Untitled Document


<!--
body {
color:#2E2C2D;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#2E2C2D;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#2E2C2D;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#2E2C2D;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#2E2C2D;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#2E2C2D;
}
.para4 {
text-align:justify;
}
.para3 {
text-align:center;
}
-->



Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 29 d'abril de 2010.
Comença la reunió a les 12 hores i 28 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 23.

Proposició no de llei sobre la designació de la Comunitat Valenciana com a seu de la futura agència estatal de radiotelecomunicacions, presentada pel Grup Parlamentari Popular
(RE número 51.
587, BOC número 217)

(La primera intervenció del president no s'ha gravat)

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Com de costum, en l'ordre del dia figura com a primer punt la lectura i aprovació, si és el cas, de l'acta de la reunió anterior.
Les seues senyories la tenen en la carpeta i és el moment si volen fer alguna observació, alguna suggerència, alguna concreció.
(Pausa) Entenem que estan d'acord en el seu contingut i que s'aprova per assentiment.
Moltes gràcies.

El punt dos i el punt tres han sigut ajornats pel grup parlamentari que
proposava les iniciatives, el Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís.

El senyor president:

Correspon passar al punt quatre, que és presa en consideració de la proposició no de llei sobre la designació de la Comunitat Valenciana com a seu de la futura agència estatal de radiotelecomunicacions, que presenta el Grup Parlamentari
Popular.

I per a la seua defensa, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Eduardo Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías, el espectro radioeléctrico es un recurso natural escaso, con un fuerte contenido económico y estratégico.
La característica de recurso escaso implica la necesidad de realizar una buena administración del mismo para conseguir su máximo aprovechamiento y una utilización eficaz.

En los últimos años hemos visto nacer nuevas tecnologías, nuevos sistemas y servicios de radiocomunicaciones vinculados a la sociedad
de la información, y se ha llevado a cabo la liberalización de las telecomunicaciones.

Todo ello ha dado lugar a que cada vez sean más los operadores y usuarios del espectro radioeléctrico que consideran su valor y las ventajas económicas derivadas de la facilidad y rapidez en el despliegue de infraestructuras y
las ventajas de las comunicaciones inalámbricas.

Las iniciativas que para favorecer el despliegue de las infraestructuras que
utilicen el espectro radioeléctrico se están llevando a cabo para generalizar al servicio universal y para atender los
planes de extensión de la banda ancha, que posibiliten a los usuarios acceder a los servicios de
la sociedad de la información.
También serán trabajos en los que la participación de la agencia va a ser necesaria.

En fin, como se puede ver, son muchos e importantes los desafíos que le esperan a la nueva agencia estatal de radiocomunicaciones.

Por ello, resulta esencial que desde sus inicios se prevean las dotaciones de
recursos humanos y medios técnicos que resulten adecuados y suficientes para desempeñar las importantes funciones que tiene encomendadas y, sobre todo, se ubique en
el lugar adecuado, como es nuestra comunitat.

Debemos reivindicar la instalación de la agencia en Valencia, pues Valencia reúne las condiciones para convertirse en la sede de este organismo por su realidad
económica y la capacidad técnica, ya que tiene casi 5.
000 ingenieros en telecomunicaciones.

Debemos ser conscientes de que el establecimiento de la sede en nuestra comunitat es una oportunidad también para focalizar el desarrollo económico en el conocimiento.
Así, además, los beneficios potenciales, como la consecución de una red de servicios de gran valor añadido, la creación de puestos de trabajo de alta calificación, la potenciación del sector y la multiplicación de proyectos internacionales de elevado carácter tecnológico.

Y todo ello, lo solicitamos porque estamos preparados, pues tenemos un sistema
universitario adecuado y un sector industrial puntero.

Señorías, Valencia se merecer ser la sede por diversos motivos: por su pasado pionero
en vocación jurídica y comercial, por su realidad económica y social en la era de la información.
Valencia, no hay que olvidar, es una de las principales ciudades
universitarias europeas tanto por la calidad de sus universidades como por la
importancia de la comunidad estudiantil autóctona y de fuera de la ciudad.

La influencia de la universidad es muy amplia e intensa, pues posee un ratio de
alumnos universitarios por cada mil habitantes que es mayor que el resto de las
grandes ciudades españolas.
Tanto en la Universidad Politécnica como en la Universidad de Valencia se importen las titulaciones de
ingenieros de telecomunicación e ingenieros técnicos de las especialidades de telemática, sonido e imagen, sistema electrónicos y sistemas de telecomunicación.

También Valencia por su capacidad técnica.
En la Universidad Politécnica en los últimos cinco años se han titulado más de mil ingenieros y casi ochocientos ingenieros técnicos de telecomunicación.
Y en especial, señorías, por su compromiso con el estado.

Los ingenieros de telecomunicación de la comunitat han liderado el proceso de descentralización del COI, y su actividad representa el 20% del total de España.

Además, no hay que olvidar que la administración autonómica ejerce la representación de las comunidades autónomas en la comisión permanente del (inintel·ligible) .
.
.

Señorías, acabo, como ustedes saben, varias ciudades y comunidades optan a ser sede de
esta agencia, pero esta vez desde el Grupo Popular, y yo en particular, estoy
tranquilo.
Además de por las cualidades expresadas que avalarían por sí solas la decisión favorable hacia Valencia, hay que ser muy optimistas, pues, como ustedes sabrán, y si no, se lo comento, la decisión le va a corresponder a la Secretaria de Estado de Telecomunicaciones,
dependiente del Ministerio de Industria, aunque realmente se vincula
directamente a las competencias de la vicepresidenta María Teresa Fernández de la Vega, lo cual, estoy convencido de que ese factor se convertirá en favorable a la candidatura que hoy avalamos.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Ovejero.

Grups que vullguen fixar posició?
En representació de l'Agrupació de Diputats No Adscrits, la il·lustre senyora diputada Marina Albiol té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Senyor Ovejero, a Esquerra Unida no ens sembla malament instal·lar l'agència estatal de telecomunicacions en el País Valencià si hi ha un consens a nivell estatal que aquest és el lloc més adequat.

Nosaltres sí estem a favor de la descentralització de les administracions, de les institucions, de les agències.
Sí estem a favor de potenciar el sector de les telecomunicacions en el País Valencià i de la projecció internacional que puga tindre aquesta agència i, sobretot, pel tema de la creació de llocs de treball qualificats.

Nosaltres pensem que totes les comunitats o totes les ciutats tenen dret a
tindre aquesta agència i, per tant, nosaltres també.
Vull dir, no tenim menys drets que altres.
El País Valencià és un lloc tan bo com un altre per a tindre aquesta agència i, per tant, no ens sembla mal que reclamem que puga estar al País Valencià.
Això per una part.

Per una altra part, cal tindre en compte també que bon exemple, en el tema de les radiotelecomunicacions, precisament no és el País Valencià un bon exemple.
I per posar tres qüestions damunt la taula.
El tema de Radiotelevisión Valenciana, que ni contracta ni paga i, per tant, no permet que es desenvolupe
el sector de les telecomunicacions al País Valencià.

En segon lloc, perquè quan es van atorgar les llicències de TDT, el Consell li les va atorgar bàsicament als seus amics i una persona, Ulibarri, que va obtindre tretze llicències de TDT, que és una persona que en estos moments està implicada en la trama Gürtel.

I en tercer lloc, no som un bon exemple en el tema de les telecomunicacions
perquè ací s'estan tancant els repetidors de TV3, perquè com el Partit Popular no pot manipular TV3, com manipula Canal 9, preferix
retallar el dret a la llibertat d'informació.
Aquesta setmana precisament sembla que s'ha tancat el repetidor de TV3 de Catí, deixant sense poder vore TV3 a un gran nombre de pobles.

Per tant, sí a la instal·lació de l'agència estatal de radiotelecomunicacions al País Valencià, però no a dir en ningun moment que se demana perquè sigam un bon exemple en el tema de les telecomunicacions.
I ja ho he dit,
Radiotelevisió Valenciana, les TDT i TV3 són tres exemples de com no s'ha de gestionar la telecomunicació en el País Valencià.
Jo crec que cada cosa al seu lloc, i aixina tots contents.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

En representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís, la il·lustre senyora diputada Mireia Mollà té la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Compromís, en principi, anava a fer un vot favorable.
El que passa és que ara tenim un dubte important, i jo vull posar-lo de manifest perquè sí que m'agradaria que quedara clar.

Aquí en l'exposició, el Grup Parlamentari Popular ha parlat específicament de la ciutat de València.
I aleshores, jo entenc que si s'ha de fer una modificació.
.
.
Perquè –anem a vore– nosaltres tampoc tindríem cap problema, però creguem que si l'encomanament cap al govern de l'estat és demanar que València com a ciutat siga la seu, doncs posem-nos d'acord; si ha de ser com a comunitat, com a País Valencià, també posem-nos d'acord.
A dia d'avui pense que el que estem votant és això, cosa que nosaltres no tenim cap problema.
I tampoc tindríem cap problema que fóra la ciutat de València, malgrat que també saben vostés el nostre posicionament que a la mateixa comunitat no se centralitze.

Quan se fa gala de la descentralització no solament cal mirar cap a Madrid, sinó la mateixa descentralització al País Valencià.
I nosaltres sobre això no podem tampoc donar massa exemples.
En l'última legislatura del Partit Popular governada per Camps, on hi ha una evident,
al nostre parer, una evident discriminació cap a la resta de comarques del nord i del sud afavorint a la ciutat de València com a únic punt per a centralitzar este tipus d'instal·lacions.

Malgrat estes valoracions, jo.
.
.
el dubte és eixe.
O siga, si la qüestió va a ser València ciutat, avui no estem votant estes qüestions, que és el que m'ha paregut entendre.
Per tant, voldria que quedara clar, si és possible.

Nosaltres, a banda d'això, tenim també dubtes perquè.
.
.
Sí que és cert que aquesta proposició no de llei ve argumentada amb una exposició de motius, que, malgrat que no és el que se vota, és per la qual cosa se posiciona el Partit Popular.
Almenys, és el que mos ve ací a explicar.
I jo voldria aclariments, si foren possibles també.
Se parla d'avantatges comparatius evidents, i jo no sé quines són els avantatges comparatius evidents.

Però –anem a vore– ningú pot dubtar que la professionalitat i, en tot cas, com se sustenta a nivell
universitari el tema de les telecomunicacions al País Valencià és.
.
.
bé, de qualitat.
Tampoc crec que no siga comparable amb altres comunitats.
Crec
que també, per exemple, Catalunya té unes molt bones universitats de comunicació audiovisual, per exemple, la Pompeu Fabra, que estan ben posicionades.
Per
tant, no crec que siga una comparativa evident.
Voldria saber quins són estos avantatges.

Perquè, clar, els avantatges, pel que jo puc llegir, és la decidida política d'extensió i desenvolupament dels serveis de telecomunicacions avançades i de la societat de la informació, que se suposa que està fent el Consell durant les legislatures que governa el Partit Popular.
I
aleshores, ací discrepem que estos siguen avantatges comparatius evidents.
I per una cosa prou
simple.
Per a començar, nosaltres tenim una llei valenciana, una llei audiovisual valenciana que no
està desenvolupada, i vostés saben de sobra que porta anys i anys i anys, en un punt molt més que fàcil: la creació del consell audiovisual valencià.

Si és un punt que arreplega esta llei, que vostés porten anys i anys sense desenvolupar, doncs la llei que regix l'audiovisual valencià no està complint-se i, per tant.
.
.
Home!
, que nosaltres no complim les nostres pròpies normatives o la nostra pròpia legislació i vullgam ser exemple de bones formes a l'hora de gestionar la comunicació, les telecomunicacions i tal, dubte molt que això siga exemple.

Però quan parlen vostés de la societat de la informació, no estaran parlant de la informació lliure i imparcial i no manipulada, veritat?
Potser siga el País Valencià una societat de la informació, però no justament gràcies a l'administració valenciana, que no proporciona a esta societat una informació lliure.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
imparcial i no manipulada.
Justament tot el contrari, i crec que tots sabem
del que estem parlant.

Per tant, no són avantatges comparatius evidents els que s'expressen en l'exposició de motius.

A més, se diu que s'ha creat un important clúster d'aquest sector en la nostra comunitat, i a tots ens ha vingut al cap jo crec que
el tema d'Ulibarri.
El senyor Ulibarri és el clúster aquest que el Consell ha fomentat, veritat?
I, clar, tindre un nom i cognom
d'una persona implicada en un entramat corrupte com el clúster del sector en esta comunitat, doncs també ens deixa en una posició difícil com per a poder vendre el producte, perquè aquí el que estem venent és el producte.
Anem a anar al govern estatal i li anem a dir: tenim un producte
fantàstic per a arreplegar aquesta agència estatal de radiotelecomunicació.

És difícil, però nosaltres creguem, i no dubtem, i això sí que ho volem deixar clar, de la professionalitat, com ja he dit, de la gent que
treballa per a este sector, no dubtem que hi ha un suport important a nivell de
pedagogia, a nivell universitari també, perquè els professionals siguen professionals de qualitat i no dubtem que tenim una
terra capaç de superar molts dels problemes que sí que creguem que provoca el Partit Popular.

Per tant, creem que som capaços aquestes empreses, aquesta temàtica que avui ens ocupa, aquest sector.
Creem que tenim capacitat suficient com
a persones, com a poble, però dubtem molt que això siga totalment comparable amb el que li correspon a les responsabilitat del
govern de La Generalitat per part del Partit Popular.

Però com que nosaltres no anem a negar que sempre estem per avançar i per a millorar aquesta comunitat, doncs, és lògic que aquesta agència d'estar ací a la nostra comunitat, o la ciutat de València –voldria saber-ho–, doncs seria un pas endavant que nosaltres creguem que tenim de recolzar-ho.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Pel Grup Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat senyor Manuel Mata té la paraula.

El senyor Mata Gómez:

Gracias, señor presidente.

Compartiendo lo manifestado por la ilustre diputada señora Mollà, me gustaría que el señor Ovejero retirara la propuesta y la meditáramos, e incluso la pudiéramos llevar al pleno de la semana que viene, porque en los términos en que está redactada, seguro que no nos la dan.
Y le voy a explicar por qué.

El que la sede de la agencia estatal de telecomunicaciones pueda no ir a Madrid
es una decisión del gobierno Zapatero, que ha hecho que la Comisión Nacional de las Telecomunicaciones esté en Barcelona, que aquí tengamos la Casa del Mediterráneo, que la sede de la ONU también se va a instalar próximamente, y esta para mí es de las más importantes y probablemente la que más beneficio puede llevar a la comunidad, y no se parece en nada a lo que dice el
señor Ovejero en su intervención del contenido de la propia resolución.

Compiten ciudades, señor Ovejero, no compiten comunidades, y compiten Vigo y Sevilla.
Desde el año 2006, el gobierno valenciano no le ha dicho ni mu al Gobierno de España.
.
.
Ni mu.
En el año 2006 dijo que querrían tenerla.
Sevilla y Vigo han hecho unos dossiers espectaculares, han profundizado en el avance, y nosotros tenemos mucho que
vender, y yo le digo, sinceramente, que especialmente la ciudad de Valencia,
porque la red de subsuelo de la ciudad de Valencia, con todos los colectores
que se hicieron en los años ochenta, entre el 1985 y el 1995, permiten unas infraestructuras de
telecomunicaciones que ya estaban planificadas en su día.

Los experimentos de la Universidad Politécnica de Valencia intercomunicando las sedes y el centro, también lo tienen; el campus party lo podemos explotar.
El campus party.
.
.
, nunca se han conocido hipervelocidades de conexión en.
.
.
tal vez, si ustedes, en vez de cargarse la torre de telecomunicaciones y
hubieran un hecho.
.
.
, un Palacio de las Artes que nos cuesta 300 millones de
euros, seguro que la teníamos, ¿no?
, pero son decisiones que ustedes no han tomado.

Como compiten ciudades, flaco favor le hacemos a cualquier ciudad diciendo «las Cortes instan al Consell a que la Comunidad Valenciana tenga».
.
.
Es que, directamente, Sevilla y Vigo dirán que no tenemos interés, que no tenemos claro dónde queremos que vaya y no queremos apostar por esa realidad.

Entonces, señor Ovejero, cuando ustedes han dejado morir Euronews, que fue una apuesta del
Gobierno de España que se instalara en Paterna, cuando ustedes no aplican la ley de audiovisual,
cuando esta es la única comunidad autónoma que corta las conexiones de las comunidades vecinas sin ningún argumento, cuando ustedes dicen que no quieren que los niños tengan ordenadores en sus casas porque se quedan ciegos, pues, es raro que
nos vean en algún lado como vanguardia y ejemplo de la modernidad que aspira a tener el centro
de investigación más importante que pueda haber en España.

Y yo le sugiero, señor Ovejero.
.
.
, y además, le digo más, si se empeñan en retirar, le voy a votar a favor.
.
.
Si se empeñan en retirarla la votaremos a favor.
.
.
Hagan ustedes lo que quieran, pero tendrá que pensar si quiere que de verdad nos den la agencia de telecomunicaciones o
salir de aquí con una votación a favor de una moción que ha presentado.
Y si de verdad la quiere, tendrá, primero, que decidir si es Valencia la ocasión.
Y le digo, mi grupo respalda a Valencia ciudad.
.
.
Mi grupo respalda a
Valencia.
Por razones orográficas, que las tiene; por infraestructuras, que tiene; por la calidad de sus
universidades; y por una serie de razones.

Segundo, que el Consell de La Generalitat haga una apuesta decidida con la
ciudad de Valencia y que también, en el tiempo, conjuntamente, Valencia pueda manifestar en el pleno de su
ayuntamiento la voluntad de querer que se haga la agencia de
telecomunicaciones, y que todos a una hagamos algo útil para esta comunidad.

¡Vigo nos lleva años luz!
Si usted investiga un poco lo que está haciendo Vigo.
.
.
, ya ha hecho apuestas estratégicas, está en una campaña cívica por el tema; Sevilla yo creo que tiene una chance, que es lo que hicieron
con la isla Maravilla esta y la chaladura de la expo, lo que les quedó de la expo, pues, ofrecen, eso, infraestructuras que están ahí.
Tengamos un poco claro qué ofrecemos, qué damos a cambio, qué campaña ofrecemos, no nos metamos en líos.
Es decir, no vuelvan a hablar de cortar repetidores, de sensaciones raras
con la TDT ni cosas de estas.
.
.
No estaría mal que alguien le dijera al Gobierno de España que aceptamos que nos den lo que nos toca por los ordenadores para los niños en los colegios, y eliminemos una serie de conflictos, porque nuestro rival
no es el Gobierno de España en este tema, es Sevilla y Vigo.

Y, se lo digo, si usted hace ese gesto de buena voluntad y nos dice
discursivamente las virtudes de la ciudad de Valencia, la moción no cita para nada a la ciudad de Valencia y, luego, la propuesta de resolución dice que la Comunidad Valenciana, pues, seguramente, ahí se acabará nuestro trabajo y no nos darán la agencia.

Nada más.
Muchas gracias, señorías.

El senyor president:

Gràcies a vosté.
.
.

El senyor Mata Gómez:

¡Ay, perdón!
, y termino: por mucho que le diga el señor Maluenda que no, usted, piénseselo, (rialles) porque, luego, al presidente le hace caso en todo, ¡pero hay veces que él se equivoca!
(Veus) Como le llama la señora Mollà, la maluendidad o el maluendismo en esta cámara.
.
.
, (veus) a veces genera errores, ¿eh?

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, por sus cariñosas palabras, (rialles i veus) pero el señor Maluenda no le ha dicho que no, ha dicho que haga lo que crea conveniente.
El
señor Maluenda votará lo que el señor Ovejero decida.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Señor Mata, llevo muchos años en estas Cortes y siempre.
.
.
, jamás se me ha indicado lo que tenía que hacer.
Lo que pasa es que entre compañeros, podemos intercambiarnos, ¿eh?
A lo mejor estamos hablando de otro tema (inintel·ligible) .
.
.
.

Ustedes saben que si las prisas y mi argumentación ha sido sobre la ciudad de Valencia, es porque nosotros sí que estamos trabajando también, y que la Comunidad Valenciana está trabajando.
Saben ustedes que está el informe del (inintel·ligible) .
.
.
, usted lo debe conocer, porque debe estar allí también, por el colectivo de ingenieros de telecomunicaciones, en la noche pasada que
hubo de los telecos, el año pasado, por el colegio de economistas, y porque indicamos ya en este caso
concreto.
.
.
, en mi exposición he dicho la ciudad de Valencia, pues, porque tenemos también noticias que después de muchos años que llevamos esperando que ya inste el Gobierno de España a decir «oye, que ya lo voy a hacer», parece que los tiros, valga la expresión, va que el 1 de junio es cuando se va a decidir.

Por eso, para ir adelantando, solicitamos en la proposición que (inintel·ligible) .
.
.
, la proposición no de ley, la Comunitat Valenciana, pero nosotros ya adelantamos y decimos, sí, pero y además en Valencia, que no luego digan «es que como ustedes no han dicho.
.
.
, han dicho la comunidad, ahora tendrían que reunirse y no podemos esperar, porque nos corre prisa.
.
.
», de ahí que yo, en mi argumentario, he anunciado la ciudad de Valencia, de lo cual
también me alegro que usted también lo apoye.

Entonces, ¿nos vamos a mantener con esta proposición no de ley?
, porque está la Comunidad Valenciana, ellos.
.
.
, no.
.
.
, en un momento determinado, como
nosotros también lo decimos, automáticamente, ¿eh?
, nos comunicarán, ¿y dónde la quieren hacer?
, en Valencia.
Pero, no obstante, además de esta propuesta, que la vamos a.
.
.
, bueno, yo la mantengo, si quieren, en un
momento determinado, para el próximo pleno, para que sea concretamente la ciudad de Valencia, presentemos una
PNL, sabiendo que ustedes no van a presentar ninguna enmienda, nos pongamos de
acuerdo y la presentamos los cuatro grupos, y hoy adelantamos esta ya, por si
acaso se nos adelanta el gobierno, y así, doña María Teresa Fernández de la Vega nos va a poder apoyar, ¿eh?
, y ya luego le comunicamos, el próximo pleno, la semana que viene se podría pasar a la mesa, si estamos los cuatro grupos de acuerdo, y ya solicitamos
exclusivamente para la ciudad de Valencia, por los motivos que usted muy bien
ha aludido y que yo también había expresado en mi intervención.

Por lo tanto, yo mantengo tal como está la propuesta, que sé que, por parte del Grupo Socialista, se va a apoyar, usted lo ha comunicado, de
lo cual me alegro, pero ya les emplazo a todos los grupos, preparemos ya para
el próximo pleno, que lo hagamos más, dijéramos, institucional, esta comisión, pero a nivel plenario presentamos una proposición los cuatro grupos solicitando que sea la ciudad de Valencia, por los
argumentos que usted ha aducido y yo también, en mi exposición, y con el aval de todos estos colectivos que están amparando y que quieren pronunciarse por ello.

Por lo tanto.
.
.
Y luego también, haría un pequeño comentario, no quiero entrar en réplica, pero, vamos, yo tanto a la señora Albiol, y en este caso concreto, a la señora Mollà, yo les diría lo que digo también en mi ayuntamiento cuando la oposición nos dice lo que nos dice, es que sigan ustedes intentando crear.
.
.
, ofrecer
una cara mala de la comunitat, porque.
.
.
, su intervención, se la tienen que estudiar cuando el diario que tengamos de la comisión, porque siempre están vendiendo la parte negativa de la comunitat.
Nosotros vamos a seguir ofreciendo la parte positiva.

Por lo tanto, a pesar de todo esto, yo mantengo, el Grupo Popular mantiene, tal
como está, señor presidente, la proposición, pero emplace.
.
.
, emplazo, si se dice emplazar, a lo mejor no es emplazar,
pero que sepan que por parte del Grupo Parlamentario Popular estamos dispuestos
a que cuando salgamos de aquí, o para el lunes o martes, cuando se considere, hagamos una proposición que pongamos la ciudad de Valencia como la sede efectiva, firmada por todos
los grupos, pero, sí, por favor, que no.
.
.
, luego no hayan enmiendas, que la llevamos casi como, dijéramos, una declaración institucional.

Nada más.

El senyor president:

Gracias, señor Ovejero.

Només per a fer un aclariment, ara li done la paraula.
El que està dient el senyor Ovejero, si les seues senyories.
.
.
, si els grups, apleguen a
eixe acord, reglamentàriament és possible.
Podria ser una PNL de tramitació immediata, que implica que siga signada per tots i la renúncia a la presentació d'esmenes.

O siga, només ho dic a efectes d'aclarir el procediment.

Sí, senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bé, senyor Ovejero, és que no som nosaltres, no som Esquerra Unida qui donem mala imatge del País Valencià, és que és el Consell.
Nosaltres únicament el que fem és dir-ho en veu alta i posar-ho sobre la taula, (remors) ¿val?

Vull dir, ¿o és mentida que el Consell ha tancat repetidors de TV3?
¿Això és mentida?
¿A que no?
, ¿a que s'estan tancant repetidors de TV3?
¿O és que és mentida que se li van donar 13 llicències a Ulibarri, que ara està imputat o implicat en la trama Gürtel?
¿A que no és mentida?
¿És que és mentida que Radiotelevisió Valenciana el que fa és subcontractar novament els programes i no té programació pròpia pràcticament, i quan la té no paga, com no està pagant els traductors?
¿És que és mentida tot això?
¡No, això és veritat!
, això és el que està passant en el carrer i nosaltres l'única cosa que fem és traslladar-ho ací, davant.
.
.
, sobretot quan se'ns diu que és que és un exemple en radiotelecomunicacions en el País Valencià.

És a dir, no som nosaltres els que estem donant mala imatge del País Valencià, són els que tenen de gestionar aquestes qüestions els que donen mala imatge per com s'estan fent les coses.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Anem a vore, un aclariment: quan se diu que «vendiendo la parte negativa», jo crec que avui, aprovant açò i no fent el que crec que és el que és raonable, també estem venent una part negativa del funcionament propi de Les Corts.

Anem a vore, nosaltres, avui, esta comissió, que també és sobirana, aprova una proposició no de llei que el que diu és que Les Corts acorden que el Consell inste el govern de la nació a designar la Comunitat Valenciana com seu i tal, i diu que del grau del
compliment d'este acord es done compte a Les Corts en el termini de tres mesos.
Això és formal.

Quan avui fem la votació, açò és formal, i, per tant, jo entenc que és formal que el govern instarà, el Consell instarà el govern, donarà dintre d'un termini de tres mesos tal.
.
.
compte, i estem parlant que això, eixa tramitació, que almenys nosaltres creiem que cal dotar-la del formalisme que toca, l'anem a repetir, però especificant la ciutat de València la setmana que ve.
És a dir, en tindrem una nova on el Consell instarà el Govern d'Espanya que siga València, que del grau del compliment faça.
.
.
És a dir, dos coses paral·leles, ¡absurdes!
, amb una setmana d'entre una i altra.

¡Anem a entrar en un miqueta de formalisme!
, perquè no costa res.
.
.
, és entestar-se, ¡entestar-se!
, perquè no costa res esperar a la setmana que ve, i quina pena que no puga
pronunciar-se el Ple de Les Corts, que ja té la sobirania màxima en una cosa com estes, que malgrat que algú puga dir, bé, doncs, «no es la panacea para salir de la crisis».
.
.
No, però, bé, és una cosa.
.
.
, és un acord.
Poques vegades es veuen acords en este Corts, ¿no?

És una pena que no pugam fer açò, i que tingam de.
.
.
, avui, perquè l'entestament del Partit Popular és treure esta proposició no de llei, que està mal elaborada.
.
.
Perquè, ¡home!
, que me conte.
.
.
Diu, bé, és que nosaltres volem avançar-nos.
.
.
¡Home, anem a vore!
, anem a avançar-nos en les coses ¡que no suposen un ridícul!
Perquè, ¿per què tenim d'avançar-nos, estes Corts, en coses que suposen un ridícul?
, quan vostés saben de sobra que els que estan competint no són comunitats, són ciutats.
.
.
I que diguen, ¡no, però és que, a més, ho tenim clar, però no ho diguem!
Diu, anem a avançar-nos, però tenim clar que volem que siga València, però no ho diguem, perquè volem.
.
.

Anem a vore, anem a avançar-nos quan les coses no suposen un ridícul i una rialla, perquè, ¡home!
, no me diga que no és ridícul i una rialla que, la setmana que ve, llavors ja ho tingam clar, quan se
suposa que aquí ho tenim tots clar, de quina ciutat estem parlant.

Aleshores, «vendiendo la parte negativa», home, doncs, no, a dia d'avui.
.
.
, el que estem fent avui és no intentant vendre la part negativa, ¿eh?
, del que passa aquí en Les Corts, que és que vostés açò s'ho han pres una miqueta com El Club de la Comedia.
.
.
Anem a donar-li una miqueta de formalismes.
(Veus)

Mos han explicat, de fet, el president d'esta mesa, que és el vicepresident de la Mesa de Les Corts, una forma de tramitació que estaria d'acord amb el reglament, que faria que la setmana que ve açò poguera entrar en el ple, i tots contents.
.
.
, i nosaltres.
.
.
, és l'entestament del Partit Popular i el Grup Parlamentari Popular en este cas.

Doncs, home, nosaltres crec que no deuríem entrar en este joc.
Avui aprovem açò ací, però no sé si anem a entrar en El Club de la Comedia la setmana que ve, sincerament, jo li dic això.
El meu grup no sé si va a formar part d'este club de la comèdia, de la setmana que ve obrir una altra tramitació, un altre camí paral·lel per a fer el ridícul i la rialla al govern.
.
.
, ¡i al Consell!
, perquè és el Consell el que farà la rialla.

Per tant, anem a creure-mos les institucions.
.
.
, almenys, una miqueta de
seriositat, malgrat que ja sabem que, bé, que els seus representants, per a nosaltres, seriositat en tenen poca.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Mollà.

Senyor Mata.

El senyor Mata Gómez:

Sí, gracias, señor presidente.

Y cuando Gregorio Samsa abrió los ojos y vio que era un escarabajo, se escribió una de las páginas universales de la literatura.

Yo, como ha dicho la señora Mollà, yo se la voto ya a favor, pero ya no hablen más de este tema conmigo.
Quiero decir, ustedes quieren hacer este tema tan raro
de, sabiendo que entre febrero del 2010, 5 de febrero, cuando la firma el señor Blasco, se han producido innovaciones espectaculares en este tema, porque no
solo ha sido la sociedad de telecomunicaciones, no han sido solo los telecos, que hicieron el congreso, no solo los ingenieros, las universidades, todo el
mundo, y alguna mención había que hacer en la moción a las universidades, al subsuelo de Valencia, a las condiciones de Valencia, a
la orografía de Valencia, al campus party, a cualquier otra cosa.
.
.
, creo que el señor Malvenda, gurú del reglamento donde los haya, ¡nos ha dado una solución muy buena!
Es que, nos reunimos el lunes, intentamos que la mesa no la apruebe
por esas inmediatas o no sé qué que se pueden presentar, y vayamos al pleno con algo digno.

Ahora, si lo que quieren es votar esto y que salga, le digo, nuestro voto, si
quieren volver a hablar de este tema, con nosotros no cuenten, porque no vamos
a ir la semana que viene a presentar una PNL que diga, «revocando la PNL de hace cuatro días, instamos al Consell de La Generalitat a que (inoïble) .
.
.
la ciudad de Valencia».

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor president:

Yo quiero agradecer al señor Mata que, por una vez, el Grupo Socialista acepte las reflexiones
reglamentarias (veus) que hace el señor Maluenda.
Muchísimas gracias, muchísimas gracias.
(Rient) Pero, quiero dejar constancia que, en cualquier caso, yo me he referido a un
procedimiento parlamentario inmediato, que puede ser complementario,
continuista o sustitutorio, puede ser lo que sus señorías decidan.

Señor Ovejero, no tiene ya derecho a réplica, pero si es para manifestar si mantiene o retira la iniciativa, solamente
para eso, tiene la palabra.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, señor presidente.

Era para, si hay acuerdo aquí, unánime, como es natural, de que si ahora retiramos nosotros la.
.
.
, nos vamos a
sentar la semana que viene y vamos a aducir, argumentar, preparar y presentar
al gobierno es señal de que por parte del Grupo Socialista, que va a ser el que, al fin y al cabo,
el que va a tener –dijéramos– el dedo para decir aquí o allá, es señal de que sí que vamos por buen camino –como yo esperaba– de nuestra vicepresidenta, y, por lo tanto, estamos dispuestos a retirar esta
proposición no de ley.

Y, si puede ser, un pequeño receso, nos juntamos los portavoces ahí y marcamos delante de usted, fuera de sesión, un momentito, lo que vamos a hacer.
(Veus) No, pero después.
La pregunta de usted señor presidente.
.
.
, retiramos, el Grupo Popular, con el convencimiento y
recogiendo las palabras que ellos han dicho de que nos vamos a presentar.
.
.

El senyor president:

Sí, pero yo se lo he oído al señor Mata, no se lo he oído a los demás representantes.
Tenga en cuenta su señoría que tan solo se puede presentar una PNL si la firman todos.

El senyor Ovejero Adelantado:

Claro, por eso se lo digo, señor presidente.

El senyor president:

Yo no tengo inconveniente en hacer un receso de dos minutos,.
.
.

El senyor Ovejero Adelantado:

Nada, un minuto, si un minuto es bastante.

El senyor president:

.
.
.
si están todos de acuerdo.

Pues, venga, se suspende por dos minutos la comisión.

(Se suspén la reunió durants un minuts)

El senyor president:

Senyories, es reprén la comissió.

A la mesa ha arribat un escrit signat pels representants de tots els grups
parlamentaris i de l'Agrupació de Diputats No Adscrits, en què se presenta una alternativa a la proposta defensada pel Grup Parlamentari
Popular que manté el text de la proposta de resolució i substituïx «Comunitat Valenciana» per «ciutat de València».
Per tant, passem a votació esta iniciativa.
Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat queda aprovada.

Proposició no de llei sobre l'establiment d'un acord sobre el nou ús de la zona de la base aèria d'Aitana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 51.
854, BOC número 220)

El senyor president:

Passem al punt cinqué, que és: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'establiment d'un acord sobre el nou ús de la zona de la base aèria d'Aitana, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, president.

Senyories.

La modernització de sistemes i equipaments militars són motiu de revisió de les necessitats d'espai i d'infraestructures en nombroses unitats del Ministeri de Defensa.
En el cas que
hui ens ocupa, la base Aitana, esquadró de vigilància aèria número 5, el Ministeri de Defensa de l'aire ja va anunciar, a febrer de 2006, la reestructuració de la base de l'exèrcit de l'aire a la serra d'Aitana, explicant que una gran part de les instal·lacions, les de major grandària i destinades, fins ara, a allotjament, manutenció i espais comuns, dels efectius excepte els destinats per a la vigilància i defensa de radars ubicats en l'altre mòdul de la base, restarien en desús.
A hores d'ara, aquesta zona, i més concretament la zona d'allotjament, manutenció i espais comuns, ja ha quedat en desús a conseqüència de la modernització de les infraestructures de l'exèrcit de l'aire contingudes en el Pla de capacitats militars, pla que ha permés una reducció dràstica del personal de la base Aitana.

El ministeri, en la visita del passat 23 de febrer, que va fer la directora
general d'Infraestructures Militars, la senyora Mònica Melle, a la base, mostrà una voluntat clara perquè la part de la base d'Aitana en desús es poguera desafectar, i, una vegada el procediment ha acabat, es destinara a ús públic i social, concretament a un espai especialitzat en el medi ambient, la
joventut i la cultura de la pau, accelerant tots els procediments perquè es donen les condicions necessàries que marca la legislació vigent.

Així, el ministeri va contraure el compromís de declarar la desafecció per a ús defensiu de la zona militar, que està sense utilitzar.

La mateixa directora digué que la gerència d'infraestructures i equipaments de la defensa, dependent de la secretària d'estat de defensa, gestionarà el tràmit de desafecció que, a hores d'ara, ja s'ha encetat, informant l'estat major de l'aire que poden prescindir de la part de les instal·lacions de la zona –abans esmentades–, i, també la Comissió de Defensa del Congrés dels Diputats, amb data 1 d'abril de 2009, aprovà una proposició no de llei instant el Govern d'Espanya a iniciar el tràmits per a desafectar l'ús de la base Aitana per a la defensa de la zona de casernes de la base aèria, que ha deixat de tindre utilitat per a la unitat militar.

Des d'ací, també, demanem el Grup Socialista de les Corts Valencianes, que La Generalitat se
sume a esta petició de desafecció d'ús, recordant el Reial Decret 1678/2000, de 6 d'octubre, que aprovà l'organisme autònom, gerència d'infraestructures i equipaments de la defensa, que en el seu article 4, apartat h, estableix la col·laboració amb les corporacions locals i amb les comunitats autònomes en el plantejament urbanístic com una de les funcions d'este organisme, i, en el capítol I, en el seu títol IV, establix la manera d'alienació de béns immobles perquè la zona militar, que deixa de ser útil per a les forces armades, té una notable importància per la població d'Alcoleja i tota la comarca de l'Alcoià, però també, en general, per a tota la província d'Alacant, ja que la base és un dels parcs naturals més bonics que tenim els alacantins.
Per eixe motiu, en diverses ocasions he
manifestat l'interés per recuperar este espai i donar-li un ús civil orientant-lo, principalment, de cara a fins socials, juvenils i
mediambientals.

Entenem el Grup Socialista que seria una llàstima deixar deteriorar-se unes instal·lacions que, amb pocs recursos econòmics i amb la suma de les voluntats de totes les administracions implicades,
seria la solució també per a donar molts llocs de treball als pobles de l'interior que patixen més la crisi en estos moments per falta de recursos.

Per això, des del Grup Socialista, presentem esta proposició no de llei, insistint en el fet que és d'interés general la declaració de desafecció de la zona de les instal·lacions de la base Aitana i que s'ha quedat sense ús per a la defensa.
I demanem, entre altres coses, que estes Corts insten el
Consell de La Generalitat a:

Primer.
Iniciar un diàleg amb el Govern d'Espanya per a establir un acord sobre el nou ús de la zona de la base aèria d'Aitana que puga restar en desús per a la defensa.

Després, col·laborar amb el Govern d'Espanya en el procés de consulta pública, amb institucions públiques: universitats, agents socials, caixes d'estalvis i moviments socials de la província d'Alacant, per a la presentació de propostes de definició del contingut de l'espai sense ús militar, a fi que no sols es cree un espai per a la ciutadania, sinó que siga esta la que li done contingut.

I signar, una vegada es donen les condicions establertes per la legislació vigent, pel que fa a infraestructures de les forces armades, un conveni amb el
Govern d'Espanya, l'Ajuntament d'Alcoleja i les administracions que estiguen interessades, en el qual es detalle
el nou ús del sòl, les compensacions al Ministeri de Defensa que es pogueren establir, així com les responsabilitats a assumir per cada una de les administracions.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Crespo.

A esta iniciativa s'ha presentat una esmena, registre d'entrada 58.
270, per part del Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, la il·lustre senyora diputada, María José García Herrero, té la paraula.

La senyora García Herrero:

Gracias, señor presidente.

Nosotros, señorías, entendemos que Aitana se encuentra en un enclave muy especial de
trascendencia y relevancia del patrimonio histórico y cultural de la Comunidad Valenciana.

Y, efectivamente, el anuncio en febrero de 2006, del Ministerio de Defensa,
sobre la estructuración de la base del ejército del aire en la sierra de Aitana, explica que gran parte de las
instalaciones quedarían en desuso.
Visto que la base de Aitana quedará fuera de uso, se propone que el espacio geográfico que abarca sea utilizado y se destine a uso público y social.

El destino de la base de Aitana, teniendo en cuenta que se crea en un contexto
histórico-político muy diferente al actual, pues, también entendemos nosotros que debe destinarse a actividades relacionadas con la
promoción y defensa de la cultura de la paz, la convivencia entre la ciudadanía y el medio ambiente, por su ubicación en un paraje natural de especial interés.

Por eso, señorías, el Grupo Parlamentario Popular, que está de acuerdo en la propuesta de resolución básicamente presentada por el Grupo Socialista, ha presentado una enmienda de
modificación.
La propuesta de resolución dice: «En las administraciones y las administraciones que estén interesadas».
.
.
Bueno, pues, nuestra enmienda va simplemente a la concreción de las administraciones que puedan estar interesadas tanto en el ámbito provincial como La Generalitat, lógicamente, además del ayuntamiento y el Gobierno de España.

Y, en consecuencia, el Grupo Popular también quiere instar a los ministerios del gobierno de la nación implicados que, en un plazo ya determinado, se inicien las tramitaciones que,
efectivamente, se acuerdan iniciar en el 2006 y que –tal y como también ha dicho la señora Crespo– hay una proposición no de ley aprobada por la Comisión de Defensa del Congreso de los Diputados, de abril de 2009, bueno, pues que se
ponga en marcha y cuanto antes podamos llegar con estas instalaciones a buen
puerto.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora García Herrero.

Per a fixar posició la senyora Marina.
.
.
(Veus) Ai!
Perdó, perdó, perdó, el telefonet mos despista.
Efectivament, ha defensat l'esmena, i la seua senyoria ara correspon que diga si l'accepta o no l'accepta.
Quan vullga.

La senyora Crespo Domínguez:

Sí, vaig a acceptar esta proposició, perquè la veritat és que quan jo parlava d'administracions es tractava també de la Diputació d'Alacant i, per descomptat, de la Generalitat valenciana.

El senyor president:

Moltíssimes, senyora Crespo.

Correspon, ara sí, fixar posició per l'ADNA, la il·lustre senyora Albiol té la paraula.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Des d'Esquerra Unida sempre hem apostat per la desmilitarització total de la zona, de tota la base d'Aitana.
El que pensem és que no deuria haver res absolutament per a ús militar en aquesta base, que res depenga del Ministeri de Defensa, sinó que s'utilitze tot el que n'hi ha per a control aeri en un ús civil, que no siga per a defensa.
De fet, n'hi han mobilitzacions tots els anys de milers de persones reclamant la
desmilitarització de la base d'Aitana.

És cert que la base d'Aitana, ja quan es va fer, va produir un fort impacte ambiental i paisatgístic, això ara és de difícil solució, però almenys que el que n'hi ha s'utilitze per a ús civil.
Per tant, sí que estem d'acord amb la proposta.
Ara bé, ens agradaria que aquestes instal·lacions foren sobretot de caràcter mediambiental, perquè, per descomptat, la proposta que n'hi ha, que siguen de caràcter mediambiental per a la joventut i per al foment de la cultura de la pau, em
sembla una absoluta ironia.

Com se pot estar parlant de fomentar la cultura de la pau amb una base militar,
a no ser que ací també adoptem la doctrina esta de la guerra per a mantindre la pau, de Bush, Aznar i
companyia, que em sembla que no deuria ser la filosofia que tinguérem en aquesta comissió.

Per tant, d'acord amb la proposta, reiterar la voluntat d'Esquerra Unida que es desmilitaritze tota la zona de la base d'Aitana i, en segon lloc, doncs això, fomentar la cultura de la pau amb una base militar em sembla una contradicció i que.
.
.
, vaja, no deuria ser propi d'aquestes Corts Valencianes aquests tipus de propostes de fomentar la cultura de
la pau amb una base militar.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

La il·lustre senyora Mireia Mollà té la paraula.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

És evident que el Grup Parlamentari Compromís recolzarà aquesta proposta de resolució, perquè creguem que és millorar i donar passes endavant pel que creguem que són qüestions de justícia.
I és que aquesta base deixe el seu ús, una cosa que ja s'ha anunciat i que també, per què no, ja que les instal·lacions estan ahí, fer-li un ús que responga al que deurien ser els objectius que defensa el ministeri, el
Consell, les diputacions, etcètera.

Nosaltres.
.
.
, bé, creguem que no és contradictori poder fer un ús d'aquesta base militar per a la qüestió, en tot cas, totalment contrària.
Hem de recordar, per exemple, que en Alemanya les zones de concentració que hi havien ara són museus per a recordar a la gent les coses que no s'han de fer.

A nosaltres ens agradaria que això fóra una política general.
No solament creguem que la instal·lació pot donar-li l'objectiu contrari al que tenia anteriorment, i aixina ho desitgem, sinó que també això responga a un criteri general de la política, no solament del Ministeri de Defensa, sinó de les altres administracions, que això és el que nosaltres critiquem en tot cas, que se vaja desmiti.
.
.
, desmiti.
.
.
(remors) –sí, tots saben eixa paraula, és molt difícil– però en termes generals, en qüestions també no tan puntuals com esta, sinó una política general que a dia d'avui la trobem a faltar en un govern que és d'esquerres i progressista.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.
(Veus)

Per a?
(Veus) Bé, no és un torn usual, però (inintel·ligible) .
.
.
la sessió, per un minut, pot fer el torn d'agraïment.

La senyora Crespo Domínguez:

És que m'agradaria, perquè com és una cosa un poc inusual que arribem a acord, (rialles) jo pense que esta decisió que hem pres tots els grups polítics, no sols té un valor econòmic, perquè quan es porte endavant la desafecció del que són estos terrenys de 45.
000 metres quadrats aproximadament en aquell lloc i en
aquell paisatge tan bonic en la zona d'Alacant, doncs, la filosofia que tots crec que volem que porte endavant és que es concrete un projecte que òbriga horitzons a estes zones desafavorides de la muntanya.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Crespo Domínguez:

Per tant, agrair a tots la seua acceptació.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Crespo.

Passem a votar la iniciativa de la forma que ha quedat amb l'esmena incorporada.
Vots a favor?
Gràcies, per unanimitat, queda aprovada.

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença del president del Consell Jurídic Consultiu per a explicar el dictamen emés pel CJC a l'avantprojecte de la Llei de la funció pública valenciana i, més en concret, la proposta de considerar els hòmens beneficiaris de les mesures de protecció a les víctimes de la violència de gènere, sol·licitada per la diputada senyora Margarita Sanz Alonso (Agrupació de Diputats i Diputades No Adscrits), el diputat senyor Manuel Mata Gómez (GP Socialista) i la diputada senyora M.
ª Dolores Huesca Rodríguez (GP Socialista) (RE número 53.
312)

El senyor president:

Passem a l'últim punt de l'ordre del dia, que és pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença del president del Consell Jurídic Consultiu per a explicar el dictamen emés pel Consell Jurídic Consultiu a l'avantprojecte de Llei de la funció pública valenciana i, més en concret, la proposta de considerar els homes beneficiaris de les mesures de
protecció a les víctimes de la violència de gènere, sol·licitada per la diputada Margarita Sanz Alonso, de l'Agrupació de Diputats No Adscrits.

La senyora Albiol té el torn a favor.

La senyora Albiol Guzmán:

Moltes gràcies.
(Veus)

No, estava mirant el temps, gràcies.

Des d'Esquerra Unida, el que demanem és que aquesta comissió accepte la compareixença del president del Consell Jurídic Consultiu perquè volem que explique el dictamen masclista de la Llei de la funció pública.

El Consell Jurídic Consultiu va fer un dictamen sobre la Llei de la funció pública absolutament masclista, i per això volem que vinga a aquesta cambra i que ens atorgue una explicació sobre per què s'ha extralimitat en les seues funcions i ha fet observacions sobre qüestions de gènere, informant en contra del sentit comú, però, sobretot, informant en contra de la legalitat.

Des del Consell Jurídic Consultiu es va fer la proposta de considerar els homes com a beneficiaris
de les mesures de protecció a les víctimes de la violència de gènere, i aquesta proposta, evidentment, és una absoluta barbaritat, tant políticament com jurídicament, que, bé, el que fa pensar a Esquerra Unida és que els membres del Consell Jurídic Consultiu deurien fer un curset d'igualtat i, sobretot, un curset sobre la llei d'igualtat i sobre la llei contra la violència de gènere.

Després, també, el que instem des d'Esquerra Unida és que els membres del Consell Jurídic Consultiu es tornen a llegir la Llei orgànica 1/2004, de mesures de protecció integral contra violència de gènere, que sols llegint-se les dos primeres línies ja sabrien els membres del Consell Jurídic Consultiu que es tracta de la violència que, com a manifestació de la discriminació, la situació de desigualtat i les relacions de poder dels homes sobre les dones, s'exercix sobre aquestes, sobre les dones.

És a dir, dir que els homes puguen ser beneficiaris de les mesures de protecció a les víctimes de violència de gènere és una aberració jurídica, entre altres coses.
I, per tant, reclamem la seua presència ací perquè ens explique el perquè d'un dictamen que va en contra de la legalitat.

A més, en aquest dictamen del Consell Jurídic Consultiu es critica per part del Consell Jurídic Consultiu l'ús del llenguatge no sexista en la redacció de la Llei de la funció pública quan parla de «funcionaris» i «funcionàries», «treballadors» i «treballadores», i critica –com dic– el Consell Jurídic Consultiu en el seu informe l'ús del llenguatge no sexista.

Açò el que demostra, una volta més, és la falta de sensibilitat del màxim òrgan consultiu respecte a la discriminació lingüística i històrica que patim les dones.
I em sembla, per descomptat, que ha de vindre ací a donar explicacions, perquè l'obligació del Consell Jurídic Consultiu és dictaminar sobre les lleis que li fa arribar el Consell, sobretot tenint en
compte un criteri, que és la legalitat, les lleis que hi han en aquest moment en el País Valencià i en l'estat espanyol.
I, per tant, no es pot emetre un informe basat en criteris ideològics que són contraris a la llei, sobretot, contraris a la llei d'igualtat i contrari a la llei contra la violència de gènere.

Per això, pensem que és imprescindible que el president del Consell Jurídic Consultiu vinga a aquesta cambra a donar les explicacions de per què s'ha emés un informe absolutament masclista i absolutament contrari a la llei.

I una qüestió més, es va plantejar en el primer esborrany de la Llei de la funció pública que la situació d'excedència per a les víctimes de la violència de gènere fóra de tres anys.
El Consell Jurídic Consultiu en el seu informe ho va reduir a 18 mesos, també, o siga, per a més inri.

Des d'Esquerra Unida, el que volem manifestar és que evidentment en el procés d'esmenes nosaltres mantindrem la proposta que va fer en un primer moment el
Consell de que fóra de tres anys eixe període d'excedència, perquè es puga fer realitat el que es va proposar en un principi, i que el Consell Jurídic Consultiu va reduir a 18 mesos, eixe període d'excedència.

Jo crec que n'hi han arguments més que de sobra perquè el president del Consell Jurídic Consultiu vinga a aquesta cambra a donar explicacions.

Jo espere que en un tema tan greu com aquest tots els grups tinguem
sensibilitat i aprovem que vinga ací el president per a donar les explicacions oportunes i per a nosaltres poder
expressar-li les nostres consideracions sobre aquest dictamen.
I, sobretot,
desitgem que no es torne a repetir un dictamen masclista i contra la legalitat,
com el que s'ha fet en el tema de la Llei de la funció pública.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Albiol.

Torn en contra, senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Gracias, señor presidente.

Señorías, saben ustedes –y yo creo que es bueno recordarlo– que el consell jurídic emite sus dictámenes con referencia únicamente…, el análisis de constitucionalidad, estatutariedad y legalidad, y sólo si la autoridad consultante la solicita expresamente, el consejo valorará cuestiones de oportunidad y conveniencia.
Y, como norma general, estos dictámenes no son vinculantes para la autoridad consultante, quien puede seguir el
criterio marcado por el consejo o separarse del parecer del órgano consultivo.

Señoría, por lo cual, desde el Grupo Popular no consideramos ni necesaria ni oportuna
la comparecencia.
Le rogaría, señora Albiol, que releyera tanto las competencias u objetivos del consell jurídic, así como el reglamento de su funcionamiento, en especial el artículo 21, donde se recoge específicamente cómo deben ser las relaciones con las entidades públicas.

Y, además, también recordarle, porque usted no estaba aquí, (inintel·ligible) … parlamentaria, y a lo mejor por eso lo desconoce, que el 50% del consell jurídic se elige con las tres quintas partes de los miembros de la cámara y que, además, el día 27 de julio del 2005 se aprobó la modificación de este reglamento, no en concreto de este artículo, pero sí se actualizó el reglamento, y esa modificación fue aprobada por 76 votos a favor y 6 en contra.

Por lo tanto, por estos argumentos, por coherencia, le digo y le expongo que no
vamos a votar a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ovejero.

Per a rèplica, senyora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Senyor Ovejero, estic completament d'acord amb vosté que el Consell Jurídic Consultiu ha d'informar tenint en compte la Constitució, les lleis i la legalitat.
El problema és que en aquest dictamen sobre la Llei de la funció pública no ha tingut en compte ni la Constitució, ni les lleis, ni la legalitat; el que ha fet és plasmar criteris ideològics en un dictamen del Consell Jurídic Consultiu.
I per això estem demanant que vinga ací el president a donar explicacions, justament perquè no ha fet com deu el seu treball.

El Consell Jurídic Consultiu és el màxim òrgan consultiu d'aquesta cambra, del Consell, d'aquesta cambra.
Per tant, sí que pensem que seria molt interessant que vinguera ací a donar les explicacions.
Entre altres coses, perquè el Consell Jurídic Consultiu, si no m'equivoque, tres membres són nomenats per aquesta cambra, tres membres pel Consell, i el president del
Consell Jurídic Consultiu, que és el que firma aquest informe absolutament masclista, és nomenat pel president de La Generalitat, pel president del Consell.
Per tant,
jo crec que n'hi han motius més que de sobra perquè vinga ací a donar explicacions.

I el que m'estan demostrant vostés al negar-se ací és que tenen la mateixa poca sensibilitat, per favor, en aquestes qüestions.
Jo crec que és un tema suficientment greu com perquè tots els grups estiguérem d'acord perquè vinguera ací esta persona a donar les explicacions, i per a demanar-li tots els grups que no
tornara a fer un dictamen absolutament masclista.

Jo crec que s'està demostrant molt poca sensibilitat per part dels grups, i em sembla que, per
descomptat, s'estan equivocant al no permetre que aquesta persona puga vindre ací a donar explicacions, que jo crec que és el que correspon en aquesta cambra.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyora Albiol.

Per a.
.
.

El senyor Ovejero Adelantado:

Simplemente, recordarle, señora Albiol, que las leyes las hacemos entre todos y a ellas nos atenemos.
Si
ustedes quieren saltarse también… (veus) a lo que ustedes les interesa, cambiar reglamentos y no hacer caso de lo que
marcamos entre todos, y precisamente en la elaboración de este consell participamos toda la cámara, creo que usted se lo tendría que estudiar un poquito más, ¿eh?
, el tema.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ovejero.

Per a fixar posició, la senyora Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Jo, a l'últim, simplement dir que, quan vosté ha dit les votacions, crec que ha dit que hi havien a favor i en contra.
I si
això passa, dóna igual quants números a favor i quants números en contra, sinó que no és un criteri totalitarista, no?
, pense jo, pense jo.
.
.
(Veus)

El senyor president:

Per favor, senyories, respecten la intervenció.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
potser siga democràcia, però no faça, no faça.
.
.
, no pervertisca els vots dels que no voten a favor.
(Veus) Per tant, vosté.
.
.

El senyor president:

Per favor, senyor Ovejero.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
emeta la seua opinió, però no intente deixar-mos sense arguments a aquells que justament ja en el seu
moment vam posar un posicionament contrari.

Vosté, anem a vore, al final, les regles del joc aquí les vulneren quan volen, perquè la compareixença del síndic de Comptes per a rendir comptes de l'informe que fa, doncs se podia assemblar, perfectament, al que demanem avui ací.
El Consell Jurídic Consultiu fa informes no vinculants, igual que ho són els informes de la Sindicatura de Comptes que tampoc són vinculants en moltes de les apreciacions que se fan i, per tant, l'únic és que quan tens un organisme com aquest, el lògic és que els seus representants puguen vindre.
I estes dinàmiques deurien ser les que, sobretot, se promocionaren ací.
En altres parlaments –que vostés de seguida se posen en els pèls de punta–, en altres parlaments, tota llei, tota llei, té una fase al començament on intervenen les persones, associacions, òrgans, que tenen alguna cosa a dir i això és una fase que passa en totes les lleis que se fan en el poder legislatiu, en el
parlament.
Això passa en este estat, de fet no han d'anar molt lluny, passa.
Ací no passa, aquí presenten unes lleis, i passen el corró però no deixen que se puga consultar a experts.

Que estos senyors, a dia d'avui, han demostrat ser pocs experts quan han fet un dictamen com aquest, que
literalment és intolerable en les qüestions que s'han plantejat.
I si nosaltres, per exemple, qualsevol petició de compareixença, ja de per si creguem que no tindríem per què argumentar-la, perquè creguem que és una qüestió de dret, de dret de diputats i diputades, que puguen, en l'exercici del seu càrrec, obtindre informacions que li proporcionen un millor treball, doncs, ja
simplement per una qüestió de dret, recolzem els pronunciaments.

Però és que, a més, els objectius són clars, i és demanar explicacions, perquè vostés diuen: «Ai, sí, això ho digueren ahir però com no és vinculant, el Consell es pot desmarcar.
» Doncs no és pot desmarcar, jo crec que ha quedat molt clar perquè estes persones no estan ahí perquè sí, per generació espontània.
És el Consell –aquell que diuen vostés que se desmarca– el que els posiciona en estos llocs i, per tant, haurà de ser responsable de les persones que encomanem una tasca, que se suposa, o
almenys això és al que aspirem.
No aspirem que estos informes que elabora el Consell Jurídic consultiu, malgrat que no siguen vinculants, aspirem tots que siguen
imparcials, que fomenten la no-discriminació, que responguen a criteris constitucionals, de legalitat, etcètera, que responguen a criteris objectius?
Esperem això dels informes del Consell Jurídic Consultiu?
Potser no, potser no, perquè és el que estan fent vostés avui.
Saben de sobra que han fet un informe que no respon ni a les normes, ni
a la Constitució, ni a la llei, ni a la justícia, ni a la no-discriminació, ni a l'objectivitat, ho han fet i està literal, literal, i vostés diuen: «Ah!
Doncs mos desmarquem.
» Mos desmarquem d'unes qüestions que deurien ser premissa bàsica per a qualsevol elaboració d'informe del Consell Jurídic Consultiu.
Mos desmarquem d'una qüestió que deurien exigir responsabilitats als càrrecs d'este Consell Jurídic Consultiu començant pel que té encomanada la seva tasca de presidència.

Per tant, anem a fer una miqueta de tripas corazón, perquè clar, tots saben qui ha nomenat estes persones, anem a fer una miqueta de tripas corazón i, sobretot, anem a intentar que els organismes d'este tipus que, sincerament, la gent pensa i confia que responen a uns criteris
que s'escapen del control manipulat, doncs, no anem a donar, no anem a fer invisible
el que és una realitat i que vostés fomenten, i és que, justament, el control estiga permanent.

I per tant, jo crec que és argument suficient perquè avui votem açò a favor i, a més, tenint en compte que la dinàmica d'avui sembla que, entre tots els grups, era posar-nos d'acord.
Quina pena arribar a este punt, quan se parla d'una discriminació clara cap a la dona, d'una vulneració de drets i d'insults, d'insults, a la intel·ligència humana, doncs que en estes coses amb el Partit Popular no mos pugam posar d'acord.

El senyor president:

Gràcies, senyora Mollà.

Senyor Mata.

El senyor Mata Gómez:

Sí, señor presidente.

Vamos a votar la propuesta con convicción y con pasión, porque es de especial relevancia lo que está pasando en esta cámara, y si la política es apasionante de por sí, el parlamentarismo es la máxima expresión de la política.
¿Por qué?
Porque solo nos debemos a los ciudadanos que nos votan, nosotros no tenemos
jefes.
Nosotros podemos hacer nuestro presupuesto, podemos cambiar leyes, pero
hay un deslizamiento al vacío de este parlamento desde el año 1995 muy preocupante, porque aquí consentimos que el presidente del Consejo de Radiotelevisión Valenciana, cuya ley de creación le obliga a comparecer en las Cortes, que no venga nunca, ¿por qué?
Porque no le da la gana, porque dice: «No voy, y punto.
» Aquí consentimos que cuando el 
síndic de Greuges no va a decir algo que le conviene al gobierno valenciano, el grupo
parlamentario que lo soporta dice: «Pues que no venga».
Aquí consentimos que el presidente del Consell Jurídic Consultiu venga a explicar algo, pero si yo, mire, luego hablaremos de lo
que dice el informe, si tiene razón o no la tiene.
.
.
Pero lo que le están diciendo es que venga a explicar el porqué, porque no es sólo leerlo, tendrá un proceso reflexivo y tenemos la obligación, no el derecho, la obligación de examinar permanentemente a los cargos públicos que nombramos, porque aprobamos su presupuesto, aprobamos su sueldo, los
nombramos, y se deben a los representantes de la soberanía popular, no se deben a nadie más.

El Consell Jurídic Consultiu, igual que el síndic de Greuges, el síndic de Comptes, els membres del Consell de Radiotelevisió, estan al servei dels valencians i quan algú, en un informe, diu alguna cosa tan sorprenent com és una transposició del 100% al que és la llei de violència de gènere, doncs caldria que vinguen a explicar-ho.
Si és que no passa res!
Perquè tot el dret és opinable i és molt sofrit, i hi ha jutges que estan aplicant eixes mesures en base al Codi
penal i no a la llei de violència de gènere, però que mos ho explique.
I el que han d'entendre és que quan diuen per ahí: «Vamos a examinar a los senadores.
» Doncs bé.
Pero, ¿por qué no quieren hacer evaluación continua?
¿Por qué no quieren hacer evaluación continua de todos los altos cargos que dependen de nosotros?
Y a mí ese deslizamiento hacia el vacío de este parlamento me parece muy preocupante sistemáticamente, porque ya está bien que vengan secretarios autonómicos a reñir a los diputados, y si quieren reñir que se presenten a las elecciones y que disputen en plano de igualdad, porque
vienen a dar cuenta.
Y el señor Garrido Mayol, y el resto de consejeros, se deben a esta cámara, y hacen una labor oscura pero eficaz.

Hacen cosas raras, yo no sé por qué se han empeñado ahora en informar los expedientes de responsabilidad patrimonial de más de tres mil euros de los ayuntamientos.
Bueno, pues bien, en vez de 500
expedientes al año, ven 1.
000, bueno, ellos quieren y se están evaluando.
Tienen un contenido jurídico espectacular, a veces con poner el oído el Consell ya el gobierno se pone contento, si ponen conforme, es de
acuerdo.
.
.
Pero bueno, que vengan aquí.
¿Pero por qué no quieren que vengan aquí?
¿A quién se deben?
¿Cuál es la autoridad superior que los puede evaluar?
Que es íntimo amigo de no se sabe quién y se van el fin de semana a Roma y hablan del tema.
.
.
Pero si se deben aquí.
¿Por qué no quieren que venga el presidente del Consejo de Radiotelevisión?
¿Por qué no quieren que venga el 
síndic de Greuges cuando no les conviene?
¿Por qué no quieren que venga el presidente del Consell Jurídic Consultiu?
¿Por qué?
Si es que tienen derecho también a oírnos a nosotros, ¿eh?
Esa es la otra.

Yo creo que no sólo es que queremos entender las razones por las que evalúan los informes, si no que tienen ellos, también, el derecho y la obligación de que sepan que creemos que hacen una gran labor, de gran contenido jurídico, que echamos de menos más mujeres en el consejo –nuestro grupo propuso una, otros han puesto sólo varones–; a lo mejor este tipo de informes tienen que ver con eso, igual tienen que ver
con eso.
Hay dictámenes que se votan con votos particulares.
Pero bueno, todo eso, si no coge
usted la memoria del Consell Jurídic Consultiu no se entera.

No, perdona, (veus) la memoria son unos 2.
500 folios que nos mandan todos los años con el gran trabajo que hacen.
Y el presidente del Consell, don Vicente
Garrido, profesor de Derecho Constitucional, lo preside desde hace muchos años, y ¿qué nunca se haya sentado ahí, a explicar qué hace, a quienes le han aprobado la ley y le han nombrado?
Entren más, en vez del a examen de senadores de la valencianía y no sé qué, que hagan evaluación continua a quienes dependen de nosotros y nos deben servicio a nosotros y a
los valencianos.

Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Mata.

No, no, en cualquier caso será por réplica, ¿a quién?
(Veus)

No tiene nada que ver.
Aquel que fuera contradicho en sus argumentos tiene
derecho a un turno de réplica, pero el replicado también tiene, a su vez, derecho a volver a replicar.
Por eso pregunto a quién quiere replicar.
(Veus)

Muchas gracias, muchas gracias, señor Ovejero.

Bé, doncs passem a votar la proposta defensada per la senyora Albiol, de
compareixença del president del Consell Jurídic Consultiu.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra queda rebutjada.

Senyories, la presidència agraïx la col·laboració de tots vostés i s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 48 minuts)