgano adecuado para retirar estos honores, cuando se produce esa determinada responsabilidad política, que no ha juzgado nadie, que nadie ha condenado, que puede ser un tema puramente político de enfrentamiento entre partidos políticos o puramente mediático por los temas de los medios de comunicación, ¿cómo se regula una retirada de determinadas condiciones a una persona exclusivamente por lo que uno considere que es su responsabilidad política sin ninguna sentencia de por medio?
Gracias.

Buenos días.

El senyor president:

Gracias, señor Zaplana.

Señor González.

El senyor González García:

No sé si en cuatro minutos me va a dar tiempo, así que apelo a la flexibilidad del presidente.

Vamos a ver, voy a empezar por el final.
A mí me parece que cuando se hace una norma de esta naturaleza hay que pensar que los expresidentes son buenos, pero hay que completar la regulación, quiero decir, que hay que hacer una regulación completa.
¿Por qué digo que hay que hacer una regulación completa?
Porque si hay cualquier tipo de problema a posteriori, es mejor tenerlo previsto de antemano para que la solución no se tome en caliente.
Obviamente, cuando yo vengo aquí, vengo pensando…, no he pensado en ninguno de los antiguos presidentes de la Generalidad valenciana.
Simplemente pienso en qué es lo que, a mi juicio, podría ser mejor para regular una figura de estas características.
Voy a empezar por aquí y luego voy a terminar con usted, si le parece.

Se me ha planteado por varios grupos la conexión entre la legislación de incompatibilidades y el estatuto jurídico del expresidente.
Obviamente hay una relación directa, es decir, no se puede…, o sea, si queremos hacer un estatuto de expresidentes en donde se les restrinja la capacidad de actuar en un determinado ámbito, pues esto tendrá que estar en la regulación de incompatibilidades.
Si queremos que no cobren un sueldo público, tendremos que prever esa falta de sueldo público a la hora de regular las incompatibilidades.

Yo esto sí lo digo con carácter general.
Desconozco, diputada, el texto que están en este momento debatiendo, pero esto que voy a decir lo tengo por escrito, a disposición de todos ustedes.
Yo no creo que los problemas esenciales de la legislación de incompatibilidades venga con la ley.
Yo creo que los problemas esenciales vienen por la aplicación de la ley.
Y esto es para mí…, o sea, cuando cogemos los problemas de… los problemas que ha habido en el Congreso de los Diputados en relación con las compatibilidades para el desarrollo de funciones privadas, eso ha sido autorizado por la Comisión del Estatuto del Diputado del parlamento.
Entonces, es ahí donde hay que… ¿Que se puede mejorar la regulación?
Sí, por supuesto.
Pero no es esencialmente un problema… no es esencialmente un problema de regulación, que creo que la ley del estado es una ley suficientemente razonable, posiblemente en cuanto a la gestión se podrían arbitrar mecanismos de conexión para ver si realmente se está cumpliendo o no.
Pero, vamos, eso son meros problemas de gestión que, desde luego, no creo que deban aparecer en una ley.

Puertas giratorias.
Hombre, yo…, es cierto que aquí hay dos opciones.
Si los expresidentes no cobran, los expresidentes tienen que trabajar.
Porque si no, no vamos a condenarles a que se mueran de hambre.
A la indigencia, gracias.
El problema es: hay que darles la posibilidad de que trabajen en sitios que no interfieran con su actividad anterior.
Claro, esto es como todo, quiero decir, plantear una fórmula…, que la ley que permita una aplicación taxativa es materialmente imposible.
Quiero decir, hay una comisión que tiene que valorar si el puesto de trabajo…, y ahora pondré un ejemplo de lo que a mi juicio no debería ser y que, sin embargo, ha sido, aunque sea de gente cercana a mi partido.

Digo, si queremos una fórmula que esté recogida en la ley, esa fórmula no existe.
Y no existe porque las situaciones son en la realidad tan sumamente grandes que ahí hay que hacer un esfuerzo por parte de todos los grupos políticos para determinar en qué casos se da una situación de incompatibilidad y en qué casos se da una situación de compatibilidad.

Cuando una persona que ha dejado el ministerio…, que ha dejado un ministerio o una vicepresidencia del gobierno, pasa a trabajar en una empresa de energía chilena, ¿eso está bien o está mal?
Bueno… ¿qué condiciones tiene la empresa de energía chilena?
¿Está vinculada a una empresa española o no?
¿Ha tenido esa…?
Quiero decir, los problemas que tienen las personalidades jurídicas…, un famoso jurista, Federico de Castro, decía que la personalidad jurídica era una fuente para la defraudación.
Yo no llego a tanto, pero en fin…, quiero decir, que hay tener mucho cuidado, porque es que con las personalidades jurídicas nos podemos encontrar con que reglas cuyo espíritu está más o menos claro dentro de la legislación, luego resulta que lo podamos alterar.
Y por eso digo que ahí debería haber una comisión del parlamento, una comisión en donde asesorada por los servicios jurídicos del parlamento, que para algo están, pues podría establecer si se puede dar esa situación de colisión o no.
A mí la situación que he descrito, que todos imagino que sabrán de quien se trata, pues una situación que no me gusta.
A pesar de que formalmente sea razonable, materialmente no lo es.

Revocación.
Si yo creo…, vamos a ver, yo voy a… señalar revocación, no tanto del cargo de expresidente…, cuanto de los honores que apareja el cargo de expresidente.
Hombre, yo creo que sí se puede, y esto lo dije antes con claridad y lo reitero ahora.
Sí se puede y sí se debe poder.
Ahora conectaré con lo que se me ha planteado de cómo se hace, que me lo ha planteado también la diputada de Compromís.
¿Por qué?
Porque hay que ser honorable.
Un expresidente será materialmente expresidente siempre, pero el reconocimiento político como expresidente tiene que llevarlo con honorabilidad y, por consiguiente, esa honorabilidad se le exige si quiere seguir siendo, como es ahora, molt honorable.

Claro, ¿cómo se retira esto?
Hombre, yo creo que debería ser una comisión en donde estuviera gente del parlamento y donde estuviera el presidente del tribunal superior de justicia o cargos equivalentes.
¿Por qué señalo que el tribunal superior de justicia tiene que participar?
Porque, evidentemente, por lo que he dicho antes de que ahí puede haber supuestos en donde hay responsabilidad jurídica…, no hay responsabilidad jurídica, pero sí hay responsabilidad política, las razones de una condena penal favorable a una persona imputada las debería analizar alguien separado de la pelea política.
Y ahí obviamente creo que la persona que institucionalmente está más preparada es el presidente del tribunal superior de justicia.
Podemos decir el presidente del tribunal superior de justicia y los presidentes de las salas del tribunal superior de justicia para que haya una presidencia jurídica más, más el letrado mayor de las Cortes Generales o cargo equivalente -que supongo que habrá-, más la secretaría general de las Cortes, quiero decir, un órgano que sea paritario en cuanto a la composición política y a la composición jurídica.

Obviamente, también hay aquí que hacer un llamamiento a la responsabilidad de los grupos que instan la revocación de los honores correspondientes al cargo de expresidente, porque eso no es gratuito institucionalmente.
Tener un expresidente que le hemos quitado los honores supone un detrimento para la función pública que todos ustedes están desempeñando.

Tercera cuestión o cuarta cuestión, no sé cuál es.
Lo que me preguntaba la diputada de Compromís referente a donde lo ubico, al expresidente.
En ningún sitio.
Quiero decir, yo creo que tiene que hacer tareas concretas.
Lo único que yo sí que creo que en la legislación deberían dar el paso de abrir la posibilidad para incitar al presidente a que lo haga.
Y esto yo creo que es una cuestión en donde el presidente, si tiene un llamamiento de la ley para que lo haga en aquellas circunstancias donde institucionalmente resulte conveniente, lo hará.

Fíjense, yo he hablado de reconocimiento institucional, función institucional del expresidente.
Esto es una situación en donde institucionalmente un expresidente puede venir a desbloquear un problema político, a echar una mano en unas…, pongamos por caso, en una discusión que haya sobre distribución de competencias con el estado, un problema de…, bueno, pues todo este tipo de cuestiones institucionales.

Y usted me planteaba el problema de los expresidentes que tienen un cargo en la actualidad.
De nuevo, vuelvo a reiterar, yo hago un llamamiento…, una función institucional.
La función institucional no casa bien con el hecho de que el expresidente desarrolle una tarea al servicio de un partido, a mi juicio.
Obviamente, si se puede abstraer, bienvenido sea.
Yo lo veo complicado.
Esto es igual que, ¿puede un profesor valorar a su hijo?
Hombre, pues sí, hay profesores muy fríos que sí lo pueden hacer, pero, desde luego, no es la medida… no es la medida más prudente.

Sobre todo, insisto mucho.
Aquí, con estas regulaciones, en donde se hace referencia al papel institucional… Es que estamos aquí hablando no del partido X, el partido Y o el partido Z.
Estamos hablando de las instituciones de la Comunidad Valenciana en su conjunto.
Y esto obliga a que se desarrolle un papel fuera de la lucha partidista.

Otro de los aspectos que sí que creo es que igual que se le puede…, que el papel institucional se le tiene que incitar al presidente de la comunidad a proporcionarlo al expresidente; el expresidente tiene también que aceptarlo.
Y obviamente esto es…, ese llamamiento, esa puesta a disposición, por decirlo de algún modo, del expresidente para que el presidente de la comunidad autónoma le convoque, pues tiene que estar ahí y puede…, ocasiones en donde diga que sí y ocasiones en la que diga que no, y ocasiones en donde, durante el desarrollo de su actividad, puede encontrar que por lo que sea no se encuentra en condiciones para desarrollar adecuadamente el trabajo y que, por consiguiente, puede renunciar.

Se me ha planteado sobre el salario de transición.
Bueno, el salario de transición.
El Tribunal Constitucional, que tienen un salario de transición de un año…, a los exmagistrados, sin duda, les daba pie para que tuvieran más tiempo para -todos los exmagistrados que son abogados- para reconstruir el despacho, por decirlo de algún modo.
Tres meses, seis meses, nueve meses… bueno, eso depende de la prudencia política suya.
Más allá de un año, desde luego no.
Seis meses, yo me quedaría en seis meses, pero, bueno, yo a lo mejor soy muy…, a lo mejor veo la cuestión desde mi perspectiva de que soy funcionario y que yo al día siguiente tengo sueldo, quiero decir, a lo mejor hace falta que…, bueno, pues eso, que digo que seis meses, nueve meses, un año… En todo caso, sí le digo que no más de un año.
Insisto, a mi juicio, seis meses.

Y cuando usted me decía: Â«No ha ocurrido nunca esto de que un expresidente tenga problemas.
Â» Voy a darle la vuelta a la pregunta, ¿cree usted alguna vez que algún expresidente va a tener problemas?
Es complicado, ¿no?
, que… Ya sé que me ha dicho usted la vida política es muy… muy puñetera, si se me permite la expresión, que no es muy propia de aquí, pero, en principio, no va a haber…, no van a tener demasiados problemas.

¿Qué medios me parecen excesivos?
Los medios de despachos, secretaria fija, persona de personal eventual a su disposición.
.
.
quiero decir, tener un staff pequeñito me parece excesivo.
Si yo no le doy ninguna función institucional fija, no creo que tenga que haber ese servicio institucional.
Pero también le digo, igual que le he manifestado que lo del periodo de transición…, hombre, los periodos de transición yo creo que también tenemos que verlos como una situación de cierta…, con cierta flexibilidad, porque no es lo mismo la situación, antes lo comentaba con el diputado del Partido Popular-, no es lo mismo el día después de que dejes el cargo donde a lo mejor no tienes ni metida la agenda en tu teléfono hasta la situación de seis meses después donde nadie o casi nadie te llama y nueve meses después donde la gente todavía te llama menos.

Por lo tanto, digo, que hay… tener un mini staff durante seis meses, nueve meses, pues bueno, eso tampoco… Porque todo esto afecta a una situación de transición de que, bueno, de facilitar la vida y eso podría incluso entrar dentro de la… de un estatuto razonable.
Más allá de eso, sin duda, no.
Más allá de eso, sin duda, no.
Y, sobre todo, es que… como no le doy ninguna función fija no creo que tenga que haber un staff fijo.
Obviamente, si se le da una función temporal tendrá que haber un staff temporal.
Y un staff donde… Esto no sé si alguno de los grupos me lo ha planteado.
Claro, evidentemente, si él es el requerido, el requerido elige a sus colaboradores.
Y esto sí me parece razonable.
Obviamente vinculados a la función que se esté desempeñando en ese momento.

El senyor president:

Pues, muchas gracias.
Le agradecemos mucho al señor Sánchez su comparecencia.
.
.
Señor González, perdón.
(S'interromp la gravació)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Vamos a retomar el trabajo de la comisión.

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració de la Proposició de llei per la qual es regula la iniciativa legislativa popular davant de Les Corts

El senyor president:

Le damos la bienvenida al señor Antoni Gisbert que té la paraula per un temps de huit minuts per a fer la seua exposició inicial.
Després cadascun dels portaveus tindrà la paraula del grup menor a major, per un temps de quatre minuts i podrà vosté contestar a totes les seues opinions i preguntes que hagen pogut formular per un temps de quatre minuts.

Té la paraula.

Compareixença del senyor Antoni Gisbert Sempere

El senyor Gisbert Sempere:

Bon dia.

Intentaré ajustar-me el màxim que puga al temps.
El primer comentari que vull dir és que jo vinc en representació d'acció cultural, després me succeirà un representant de la Intersindical Valenciana i un representant de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca.

Nosaltres hem plantejat la intervenció, perquè col·laborem i hem col·laborat en les diferents ILP que hem organitzat.
I, per tant, d'alguna manera, encara que formalment no siga així, les tres compareixences formen una única intervenció perquè les associacions que treballem en ILP col·laborem i col·laborem en una cosa que es diu xarxa d'entitats.

Després, entrant ja directament, a… Voldria, de tota manera, fer també una prèvia que té a veure sobre el tema concret del mètode de participació.
És veritat que és important el que fem avui, és a dir, la possibilitat que les entitats, les associacions o els col·lectius que tenen a veure amb una llei puguem ser convocats, però amb la intenció constructiva, perquè ja dic que això és una bona notícia, crec que sí que hauríeu de tindre en compte, i és una petició expressa, que compartim les associacions el que la convocatòria per a la compareixença d'una comissió se faça amb tan poc de temps, en el nostre cas en dos o tres dies, en un dia laborable, en horari laborable, dificulta moltíssim… De fet, tres persones que han estat citades no han pogut comparéixer perquè tenen la sort de treballar i no sempre pots escapar-te del teu treball, ni és ètic fer-ho.
I crec que seria important que se tingués en compte per a compareixences futures.
Igual que també seria important el donar-li més publicitat al tràmit d'alguna d'aquestes lleis.

Entrant ja, perquè ja dic que avui ajustarem el temps, al que és estrictament la proposició de llei de regulació de les ILP el primer que vull dir en nom d'acció cultural, però també en nom de la resta d'associacions, però particularment en nom de l'entitat que jo represente, que és Acció Cultural del País Valencià, és que aquesta proposta globalment la trobem molt positiva, és a dir, és una millora notabilíssima respecte al que hi havia.
No faré la llista, però dic… elements que nosaltres valorem molt positivament, tenen iniciativa les entitats, no només les persones, es rebaixa l'edat de participació, amb la qual cosa s'afavoreix i s'estimula el compromís dels joves amb el bé comú i amb la participació pública; es rebaixa el nombre de signatures, per tant es facilita també la possibilitat de presentar propostes; s'amplia el nombre de matèries notabilíssimament; es facilita moltíssim el procediment, moltíssim; es té en compte les dues llengües cooficials que fins ara no hi havia absolutament cap referència al tema; s'augmenta també la possibilitat de… la xifra de despeses que es poden cobrir per part de… facilitar que les associacions o entitats puguem… I, finalment, també molt important per a nosaltres, per a la gent que hem organitzat ILP, es garanteix que l'ILP serà escoltada, és a dir, podrà arriba al ple, en principi si es compleix amb allò mínim que marca la petició.

Per tant, el balanç inicial o l'opinió inicial és més que positiva, en el sentit que millora notabilíssimament el que hi havia i resol la gran majoria de problemes que ens havíem trobat les associacions o entitats que havíem intentat organitzar ILP.

Vull, però, apuntar alguns elements de no sé si proposta de millora o de dubte, eh?
Són quatre elements que en qualsevol cas són menors; ja dic que el gruix de la proposta ens sembla una millora molt notable, ho he dit molt succintament per no… però no crec que calga entrar… Dubtes o preguntes, que són bàsicament quatre.
La primera referent a l'article 4.
1, val?
No sé, no tinc… i ho expresse com a dubte, no sé per què no es podria presentar una ILP que fera referència a una proposta pressupostària, no entenc la limitació.
I ho plantege com a dubte que potser seria interessant de tindre en compte.
No sé per què no podria haver-hi… en l'àmbit municipal s'ha parlat de vegades de pressupostos participatius.
Per tant, no veig per què hi hauria d'haver problema que se pogués presentar una proposta que fes referència a una part, podríem parlar d'una part, limitada en determinades condicions del pressupost.
No parle del conjunt del pressupost.
I ho apunte com a possibilitat de millora i amb el dubte que me planteja, però crec que si s'ha pogut fer en l'àmbit municipal no veig per què no s'hauria de poder fer en l'àmbit autonòmic.

En l'article número 10 -segona qüestió que vull apuntar- si no ho he entés malament, ja dic que… em provoca dubte o ens provoca dubte -perdó- en el tema de l'autentificació de les signatures; entenc que aquesta autentificació és un acte que es fa de forma centralitzada.
A les organitzacions que hem organitzat ILP ens provoca moltes vegades problemes aquest fet perquè som associacions que funcionem i existim en el conjunt del País Valencià i, per tant, crec, i això sí que seria una proposta d'esmena, que no fos exclusivament l'obligació dels fedataris o fedatàries de presentar-se davant del secretari o secretària de la junta electoral sinó poder fer-ho, sinó comarcalment, com a mínim, com a mínim, provincialment.
(Remors) Sí?
Jo no ho he entés així.
(Algú parla amb el micròfon desconnectat) Tens raó.
Punt primer.
Perfecte.
Doncs, esmena retirada.
M'encanta.
Gràcies.
És de les vegades que més m'agrada equivocar-me.
Per tant, retireu-ho; no ho havia entés bé.

En l'article 16… Per tant, seria la segona esmena o la segona proposta d'esmena, en l'article 16, que és la participació en el ple i en les comissions, sí que pregaria que tinguéreu en compte el que ha passat aquest matí, és a dir, està molt bé i és un fet molt positiu, la possibilitat que la comissió promotora puga defensar en el plenari la iniciativa i, fins i tot, participar en les comissions, però si no es té en compte que les persones que formen part de les associacions, doncs tenim problemes per qüestions laborals de comparéixer si no som avisats amb prou temps, si no tenim possibilitats de conciliar-ho amb la vida laboral perquè, clar, no sempre pots no anar al treball.
Vull dir, d'alguna manera tindre-ho en compte perquè no passe el que ha passat aquest matí, que de sis compareixents tres no han pogut vindre precisament per qüestions laborals, perquè han estat avisats amb poc temps i perquè no han pogut evitar no anar al seu treball.
No sé de quina manera s'ha d'articular, però contemplar-ho, contemplar-ho.

I l'article 18, seria el tercer comentari a fer, que és també una esmena menor, sí que demanaria i proposaria la possibilitat que s'estudiés la possibilitat que a l'hora de presentar les despeses es parla de Â«les despeses realitzades per a difondre la proposició i recollir les firmes corresponentsÂ».
I un problema i una despesa que de vegades ens hem trobat les associacions és també el tema de la mateixa redacció de la llei; és a dir, les associacions que treballem en un àmbit determinat que ens preocupa, podrem tindre l'àmbit, la inquietud, podrem tindre la preocupació, el coneixement del treball de la matèria però no els coneixements de dret i, en alguns casos, en la majoria dels casos hem hagut de recórrer al suport d'advocats o advocades que, al no estar contemplat en la llei, els hem de demanar que treballen gratuïtament per a nosaltres.
No sé si d'alguna manera podria ser contemplat que dins de les despeses, a banda d'estrictament la difusió de la proposició i el recollir les firmes corresponents es pogués entendre també que si hi ha despeses d'algun tipus d'advocat o advocada que ens ajuda a fer l'articulat de la llei, donar-li una… perquè no som, nosaltres experts en drets, fóra això possible d'incloure-ho.
Ja dic que és una esmena menor.

Per tant, simplement faig jo personalment tres… Després, els meus companys afegiran alguna cosa més.
Jo, personalment, només afig tres esmenes menors i comente, per tant, que la proposta de proposició que ens proposeu és… notablement millora l'existent.

I deixeu-me acabar simplement amb el comentari més genèric, i anant-me'n un poc, si em permeteu, del tema, que és la proposició de llei d'ILP, l'ILP és un instrument de participació però no és l'únic i no sé si fins a quin punt és el més important i, per tant, sí que aprofitant la possibilitat, i ja que estem parlant de participació més genèricament, des de la societat, diguem, organitzada, sí que faríem una petició, una crida, a Les Corts per tal que es comencés a debatre i a pensar en articular altres mecanismes de participació individual i col·lectiva.
Podríem ara parlar i segurament seria una altra compareixença, no vull allargar-me aquí, però que no… aquesta proposta està molt bé, però no és ni de lluny suficient i, per tant, estaria molt bé que es continués treballant en aquest sentit.
I no sé si tindria sentit -i això ho dic a títol de proposta- la creació d'alguna mena de comissió en Les Corts, que fóra més o menys permanent i que fóra coparticipada entre els grups parlamentaris i les associacions, per a debatre i pensar conjuntament propostes en aquest sentit, perquè sí que és cert que en aquest cas de proposició de llei hem estat o estem sent escoltats però no hem participat en el procés inicial de la redacció o del debat de la llei i, per tant, jo crec que seria interessant i com a proposta ho faig perquè ho tingueu en compte, la possibilitat d'una comissió permanent en Les Corts coparticipada que estudiés altres vies o instruments de participació individual i col·lectiva que ara no vull entrar perquè donaria per a…

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gisbert.

El senyor Gisbert Sempere:

He complit?

El senyor president:

Bé, s'ha excedit dos minuts i cinquanta però.
.
.

El senyor Gisbert Sempere:

Ho he intentat.

El senyor president:

.
.
.
està dins dels límits de la normalitat.

Senyor Estañ.

El senyor Estañ García:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Gisbert, per vindre ací i per la seua exposició.

En primer lugar, bueno, coincido en muchos elementos que usted pone de manifiesto no solo sobre la ley sino por el carácter de la participación que debe asumir el parlamento.
Creo que una forma de dinamizar la actividad parlamentaria es implementar mecanismos de participación ciudadana directa.
La ILP en este caso es una forma de que la voluntad popular entre al parlamento aunque luego la decisión, y esta es una de las cuestiones que a mí me preocupan, la toma el propio parlamento sobre la propia ILP.
Y creo que este es uno de los problemas, ¿no?
, ¿cómo nos aseguramos que una vez que llega la ILP, aunque llegue con una gran mayoría, los parlamentarios puedan hacer oídos sordos?
Y yo aquí lo lanzo.
No sé si se podría plantear algún tipo de consulta dentro de unas limitaciones para asegurarnos de que no vuelva a pasar lo que ha pasado reiteradamente, que a nivel estatal han llegado sesenta y seis pero solo se ha aceptado una y porque ya se estaba tramitando, ¿no?

Sobre la cuestión que a usted le preocupaba de la materia en tema de presupuestos, creo que porque responde a una visión del ejecutivo, que es el que debe plantearla mediante una proposición de ley, si no me equivoco.
Lo que a mí sí que me preocupa es la interpretación que haga la mesa, es decir, que la mesa que es la que decide si una iniciativa legislativa popular debe de tramitarse o no diga que es que esta iniciativa legislativa puede afectar a los presupuestos de una forma directa o indirecta y hacer una interpretación demasiado extensiva, ¿no?
No sé si hay… deberíamos explicitarlo más, ¿no?

Por lo demás, no mucho más que añadir.
No sé si preguntarle si cree que el plazo es suficiente para recoger las firmas.
Si usted en su experiencia indica que debe ser mucho mayor o… Por ejemplo, en Aragón, que son nueve meses más luego tres de plazo si no… Aquí son ocho y dos pero, bueno, es una cuestión ya de si realmente hace falta o no.

Y no mucho más que añadir.
Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies senyor Estañ.

Senyor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Sí, bon dia.

Jo, tres consultes, molt ràpides.
M'agradaria saber què pensa vosté -supose que estarà d'acord- sobre que puguen participar els menors de díhuit anys, (inintel·ligible) .
.
.
als setze anys, en les consultes.

També m'agradaria saber si vosté està d'acord -que supose que també- en baixar les firmes a deu mil, de cinquanta mil a deu mil.
Nosaltres teníem el dubte si poguera ser que açò, baixar tant la barrera, poguera fer que entràrem en una guerra d'iniciatives que pogueren una modificar i l'altra, i a la setmana que ve una altra i.
.
.

I, per últim, el que vosté ha dit de coparticipar en una comissió parlamentària, en les associacions, m'agradaria saber quines associacions, de quina manera se podrien elegir eixes associacions, quines associacions estarien legitimades, qui està legitimat per a elegir eixes associacions, com pensa vosté que podia fer-se açò que vosté ha plantejat.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Subiela.

Senyora Navarro.

El senyor Navarro Casillas:

Gràcies.

Moltes gràcies per comparèixer hui ací i per dedicar el seu temps de treball a fer aportacions en esta casa.
I bé, i també li agraïsc la valoració positiva de la llei, del seu contingut.

Efectivament es tracta d'un instrument més, esta llei, dels que han de vindre per a millorar la interrelació entre la societat civil, l'associacionisme i les iniciatives que se plantegen en esta casa, i especialment a nivell legislatiu.
Eixe és l'objectiu.
I bé, és un instrument més, com dia.

Respecte al funcionament de.
.
.
, la primera qüestió que ha plantejat, efectivament se podria, per exemple, convocar de vesprada que facilita un poquet més que la gent de fora puga vindre.
Això hauríem de valorar-ho des de la mesa de les comissions, quan ha de vindre gent, crec que seria interessant.

Després a mi també em pareix molt curt el termini de cinc dies.
I la manca de publicitat també que fa que siguem realment els partits els que convidem les entitats que demanen la sol·licitud, amb la qual cosa queda la cosa un poc rara.
Aleshores, crec que seria més interessant que tot això estiguera arreplegat en el reglament.
I com estem en tràmits de reformar el reglament i ja s'ha constituït la comissió, eixes propostes li assegure que des del Grup Compromís les tindrem en compte per a millorar este tràmit.

M'agrada també que diga que, bé, que esta proposició no de llei resol molts dels problemes trobats per les entitats, perquè eixe era un dels objectius a assolir.

I quant a la limitació a presentar uns pressupostos sencerets, home, ja li dic jo que seria una cosa complicada que alguna entitat poguera fer uns pressupostos sencers.
Ja li he dit jo que això seria difícil.
Però, en qualsevol cas, el problema és jurídic perquè la iniciativa legislativa respecte als pressupostos està atribuïda a l'executiu i no a Les Corts necessàriament.
Aleshores, Les Corts no podem cedir el que no tenim, no és nostra.
Eixa iniciativa legislativa, en concret, és l'única que està específicament atribuïda a l'executiu.
I és per això que hem de tindre eixa limitació.

Una altra cosa seria el que planteja respecte als pressupostos participatius, que és deixar un espai dels pressupostos, que això sí que se podria fer per llei, establir que necessàriament una part dels pressupostos hagen de ser objecte de participació.
Això sí que ho podem fer, i de fet és una de les coses que està damunt la taula per a fer-se.
Que estiga per llei, d'eixa manera sempre es faça, és diferent.

Respecte a tindre en compte també per a estes compareixences que la gent treballa, el mateix, que és per la vesprada, que supose que facilita un poc més l'ordenació quant al treball.

I respecte a la qüestió que manifesta que a l'estar establert que la justificació de les despeses siga per a difondre si no estan incloses les despeses jurídiques.
.
.
Doncs bé, jo, per exemple, sí que ho consideraria.
La meua interpretació jurídica sí que seria que estaria inclòs, però, efectivament, pot trobar-se amb problemes que algú considere que no.
Aleshores sí que pense que seria una bona esmena modificar-ho perquè això estiga clar.

I relacionat en este punt, la meua pregunta seria si consideren suficient els 3.
000 euros que hem fixat per a compensar les despeses.
Des de la seua experiència com a promotor d'iniciatives i d'arreplegar signatures, si sap quines són les despeses que finalment es tenen, si considera que són uns diners suficients, els casos, com ho valora.

Gràcies.

El senyor president:

Senyora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Sí.
Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Gisbert, per vindre a comparéixer a aquesta comissió.
Tindrem, evidentment, des del Grup Socialista tindrem en compte les reflexions i també crítiques, no?
, en positiu, constructives, que vosté ha fet respecte a la limitació dels dies per a la convocatòria i la publicitat d'aquest tipus d'iniciatives, si realment el que pretenem és que eixa participació siga real i efectiva.
Evidentment ho tindrem en compte.

Sap vosté que esta nova regulació de la iniciativa legislativa popular naix del consens per part de tres grups parlamentaris en aquestes Corts i que naix sobretot per tal de resoldre les deficiències claríssimes que incloïa l'ILP regulada fins a l'actualitat.
Aquesta llei, la que tenim actualment, sap vosté que s'ha mostrat clarament insuficient per tal d'impulsar l'ús d'esta ferramenta de participació per part dels ciutadans, perquè imposava, com vosté sap, excessius requisits als promotors, nombroses causes d'inadmissibilitat, excessiu nombre de firmes i unes altres qüestions que vosté ha senyalat com a positives perquè aquesta nova regulació que nosaltres pretenem d'alguna manera les esmena i les millora.

Però creu, enllaçant en aquesta reflexió, creu vosté que estes millores respecte a l'ILP que està en vigor en l'actualitat són suficients per tal de reduir la distància que hi ha entre les institucions i la ciutadania, i que creu que són suficients per tal de convertir-se en un instrument real de democràcia participativa?
Eixa seria la primera pregunta.

La segona pregunta, enllaçant amb una de les reflexions que vosté ha fet respecte a la valoració positiva de l'ampliació de les matèries que regula aquesta ILP, creu vosté que el fet que s'òbriga al debat una ampliació de matèries que no formen part habitualment de l'agenda parlamentària i que puguen ser d'interés per a la ciutadania, reduint-se així, com vosté sap, les causes d'inadmissibilitat, creu que això és un element que ens permet diferenciar coherentment entre la iniciativa legislativa i la funció legislativa del parlament?
O es pot confondre?
I crec que aquesta idea i aquesta reflexió també enllaça bé amb el que vosté plantejava de fer una proposta pressupostària per part de la ciutadania a aquest parlament.

I finalment, l'última pregunta, perquè vosté realment ha fet algunes esmenes, alguns articles que es contemplen en la nova regulació, en la qual per descomptat ho tindrem en compte perquè crec que poden ser interessant per tal de millorar el text, però jo li preguntaria quins elements incorporaria, que no estan en la llei, que no estan en esta regulació, quins elements nous incorporaria, perquè si creu que hi ha algun aspecte de la llei que no queda suficientment desenvolupat.

Estes són les tres preguntes.
Moltes gràcies, senyor Gisbert.

El senyor president:

Gràcies, senyora Tirado.

Senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señor presidente.

Y gracias por su comparecencia aquí, buenos días.
Gracias por su comparecencia y por su explicación.

Mire, hay determinados aspectos en los que sí que podemos estar más o menos de acuerdo, distanciándose un poquito.
La verdad es que en lo que es la base supongo que sabrá que el partido del Grupo Parlamentario Popular ha presentado en dos ocasiones la proposición…, bueno, el proyecto de ley en marzo y la proposición de ley, que era prácticamente similar.
Sí que hay aspectos fundamentales en los que nos diferenciamos.

Uno de los aspectos es en las materias excluidas, que usted comentaba, que incluso excluiría, o sea, dejaría fuera de la exclusión los temas presupuestarios.
Bueno, pues supongo que habría que remitirse a la Constitución española porque ahora mismo incluso el secretario de estado de Hacienda está haciendo un llamamiento sobre que, tal y como está redactado ahora mismo el proyecto de ley, no se incluyen las materias excluidas con respecto a las tributarias, y que habría que excluir porque si no se vulnera la Constitución.
Entonces, al fin y al cabo somos España, estamos dentro de un país con una carta magna y que hay que cumplir, ¿no?
, y eso, vamos, creo que ahí no solo no se podrían excluir las presupuestarias, sino que además habría que incluir dentro de las excluidas las tributarias, las materias tributarias.

Por otro lado… que yo supongo que usted no está de acuerdo, porque ha venido a explicar su parecer, me parece estupendo, pero que al final la Constitución española creo que todos la debemos de cumplir mientras siga así.
Otra cosa es que se reforme y ya una posterior reforma ya hablaremos.

Luego, en cuanto a que facilita el procedimiento estamos de acuerdo.
En cuanto a las dos lenguas, nosotros incluíamos incluso la posibilidad de que la comisión promotora pudiera…, de hecho lo presentaremos como enmienda, pudiera facilitarse de medios de las propias Cortes para hacer esa traslación de idiomas porque a lo mejor las presentan en valenciano y que sean las propias Cortes quienes den la facilidad de poderla incluir en castellano o viceversa, ¿no?
Pero que estén en los dos idiomas estamos totalmente de acuerdo, y de hecho nosotros lo incluíamos así.

Por otro lado, en cuanto a las convocatorias que dice, bueno, otras formas de comparecer.
Usted está aquí, precisamente por esas otras formas de participación ciudadana.
Llevamos a cabo una reforma creo que muy importante en el reglamento y que siempre se puede mejorar, no digo que no, a finales de la anterior legislatura, por la cual está usted aquí.
Es una forma de participar, porque usted no está participando porque sea iniciativa legislativa popular, es porque es la tramitación de una ley, y como usted han venido muchos comparecientes a hablar de otras leyes, de todas las leyes que tenemos ahora mismo en trámite.
Es una forma de participar.

Y precisamente por eso, porque hay otras formas de participar, creo que es importante mantener el número de firmas en veinticinco mil.
Le explico.
Se rebaja…, o sea, nuestra apuesta son veinticinco mil y no diez mil.
Una porque con veinticinco mil ya nos ponemos a la cabeza de toda España respecto a otras comunidades autónomas.
Pero no solo eso, porque creo que es importante mantener esa relevancia que tiene la ILP o que debería de tener la ILP, ese aval, ese refrendo social con el que se tiene que presentar una iniciativa.
Creo que pierde valor, sentido, apoyo, apoyo social cuantas menos firmas son, pero que a la vez, a la par, tenemos que ver ese… buscar ese equilibrio, ¿no?
, de que tenga el suficiente refrendo social y que del mismo modo facilite la participación ciudadana.
Evidentemente cincuenta mil era un número que se había quedado muy elevado, sobre todo dadas las circunstancias sociales que han cambiado.
Y es evidente, y teníamos que dar una respuesta a ese cambio, pero sí que es verdad que diez mil le quita valor a esa iniciativa legislativa popular.
Que es normal que diez mil en otras regiones, en otras comunidades autónomas, como Asturias -perdón, acabo ya-, como Asturias o Murcia, pero al final es que tenemos que tener en cuenta que sea número de firmas que se requieran conforme a la población, al censo.

Y luego, por otro lado, el tema del censo.
¿Cómo usted o cómo encaja al final que menores de dieciocho años, o sea, que sean los mayores de dieciséis los que puedan entrar a firmar esas ILP conforme a que el censo no les contempla o que habría que hacer una modificación del censo?
Porque si no la forma de controlar la identidad de cada una de esas personas se hace más complicado y al final el trámite pues puede llevar a retrasos, a no ser tan ágil como a lo mejor a los promotores de una ILP les gustaría.

Nada más.

El senyor president:

Gracias, señora Díaz.

Señor Gisbert.

El senyor Gisbert Sempere:

Sí, intentaré ser… (S'interromp la gravació) Perdoneu, no m'enrecordava.

El resum és: creiem que esta proposició no de llei va per bon camí, les esmenes que s'han plantejat són les correctes per les raons abans exposades, però al mateix temps creiem que forma part d'un camí, és a dir, no és l'únic element suficient, per tant, jo he fet alguns comentaris, després els meus companys insistiran en això.
Per tant, hem de pensar altres mecanismes de participació.
I he dit Â«pensarÂ», no he fet cap proposta tancada.

I respecte al que comentava la senyora Isaura Navarro del pressupost dels 18.
000 euros, qualsevol diria com més sucre, més dolç.
Com més pressupost, més possibilitats hi ha.
Però, sincerament, crec que és un pressupost correcte el que se planteja, crec que és un pressupost correcte.

Però ho he deixat per al final perquè volia centrar-me en això, en les intervencions que han fet el senyor Subiela i la senyora Díaz.

Bàsicament, volia dir dos coses.
Primera, a la senyora Díaz i al grup parlamentari del PP, si ha canviat i ha presentat noves proposicions de llei, m'alegre.
M'alegre que el Grup Parlamentari del Partit Popular haja canviat de posició perquè.
.
.
, (remors) no, que haja canviat de posició fa un temps, perquè la nostra experiència durant aquests vint anys és que la postura del Partit Popular ha estat d'absoluta manca de diàleg real amb la societat.
I diàleg no és només escoltar una persona o una associació i no fer cas, sinó tindre capacitat de comptar amb aquella part de la societat que no és de la teua ideologia.
I la nostra experiència és que no ha estat així.
Si canvia el Partit Popular, i espere que siga així realment, benvinguts a la pluralitat i estarem encantats que siga així.

La segona cosa.
.
.
(Veus) Si me deixa continuar, jo l'he escoltada.
La segona cosa, francament, senyora Díaz, a mi em sorprén que me parle de legalitat.
És a dir, no és la meua organització la que té persones investigades per incompliment de la legalitat.

Nosaltres, quan parla del compliment de la legalitat, a l'hora de les matèries, el pressupost.
.
.
, nosaltres, evidentment -ara parle com a acció cultural-, estem total d'acord que se complisca la legalitat.
Nosaltres hem fet propostes d'estudi; a més les he fetes molt acurades, en cap cas les he fetes com a tancades.
He parlat d'una possible proposta de comissió participada.
I, per tant, evidentment, sempre i quan he esmentat que siga possible, i quan he parlat del pressupost he dit Â«la possibilitat d'estudiar eixa possibilitatÂ».
I les meues paraules, com crec que hi ha un vídeo i hi haurà un acta, són molt acurades.

Per tant, li ho dic explícitament, acció cultural està a favor del compliment de la legalitat.
I espere que tots els grups parlamentaris i partits estigam d'acord en això.
Gràcies.

I l'última cosa, i per això he deixat al final la.
.
.
M'ha sobtat.
.
.
El senyor Subiela ha fet alguns comentaris respecte els menors d'edat, baixa de signatures, la comissió participada.
.
.
Evidentment que hi ha dubtes sobre això.
Però jo, senyora Díaz, li diria: Â«Escolte'm, no tinga tanta por a la participació.
No tinga tanta por.
Â» Qualsevol.
.
.
Hi ha un poeta que no recorde que diu que viure és prendre decisions, i prendre decisions és assumir riscos.
Qualsevol decisió és prendre riscos.

Baixar el número de signatures, ¿pot significar una allau d'ILP?
Francament, ja m'agradaria que fóra eixe el problema que tinguérem, francament.
O siga, el problema que, des del meu punt de vista i des de crec que un conjunt cada vegada més majoritari de la societat, no només valenciana, ja és el distanciament entre les institucions i la majoria de la societat.
I és per això que hi ha hagut un terratrèmol polític en els últims mesos o anys, han emergit noves formacions polítiques.
Hi ha un evident distanciament de la gent jove de la política, i se nota en.
.
.
; i qui no ho reconega, continuarà patint una erosió electoral i continuarà tenint cada vegada un vot cada vegada més gran, cada vegada no urbà, cada vegada menys professional.
Això és així.

I tots -i jo m'incloc- hem de fer una reflexió sobre això, perquè tots creiem -espere que siga així, i ara ho dic constructivament- en la participació ciutadana, en el compromís amb la millora de la democràcia i de la participació.

Davant d'això, jo crec, sincerament, que assumir riscos no ens ha de fer por.
Assumir riscos a la participació; assumir riscos perquè els joves puguen participar i facilitar-ho.
I si hi ha algun tipus de problema legal, s'han de poder solucionar.
Per tant, no hem de tindre por que els joves de setze o dèsset anys puguen participar.
Hem de facilitar-ho.

No ha d'haver-hi problemes a baixar signatures i que hi haja un número major possible de gent que puga presentar signatures.
Tant de bo, tant de bo esta casa tinga un problema d'allau de gent presentant propostes polítiques, fent debat polític; i que d'eixa allau de gent, molta d'eixa gent siga jove.
Li assegure que, si eixe és el seu problema, jo estaré encantat que siga el problema de les Corts Valencianes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Gisbert, per les seues paraules.

Continuem amb les compareixences, i demanem al senyor Mauri que s'arrime a la mesa.
(Pausa)

Compareixença del senyor Vicent Mauri i Genovés

El senyor president:

Bé, li donem la benvinguda al senyor Mauri i li donem la paraula, per un temps de huit minuts per a fer la seua exposició.

El senyor Mauri i Genovés:

Bon dia.

Bé, en primer lloc, el que vull és incidir en les paraules de Toni Gisbert, d'acció cultural.
Les entitats que estem aquí ens hem reunit prèviament, treballem històricament conjuntament i, per tant, una part del que jo vaig a dir o que ha dit Toni o que dirà l'altre company que parlarà després de mi, doncs, és una intervenció coral, per dir-ho així.
És la forma de treballar que tenim algunes entintats i que pensem que és bona per al nostre país i per a la nostra gent.

També, per altra banda, agrair a la comissió el poder participar avui aquí per a dir la nostra opinió sobre la iniciativa legislativa popular i el projecte de llei que modifica l'actual regulació.

Però jo volia també contextualitzar, en una situació política, per què estem d'acord en esta modificació i per què tenim algunes propostes que van més enllà del que diu el text de la llei i també de la participació, com ha dit el meu company.

Nosaltres considerem que la societat valenciana, al llarg dels darrers anys, ha demanat a les institucions, als grups polítics, que s'avance cap a una democràcia real i participativa, on totes les persones, però també les entitats, puguen participar activa i realment de la vida política en la presa de decisions, en l'activitat legislativa i en el debat parlamentari.

Les valencianes i els valencians hem expressat, en nombroses ocasions, que cal superar l'actual model polític que està restringit a l'elecció dels nostres representants cada quatre anys.
Un model que és legal, que és legítim, però que restringix la participació a posar una papereta en una urna cada quatre anys, bàsicament, no?

En molts països del nostre entorn, de l'Europa en què ens mirem, i també en altres àmbits hi han mesures i procediments complementaris perquè puga haver-hi un treball de la societat que complemente, com ja he dit abans, la representació parlamentària i la representació política, no?
I aquests procediments, des del nostre punt de vista, des del punt de vista de la Intersindical Valenciana, suposen una millora de la qualitat democràtica, de la societat i de les institucions públiques, i afavorixen l'interés ciutadà per la política.

Per això, nosaltres considerem que és el moment de donar passos cap a un sistema polític en què la ciutadania i la societat organitzada tinga possibilitat d'expressar-se directament en tots aquells àmbits de la vida política.

Per això, valorem molt positivament que una de les primeres iniciatives d'este període de sessions, d'esta legislatura, siga que.
.
.
, la iniciativa que Podemos-Podem, Compromís i el Grup Socialista hagen presentat esta modificació.

Sobre contribuir al projecte, compartim la necessitat de millorar i eixamplar quines han de ser les matèries que són susceptibles d'una iniciativa legislativa popular.
Pensem que les restriccions actuals es van fer en un moment que ja està superat pel nou temps i per la nova política i que cal alçar estes limitacions, totalment, com ho demana una part important de la societat.

Coincidim també que cal una reducció significativa del nombre de signatures per a presentar les ILP.
Deu mil ens sembla una quantitat encertada.

Entenem que els canvis que se proposen són canvis necessaris.
I enumeraré el que valore positivament -no me detindré molt en alguns d'ells, en altres sí-.
Canvis que valorem positivament són: la simplificació del procediment; l'augment de temps per a replegar les signatures; la possibilitat d'audiència de la junta promotora, com preveu l'article 8.
7; la supressió del requisit d'haver de ser presa en consideració per poder compensar les despeses realitzades; la seua consideració en el Ple de Les Corts; o la creació d'apartats específics en la web oficial de les Corts Valencianes perquè tota la societat sàpia que n'hi ha una iniciativa en marxa, perquè, de vegades, no arriben al gran públic estes iniciatives.

Estos canvis, des del nostre punt de vista són canvis indispensables i adequats per animar la societat organitzada i la ciutadania perquè presenten iniciatives legislatives populars.

També pensem que és una base important per a garantir el dret lingüístic, el tractament igualitari de les dues llengües oficials del País Valencià.

Un altre element que, des del nostre punt de vista, és important, és la proposta que l'edat mínima per a participar-hi siga els setze anys.
Aquet fet suposa donar un pas endavant en el reconeixement dels drets socials i polítics de la gent jove, en adequar l'edat per a participar-hi en la vida política a la realitat social i legal que permet l'emancipació de la gent jove als setze anys.
És una contradicció una cosa i l'altra; si pots emancipar-te als setze anys, podries participar de la vida política, inclús també caldria a la millor revisar -no és el lloc adequat, però.
.
.
- també l'edat a partir de la qual se pot votar, no?
Efectivament.

A més, considerem que és un encert que es reconega la legitimació per a presentar ILP a associacions, agents econòmics, socials, ONG, entitats sense ànim de lucre.
Pensem que la societat organitzada ha de ser reconeguda per a impulsar tot tipus de processos de consulta i de participació en la vida política i parlamentària.

Des del nostre punt de vista, les iniciatives legislatives populars s'han de convertir en una eina que permeta recuperar la democràcia directa, la política feta des de baix, ja que, fins ara, presentaven moltes carències en els mecanismes.
.
.
, per a potenciar els mecanismes de participació ciutadana.
Esta proposta de modificació va en el camí de suprimir eixes carències i donar mecanismes de participació.

A més a més, nosaltres pensem que seria un pas endavant que el grup promotor de l'ILP poguera sotmetre la seua proposta a una consulta popular, tant si esta ILP s'accepta, és presa en consideració per Les Corts com si no és presa en consideració per Les Corts.
Pensem que així seria evitar que ningú puga restringir l'expressió d'una majoria de la ciutadania valenciana que podria, perfectament, ser consultada sobre estes qüestions.

Me poden dir, i me diran després, en el torn de preguntes, que hi han limitacions legals per a fer-ho.
Sí, és així, hi han limitacions legals per a fer-ho.
Però vostés i els grups polítics que estan aquí i en les corts espanyoles tenen la capacitat per a modificar les lleis i per a adaptar-les a la nova realitat.
Per tant, jo no estic demanant una il·legalitat; el que estic demanant és que vostés aquí i vostés en Madrid puguen tramitar canvis legislatius.
Perquè hi ha països, com per exemple Suïssa -vull dir, que és del nostre entorn-, que, fins i tot, la ciutadania pot participar en consultes per a canvis constitucionals.
Per tant, jo no dic que eixa siga una situació ideal, però, si en altres països del nostre entorn en els quals ens mirem ho fan, ¿per què no podem fer-ho aquí també?
Per tant, des d'eixe punt de vista, els anime perquè ho facen aquí i en Madrid, estos canvis.

Nosaltres pensem que també el Reglament de Les Corts, com han dit en la intervenció anterior, permet la meua compareixença aquí; però també considerem que caldria modificar el Reglament de Les Corts per a agilitzar-lo, per a donar audiència en molts temes i, fins i tot, perquè les restriccions d'alguns temes siguen suprimides.
Perquè, igual que en esta ILP algunes restriccions han sigut suprimides, també en el Reglament de Les Corts hi ha unes restriccions que pensem que podrien superar-se i, per tant, la societat poguera participar i, fins i tot, no en un tràmit quan la llei està feta, sinó quan vostés pensen fer una nova llei, igual, abans de fer eixa nova llei, com passa en la comissió de radiotelevisió valenciana, que pugam comparéixer per a expressar la nostra opinió en tràmits previs a l'elaboració d'una llei, no?
Seria també interessant, no?

Nosaltres pensem -i vaig acabant ja- que la participació és una eina fonamental en una societat democràtica i moderna.
Per això defensem la participació en tots els àmbits, i la defensem des del punt de vista de la cogestió i la coresponsabilitat de la societat, de les entitats i de les persones en els assumptes públics.
Una cogestió que ha de ser transparent, que ha de ser compartida en tots els àmbits de la vida: social, cultural i política.
Perquè eixa cogestió, eixa coresponsabilitat servirà, sense dubte, per a garantir els nostres drets civils, socials i polítics.

Eixa participació també ens servirà per a un dèficit que tenim la societat valenciana, que és la feblesa del moviment social.
Per tant, eixa participació servirà, sense dubte, per a enfortir l'associacionisme, el teixit social, la democràcia des de baix, la formació social i política de la ciutadania i per a avançar cap a una societat més justa, més igualitària, més democràtica i més lliure.

I acabaré agraint una altra vegada als grups promotors de la llei que presenten els grups; a la comissió, a tots els grups de la comissió, haver-nos escoltat; i a la comissió de coordinació per haver-nos convidat a esta participació en esta comissió.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mauri.

Senyor Estañ.

El senyor Estañ García:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Mauri.

Prácticamente de acuerdo en todo lo que ha comentado.
Es evidentemente manifiesto que la participación en nuestro sistema político y en nuestro sistema legal nunca ha sido tomada en serio ni tomada en cuenta, aunque en la propia Constitución se reconoce el derecho a la participación política como una obligación de las instituciones que estas deben impulsar y como un derecho fundamental de los ciudadanos.
Entonces, es algo que tenemos la obligación, tanto legal como -diría- ética, como forma de responder a los nuevos tiempos, de implementar y de desarrollar.

Pero, creo que había un miedo del legislador constitucional y también un miedo del legislador orgánico que regula la iniciativa legislativa popular que la fue restringiendo, también creo que confundiendo el papel de un referéndum con el de una iniciativa legislativa popular, porque no son lo mismo.
Como decía anteriormente, la iniciativa legislativa es una forma de que determinados debates, determinadas sensibilidades, determinados problemas entren en el parlamento, aunque luego la voluntad recae en los parlamentarios y en el poder, en esta democracia representativa, de decidir.

Concuerdo en que haría falta complementar ese papel de la iniciativa legislativa popular con una consulta posterior, para que no pase lo que ha venido pasando, que podemos tener, como fue en el caso de la iniciativa legislativa popular iniciada por la PAH, un apoyo del 80%, con dos millones de firmas y que se hagan oídos sordos.
Entonces, creo que es nuestra labor poner los mecanismos legales que sean necesarios.

Igualmente, sí, creo que a nivel de nuestro reglamento tenemos que ir trabajando en toda esa participación que viene de bajo, pues darle una forma legal y que sea capaz de convivir la democracia representativa con una democracia mucho más directa.

Nada más.
Me gustaría preguntarle cuáles fueron los principales problemas que usted… no sé… ha vivido en su experiencia, como impulsando… Si vienen más de una parte legal o de una parte -digamos- cultural.

Muchas gracias.

El senyor president:

Señor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Sí.
Bon dia, bona vesprada.

Poquet que preguntar-li ja.
El mateix que més o menys hem parlat abans.
Nosaltres també estem d'acord que feia falta un canvi en la iniciativa legislativa popular.
Mantenim els dubtes, però crec que és el mateix que vosté ha dit, en el tema dels setze anys.
Igual el que cal baixar.
.
.
Però clar, el que tenim dubtes és que habilitar la participació en la iniciativa legislativa popular als setze anys i mantindre l'edat en els díhuit, doncs no ho sé, igual cal esperar-se un poquet.

Això de baixar a les deu mil firmes, tinc clar que vostés estan d'acord.
Nosaltres tenim els nostres dubtes.
Creiem que igual deu mil és massa.

Però, poc més que dir.
Inclús nosaltres ja diguérem que en el mètode de la recollida de les firmes creem que se pot anar un poquet més enllà i fer útil o fer realment eficaç el tema de la firma electrònica.
Creem que el mètode que ací es presenta encara és lent i encara es pot millorar, per a donar realment una agilitat a la iniciativa.
Però, per la resta tinc clar que les seues postures són totalment d'acord a la proposta.
Nosaltres majoritàriament també estem d'acord amb la proposta i segur, segur que arribem a un acord final.

Gràcies.

El senyor president:

Senyora Navarro.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyor president.

Moltes gràcies per la seua compareixença i moltes gràcies també per les seues paraules, les seues aportacions.

Bé, respecte al nombre de signatures, que veig que li pareix encertat, he de dir per a les persones que estan molt preocupades ja des que se va debatre també ho digueren en el ple, que insistixc que deu mil és el percentatge, el 0,2, que és el mateix percentatge que gasta la iniciativa legislativa popular aprovada pel Parlament Europeu.
Estem gastant el mateix percentatge en nombre de signatures.
Crec que és l'encertat.

Respecte als setze anys, també dir que es tracta d'implicar els joves en la vida política, que és una cosa molt interessant, que està passant ja d'una manera natural, però es pot fomentar més a través d'estos instruments.

I respecte a la seua proposta de sotmetre a una consulta popular, si la iniciativa no fóra presa en consideració per Les Corts, jo he de dir que ahí tinc els meus dubtes, perquè n'hi han mecanismes de participació directa, que són més per a les preguntes de sí o no que per a un text complex, com és el de la iniciativa legislativa.
Perquè estem parlant d'un text articulat.
I també serà un text articulat que té un debat en el qual la comissió promotora està present, que pot retirar el text.
Vull dir que té tot un procés amb moltes més garanties.
Potser eixa idea hauria segut més necessària en la llei anterior, en la qual no hi havia garanties, com per exemple el cas que comentava el company de Podemos, en què, clar, una plataforma que fa una proposta i després és totalment desvirtuada en la tramitació parlamentària i a més no li deixen retirar-la, clar, és una situació diferent a les que es poden donar en aplicació d'esta nova llei en la qual els promotors tenen totes les garanties.

Crec que són mecanismes diferents.
En qualsevol cas, sí que em pareix interessant abordar per una altra via legislativa millorar les possibilitats de fer referèndums, establir per a quines qüestions i garantir i impulsar eixa democràcia, que eixa sí que és directa.
Perquè en realitat la iniciativa legislativa no és democràcia directa, és democràcia participativa, però no directa, perquè va a través de la tramitació parlamentària.
Aleshores, ací estem abordant un problema.
L'altre l'hauríem d'abordar en una altra reforma legislativa.

Quant al fet que n'hi hagen reunions abans de fer les propostes de llei, com s'està fent efectivament en la de radiotelevisió valenciana, crec que és molt interessant, crec que efectivament és una de les coses que, com he comentat abans, estem ja en la comissió de reforma del reglament, ja estem constituïts per a millorar el reglament.
I un dels objectius és que esta casa estiga molt més oberta a la relació en les entitats i la ciutadania.
Aleshores, eixa proposta jo me la guarde també, junt a les que ha fet Toni Gisbert abans per a les propostes de millora del Reglament de Les Corts.

I ja també li volia preguntar, com he preguntat abans, si quant a la bestreta que està regulada, si els tres mil euros serien suficients com a bestreta per a iniciar el procés, si li pareix que la quantia és suficient.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Señora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Mauri, per assistir a aquesta comissió.
Agrair-li evidentment la reflexió, moltes de les paraules que vosté ha transmés ací les compartim, perquè crec que els nous temps evidentment requerixen nous mecanismes de participació real, si volem ser una societat moderna i avançada.

Com vosté sap, a aquestes Corts han entrat durant tot aquest temps dos ILP, les dos per motius diferents.
Una, la recuperació de l'horta l'any 2001, i l'altra, la recuperació de la radiotelevisió pública valenciana.
Els seus objectius van ser truncats per diferents motius.
Però, com vosté sap, respecte a l'ILP de la recuperació de la radiotelevisió pública valenciana va ser finalment adulterat i modificat l'esperit de la lletra del text que va presentar la comissió promotora, i que va estar avalada per quasi noranta mil firmes.

Creu vosté que aquesta nova regulació pot impedir l'estafa que desenes de milers de ciutadans que recolzaren aquesta ILP amb les seues signatures i la feren arribar a aquestes Corts van viure?
O creu que també és una qüestió de creença en la participació de voluntat política real?

Això per una banda.
Per una altra banda, vosté parlava de transparència.
Creu que hi han suficients garanties de transparència durant tot el procés de tramitació d'esta ILP que permeten respectar l'esperit de la iniciativa legislativa popular?

I finalment, una última pregunta que té a veure amb la valoració que vosté ha fet positiva a l'article 16, respecte a la possibilitat de defensa de la comissió promotora davant Les Corts, davant del ple del parlament.
Creu vosté que l'article 16 de la proposició de llei que li atorga a aquesta comissió promotora els drets de defensa davant del parlament, davant del ple de Les Corts, amb les mateixes condicions que un portaveu parlamentari, pot garantir o pot ser un element més que garantixca que no es manipule o pervertixca l'esperit de la iniciativa legislativa popular?

I estes serien les tres preguntes, senyor Mauri.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señora Tirado.

Señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Y le doy también las gracias por su comparecencia y por sus palabras.
Estamos mucho más de acuerdo de lo que usted puede llegar a pensar.
Le repito, porque ya lo ha dicho aquí, no sé, creo que lo ha oído, los que estamos aquí ahora tramitando este proyecto de ley al final, de verdad, ¿eh?
, no es porque lo diga yo, no es que hayamos llegado ahora, es que en marzo… Bueno, le digo más, en el debate del 2014 al estado de política de la Comunidad Valenciana, septiembre de 2014, el expresidente Alberto Fabra ya anunció esa reforma, con una rebaja importante de firmas a veinticinco mil.

Se aprobó esa rebaja de firmas a veinticinco mil antes de acabar la legislatura, si bien el proyecto de ley que llevábamos no se pudo aprobar.
Pero, nada más entrar en la nueva legislatura, lo presentamos como proposición de ley, que no quisieron tramitar los otros grupos porque querían tramitar el suyo propio.
Pero bueno, en cualquier caso, nosotros estábamos de acuerdo, y así lo hicimos saber.
Es que queremos que se tramite una reforma de esta ley, porque somos conscientes del cambio social.
Pero, no de ahora.
Y, de hecho, aprobamos, con una mayoría absoluta que teníamos en estas Cortes, una reforma del reglamento.

¿Que puede ir más allá?
No le digo que no.
Pero esa reforma del reglamento es la que posibilita que usted esté hoy aquí, lo cual nos congratula, de verdad.
Porque es lo queríamos y es lo que buscábamos.
No lo hicimos porque lo dijeran otros.
Teníamos mayoría absoluta y podíamos habernos negado a ello.
Pero es que nosotros participamos de ello, nosotros impulsamos esa medida, y por eso está usted aquí.

Al final se ha remitido mucho este debate al tema de la consulta.
Esto que está tan de moda ahora y que yo creo que hay que ver todas las visiones.
Al final, quién gana las elecciones, a quién ha votado la gente y qué es lo que piensa ese partido que ha tenido la mayoría de votos.
Y ya no solo ese partido, sino otros.
Y al final, decir, bueno, vamos a ver, todo esto que piensan ustedes que la consulta se tendría que reformar la Constitución española para que hubiese la posibilidad de una consulta, y a todo lo que nos hace llegar de una independencia al final de Cataluña, que es de lo que está…

No, no, no, no lo digo que lo diga usted, (rialles) digo que es lo que hoy en día más se está viviendo.
Y ese proceso independentista al final sí que le digo que, como ha dicho la señora Navarro, lo que estamos tramitando hoy aquí es un proyecto de ley que tiene que guardar la legalidad conforme a lo que hoy por hoy está vigente.
Entonces, si usted dice que sería aconsejable un cambio de la Constitución española, porque es lo que viene a decir, pues entonces ya quienes vengan a legislar y a ser ejecutivo en el Gobierno de España, ya veremos quiénes están para llevar a cabo esa posible reforma constitucional.

Y, en base a esa posible reforma constitucional, modificar posteriormente la ley que vayamos a aprobar.
Pero, espero que la aprobación de esta ley sea anterior, y por tanto se tiene que estar a la legislación vigente.
Y hoy por hoy la Constitución española, que es lo que dice, como le decía antes, las materias excluidas son las que son, y no pueden ser otras.
De hecho, ahora mismo el texto vulnera la Constitución española, y tendría que incorporarse en las materias tributarias.

Por otro lado, le digo, ya que hablamos de ILP y que usted, por su formación: ¿qué piensa de iniciativas como la homologación del profesorado de centros concertados de la Comunidad Valenciana, que se podría presentar, como se presentó en Andalucía en 2001?
¿O sobre la enseñanza de la lengua materna y el bilingüismo que se presentó en Cataluña?
Le hablo de estos como ejemplos por su ámbito.
En su ámbito, ¿qué iniciativas cree…

El senyor president:

Señora Díaz…

La senyora Díaz González:

…que mejorarían la democracia, dentro del ámbito en el que usted trabaja?

Nada más, muchas gracias.
Perdone.

El senyor president:

No, no, si no hay… No se preocupe.
No, es que como ya no se refería directamente a la materia, pues por eso se le había considerado.
(Veus i rialles)

Vamos a continuar con la normalidad de esta comisión.

Señor Mauri, por favor.

El senyor Mauri i Genovés:

La primera ILP que es va presentar en l'estat espanyol o a Espanya la presentàrem nosaltres, el nostre sindicat, va ser en l'any 1988 -si no recorde malament de memòria-, o 1987 o 1988, i era una iniciativa legislativa popular per a regular la responsabilitat civil del professorat.

I vam tindre moltes dificultats, no arribàrem al mig milió de signatures, i no arribàrem i no es va poder tramitar (algú tus) i va desembocar en una vaga d'un mes en tot l'estat, perquè si s'haguera tramitat eixa ILP a través del parlament igual la vaga no havera fet falta.
Al no arribar al mig milió de signatures doncs va haver-hi un bon procés de mobilització, de lluita, de vaga i, al final, el govern de torn va haver de regular la responsabilitat civil del professorat entre 1988 i 1990.

Per tant, jo tinc aquella vella experiència, després he participat en algunes ILP però no organitzant-les directament.
En aquell moment tinguérem molta dificultat però era un moment que ja està superat perquè no té res a vore en l'actualitat, jo parle de fa quasi, quasi en la prehistòria, ¿no?
, del segle passat.

Per tant, és veritat que s'ha avançat molt i en este text de la llei, revisant-lo esta setmana passada, a mi m'agrada molt -pel que dia la portaveu del Partit Socialista- que a persones de la comissió promotora se'ls done eixa capacitat d'intervindre d'igual a igual, ¿eh?
És veritat que això no vol dir que s'aprove el text de l'ILP.

I fins i tot, i en eixe sentit i en determinades circumstàncies, i això arribarà més tard o més prompte, vostés o qui vinguen després de vostés regularan que també n'hi ha un procediment complementari que és com la consulta; perquè el reglament de Les Corts ha canviat però jo, per exemple, vaig intervindre fa deu anys en una comissió de Les Corts per l'Estatut d'autonomia, la reforma estatutària i no he tornat a intervindre.

I ara tots estan d'acord i m'alegre molt, i des de la meua organització, que pugam vindre, i vindrem més vegades, i incidirem més vegades.
Per tant, eixe punt de vista que s'haja canviat és fantàstic perquè jo fa deu anys que no venia per aquí (rient) a parlar de coses, d'estes qüestions, i ara podré vindre més sovint, si vostés accepten que vinga, per a parlar de temes que afecten les condicions laborals, la vida econòmica i tal.

I, en eixe sentit, les previsions que tenen sobre qüestions pressupostàries, tributàries o altres doncs -crec- la societat és també molt madura per a poder opinar sobre totes estes qüestions, és molt madura i, en qualsevol cas, es pot anar experimentant a poc a poc també, no cal fer-ho tot d'un dia per a altre, es pot anar encaminant.

N'hi ha experiències en temes pressupostaris, en temes tributaris en altres països del nostre entorn, i parle del nostre entorn perquè també podria parlar d'Equador i Bolívia que tenen regulades moltes qüestions com estes, però sabia que com m'anaven a dir de seguida algunes qüestions doncs he preferit dir Suïssa, ¿eh?
, però també podia parlar del Canadà o dels Estats Units que són països de l'entorn capitalista, en els quals se mirem moltes vegades, ¿no?

Per tant, no tinguen tanta por que la gent s'expresse, si al final votem cada quatre anys.
¿Per què no podem dir-los a vostés sobre què volem, en què volem invertir o si la reforma tributària ha de ser d'una forma o d'una altra forma?
No s'ha de tindre por.

Igual que el tema de la gent jove, doncs jo recorde que en la Constitució espanyola el tema dels díhuit anys no estava tan clar quan es va fer.
Jo vaig votar per primera vegada la Constitució espanyola i vaig votar favorablement, en eixa primera vegada que vaig anar-hi a votar i vaig votar Â«síÂ» (algú tus) a la Constitució espanyola.

I el debat que teníem en els grups juvenils en aquella època, doncs jo era molt jove en aquella època, era si díhuit o vint-i-un anys perquè el govern volia vint-i-un anys i no díhuit i, al final, va ser díhuit.

Per tant, ara ha canviat molt la societat i si un jove es pot independitzar als setze anys, ¿per què no pot eixe jove exercir els seus drets civils i polítics als setze anys, no?

En eixe sentit, jo crec que les limitacions.
.
.
supose que amb la maduresa de la societat amb el temps aniran canviant-se, podrem amb el temps afegir més qüestions i podrem -el que dia jo- cogestionar més enllà de l'urna de cada quatre anys i buscar mecanismes de participació que, al final, el que fan és enfortir la societat i la maduresa social.

Sobre eixes propostes que m'ha fet, doncs jo crec que totes les propostes que, o eixes preguntes sobre el (inintel·ligible) .
.
.
jo crec que tot el món té dret a poder presentar en el parlament del seu país, de la seua regió, de la seua comunitat autònoma qualsevol proposta i discutir-les tranquil·lament.

En qualsevol cas, el tema de la llengua com (inintel·ligible) .
.
.
molt bé, és una minoria que no arriba a cent persones les que estan en contra de l'actual sistema d'immersió lingüística, que no és eixe el tema però en qualsevol cas la immersió lingüística garanteix la total competència en les dues llengües (algú tus), altres sistemes no garantixen la competència en les dues llengües.
I jo he dit abans que valorem també positivament la igualtat lingüística que esta llei reconeix a les dues llengües, ¿eh?

I, per tant, des d'eixe punt de vista crec que tot el que siga avançar en igualtat lingüística és magnífic, però cal anar a sistemes que ho garantisquen de veritat, ¿no?

I no sé si m'han fet alguna pregunta més, ¿no?
, però jo els felicite per canviar el reglament, per fer este tipus de lleis i per a continuar avançant en la línia que la societat puga vindre aquí.

I som molt plurals i ens hem d'entendre (algú tus), i hem de participar i hem d'arribar a acords perquè això serà el millor, segurament, per al nostre país, per a la nostra gent i per a tindre una societat madura i democràtica i que la gent tinga consciència política.

A mi no m'agrada que la gent no vote cada quatre anys, ¿eh?
, i a la millor una forma de.
.
.
perquè n'hi ha moltes abstencions i algunes eleccions n'hi ha hagut massa abstencions; la forma d'evitar que la gent no vote cada quatre anys i que la gent estiga desafectada als partits polítics és segurament superable a través de tots estos mecanismes també, que la societat civil (algú tus) sàpiga que el que fa servix per a alguna cosa i puga vindre aquí a expressar qüestions de tot tipus.

La defensa de l'horta, doncs aquella llei va ser una llei molt participada, va haver-hi una debat social sobre l'horta, però aquí no es va fer el debat en el parlament.
I eixa dissociació entre el parlament i la societat no se pot repetir.
Han passat molts anys i crec que tots hem aprés que eixes coses s'han de superar.

Per tant, des d'eixe punt de vista és important que el que reclama la ciutadania des de la base, des de baix, les persones que estan en -anava a dir en política, a mi tampoc m'agrada-, les persones que estan aquí, en el parlament transitòriament se facen càrrec de defensar els interessos també de la ciutadania.

I, per tant, que vinga la gent aquí, al parlament, puga defensar com un més la seua ILP, la iniciativa legislativa popular, i puga vindre també a configurar noves lleis.

L'exemple de televisió valenciana -insistisc- és un exemple que a nosaltres ens agrada molt que n'hi haja una comissió d'experts, de moltes entitats que vénen aquí a dir el que opinen sobre un model de radiotelevisió valenciana.
¿Per què no poden dir el mateix sobre altres qüestions?
, ¿eh?

En eixe sentit, jo he barrejat el que són consultes, el que diu l'ILP i el que és el Reglament de Les Corts perquè m'interessava mesclar-ho perquè tot al final és participació i enfortir el que és l'associacionisme i la societat organitzada, que això també ens fa forts com a país i ens fa forts, ¿eh?
, com a una ciutat moderna i una ciutat del segle XXI, no del segle XIX, perquè en algunes qüestions els parlaments, de vegades, es pareixen més al segle XIX i no al segle XXI.
I no és una crítica, és una (rient) cosa objectiva que dóna la impressió des del carrer, és una impressió que té la societat en general.

I tot el que siga evitar això i canviar eixa imatge que es té des del carrer dels parlaments, doncs, magnífic.

El senyor president:

Doncs, li donem les gràcies per les seues paraules i la seua participació en esta comissió al senyor Mauri.

Un minut de descans, ¿voleu?
De pausa voleu un minut, doncs un minut de pausa.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del senyor Jesús González Jiménez

El senyor president:

(Inoïble) … a continuar amb el treball de la comissió, i li donem la benvinguda al senyor González, als efectes que puga fer la seua exposició per un temps de huit minuts.

El senyor González Jiménez:

Gràcies, senyor president.

Gràcies a tots els compareixents, a tots els grups polítics per haver-nos invitat a aquesta compareixença.

Jo vinc en representació de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca, que, com tothom saben, va intentar una ILP ara fa un parell.
.
.
, gairebé tres anys, va ser al 2013.
Hi havien un milió i mig de signatures i, evidentment, moltes més de les cinc-cents mil, que teòricament ja en són moltes.
I, posteriorment, recentment, en el juliol del 2015, en l'àmbit de Catalunya es va aprovar l'ILP d'emergència habitacional, que va ser promoguda per la PAH de Catalunya i que nosaltres intentem, entre altres objectius que tenim propers, que aquesta ILP catalana, no exactament la mateixa ILP, però que sigui adaptada a la legislació valenciana el més aviat possible per tractar de superar la situació d'emergència habitacional.

Respecte a la proposició de llei que ens porta aquí en aquesta comissió, estem totalment d'acord que millora considerablement la situació i la llei anterior, la de 1993, tant pel que fa als requisits dels promotors, on destaquem el tema dels setze anys, que ja s'ha debatut ací, però que creiem que és necessari remarcar-ho, com la participació dels agents econòmics, socials, ONG, entitats amb personalitat jurídica, etcètera, etcètera, etcètera.

També.
.
.
, no s'ha comentat, però amplia la possibilitat que els reclusos puguin fer.
.
.
, i em sembla que quan més s'avance en aquest sentit i més s'ampliï és més beneficiós per la participació global de la societat.

Quant a les matèries excloses, estem absolutament d'acord.
Com més ens apropem que la majoria o la pràctica totalitat de l'àmbit parlamentari puga ser, efectivament, legislat des d'una posició de participació de la societat civil organitzada, doncs inicialment nosaltres, totalment d'acord.
I en aquest sentit, lògicament, millora considerablement la llei actual.

Causes d'inadmissibilitat, doncs també millora en funció que, lògicament, com s'amplien les matèries que es puguen fer des de l'ILP, doncs lògicament les causes d'inadmissibilitat es redueixen en el mateix sentit: simplement al tema pressupostari i aquelles matèries sobre les quals Les Corts no tinguin competència.

El número de signatures és absolutament lògic i, bé, estem totalment d'acord amb el número de deu mil.
Creiem que és absolutament significatiu d'una posició social que paga la pena portar a ILP i que les cinquanta mil anteriors eren una exageració.

Quant al procediment, en el procediment creiem que hi ha un parell d'aspectes molt destacables, i serien l'ampliació del termini per a aconseguir les signatures, que creiem que està bé, als vuit mesos o deu si n'hi ha pròrroga i, també, el tràmit de la ratificació.
.
.
, hi havia un tràmit de ratificació davant del lletrat major de Les Corts, que la llei exigeix a la comissió promotora, que s'ha eliminat i que creiem que agilitza el procediment.

Quant a la tramitació parlamentària, nosaltres creiem que, com que s'ha eliminat la necessitat de la conformitat del govern per a la seua tramitació, això va una mica en la línia d'establir una veritable separació de poders entre legislatiu i executiu.
La idea seria que l'executiu participés el menys possible, diguem-ne, en el que és l'àmbit pròpiament parlamentari, etcètera, etcètera.
I en aquest sentit sí que em sembla criticable el que s'al·ludisca al govern perquè haja de participar o pronunciar-se si hi ha una despesa pressupostària.
A veure, és que.
.
.
, no sé, parlem entre tots i veiem quina proposició de llei del tipus que siga no porta aparellada alguns tipus de modificació pressupostària.
Perquè, clar, això és evident que qualsevol norma ho portarà.
En aquest sentit, com a mínim, que no es faci servir el tema de l'aprovació del Consell o no com a un control de la iniciativa legislativa popular, sinó que d'alguna manera se puguin preveure mitjans perquè si s'accepta l'ILP, el mateix govern pugui modificar els pressupostos incloent-hi determinades partides que puguin equilibrar el possible gasto que hi hagi en el tema.
.
.
en el tema de l'ILP.

Valorem positivament la incorporació d'una persona de la comissió promotora dins de tot el debat de Les Corts una volta que ja s'hagi admés a tràmit.
Creiem que això també modifica l'anterior.

I quant a les despeses, valorem també, tot i que en l'anterior llei no estava contemplat.
.
.
, i, sobretot, en concret, l'ILP de l'horta es va quedar sense compensació econòmica de cap tipus.
I, bé, creiem que estan bé els 3.
000 euros que es preveuen, etcètera, com a inicial, i que devien incloure's també els gastos.
.
.
com han comentat els meus companys, els gastos d'advocats, etcètera, etcètera.

A banda del que és l'avantprojecte de l'ILP i com també han comentat els meus companys abans, reitero les crítiques a com s'ha fet la convocatòria.
Ha estat.
.
.
manca de temps, manca de disponibilitat de la gent, però també jo crec que hi ha un tema que s'hauria d'incloure, i és la manca de mitjans, és a dir, s'ha fet la convocatòria i a nosaltres se'ns ha dit, Â«ahí teniu la proposició de lleiÂ», però nosaltres hem hagut de buscar lleis del nostre entorn, la llei catalana, etcètera, l'antiga llei d'ací, l'antiga llei de l'estat.
Si haguéssem tingut temps, possiblement hauríem buscat també dret comparat, per veure on ens movem, etcètera, etcètera.

És a dir, valorem positivament la convocatòria, valorem positivament que se'ns pugui escoltar aquí, però creiem que això s'ha de millorar.
De moment, potser el que es fa és més una consulta que una participació pròpiament dita.
Hem d'anar a participar, i participar.
.
.
, hem de crear veritables mecanismes de participació.
No pretenem nosaltres legislar aquí -aquesta és la vostra tasca-, però sí que tenim moltes coses a dir en l'àmbit de com s'ha d'articular la participació ciutadana de la societat civil.

Insistiria també en el tema de les convocatòries prèvies a la presentació de l'avantprojecte, que ja s'ha parlat aquí anteriorment.
Però jo crec que hauríem d'anar a institucionalitzar la participació ciutadana.
¿Com?
Mitjançant contactes permanents dels grups parlamentaris i la societat civil, i que les possibilitats reals de fer propostes concretes de creació de modificació de lleis.
.
.
, i no només de lleis, sinó també d'hàbits polítics democràtics que crec que són molt necessaris per tothom.

I, finalment, açò acabaria en garantir la participació de la societat civil, almenys en aquells projectes que tinguen a veure amb els objectius i finalitats de cada associació.
¿Què vull dir amb açò?
Bé, només parlant de les associacions que hem estat convocades ací, lògicament Acció Cultural del País Valencià hauria de tenir participació en totes aquelles proposicions de llei que hagueren de veure amb la llengua i la cultura; la Intersindical, lògicament, en el mateix sentit, amb temes d'educació; Per l'horta, doncs en temes d'ordenació del territori i ecologia, i pel que fa a la PAH, lògicament, amb tot el que tingui a veure amb vivenda, alternativa habitacional als desnonaments, la pobresa energètica, la vivenda pública, etcètera, etcètera, etcètera.

Jo no conec pròpiament el reglament de funcionament d'aquesta comissió, però m'agradaria que algú que ho coneixés millor garantitzés d'alguna forma el que estic dient, és a dir, que nosaltres com a associacions tinguem accés a totes aquelles proposicions de llei que afecten la ciutadania i que afecten els nostres objectius.
I d'alguna manera, amb això.
.
.
, no sé com estic de temps.
Ja m'he passat.
Bé, perdoneu.

L'última idea que volia dir és que aquestes compareixences i les idees que hem dit aquí actuessin -seria el nostre desig- com una mena d'ILP, ja reeixida, reguladora de la participació ciutadana en aquest àmbit.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor González.

Senyor Estañ.

El senyor Estañ García:

Moltes gràcies, senyor González.
Pràcticament d'acord.
.
.
, en la mayoría de los puntos de su intervención.

Sobre el artículo 4.
1, creo que a lo que hace referencia, o a lo que debería hacer, es a la posibilidad de plantear presupuestos completos, presentar lo que es…, proponer presupuestos globales, ya que, de momento, sí, es algo que corresponde al ejecutivo.

Lo que me preocupa a mí, como he comentado antes, era esto, que eso no sirva para hacer una interpretación demasiado extensiva de que determinada ILP pueda conllevar a una modificación de determinadas partidas o un determinado gasto presupuestario, porque no respondería al espíritu.

Sobre las modificaciones a este tipo de convocatorias y de comparecencias, totalmente de acuerdo.
Creo que es un paso que existan, pero creo que deben mejorarse mucho, creo que deben ponerse más medios, creo que deben hacerse con más antelación, sobre todo para no reproducir estructuras casi de lobby, ¿no?
, donde casi son los partidos los que llaman, son los que tienen medios los que acuden, y no es eso lo que deseamos.

Creo que sí, que nos corresponde tratar de institucionalizar esa participación.
No estábamos solo en una crisis de las instituciones, en tanto que había unos representantes que ya no eran tenidos como tales, porque no funcionan como tales, sino una crisis de institucionalidad, de que las instituciones que ahora mismo tenemos no eran capaces de responder a la voluntad del pueblo soberano, y creo que tenemos que ponernos a trabajar en eso, innovando y, en este sentido, las iniciativas legislativas populares son una herramienta más.

Y para terminar, solo felicitar al trabajo hecho, creo que lo consiguió…, lo que sigue consiguiendo la PAH es una muestra de participación, una muestra de concienciación y de democracia que ha hecho mucho bien a nuestro país -yo participé como fedatario en esta ILP- y creo que debemos seguir trabajando para que los parlamentos sean, efectivamente, ejemplo de esas plazas y de esa representación ciudadana que verdaderamente pueda contribuir a una politización y que nos sirvan de algo.

No tengo ninguna pregunta que hacerle.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Estañ.

Señor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Buenos días.
Bueno, buenas tardes ya.

Yo solamente hacerle un reseña sobre una frase que ha dicho usted, que ha dicho Â«contactos permanentes con la sociedad civilÂ».
Antes, el primer compareciente ha hablado de coparticipar en una comisión parlamentaria.

Y usted ha hecho una serie de…, un listado, ha nombrado a equis asociaciones, a las que usted les ha dado.
.
, o me ha dado a mí la sensación que les ha dado una legitimidad para tener sus contactos o hacer esa coparticipación.

Me gustaría -y lo he preguntado al primer compareciente, le pregunto también a usted-…, de qué manera ustedes piensan que podríamos determinar qué asociaciones son legítimas para tener ese contacto con el parlamento.
Quién está legitimado para decir o elegir ese tipo de asociaciones o los representantes del tejido asociativo, quién forma de este tejido asociativo.
Simplemente por determinar de qué manera podemos decir quiénes son los portavoces fiables o representativos de la sociedad civil.

Gracias.

El senyor president:

Señora Navarro.

La senyora Navarro Casillas:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies per la seua compareixença hui ací i les seues aportacions.

Respecte a les persones recloses en centres penitenciaris -efectivament, ningú ho comenta, però és important-, jo crec que el PP estarà d'acord que puguen participar i presentar iniciatives legislatives, per motius obvis.

I també és una de les propostes que també fem a nivell estatal, perquè n'hi ha una limitació que no és comprensible, que diu que les persones que estan recloses en centres penitenciaris no poden votar.
I eixa limitació n'hi ha una sentència del Tribunal de Luxemburg que diu que deuria llevar-se, (inintel·ligible) … en falta, mantenint eixa exclusió…, la possibilitat de triar el govern.
Bé, el govern, no; els representants de la sobirania.
Aleshores, crec que sí que és important destacar-ho.

I quant al pronunciament del Consell respecte a les despeses és una …, el que es fa en esta llei és copiar el que diu el Reglament de Les Corts, perquè el Reglament de Les Corts obliga que totes les iniciatives legislatives tenen de passar, siguen dels grups parlamentaris, o vinguen de fora, qualsevol iniciativa legislativa té de passar per eixe tràmit.

La qüestió és que eixe tràmit no signifique si el Consell fa un informe en contra que impossibilite la tramitació.
Eixa és la modificació que es fa, que no n'hi haja cap obstacle.
Perquè, clar, el que no és raonable és que tant si una iniciativa legislativa ve d'un grup parlamentari o de la ciutadania, que l'executiu puga impedir, ficar qualsevol obstacle per a la seua tramitació.

També tinc de dir-li… Bé, a mi, per exemple, esta limitació a mi també…, des que la conec, és una cosa que em crida l'atenció.
Però s'ha de fer, el reglament està en vigor.
I aleshores, el que se fa és…, perquè la llei no incomplisca el reglament, es preveu d'esta manera.

M'ha fet gràcia perquè dia vosté: Â«Totes les lleis tenen de tindre despesa.
Â» Doncs n'hi han moltíssimes lleis que s'aproven amb un informe que diu que no tenen cap despesa.
Moltíssimes.
A mi a voltes també em crida l'atenció, perquè dius: ¡home!
, alguna despesa tindrà que això s'aprove.
(Veus) Però fan informes que diuen que no.
Aleshores, passa molt sovint, ¿eh?
Sí, sí, és curiós.

Respecte a la limitació de temps per a vindre ací per a ser informats i tot això, doncs ja ho hem comentat abans.
Efectivament, jo també…, des de Compromís també considerem que cinc dies és poquet temps i que això s'ha de modificar.

També hi ha d'haver una publicitat perquè la gent siga la que realment demane, perquè al final som nosaltres, els grups parlamentaris, els que cridem a les entitats perquè s'apunten, perquè cinc dies, si no, no se poden…, no n'hi han mecanismes perquè s'assabenten.
Aleshores, tot això cal modificar-ho.

I, efectivament, quant a les entitats…, bé, doncs jo pense que açò té d'estar completament obert, i com més entitats vullguen vindre a opinar, millor que millor.
Després, al final no ve tanta gent com… Perquè un en abstracte podria pensar: Â«¡S'apuntarà tot el món!
Â» Però després la realitat no és eixa, perquè a la gent, efectivament, no li és tan fàcil vindre i fer una exposició, preparar-s'ho i treballar-s'ho.

Però, bé, ací estem disposats a escoltar a tot el món, tinga la ideologia que tinga, vinga d'on vinga.
I el que volem és abordar el més prompte possible eixa reforma del reglament perquè tingam realment unes Corts, com s'ha dit abans, que no siguen del segle XIX ni del XX, sinó que siguen del XXI, que estiguen completament obertes a la ciutadania i on la participació ciutadana siga la norma i no l'excepció.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Navarro.

Señora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor González, per les seus reflexions.

I dir-li, en primer lloc, que atendrem, evidentment, la seua preocupació i, a la vegada, crítica que també feia inicialment el senyor Gisbert respecte al límit en el temps per a la convocatòria d'aquesta comissió en tot allò que té a vore amb la publicitat d'este tipus d'iniciatives.

Ho tindrem en compte i intentarem posar tots els elements per millorar aquestes qüestions, perquè estem en això, en obrir Les Corts als ciutadans i en millorar els canals de participació reals dels ciutadans de la nostra comunitat.

Vosté ha fet alguns comentaris.
Parlava de l'aprovació d'una ILP sobre vivenda, si no he entés malament, a Catalunya.
M'agradaria que vosté em comentara quins elements que regulen la iniciativa legislativa popular a Catalunya no estan considerats en la regulació que nosaltres proposem i que podrien ser traslladables o extrapolables a la nostra regulació.

Després, vosté també comentava una deficiència que vosté s'ha trobat quan es fa la convocatòria per a vindre a aquesta comissió, que vosté té el text de la proposició de llei, però no té dret comparat, no té altres lleis.
Doncs intentarem millorar també aquesta situació, perquè els parlamentaris, els diputats sí que tenim accés a eixe dret comparat, a altres textos legals que tinguen a veure amb la matèria.

Per tant, jo crec que no n'hi hauria cap problema que vostés tingueren la possibilitat de tindre també eixa documentació, igual que la tenim els diputats.

Després, una altra qüestió.
Vosté parlava que, evidentment, s'han eliminat alguns passos que obstaculitzaven o dificultaven el que és la tramitació de la iniciativa legislativa popular, o l'èxit de la iniciativa legislativa popular.
¿Vosté creu que els diferents passos que en l'actualitat pretenen regular durant tot aquest procés de tramitació de l'ILP són suficientment senzills, són suficientment clàssics, sobretot són suficientment incentivadors per a la participació?
O, ¿potser li sembla un procés massa llarg i desincentivador?
¿Creu que es podria millorar aquesta tramitació eliminants alguns tràmits o alguns passos?
O ¿creu que això eliminaria també garanties?

Finalment, hem estat parlant al llarg de totes les… de les compareixences que hi ha, evidentment, altres passos que donar respecte a ampliar els canals de participació de les institucions, en aquest cas, de les Corts Valencianes.
¿Vosté quin creu que seria el següent pas després de l'aprovació d'aquesta iniciativa legislativa popular que deuríem de donar des d'aquestes Corts, des d'aquesta institució?

I ja per acabar, només volia agrair als tres compareixents d'avui la seua presència i, sobretot, la tasca que fan des dels diferents col·lectius i plataformes ciutadanes per tal de construir una societat molt més avançada i molt més madura entre tots.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Y muchas gracias por su comparecencia y por su opinión.

Decirle que como aquí se ha dicho que… o se ha aludido al Grupo Parlamentario Popular como que tiene miedo a esa participación ciudadana, ni muchos menos -repito-.
Es que ha sido el Grupo Parlamentario Popular el que ha impulsado esa participación ciudadana, este proyecto.
Y su comparecencia aquí es gracias a esa reforma que se hizo del reglamento.

Que, por un lado, quería señalarle que la solicitud la hacen ustedes, o deberían de hacerla ustedes, no es una invitación de los grupos parlamentarios, aunque ahora, parece ser, que ha sido así.
Pero realmente, tal y como está establecido en el reglamento, es a iniciativa propia.

Por lo tanto, entendemos que cualquier persona interesada por un procedimiento o una tramitación que se está llevando a cabo de cualquier ley, se está interesando por la misma y viene porque está interesado en aportar algo o en dar su opinión al respecto.
Entonces, no entendemos muy bien eso de que cuentan con pocos días.

Pero, bueno, en cualquier caso, supongo que los grupos que ahora sustentan al Consell, y ahí tienen una mayoría en estas Cortes, lo tendrán en cuenta.

Y es cierto que como estamos en un momento de revisión, tanto del Estatuto de autonomía como incluso del reglamento, también le quería preguntar a usted qué reformas concretas añadiría a ese reglamento.
Yo supongo que esta sería una, que fuera por invitación de los grupos parlamentarios, y no a solicitud propia, el que vinieran ustedes a comparecer.

Lo que pasa es que creo que eso merma un poco el que cualquiera pueda venir a opinar.
Yo creo que la solicitud propia de que un interesado, una persona interesada por la tramitación de una ley pueda comparece, era el objetivo de la reforma que se llevó a cabo.

Luego decirle, sobre… Por supuesto, le insisto, no tenemos ningún miedo a la participación ciudadana.
Y señalar que si bien es el 0,2% de la población la que debe de estar respaldada, la que debe respaldar una iniciativa legislativa a nivel europeo, bueno, esa iniciativa, además de ser respaldada por ese 0,2% de la población, debe de respaldarlo la cuarta parte de los estados miembros.
Y eso también hay que tenerlo en cuenta.

Entonces, no podemos, por un lado, tener en cuenta la población y, por otro lado, tener que tener en cuenta a la gente que además vota a nivel europeo, porque son esos votantes los que van a contar también en ese 0,2%.
Y sin embargo, aquí nos trasladamos a España y lo que…, bueno, a la Comunidad Valenciana, y lo que este proyecto de ley propone es que dentro de esas firmas entren personas que no pueden votar.
O sea, que se manejen dos censos distintos.

Que no estamos en contra de que los mayores de dieciséis años puedan participar en ILP, pero tendremos que estar al final a una legislación, a otra legislación y ver si tiene que modificar otra legislación, que es la de la ley electoral, para que esos mayores de dieciséis años puedan votar.

Lo que estoy diciendo es que creo que es…, desagiliza el procedimiento el que personas que no pueden votar… Y de hecho, se ha dicho aquí que es una contradicción que personas que no pueden votar puedan firmar una ILP.
Pero, bueno, eso es una opinión de este grupo.
Y que ese 0,2% que se tenía en cuenta, que han dicho antes, no está teniendo en cuenta todos los requisitos que debe de cumplir una ILP a nivel europeo.

Por eso decía que el número de firmas, de veinticinco mil firmas, nos pone a la cabeza, a la cabeza tanto de España como a nivel europeo, para llevar a cabo esas ILP y que la participación sea mucho mayor.

Luego, por otro lado, por supuesto, el respetar la competencia estatal, aquí se ha hablado mucho.
Y al final, lo vuelvo decir, es un proyecto de ley que esperamos que salga cuento antes, que se apruebe cuanto antes y cuanto antes es no esperar a una reforma constitucional.

Por lo tanto, estemos a lo que hoy por hoy está vigente y apliquemos eso mismo a este proyecto de ley.
Y luego, si hay una posterior reforma constitucional o de leyes de rango superior, evidentemente, si los grupos que gobiernan quieren modificar el proyecto de ley, que sea una ley que se apruebe, pues que la modifiquen conforme a esa reforma posterior que haya.
Pero en tanto en cuanto haya una legislación superior, de rango superior vigente, tendremos que estar cumpliendo la misma.

Y luego ha hablado de una comisión participada… Bueno, eso no existe hoy por hoy en…, no, no, no… Lo que existe es eso, la posibilidad de que ustedes comparezcan, existe la posibilidad de una comisión de estudio, que al fin y al cabo se trata de eso.
Nosotros…, bueno, aquí en las Cortes se considera posible el crear una comisión de estudio sobre los temas que crean pertinentes los grupos, y así lo aprueben, en la que -es que no lo veo-.
.
.
en la que se pida…, se haga un plan de trabajo y se pidan comparecientes, expertos en los temas.
Con lo cual, es otra forma de participar.

Bueno, creo que si… Le repito: ¿qué reformas incluiría usted en el reglamento o en el Estatuto de autonomía concretas para esa participación que ustedes están diciendo: Â«Es que necesitamos más, más participación.
Â»?
Bueno, si pudiese concretar un poco más…

Gracias.
Perdón.

El senyor president:

Muchas gracias.

Señor González.

El senyor González Jiménez:

Molt breument, perquè crec que pràcticament ja s'ha parlat de tot.

Senyor Subiela, ¿quines associacions…?
Totes.
Nosaltres no excloem ningú.
El que parlem és que hi haja una permanent connexió entre la societat civil que es mou, que són totes les associacions….
A vere.
Quan jo he parlat ací d'Acció Cultural, de la PAH i d'Intersindical he posat l'exemple dels que hem comparegut avui, però això no significa, ni molt menys, que volem excloure o que nosaltres diguem que som els únics representants de la socie… Ni molt menys!
És un exemple.

¿Quines han de participar?
Totes les associacions que es mouen.
El que nosaltres creiem que s'ha de fer és aclarir el procediment.
És a dir, parlant del que…

Parlava la senyora Díez de Â«comisiones participadas y comisiones de estudioÂ», etcètera.
Bé, nosaltres el que volem és que tinguem temps i mitjans abans de fer una compareixença, però no excloem que vingui una associació diferent a… No, ni molt menys.
No pretenem ser els únics que han de venir ací ni…, sinó que com a voluntat política de tot el parlament i de tota la societat, es modifique la relació entre les lleis i el moviment social organitzat.
Aquesta és la nostra pretensió.

Però, clar, vosté me diu: Â«¿Quines reformes concretes en el reglament?
Â» Clar, això (remors) me supera completament, perquè hauria de conèixer el reglament (veus), etcètera, etcètera.

El senyor president:

Por favor, señores diputados.

El senyor González Jiménez:

Sí, són co… Clar, hem parlat d'això, però com a inici de la voluntat política que es modifiqui.
Aquesta és la nostra pretensió ací.
I ja he dit abans: nosaltres no pretenem legislar, són vostés els que ho han de fer, etcètera.

El tema… Sí.
El tema del PSPV, de la senyora Tirado.
Sobre l'ILP de Catalunya, el que jo he comen…, no ho he comentat en el sentit que sigui diferent a la llei d'ILP catalana de la proposició.
De fet, el tema del setze anys ja està inclòs en la llei catalana precisament.
(Remors) No és la primera, no és la primera vegada, no és la primera vegada que se fa.
El que jo deia… El que sí que ens interessava era traslladar ací no tant l'ILP catalana com l'ILP reeixida envers de la situació habitacional de crisi, etcètera, habitacional.
I això és el que ens interessava des del punt de vista de la PAH.

Crec que els passos són correctes.
Nosaltres estem a favor de….
, com ja he explicat abans, si són incentivadors, jo crec que sí, fonamental el tema dels terminis i el tema de la disminució de signatures.
I si podrem avançar en eliminar més traves de la tramitació, doncs millor, però creiem que estem en la línia que s'ha de fer.

Molt bé.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sánchez.

Donem per conclosa la comissió d'avui.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 30 minuts)