Coordinaci%C3%B3%2020210512HTML.html





Comissió de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat realitzada el dia 12 de maig de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 3 minuts.
Presideix el diputat senyor José Muñoz Lladró.
Reunió número 8/ i II.

El senyor president:

Comenzamos o retomamos, mejor dicho, la sesión de la Comisión de Coordinación, Organización y Régimen de las Instituciones de la Generalitat Valenciana.
Como saben, estamos en el proceso de comparecencias en la fase de participación ciudadana del procedimiento de elaboración de la Proposición de ley de transparencia y buen gobierno de la Comunitat Valenciana.
Retomamos la sesión de la comisión anterior, pero el secretario procederá a pasar lista.

El senyor secretari:

Gràcies, president.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hi ha quòrum, president.

El senyor president:

Gracias.

Compareixences en la fase de participació ciutadana del procediment d'elaboració de la Proposició de llei de transparència i bon govern de la Comunitat Valenciana

El senyor president:

Bueno, como cuestión previa, comunicarles -lo tienen en sus correos electrónicos-, pero es necesario comunicarles que hay dos comparecientes que estaban previstos para el día de hoy que han excusado su presencia, son los señores Bernabé Aldeguer y Catalá Pérez, en un caso por razones médicas y en otro por cuestiones académicas.
En cualquier caso, el señor Bernabé Aldeguer remitió por correo electrónico el punto, que supongo que les habrá llegado su intervención del día de hoy -por favor-, su intervención en el día de hoy, así como el guion de la misma.
Además, lo que dice es que, si tienen algún tipo de dudas o demás, pues pueden hacérselas llegar a través del correo electrónico.

En el caso del señor Catalá Pérez excusa su presencia, pero no nos dice en este caso la intervención.
En cualquier caso, siempre podremos comunicarnos con él para ver si nos la puede hacer llegar y, bueno, plantearle también las dudas que sean necesarias o que les surjan a los señores y las señoras diputadas en relación a esta intervención.

Compareixença del senyor Juan Carlos Galindo Gómez, en representació de l'Asociación Española de Sujetos Obligados en Prevención de Blanqueo de Capitales y Lucha contra la Corrupción (Aseblac)

El senyor president:

Sin más preámbulos, pasamos a la primera comparecencia de hoy, es el señor Juan Carlos Galindo Gómez, que viene en representación de la Asociación española de sujetos obligados en prevención del blanqueo de capital y lucha contra la corrupción, también conocida como Aseblac, en su acrónimo.
Y, como saben, para el compareciente, creo que no es la primera vez que usted comparece en comisión, pero, por si acaso.

El senyor Galindo Gómez:

Aquí en Cortes sí, en Cortes es la primera vez.

El senyor president:

Bueno, pues no sé cómo se hará allí, en Madrid, pero aquí le comunico el guion de lo que es la intervención es: una exposición oral por un tiempo máximo de ocho minutos; a partir de ahí los señores diputados y diputadas tendrán intervención, de menor a mayor por representatividad, de cuatro minutos, en el que harán la intervención y solicitarán alguna aclaración o dudas; y después usted tendrá cuatro minutos para hacer esa contestación, en cualquier caso, ya sin turno de réplica o de intervención por parte de los señores y las señoras diputadas.

Sin más preámbulo, pues ya empezamos la comisión y tiene usted el turno de palabra por 8 minutos.

El senyor Galindo Gómez:

Muy bien.

Bueno, en primer lugar, agradecer a las Cortes este medio de participación ciudadana, que creo que es importante, ya que la sociedad civil en ocasiones tenemos alguna cosa que decir.

Y, en segundo lugar, saludarles.
Buenos días, señoras y señores diputados, presidente, miembros de la Mesa.
Manifestar, creo que no soy el único, que creo que ocho minutos para hablar de algo tan importante como es la transparencia pública, que para nosotros es una herramienta preventiva para luchar contra la corrupción, además de obviamente de otras lides, nos parece poco; pero, aun así, gracias, es más que suficiente e intentaremos ceñirnos al tiempo.

Bueno, déjenme que les cuente quienes somos, muy rápidamente.

Aseblac nace en el año 2014 al albor del Real decreto ley de la Ley de prevención del blanqueo de capitales y financiación del terrorismo del año 2014, que desarrolla el real decreto ley.

Y nosotros tenemos un lema.
Estamos comprometidos con la lucha contra la corrupción y convencidos de que la prevención del delito en las administraciones públicas y la transparencia es el principio del fin de la corrupción política y pública, además de que mejora la calidad democrática, por supuesto, y otras cosas.
Pero, en este caso, nosotros tenemos una perspectiva de luchar contra la corrupción, considerado la corrupción como un delito económico, y en este caso un delito económico, público y político.

Decirles que somos miembros también de la Comisión de integridad en el sistema financiero español de transparencia internacional desde el año 2016, el cual tengo el orgullo de, como presidente nacional que era en esa época, pertenecer a la misma.
También tengo el orgullo de estar en la Agencia Valenciana Antifraude, en el Consejo de Participación, desde el año 2019, creo recordar, o 2018.
Y estamos también en la cátedra Deblanc, que tengo que aprovechar, por favor, que es una magnífica propuesta de la Conselleria de Justicia, donde en la cátedra Deblanc estamos formando, nosotros colaboramos con ellos, para formar a jueces, fiscales y miembros de las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado en esquemas emergentes de blanqueo de capitales, ya que es mi especialidad en el mundo profesional, y también llevamos a cabo esto.

Decirles también que hemos tenido la fortuna de comparecer en otras comisiones.
Tuvimos la gran fortuna de estar, bajo mi humilde entender, en la máxima comisión que tiene este país, que es la Comisión Constitucional, en el año 2016, hablando de canales de denuncia, cuando nadie en este país hablaba de qué era un canal de denuncia en la administración pública y la administración del Estado.

Pero bueno, vamos directamente al grano, después de esta presentación brevísima.
Hemos hecho otras muchas cosas.
Hemos participado en consultas públicas, la última en la Quinta Directiva Europea, de prevención de blanqueo y financiación del terrorismo y proliferación de armas de destrucción masiva.
Decirles que para nosotros, y creo que ustedes también lo saben, la transparencia es igual a información útil del ciudadano.
Miren ustedes, la podemos usar, por supuesto, para armarnos bien en cuanto a la dación de cuentas al ciudadano, podemos armarla, ser fuertes y reforzaremos nuestra calidad democrática, inclusive nuestra dación de cuentas al ciudadano.
Pero si no tenemos información útil que decirle al ciudadano va a ser difícil que la transparencia tenga ese encaje.
Todos recordarán, ustedes tienen ya una amplia trayectoria política, año 2015, 2016, 2014, cuando todo el mundo quería ese el mito de Transparencia Internacional, todo el mundo buscaba la transparencia.
Bueno, pues ahí nos quedamos, ¿no?
, en ese sello.

Creo que la transparencia es mucho más si conseguimos conectar con la ciudadanía y saber qué es lo que quiere la ciudadanía.
Recordemos, permítame, con toda la humildad del mundo, que la transparencia es información útil, no vale de nada colgar PDF sin sentido, no vale de nada que no sea accesible, no vale de nada, que no demos en papel a una persona que no tenga acceso a Internet, no vale de nada otras muchas cosas que obviamente tenemos que mejorar.

Solo les quiero hablar de lo que para nosotros llevamos luchando que se incorpore en la Ley de transparencia, tanto nacional y, cómo no, éste es el objeto de que estemos aquí, la Ley de transparencia autonómica.
La titularidad real.
Es importantísimo que en la contratación pública se pida la titularidad real.
¿Qué es esto de la titularidad real?
Muy sencillo, es la persona o personas físicas que tengan la propiedad o el control en último término del cliente; o la persona o personas físicas por cuenta de las cuales se lleva a cabo una transacción al cliente.

¿Cómo es posible que en la contratación pública en España y aquí en nuestra comunidad no sepamos quién tiene la concesión, por ejemplo, del restaurante?
¿Ustedes lo saben quién es el dueño de la concesión del restaurante?
Les propongo a que me digan quién es el titular real de la concesión del restaurante.
No lo saben.
¿Cómo es posible?
Sabemos la trazabilidad de un pepino, donde está cogido, por donde ha pasado, como se ha vendido, de qué manera se hace, y no sabemos quién es el dueño del restaurante de las Cortes Valencianas o no sabemos a quién le damos la concesión en un ayuntamiento pequeñito -ya sé que no es su ámbito-, en un ayuntamiento pequeñito, de basura, o de electricidad o de suministros varios.

Miren, para nosotros, insisto, desde el año 2014 llevamos reclamando.
Y, miren ustedes, es muy sencillo, yo cuando esto lo iba promoviendo por algunos ayuntamientos desde el año quince, dieciséis, diecisiete, dieciocho, prácticamente ininterrumpidamente, había un problema, y es que el acceso a la base de datos del Colegio del Notariado, y ahora saben ustedes, reforzada por el Colegio de Registradores Mercantiles, y ahora reforzada por la quinta directiva europea, que se aprobó la semana pasada vía decreto ley de urgencia por el Gobierno de España, refuerza no, lo siguiente, autoriza el acceso gratuito, en este caso a las administraciones públicas, fuerzas y cuerpos de seguridad del Estado, de la única base de datos de titularidad que va a existir en este país que se va a hacer en el Ministerio de Justicia.
Ya no tenemos excusa, un clic, ahora no hay que pedirle la manifestación de titularidad real.

Miren ustedes, al final, lo importante, cómo al ciudadano le decimos, no, es que no sé quién es el titular de esta empresa, no tengo ni idea, porque no lo pido.
Pido la identificación formal.
Dejémonos de formalidades, le pido la fotocopia del CIF, quién es el administrador y, en ocasiones, ni siquiera le pido la escritura completa.
Ya no digamos el seguimiento continuado en la relación del negocio, que sería, por favor, otra, otra, otra historia y otro momento.

Yo solo les pido, y se lo pido por favor, Aseblac está a su disposición para darles abundante documentación al respecto de la titularidad real que debe de ser incorporada, se lo ruego, seríamos una vez más una autonomía vanguardista, y ya lo fuimos creando la Agencia Valenciana Antifraude, seríamos vanguardista porque seríamos la primera que sabría quién es el titular real, quién es el dueño de verdad, quién tiene el control de las sociedades.

Miren ustedes -y termino-, esto es una necesidad que urge del inadecuado uso de las formas societarias vigentes.
Esto es una realidad.
La empresa se ha convertido en una herramienta del delito, para cometer el delito -me quedan 45 segundos, señor presidente (rient)-.
El legislador (veus) -ah, perdón, sí-, el legislador, décadas, incluso siglos atrás, en ningún caso previó la posibilidad de que las sociedades mercantiles u otras entidades jurídicas, desde las más básicas hasta las más complejas, pudieran ser usadas como instrumento para el expolio de las arcas públicas.
Es normal que esto no se tenga en cuenta.
No vengo por Dios aquí a recriminarles nada, en absoluto.
Advertirles de que esta situación, recordamos Gürtel, Brugal, Púnica, sociedades que se dedican a sacar el dinero público en administración local, autonómica y nacional.
¿Recordamos Cooperación?
¿Hablamos de Cooperación a través de una asociación de una entidad?
Nos han sacado el dinero siempre con este mismo sistema -y ya termino.

Para el expolio de las arcas públicas y la promoción de la delincuencia organizada.
La figura de levantamiento de velo, que supuso un importantísimo paso para evitar el llamado abuso de la personalidad jurídica, queda empequeñecido con las necesidades que requiere esta moderna lucha frente a las nuevas formas de delincuencia y lucha contra la corrupción.

De verdad, les pido que lo piensen, denle una vuelta, recapaciten, estamos en el momento adecuado para que la Comunidad Valenciana sea una vez más, estemos en la vanguardia para prevenir el delito en las administraciones públicas -y ya termino, me van a sobrar 30, ¿eh?
, querido presidente, 37, y termino-.
Que sin titularidad real en las administraciones públicas no existiría la transparencia pública plena, me ha faltado poner.
No digo que no exista transparencia.
La hay, ¿eh?
, fíjense ustedes de lo que había a lo que hay.
Pero, por favor, estamos ante una oportunidad única de introducir la titularidad real como ítem principal en la Ley de transparencia valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a usted por su exposición.
(Veus)

Bueno, empezamos con, en este caso, entiendo, con la portavoz de Unides Podem, la señora Blanes.
Empezamos con la señora Blanes, ya sabe que por un tiempo máximo de 4 minutos.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Bueno, agrair-li al senyor Galindo per suposat la seua exposició i sobre tot la concreció, jo crec que centrar-se en un tema molt concret, però que jo sí que li done molta importància al que vosté ha estat dient i a mi em pareix molt interessant.
Sobretot un, el primer concepte que ha posat, com a transparència igual a informació útil, perquè és cert que de vegades la sobreinformació desinforma.
I jo per això pense que sí que s'ha de saber què és informació i què és simplement, com bé ha dit, i permeta'm l'expressió, vomitar dades que no estan en el context correcte, en el format correcte i sobretot accessible.
Perquè a més aquesta proposició de llei, a banda de transparència, també en tot el tema de dades obertes, jo no sé en esta qüestió en concret quina opinió li mereix el tema de les dades obertes, sobretot per a la reutilització precisament d'eixes dades, sobretot pel que comentava d'esta informació útil i que sobretot siga accessible per qualsevol persona que tinga interès i poder-les utilitzar.

I després, el tema que s'ha centrat vosté molt, el tema de la titularitat real.
Pensem que és important sobretot per eixa traçabilitat, perquè estem parlant de diners públics.
I, per tant, a mi sí que em sembla una bona aportació, que no sé quin seria l'encaix exacte que se li podria donar en la proposta aquesta llei, si vosté podria fer una proposta concreta per a poder-la estudiar i poder avaluar la seua possible incorporació o no a aquesta llei i sobretot perquè si estem treballant en el tema de la responsabilitat social de les empreses, però estem parlant d'un nom que no sabem què hi ha darrere, nosaltres, com a grup, com a grup parlamentari i com a organitzacions polítiques que formem aquest grup, sempre hem treballat el tema de, per exemple, de la limitació per a poder accedir a contractes públics per a empreses i persones que tinguen els seus béns en paradisos fiscals, pense que és fonamental, no sé vosté què opina sobre aquest tema; i com podem realment incidir sobre això per a poder tindre, poder prendre una decisió en tot el coneixement de a qui estem donant eixa contracta, perquè és un exemple molt clar el que han posat, que tenim ací al costat mateix, i és cert que no sabem mai darrere de les empreses quin és l'entramat, perquè al final esta mecànica i esta enginyeria financera i econòmica doncs fa precisament això, que no sapiem darrere quines persones estan.
Per tant, per a mi és fonamental.
Jo pense que el treball que es fa quan a lluita contra la corrupció, la lluita contra el blanqueig és que és molt important, crec que és valorar l'avançament, com vosté ha dit, que s'ha fet, fa uns anys no estàvem en les mateixes situacions.

I això, si poguera explicar-nos un poc el que ha comentat en eixe nou reial decret, quins beneficis pot tindre i què és exactament el que ens pot aportar quant a transparència i sobretot per al tema de la contractació, doncs li ho agrairia.

Fins ací.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señora Blanes.

Tiene, por un tiempo máximo de 4 minutos, el señor García, de Vox.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, presidente.

Buenos a todos, compañeros.

Buenos días, señor Galindo.

Lo primero agradecerle nuevamente la exposición que ha hecho.
Igual que usted, lamento mucho que solamente usted disponga de ocho minutos.
Ya nos pasó en la primera sesión de esta comisión y nos vuelve a pasar ahora.

Y yo, simplemente, me gustaría quedarme con una palabra que ha dicho usted varias veces, que es la palabra real.
¿Por qué?
Porque nos ha dado una transparencia real, una información real, una titularidad real; y yo añadiría una finalidad real y un uso real.
Porque en esta casa hemos hablado, por ejemplo, el ejemplo de la cafetería de las Cortes, pero también desconocemos, ha hablado usted de los casos de corrupción, por ejemplo, de Cooperación.
Si hubiese un control y una fiscalización real, tuviésemos un feedback real de a quién se destina ese dinero y, una vez que se da ese dinero a una asociación o a cualquier colectivo, saber realmente qué se ha invertido, no solamente pues recibir a lo mejor un papel donde nos dicen pues hemos hecho esto o no.
Realmente seamos capaces de comprobar que el dinero de todos los valencianos se ha invertido en lo que considerábamos que tenía que haberse invertido y para lo que se destinó.

Entonces, yo simplemente agradecerle de nuevo la exposición.
Me he quedado con muchísimas ganas de seguir escuchándole.
La verdad es que los comparecientes que están viniendo a uno solamente le hacen que callarse, escuchar y aprender, sobre todo aprender, porque ustedes están trabajando, digamos, todos los días, y nosotros muchas veces tenemos que tocar muchos temas y no podemos focalizar en uno solo.
Y ya solamente, pues eso, agradecerle nuevamente la exposición.
Ya le he seguido la página en Twitter, ya tengo la página para empezar a leerla y empezar, ya me conoce, el señor Muñoz me conoce y sabe lo curioso que soy a la hora de buscar información, y me pondré a ello para aprender y estudiar.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor García.

Tiene, por 4 minutos, el turno de palabra el señor Pla, de Compromís.

El senyor Pla Herrero:

Gràcies, president.

Molt bon dia i moltes gràcies per la seua participació en la comissió.

Anem a vore, vosté parlava de informació útil, entenc que s'està referint a la publicitat activa de les administracions.
No sé si ha tingut ocasió, m'imagine que sí, de vore l'esborrany de la llei, l'article 14, concretament, què és el que establix quins són, quins són els elements de publicitat que les administracions han de fer.
Llegint eixe article: vosté considera que es queda curt, que faria falta establir més elements de publicitat activa i que les administracions haurien, a banda d'este llistat que s'establix, una valoració respecte del que preveu la llei?

Quant al tema de la titularitat real.
Un poc si poguera aprofundir en això.
Està referint-se vosté que en la informació que haurien de donar les administracions de les entitats en què contracten s'hauria d'especificar la participació en les societats mercantils?
A banda de l'escriptura de constitució i les posteriors transmissions de participacions que pogueren haver?
Perquè també és cert que la informació que dóna el Registre Mercantil, en fi, pot anar, efectivament, directament al registre a vore les transmissions que estan inscrites.
Però si un demana una nota, això no apareix, això no apareix.
Per tant, si poguera especificar perquè poguérem fer un trasllat a la llei.
O si d'alguna manera està parlant d'una altra cosa que va més enllà del que són les transmissions formals.
M'agradaria un poc que ho especificarà.

I també una qüestió.
No sé si ha pogut observar en la llei, en la llei n'hi ha concretament un article que parla, que és el 31, de la sol·licitud d'informació.
Vosté creu que les restriccions quant a la utilització d'eixa informació les considera convenients?
És dir, que qui haja de donar la informació haja de fer un juí de valor sobre quina va a ser la informació i l'ús d'eixa informació?
Si té, concretament com diu la llei, si la informació que sol·licita pot tenir rellevància o interés públic i quin és el tractament de la informació que té previst i la seua connexió amb interessos que no siguen únicament particulars?
Vosté eixe paràgraf concret el veu com un límit al dret a obtenir informació?
O ho veu com una cosa raonable perquè no poguera haver una demanda abusiva d'eixa informació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Pla.

Ahora, por 4 minutos, la señora Peris, de Ciudadanos.

La senyora Peris Navarro:

Gracias, presidente.

Vamos a ver, señor Galindo, usted se reunía en enero de 2020 con el presidente de la Generalitat Valenciana y decía que no existirá buen gobierno si no se apuesta por la prevención del delito en las instituciones, la transparencia y la dación de cuentas al ciudadano.
Pero a mí me gustaría, para hacer una buena ley entre todos, si nos pudiese comentar cuáles son los principales problemas o carencias de la administración valenciana respecto de transparencia y buen gobierno que usted detecta y que deberíamos de contemplar en la ley.

También usted hablaba en una entrevista de la necesidad de impulsar una cultura de buen gobierno y calidad democrática en las instituciones valencianas.
¿Cómo lo haría?
Para nosotros también sería muy importante conocer esto.

Titularidad real, y yo le pongo un caso concreto, que a lo mejor le pongo en un aprieto, pero imagínense cuando les Corts contrata con Iberdrola.
Si tuviéramos que averiguar la titularidad real de todos los accionistas de Iberdrola, bueno, no tendríamos bastante.
Es decir, dónde ponemos el límite.
A mí me parece fantástico incorporar la titularidad real, en mi primera intervención respecto de esta ley ya lo alegué, yo le había seguido efectivamente a usted con este tema y creo que es clave.
Pero, claro, dónde lo ponemos.
Es decir, está claro que la empresa me puede aportar el certificado, que ahora tenemos lo de las bases de datos del Colegio Notarial, la apuesta del ministerio, pero cuando la administración contrata, contrata hasta con Iberdrola, con tal.
¿Dónde tenemos el límite?
¿En las subvenciones?
¿También tendríamos que extenderlo?
Es decir, no solo de la contratación pública, sino ¿estamos hablando también de la parte de las subvenciones?
Con lo cual sería el paraguas de dinero público.
Pues un poco a ver cómo.

Gobierno abierto.
Usted nos dice: «los datos que sean útiles».
También es útil conocer la ciudadanía las listas de espera, también es útil la obligación de difundir información desfavorable.
¿Cómo lo podíamos articular?
Es decir, pues, por ejemplo, cómo podemos articular que, y sobre todo para entidades que no tienen presupuesto para ello, ¿vale?
, como pueden ser municipios pequeños, qué tenemos que hacer desde aquí, desde Les Corts.

Silencio administrativo.
Piensa usted que debe ser que optemos con preferencia al positivo, en vez de que el silencio administrativo se entienda en positivo, en favor de.

Y después, usted ha dicho que es miembro del consejo de Antifraude.
Y no cree que estamos a lo mejor duplicando o triplicando la administración, es decir, oficina antifraude, la fiscalía, los juzgados, aquí se contempla en la ley el Consejo de Transparencia, el Síndic de Greuges.
Todo esto, ¿usted piensa que deberíamos de coordinarlo?
¿Se va a encontrar un panorama difuso el propio ciudadano?
¿Dónde va?

Vamos a ver, cómo se debería de configurar, si usted lo cree conveniente, la ley usted se la ha estudiado y lo ve el tema de un consejo de transparencia.
¿Cree usted que deben de ser directores generales y con dedicación exclusiva?
¿O como hasta ahora que han sido personal pues que viene del mundo profesional, digamos, expertos independientes?
¿Vale?
¿Cómo debería de configurarse cuál es su opinión?

¿Dónde tenemos que dar publicidad a las subvenciones?
Es decir, la ley actual habla que aquellas subvenciones superiores a 10.
000 euros se tienen que publicar.
Ahora la ley, la proposición de ley lo ha subido a 60.
000.
Desde mi humilde punto de vista, creo que perdemos en calidad democrática, en transparencia.
¿Dónde considera usted que debemos de poner ese límite?

Y la información.
Usted ha dicho información útil -ya sé que le estoy bombardeando, lo que no pueda nos lo contesta por escrito, si fuera tan amable-, (rialles) pero ¿la web al final son solo datos?
Cuando usted habla de esos datos útiles, ¿qué cree que debe ser?
Es decir, el artículo 14, como muy bien le decía mi compañero, que me ha precedido en el uso de la palabra, habla, ¿le falta algo más a esos artículos?

Y después, por último, pues si usted cree que son buenas las comisiones de investigación en sede parlamentaria.
Y si tiene algo que añadir a esta proposición, que dejaremos ahí como un legado para todos los valencianos.

Y mil gracias por comparecer.

El senyor president:

Gracias, señora Peris.

Tiene la palabra ahora, por 4 minutos, el señor Pastor, del Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Pastor Llorens:

Pues, muchísimas gracias, presidente.

Y bienvenido, buenos días, señor Galindo Gómez.

A ver, felicitarle por su exposición, yo creo que ha hecho reflexiones muy interesantes en torno a un tema novedoso, como es el de la titularidad real, y esas reflexiones han dado a su vez paso a que este grupo parlamentario también las haga.

A mí me ha venido a la cabeza, por ejemplo, cuando hablaba de la titularidad real y de lo importante que es conocerla, me ha venido a la cabeza una reflexión también hoy, y es que, por ejemplo, ha citado usted casos de corrupción del pasado, y yo creo, es una reflexión que he hecho en el directo, que en muchísimas de las empresas, es decir, del lado privado, de esos casos de corrupción del pasado, continúan hoy trabajando con la administración valenciana, con la Generalitat Valenciana, continúan recibiendo concesiones públicas, continúan licitando y continúan adjudicándose licitaciones importantes.
Es una reflexión que me ha venido a la cabeza y que, probablemente, si todo el mundo conociese la titularidad real de esas empresas, probablemente más de uno se rasgaría las vestiduras, como también ocurría en el pasado.
Estoy completamente convencido de ello.

Y una segunda reflexión que me ha venido también a la cabeza sería lo oportuno, que es cierto, es real, que sería el tema de la titularidad real que usted propone para que hoy, no en el pasado, en el presente, los grupos parlamentarios pudiésemos tener mucha más información y saber con mucha mayor propiedad de qué estamos hablando.
Por ejemplo, con el tema de las empresas que afectan al presidente de la Generalitat, al presidente Puig.
¿Por qué?
Yo soy un humilde diputado, pero yo sé que Masmut, Comunicacions dels Ports, Canal Maestrat, Adell Bover, Francis Puig, 1,2 millones recibidos por estas empresas.
Pero no sé si hay más, porque, a lo mejor, si conociese la titularidad real de todo el entramado societario que existe, probablemente esos 1,2 millones se disparasen.
Por cierto, cerca de 500.
000 euros, una entidad o institución de la que usted forma parte, la agencia antifraude, ha dicho que están indebidos, es decir, que son fraudulentos esos 500.
000 euros obtenidos por esas empresas y que tienen que volver de nuevo a las arcas públicas.
Es interesante también, y habría que tener en esta ley también mecanismos para saber cómo tienen que volver de nuevo a las arcas públicas.

Yo le quería hacer dos preguntas después de escuchar su intervención, que considero muy oportuna, de verdad, y brillante.

Una la han hecho todos, que es cómo encajamos en la futura ley, en el texto de esta proposición de ley -que a nadie gusta, ni siquiera a los miembros del Consejo de Transparencia, a ninguno de los que han comparecido en esta comisión gusta-, cómo usted encajaría, a modo enmienda, porque es al final, no solo nosotros, me imagino que el resto de grupos que tanto aplauden esta mañana su intervención lo harán.

Y lo que le quería preguntar, ya en su condición de miembro también que ha dicho que forma parte del consejo de agencia antifraude o de participación, sí, que qué le parecía su opinión, qué le parecía que dicha agencia antifraude no entregue a este grupo parlamentario aquella documentación que hemos exigido en diferentes ocasiones y que además, no un grupo parlamentario, sino un tribunal superior, como es el de justicia de la Comunidad Valenciana, en fin, ha fallado favorablemente a este grupo parlamentario y le ha dicho a la propia agencia que les tiene que entregar esa documentación.
Cuál era su opinión al respecto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Pastor.

Y ahora tiene la palabra la señora Mira.
Que conste que, hablando de transparencia, tres diputados y diputadas de Alcoy.
Cuatro, cuatro.
(Veus) Pero que quede claro que en Alcoy se habla mucho de transparencia.
(Veus)

La señora Mira tiene la palabra por 4 minutos, por el Grupo Parlamentario Socialista.

Bueno, no sé para que he dicho nada, sabía que esto iba a generar, pero, bueno, era un poco… Tranquilidad, tranquilidad.

La senyora Mira Rojano:

Además, que los alcoyanos ya hemos hablado que como se ponga esto malo, vamos…

El senyor president:

Tiene el turno de palabra, por 4 minutos, la señora Mira, del Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Mira Rojano:

Bueno, bromas aparte.

Señor Galindo, muchísimas gracias por su intervención.

La verdad es que yo creo que es obvio, no, y todos estamos en lo cierto, que la transparencia consiste en que la información sobre las actividades de los organismos públicos pues de alguna manera esté a disposición de la ciudadanía en general.
Y lo que pretende esta ley es aunar más en ese tema y que de alguna manera, evidentemente la ciudadanía interrelacione con la política.

Y sí que me ha gustado el concepto de transparencia igual a información útil al ciudadano, y le voy hacer una pregunta que a lo mejor es muy sencilla, pero para mucha gente a lo mejor es, vamos, es complicada, ¿no?
Para usted ¿qué canales se serían convenientes para que esa transparencia llegará de forma ágil y fácil a la ciudadanía?
Me voy a quedar en esta primera y luego ya le haré una segunda pregunta.
Pero sobre todo eso.
Luego ya me contestará.

Gracias.

El senyor president:

Después no tiene tiempo.
Aprovecha ahora.

La senyora Mira Rojano:

Vale, vale.
Perdón, perdón.

Pues bueno, eso una primera pregunta.

Y una segunda pregunta, le ha dicho también mi compañera de Ciudadanos de unas declaraciones que usted hacía, que no existiría buen gobierno si no se apuesta por la prevención de delito a las instituciones, la transparencia y la dación de cuentas al ciudadano.
Y en eso andamos bajo mínimos, decía usted.

¿Cree que con la reforma de esta ley la Generalitat apuesta de una manera firme y decidida?

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Mira.

Bueno, tiene ahora usted el turno de palabra por un máximo de 4 minutos.
Si por alguna de aquellas se te quedara alguna cuestión por contestar, siempre puedes…

El senyor Galindo Gómez:

¿Se puede contestar por escrito?

El senyor president:

…, eso es, nos puede hacer llegar lo que considere y nosotros lo haremos llegar a las señoras y señores diputados.

El senyor Galindo Gómez:

Bueno, como ya he dicho, va a ser totalmente imposible contestarles a todos, sobre todo preguntas concretas y artículos concretos que debo de releer para contestar fielmente y que no estemos perdiendo mucho el tiempo.

Encaje, limitación.
Si me permiten, el correo electrónico mío está a disposición de ustedes.
Yo les agradecería que las preguntas que me han hecho ahora, o no sé si la Mesa la recoge, me las mandarán y yo les contesto a todas, a todas y a todos, eh, me refiero a todas, no voy a dejar ninguna sin contestar.

Hablando de encaje, es fácil, es fácil si hay voluntad política.
Yo estoy viendo voluntad, no sé si dialéctica, porque después de hablar hay que hacer, pero estoy viendo voluntad, estoy viviendo voluntad.
Por lo tanto, bueno, vamos a ver si esta voluntad que todos ustedes me están transmitiendo podemos conseguir plasmarla en algún documento.

La limitación de la información.
Mire, la limitación que sea privada, yo estoy en contra de que al político, a ustedes, se les desnudé públicamente, no es necesario.
Yo no quiero verles a ustedes desnudos.
Me están entendiendo, hablo metafóricamente hablando.
Quiero que su trabajo lo hagan bien y sean eficientes y eficaces, igual que en la parte privada.
A partir de ahí, mire usted, no necesito nada más que usted me rinda cuentas, en qué se gasta su dinero, en qué trabaja, como cualquier empresa rinde a la semana qué están haciendo.
Por lo tanto, yo creo que el encaje y la limitación sería fácil.

Señor García, de Vox, a su disposición, como he dicho, lo digo para todos, no solo les contestaré a través de correo electrónico, sino Aseblac está a su disposición para que yo me desplacé a sus despachos profesionales aquí, a las Cortes, donde tengan los grupos, para hablar personalmente y aclarar cualquier término.
Estamos a su disposición, queremos colaborar de verdad.

En cuanto al tema de la titularidad real, me decía usted, a ver si es posible entenderlo, perdón, entenderlo, definirlo.
Mire, ahí es complejo.
Pero, mire, muy sencillo, aquella persona que tenga más del 25 % de las acciones es el titular real.
Es sencillo.
Y esto se manifiesta en escritura pública y ahora se recoge en el registro ahora del Notariado, en el Registro Mercantil, perdón, en el Registro Mercantil, y ahora tendremos una lista que solo hay que consultarla.
Ya han hecho el trabajo ellos.
Ahora, para que se hagan una idea, la parte privada tiene que hacer el trabajo, cada sujeto obligado tiene que decidir qué, porque no tiene acceso a esas bases de datos.
Ustedes, la administración, lo tienen y gratis.
La Agencia Valenciana Antifraude ha conveniado con el Consejo del Notariado y con el Registro Mercantil para tener acceso a esto.
Por lo tanto, se lo definiré, no obstante, muy, muy claro, y a partir de ahí yo creo que entre todos podemos hacer un buen encaje para que se implemente.

Hablaban del límite de información.
Se lo he dicho, creo que todos, quiero decir, el límite, el que nosotros pensemos que debemos de tener.
Concretamente, mire usted, yo no creo que, e insisto, no creo que la limitación tenga que ser algo que nos coarte a la hora de pedir, creo que es, tenemos que regularlo.

Y luego a la pregunta, Mamen me ha hecho muchas preguntas.
Entonces, como todos, le contesto una a una sin ningún tipo de problema.
Y sobre la Agencia Valenciana Antifraude quiero contestarle.
Mire usted, es difícil para un organismo de investigación que accedan a la investigación.
Le digo esto por experiencia.
¿Usted se imagina que usted pudiera acceder a las investigaciones de la policía?
Es impensable, ¿verdad?
Nadie, sería impensable poder hacer una investigación accediendo a ello.
Es cierto que hay un tribunal, por lo tanto, yo soy un hombre, soy un operador jurídico, soy perito judicial, trabajo muy de cerca con los juzgados y con los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado.
Mire, lo que ha dicho un juzgado para mí hoy en día va a misa, no es firme, pero si un juzgado ha dicho que ustedes tienen acceso, para mí eso es mano de santo.
Es cierto que tenemos que reflexionar, si un organismo de investigación que se ha creado bajo el orden de las Cortes Valencianas tiene acceso a la investigación, mire usted, se ha acabado la Agencia Valenciana Antifraude, tiene que cerrar.
No sé si le he contestado.

Insisto, por favor, les contesto a todos puntualmente.
Mándeme, por favor.
Pero déjenme -termino ya, presidente, termino ya-, déjenme que cuanto menos les felicite yo a ustedes.
Creo que la predisposición cuanto menos manifiesta me ha gustado y me ha sorprendido, pero déjenme que el siguiente paso me sorprenderá todavía mucho más, y es cuando nos pongamos a trabajar y vean mejor reflejada este ítem que para mí es importantísimo en la contratación pública, Mamen, a todos los niveles, la administración pública no puede tener, no puede no tener estructura real para lo que sea.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias a usted, señor Galindo.

Y bueno, mientras le despedimos, vamos también llamando al siguiente compareciente.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença, per videoconferència, del senyor Borja Colón de Carvajal Fibla, tècnic relacionat amb la transparència i bon govern

El senyor president:

(Inoïble) … en este caso la haremos telemáticamente.

El siguiente compareciente, ¿creo que escucha bien?
, si levanta el pulgar será símbolo de…, muy bien, fenomenal, se escucha perfectamente, es el señor Borja Colón de Carvajal Fibla, técnico relacionado con la transparencia y el buen gobierno.
(Veus) Esa la explicación que tenemos.
En cualquier caso, le cuento el guion de la comparecencia.

Tiene usted ocho minutos para hacer su exposición inicial, en la que nos explique un poco sus ideas sobre la proposición de ley; luego, los grupos parlamentarios tendrán cuatro minutos para formularle preguntas, o solicitarle aclaraciones, por un tiempo máximo individualmente de cuatro minutos -como le decía-, de menor a mayor representación parlamentaria; y usted tendrá cuatro minutos para hacer una conclusión, aclarar dudas, contestar preguntas y, bueno, algún tema adicional que surja.

Si por alguna de aquellas no puede contestarlo todo porque el tiempo no lo permite, ponemos a su disposición los servicios de la cámara para que pueda contestar de manera escrita las dudas que se hayan quedado pendientes, o las aclaraciones que le hayan sido demandadas pero que no se hayan podido realizar por -como le decía- esa falta de tiempo.

Yo creo que, sin más preámbulos, tiene usted el turno de palabra por ocho minutos.
No sé si podrá controlarlos; en cualquier caso, yo, y permítame, con todo el respeto, pues le iré diciendo si se está excediendo o no.
¿De acuerdo?

Bueno, pues, muchas gracias, y tiene la palabra por 8 minutos.

El senyor Colón de Carvajal Fibla:

Muy bien.

Buenos días.

¿Se me escucha bien a mí?

El senyor president:

Perfectamente.

El senyor Colón de Carvajal Fibla:

Muy bien.

Pues, muchísimas gracias.

Es un honor para mí comparecer en la cámara.
Tengo problemas con el vídeo, pero, bueno, como ya me habéis dicho que se escucha bien, voy a empezar un poco mi exposición.
Voy a ser rápido y seguro que me dejo cosas en el tintero con este poquito tiempo.

Mi perfil es un perfil jurídico, trabajo en la Diputación de Castellón desde hace aproximadamente ocho años, me dedico a la administración electrónica, al buen gobierno y la innovación.
Y, sin más preámbulos, os voy a dar un poco mi opinión sobre la proposición de ley.

En primer lugar, me gustaría que entendiéramos todos, o, al menos, yo lo entiendo así, que la transparencia no es un fin en sí mismo, al final no deja de ser más que un vehículo para llegar a instituciones más abiertas y más accesibles.
A mí me gustaría que hoy leyeran el artículo que acaba de publicar Rafa Jiménez Asensio sobre esa conceptualización muy enlatada que tenemos de la transparencia y, sobre todo, desde esa perspectiva eminentemente jurídica.
Para mí la transparencia tiene que ser algo más transversal y holístico que permita alcanzar fines superiores, no solo en términos de transparencia, y, si quieren, luego lo analizamos un poquito un mejor.

La exposición de motivos de la proposición habla de que la sociedad ha adoptado nuevos cambios en su cultura, solicitando con mayor vehemencia, si se quiere, la transparencia de las instituciones.
Bueno, pues, yo de alguna forma echo en falta a lo largo del articulado el que se introduzcan guiños al sector educativo.
Y me explico.

Saben ustedes que la socialización primaria se produce en la familia, en la escuela y con los amigos, pues bueno, se ha demostrado que, durante la edad temprana, entre los 6 los 14 años, cuanto más enseñas a los niños en valores asociados a la democracia, a la transparencia, a la rendición de cuentas, luego esa sociedad crece y se empodera teniendo una sociedad civil plenamente consciente de sus derechos.

Significa eso que se hubiera podido introducir en el articulado alguna referencia a algún órgano de colaboración conjunta entre transparencia y conselleria de educación para, precisamente, trabajar en esa forma de inocular en la sociedad los valores vinculados a la transparencia.

En segundo lugar, merecen una atención aparte, quizá por mi experiencia, el tratamiento que se hace muy transversal al ámbito de la administración electrónica.
Hablan ustedes, o se habla en la proposición, de los términos de interoperabilidad, de la sede electrónica, yo creo que hay que profundizar en la relación que existe entre administración electrónica y transparencia, porque me van a permitir que les diga que la transparencia, si no es en un entorno digital, difícilmente puede prosperar y difícilmente puede perdurar en el tiempo.
La transparencia en el soporte papel tiene los días contados, fundamentalmente porque la administración en papel tiene los días contados.

Entonces, yo abogaría por impulsar mecanismos de coordinación, un poco en la línea que decía hace un momento, entre órganos directivos con competencias en materia de administración electrónica y órganos directivos en materia de transparencia.
Hay que trabajar con mayor profundidad en la interoperabilidad de esa información y de los datos, en la capacidad de segurizar los portales y toda la información que tienen los mismos.
Fíjense ustedes los problemas que estamos teniendo actualmente con los ataques a las webs corporativas.
No podemos privar a los a los ciudadanos de ejercer su derecho al acceso porque nuestras sedes y nuestras webs corporativas se hayan caído.

Para mí, merece una atención especial, creo que es el artículo 31, cuando dice «que la información se publicará en el portal de transparencia de GVA, o en las sedes del resto de instituciones vinculadas a su ámbito subjetivo de aplicación.
» Quiero que se preste mucha atención al concepto de portal y al concepto de sede, porque el portal no reúne los requisitos de seguridad tecnológica que establece la sede.
Por lo tanto, yo recomendaría que se reforzará el papel de la sede ubicando el portal como un subdominio en la sede corporativa para dotarla, precisamente, de la seguridad tecnológica a la que nos estamos refiriendo.

En la parte de los datos abiertos yo he echado en falta, en los artículos 40 y siguientes, mayor nivel de exigencia por parte de la conselleria y por parte de todos los poderes públicos.
«Se fomentará el uso de la reutilización de los datos, se promoverá la apertura de estos»; quizá, se debiera ser un poco más contundente en el lenguaje imponiendo precisamente la apertura.
Sí que se dice «por defecto y desde el diseño», pero no se pueden permitir los PDF en los portales de transparencia.
Es decir, la reutilización tiene que venir dada en origen por los órganos productores de esa información sin posibilidad de negarse.

Es muy importante, también, porque la proposición de ley hace referencia a que con carácter preferente se deben liberar los datos de alto valor, que dice la Comisión Europea que son los que tienen que ver con la meteorología, con el geoposicionamiento, con la movilidad, con la economía, con el medio ambiente, y no tender a abusar de la cantidad frente a la calidad.
Tenemos una manía casi infantiloide de creer que cuanta más información publiquemos en los portales, mejor.
Bueno, pues yo creo que todo lo contrario; hay que publicar poquito pero bueno.
Y ¿cuáles son los datos de mayor calidad?
Precisamente los que marca la Unión Europea y que se denominan «de alto valor».

La siguiente cuestión era el tema de datos abiertos.
Echo en falta a alguien, un órgano con carácter técnico que, de alguna forma, salve el gap entre la oferta y la demanda.
Existe lo que se denominan los consejos de reutilizadores, donde hay una parte pública eminentemente productora de información y una parte privada de reutilizadores que, de alguna forma, validan esa información que se sube al portal y que realmente puede tener utilidad.

Por otro lado, en la parte de evaluación del final de la proposición de ley, me parece esencial incorporar ese apartado en clave de rendición de cuentas.
La evaluación de políticas públicas debe ser consustancial al ejercicio de la acción pública a todos los niveles, y, de la misma forma que lo decía con la transparencia, incorporarlo en el ámbito de la educación sería esencial y positivo para todos que la evaluación de políticas públicas, aterrizada al nivel escolar, pudiera enseñarse al mismo nivel que se enseña la transparencia.

Hay un apartado concreto de la proposición que hace referencia -creo recordar- a que semestralmente se rendirá cuentas a través de un informe del plan de gobierno, del plan del Consell, sobre las acciones adoptadas, y yo diría que para mí ese periodo es demasiado largo.
Quizá, es muy exigente y requiere mucho esfuerzo, mucho personal y muchos medios que ese monitoreo se haga en tiempo real, pero yo creo que la ciudadanía se merece que ese plan de gobierno pueda ser auditado socialmente, si se quiere, en tiempo real a través del portal de GVA; es decir, que no tengamos que estar esperando seis meses para conocer el estado del real de las políticas públicas impulsadas por el Consell.

Una cuestión que se toca de forma muy transversal -y ya voy acabando- en el artículo 8, es la parte de la gestión documental y el archivo electrónico, Fíjense que estamos hablando de la piedra angular del sistema de información, y tiene que haber -lo mismo que antes les comentaba- coordinación entre los centros directivos en materia de gestión documental y archivo electrónico longevo y en materia de transparencia.
La literatura habla de un período de edad oscura, de administración oscura, que es ese período entre el que se empieza a germinar la administración electrónica y ese momento en el que todavía no hay una buena política de gestión documental.
Toda esa información generada en electrónico sin haberse pensado bien su procesamiento en términos electrónicos va a ser muy difícil de encontrar en un futuro.

Por lo tanto, hay que invertir mucho en gestión documental pero, sobre todo, en archivo electrónico longevo.
Tenemos que ser capaces de encontrar en el 2030 decretos, información, informes generados ex novo electrónicamente y que no están en un ordenador local, están en la nube, y que a través de los cuadros de clasificación y las series documentales los tenemos que encontrar en un tiempo razonablemente rápido.

Siguiente cuestión -acabo enseguida-.
Se habla mucho de reforzar el papel del consejo de transparencia, de los órganos de apoyo, de dotar de medios económicos y humanos, pero a mí me gustaría que se fijaran en lo que es la propia conselleria de transparencia y las unidades que dentro de la propia conselleria se encargan de coordinar todas las políticas de transparencia y coordinar a las unidades de transparencia de todos los departamentos.
Realmente son el motor de la transparencia a nivel transversal, y verdaderamente lo que hay que reforzar es esa transversalidad dentro de la conselleria, con más medios humanos y más medios materiales.

Y, por último, para acabar, yo trabajo en una diputación y les puedo asegurar que la realidad de los pueblos pequeños no tiene nada que ver con la realidad de un municipio como podría ser Valencia, Castellón, Alicante, Elche, Sagunto.
En la Diputación de Castellón, o en la provincia de Castellón, tenemos 135 municipios, 115 de los cuales no llegan a los 5.
000 habitantes.
Significa eso que la transparencia para ellos es -y entre comillas- secundaria; primero, tienen que pagar nóminas, tienen que adjudicar contratos, tienen que celebrar plenos, y tienen que llevar la gestión ordinaria de sus asuntos.

Significa esto que, probablemente, haría falta reforzar el papel de las diputaciones en clave de gestión, quizá modificando, en lo que se considere oportuno, el régimen local, para dotarles de más competencias en materia de transparencia, precisamente porque las entidades locales son las que más necesitan ayuda en la gestión de esa información, no por falta de voluntad, sino por falta de medios.

El senyor president:

Gracias, gracias, señor Colón de Carvajal, por su exposición.

A continuación, ahora tienen el turno de palabra los grupos parlamentarios que, como le decía, cuatro minutos por cada uno de los representantes de los grupos parlamentarios, y usted tendrá cuatro minutos adicionales para contestar.

Empieza la diputada de Unides Podem, la señora Blanes, por 4 minutos.

La senyora Blanes León:

Bé, moltes gràcies president.

Moltíssimes gràcies, senyor Colón de Carvajal.

Jo agrair-li la seua exposició que, malauradament -com bé diu-, és amb molt poquet temps i ha hagut de ser molt ràpida perquè ens ha donat tantíssimes pinzellades de coses que pense que podríem introduir i, sobretot, tindre-les en compte abans de l'aprovació perquè la seua experiència -crec- és molt útil en tots aquests aspectes.

Per mencionar algunes que m'han cridat l'atenció i que posaria en relleu és el tema de l'educació en transparència que pense, evidentment, que és fonamental.
No sé jo si a través de la llei es poden habilitar ja eixos mateixos mecanismes però, sobretot, jo crec que ahí sí que té molt a veure la voluntat política dels programes que es vullguen implementar i d'eixa col·laboració amb el sector educatiu.
Tant en transparència com en participació, jo crec que s'ha demostrat que és fonamental la implicació de des la infància.

Després, açò que ha estat comentant, el tema de reforçar els mitjans humans i materials, jo crec que també és important.
Vosté treballa en l'administració pública i sap precisament d'eixa mancança de personal que malauradament es té, i, sobretot, perquè jo crec que en un tema com és la transparència, que sempre ha sigut una funció que alguns han considerat com de segona, doncs, més motiu encara perquè eixa mancança de personal s'ha anat agreujant i és molt difícil de recuperar.

No sé jo vosté què opina perquè deia que inclús en els pobles menuts és una dificultat, evidentment, i que es considera menys important que altres funcions.
Però, jo crec que, precisament, tindre una administració totalment transparent, en la que totes les dades siguen accessibles -com vosté deia-, fonamental no penjar els PDF, això -crec- els que hem estat també en administracions locals ho hem patit, ¿no?
, no t'aprofita de res tindre un PDF que ni tan sols és editable, per a poder treballar no és útil, i més quan volem que les dades siguen compartides per, bé, investigadors i per altres sectors.
El que li comentava, si vosté no pensa que precisament és una inversió de facilitar el treball a aquestes administracions poder tindre eixa accessibilitat i eixa transparència des de totes les administracions.

Evidentment, pot ser que en els seus mitjans propis com a municipis menuts no siga possible, però des de les diputacions i des de la conselleria sempre parlem que ha de ser un aspecte transversal, jo així ho crec, molts volen eliminar aquesta conselleria, jo sempre dic que pot ser que en algun moment…, sí ja sé que ací el senyor García ha alçat la mà posant-se en els seus arguments, ¡clar que sí!
, però, bé, jo li deia que pense que ¡tant de bo!
en algun moment pugam prescindir, ¿no?
, d'una conselleria específica de la transparència perquè siga tan transversal i estiga tan assumida per tota l'administració que no siga necessari.
Però, a dia d'avui -vosté ho ha dit- seria interessant reforçar precisament des de la conselleria com a motor i, sobretot, que vaja estenent-se a tots.
No sé en quins aspectes pensa vosté que podríem millorar-ho també a través d'aquesta llei.

I, després, parlava d'un organisme validador per a aquestes dades reutilitzables.
No sé si podria aprofundir una mica més, si fóra possible, a través de la seua intervenció, que sé que és molt curta, doncs, si ens poguera després aportar alguna informació sobre açò, quin tipus d'organisme, com hauria d'articular-se aquest organisme, i quines funcions hauria de tindre per a realment ser útil.

I, bé, poc més, agrair-li la seua aportació i, sobretot, la seua experiència.
També dir que jo pense que tot açò, a banda d'anar de la mà evidentment d'educació, jo crec que la conselleria d'innovació en aquest aspecte hauria de tindre una implicació important per a poder posar-ho en marxa, pel que deia, ¿no?
, per eixos mecanismes que es necessiten posar en funcionament i de tot el material.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Blanes.

Por 4 minutos, el señor García de Vox.

El senyor García Gomis:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Colón Carvajal.

Bueno, he podido comprobar en el portal del Observatorio de Contratación Pública su perfil, he podido ver, pues, la multitud de experiencia que tiene usted reconocida.

Y escuchándole hablar me he quedado con algunos aspectos, sobre todo el tema del artículo 31, cuando habla usted de la importancia que tienen las sedes en lugar de potenciar los portales, y estamos de acuerdo porque nosotros estamos hablando siempre -como hemos dicho- de que la tecnología está ahí, está a nuestro servicio, está a nuestro alcance, y tenemos que ser capaces de utilizarla de la mejor manera posible.
Y en esto nosotros, por ejemplo, una de las propuestas que utilizamos -no sé su opinión-, la utilización y la implantación de la tecnología tipo blockchain, por ejemplo, en lo que es en la transparencia.

Nosotros también estamos con usted en que hay que pedir mayor exigencia y mayor contundencia -como ha hecho usted referencia al artículo 40- a la administración pública y a toda la transparencia, tiene que existir mucha mayor exigencia y contundencia.

La verdad es que hemos coincidido en muchas cosas que nos ha dicho: la evaluación, la rendición de cuentas, la gestión documental, una información longeva en el tiempo que fuese necesaria, una -como se pide en Europa- información de calidad y necesaria.
Yo también coincido con usted en el tema de las diputaciones, que las diputaciones tienen que coger ese papel principal, que tienen que ser como ese enlace -digamos- de las administraciones locales, que son particulares y muy pequeñas en muchos aspectos, y estar ahí también para ayudarles y reforzar esa transparencia que, en mi opinión, no es excusa el no tener recursos porque la transparencia es algo que tiene que ser obligatorio en todos.

Y en esa obligatoriedad nosotros…, yo soy el que discrepa en la existencia de una consejería de transparencia.
Yo considero que todas las consejerías con una tecnología al alcance, como tenemos, deberían ser ellas intrínsicamente las que fuesen transparentes per se, todos sus datos, no necesitar una consejería satélite, sino que fuesen ellas mismas la que suban los datos, las que estén pendientes, que sean su propio funcionarios las que suban; igual que usted en la diputación son capaces de por sí mismo actualizar su portal de transparencia, que sean las propias consejerías como órganos independientes los que tengan que dar cuentas y no una consejería que tenga que estar detrás, porque para mí es crear un eslabón más todavía de una cadena mastodóntica, como ya la Generalidad Valenciana.

Y, simplemente, pues, agradecerle… Solamente me gustaría que me contestara a la pregunta que le he comentado, el tema del blockchain, porque sabe usted que la información del blockchain, pues, si algo tiene es que es inmediata y segura porque cualquier tipo de modificación, cualquier tipo de acceso a la información genera un eslabón, queda fijado y permite saber completamente en qué situación se encuentra una contratación o licitación, o cualquier tipo de información, quién lo ha subido, cuándo, cómo, todo.
Y eso nos ayudaría muchísimo más a saber quién está detrás de cada dato que se sube a un portal de transparencia.

Y, simplemente, agradecerle de nuevo, señor Colón de Carvajal, su presencia aquí, sus palabras y su intervención.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor García.

Señor Pla, de Compromís, per 4 minuts.

El senyor Pla Herrero:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies per les seues aportacions.

A vore, jo, aprofitant que vosté es mou en l'àmbit de la Diputació Provincial de Castelló, en este cas, m'imagine que haurà…, vosté des de l'experiència que té ens podrà confirmar -crec que ja ho ha dit- que les previsions de la llei a la millor estan un poc descompassades de les possibilitats dels nostres municipis, dels més menuts -ha dit vosté-, però jo ho allargaria un poc més, de fer efectives les previsions de la llei amb els mitjans materials i personals que comptem en l'actualitat.

No sé si ha tingut possibilitat de repassar les disposicions addicionals que parlen, en este cas dels municipis.
I a mi m'agradaria que vosté ens poguera il·luminar sobre quins mitjans concrets que pogueren estar previstos en la llei i que, d'alguna manera, facilitaren a les administracions locals el compliment d'aquesta; però, concretament, perquè sí que és cert que en el projecte de llei es fan unes aseveracions genèriques que les diputacions, la Generalitat, convocaran subvencions, etcètera, però d'alguna manera estandarditzar els procediments de transparència, les aplicacions informàtiques, de manera que els ajuntaments s'ho trobaren fet.
No sé com explicar-li-ho, però, d'alguna manera, si poguera haver-hi una previsió legal en este sentit i com es podria traslladar això al text concret d'una llei.

Vosté parlava d'educació.
Jo crec que eixa reflexió l'haurien de fer més general, no sols al món educatiu, sinó a crear una cultura de la transparència i de l'avaluació.
I no sé vosté com voria, que m'ha paregut molt raonable el que parlava vosté, d'introduir esta cultura en el món educatiu però també en la societat general, perquè sembla que nosaltres ací d'alguna manera vehiculem instruments per a la població, per als nostres ciutadans, perquè controlen les administracions, però jo crec que això no acaba d'arribar a la ciutadania sinó a algunes capes molt concretes; si no creu vosté que eixa cultura de la transparència i de l'avaluació de polítiques públiques s'hauria de fer extensiva a tota la població, o s'haurien de vehicular també els mitjans perquè l'administrat coneguera els mitjans dels quals disposa, que l'ordenament jurídic li pose endavant per a poder accedir a eixa informació, o a eixos mitjans de control.

I, després, una altra cosa.
En el tema de l'avaluació de les polítiques públiques, que precisament és una novetat d'esta llei respecte de la llei vigent, vosté ens parlava de conéixer, o siga, de l'avaluació de les polítiques públiques al moment i no als sis mesos.
Però, així i tot, i respecte de la inexistència de previsió de polítiques d'avaluació en la llei vigent, si considera que les previsions que es contenen en esta proposició de llei d'alguna manera milloren la situació en què ens trobàvem abans.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Pla.

Por 4 minutos, tiene la palabra el señor Llopis de Ciudadanos.

El senyor Llopis Pascual:

Buenos días.

Muchas gracias por su exposición.

La verdad es que yo me había preparado una serie de cosas, pero la verdad es que con su brillante exposición me ha cambiado alguna de las preguntas que tenía pensadas.

Yo, afortunadamente, gracias a lo digital he podido de forma sencilla conocer algunos de sus planteamientos y que comparto.
Me ha gustado mucho cuando usted describe eso de «entiendo la evaluación como un instrumento fundamental para mejorar la eficacia, la eficiencia y utilidad social de las administraciones públicas.
» Creo es fundamental y es una cosa que no se tiene en cuenta, y esa evaluación ahora, por ejemplo, nos permitiría evaluar si el teletrabajo que algunos piden sin evaluar, pues, se puede hacer o no.

Y, después, hay otra cosa que me ha gustado mucho, que también ha hecho usted alguna referencia, que decía que hay dos tipos de administraciones públicas: las que han sido hackeadas y las que van a ser hackeadas; y yo me permitiría añadir: y las que han sido hackeadas pueden volver a serlo.
O sea que, tampoco se piensen que esto es como la vacuna que ya está.

Yo creo que nosotros tenemos fundamentalmente, y quizá es uno de los problemas que podemos tener en la ley -creo que usted lo ha destacado bien-, y es a lo mejor hacer una ley de transparencia muy jurídica y poco digital.
Es decir, cuando usted decía que, claro, es que estamos haciendo algunas peticiones de reutilizar, o intentar conseguir que los datos sean reutilizables, cuando a lo mejor ya no hay que intentar conseguir que los datos sean reutilizables sino obligar o comprometernos a que lo sean, ¿no?
, ya podemos discutir si lo que usted ha dicho es de si solamente hay que publicar esos datos con valor o intentar ser más generoso; es decir, evidentemente hay que facilitar esa focalización en los datos en valor, pero, bueno, otros datos también tienen que ser utilizados.

A mí me gustaría hacer una pregunta, porque tuve precisamente una conversación con una persona más del ámbito jurídico.
Es decir, yo hablaba mucho de la importancia de la transparencia en el entorno digital, y mi compañero me decía que era mejor el papel porque el papel no lo pueden cambiar; el papel no lo pueden cambiar y así, por ejemplo, la conselleria no puede poner que hay más muertos de los que había, no como nos ha pasado recientemente.
Es decir, cómo podemos conseguir que por mucho digital…, porque la ventaja de lo digital es que es fácilmente cambiable, pero en algunas cuestiones lo malo de lo digital es que también es fácilmente cambiable en algunas cosas, ¿no?
, y donde dije «digo, digo Diego», y si no hago ninguna especial reivindicación, pues, nadie puede darse cuenta.
Vale.
¿Cómo gestionaría usted el concierto ese de los datos valor?
Porque para la Comisión Europea pueden ser algunos datos más importantes y para nosotros otros.
Más cosas.

Una pregunta: dado el bloqueo en la actividad de muchísimas administraciones públicas por la burocracia que se ha impuesto intentando pensar que más burocracia es más seguridad, ¿usted considera que sería posible incrementar la transparencia y reducir la burocracia porque nos podría dar la misma seguridad de que estamos haciendo las cosas bien, y podríamos seguir siendo más flexibles?

Y, después, hay una cosa, y es otro de los debates que en algunas ocasiones hemos tenido aquí, en Corts, ¡vamos!
, evidentemente, ¿qué es preferible, tener un órgano dentro de Corts que controle que todas las consellerias sean transparentes, o que cada conselleria se compromete de alguna forma, en base a unos principios éticos, o como queramos, o unas normas, a serlo?
¿Quién tiene que controlar a quién?
Esa es una de las preguntas.

Y dos: ¿cómo podemos conseguir, y usted como responsable en diputación me imagino que podrá dar muchas ideas, que para los ayuntamientos, sean pequeños o grandes, sea casi igual de importante, sea casi igual de importante evidentemente, pagar las nóminas de sus trabajadores y ser transparente también en sus tareas?
Porque es parte del trabajo, porque quizá esa parte de educación que usted dice de seis a catorce años a mí me gustaría ampliarla y decir que tendríamos que educar de seis a noventa y nueve años, incluso alguno más, porque creo que sí que es importante.

Y muchísimas gracias, de verdad, por su exposición.

El senyor president:

Gracias, señor Llopis.

Ahora, también, por 4 minutos, tiene la palabra el señor Pastor -entiendo-, del Partido Popular.

El señor Pastor del Partido Popular.

El senyor Pastor Llorens:

Pues, gracias, de nuevo, presidente.

Buenos días.

Bienvenido, señor Colón de Carvajal.

A ver, es de agradecer el optimismo, el positivismo que, no solo usted, todos los comparecientes en general están presentando en sus comparecencias.
Pero, he de decirle que en el plano político las cosas desde dentro son bastante diferentes porque el texto, la proposición de ley es, en realidad, un texto, una propuesta que no gusta a nadie.
No he oído a nadie todavía ensalzar el texto y presentarlo como modelo de nada, ni siquiera a los propios grupos firmantes del mismo gusta, o sea, imagínese ante qué proposición de ley estamos.
(Veus) Sí, sí, a los miembros del consejo de transparencia, por supuesto, ya no digo ni lo que opinan de esta proposición de ley.

Por lo tanto, es de agradecer, como digo, su carácter constructivo, positivo y demás, pero esa es la realidad desde el punto de vista político que yo le puedo transmitir.

También es evidente que cada…, bueno, se evidencia, mejor dicho, tras cada comparecencia de ustedes, las enormes lagunas que presenta el texto, es decir, porque, claro, fuese un matiz, un apunte…, es que cada uno de los comparecientes que interviene echa en falta tantas y tantas cuestiones importantes en una ley de transparencia que, al final, se demuestra claramente que esta proposición de ley, pues, hace aguas por todas partes.

Y sí que quiero también decirle que usted ha hablado de educación, de datos abiertos, de datos de alto valor, de rendición de cuentas, de reforzar a las diputaciones para llegar de la mejor manera posible a todas las entidades locales, y a nosotros, al grupo Popular, nos gustaría que nos explicase exactamente cuál es su propuesta, o cómo ve, cuál es su punto de vista, pero profundizando un poco más en el tema de la rendición de cuentas.

Y se lo digo porque esto de la teoría hay que trasladarlo a la práctica, ¿no?
Y yo la práctica, por ejemplo, que tengo como diputado, como humilde -que he dicho antes- diputado del Grupo Popular, es que nosotros tenemos un mecanismo, que es la formulación de preguntas o las solicitudes de documentación, y yo, fíjese que formo parte del Grupo Parlamentario Popular, en les Corts, a veces espero cerca de un año, ¡fíjese!
, a que los distintos consellers me respondan a las preguntas que yo considero de interés para poder hacer mi trabajo de oposición, de investigación, de seguimiento al gobierno.
Es decir, yo les oigo a ustedes, a los comparecientes, hablar de datos abiertos, hablar de datos de alto valor, hablar de rendición de cuentas, y yo digo, ¡oiga!
, esto suena todo muy bien, esto la verdad es que suena de maravilla, para hacer una tesis y exponerla donde haga falta.

Pero, claro, la realidad -repito- de este humilde diputado es que formulo preguntas, por ejemplo, sobre el tema COVID, que es un tema actual, interesante, sobre el que estamos obligados todos los grupos y todos los diputados a elaborar propuestas y cuestiones, y tardan exactamente cerca de un año, se agotan todas las prórrogas, se incumplen las prórrogas porque ya no hay más prórrogas, y, claro, al final dices, bueno, yo creo que lo que se está defendiendo aquí y la realidad del día a día no tiene nada que ver.

Por eso me interesaba muy, mucho, que usted, por favor, profundizase, es decir, en el tema de la rendición de cuentas, ¿no?
Esa es la pregunta concreta que queríamos formularle desde el grupo Popular.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Pastor.

Por 4 minutos, tiene la palabra la señora Mira, del grupo Socialista.

La senyora Mira Rojano:

Gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Colón de Carvajal.

Antes de pasar a las preguntas, sí que me gustaría decirle que estoy totalmente de acuerdo, y así está mi grupo, con el tema que ha dicho del guiño al sector educativo.
Pienso que es muy importante que desde edades tempranas ya se hable de transparencia para, bueno, llegar al día de mañana con una sociedad mucho más justa, mucho más equilibrada.

Con relación a las preguntas que le queremos formular, bueno, me he leído un poquito su blog, y usted hace unas declaraciones donde dice «que la transparencia real y efectiva en el seno de las administraciones locales -y aquí lo podemos extrapolar a la administración autonómica- solo es posible si se dan dos factores: un impulso decidido y consecuente por asumir ese desafío integrador, y una apuesta tecnológica que dé cobertura al mayor cambio que vivirán nuestras administraciones en los próximos años.
» Usted lo ha dicho y pienso que es importante, la transparencia va ligada a la tecnología.

Y le pregunto: ¿Cree que la Generalitat Valenciana cumple con estos dos factores a los que usted hace referencia en las declaraciones, en sus declaraciones?

Y otra pregunta.
Usted habla, evidentemente -como ha dicho-, trabaja en la Diputación de Castellón, donde aglutina muchos pueblos, y habla mucho de la administración local.
Entonces, la pregunta es que, en la administración local, donde muchas veces por falta de medios, y no por voluntad, es complicado llevar a término esta transparencia, ¿qué se debería concretar en la ley para facilitar a las corporaciones locales -repito- esa transparencia?

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señora Mira.

Tiene, señor Colón de Carvajal, 4 minutos para contestar a estas cuestiones.
Como le decía anteriormente, si no le da porque excede el límite de tiempo, pues, bueno, siempre tiene la posibilidad de contestar de manera escrita a los diputados, a través de los servicios de la cámara.
Gracias.

Tiene la palabra.

El senyor Colón de Carvajal Fibla:

Pues, me acojo precisamente a eso.
Voy a intentar responder a las preguntas más sencillas y a algunas de más reflexión me comprometo a mandarlas por correo electrónico.

Senyora Blanes, estic totalmente d'acord en reforçar els mitjans humans de conselleria i els mitjans materials; però, a la millor, no és tant un tema de més gent i més diners sinó involucrar a les èlits polítiques i als directors generals perquè espentegen en la tasca de la transparència des d'un punt de vista més de la gestió i del lideratge.

En relació al consell de reutilizadors, és un òrgan que en Diputació de Castelló vam llançar, i que em consta que en altres llocs d'Espanya funciona, on s'involucren gent de l'administració pública i gent del sector privat, de sectors estratègics com podrien ser l'economia, la universitat, l'agricultura, i d'alguna forma el que fan és validar la utilitat de les dades obertes que es volen publicar, i, a banda, fan de filtre de privacitat perquè forma part del Consell el DPO, en este cas de la diputació, i fa tant de validador de la utilitat de les dades que es volen publicar i validador que no s'estan filtrant dades de caràcter personal que podrien posar-nos en problemes.

Señor García, en relación con su propuesta de utilizar la tecnología de blockchain, yo le tengo que dar la razón porque el blockchain es una tecnología puntera, incipiente, si quiere, si quiere decirlo así, y no le tenemos que tener miedo.
Pero, fíjese que, a mí, con los últimos acontecimientos y con los últimos ataques informáticos, me gustaría empezar la casa por los cimientos y no por el tejado, y se lo digo con conocimiento de causa porque en Diputación de Castellón utilizamos, por ejemplo, inteligencia artificial para minimizar todos los documentos que subimos al portal de transparencia, es decir, sabemos del potencial de la tecnología.
Pero, el blockchain actualmente tiene mucho potencial en términos tecnológicos, está testado en materias clave como podría ser la contratación pública, y lo ha demostrado la comunidad autónoma de Aragón, pero tiene ciertas debilidades todavía en términos jurídicos.

Por lo tanto, yo creo que no es ahora el momento de apostar por blockchain, pero no porque es blockchain sino porque creo que hay que fortalecer la base de la pirámide en seguridad tecnológica y evitar que los portales se conviertan en cementerios de los PDF.

Senyor Pla, no he acabat de llegir la part de les disposicions dels municipis per posar en valor també eixe paper de les diputacions, però jo crec que la clau està -i és una qüestió que està sobre la taula en algunes de les vostés preguntes- en el tema de la publicitat dels ajuntaments.
¿Quina és la principal acció que es pot dur a terme per a facilitar la publicació per part dels ajuntaments?
Jo crec que és molt senzill: l'automatisme, és a dir, utilitzar la tecnologia perquè l'operador, el funcionari només haja de prémer un botó per a adjudicar un contracte i, al mateix temps, pujar al portal de transparència.
És a dir, quan menys intervenció humana, menys censura, menys tràmits hagen de passar per a publicar la informació en el portal de transparència, més ràpid serà i més senzill, sempre amb les salvaguardes derivades de la privacitat.
Però, l'automatisme genera agilitat, eliminació d'entrebancs en la publicació, i, sobretot, major facilitat perquè els ajuntaments puguen fer eixa tasca.

I estic totalment d'acord, senyor Pla, en el fet que no estem sabent vendre la virtualitat de la transparència, però ni de la transparència ni de res, les administracions públiques no són bones venedores de la nostra gestió.
I això és molt senzill de comprendre-ho perquè des de la banda de la societat no estan sabent comprendre què estem fent.
Vull dir, al final, sempre ho fem malament, n'hi ha molta burocràcia, no sabem gestionar quan, en realitat, probablement, si coneguérem de primera mà quin és el funcionament de l'administració pública, se n'adonaríem que les coses s'estan fent molt bé.

Señor Llopis, en el tema de la evaluación estoy absolutamente de acuerdo y el teletrabajo es la cúspide de ese problema.
No hemos sabido rendir cuentas de la gestión cuando estábamos teletrabajando.
Va a ser muy difícil que la gente crea que hemos estado haciendo algo cuando, en realidad, hemos hecho mucho más trabajo del que deberíamos si hubiéramos estado en presencia.
No hemos establecido indicadores de rendimiento; no hemos establecido planes de ejecución; no hemos tenido una planificación estratégica alineada con la gestión.
Es muy difícil poder explicar con datos que lo hemos estado haciendo todo bien.

Con relación a su elección entre el papel y lo tecnológico, simplemente dos cuestiones: el papel va a morir en cuestión de tiempo, y lo tecnológico permite una trazabilidad tan profunda que es imposible que ese cambiazo tecnológico se dé sin que queden trazas tecnológicas y que un perito judicial las pueda acabar observando en un ulterior proceso contencioso.

Señor Pastor, en relación con la rendición de cuentas, me va a permitir que me explaye por correo electrónico pero le voy a decir que hay muchos mecanismos para profundizar en términos de rendición de cuentas, tanto en el ámbito tecnológico del seguimiento de las actividades como en el ámbito de introducir indicadores de gestión para comprobar realmente que se están haciendo las cosas.
Pero, de nuevo, le digo que me voy a extender más por correo electrónico.

Y, señora Mira, usted reproduce un poco lo que he dicho yo en relación con los dos requisitos que resumo en liderazgo y tecnología.
En conselleria se está, o en GVA, se da el requisito de liderazgo, y yo creo que sí, y la proposición de ley quizá sea un ejemplo de ello.
En relación con la tecnología, y ahora que no nos oye nadie, también se da pero de una forma descoordinada, es decir, la tecnología tampoco es un fin en sí mismo, la tecnología está al servicio de políticas públicas como, por ejemplo, podría ser el gobierno abierto.

Por lo tanto, tenemos que utilizar la tecnología para hacer precisamente las instituciones más abiertas a través de la participación, a través de la transparencia, a través de la reutilización, de los datos públicos, y eso no se puede hacer a espaldas de los centros directivos que permiten, precisamente, que eso suceda.
Es decir, el liderazgo se tiene que dar y la tecnología tiene que hacerse desde un punto de vista mucho más transversal y no enfocada como un fin en sí mismo.

Y yo no sé si me he dejado algo más, pero, bueno, me comprometo a repasarlo todo para enviarlo por correo electrónico.

El senyor president:

Muy bien, pues, muchísimas gracias por su intervención, señor Colón de Carvajal.

Y nada, le agradecemos su atención, su predisposición, y le haremos llegar, si hay alguna pregunta adicional, por escrito.

Muchas gracias.

Compareixença del senyor Joan Antoni Llinares Gómez, director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana

El senyor president:

Empezamos la tercera comparecencia en el día de hoy, que es el señor Antoni Llinares Gómez, como todos sabemos, el director de la Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana.

Senyor Llinares, vosté ja ha vingut en diverses ocasions.
Li explique com és, en este cas, la compareixença.
Vosté tindrà huit minuts per a fer la primera exposició oral.
Després, els grups parlamentaris, de menor a major, tindran un torn d'intervenció per quatre minuts.
I, després, vosté tindrà quatre minuts addicionals per a fer els aclariments, contestar les preguntes i la resta.

El director de l'agència antifrau ens ha donat una carpeta amb documentació, que s'ha portat… -si no m'enganye; si no, me corregix- s'ha portat a la tramitació de la llei amb dos suggeriments perquè siga inclós.
Ara, en la mateixa compareixença, si vol, pot parlar d'açò.
I, en qualsevol cas, els farà arribar esta documentació als senyors diputats i diputades perquè tinguem constància i que tinguen eixa informació per si la consideren oportuna perquè siga aplicable o introduir-la dins de la llei.

En qualsevol cas, i per a fer primera exposició, per un temps màxim de 8 minuts, el senyor Llinares -director de l'agència antifrau-, té la paraula.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores diputades i senyors diputats, per a mi és un plaer estar ací amb vostés complint una de les funcions que estan previstes en la llei de creació de l'Agència Valenciana Antifrau, i que és precisament la de fer aportacions, la de fer assessorament en matèria de millora i de qualitat normativa que puguen els diferents òrgans de la Generalitat poder estar desenvolupant.

Vinc acompanyat perquè pense que és important dir-ho, l'agència és un equip.
Una de les àrees, que és la de prevenció, formació i documentació, de la qual Irene Bravo -que m'acompanya- és la cap de servei, és la que ha treballat precisament esta matèria.

Per tant, les al·legacions que en el seu moment se presentaren i que hui he reproduït en una còpia en la carpeta que li acabe d'entregar al president és un dels treballs precisament en l'àrea de prevenció de l'agència que s'ha fet.

I jo el que vinc és d'alguna manera a resumir, eh?
És impossible amb huit minuts poder parlar de tot.
Per tant, entraria en la matèria.

Vaig a parlar poc, de no ser vostés me pregunten, de la part de transparència de la llei.
He vist les intervencions dels anteriors compareixents i crec que és un tema que ha estat molt, molt tractat.

Nosaltres preferim centrar-nos en l'àmbit del títol III, el relatiu al bon govern i la integritat pública.
I ací és on centrem bàsicament les nostres al·legacions que en el seu dia presentàrem.

Vull fer referència, primer de res, que el preàmbul de la llei…, el preàmbul, aquells que venim de la carrera jurídica sabem que és la manifestació d'intencions, però, a la vegada, de justificació de per què una llei és necessària i per què una llei s'ha de promulgar.
I ací hem trobat a faltar diverses qüestions.
Perquè, ja que la llei fa referència a normes jurídiques tant d'àmbit autonòmic, com d'àmbit estatal com d'àmbit internacional, trobem, sobretot en allò que fa referència el bon govern i la integritat pública, l'absència de l'article 103 de la Constitució.

L'article 103 és el fonament sobre el qual se construïx tot el sistema d'integritat i de bon govern, que és el que fa referència que l'administració pública actua des de l'objectivitat al servei dels interessos públics i sota els principis de… precisament objectivitat, integritat, coordinació, desconcentració, etcètera, etcètera.

Este article 103 jo pense que hauria d'estar en esta justificació de la llei.
I ja que se citen també en l'àmbit internacional normes, sobretot les que venen del dret europeu, crec que és fonamental, perquè va ser la primera norma internacional que es va centrar en l'àmbit de la transparència del bon govern del rendiment de comptes, que és la Convenció de Nacions Unides contra la corrupció de 2003, que, com vostés sabran, forma part de l'ordenament jurídic espanyol, perquè en el 2006 el Congrés dels Diputats va aprovar esta convenció i donà pas, per tant, a la integració conforme a l'article 96 de la nostra Constitució ordena a la integració en el ordenament jurídic nostre.

Són dos qüestions que considere que afecten eixe preàmbul, però que haurien de ser contemplades.

Pel que fa a la resta, hem fet propostes en les quals parlem que cal incorporar en els corresponents articulats, i especialment en l'article 54, el principi de exemplaritat, el principi de bona administració, el principi de neutralitat, el principi de participació pública en els processos d'elaboració de les normes.

Ho plantegem en el sentit que integrem aspectes que es diuen en moltes altres normes disperses perquè la pròpia llei que parla precisament del bon govern integre estos principis tan essencials en el bon funcionament de les administracions.

En la part que correspon a la rendició de comptes, creguem que cal especificar davant de quins òrgans que cal retre comptes.
Plantegem que la Sindicatura de Comptes ha d'aparéixer com un dels òrgans on es ret compte, on tenim obligació tots els organismes públics de fer-ho.
I, també, en el sentit que aparega que l'obligatorietat de tots els servidors públics d'alertar aquelles situacions que potencialment siguen constitutives de frau o corrupció, precisament fent ús d'aquells instruments que ja estan funcionant i, en particular, els que té l'Agència Valenciana Antifrau, començant per la seua pròpia bústia de denúncies.

Creguem que cal fer una al·lusió directa al conflicte d'interés.
És a dir, estem regulant per altres llocs el conflicte d'interés en normes reglamentàries o en normes específiques, però en esta llei, que volem que siga també de bon govern, el conflicte d'interés ha d'aparéixer.
Des del punt de vista nostre és l'antesala de la corrupció i ahí hem dedicat alguns dels documents que l'agència ha publicat.

Plantegem també que els codis ètics s'enuncien d'una forma molt genèrica en la llei i considerem que cal baixar a descriure que els codis ètics i de conducta han de complir almenys uns mínims de rigor, que, a més, ho ordena la pròpia llei.
I això, ja que se cita l'OCDE en el preàmbul, precisament estem seguint els criteris de l'OCDE i, també, de la Convenció de Nacions Unides contra la corrupció, que precisament va ser l'OCDE qui va proposar esta convenció i el seu text.

Creguem que els codis ètics han de definir millor els valors, les normes de conducta, els principis rectors de les actuacions de les administracions, els mecanismes per a garantir l'efectivitat dels valors, les normes de conducta, els principis rectors, la política de regals en els termes de l'article 54.
1.
m de la proposició de llei.
Al estar més detallada, s'ha de plantejar una regulació que és importantíssima, perquè codis ètics estem veient que s'estan aprovant en molts llocs.
Però, si no se complix, no té absolutament ninguna conseqüència.
Aleshores, defensem que tot codi ètic articule l'existència d'un comité ètic de persones independents i alienes a la pròpia l'administració o al propi organisme en el qual, si no tots, almenys majoritàriament, i que el que dictamine este codi ètic tinga… no un valor simbòlic, sinó una eficàcia.

Per tant, hem d'anar a la necessitat de plantejar quines són les conseqüències de l'incompliment dels codis, les actuacions de comunicació i formació, i mecanismes com la mateixa revisió del codi.

Estem plantejant també en les modificacions de l'article 56 completar diferents elements i eines del sistema d'integritat institucional a impulsar per la Generalitat.

Ací, nosaltres resulta que ens basem en un instrument estatal, que és el IV Pla de govern obert per a Espanya del 2020-2024, aprovat l'any passat.
En este pla de govern precisament hi ha un trasllat a esta llei, a la llei transparència i bon govern que vostés estan tramitant, que la proposta s'està tramitant, hi ha un trasllat de tota una sèrie d'obligacions que són les que jo els estic comentant de detall.

Paradoxalment, el propi pla planteja a l'Agència Valenciana Antifrau un paper que juga en la construcció d'este marc d'integritat dins del que són les administracions públiques valencianes.
En la proposta de llei pràcticament hi ha una menció en el preàmbul molt de passada, però no s'articula l'existència de la mateixa agència antifrau en activar els mecanismes d'integritat que la llei proposa.

Plantegem, senzillament, que si l'estat resulta que ens reconeix a una institució valenciana que forma part d'eixe marc d'integritat, que se tinga també en compte i se tinga present.

Estic passant-me del temps, però el que sí que m'agradaria és que, si seguírem les directrius europees que tenen impacte sobre la llei que estem tractant, hauríem de parlar de la Directiva 2019/1937, que d'ací set mesos, tant si l'estat l'ha transposada com si no l'ha transposada, entrarà en vigor d'aplicació directa i que és la que parla de la protecció de les persones que denuncien corrupció i de l'obligatorietat de les administracions públiques de posar en funcionament canals de denúncia, tant interns com externs, perquè la ciutadania, perquè els funcionaris, perquè qualsevol càrrec que detecta una anomalia tinga un canal pel qual se puga dirigir; en una primera instància, de caràcter administratiu, perquè no totes les coses que se fan mal tenen perquè ser delicte.

I acabe ràpidament.
En les polítiques d'avaluació crec que s'hauria d'estendre també la part que parla de bon govern.
La planificació en l'administració pública és fonamental.
Jo crec que això ho tenim tots clar, però després hi ha una part d'avaluació: si el que s'ha fet és el que se pretenia, si els resultats són proporcionals amb els costos que han suposat.
Eixes polítiques d'avaluació no les veiem expressament traduïdes i manifestades, tal com ens agradaria.

En la part sancionadora de la llei vegem que totes les sancions van dirigides a incompliment en matèria de transparència, però incompliment en matèria de bon govern no hi ha ninguna referència.
Per tant, creguem que està una miqueta coix eixe aspecte.

I no vull deixar passar el que considere que seria una oportunitat, que en normes que parlen del bon govern que se tractaren qüestions que jo crec que regeneren la política i milloren el seu prestigi, com és la limitació de mandats, com és el foment de la neutralitat i la imparcialitat en òrgans tant estatutaris com de qualsevol tipus que tenen una funció assessora, una funció de control en què considerem que no es pot passar d'un dia estar en la política i al dia següent estar ostentant càrrecs en institucions, que, sobretot, si se justifiquen, és precisament per la seua neutralitat i per la seua imparcialitat política i de tot tipus.

I ja, finalment, acabe amb que l'absència de participació ciutadana, de la qual parla tant la llei que se vol fomentar la participació ciutadana.
Crec que s'oblida que en el procés de nomenament dels membres del consell de transparència podria tindre iniciativa les organitzacions socials, les corporacions cíviques, que pense que també poden tindre bons candidats.
A part, evidentment, dels grups polítics, que no ho pose en qüestió.

Ací crec que és un exemple la llei que vostés aprovaren de creació de l'agència, en la qual a part dels grups parlamentaris tenen iniciativa en la proposta de candidats les organitzacions socials.
En este sentit, he notat en falta precisament eixa possibilitat de participació ciutadana.

I acabe ja, però crec que una qüestió que també s'ha de tractar en lleis que parlen de bon govern és la qüestió dels transfuguisme.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Llinares.

Como ya conocemos, empezamos un turno de palabra de menor a mayor representatividad.

Començaria la diputada d'Unides Podem, la senyora Blanes, per un temps màxim de 4 minuts.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

Senyor Llinares, moltíssimes gràcies, com sempre, per les seues aportacions, perquè sempre ens fa propostes directes d'articulat, d'esmenes, a banda de les seues reflexions, que jo crec que són importants i interessants, després les plasmen en eixes propostes concretes.
Per tant, esperarem eixa redacció i eixes propostes per a poder estudiar-les amb tranquil·litat i segur que, com sempre ha fet, tindré l'oportunitat, si és necessari, de comentar-les concretament amb vostés més endavant.

Però sí que m'agradaria fer d'algunes qüestions que vosté ha comentat… perquè, pel que he deduït un poc de la seua intervenció, sembla que la llei en si no li veu tal vegada grans dificultats o gran…, no sé, o siga, pot estar d'acord amb la proposta i simplement el que fa és matisacions i aprofundir.
I jo li pregunte, perquè de vegades ens ha passat que se'ns acusa que fem lleis totxos o lleis que finalment són massa extenses o que arrepleguen o copien el que són altres legislacions i, tal vegada, en excés.

No sé jo si podem caure en eixe pecat o en eixa dificultat, segons vosté ho veu.
O si eixes aportacions considera que es poden fer d'una manera concreta i que poden aportar realment a la pròpia llei.
Per tant, quan les tingam, jo crec que les podrem estudiar tranquil·lament.

Després, quan parla vosté d'algunes qüestions, com, per exemple, fent un resum d'eixes portes giratòries, no sé si considera si en el que són les lleis que s'han aprovat fins ara o de…, per exemple, recentment en la llei de la sindicatura de greuges o qualsevol altres lleis, o també en aquesta en concret per al consell de transparència, si no considera que està garantida d'alguna manera eixa independència o si es poden posar altres mecanismes per a poder protegir més eixa imparcialitat de les persones que puguen formar part.

També ha mencionat el tema del consell de transparència que puga tindre membres o persones proposades a iniciativa de…, bé, més de la societat civil i dels col·lectius.

A mi em semblava molt interessant i si no considera que en aquest format de l'elecció precisament en què es reduïx el nombre de persones, en què és professionalitza precisament el consell de transparència, si d'aquesta manera no garantim que siga no vinculat directament al que són els grups polítics, sinó que sí que es professionalitze d'alguna manera aquest organisme, perquè jo pense que ha de ser així, transparent i sobretot independent.

I, després, les qüestions de les faltes de sancions…, a mi em sembla interessant.
Supose que ens farà alguna aportació concreta, perquè clar que tot el que no tinga aparellat unes sancions a un incompliment queden un poc en paper mullat i en voluntarisme.
I, per tant, jo pense que sí que seria interessant estudiar el que són eixes sancions per incompliments de temes de bon govern i no sols de transparència.
I, sobretot, doncs això, poder fer eixa rendició de comptes i, en cas que no siga així, poder tindre eixa capacitat sancionadora.

I després ha parlat vosté de diferents directives i de plans.
Per exemple, el pla estatal del govern, que pense que és molt interessant i que haja de plasmar-se.
El que passa és que eixe pla és 2020-2024 i aquesta llei jo crec que també pretén o aspira a anar molt més enllà.
Clar que cal arreplegar-les, però tal vegada no sé si plantegen algo més genèric o molt concret a este pla de govern.

I ho deixaria ací.
Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Blanes.

Per 4 minuts, té la paraula el senyor García, de Vox.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Llinares.

Muchas gracias por su comparecencia y por sus explicaciones.
Luego veremos el informe que nos ha hecho llegar.

Yo solamente voy a ser muy breve.
Ha empezado usted a matizar prácticamente toda la ley y si le dejamos más tiempo, la matizaría entera, algo que está viniendo a ser tónica habitual en todos los comparecientes, a toda la gente que está acudiendo amablemente a esta comisión a explicarnos sus puntos de vista y su percepción sobre esta ley.

Pero yo me quiero quedar sobre un punto especial, que es la participación ciudadana.
Porque usted ha dicho que echa en falta esa participación ciudadana.
Si no me equivoco, ha dicho usted que echaba en falta la participación ciudadana.

Y, claro, es algo que a mi grupo nos choca bastante, porque esta ley es la ley bandera.
Aunque haya sido una proposición, sabemos que es un proyecto de ley de la consejera de transparencia, participación ciudadana, precisamente.
Entonces, pues nos toca un poco.

Y luego ha estado hablando también del buen gobierno, pues que eso pasa…, y la falta del buen gobierno, pues ya le digo que va a ir por otro lado, por otra ley, porque…

Yo solamente le haría una pregunta: de esta proposición de ley, si consideraba que hay una necesidad de creación de esta proposición de ley o simplemente había que actualizar y mejorar la actual ley que tenemos en la Comunidad Valenciana.

Simplemente eso, porque pensamos que esta proposición de ley, lejos de mejorar, creemos que no nos pone a la vanguardia como debería y eso se refleja en los datos de transparencia de la Comunidad Valenciana, que de pasar de ser los primeros pasamos a ser quintos y, aunque ahora estamos recuperando un poquito, uno de los puntales, que teníamos una ley presentada por el Partido Popular, aprobada por el Partido Popular y Ciudadanos, con la abstención de Compromís y de Podemos y votada en contra por el PSOE, nos ponía a la vanguardia, punteros en transparencia y ahora nos encontramos…, pues eso, pérdida de transparencia en la Generalidad valenciana.

Simplemente eso, señor Llinares.
Muchísimas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor García.

Por 4 minutos el señor Pla, de Compromís.

El senyor Pla Herrero:

Moltes gràcies, president.

I moltes gràcies, senyor Llinares.

Jo, a l'espera de poder llegir el seu informe, li vaig a plantejar alguna qüestió que m'imagine que estarà recollida en l'informe, però li la plantege de tota manera.

Ha parlat vosté…, les últimes paraules de la seua intervenció han sigut que esta llei hauria de contemplar el fenomen del transfuguisme.
M'agradaria que concretara quina és la proposta que des de la seua agència farien en este aspecte.

Després ha comentat també el tema de la limitació de càrrecs.
I jo no sé si a la millor en una llei de transparència i bon govern no sé l'encaix que podria tindre una limitació de càrrecs en esta llei.
I m'agradaria també que ens ho comentara.

Després, una qüestió en el tema de transparència del límit…, els límits a la sol·licitud d'informació pública: com es reflectix en la llei, si considera que són necessaris, si els límits que es preveuen són suficients o són excessius.

També en el tema del consell de transparència m'agradaria que fera una valoració respecte a la reformulació que la llei fa del consell de transparència i quina és la proposta, quina és la visió o quina és la fórmula més adient que des de l'agència valenciana es proposaria per aquest organisme.

També, respecte al règim sancionador, repassant-lo i independentment que de l'aportació que ens ha fet respecte a la sanció a les infraccions del bon govern que no es preveuen, el règim sancionador si el veu proporcionat… si el veu proporcionat a la millor comparat amb altres legislacions anteriors o amb la legislació anterior.

I m'agradaria també que valorara respecte de les facultats de mediació del consell de transparència, si les veu adequades o si veu que és un òrgan que hauria de tindre este caràcter mediador.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pla.

Per 4 minuts, la diputada de Ciudadanos, la senyora Peris.

La senyora Peris Navarro:

En primer lloc, moltíssimes gràcies.

Serà una de les seues responsabilitats, però molt agraïts perquè jo crec que ací l'objectiu que tenim tots és fer lleis útils, però sobretot també lleis que donen seguretat jurídica.

Després de la seua intervenció, jo crec que ens queda encara molta feina, perquè, efectivament, ens obert ara encara més qüestions que anem a haver de plantejar si volem fer una llei amb seguretat jurídica i que siga útil.

Vosté volia centrar-se en bon govern i integritat pública.
I la meua primera pregunta per a fer una bona llei és: quins són els principals problemes o carències que veu vosté en l'administració valenciana quant a eixe bon govern i integritat pública?

Completament d'acord que (inintel·ligible) … de la Constitució estava absent i s'ha de fixar.

Jo volia preguntar-li simplement…, sé que en este tràmit l'hem demanat, però si se li havia consultat a vosté amb caràcter previ a l'haver fet esta proposició.

Vosté ha donat una dada important: «Conflicte d'interés és l'antesala de la corrupció».
I jo li pregunte: per a un poc suplir i conéixer si hi ha o no conflicte d'interés, ¿hauríem d'incorporar el que es diu la titularitat real d'aquelles empreses o entitats que contracten amb l'administració o que reben diners públics de l'administració?
És a dir, incorporar la titularitat real i fer-la… El ponent anterior -que hem tingut este matí-, membre també del consell de l'oficina antifrau, apostava perquè era clau introduir ahí.

Una cosa que a mi m'agradaria conéixer la seua opinió és quina visió estem donant a la societat valenciana.
Vull dir, un valencià, alacantí o castellonenc pot anar al Síndic de Greuges, a l'oficina antifrau, a la conselleria de transparència, al consell de transparència, a la fiscalia, als tribunals… Estem confonent, duplicant ordres?
És a dir, com podem fer tot açò?
Seria bo, vosté com a expert, que poguérem coordinar tot açò?
És a dir, faig una reflexió en veu alta, perquè estem ahí… estem com a legisladors i, per tant, de quina manera ho podríem fer.

Una verdadera ferramenta del control democràtic són les dades.
Sempre s'ha dit «los datos son poder».
És a dir, ha de ser algo més que una web amb dades?
I, sobretot, quines dades pensa vosté que són les prioritàries per a eixa finalitat?

El silenci administratiu.
Vosté pensa que ha de ser positiu?
Com valora que s'establira eixa possibilitat?
Sobretot perquè a la millor donaria més seguretat a l'administrat.

Després vosté parla del principi d'exemplaritat en les seues esmenes.
Creu que no està suficientment garantit?
I, en eixe cas, com ho podrien fer?

Principi de rendició de comptes.
Ens ho ha deixat clar, considera que es deuria també de concretar més i en (inintel·ligible) … Vosté ja pràcticament això ens ho ha dit ha dit.

També ens ha dit que prime el principi de participació en les seues esmenes.
Però com?
Com considera que podria reforçar-se això?

I després hi ha una cosa curiosa, que és un tema a la millor un poc banal, però important.
En la proposició de llei assenta com a principi no acceptar regals que sobrepassen els usos i el costum de cortesia.
Opina vosté que això quedaria un poc en l'aire, que és un terme molt ambigu?
Què és això dels «usos i costums de cortesia»?
I vosté fa una esmena en concret d'això i planteja una proposició.
¿Considera vosté que pot ser més adequat que s'establisca en codis adaptats a cada institució en lloc d'una manera genèrica en esta llei?

Integritat institucional.
Com la podríem garantir?

Me passaria ací tot el matí.
Però consell de transparència.
A mi me pareix clau.
Vosté pensa que ha de ser independent de la conselleria de transparència?
Com el configuraria vosté?
Quants membres ficaria?
Amb dedicació exclusiva o no?
I, en definitiva, si considera que eixe òrgan que supervisa el compliment de la llei, com el podem fer perquè siga eficaç?

I moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señora Peris.

Por 4 minutos, el señor Pastor, del Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Pastor Llorens:

Gracias de nuevo, presidente.

Señor Llinares, buenos días.

Bienvenido a la comisión.

Yo voy a ser muy breve.
Nos da la impresión al Grupo Popular -y creo que va a ser así, salvo que ustedes nos confirmen lo contrario- que ni los grupos parlamentarios firmantes de la proposición de ley -es decir, PSPV-PSOE, Compromís y Unidas Podemos- han contactado con su entidad previamente a la presentación de la proposición de ley, ni me imagino que tampoco… -y esto ya es más…, si quiere, todavía más juicio de valor, porque lo primero también lo es- tampoco lo han hecho desde la propia conselleria de transparencia, ni ningún alto cargo, ni político, ni ningún funcionario de la misma para conocer su parecer.

Se lo digo porque esa es la impresión que nos estamos llevando de todos y cada uno de los comparecientes que al final su presencia aquí no es casual, sino vienen aquí porque se les considera que tienen algo que decir o algo que aportar a lo que es el texto legislativo.
Pero es curioso, como digo, que ninguno de ellos -es la impresión que nos da al Grupo Popular- haya sido contactado previamente a la presentación del texto para saber cuál es el parecer… la opinión.

Tan es así que, fíjese, los miembros del consejo de transparencia, que es uno de los órganos principales, uno de los actores principales en el desarrollo de la ley, dijeron públicamente, primero, a través de los medios de comunicación y, después, en esta sede, en esta comisión, que no habían sido consultados en absoluto por la conselleria ni por ningún técnico, ni por ningún político para saber qué opinaban sobre una de las novedades, si cabe, más importantes de lo que es el texto legislativo o la proposición de ley, que es precisamente lo que comentaba mi compañera Mamen Peris sobre el funcionamiento o la propuesta de un nuevo modelo de funcionamiento, mejor dicho, para el consejo de transparencia.

Nos gustaría, por lo tanto, esas dos preguntas muy breves que se pueden contestar hoy: ¿ha contactado con usted algún grupo político o algún técnico o político de la conselleria de transparencia para que opine sobre este documento, sí o no?

Y, en segundo lugar, nos gustaría saber también, que es una pregunta también ya planteada por el grupo parlamentario anterior -el de Ciudadanos-, su opinión sobre el modelo de funcionamiento que se plantea en el texto respecto al consejo de transparencia: ¿tres?
, ¿cinco?
, ¿con dedicación exclusiva?
, ¿sin dedicación exclusiva?
, ¿con dietas?
, ¿sin dietas?
, ¿propuestos por las Cortes?
, ¿propuestos por la sociedad?
En fin, ¿con rango de director general?
, ¿sin rango de director?
, ¿adscritos a la conselleria?
, ¿órgano independiente?
, ¿autonomía?
Todas esas cuestiones son las que yo creo que es interesante…, o a nosotros nos gustaría que usted se posicionase al respecto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Pastor.

Por 4 minutos tiene la palabra la señora Caballero, del Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Señor Llinares, muchas gracias por su intervención.

Primero quería dejar patente que la Generalitat valenciana es una de las administraciones más transparentes.
Más transparentes, según la plataforma colaborativa Dyntra, que es la que posibilita la evaluación abierta a nivel de cumplimiento de los organismos y con hasta 188 indicadores diferentes.

Pero con esta proposición de ley, los tres grupos firmantes, los grupos que sustentamos el govern del Botànic, queremos ir un poco más allá.
Un poco más allá en la cultura de la transparencia y el buen gobierno, y no solo en el desarrollo de la transparencia, el buen gobierno, sino en involucrar a la sociedad en esa cultura y en esa necesidad de que haya transparencia y buen gobierno.

Y, sobre todo, dos parámetros que para para mi grupo son fundamentales: el buen gobierno en sí ligado a la dación de cuentas.
Porque pensamos que no solo se debe priorizar, que eso ya lo hacemos…, se debe comunicar la priorización -que eso ya lo hacemos con los presupuestos-, sino, también, los resultados que esas priorizaciones dan, en qué se plasman esos números que aparecen en los presupuestos, y que somos las administraciones públicas las que desarrollamos.

Usted ha hablado de muchas cosas, pero a mí me gustaría matizar y preguntarle cosas muy concretas.
Usted ha hablado del papel de asesor de la Sindicatura de Cuentas y la agencia antifraude en tema de transparencia y buen gobierno, pero se ha dejado fuera la sindicatura de greuges.
¿Piensa que no es una institución que debe involucrarse también en la transparencia y en el buen gobierno?

Hablaba del código ético, de los regalos.
Yo le iba a preguntar qué requisitos fundamentales, pero usted ya los ha desarrollado.
Pero tengo una duda: ¿hay realmente criterios éticos objetivos que podamos aplicar a todas y cada una de las administraciones?

Respecto a las sanciones económicas en transparencia y en buen gobierno, ¿deben ir ligadas a responsabilidades personales o a responsabilidad de la Administración para la que se trabaja?
Porque…, y perdone la sospecha, pero cuando una persona, sea alto cargo, funcionario, miembro, trabajador, lo que sea, no practica ni la transparencia ni el buen gobierno, yo creo que, si la responsabilidad económica no va dirigida a la persona en sí que ha desarrollado esa gestión, pues poco le puede importar que sea, en este caso, la Generalitat la que tenga que pagar una multa.

Respecto a la modernización.
Aquí hay una dicotomía muchas veces entre la modernización de la Administración y la agilización de los trámites.
¿Cree usted que esto está reñido con la transparencia, por los requisitos mismos que esto conlleva?
O sea, ¿reducir los trámites administrativos, o lo que se llama la burocracia, resta transparencia o suma transparencia?

Y había una cuestión más.
Sí, cuando usted habla de que es imprescindible que la Administración deba poner a disposición de los denunciantes de corrupción canales para que se sientan seguros a la hora de denunciar.
¿Solo para los funcionarios o para toda la ciudadanía?
Y ¿de qué canales estamos hablando, solo fundamentados en canales telemáticos o también canales personales?
Porque, por mucho que queramos, sigue habiendo una parte de la población que es ajena a los canales telemáticos.

Muchas gracias y perdone los diez segundos.

El senyor president:

Gracias, señora Caballero.

Senyor Llinares, té vosté 4 minuts per a respondre a totes les preguntes.
En qualsevol cas, si no arriba perquè excedix el temps, els serveis de la cambra posaran a disposició instruments per a fer arribar les propostes, les contestacions, les al·legacions als diputats.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Si, li ho agrairia perquè segurament no podré contestar…

(Inoïble per raons tècniques) … tinga automàticament una empara per part de l'òrgan… (veus) per part de l'òrgan que s'haja constituït per a això.

Nosaltres una de les coses que venim dient…, des del 2016 vostés aprovaren una llei que contempla precisament tots els aspectes que la directiva treballa en l'àmbit d'allò públic.
La directiva també va dirigida a sectors molt importants de l'àmbit privat, però en l'àmbit d'allò públic la Llei 11/2016 precisament contempla la necessitat de crear canals perquè la ciutadania se puga dirigir a un organisme especialitzat, en este cas, l'Avaf -l'Agència Valenciana Antifrau-, que ha de gestionar eixes denúncies.
I, a partir d'ahí, s'inicien els procediments, bé siga prèvia anàlisi i posterior investigació, o bé senzillament la denúncia no tinga ninguna transcendència i s'arxive, o se dirigisca o se reenvie cap a altres organismes que tinguen competència en eixa matèria.

Per tant, estem parlant d'uns canals que, ara, en estos moments, a nivell del territori valencià, de la Comunitat Valenciana únicament els té l'Agència Valenciana Antifrau, però fa molt de temps que nosaltres estem dient que tots els ajuntaments de més de deu mil habitants tindran l'obligació, a partir del 17 de desembre d'enguany, de tindre estos canals: un canal intern per si la persona que alerta o que denuncia vol utilitzar-lo i un canal extern.
I este canal extern considerem que, per una qüestió d'eficàcia, d'economia i que ja existix, hauria de ser el de l'agència precisament, que està actuant com a canal extern.

En este sentit, continuem oferint tot el l'assessorament.
El programa informàtic en què funciona l'agència és un programa de software lliure, és gratuït, de fàcil instal·lació i garantix la confidencialitat i garantix que les persones que presenten estes denúncies tinguen eixa indemnitat que la directiva exigeix als estats i que han de traslladar.

Per a altres preguntes.
Ens haguera agradat poder tindre el text quan era un esborrany, perquè moltes de les qüestions que estic plantejant ací les haguérem fet en un altre context, no limitats per este temps i ja quan pràcticament la proposició de la llei s'ha publicat en el Diari Oficial de les Corts.

Va haver una època en què la Llei 22/2018 va haver-hi una interrelació -estava en aquella època el conseller Alcaraz- i abans que es convertira en un document en el parlament, vàrem tindre oportunitat…, discrepàrem de prou coses, eixa és la veritat, però vàrem tindre l'oportunitat de fer suggeriments.
I en aquella època els he de dir que pràcticament estàvem en quadro en l'agència.

Per tant, sí que seria d'agrair que…, en definitiva, és per eixa harmonització de les nostres lleis.
És a dir, si tenim una llei, la 11/2016, que diu que l'agència, entre les seues funcions, ha de participar en la millora de la qualitat normativa, doncs utilitzem-la.
Ho diu la llei.
I per això nosaltres ens involucrem fent estes intervencions i fent les al·legacions que hem fet.
Però ens hagués agradat poder-ho treballar amb molta més tranquil·litat i abans.

¿Si se correspon una llei nova o haguérem pogut reformar la llei de 2015?
Les dos possibilitats.
O siga, jo considere que és funció dels legisladors els que han de decidir en cada moment si en reformen una preexistent o en plantegen una nova.

El que sí que està clar és que la llei de transparència, la proposta que vostés estan treballant té molts aspectes que únicament per via legal se poden regir i que alguns d'ells no estaven contemplats en la llei anterior.
Però això…, hi ha un principi del bon govern que no apareix en molts llocs, però que jo l'utilitze moltes vegades, que es la lleialtat institucional.
És dir, respectar les competències que té cada un dels òrgans públics, cada una de les administracions o cada un dels organismes, perquè d'esta manera és on realment el principi de col·laboració pot prosperar i pot treballar.

En este sentit, si el consell de transparència que es proposa és millor que en siguen tres que en siguen cinc no és una qüestió per a mi que siga transcendental.
El que sí que és importantíssim és que siga independent, que se garantisca eixa independència, que se garantisca la seua neutralitat i la seua imparcialitat davant de moltes de les qüestions que va a tractar.

Una cosa que també repetisc moltes vegades: en matèria d'integritat -i estic d'acord amb el que la senyora Caballero ha plantejat-, la Generalitat té un marc d'integritat que en moltes altres parts de l'estat s'ambiciona, perquè no se té.
I, en eixe sentit, nosaltres som els primers que ho diguem.
Però la qüestió està que hem de garantir la independència, la imparcialitat i la neutralitat dels òrgans que van a dir-los a les administracions el que fan bé o el que fan mal.
Perquè si no ens creem eixa…, si no traslladem a la ciutadania que esta neutralitat i esta imparcialitat és real, bé, doncs, no millorem precisament el que volem que és la confiança amb les administracions públiques.

Per això, el nou consell tal com es configura -apart de que se li dota d'un element importantíssim com és la potestat sancionadora- que eixa independència, que eixa dedicació professional que han de tindre es plantege, jo considere que sí que entra.
Crec que l'actual Consell de Transparència si s'ha queixat moltíssimes vegades és, precisament, de la falta de recursos i d'una dependència gens clara adscrita a una conselleria.
Pense que el Consell de Transparència, independentment que hi haja una conselleria que el dote de recursos, que sense ells no es pot fer res, la seua independència s'ha de garantir donant comptes i rendint comptes, precisament, a un òrgan com és el parlament valencià, com són les Corts.
En eixe sentit, per la meua part, no entraré en si en són millor cinc o en són sis.

Abans, quan s'ha plantejat que no he citat a la Sindicatura de Greuges, m'estava referint quan nosaltres considerem la rendició de comptes en matèria de gestió pública, de gestió essencialment econòmica, de gestió de compliment d'objectius.
I ahí és on la Sindicatura de Comptes és l'òrgan que té esta competència i amb la qual nosaltres, per eixe principi de lleialtat institucional, estem coordinats, tenim un protocol d'intercanvi d'informació, de realitzar activitats conjuntes.
I ens agradaria tindre exactament la mateixa relació amb els altres organismes.

Nosaltres tenim millor relació amb els òrgans de l'estat que amb alguns dels òrgans del propi territori de l'estat.
Estem intervenint perquè ens demana consulta la comissió de codificació del Ministeri de Justícia que està treballant en la transposició de la directiva que abans els he comentat.
És a dir, que de l'estat, del govern central, un ministeri et demane que: escolte, volem les seues opinions i un informe sobre estes qüestions, i nosaltres el fem.
Això ho notem en falta ací, en el nostre propi territori i en el nostre propi ambient.

Estem col·laborant amb els serveis de coordinació antifrau del propi estat, de la inspecció general de serveis i amb la pròpia Olaf, que es l'oficina antifrau europea.
No sé, no tindríem per què tindre ninguna dificultat d'estar col·laborant amb totes les demés estructures que en el nostre àmbit tenen competències, amb les quals acabem tenint elements en comú.

I, bé, m'he excedit ja excessivament per a contestar totes les demés.
Jo la llei, per resumir, no entre en si ha de ser una llei nova o ha de ser una reforma, simplement he intentat puntualitzar aquelles qüestions que considerem.

Sí, i no vull deixar de parlar sobre el tema dels límits, els límits que es planteja la transparència, perquè és una cosa que això ens afecta a tots i sobretot a una entitat, que té les funcions que té, com l'agència antifrau.
Hi ha una remissió a la llei estatal, jo crec que eixa remissió és correcta.
La llei estatal especifica i enumera la defensa nacional, els expedients d'investigació, la propietat intel·lectual industrial.
Hi ha una sèrie de límits que contempla la llei de 2013 de l'estat, la que regix de forma supletòria les lleis autonòmiques, i que crec que tenim suficient amb eixos límits.

I ahí és on veig un problema, que per rematar els plantege, i és una addicional primera que té la proposició de llei i que jo la considere enormement confusa i que va a portar problemes.
Que és que quan planteja esta addicional primera que les entitats o els òrgans que tinguen lleis específiques per a gestionar la transparència d'estes entitats, doncs, s'aplicaran evidentment, com no pot ser d'una altra manera, les lleis específiques.

Però després afegix un últim paràgraf que, des del meu punt de vista, no deixa de ser una entelèquia que es contradiu amb el punt primer.
És a dir, si el que regix és el règim jurídic específic, després plantegem que l'aplicació del règim jurídic específic es tindrà que, en certa manera, ajustar als mecanismes de la pròpia llei.
Bé, doncs, açò, des del nostre punt de vista, este últim paràgraf, en ares d'una seguretat jurídica, hauria de desaparèixer.
Ho dic per eixes contradiccions que puga generar.

Pel demés, i tal com m'ha dit el president, doncs, els faríem arribar les respostes a tot allò que no he tingut possibilitat de fer.

El senyor president:

Molt bé.
Doncs, gràcies, senyor Llinares.

En qualsevol cas, això, els serveis de la cambra es posaran en contacte amb vosté, o vosté amb els serveis, per a facilitar les contestacions.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Molt bé.

El senyor president:

Moltes gràcies per la seua compareixença i pel seu temps.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Moltíssimes gràcies a vostés i a la seua disposició.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del senyor Andrés Boix Palop, professor de Dret Administratiu de la Universitat de València

El senyor president:

Bueno, ya, continuamos la sesión.
Si no me equivoco es la última comparecencia, en este caso -bueno, lo haré en broma- un habitual ya…, creo que ha comparecido, estamos hablando de un par de ocasiones, que ya conocerá la dinámica de cómo se desarrolla la comparecencia.

És el senyor Andrés Boix Palop, professor de Dret Administratiu de la Universitat de València.

Únicamente, por si acaso, recordarle que la comparecencia se realiza en una intervención inicial suya de ocho minutos.
El resto de los grupos parlamentarios tendrán una intervención, de menor a mayor representatividad, de cuatro minutos y usted tendrá una posibilidad de contestar de cuatro minutos adicionales para aclarar dudas y ampliar alguna cuestión que se haya suscitado.

Y, en cualquier caso, sí que le avisamos de que, en el caso de que exceda esos cuatro minutos o no le de tiempo a contestar en ese tiempo, los servicios de la cámara están a su disposición para hacer llegar de manera telemática o, en este caso, por mail, aquellas aclaraciones que no haya podido contestar.

Sin más dilación, pues, tiene su turno de palabra por 8 minutos, señor Boix.

El senyor Boix Palop:

Moltíssimes gràcies, president de la comissió.

Moltíssimes gràcies a totes i tots per haver-me convidat.

Com és de veres que ja he estat ací un parell de vegades, més enllà d'aquest agraïment vaig a passar ràpid perquè hi ha sempre moltes coses a dir i vaig a tractar de ser sintètic i pràcticament anar a una idea per minut.
Em disculpen també si en algun moment soc massa sintètic o una miqueta reduccionista per això.

Primera idea.
La llei em pareix que, en general, és una llei que està ben feta, que té molta qualitat tècnica.
Jo crec que arreplega molt bé l'experiència dels anys, en 2015 açò era relativament nou, però després ha hagut molta experiència.
Arreplega molt bé el que en el reglament s'ha anat desenvolupant, arreplega molt bé algunes de les dinàmiques que s'han incorporat, que encara que no estiguen a la llei o al reglament formen part de la pràctica en aquest sentit.
De manera que jo crec que té qualitat tècnica i està bé.

De manera que em vaig a centrar després en les coses que crec que es poden millorar.
Però que no s'entenga això com que em pareix que està tot malament, en general crec que té rigor tècnic i que està bé.
Però crec que aporte més si comente coses que crec que es podrien millorar.

És molt exhaustiva la llei, és molt llarga, és molt completa, és molt reglamentista, la qual cosa és una opció.
Jo no la veig malament.
Però no la veig malament sobretot si en el futur, si hi ha desenvolupaments reglamentaris, no tenim dos textos amb què treballar.
És a dir, si en el desenvolupament reglamentari futur es té en compte que el reglament arrossegue el que ja està en la llei i afija perquè puguem estar gastant només un text.
Perquè si has d'estar gastant dos i, a més, dos tan exhaustius i complets és molt.
Eixe és un dels problemes de les lleis quan són molt reglamentistes, però amb aquesta cautela no passa res.

Em pareix bé que hi haja molta ampliació de previsió d'obligacions a concessionàries, que en això hi haurà problemes, article cinquè; com es detallen molt les obligacions de publicitat activa arreplegant aquestes coses que ja sabem.
Les previsions sobre contractació i convenis jo crec que estan molt bé, que són molt completes.
Està molt bé que coses que estaven al reglament i s'havien introduït al reglament sobre dades obertes, sobre publicitat institucional, s'hagen inclòs i ampliat i està bé.
Encara que potser a la publicitat institucional se li podria donar una pensada amb una llei específica per a establir alguna mena de controls i sobretot sobre què no té sentit fer-ne.

Està molt bé també l'ampliació sobre la info de planificació urbanística cartogràfica o, per exemple, el fet de dir que quan hi ha un dret d'accés ja consolidat això s'ha d'informar, em pareix que està tot bé.
I també que la identificació digital per a fer el tràmit siga molt poc complicada, jo crec que és una cosa que ja la tenim consolidada i està bé què se reconega en la llei així perquè…, tot això està bé.

I també és raonable que desaparega el silenci positiu perquè, com sabeu, el Tribunal Constitucional va dir en la llei d'Aragó que no podia ser positiu.
Ahí, simplement, una xicoteta esmena tècnica, jo crec que s'entén, però per si de cas no.
Ja sabem…, la llei diu que la resolució s'entén negativa al cap d'un mes i podria donar-se a entendre que no hi ha obligació de resoldre-la després, encara que la Llei de procediment administratiu bàsic deixa clarament que el silenci negatiu és només una presumpció i que l'obligació de respondre continua.
De manera que això, potser, se podria aclarir perquè no hi haguera problemes.
Però, ja dic, en general molt bé i molt bé que s'haja solucionat tot això.

Coses, carències o possibilitats de millora.
En la informació de rellevància jurídica que es diu que s'ha de posar, jo crec que és una cosa innovadora, probablement no la tenim encara en ment, però hi ha moltes propostes ja de les persones que estan investigant la utilització d'algoritmes i intel·ligència artificial per part de l'administració.
Per exemple, hi ha una investigadora a la Universitat de València que té una tesi doctoral fantàstica sobre el tema, Alba Soriano, i una de les coses que ella proposa és que les administracions públiques haurien de tindre un registre d'algoritmes que utilitzen públic.
Això, per exemple, com passa moltes vegades en la vida, tu fas propostes algú les agafa…, per exemple la ciutat d'Amsterdam ho està fent, ho ha començat a fer o ha anunciat que ho va començar a fer ara -és la primera que jo sàpia- arreplegant aquesta idea, no exactament d'aquesta xica però d'algunes persones que han treballat en el mateix sentit.

I jo crec que es podria considerar, seria una innovació important i donaria molta seguretat jurídica als ciutadans, pot ser per a un problema que no està ara però que en el futur cada vegada serà més important.
Perquè hem de saber si ens estan tractant amb algoritmes i eixos algoritmes com funcionen i que hi haja un registre públic en totes les administracions d'això.
En la informació de rellevància jurídica em pareix essencial, perquè, a més, és que eixa informació és de rellevància jurídica perquè l'algoritme té efectes jurídics.

Respecte de coses que al llarg de l'experiència d'aquest any han funcionant, jo crec, malament o de forma millorable en la llei de transparència i que no es dona solució, jo crec que un dels problemes que hem tingut és el tema dels electes.
O siga, vostés i també els regidors locals, sobretot de l'oposició, que ja sabeu que moltes vegades i paradoxalment, encara que com a diputats haurien de tindre accés molt senzill a la informació pública, va i resulta que acaben utilitzant la llei de transparència perquè és més senzill i més ràpid obtindre informació per eixa àrea i això genera, de vegades, problemes.

Per exemple, en algun cas s'ha donat accés, crec que era un grup d'esta cambra, al Partit Popular, de procediments que estaven en curs referits a antifrau quan en la llei això no està previst.
Però probablement és raonable que un grup de l'oposició puga tindre accés a eixa via.
La qüestió és que, clar, fer-ho mitjançant el procediment de transparència normal que està previst per a altres coses probablement xoca.
Ja sé que no és la tradició que tenim, ja sé que no estava la llei de l'estat, ja sé que ens allunyaríem i innovaríem, però probablement estaria bé introduir a la llei de transparència pròpia nostra un mecanisme paral·lel diferent per a càrrecs electes que permetera, doncs això, en procediments en curs o, si és informació que puga ser confidencial, amb una sèrie de cauteles de confidencialitat.

Perquè sí que me pareix que ara tenim una utilització distorsionada que genera problemes.
Però probablement és raonable preveure eixa possibilitat si estem veient que funciona millor que altres mecanismes de donar informació.

I segona cosa que ha funcionat, jo crec, malament, justament el cas aquest d'antifrau i el Grup Popular crec que és un bon exemple.
Antifrau es queixava de que eixe accés li generava problemes perquè estàvem parlant d'una informació confidencial que podia anar contra les finalitats d'antifrau.
Això, la Llei de procediment administratiu comú del 2015 i abans ja té un article, que és el 55, que és el que fa referència al que abans es deia històricament informacions reservades, justament eren reservades, i ara es diuen actuacions prèvies.
Aquestes, moltes vegades, per a poder garantir el funcionament necessiten un grau de reserva i de vegades això pot entrar en conflicte amb la transparència en casos com aquests, però en casos de persones normals.

Per exemple, a nosaltres ens passa a la universitat de vegades que hi ha gent que fa denúncies, denúncies absurdes.
T'obliga a fer unes informacions prèvies, no hi ha res, però tens informació que acabes arreplegant perquè parles amb la gent i tens tal, i després te la demanen i transparència et diu que li l'has de donar al denunciant.
Diguem-ne que és una utilització torticera, problemàtica, que genera després conflictes i que pot entrar en col·lisió amb la finalitat d'una informació reservada que requerix una certa tranquil·litat i que tant el denunciant com els compareixents puguen tindre una certa llibertat i una certa garantia de saber que, si això no va a més, no eixirà d'ahí per a què funcione bé.
Jo crec que això es podria pensar.

Després, tema estrela, el disseny nou del Consell de Transparència, no?
Aquesta història de passar de cinc membres a tres i professionalitzar-los.
Supose que haureu parlat molt, jo ahí he de dir que jo us diria -no sé si ho ha dit algú- però jo us diria que penseu en que eixe model de professionalització probablement vaja a fer que la possibilitat de triar persones es reduïsca.

És a dir, hi haurà persones…, per exemple algunes de les persones que estan ara al Consell de Transparència, probablement, tenen un perfil que en una situació com la que preveu la nova llei no haurien acceptat estar.
Perquè, encara que siga rang de director general, és una rebaixa respecte del que estan cobrant ara mateix.
I no només això sinó que se'ls passa a aplicar totes les incompatibilitats de la llei de càrrecs no electes, la qual cosa provoca que, precisament si parlem d'un professor universitari que ja té una antiguitat, que és catedràtic, que té triennis, que té sexennis, que té quinquennis, reduïx les seues retribucions, però a més deixa de poder fer unes altres coses que fa, fer cursos, organitzar seminaris, etcètera, etcètera, per les quals té retribucions addicionals.

Jo, simplement, això es pot pensar.
Vull dir, la qüestió és dir: no, home, això és un honor.
I és de veres, és una cosa xula i és de veres.
Però crec que també hem d'assumir que l'autonomia que nosaltres tenim ací al País Valencià té una capacitat limitada d'atracció, no som el Tribunal Constitucional, no és que et diuen: no és… i, a més, en el Tribunal Constitucional o el Tribunal Suprem, si vas allí, cobres, efectivament, molt més que en el lloc on estàs.

Bé, se m'acaba el temps.
Molt, molt, molt, ràpidament, últimes idees en la part relativa a bon govern, supertelegràficament.
Igual que he llevat la part de participació, jo no tinc clar que això haja d'estar en una llei de transparència.
Per exemple, el propi nom del consell, ara, en la nova llei ja deixa de ser Consell de Transparència i Bon Govern perquè passa a ser Consell Valencià de Transparència, i és normal, és que açò va de transparència i no d'una altra cosa.

La part relativa a bon govern a mi me pareix que es podria llevar de la llei, encara que hi ha millores, hi ha coses que està molt bé que estiguen en la llei que ara estan en reglaments, per exemple en temes de qualitat normativa i que hem desenvolupat poc.
Però és que en la llei el que es diu és poc, són referències ben escarides, que, sincerament, probablement si anàrem fora i diguérem anem a fer una llei de bon govern, específicament de bon govern, i ahí repensem una miqueta coses que es podrien repensar, per exemple…, bé després podríem parlar.

Però, sobretot en matèria de qualitat normativa i avaluació, el País Basc, per exemple, té una llei d'això, Catalunya té una llei d'això específica, ara l'estan reformant.
Catalunya acaba de publicar un decret superxulo sobre qualitat i simplificació normativa -no sé si l'heu vist-.
Vull dir, això és una cosa que té una substantivitat pròpia com per a fer una regulació pensada, desenvolupar el títol VI de la llei de procediment administratiu i, probablement, el fet de que estiga ahí com un afegit fa que no es puga fer.

Simplement, per acabar, vull dir, hi ha treballs, a més, molt xulos també de gent de la Universitat de València.
Hi ha també una investigadora molt jove, Claudia Gimeno, que ha fet un parell de treballs molt xulos, que a més algun està publicat per la Fundació Nexe que està en obert i es pot consultar.
I hi ha moltíssimes idees i moltíssimes coses a reflexionar, més enllà un poc de posar quatre idees, que estan bé i que milloren el que hi ha, però que fa la sensació que una vegada estiga ahí ja no hi anirem més enllà.
I seria una pena no anar més enllà perquè ahí hi ha moltíssimes coses a fer i moltes possibilitats de millora.

Moltíssimes gràcies i disculpeu-me per haver-me passat este minut.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Boix.

Bé, tenim ara el torn de paraula dels grups parlamentaris.
Comença la senyora Blanes del Grup Unides Podem per 4 minuts.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, president.

I, sobretot, moltíssimes gràcies, senyor Boix, per la seua compareixença.

Sé que ha sigut molt ràpid, perquè jo crec que volia dir-nos moltes coses i molt interessants.
I sí que li agrairíem, com bé li ha comentat el president, si ens pot fer arribar algunes d'eixes propostes les tindrem, evidentment, en compte.

Després, vosté mateix ha comentat de que, bé, anàvem a parlar de les coses que es poden millorar -i jo crec que per això estan aquestes compareixences- i això no significa, com han volgut fer altres grups en altres compareixences, que tot és un desastre i que tot està per a canviar.
Nosaltres, com a proposants inclús, li ho dic per part del meu grup i supose que per la resta de grups que l'hem presentat també, agraïm precisament eixes crítiques constructives i que es puguen introduir.
Perquè que vinguen ací a dir-nos lo bonic que és tot, doncs, jo crec que seria totalment inútil i ineficient.
Per tant, agrair-li eixes crítiques constructives i, sobretot, que puguem després treballar-les i incorporar-les.

Ha parlat que és una llei molt reglamentista perquè sempre…, a vegades ens passa que no sabem fins on podem arribar en eixa extensió de la llei, fins on s'ha d'aprofundir.
El compareixent d'abans, anterior, el senyor Llinares, ens feia menció a coses que considerava que faltaven i sempre està un poc eixa discussió que no se sap què és millor, si introduir tot o fer-la més simple.
Jo pense que ha de ser clara sobretot, siga més llarga més curta ha de ser clara.

I després, una qüestió que ha mencionat molt per damunt però que a mi sí que m'interessa, el tema de la publicitat institucional.
Que ha comentat com molt de passada, però jo sé que vosté té treballs sobre el tema de mitjans de comunicació i de reglamentació que sí que m'agradaria si té algun suggeriment o alguna cosa que poguera aportar, jo crec que seria interessant.

I després el tema dels algoritmes, que ha comentat que siguen públics.
Jo pense que, bé, doncs, al final és informació que està ahí en la xarxa, està en els núvols i que ningú entenem massa bé, però que al final ens fa una radiografia de qui som i de tot el que fem.
Per tant, que tot això siga públic crec que és fonamental.

I després, quan vosté ha comentat el tema dels mecanismes aquests de manera paral·lela per a l'accés a la informació.
Jo ahí crec que, inclús en la seua intervenció, li detecte, doncs, com unes certes contradiccions o contraposicions de criteris en el sí a l'accés.
Sí, eixe dret a poder treballar, evidentment quan se és oposició jo crec que el tema de la fiscalització del govern és fonamental, és una part importantíssima de la pròpia democràcia i per tant jo crec que s'ha de garantir.
Però, ahí, ¿fins on podem arribar que no acabe perjudicant precisament a eixa transparència i a eixe bon govern que es pretén en l'exemple que vosté mateix ha posat de l'agència antifrau?
És, un poc, quins són eixos límits que podem posar?

I sobretot en el tema de l'administració local, ahí jo crec que sí que els mecanismes de vegades són més difícils per als propis regidors per a poder accedir a eixa informació.
I de quina manera…?
També ha hagut un compareixent anterior que parlava des de l'experiència de la Diputació de Castelló, d'eixos municipis, sobretot els més menuts, vore com posar en marxa eixos mecanismes perquè hi haja accés.

I després, quan vosté parla d'una una llei diferenciada de bon govern.
Jo crec que no haguera estat malament…, és cert, jo ho admet com a crítica també que crec que seria positiu.
Ja hem partit, ja hem separat la participació de la transparència i açò pareix que siga, bé, una cosa molt dolenta.
I, clar, possiblement l'haver separat inclús en una altra nova llei, com la de bon govern, haguera sigut adient sobretot per eixa rellevància que pensem que ha de tindre tant com la participació, com la transparència, com el bon govern.

Però, de tota manera, inclús pense que, estant en la mateixa llei, si es pot ampliar d'alguna manera que vosté propose el tema del bon govern, jo crec que serà benvinguda perquè siga una llei útil.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Blanes.

Per 4 minuts té la paraula el senyor García, del Grup Parlamentari Vox.

El senyor García Gomis:

Muchas gracias, señor presidente.

No haré uso de mis 4 minutos.

El senyor president:

Té a continuació la paraula el diputat del Grup Parlamentari Compromís, senyor Pla, per 4 minuts.

El senyor Pla Herrero:

Moltes gràcies, president.

I moltes gràcies, senyor Boix, per les seues les seues aportacions.

A vore, començaria pel tema del Consell de Transparència que és el medul·lar en estes compareixences.
A vore, jo li preguntaria a vosté, ha esmentat el tema del perfil, del perfil dels candidats.
¿Vosté considera que un perfil, entenc, tan exigent com el que es planteja en la llei faria que bàsicament no es trobaren candidats, tal i com està regulada la llei?
Quines modificacions faria en eixe sentit?

També m'agradaria si ens poguera aprofundir un poc en el tema de la professionalització d'eixes persones.
¿Considera que, tal i com està el text de la llei, és adequat per a la funció que han d'exercir?
¿O consideraria que no estigueren tan professionalitzades i que el cos tècnic fora, d'alguna manera, més extens?

Ho he preguntat a…, el que passa és que per la mancança de temps no hem tingut temps, valga la redundància, d'entrar en les funcions de mediació del Consell de Transparència.
Com ho valora?

Ha parlat vosté també del tema del silenci administratiu negatiu.
Entenc que per una qüestió de la sentència Tribunal Constitucional de la llei d'Aragó i tal…, però entenc que vosté seria favorable que hi haguera una modificació de la llei estatal en este cas, sent que evidentment el silenci fora positiu en favor del l'administrat, que es promoguera una reforma legislativa a nivell estatal perquè açò fora així i que, per tant, les legislacions autonòmiques pogueren adaptar este criteri.

I, després, una altra qüestió que hem comentat són els límits a les sol·licituds d'informació pública.
No sé si ha vist en el text de la llei que s'establix d'una manera genèrica quan l'obligat a prestar eixa informació no l'ha de donar.
¿Entén que eixos límits són massa genèrics, interpretables, conceptes jurídics indeterminats i que, per tant, podria dur algun tipus d'indefensió per part de l'administrat que ho sol·licitara?

I, després, si poguera fer alguna puntualització quant al règim sancionador.
Algun dels compareixents ens ha dit que el règim sancionador no abasta al bon govern sinó que abasta tan sols a la transparència, si coincidix amb este posicionament i si veu proporcional les infraccions i les sancions que es preveuen en el text de la llei.

I, per últim, quant a la…, encara que vosté ens ha dit que opina que seria qüestió d'una altra llei el tema de l'avaluació de les polítiques públiques, però si vosté veu un avanç i si, en el text concret d'esta proposició de llei, vosté veu que efectivament serviran com a instrument de control de l'execució de polítiques públiques per part de les nostres administracions.

I moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pla.

Per 4 minuts, té la paraula el senyor Llopis de Ciudadanos.

El senyor Llopis Pascual:

Sí, molt ràpidament.

Bé.
Moltes gràcies per la seua exposició.

I jo sí que voldria a vore si em pot resoldre alguna de les preguntes que havíem plantejat.
Evidentment, el tema m'ha paregut interessant el que vosté ha dit del silenci negatiu i positiu, no sé si hauríem de canviar alguna qüestió en la redacció.

Després, si té un segon i, si no, després sí que m'agradaria que m'ho enviara d'alguna forma telemàtica i sobretot què podríem fer en el tema dels algoritmes.
Evidentment, cada volta eixos algoritmes van a determinar més coses en la nostra vida i l'important és que, d'alguna forma, nosaltres puguem replicar fins a cert punt el resultat.
Perquè ara mateix, va passar fa poquet en l'assignació de les places, i el Marzà diu: No, és l'algoritme.
L'algoritme, ja, però hauríem de saber com funciona eixe algoritme.
Perquè abans…, sempre, jo com a informàtic, sempre ens tiren la culpa als informàtics, diu: no, la culpa és de l'algoritme.
Ja, però l'algoritme algú ho ha fet, algú ho ha programat, però algú ha dit com s'hauria de programar i hauríem de saber si està ben programat perquè a voltes es generen eixos dubtes.

I sí que m'agradaria saber més informació, com ho han fet -crec que ha dit en Holanda, en els Països Baixos- possiblement alguna cosa, perquè sí que és un tema que em pareix molt interessant.
Una de les altres coses que m'ha paregut interessant del que vosté ens ha dit hui, el tema de les denúncies absurdes, crec que ha dit, a vore com podríem gestionar això per a evitar problemes tant per als denunciats, per a compareixents i tot això.

I un parell de coses més que teníem també previstes preguntar-li.
Evidentment, ja que…, bé, i m'agradaria conéixer la seua opinió com a professional del món del dret, ja que evidentment no podem demanar eixe dictamen al Consell Jurídic Consultiu.
Si vosté considera que esta tècnica legislativa empleada en esta redacció de la proposició de llei és l'adequada, és correcta.

I després, també m'agradaria vore si realment si només en estes llei que porten, tant autonòmiques com a nacionals, que només tenen sis anys de vida, si era més necessari fer una nova o millorar la que tenim, si és interessant.

I ja per acabar, perquè em queda una miqueta de temps, si vosté considera en esta proposició de llei si s'hauria d'afegir algun aspecte addicional quant als deures de la publicitat activa, dels sujetos obligados i quins haurien de ser, que jo entenc.
I bàsicament és això el que m'agradaria si em resol.

M'interessa especialment molt el que vosté ha comentat dels (inintel·ligible) … perquè crec que sí que és una cosa que no estem tenint en compte i potser que siga part d'eixe futur dels drets dels ciutadans.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Llopis.

Ara, per 4 minuts, té la paraula el senyor Pastor del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Pastor Llorens:

Gracias, presidente.

Muchas…, bueno, buenos días, mejor dicho, y bienvenido, señor Boix Palop.

A ver, yo dos cosas muy breves.
Ha comentado usted que, en base al conflicto o como se le quiera llamar que se había generado entre mi grupo parlamentario, el Popular, y la Agencia Valenciana Antifraude, si no he entendido mal, que sería bueno a lo mejor establecer un mecanismo dentro de la propia proposición de ley, dentro del texto legislativo, para que de alguna manera los cargos electos pudiesen tener acceso a determinada información, llamémosle reservada, sobre cuestiones que estén abiertas en ese momento.

Bien, sería interesante, no ahora, evidentemente, pero si pudiese en el tiempo remitir a la mesa de la comisión una propuesta sencilla en ese sentido para que, pues, oye, al final estamos aquí para aprender y para conocer de aquellos comparecientes que vienen a dar su opinión formada sobre determinadas cuestiones y convertir esas inquietudes o esas aportaciones en enmiendas que puedan prosperar.
Así de claro se lo digo, no para hacerle perder tiempo, ni mucho menos, sino para mejorar lo que es el texto de la ley.

Y, en segundo lugar, usted ha hablado, en cuanto a la composición del funcionamiento del nuevo modelo o del modelo que se propone en la proposición de ley para el Consejo de Transparencia, ha anunciado, bueno, ha anunciado, ha reconocido bajo su punto de vista, cree, que ese nuevo sistema de remuneración o de equiparación de cada uno de los cargos con el de director general supondría que muchas de las personas que actualmente están dejasen de estar por pura lógica, comentar la cuestión, pero es por pura lógica.

Claro, eso, sin darnos cuenta, lleva a decir -que lo digo yo y ya no lo pongo en su boca, lo digo yo- que va a bajar, con esa nueva propuesta o nuevo modelo, la calidad -entiéndase con todo el respeto del mundo y entrecomillada- la calidad de los miembros que conformen el Consejo de Transparencia.
Es decir, porque normalmente en la sociedad aquellos que triunfan, aquellos que tienen méritos, aquellos que tienen reconocimiento, aquellos que tienen valía y trayectoria, pues, destacan evidentemente en la sociedad y obtienen, en este caso, una remuneración económica importante.
Y suele ser así, no siempre, pero suele ser así.

Por lo tanto, aquellos que sí estuviesen dispuestos a optar a esos cargos, a ese órgano del Consejo de Transparencia, quiere decir que no serían los mejores o los más preparados.
La sociedad…, por pura deducción, lo digo yo, sé que es un juicio de valor y sé que es una cuestión subjetiva, pero creo que no me equivoco, ¿vale?

Esa es una cuestión, y aporto yo también una pequeña reflexión también en ese sentido.
A lo mejor también se vería mermada la independencia o autonomía -y también entiéndase la misma entrecomillada- de esos…, porque al final, claro, alguien, que en este caso sería una conselleria, da igual que tenga autonomía plena o no, me está remunerando al mes un sueldo -porque ya no es una dieta, sería un sueldo- y yo tengo en teoría que velar, que fiscalizar, que reñir -también entrecomillado siempre, estamos hablando en un argot muy dentro de la comisión- a aquel que me paga el sueldo.

No sé yo si, desde el punto de vista humano, pues, eso también iba a ir en detrimento de esa autonomía e independencia de la que hoy goza el Consejo de Transparencia y todos y cada uno de sus miembros.
Esa es una pequeña reflexión de suma a la que usted ha hecho.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Pastor.

Ahora, por 4 minutos, tiene la palabra la señora Caballero del Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Caballero Hueso:

Gracias, presidente.

Gracias, señor Boix, por su explicación, además, muy minuciosa y muy concreta en los temas que piensa que se puede mejorar la ley.

Usted ha hablado de la composición del Consell de Transparència, yo quería ponerle un dato encima de la mesa.
Uno de los comparecientes de la sesión anterior nos habló de la oportunidad de que en ese Consell de Transparència estuviera también representado no solo el Síndic de Greuges sino las administraciones locales, el Consejo Jurídico Consultivo, la sociedad civil, que esa pata sí que se ha desarrollado por alguno más.
Y yo quería saber ¿cuál es su opinión respecto a eso?
Si ese consell se debe componer solo de los miembros que se eligen por parte de los representantes públicos, que somos nosotros, o hay que abrirlo a esas otras opciones que se han planteado en esta comisión.

Una de las dudas que se plantea con la ley de transparencia, siempre, es la falta de medios, sobre todo en las administraciones locales, para llevar a cabo toda esta reglamentación legislativa que imponemos en pro de una de una mayor transparencia, pero nos encontramos con instituciones que tienen pocos medios.
¿Es aquí la diputación un elemento fundamental para que toda esa transparencia se pueda aplicar?
Y eso, realmente, significa no solo potenciar las diputaciones sino incrementar el personal, también los equipos personales de las diputaciones, ¿está usted a favor de esa información?

¿A quién, señor Boix, desde su punto de vista, tienen que dar cuenta las administraciones de su gestión?
¿A otras administraciones o a la ciudadanía en general?
Y ¿cómo se establece esa dación de cuentas a la ciudadanía si no es a través de otras instituciones como pueden ser, por ejemplo, las Corts?

Y una última pregunta.
Respecto al régimen sancionador por incumplimiento, tanto de transparencia como de buen gobierno, ¿usted cree que la responsabilidad de esa sanción debería ser personal o debería ser de la institución en la que se representa?

Muchas gracias y eso es todo.

El senyor president:

Gracias, señora Caballero.

A continuación, tiene usted la palabra por un tiempo de 4 minutos.

El senyor Boix Palop:

Bé, moltíssimes gràcies a totes i tots.

Em va a resultar supercomplicat (rialles) contestar a tot en 4 minuts, però tracte de comentar coses.

Tant el senyor Pla com el senyor Pastor i ara la senyora Caballero em preguntaven per diferents qüestions sobre el perfil dels candidats del Consell de Transparència.
Jo no crec que siga difícil trobar candidats i tampoc crec que siga una qüestió de si són millors o pitjors, crec que la clau és el perfil.
És a dir, amb el sistema que tenim ara el perfil, i de fet si mirem els que han estat membres del Consell de Transparència, és un perfil que, per la pròpia dinàmica de que els grups parlamentaris buscaren experts i que podia ser atractiu eixe règim que tenien de que fora una activitat compatible amb el que ja feien, són persones que han treballat molt qüestions de transparència precisament i moltes d'elles, per no dir la majoria, provinents de l'àmbit universitari.
És a dir, són persones externes, alienes a l'administració.

En el sistema al que anem ara, probablement, un consell d'aquestes característiques, com el dissenyat en la llei, no seria en canvi tan atractiu per a persones d'aquest perfil, llevat que siguen persones molt compromeses amb la qüestió de la transparència que se vullguen dedicar i que també existix eixa possibilitat.
Però, previsiblement, serà més complicat trobar-les en eixe món.
No vol dir que siguen millors ni pitjors.

Però, en canvi, el que jo pense que passarà és el que passa en altres consells de transparència que tenen un sistema més professionalitzat i és que acaben sent persones que venen de l'administració.
És el que passa a altres consells autonòmics o fins i tot…, bé, el de l'estat està configurat d'una altra manera distinta, però és un consell molt de l'administració.

Aleshores, jo, el que em preguntaria…, perquè, insistisc, és que crec que no és una qüestió de millors o pitjors, perquè en la vida moltes vegades ens movem per moltes coses: per vocació, per itineraris professionals.
La qüestió és ,si efectivament és així -em puc enganyar però jo anticipe que veurem perfils més de dins de l'administració- probablement el consell serà menys ambiciós, que és el que veiem que passa en altres consells autonòmics i el que veiem que passa en l'estat.
L'estat està fent unes resolucions, el consell de transparència de l'estat darrerament, que són proadministració, que neguen accés amb uns arguments de vegades desficaciats.
L'últim que s'ha fet famós és que li deien a un que havia demanat accés que no li'l donaven perquè tenia un interés en la informació.
Home, vull dir, doncs clar que tinc un interès, què passa alguna cosa per tindre algun interès?

És a dir, està sent molt restrictiu, per què?
Perquè venen quasi tots…, bé, ve la persona que és el president, que allí és unipersonal encara que té òrgans de suport i membres de suport -que té a veure amb el que comentava la senyora Caballero- eixos membres de suport que hi ha per ahí, normalment, no estan tenint molta implicació ni molta capacitat de modular.
De fet, la llei nostra anterior preveia un consell de participació que no es va posar en marxa i que va ser també un poc un fracàs.

Vull dir, jo crec que no estaria malament, probablement, intentar-ho, però de moment no estem veient que això tinga capacitat de condicionar.
El que està sent clau és quins són els membres i eixos membres com funcionen.
Aleshores, depenent del sistema que tenim, ni hi haurà dificultats per a trobar candidats ni seran pitjors, simplement seran diferents, tindran una orientació diferent.
La meua opinió personal és que per a un òrgan d'aquest estil que és contramajoritari, que és un òrgan de control del que fa el poder, quan més de fora de l'administració siga la gent, millor.
És la meua opinió, és una opinió totalment valorativa.

I per això m'agrada més un sistema en què siga més senzill reclutar aquest tipus de persones, perquè de vegades són pertorbadorament ambicioses.
Al consell valencià, al meu parer, fins i tot jo a la Universitat de València soc ara vicesecretari general i alguna vegada ens obliga a donar coses que dius, buf!
Vull dir, perquè són molt ambiciosos, però crec que fent el sumatori general és millor això que no una altra cosa.

Després, l'altra cosa que ha aparegut reiteradament és la qüestió del règim sancionador, si és suficient en bon govern, etcètera, etcètera.
És de veres que en matèria de bon govern hi ha poques referències al règim sancionador.
Hi ha alguna, però sí que hi ha una previsió de mínims en matèria de (inintel·ligible) … .
Però jo estic a favor que hi haja poques.
De fet, jo les llevaria totes perquè crec que en matèria de bon govern eixes sancions que tenia la llei antiga o les que té la llei estatal són absurdes, no tenen cap sentit.
Per què no tenen…?
I la prova que no tenen cap sentit és que, que jo sàpia -i crec que tinc bé la informació- ni en aplicació de la llei estatal ni en aplicació de cap llei autonòmica que té sancions equivalents s'ha aplicat mai cap d'aquestes sancions.

Per què?
Perquè si algun càrrec fa una infracció d'aquest estil, la responsabilitat acaba sent política i els responsables polítics que l'han demanat els cessen.
I així és com se solucionen les coses, crec jo, quan estem parlant de responsabilitats polítiques.
I si estem parlant de responsabilitats de treballadors públics, hi ha una previsió a la Llei de règim jurídic del sector públic, és l'article 35 -parle de memòria, però crec que sí que és l'article 35- que establix clarament -perdó, 36- que establix clarament l'exigència de responsabilitat com funciona.
Jo crec que amb això és suficient.
De fet, eixe article 36 també s'utilitza ben poquet, la qual cosa ens demostra que ahí falla alguna cosa.
Si tenim previsions en les lleis que no s'utilitzen mai és que probablement fallen.

I per parlar també de…, m'han dit també: en matèria de bon govern i d'avaluació, què es podria afegir?
Perquè…, són millores el que hi ha?
Sí, són millores.
Teníem en alguna norma reglamentària alguna d'aquestes coses, però ara ho tenim en una llei, és una millora.
Què és el que jo afegiria?
Obligacions concretes.
És a dir, ahí, el que tenim bàsicament són principis que són una mena d'indicació, de guia, de com hauran d'actuar a partir d'ara les administracions per preparar normes de caràcter general o avaluar polítiques públiques, però hi ha poques obligacions concretes.
Aleshores, jo el que faria seria concretar obligacions, concretar passos obligatoris.

I, per acabar, ahí hi ha una cosa, lamente no parlar d'algoritmes però us passaré…, li enviaré al president de la comissió la informació sobre les propostes i el que s'està fent a Amsterdam perquè crec que és una cosa molt interessant.
Però, per acabar, una cosa que comentava el senyor Llopis i que és interessant, perquè deia: aquesta comissió, està fet bé que siga per proposició de llei la tramitació d'aquesta llei?
¿O és en el fons… -bé, ho dic jo això, no ho ha dit vosté- és en el fons, fins a un cert punt, contradictori que una llei que estableix una sèrie d'exigències en matèria de qualitat normativa després es tramite amb un sistema, que és proposició de llei, on desapareixen alguns tràmits com aquells que comentava vosté?

És un tema superinteressant.
En el fons, aquesta llei ve en gran part d'un treball preparatori que es va fer en la passada legislatura, entenc jo, perquè mirant els dos textos se semblen moltíssimes coses molt, que va ser la llei, crec que es deia, de govern obert.
Que en eixe cas sí que es va tramitar com projecte de llei i va passar per tots els tràmits d'informació pública, de tal, els diversos dictàmens, etcètera, etcètera.
Però tenim el problema…, i per això dic que esta qüestió de la qualitat normativa i com preparar projectes de llei és que dona per a una llei.
Perquè tenim el problema de que ara per ara tenim un sistema que, si s'aplica com estem aplicant-lo, de vegades és insuficient materialment perquè hi haja de veritat mecanismes de qualitat normativa i de control suficient, però a més és superllarg.
I com és superllarg, decauen moltíssims projectes de llei.

I com tenim la regulació a les Corts que decauen i no els pots tornar, doncs, jo crec que això ens ho hauríem de plantejar.
I no passa res per tractar d'innovar i coses noves.
Per exemple, coses que jo faria?
Jo faria una llei sobre això.
I faria una llei seriosa, analitzant i tractant d'establir un sistema que fora ràpid i àgil, però a la vegada que estiguera molt bé.
Però, per exemple, jo canviaria el Reglament de Les Corts i diria: cada legislatura, el primer que fa les noves Corts és els projectes, que ara diem que decauen i no els podem tal, tots eixos projectes, anem a veure un per un si decidim que els continuem tramitant o no.
Perquè no té sentit llançar al fem tota la feina que s'ha fet i probablement això posa en valor tota eixa feina.

Perquè sí que crec, i és de veres, que tenim un problema.
Si va i resulta que posem un sistema superestricte per a fer les coses, amb molts dictàmens, amb molta participació, amb molta (inintel·ligible) …, però és un sistema que després podem circumval·lar.
I probablement estaria bé que algunes de les coses en matèria de qualitat normativa que posem al sistema quan els projectes els elabora el govern els aplicarem també a les Corts.
Això, hi ha coses en el model comparat als Estats Units, a Alemanya.
El treball aquest de Claudia Gimeno que us comentava ho explica molt bé, en que hi ha unitats de suport en matèria de qualitat normativa que aconsellen tant quan es el govern que prepara les normes com també el cos parlamentari, quan és el cos parlamentari qui prepara les normes.
Vull dir, hi ha coses ahí que es podrien fer i millorar molt.

I, ja dic, en matèria d'algoritmes, us envie la informació.
Però bàsicament la idea és: això és informació de rellevància jurídica perquè, ho ha explicat vosté perfectament, és que, a l'hora de la veritat, moltes coses que ara es fan depenen ja d'algoritmes, i ens diuen: no, és que això ho ha decidit l'algoritme.
I en el futur serà cada vegada més, és a dir té efectes jurídics sobre les persones.
Què han fet en Amsterdam?
Han fet, les administracions públiques en la seua pàgina web han de tindre publicat tots els procediments en què hi ha algoritmes que o bé prenen la decisió o bé estan fent una avaluació que es té en compte per a prendre la decisió.
Han d'explicar eixe algoritme qui l'ha fet, han d'explicar eixe algoritme amb quins criteris està fet i amb quines finalitat.

I en alguns casos, fins i tot, publicar el codi font, jo pense que s'hauria de publicar en tots per a què puga haver una avaluació externa.
Però, en tot cas, explicar la lògica de l'algoritme, que és el que està computant, com està computant i tal, per a què els ciutadans tinguen eixa informació de si en alguns casos se'ls està o no aplicant i, en eixos casos que s'està aplicant, tota la informació possible sobre com se li està aplicant.
Eixa és una miqueta la doctrina.

Disculpeu que m'haja excedit, però ací és que sí que pense que era precís, perquè, si no, hauria quedat… Encara així, m'han quedat moltes coses per respondre, però si voleu després ho parlem o puc enviar-vos un mail.

Gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Boix.

Bé, doncs, amb això ja acabem les compareixences per al projecte de llei.
I, bé, ja quan vullga pot…, agraïm molt la seua presència, ha conclòs les compareixences i moltes gràcies per les seues aportacions.

Bueno, antes de que se marchen, sí que les quiero comunicar que guarden la fecha del 22 de junio para la posible comparecencia de la fiscal jefa del Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana.
Esto sin más, pero sí que habitualmente este tipo de comparecencias se hacen dentro de la comisión de coordinación pese a que suelen ser los portavoces de justicia quien la realizan, vaya.
Pero, en cualquier caso, lo digo por si hay que comunicarlo a sus respectivos portavoces, que lo hagan.
Pero que el 22 de junio probablemente estará la comparecencia de la fiscal jefa.

Ya está y queda… Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 12 minuts)