Governaci%C3%B3%390513.05.23%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 23 de maig de 2013.
Comença la reunió a les 16 hores i 39 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 11/I.

(La secretària passa llista per tal de comprovar el quòrum)

El senyor president:

Comprovat el quòrum, anem a suspendre per uns segons la sessió fins que entre el conseller.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió.

Donem, en primer lloc, la benvinguda a l'honorable senyor conseller.

I procedim ja a l'ordre del dia.
Primer punt: lectura i aprovació… Tenen vostés al seu abast l'acta de la reunió anterior.
¿Alguna qüestió respecte a l'acta?
(Pausa) Es dóna per aprovada.

Preguntes

El senyor president:

En conseqüència, passem al següent punt de l'ordre del dia, la pregunta número 749 formulada per la diputada Mireia Mollà Herrera, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller de Governació i Justícia sobre la islamofòbia i el moviment contra la intolerància.

Per a la formulació de la pregunta, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, la Plataforma Ciutadana contra la Islamofòbia i el Moviment contra la Intolerància han alertat darrerament de l'important creixement de les agressions xenòfobes a la Comunitat Valenciana arran de la crisi.
Portaveus d'ambdues organitzacions van fer referència explícita a les activitats creixents de dos partits d'ultradreta, Espanya 2000 i Democràcia Nacional.

I jo per això, pregunte: ¿què pensa fer el Consell sobre això?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora diputada, vosté sap que la Comunitat Valenciana és una comunitat molt hospitalària i molt oberta.
De fet, se parlen 62 idiomes, acull (inintel·ligible) …, se professen 18 confessions religioses, n'hi ha una població estrangera que representa el 7,2% del total de la població.
Són més de huit-cents mil setanta-nou immigrants.
Per tant, som la tercera autonomia amb major nombre d'immigrants.

I, per tant, el Consell s'ocupa i li preocupa tota classe de violència, del tipus que siga, vinga d'on vinga, siga d'acte de terrorisme, de reaccions xenòfobes, racistes o per qualsevol discriminació a les persones o contra els representants polítics, o seus de partit, etcètera.

Mos ocupem i condemnen qualsevol classe de violència que s'exercisca sobre les persones, perquè entenem que per damunt de tot ha d'estar el respecte a les llibertats i als drets fonamentals de les persones.

Per això, s'han fet ja, des de la passada legislatura, actuacions molt concretes, que li passe a determinar breument.
En primer lloc, férem el primer pla d'actuació dels cossos de policia local de la comunitat enfront del racisme i la xenofòbia 2010-2012, un pla que tenia quatre accions: la sensibilització, la formació, la prevenció i la intervenció.

En este sentit, dins d'eixe pla, n'hi havia un protocol d'intervenció per a tots els cossos de policia local, que s'ha dut endavant.
També s'implantà un diploma d'especialista en racisme i xenofòbia i uns plans anuals de formació dins de l'Institut Valencià de Seguretat Pública i Emergència, dins de l'Ivaspe.

I també se creà la ret Piraxe.
La ret Piraxe, perquè la seua senyoria ho sàpia, és la ret de treball en prevenció i intervenció contra el racisme i la xenofòbia, en la qual estan integrats tots els agents que han fets els diplomes i que han fet la formació de racisme i xenofòbia.

I, per tant, en este sentit, dir-li que se fan cursos que van directament relacionats en el tema de la sensibilització, la formació, la col·laboració interinstitucional, el protocol d'intervenció i la creació de la unitat antidiscriminació.

Dir que des de l'any 2011, en el pla de formació de l'Ivaspe, s'inclou la realització de tres cursos específics, vénen fent-se ja en el 2011, en el 2012 i, per suposat, en el 2013.
Un curs d'identificació d'estereotips d'índole racista o xenòfoba, el curs sobre tècniques d'investigació social aplicada a l'arreplegada d'informació i el curs d'habilitats socials i tècniques de comunicació social enfront de situacions de racisme i de xenofòbia.

Per tant, no a soles dins del que és el pla de formació de l'Ivaspe, sinó també es en la creació d'un diploma i un pla d'actuació, a part del que ja a nivell genèric La Generalitat ha fet conforme la Llei 5/2008, d'integració de les persones immigrants en la Comunitat Valenciana; o el pla valencià de prevenció de discriminació interètnica, xenofòbia i racisme del 2009; o també la celebració de la setmana de la prevenció de discriminació interètnica, de xenofòbia i racisme que se fa anualment; o la creació de la comissió de seguiment del pla valencià per a prevenció…, per citar-li altres mesures per la sensibilitat i, lògicament també, la preocupació que en estos temes té el Consell.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, jo crec que són mesures positives, no ho discutisc, però són…, se queden curtes.

Perquè vosté ha començat parlant que, efectivament, la Comunitat Valenciana és una comunitat molt hospitalària i molt oberta -ha utilitzat eixes paraules-.
També és cert que és una de les comunitats on més agressions per índole religiosa, cultural, política, de sexe, d'orientació sexual, de raça, ètnia, etcètera, sofrim.
I això és així.
Són dades objectives.
I tots aquells que se dediquen a recollir aquestes dades i estes agressions en els seus informes, i un dels informes que vosté segur que coneix és l'informe Raxen, i molts altres…

I de fet, el conseller de justícia, l'anterior conseller de justícia, ha assistit a diverses reunions precisament amb estes dos plataformes que jo li he mencionat, la Plataforma contra la Islamofòbia i el Moviment contra la Intolerància; ha assumit que, efectivament, la Comunitat Valenciana no solament estem posicionats com a una de les comunitats on més agressions se patixen per delictes d'odi, per qüestions d'odi i discriminació, sinó que a més ha posat totes les voluntats per fer front a esta realitat.
I si no assumim la realitat, probablement a la millor, o no la verbalitzem, no sabem cap a on volem anar.

Perquè a mi em sembla molt bé que als policies se'ls puga formar, educar, donar un diploma, que estiguen en una xarxa connectats, a mi em sembla perfecte, no vaig a discutir aquestes mesures.
Però el que pateix l'agressió en pròpia persona necessita alguna cosa més que el que el policia, si és que arriba a temps, puga saber, mitjançant un protocol, si l'agressió que està rebent és precisament per raó de…, bé, de raça, d'ètnia, de cultura, d'ideologia, etcètera, etcètera.

Aleshores, crec que ens quedem curts.
I m'agradaria anar molt més enllà, perquè de fet vostés, vostés, el Consell…, i potser que fóra un compromís de l'anterior consellera, però entenc jo que li va passar el testimoni.
L'anterior conseller se va comprometre amb estes plataformes, i políticament també en seu parlamentària, a instar a crear una fiscalia contra delictes d'odi.
I de fet, va dir públicament que havia estat tractant este tema amb el poder judicial, en estes converses i negociacions, per a fer efectiu esta creació de la fiscalia de delictes d'odi.

M'agradaria saber quines accions, des que vosté, doncs, d'alguna manera desenvolupa aquestes competències, ha dut sobre això.
Quantes reunions ha tingut perquè, efectivament, se cree esta fiscalia, etcètera.
O no li han passat este testimoni.
O sí que li l'han passat, però vosté, com a conseller, a l'assumir estes competències, considera que no és necessària aquesta fiscalia.
És a dir, totes estes coses m'agradaria…, no sé, perquè és fonamental saber.

Perquè, a més, açò entronca amb una petició, i és que la policia no sols se coordine entre la pròpia policia, sinó que la policia puga coordinar-se amb la fiscalia, perquè resulta que quan hi han agressions d'este tipus, després en els juís se condemnen per delictes de faltes i no delictes d'odi, que és efectivament el que deuria estar darrere la condemna.
És a dir, se minimitza l'agressió.
I això, l'única forma d'impedir que succeïsca açò, que és el que està passant, que també li dic que és una realitat, és que la fiscalia estiga coordinada amb la policia.
I què millor si existix una fiscalia especialitzada, que siga la fiscalia contra delictes d'odi.

Però no solament això, és que vostés han perdut també moltes oportunitats… Avui, per exemple, ¿hem aprovat una declaració institucional?
Sí.
Però amb els vots del Grup Parlamentari Popular, ací en esta mateixa sala, i en defensa d'aquesta diputada, no van condemnar un dels atacs que se va produir en l'Fnac contra la presentació d'un llibre del senyor Vicent Flor, que presentava el seu llibre Noves glòries d'Espanya, i el GAV i Espanya 2000 se dedicaren a tirar-los cadires i objectes a la gent produint ferides i produint que tingueren d'estar…, tinguera d'acudir la policia i vetlar per la integritat física de les persones que estaven allí en eixa presentació.
I açò se va portar…, eixa condemna se va portar a estes Corts i el Partit Popular va votar en contra, i va tindre de vindre el parlament català, que sé que no pot…, quasi que és tabú utilitzar d'exemple, perquè en Catalunya estiguen condemnat un atac contra la llibertat d'expressió al si del País Valencià, precisament per grups d'ultradreta i grups que promouen l'odi i la discriminació.

I acabe.
L'educació.
M'agradaria saber la seua opinió.
¿No pensa que l'educació és una bona ferramenta per a acabar amb este tipus d'agressions i estes discriminacions?
¿Què pensa contra este atac que ha sofrit l'Educació per a la Ciutadania per part del ministre Wert?

Res més.
Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyoria, jo no vaig a entrar amb vosté en un debat del i tu més, entre altres coses perquè jo crec que estem parlant d'un tema molt seriós, en què la sensibilitat i la humanitat té d'estar per damunt de tot.
I, per tant, ací no anem a jugar a vore qui és més i qui és menys.

Mosatros tenim una llei específica contra el racisme i la xenofòbia, tenim un pla de prevenció específica, tenim una setmana de prevenció, tenim una comissió de seguiment per a fer eixe pla de prevenció, on s'ha de fer, que és en la seguretat i en la justícia, tenim plans no d'ara, sinó de l'any 2010.

Plans que, a més, li vaig a dir que han segut reconeguts pel govern, a través del Ministeri de l'Interior, en el seu manual de recolzament per a la formació de forces i cossos de seguretat en la identificació i registre d'incidències racistes o xenòfobes per a la formació i les bones pràctiques, a nivell nacional, agarrades del pla que mosatros hem portat endavant i dels protocols.

Jo li he donat dades de l'informe Raxen, evidentment que sí.
I dir-li que mosatros som coherents en tot.
I, evidentment, allò de la creació d'una fiscalia de delictes d'odi és una qüestió que vosté sap que se li escapen les competències al govern valencià, perquè és una competència del Ministeri de Justícia i de la fiscalia, que evidentment se traslladà per part d'este govern.
I té la fiscalia que vore si se fica una fiscalia especialitzada, com la que se proposa, en funció de les necessitats, de la càrrega de treball, en funció de les estadístiques, de les denúncies, dels assumptes tramitats, etcètera, etcètera.
Per tant, és una qüestió que mosatros hem fet el que havíem de fer i que se té de valorar.

Però dir-li que precisament en un tema en què hem segut pioners a nivell de protocols policials, que hem segut pioners a nivell de mesures de prevenció, reconegut sense ningun tipus d'indici polític, sinó reconegut d'una manera objectiva dins del que són els fòrums especialitzats per part d'altres comunitats autònomes i per l'estat.
Jo m'imagine que per més coses que fem sempre li pareixeran insuficients.
I mosatros crec que també mentres n'hi haja tema de xenofòbia, tindrem de fer-ho, però no me parle de condemna d'atacs, perquè mosatros hem tingut condemna d'atacs a la nostra seu i a càrrec del partit, i encara estic esperant que algunes formacions isquen a condemnar quan han segut atacades determinades seus.
Mosatros sempre fem eixes denúncies.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, passem a la següent pregunta, que formula…, és la número 750, formulada també per la diputada Mireia Mollà, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller de Governació i Justícia sobre l'augment de taxes judicials.

Per a la formulació de la pregunta, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, ens trobem en una situació d'augment de taxes al sistema judicial espanyol i davant la intenció del Consell de fer taxes autonòmiques a nivell de la Comunitat Valenciana, que es va quedar en una intenció i no sabem si recuperable o no, esperem que no, ¿com justifica el conseller l'augment del preu de les taxes judicials malgrat l'evident regressivitat que suposen en la renda dels contribuents?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Amb contundència i amb claredat, no té este conseller ni el Consell ninguna intenció de crear ninguna nova taxa judicial autonòmica en el tema de la Comunitat Valenciana, com ja diguérem i mantinc d'una manera ferma.

La llei de taxes, justament, el que perseguix és garantir el sosteniment de la justícia gratuïta en Espanya per a totes aquelles persones que per les seus condicions econòmiques manquen de recursos per a poder litigar, tal, ¿eh?
, i com s'ha afirmat pel govern i tal com s'ha afirmat pel Govern d'Espanya.

Per tant, el que fa el govern amb la introducció de les taxes és precisament garantir l'accés a la tutela judicial efectiva de totes aquelles persones que no tenen recursos per a poder-ho fer.
De fet, el cost de la justícia gratuïta en Espanya deu saber vosté que, per exemple, en l'any 2009 foren de 260,5 milions d'euros, o que, per exemple, des de l'any 2007 a l'any 2011 en la Comunitat Valenciana han segut 129 milions d'euros.
Concretament, en l'any 2011 el cost real fon de 28 milions en la Comunitat Valenciana.

Per tant, el que s'intenta és introduir la racionalització de l'exercici de la potestat jurisdiccional i, per tant, en eixe sentit, tindre la sensibilitat de, totes aquelles persones que tinguen d'acudir a la justícia, puguen fer-ho a través de la llei de la justícia gratuïta.
I en eixe aspecte i en eixe sentit, precisament és una de les finalitats que té la llei de taxes, que no és una llei que s'hasca ficat ara, és una llei que ve ja de l'any 2002, que ningun Govern d'Espanya ha llevat i que, per tant, no és ninguna novetat.
A part que vostés sap que en Europa els països més avançats, com puguen ser Alemanya, com puga ser.
.
.
, o altre tipus de països, estan recaptant un 40 o inclús un.
.
.
, més d'un 40% a nivell de taxes, que no és el cas, ni molt menys, d'Espanya.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, aleshores el que podem concloure és que vosté pensa que cap persona, des de l'entrada en vigor de les taxes judicials, no ha pogut accedir a la justícia per qüestió de les mateixes taxes, ¿no?
, vosté afirma hui que no hi ha cap persona que per no tindre recursos econòmics suficients ha quedat fora de l'accés a la justícia.
¿És això?

Ho dic perquè no sé, aleshores, què li pareix a vosté l'informe que fa una setmana i mitja va publicar el Consell General de l'Advocacia Espanyola.
.
.
No sé si el coneix o no, este informe, que té una setmana i mitja, eixit de la cuina fa no res, fet en 83 col·legis d'advocats de tota Espanya, té unes conclusions molt escandaloses, i que si al final l'objectiu de tot això és el que diu vosté, garantir que aquells, tots aquells que no tenen recursos, puguen tindre un accés a la justícia completament gratuït en detriment d'aquells que puguen sostindre eixe servei, aleshores ja està reclamant que lleven la llei de taxes judicials, però ja.
Perquè este informe, el Consell General de l'Advocacia Espanyola, i m'agradaria saber fins a quin punt vosté entén si té credibilitat o no.
.
.
, perquè a la millor estem discutint.
.
.
, jo li done credibilitat a este consell, i a la millor vosté no.
Va decretar, almenys, cent casos i, literalment, on se vulnera el dret fonamental d'accés a la justícia com a conseqüència de la llei de taxes, perquè, efectivament, els imposaven pleits que arribaven a costar entre els tres mil, quatre mil euros, sense tindre cap capacitat de poder.
.
.
, com comprendrà, seguir amb este tràmit judicial.
Almenys cent casos.

Una reducció del 60% de pleits contra les administracions públiques per la nova llei de taxes, per la impossibilitat de les persones físiques de poder pleitejar contra les administracions públiques, amb la clara, diguérem, contradicció que suposa que entre tots estigam pagant a les administracions públiques les seues advocacies, però després, quan tu has de recórrer contra una administració pública per la vulneració dels teus drets, tingues d'estar, a més, pagant, repagant i, clar, enfrontant-te, ¿no?
, com si fóra ací.
.
.
, doncs, bé, tu eres el peix xicotet, ¿no?
, que, efectivament, el peix gran, al qual li estàs donant el suport per a pagar tots els seus pleitatges, doncs, tinga les ferramentes contra tu, ¿no?

Una llei de taxes que el mateix Consell General de l'Advocacia Espanyola diu i definix literalment com «muy alejada de las normas constitucionales».
.
.
I efectivament, perquè vosté ho sap, quan es vulnera un dret fonamental, entra en clara contradicció amb la Constitució.
.
.
(Veus) I açò és el que passa amb esta llei de taxes.

Segons els advocats, la reducció de les taxes sols beneficia les empreses i les persones jurídiques, perquè els particulars, no.
Es mantenen les quotes fixes.
De fet, la setmana passada, una proposta que presentava el Grup Parlamentari Socialista amb el seu argumentari era molt clara: el Tribunal Constitucional havia marcat, diguérem, un tant a favor del govern de Rajoy diguent que, bé, que podia considerar-se constitucional, sempre i quan -sempre i quan- «solo podría verse modificada si se mostrase que la cuantía de las tasas son tan elevadas que impiden en la práctica el acceso a la jurisdicción o lo obstaculicen en un caso concreto en términos irrazonables».
.
.
És a dir, posava condicions, ¿eh?
, condicions a no declarar-lo inconstitucional, i era que, si se demostra, efectivament, que estes taxes el que estan és impedint aquest dret fonamental, efectivament, clar, i ara, amb la mostra, un botó, ¿o no li ho pareix açò?

Fins i tot els proclius a la llei de taxes els estan criticant a vostés els imports excessius que estan aplicant, efectivament, a les persones.
.
.
, als particulars, ¿eh?
, perquè, de fet, no estan aplicant criteris sobre la base de la renda, perquè ¿qui és una persona per a vosté amb capacitat de poder pagar eixes taxes?
, ¿qui és?
, ¿qui té això en uns estalvis?
, ¿qui té un poc de patrimoni, la seua vivenda, una vivenda a on viu amb la seua família?
, ¿qui té.
.
.
?
, ¿qui és per a vosté algú capaç de poder assumir pleits de 3.
000 i 4.
000 euros?
Perquè això no és el comú dels mortals, no se si se n'adona, i no sé si és que vosté el que passa és que estan molt allunyats de la realitat i, per tant, davant d'açò i davant del perill que corren els ciutadans valencians i valencianes de vore's vulnerat el seu dret a accedir lliurement i gratuïtament a la justícia, el govern valencià no pensa dir absolutament res, són dades objectives, estan damunt de la taula, probablement el que falta és que vosté rebusque entre els estudis que estan fent professionals i s'adone de la gran errada i la gran estafa que han comés amb els ciutadans.

Res més i gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora Mollà, afortunadament, el que se diu queda gravat i, per tant, jo he dit el que he dit, no el que vosté vullga que jo hasca dit.
Jo he dit que la llei de taxes perseguix garantir el sosteniment de la justícia gratuïta per a que tots els ciutadans que no tenen recursos puguen accedir a ella, com s'està fent i com se va a seguir fent, i que n'hi hasca una eficiència.

Mire, mosatros som conscients que la congestió judicial és un greu problema en el nostre sistema judicial, que no afecta solament els drets dels ciutadans sinó també la competitivitat com a país, i això és una cosa que és evident.
I desgraciadament n'hi han també determinades situacions en què no se produïx un ús normal de l'administració de justícia, sinó un abús amb l'objectiu de dilatar el compliment de les obligacions que assenyalen els tribunals.
I tenim de ser conscients que el cost total d'eixes maniobres processals no tenen per què ser assumides per tots els contribuents, sinó per aquells que siguen beneficiaris d'eixos contribuents.

Este govern ha segut sensible, el Govern d'Espanya me referixc en este cas, després de les queixes i les negociacions fetes i modificà la llei de taxes mitjançant l'aprovació del Reial decret llei 3/2013, de 22 de febrer.
Ja n'hi havien unes excepcions per a determinats col·lectius, però s'ampliaren i suposa una aposta per la solidaritat que eximix de les taxes col·lectius com a les dones maltractades, víctimes de terrorisme, menors desprotegits o discapacitats psíquics, tots aquells col·lectius tenen ara un benefici de la justícia gratuïta, els treballadors en la jurisdicció social no paguen taxes en ninguna instància, ni en els casos de separacions o divorços de mutu acord, o en el pagament de les costes o entitats bancàries en els casos de desnonaments, i, a més, aquelles persones pertanyents a eixos col·lectius que hasquen pagat eixes taxes, en eixa reforma que n'hi ha de la llei diu que des de l'entrada en vigor se'ls donarà la taxa abonada.
Jo li he dit que este govern no va a ficar ninguna taxa autonòmica, perquè entenem que no toca fer-ho i, per tant, sí que s'ha pronunciat claríssimament este govern.

Vosté me parla de l'informe del consell d'advocats.
Jo li tinc de dir que jo sóc advocat i, per tant, lògicament, me preocupe i m'ocupa el que és la meua.
.
.
, el que és la meua professió, i no sols me lligc eixe informe, sinó que tinc la meua obligació també com a conseller de justícia de reunir-me amb els degans dels col·leges d'advocats, amb els consells d'advocats, perquè és, entre altres coses, la meua obligació fer-ho i aixina ho fem.
I vosté sap que no sols en eixa modificació, sinó que la reforma també afectava la quantia variable de les persones físiques.
.
.
, devien de pagar segons els béns objecte de litigi.
Per exemple, se reduïa un 0,50% o un 0,25% quan eren menys d'un milió d'euros; un 0,25 a partir d'eixa quantitat, etcètera, etcètera.

Però no vaig a entrar-hi, perquè no se tracta que jo convença la seua senyoria, perquè, a més, això ja està en la llei, i vosté mateixa ja vol ficar-se la bena abans de la ferida.
Diu: «És que tal».
.
.
És que el Tribunal Constitucional ha donat la raó al govern, (veus) i el Tribunal Constitucional ha dit, ha dit, que si les taxes realment impediren l'accés a la tutela judicial, el Tribunal Constitucional no haguera confirmat constitucionalment la llei.
Per tant, és una cosa que està en tots els països d'Europa, que jo li he dit Alemanya, que, per exemple, ingressa el 44% del cost total de la justícia amb les taxes; o Portugal.
.
.
, estic parlant-li de memòria, però que és el 41%; i li podia fer la retafila.

Per tant, ací, del que se tracta és de no confondre la justícia gratis amb la justícia gratuïta, que són dos coses diferents.
I precisament cal ser solidari amb tot aquell que ho necessita i cal fer solidaritat per a que l'accessibilitat de justícia siga aixina.
I, per tant, ja li ho he dit d'una manera molt clara: mosatros se pronunciem i, a més, de manera molt clara, ja he dit que no n'hi ha ningun tipus d'intenció de ficar ninguna taxa autonòmica, que és el que sí que pertany en competència pròpia, i que, a més, el govern féu ja una reforma d'eixes taxes i hi ha havut un pronunciament del Tribunal Constitucional al respecte.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Passem a la següent pregunta.
Pregunta 758, formulada pel diputat Alfredo Miguel Boix Pastor, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació i Justícia, sobre la proposta de conveni en relació al Palau de Justícia d'Oriola.

Per a la seua formulació, té la paraula el senyor Boix.

El senyor Boix Pastor:

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, el pasado 4 de marzo se publicó la pregunta que le formulo en esta comisión, en qué situación se encuentra la propuesta de convenio, formulada por el Ayuntamiento de Orihuela con relación al Palacio de Justicia.

Hoy ya sabemos cuál es su posición, y la conocemos porque probablemente los hechos hayan sobrepasado su actuación, no sé si fruto del trabajo de su eficaz departamento, o más bien fruto de haber formulado esta pregunta.
La cuestión es que desde el pasado mes de marzo parece que se hayan precipitado los hechos.
Y es verdad, es que después de ocho años, después de ocho años sin resolver el problema, ya era hora que.
.
.
, bueno, que se moviera esta cuestión, aunque el movimiento que ha realizado su conselleria no contente realmente a nadie.

Señor conseller, con una anormal celeridad presentaron ustedes un convenio de colaboración para la permuta de bienes inmuebles con motivo de la construcción del Palacio de Justicia.
¿Saben lo que dice su convenio?
Que un palacio de justicia construido y pagado por el ayuntamiento y cedido a la conselleria hace ocho años, y con una valoración de 5,6 millones de euros, se cede por el edificio de los antiguos juzgados valorado en 2,1 millones de euros, más una inversión de 1 millón de euros.
Es decir, pretenden que les cedan una propiedad de 5,6 millones por otra que, como mucho, alcanzaría 3,1 millones de euros.
Es decir, ¿qué pasa con esa diferencia?

Frente a esta propuesta, el Ayuntamiento de Orihuela, y nos consta, les ha presentado una nueva propuesta de convenio, evidentemente, mucho más razonable, más justa y más equitativa para las partes que el que usted presentó hace pocas semanas.
Y, por supuesto, es un convenio que defiende, sobre todo, los intereses básicamente de los ciudadanos de Orihuela.

Por eso le formulo la misma pregunta: ¿qué piensan hacer ustedes con esa propuesta de convenio del Ayuntamiento de Orihuela?

El senyor president:

Gràcies, senyor Boix.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, primer, aclarir-li algunes qüestions de la seua pregunta, que no tindrem, evidentment, la mateixa informació, o almenys jo li diré la informació oficial que almenys consta en la conselleria.

En virtut d'un protocol subscrit el 22 de juliol de l'any 2002 entre La Generalitat i l'Ajuntament d'Oriola, l'Ajuntament escomet les obres de construcció del nou palau de justícia ubicat en la plaça de Santa Lucía, edifici que se ficà en funcionament en l'any 2005 i se traslladà el personal a estes noves ubicacions.
Estava fent-se una.
.
.
, una negociació, no, una cosa que ja estava acordada i calia complir això acordat.
N'hi ha un canvi de govern en l'ajuntament i se diu «no se complix això acordat».
.
.
Bé, doncs, molt bé, doncs, anem a parlar, anem a negociar, perquè estem parlant d'un bé com la justícia, perfecte, negociem-ho.
Estem en la negociació i en el mes d'abril, de manera unilateral, sense previ avís per part de l'ajuntament, se presenta una demanda de desnonament de la seu del Palau de Justícia contra La Generalitat, que finalment fou desestimada per part de la justícia.

Quan se presentà demanda, jo aní personalment com a conseller a parlar amb l'alcalde i a dir-li, bé, que, primer, ni són formes de fer, i que ací la predisposició del diàleg i d'acord sempre ha sigut excel·lent.
I que, per tant.
.
.
, i parlí també amb la jutge degana del partit judicial per arribar a un acord, i que mosatros tenim les millors de les predisposicions.
I espere que en el punt que està estiguen les millors de les posicions.

Vosté dia que.
.
.
I dic que és inexacte el que ha dit perquè no té bona informació o no té tota la informació, vosté sabrà, una cosa de les dos.
Mosatros la proposta que li fem és una proposta justa, realista i, a més, adequada.
Perquè mosatros el que estàvem dient és que La Generalitat cedia no un edifici, com ha dit vosté, dos edificis on s'ubiquen els jutjats; l'edifici que està en el carrer de Santa Justa, número 9, i prèvia rehabilitació del mateix fins un valor d'un milió i mig d'euros per a la rehabilitació, i el que està en el carrer del Palmeral, número 35, que també se cedia conjuntament.
No era un edifici sinó que són dos edificis.
I, a canvi, l'ajuntament se comprometia a una cosa que ja se convenià en l'any 2002, no era ninguna.
.
.
és que estava fet ja l'acord, el que passa és que se canvia el color de l'ajuntament i se canvia l'acord.
Bé, molt bé, negociem i intentem aplegar a un acord.

Per tant, és una proposta absolutament raonable, és una proposta absolutament ajustada al que n'hi ha i que jo espere, i en este cas per part de La Generalitat i del Consell n'hi haurà la màxima bona predisposició, que pel bé de la justícia i sobretot pels ciutadans del partit judicial d'Oriola se puga aplegar a eixe acord.
Per la nostra part, que sàpiga la seua senyoria que no serà.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Boix.

El senyor Boix Pastor:

Bueno, de entrada agradecerle las explicaciones que da el señor conseller.
Pero, mire, creo yo que muy probablemente el error lo cometiera en su día el gobierno de la ciudad de Orihuela.
¿Y saben por qué digo esto?
Porque una vez más el error fue fiarse de ustedes.
El error es fiarse de esta Generalitat.

Mire, los ciudadanos de Orihuela, el Ayuntamiento de Orihuela se fió de ustedes y lo hicieron con el dinero de los ciudadanos de Orihuela, adelantando a La Generalitat 5,6 millones de euros para la construcción de un palacio de justicia necesario.
Y adelantaron el dinero, adelantaron 5,6 millones de euros, para la construcción de esa infraestructura.
Para una infraestructura que es competencia de ustedes, competencia de La Generalitat, de su conselleria.
De todo esto, ahora hace ya como le decía antes ocho años, es decir, cuando no había crisis, hace ocho años, en plena fiesta del gasto.

Señor conseller, lo que vengo a decirle en nombre del gobierno de Orihuela es que firmen ese convenio que les ofrece el ayuntamiento, que es ventajoso para todos, es ventajoso incluso para La Generalitat.

¿Saben cuál es la diferencia sustancial entre el convenio presentado por ustedes y el que les ha remitido el Ayuntamiento de Orihuela?
Que en este último, en este último convenio se contempla la construcción del tan prometido centro de salud de Rabaloche.
Miren, ¿y saben para qué?
Para abandonar diez años de un centro de salud en barracones, el centro de salud en barracones más antiguo de España, que está en la Comunidad Valenciana.
Una infraestructura que también le corresponde construir a La Generalitat, pero que el Ayuntamiento de Orihuela está dispuesto, a pesar de lo que tendrían que sufragar íntegramente ustedes a introducirlo en el marco de este convenio.

Hace tan solo dos semanas, y a propuesta de nuestro grupo, se presentó en la Comisión de Sanidad una proposición no de ley para la construcción de ese centro de salud en Rabaloche.
En la intervención de la portavoz popular decía -y le leo literalmente- y está en las actas, decía que «yo pido perdón públicamente por lo que se ha hecho mal en Orihuela, en nombre del Partido Popular.
Pido perdón y que se sepa.
» «Pido perdón», decía la portavoz.
Posteriormente el grupo votaba en contra de esa proposición no de ley, es decir, se pide perdón y se vota en contra.
Bueno, da igual.

Mire, señor conseller, tienen una oportunidad, firmen el convenio, firmen el convenio que les está pidiendo la ciudad de Orihuela y que incluye ese centro de salud, como lo solicita el ayuntamiento de la ciudad.
Háganlo, háganlo y háganlo lo antes posible, porque, miren ustedes, construyeron esa infraestructura de justicia con el dinero público de los ciudadanos de Orihuela y ahora lo que están es planteando una permuta, es decir, beneficiosa también para ustedes.
Y lo que están planteando desde el gobierno de Orihuela ahora es que incluyan en el marco de ese convenio ese centro de salud tan prometido también como tantas otras cosas y que, en definitiva, está en el marco de esas cantidades.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Boix.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, és que vosté s'erigix en portaveu, en mediador amb l'ajuntament.
Jo no tinc ningun problema, jo li expilaré el que n'hi ha.
Jo estic negociant amb l'ajuntament perquè és el que pertoca, negociar amb l'alcalde i amb l'ajuntament.
Però he de dir que, primer, és totalment legítim un acord democràtic i pres per majoria per l'Ajuntament d'Oriola.
Bé, si ja dubtem i fiquem en tela de juí això, crec que per mal camí anem, com vosté comprendrà.

La contrapartida de conveni que fan l'ajuntament simplement li vaig a titlar en dos adjectius per ser benèvol, per ser benèvol, injust i desproporcionat, injust i desproporcionat, de la mateixa manera que lògicament li ho traslladaré a l'alcalde, injust i desproporcionat, entre altres coses perquè no li podem demanar a la Conselleria de Governació i Justícia entre altres lindesses, que construïxca un centre de salut.
Mire vosté, ni la Conselleria de Governació ni Justícia està per a construir ningun centre de salut.

Fan una valoració de taxació de valor de 5,6 milions, perquè taxen el valor aixina.
Bé, junt a les permutes dels dos edificis diuen que la conselleria assumixca a més una inversió d'un milió d'euros més IVA per a l'edifici del carrer Santa Justa, que a part La Generalitat construïxca un centre de salut per import de 2.
100.
000 euros, que a part efectue un pagament a l'ajuntament i que els done… Me pareix molt bé, me pareix molt bé, la carta als Reis Mags me pareix perfecta.
En la virtud de pedir está.
.
.

Mosatros volem fer una cosa justa, una cosa que siga viable i possibilista absolutament per a tots.
I des de la legitimitat d'un acord que lliure i voluntàriament pren l'Ajuntament d'Orihuela (inintel·ligible) .
.
.
i bé, canvia un govern i n'hi ha un posicionament distint.
Bé, molt bé, mosatros tenim la predisposició d'aplegar a un acord amb l'ajuntament, però amb uns termes raonables.
Tot el que no siguen termes raonables, evidentment, serà complicat que mosatros…

Vosté està dient que són diners públics.
És que els diners de La Generalitat són els diners de tots els valencians i, per tant, hem de procurar evidentment per ells.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, passem a la següent pregunta, la número 767, formulada pel diputat Miguel Ángel Guillén Galindo, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació i Justícia, sobre l'agrupació de voluntaris de protecció civil.

Per a la formulació de la pregunta, té la paraula el senyor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller, una observación previa a raíz de un comentario que usted ha hecho antes.
Yo no sé otros partidos, le garantizo y le aseguro que el PSOE sí que hizo rápidamente un comunicado condenando la agresión de la sede del Partido Popular en Castellón, téngalo por seguro que así ha sido.

Y paso directamente… (Remors) Sí, es así, se lo aseguro y se lo garantizo.
Y paso directamente a la pregunta.
¿Cuál es la postura de la conselleria con respecto a la reciente creación de la agrupación de voluntarios de protección civil por parte del Consorcio Provincial de Bomberos de Castellón?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Guillén.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Amb la mateixa llicència generosa que li he fet al portaveu del Partit Socialista dir que jo no he fet referència a tots els casos concrets.
He fet referència que n'hi hagueren dos atacs a la seu regional del partit de manera reiterada en tres dies i no n'hi hagué ninguna condemna.
És tan objectiu com el que vosté acaba de dir.
Però, simplement, ja dic que no anem a entrar en eixa qüestió.

En el que mos ocupa, que és la pregunta, dir que per part de La Generalitat s'aplaudix eixe recolzament a qualsevol iniciativa que siga orientar i fomentar el voluntariat de protecció civil en la Comunitat Valenciana.

Mire, la dedicació altruista, solidària i de treball que realitzen més de dos mil voluntaris de protecció civil que tenim en la Comunitat Valenciana, entenem que és una cosa realment molt important.
Mosatros estem recolzant no sols a través d'ajudes i subvencions sinó a través d'accions formatives que creguem que són realment importants.

Per tant, el que se faça una agrupació de voluntaris en protecció civil en la província de Castelló, com no pot ser d'altra manera, creguem que és una iniciativa realment positiva i que, per tant, té tot el recolzament per part de La Generalitat.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Guillén.

El senyor Guillén Galindo:

Gracias, señor presidente.

Bien, señor conseller, usted dice que se aplaude y que aplaude y apoya cualquier iniciativa en este sentido.
Bueno, pero me va a permitir que le relate algunos hechos, incluso les haga algunas valoraciones.

El presidente del Consorcio Provincial de Bomberos de Castellón, que es el presidente de la diputación, como usted bien sabe, convocó una sesión extraordinaria y urgente a la asamblea general del consorcio, que lo hizo para el 25 de febrero.
Y en esa asamblea urgente, entre otros puntos del orden del día, había dos que tienen que ver con lo que estamos tratando, que era aprobar la modificación de los estatutos del consorcio y la aprobación del reglamento de voluntarios.

Bien, como está establecido y porque tiene participación la conselleria a esa reunión asistió la directora general de Prevención y Extinción de Incendios y Emergencias, en representación de la conselleria.
Y allí mismo pidió un aplazamiento de ambos puntos, porque decía que no había tenido tiempo para estudiar el tema, porque le había llegado la documentación el viernes al final de la mañana y la reunión tenía lugar el lunes.
Por tanto, entiendo yo además que era una petición muy lógica y muy comprensible, perfectamente entendible.

En cambio, ¿cuál fue la respuesta o la posición del presidente de la diputación y según consta en el acta de la sesión?
Pues que no aceptaba la petición.
Consideró en ese momento que tenía que someterse a votación esos dos puntos del orden del día y que la representación de La Generalitat votara lo que deseara y que si tenía que hacer alguna aportación, y le llamo la atención sobre esta cuestión, señor conseller, que lo hiciera en la fase de exposición al público.
La verdad es que no nos consta que hiciera ninguna observación porque únicamente, luego, se trató una alegación y no era de la conselleria.

¿Cuál fue el resultado, pues, de esa votación?
Que la directora general, en representación de la conselleria y otros tres ayuntamientos más, se abstuvieron en esa votación.
Y eso a pesar de que usted nos acaba de decir que aplaude y apoya todo tipo de iniciativas en este sentido.

Pero es más, le voy a decir, es tal la urgencia que la Diputación de Castellón tiene en poner este servicio que ni tan siquiera ha podido ella misma esperarse a poner en marcha su propio cuerpo de voluntarios de protección civil.
¿Y por qué digo eso?
Porque recientemente el consorcio provincial de bomberos ya ha formado a 25 bomberos voluntarios -y le leo textualmente la noticia- en materia de protección civil para que puedan desarrollar esa labor de forma inmediata aunque provisionalmente, dice el propio consorcio.
Compartirá conmigo, señor conseller, que esto puede dar lugar a confusión de funciones e incluso a cierto conflicto de intereses.

Mire, si repasamos la legislación que resulta de aplicación en materia de protección civil, y me estoy refiriendo al propio Estatuto de autonomía, artículo 49.
3.
14, la ley de bases de régimen local, la ley de régimen local de la Comunidad Valenciana, la Ley valenciana de protección civil y gestión de emergencias, el Reglamento autonómico de servicios de voluntariado de protección civil y el propio reglamento orgánico de su conselleria, concluirá conmigo que la protección civil y sobre todo su desarrollo normativo es una competencia autonómica.

Mire, el propio preámbulo de la Ley valenciana de protección civil menciona que en esta materia deben regir los principios de cooperación, coordinación, solidaridad territorial, asistencia recíproca y mutuo auxilio.
¿De verdad, señor conseller, cree usted que con esta decisión unilateral de la Diputación de Castellón y sin contar con el parecer de la conselleria con competencia en la materia se están cumpliendo estos principios?
Porque parece que únicamente se ha coordinado con la Diputación de Almería, que es donde ha copiado el modelo, aunque lo ha vendido como algo propio, ¿no?

¿No habría sido, señor conseller, más lógico y correcto, desde el punto de vista institucional, incluso efectivo, haber cumplido primero la conselleria con su obligación de adaptar el Reglamento autonómico de servicios del voluntariado de protección civil, que es de 2007, a la Ley de protección civil y gestión de emergencias, que es de 2010, y acto seguido la propia conselleria, en el ejercicio de sus competencias, haber impulsado, si lo creía conveniente y, sobre todo, -llamo la atención otra vez- coordinado la creación de este tipo de agrupación de voluntarios para las tres provincias de manera coordinada y solidaria?
¿Con la puesta en marcha de esta iniciativa de la Diputación de Castellón de manera unilateral y sin tener en cuenta la opinión de la conselleria, que tiene la competencia en la materia, no tiene usted la sensación, señor conseller, de que la Diputación de Castellón le ha puesto a la conselleria de gobernación el carro delante de los bueyes?

Le ruego que concrete más y amplíe la respuesta anterior y aclare estas cuestiones que acabo de plantearle.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Señor diputado, siento defraudarle, siento defraudarle pero no tiene tema, no hay ningún conflicto con la Diputación de Castellón sino todo lo contrario.
Yo sé que a ustedes les gustaría pero, bueno, desgraciadamente no es así.
Y además tres imprecisiones que acaba de decir usted, que quiero que las contraste cuando yo se las digo para que vea quién tiene razón y quién no tiene razón.

Primera imprecisión.
La Diputación de Castellón no ha hecho nada de manera unilateralmente.
Eso ha salido con el voto favorable de la directora general, que está aquí en esta sala presente, en una votación que se hizo.

Segunda imprecisión.
Usted está confundiendo los bomberos voluntarios que no tienen nada que ver con las asociaciones voluntarias de protección civil.
No tiene nada que ver.

Tercera imprecisión.
Toda la normativa de formación y acreditación para ser voluntario de protección civil o para ser bomberos voluntarios, tienen que estar acreditados a través del Ivaspe y a través de la competencia que tiene La Generalitat.

Cuarta cuestión que yo creo que tiene más bien fruto de una desinformación o de un deseo de conflicto que le digo.

Yo, para que… Le he dicho antes que aplaudo cualquier colaboración para generar muchos más voluntarios de protección civil; hay dos mil, hay ciento cuarenta y ocho agrupaciones locales, y estamos potenciando que haya muchas más.
Es más, le agradezco a la Diputación Provincial de Castellón el esfuerzo que hace para colaborar, en este caso con La Generalitat, para que eso sea así.

Por tanto, como le decía, siento que se quede sin tema.
Pero ni tiene nada que ver la formación de los bomberos voluntarios, que es otra normativa totalmente diferente y que no tiene nada que ver, en absoluto, con los voluntarios de protección civil, que todas las acreditaciones las da quien las tiene que dar competencialmente, como usted muy bien ha dicho -un reglamento del año 2007 y la ley-, que es La Generalitat en este caso, a través del Instituto Valenciano de Seguridad y Emergencias.

Y sí aclararle, de una manera…, como corresponde, ¿no?
, y es que esto sale con el voto de La Generalitat, además como no podía ser de otra manera, y con la colaboración y el esfuerzo común de la conselleria con la diputación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar quines mesures té previst adoptar el Consell per a pal·liar les manques en mitjans de prevenció i extinció d'incendis, especialment greus des de la dràstica reducció d'efectius i mitjans que es va realitzar en els pressupostos de l'any 2011, per tal de prevenir catàstrofes ambientals com les ocasionades pels incendis del passat 2012, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 51.
513)

El senyor president:

Senyories, passem al punt 12: compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar quines mesures té previst adoptar el Consell per a pal·liar les manques en mitjans de prevenció i extinció d'incendis, especialment greus des de la dràstica reducció d'efectius i mitjans que es va realitzar en els pressupostos de l'any 2011, per tal de previndre catàstrofes ambientals com les ocasionades pels incendis del passat 2012.
És una compareixença sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís.
(Veus) Com?
(Veus) No, es que usted ha llegado.
.
.
Ara després li ho explicarem.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

(Inoïble) .
.
.
té el seu corresponent reflex pressupostari i que implica nombroses actuacions en diversos camps.

De manera resumida, els els vaig a enunciar:

Per una part, comptem amb els programes per a prevenir l'inici dels incendis forestals.
Estos són els del voluntariat, el de la investigació de causes i gestió de la informació, l'educació i difusió forestal, la conciliació d'interessos i el pla de prevenció, alerta i vigilància.

Per altra part, estan els programes per a previndre la propagació dels incendis forestals.
Estos són els programes d'infraestructures de prevenció i el programa de millora dels mitjans materials de prevenció.
Aprofite per assenyalar-li que en el pressupost de l'any 2013 se preveu una inversió en infraestructures que estem duguent a cap, ja estem duguent a cap, per import de 7.
437.
792,86 euros en matèria de prevenció.
O ahir mateixa estiguí jo en el poble de Castelló de Tírig, inaugurant una nova base aèria d'extinció d'incendis, a través del Plise, del que és el pla de seguretat i emergència, que s'afegix ja a altres infraestructures que hem vingut fent.

En tercer lloc, tenim els programes per a combatre i minimitzar els efectes col·laterals dels incendis forestals.
En estos s'inclouen els mitjans materials i humans d'extinció, el voluntariat d'extinció, les infraestructures per als mitjans terrestres i aeris i el sistema de gestió de comunicacions.

Per tant, estem davant una inversió pressupostària constant i sostinguda a través d'estos programes, apostant per una planificació actualitzada i per la millora de la tecnologia, les comunicacions i les infraestructures.

A l'igual que en la campanya de Pasqua i Setmana Santa, vostés saben que la Comunitat Valenciana ha disposat d'un dispositiu de prevenció i extinció d'incendis ampli, sòlid i estable.
Sap que, en els períodes de major risc d'incendis, adoptem una sèrie de mesures especials i se reforça l'ampliació dels mitjans disponibles.
Aixina, com deia, ho férem en la campanya de Setmana Santa i Pasqua i aixina en els pròxims dies presentaré el que serà la campanya de prevenció i extinció d'incendis forestals per al proper estiu.

En el dispositiu de Setmana Santa i Pasqua, a què feia referència esta compareixença, entre altres coses, que estigué vigent entre el 28 de març i el 8 d'abril, n'hi hagueren més de quatre mil cinc-cents efectius i mil vehicles que estigueren en alerta màxima per a evitar i mitigar qualsevol incendi forestal.
En concret, este dispositiu especial estava integrat per 12 mitjans aeris, 7 helicòpters i 5 avions, 34 brigades d'emergència de La Generalitat, 34 autobombes, 6 brigades helitransportades, 97 unitats de prevenció, 30 observatoris, 264 agents mediambientals; a això cal sumar tot el personal dels consorcis provincials de bombers, la conselleria d'infraestructures, les diputacions, Guàrdia Civil, UME, també els 85 efectius de la policia de La Generalitat que realitzen rutes de vigilància preventiva, el reforç també de mitjans aeris en matèria de prevenció.

Entre les mesures especials que s'adoptaren en eixe període, he de dir les següents:

Mesures especials de prevenció, com les labors de vigilància aèria i terrestre, tant pel dia com per la nit, com si estiguera decretat el nivell 3, és a dir, el nivell de màxim risc d'incendis forestals.

A més, els mitjans aeris anaven carregats d'aigua i de retardant, amb el fi d'actuar amb la màxima rapidesa i celeritat si.
.
.
, en el cas que en el temps de vigilància veren algun conat d'incendi.

En este període les brigades helitransportades treballaven també ampliant l'horari una hora més al dia.
I les brigades de La Generalitat vigilaven les zones forestals, tant de dia com de nit.

Durant este període estava prohibida, en els terrenys forestals o en aquells en una proximitat menor a cinc-cents metres, la crema de marges de cultius o de restes agrícoles o forestals; la crema de canyars o matolls lligada a algun tipus d'aprofitament ramader, cinegètic o de qualsevol altre tipus; i les operacions de destil·lació de plantes.
I també quedaven en suspens totes les atorgades, aixina com totes les accions o activitats que recollien els plans locals de cremes.

Quant a l'ús d'àrees recreatives, se pot fer foc en les zones habilitades i preparades per a això, però sempre i quan no estiguera decretada la preemergència nivell 3 per als incendis forestals.

I entre altres mesures especials, també figurà l'increment dels torns de personal del servici d'emergència 112 Comunitat Valenciana entre un 5 i un 7% per a Setmana Santa i per al pont de Sant Vicent, respectivament, amb la finalitat que les telefonades foren ateses amb la major rapidesa i eficàcia possible.

Aprofite per a informar també a la comissió que durant el període de Setmana Santa i Pasqua, en què estigué vigent el dispositiu especial, se produïren un total de setze incendis forestals que afectaren 8,99 hectàrees.

I de gener a abril d'este any s'han produït 112 incendis en la nostra comunitat que han afectat 504,77 hectàrees.
Quasi el 80% dels incendis s'han qualificat com a conats, concretament el 79,46%.

Senyories, com he dit, en breus dates presentaré també, com cada any, el dispositiu de la campanya de prevenció i extinció d'incendis de cara als mesos de major risc, amb les novetats, reforços i les mesures especials que s'adopten.

A més, en el marc de pla de vigilància preventiva, en nivells 2 i 3 de preemergència, com deia, s'activaran totes les vigilàncies també aèries.
I anem a treballar i a presentar, com deia, en estos pròxims dies el seguir reforçant i introduint millores en els recursos humans i materials, com fem cada any.
Any rere any estem fent-ho aixina.
L'any passat, per exemple, ficàrem en marxa un sistema de transmissió d'imatges des de l'helicòpter de coordinació al lloc de comandament avançat i al centre de coordinació d'emergències, que ja està en funcionament.

Altra novetat que iniciàrem foren els vols nocturns realitzats per l'helicòpter Jaume I per a detectar qualsevol incendi.

També anem a seguir treballant en la línia iniciada el passat exercici, consistent en dotar de les unitats de prevenció de depòsits d'aigua per a actuar davant conats d'incendi en el que són unitats de prevenció; no sols, lògicament, com aixina ha de ser, en les d'extinció, sinó també en les unitats de prevenció.

Hem dotat totes les unitats de prevenció de terminals TETRA de la xarxa Comdes.
Este any s'han adquirit 215 terminals per a l'ús de xarxa de comunicació digital de seguretat i emergències, ja que se tracta d'integrar tots els recursos de prevenció d'incendis en la ret de comunicació, de manera que, a l'igual que les brigades, totes les comunicacions puguen anar per eixa mateixa ret.

En relació també amb l'apartat relatiu a la formació de personal, vull destacar que estem ampliant la formació i preparació que impartix l'Ivaspe, incloent els professionals i voluntaris integrats en el Pla de vigilància preventiva enfront d'incendis forestals i el personal de la Unitat Militar d'Emergències.
Estem convençuts que la formació és un plus fonamental per a la lluita contra els incendis.

I també li puc avançar a la seua senyoria, encara que ho presentarem en els pròxims dies, que també aprovarem sobre la restricció de períodes i horaris de cremes com una mesura de prevenció d'incendis que mos pareix que és efectiva i que, per tant, encara que restrictiva per a alguns col·lectius, entenem que és absolutament necessària.

També vull referir-me, senyoria, i dedicar un apartat especial a la política que portem a cap en relació a les brigades d'emergència de La Generalitat.
En els últims anys, el Consell ha dut a cap una política molt clara de suport i impuls a este col·lectiu professional des de molts punts de vista: formació, condicions laborals, infraestructures, vehicles, comunicacions i reconeixement d'este col·lectiu en la Llei de protecció civil i gestió d'emergències, com la creació de la unitat de brigades d'emergència.

Si per alguna cosa s'ha caracteritzat la política del Consell en matèria de brigades en estos últims anys és per l'estabilitat i l'increment del període de contractació en els recursos de caràcter anual.
Precisament el passat exercici portàrem a cap una reorganització de les brigades que donava resposta a una reivindicació històrica del sector: dotar totes les brigades d'emergència d'autobombes sense destruir ningun lloc de treball.
En 2007, per exemple, li puc dir que n'hi havia 30 brigades anuals i que comptaven amb 25 autobombes.
Hui n'hi han 34 brigades anuals, totes elles dotades d'autobombes; i en el període de major risc, comptarem encara amb més brigades i més autobombes.
Per tant, en estes actuacions que s'han realitzat en relació amb les brigades, hem aconseguit un model homogeni en tot el territori de la comunitat i hem apostat clarament per l'estabilitat i pel servici anual.

He de dir també, i vull reiterar, l'esforç que estem fent a nivell d'inversió en infraestructures, perquè no està de menys recordar que, per exemple, des de l'any 2008 fins la data hem ficat en marxa els parcs d'emergència de Castelló de Rugat, el parc d'emergència de Yàtova, el parc d'emergència d'Onil, el parc d'emergència de Fontanars dels Alforins, el parc d'emergència de Calles, l'helisuperfície de Tírig -a què he fet referència anteriorment- o el que fou la inversió en el 112 o també el que era l'Ivaspe en Xest, per ficar-li alguns exemples d'eixa inversió.

Vull també breument detindre'm en el que són les infraestructures de prevenció, perquè entenem que tenen un paper capital en tot el tema dels incendis, en què en este any 2013 estem invertint set milions i mig d'euros, com ja he comentat anteriorment.
Una inversió que comprén des de la planificació i projectes d'execució, afecta la xarxa de vigilància fixa, la xarxa viària forestal, la xarxa hídrica i la xarxa d'àrees tallafocs.

Cal subratllar que no partim de zero.
La realitat és que, gràcies a l'esforç pressupostari realitzat per tots els valencians, la xarxa d'infraestructures de prevenció està formada per 1.
108 quilòmetres d'àrees tallafocs, 7.
914 quilòmetres de xarxa viària forestal principal -és a dir, el que se coneixen comunament com les pistes forestals- i 690 punts d'aigua.
Estan planificats 4.
628 quilòmetres més d'àrees tallafocs, 81 quilòmetres més de pistes i 171 nous punts d'aigua que, quan concloguen, se sumaran al ja dit anteriorment.

Per tant, tota la planificació d'infraestructures de prevenció s'anirà complementant progressivament.
I, per tant, vull destacar sobretot que les inversions en prevenció d'incendis representen el 79,3% del total del capítol corresponent.

Però, per a parlar també d'incendis forestals cal parlar de planificació.
I reitere que anem, com deia, a mantindre íntegrament els recursos adscrits al pla de vigilància preventiva.
I, a més, continuem realitzant.
.
.
, anem a continuar realitzant un important esforç en matèria de plans de prevenció d'incendis forestals.
Seguim actualitzant el que és el pla especial enfront d'incendis forestals, a part dels plans de prevenció de les onze demarcacions.
En breu, li dic a la seua senyoria -perquè m'avance a la pregunta que me farà segur i, com hem tingut ocasions, doncs, ja puc avançar-me perquè la seua senyoria tinga també més còmoda la compareixença- que aprovarem en breu el pla de prevenció de demarcació d'Altea, que està ja tot apunt per a poder-se ja aprovar.

Tots els parcs naturals disposen d'un pla de prevenció aprovat, excepte un -que ja he explicat les raons en diverses ocasions i de manera reiterada-, com era el de Penyagolosa.

En els plans municipals estem seguint en eixa ajuda que fem als pobles de menys de cinc mil habitants que, pels seus recursos, evidentment no poden afrontar-los i, per tant, suplix La Generalitat eixa ajuda i eixa col·laboració.

El que era la difusió de la guia metodològica ja s'envià a tots i cada un dels ajuntaments de la Comunitat Valenciana.
També s'ha enviat el manual de bones pràctiques, que se distribuí també l'any passat a tots els ajuntaments de la comunitat.
I, a més, s'està acabant d'elaborar la guia per a l'elaboració dels plans d'autoprotecció d'urbanitzacions limítrofes en superfície forestal.
Sap que un dels problemes que més intensament estem treballant amb els tècnics i amb els experts és en la problemàtica de la interfície urbanoforestal per les enormes repercussions que té i les conseqüències que té a l'hora d'enfrontar l'extinció d'un incendi.

Per tant, anem -com dia- a continuar treballant en eixa política de millorar totes les qüestiones que estan plantejades damunt de la taula.

I, per tant, també, doncs aprofitar -i ja ha estat també esta compareixença- per a continuar fent una crida també a tots els ciutadans perquè col·laboren amb els professionals, amb l'administració, amb tots els mitjans de plans de prevenció i extinció d'incendis perquè utilitzen el medi natural de la manera més responsable possible.

La conselleria, a més, per a la participació ciutadana i per a la informació ciutadana, sap que totes les consultes de les preemergències estan establertes en la pàgina web, la www.
112comunitatvalenciana.
com, i també en el Twitter Generalitat valenciana 112 Comunitat Valenciana.

I dir això perquè vosté sap -i ho hem analitzat moltes vegades- que la mà de l'home està darrere d'una gran majoria d'incendis forestal; de tots els incendis de l'any 2012, concretament el 41% foren incendis intencionats i, el 35%, foren incendis a causa de negligències.

Per tant, estem convençuts que tota la faena que es faça contra els incendis forestals ha de, també, comptar amb la major conscienciació ciutadana i amb la consciència de preservar la nostra riquesa forestal absolutament entre tots.
Jo crec que anar d'eixa mà els poders públics i la societat és absolutament necessari.

Per tant, reiterar-li que des del Consell anem a treballar de manera ferma, de manera decidida contra la lluita dels incendis forestals, una problemàtica que per les característiques climatològiques, geogràfiques del nostre territori està ací d'una manera permanent i que, sens dubte, no anem a baixar mai la intensitat ni l'alerta ni l'interés de continuar donant una resposta ràpida, contundent i d'anar millorant totes aquelles qüestions que s'hagen de mirar des del punt de vista legislatiu, des del punt de vista dels mitjans o des del punt de vista de la formació o seguretat, també, d'eixos professionals.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

En representació del grup sol·licitant de la compareixença, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, señor Castellano, empezaremos por aplaudir todo lo que está en marcha, todo lo que está funcionando pero, claro, nuestra función es destacar lo que consideramos que no es adecuado, las deficiencias que se han detectado otros años y proponer cosas -quiero decir-, por dejar las cosas claras desde el principio.

Ya le digo que el dispositivo no deja de ser espectacular, el coste también es muy importante y, bueno, de alguna forma proporcional a las necesidades de nuestro territorio.
Pero, dicho esto, pues, bueno, hay que empezar a señalar los aspectos que consideramos que no están adecuadamente desarrollados.

Ya le digo que el dispositivo es muy completo y yo casi lo suscribiría todo, excepto el tema de las áreas cortafuegos.
Esto sí que me ha supuesto un gran shock, casi, porque estamos hablando de que ahora mismo tenemos unos mil cien kilómetros de áreas cortafuegos y está hablando de otros cuatro mil y pico.
Esto es una superficie extensísima, y, aunque en determinadas ocasiones los cortafuegos, los llamados «cortafuegos» puedan ayudar a la extinción, en otros casos no lo es, no lo son.
Y lo que es más preocupante es que los cortafuegos que se han hecho durante las últimas décadas, la inmensa mayoría no se han podido mantener.
Por tanto, dejan -digamos- de tener la naturaleza que tenían en un principio, es como hacer un camino -y no mantenerlo- por el que no se pueda circular.

Por tanto, una área cortafuegos que no se puede mantener sin vegetación no deja de ser una área donde pueden propagarse los incendios.

Yo tengo la obligación aquí de destacar, en este caso, que la vegetación mediterránea por sus circunstancias pues, en función de cómo actuemos, tiene una evolución; cuando eliminemos toda la vegetación lo primero que van a salir son herbáceas que se secan ese año.

Por tanto, si no hay una carga ganadera estudiada, dimensionada, de forma que esa vegetación que va saliendo se pueda ir consumiendo, lo que nos encontramos es con una formación más inflamable que la que teníamos anteriormente, en la mayoría de los casos.

Después de ese primer año, segundo año, donde crece esa vegetación que va a morir ese verano y, por tanto, va a ser vegetación disponible para el fuego mucho más que la que teníamos años anteriores, viene la primera etapa de matorrales, a la que acompaña la proliferación de pinos, y esa es la vegetación más heliófila -que se llama-, necesita el sol directo para crecer, por eso crecen los cortafuegos, en zonas densamente pobladas de vegetación no crecen, y ahí empiezan a crecer esos matorrales bajos que se llaman, aliagas, romeros, tomillos…, que son las especies más inflamables, junto con los pinos, que también lo son, son las especies pioneras, las que empiezan la recuperación, la regeneración del bosque.
Y, a partir de ahí, ya, en una década empezarían a entrar especies más maduras.

Le cuento esto porque un cortafuegos para que tenga cierta efectividad o se mantiene limpio -digamos- anualmente -que luego tiene otras cuestiones negativas-, o los diez años siguientes esa formación va a ser más inflamable que la anterior.
Lo mismo que, por ejemplo, en el incendio último de Simat de Valldigna se había producido un incendio seis años antes y la vegetación que había era muy inflamable -lo mismo que cuando se hace un cortafuegos y se abandona, ¿eh?
-, y ahí el fuego fue con mucha más velocidad.
Vale.

Entonces, claro, destinar una gran cantidad de dinero a hacer actuaciones…, que estamos hablando de lo positivo de los cortafuegos o de lo que intenta ser positivo, lo negativo es que dejamos el suelo desprovisto, y el riesgo más grave que tienen las tierras valencianas es la erosión y la desertificación, ¿eh?

Entonces, hablar de cuadruplicar la superficie de los cortafuegos sin tener un plan de mantenimiento de esas áreas cortafuegos, ¿eh?
, lo consideramos absolutamente desafortunado y con muchos riesgos de cara a próximos años.
Lo que pasa es que ustedes tienen la inercia, la tendencia -y, además, de décadas- de intervenir en los montes, intervenir por intervenir porque parece que de esa forma están más protegidos los montes, pero es un error.
Este dinero, que son varios millones de euros, deberían dedicarse a medios humanos y a la vigilancia in situ.
No me voy a extender más en este tema pero estaría para hablar mucho, ¿eh?
, porque hay muchos otros temas que tocan.

En principio, bueno, otro aspecto, la climatología y la orografía valencianas son las que son, y esas no las van a cambiar, por tanto el día que venga la alerta 3 y los montes son montes, o sea (rient) tienen su relieve, pues las circunstancias van a ser siempre las mismas.
A este respecto hacer hincapié en que -y se lo he comentado otras veces y no me ha hecho referencia a este tema-, en días de alerta 3, que es cuando hay mayor riesgo de incendio, cuando hay mayores vientos, mayor sequedad, menor humedad ambiental, todas estas cosas, en alerta 3 se produjeron el año pasado los incendios de mayor envergadura, los tres más grandes; sin embargo, los testigos de aquellas actuaciones dijeron que los medios aéreos empezaron a descargar después de hora y pico, con lo cual el incendio, después de hora y pico y en un día de alerta 3, el incendio estaba ya descontrolado como se vio.

Entonces, le pregunto concretamente si ha tomado alguna medida para, en esos días de máximo riesgo, intentar que la actuación sea mucho más rápida, porque es obvio que un medio aéreo cruza una provincia en un cuarto de hora, ¿eh?
, y lo que no tiene sentido es que tarde una hora y pico en un día en el que se sabe que si empieza un incendio, o se ataja en un cuarto de hora o media hora como muchísimo, o ese incendio se nos va de las manos, e insisto que fueron 30.
000, 20.
000 y cinco mil y pico hectáreas esos tres grandes incendios.

Entonces, si han tomado alguna medida, ¡explíquemela!
, y, si no, le aconsejo que ese comité de coordinación interdepartamental -que usted creó-, o comité de expertos -como le llamaban-, a lo mejor ellos han llegado a alguna conclusión al respecto.

Bien, yendo a ese comité de coordinación, no sé si tendrá alguna información pero, aparte de este aspecto que le acabo de comentar, sí me gustaría saber si han previsto algunas acciones para coordinar lo que son los dispositivos de extinción de incendios con los consorcios provinciales de incendios porque, bueno, la estructura -parecer ser- de los consorcios de las diputaciones respecto a los medios de La Generalitat no es la misma en las tres provincias.
Si estoy equivocado, corríjame, veo que pone una cara muy extraña.
(Veus) No lo ha entendido…, sí, no, los consorcios provinciales tienen estructuras distintas en las tres provincias, los que dependen de la diputación, ¿vale?
A lo que me refiero es que la coordinación con los medios de La Generalitat no son los mismos en las tres provincias porque la estructura de las diputaciones, de los medios de extinción de las diputaciones, no es la misma en las tres provincias.
Si ahora analizan el problema o si proponen alguna solución.

Otro aspecto es, que es novedad de este año, las áreas recreativas, si van a seguir estando cerradas -como parecer ser-, pues nos encontramos con que esos miles de visitantes, usuarios de esas áreas recreativas, podemos tenerlos desperdigados por el monte.
Entonces, no sé si han analizado el problema y si van a poner alguna solución al respecto, ya sé que eso dependerá de la conselleria de infraestructuras, pero como aquí las competencias están cruzadas, pues algo le tocará a usted también.

Ha hablado de los 267 agentes medioambientales como parte del dispositivo, pero en otras comparecencias también le he hablado de que están absolutamente infradotados de materiales, de medios físicos, ¿eh?
, que los vehículos, la media tienen quince años, cuando en un incendio no puede entrar un vehículo con más de cinco años, y un montón de cosas más que se han puesto de manifiesto aquí en otras ocasiones y no sé si, ya sé que también depende de infraestructura, pero, bueno, a fin de cuentas no deja de ser un cuerpo que está volcado en la protección de nuestros montes.

Me ha hablado que hay 670 ó 690 balsas, pero por lo menos faltan 200 -según las previsiones del Plan de prevención de incendios del año 1997- ¿eh?
, y me gustaría saber de esas 200 cuántas van a construirse este año.
Yo lo que le pido es que construya las 200 y se olvide de las áreas cortafuegos pero, bueno, supongo que no me va a hacer caso a la sugerencia.

Sí ha comentado que, por fin, se va a aprobar el Plan de prevención de incendios de la demarcación de Altea cuando se supone que estaba elaborado hace ya muchos años.
Yo creo que le enseñé una fotografía de que estaba en un cajón de la basura en el cambio de conselleria y, bueno, aparte de ese, hay otras diez demarcaciones forestales que no tienen un plan de prevención de incendios aprobado.
¿Para cuándo?
¿Para cuando esos planes de prevención?
Se lo he preguntado en otras ocasiones, nunca me ha contestado.

Bien, ¡por fin!
, que se haya creado una guía de ayuda a los municipios, un manual de autoprotección para urbanizaciones pero, bueno, si no se ha hecho nada más al respeto, pues los mismos municipios que el año pasado no tenían plan de prevención de incendios no los tendrán este año.
¿Van a dar algún otro impulso o se van a conformar con lo de las guías?

Y, luego, bueno, un par de aspectos fundamentales -le pido un pelín más de tiempo al presidente-, son dos temas muy concretos.
Ha hablado de la necesaria concienciación para que la gente no tenga prácticas de riesgo en el monte; el año pasado esos incendios -y muchos otros- fueron causados por negligencia o intencionadamente; sin embargo, ¿qué tipo de campañas de concienciación, aparte de colgar en la web la información…?
¿Qué tipos de actuaciones se van a hacer para aumentar esa concienciación en la población en general?
Bueno, y son dos aspectos más.
El voluntariado ambiental -ya le he preguntado también varias veces y nunca me ha contestado-, ¿qué pasa con los pagos de las ayudas al voluntariado ambiental de 2011?
, que hasta hace un mes y pico no se habían pagado -creo que hasta la fecha tampoco-; en 2012 sacaron una convocatoria pero no sacaron resolución, con lo cual eso fue una medida de ahogo y yo diría que, incluso, premeditado hacia los grupos de voluntariado, porque muchos de ellos están son de asociaciones que no tiene capacidad de desembolsar los costes de seguros, materiales y demás.
.
.

El senyor president:

Señor Ponce, por favor.

El senyor Ponce Guardiola:

…y si para 2013 piensa hacerlo.

Y la última cuestión, muy breve, es que en 2011 se produjo esa drástica reducción de medios, en las brigadas de refuerzo -que se comenta en el motivo de la comparecencia- que bajó de 500 a 100 efectivos.
Eso se demostró también el año pasado en los incendios de Gandía y en Cortes…

El senyor president:

Senyor Ponce, li pregue que acabe.

El senyor Ponce Guardiola:

…-acabo ya-, que fue muy nefasto porque, claro, se redujo mucho el número de brigadas, y, por tanto, las brigadas de actuación muy rápidas ya tardaban mucho más en llegar porque en vez de haber una en cada pueblo -digamos-, había una cada cuatro pueblos.

Entonces, si tienen previstas esas brigadas de refuerzo -y entiendo y aplaudo que las han dotado todas de autobomba- si van a aumentar ese número de brigadas de refuerzo para tener una red mucho más amplia en el territorio.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Senyor Torró, té la paraula.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, vaig a fer-li algunes preguntes, procuraré ser el més concret possible i no m'estendré massa en qüestions de -diguérem- discrepàncies de caràcter tecnicopolític, encara que n'hi ha i n'hi ha d'importants.
Jo, en general, vaig a donar per bo en estos moments els criteris amb els quals vostés treballen, i, a partir d'aquí, vaig a fer una sèrie de preguntes en funció d'eixos criteris, ¿no?

Per començar, una pregunta que no he acabat d'entendre bé, i pot ser que siga un error meu d'estimació.
¿Ha parlat que en l'Ivaspe van a formar gent de la unitat militar d'emergències?
Jo he entés això, ¿eh?
Si m'he equivocat i, en lloc d'UME, ha dit UBE o ha dit UME, però volia dir UBE, em donaré per satisfet amb això.
Si no és, voldria que m'ho aclarira, quin tipus de formació poden rebre els militars en les instal·lacions civils de la conselleria.
Això per un costat.

Per l'altre, de nou, ens torna a oferir xifres d'efectius que són difícilment creïbles, ¿val?
, uns 4.
500.
.
.
ja m'explicarà d'on ixen eixos 4.
500, perquè sumen, com sempre.
.
.
, abans de sumar, és molt fàcil.
I sumar policies locals, doncs això no és realment el que compta a l'hora de tindre.
.
.
, de quins efectius estan realment en condicions d'atacar el foc per ells mateixa, i no que tenen, entre moltes altres funcions, les d'atacar el foc o les d'ajudar que es puga atacar el foc en condicions, que la major part d'eixos 4.
500 no van a combatre el foc, si no estan com a operatiu.
.
.
O siga, que jo no estic dient, per descomptat, que això no siga important, però en realitat no és això el que nosaltres hauríem de saber per a comptabilitzar adequadament com van vostés a encarar el tema del foc.

Pel que fa el tema de les autobombes, bé, com sempre, hi ha una tendència molt gran per part de la seua conselleria, jo diria que en general és una qüestió de la política del Partit Popular, a fer molta incidència en les inversions en material i infraestructures i a menystenir de forma radical les inversions en gent, en personal.
Jo això no ho acabe d'entendre.

I, aleshores, jo li pregunte, pel que fa el tema de les autobombes, les autobombes tenien 13 persones cada una d'elles.
Les brigades que no tenien autobomba, fins ara, eren d'11 persones.
Això és la informació dels mateixos brigadistes.
Per tant, se suposa que serà fidel a la realitat.
¿S'ha augmentat en proporció el personal de cada brigada de l'autobomba?
En la proporció, lògicament, si abans en tenien més, se suposa que és que és perquè feien falta més persones i m'agradaria saber-ho.

Perquè m'agradaria saber de quanta gent disposem ara en brigades -ara, en estos moments- i de quanta gent disposarem a l'estiu.
I quan van a entrar els reforços.
Perquè l'any passat els reforços es van incorporar el dia 1 de juny i van agafar l'administració amb el pas canviat, perquè el dia 1 de juny no estaven eixes brigades de reforç en marxa i van haver de posar-se en marxa de presses i correres.
Perquè a diferència del que passava fins 2010, els mesos de reforç ja no eren cinc mesos, sinó només tres.
I per això l'altra pregunta és: ¿quants mesos hi hauran brigades de reforç i quantes brigades de reforç i quanta gent hi haurà de reforç?
Perquè això és el que realment indica el que vostés van a fer.

Perquè, clar, quan un mira els pressupostos i veu el que ha passat en els pressupostos, realment, sembla que les expectatives no són massa favorables a això pel tema fonamentalment de la baixada en diners importantíssima que representa en personal, en despesa corrent i en inversions reals, inversions reals.

Bé, es pot discutir molt sobre el tema dels tallafocs i un dia podríem fer un debat in extenso sobre eixa qüestió.
Però mire, jo no vaig a discutir-li-ho ara.
El que a mi m'espanta és que si donem per bons els criteris amb els quals ataquen el foc, que és bàsicament confiant en els tallafocs, si dels tallafocs que tenen previstos només hi ha un 20% de tots, em sembla que estem en unes condicions fatals, des del seu propi punt de vista, li insistisc que no és el meu, per a atacar el foc.

Clar, quan sabem que enguany les inversions han caigut en un terç respecte a l'any passat i l'any passat van caure en una quarta part respecte a l'any anterior, doncs realment estem en unes condicions molt dolentes.

I acabe amb dos temes, molt breus.
Els plans.
¿Quants plans hi ha aprovats i quants en falten per a aprovar en concret de demarcacions?
I, ¿quants plans municipals hi ha constància que estiguen aprovats i a quin percentatge de territori afecten?

I, per últim, pel que fa (inintel·ligible) .
.
.
de plans d'actuació d'urbanitzacions, ¿van a incidir en els temes d'urbanisme perquè es canvie, almenys de cara a futur, el model urbanístic valencià i es deixen de fer este tipus d'urbanitzacions que l'únic que fan és incrementar la desprotecció i el risc d'incendis?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Socialista, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Señor conseller, le agradecemos que comparezca hoy ante esta comisión para informar sobre la falta de medios que padecemos en prevención y extinción de incendios, aunque no coincidamos.

Mire, una falta de medios que nosotros nos vamos a centrar precisamente en recursos humanos, que van menguando año tras año, sobre todo en el personal contratado en las brigadas de emergencia, en el personal de refuerzo en la época estival.
La pérdida de brigadistas es constante.
Personal que es el responsable de atacar la extinción del fuego, y ello, a pesar del desastre vivido en los incendios de Cortes de Pallás y Andilla.

Los profesionales, tanto de las brigadas como de los parques de bomberos, ya vienen advirtiendo desde hace mucho tiempo que la falta de personal y de recursos pone en grave peligro la capacidad de responder eficaz e inmediatamente a los incendios.

Ya no es solo la oposición, señor conseller, quien viene denunciándolo.
Ya no puede decir usted que queremos contribuir también a dar una mala imagen de la comunidad cuando vertimos las cánticas.

Son los profesionales quienes todos los días, día sí y día no, le recuerdan a usted, señor conseller, de las nefastas consecuencias que tiene recortar en prevención; son los consorcios provinciales que, día sí y día no, le afean en la prensa que no está usted pagando la parte que le corresponde de aportación a los consorcios de bomberos y, por tanto, que peligran las nóminas, y son los sindicatos quienes cada día denuncian la situación en la que se encuentra el personal que se destina a la prevención y extinción.

Ayer mismo, sin ir más lejos, y sí que nos gustaría que nos lo aclarara, si es así, un sindicato denunció que nuevamente se va dejar en el interior de Castellón sin ocho bases estratégicas de brigadas de emergencia -Bejís, El Toro, Onda, Llucena, Cabanes, Atzeneta, Vilafranca y Xert- y la estación de Altura, cerrada.

El pasado lunes, 13 de mayo, esa falta se evidenció al encontrarse de servicio dos o tres brigadistas, cuando el promedio son seis, en bases tan importantes como Espadán.

El sindicato Comisiones Obreras también ha denunciado que la conselleria no está sustituyendo las bajas por vacaciones y que están sometiendo a los parques a una situación de precariedad.
Esta situación se reproduce a lo largo y ancho de toda la comunidad.

Todos los colectivos que participan en la prevención y extinción de incendios coinciden en el abandono de los montes, que se convierten en polvorines.

A las voces de estos profesionales se suman también la de los alcaldes, a quien también le pediría que les escuche, porque aquellos ayuntamientos pequeños, sobre todo aquellos que se encuentran rodeados de masas arbóreas y que no cuentan con medios, y cuya riqueza precisamente la obtienen de los montes y de los turismos, muestran su preocupación.
Explíqueles, señor conseller, que no tienen razones para estar preocupados.

Como debe usted de explicar, porque no ha dicho nada, absolutamente nada, sobre el abandono en el que quedan los parques naturales tras el ERE de VAERSA.
Ya sé que no es competencia de usted, que es competencia de la señora Bonig, pero usted asumió las competencias en prevención de incendios y, por tanto, sabe que han quedado desprotegidos los parques naturales.
Y usted no le ha dicho absolutamente nada a su compañera de gobierno.

Y a esta reducción de plantilla en los parques naturales sumamos la reducción de la jornada laboral de las personas que continúan trabajando.
Una reducción que se viene produciendo desde el año 2012, cuando sabe que realizan una labor extraordinaria, no solo en la conservación del parque, sino también en educación ambiental, en formación de las zonas recreativas.
Curiosamente, usted, explicando.
.
.
, en su comparecencia, ha dicho que las zonas recreativas -en concreto ha hablado también de Peñagolosa- van a informar del uso, etcétera, etcétera.

Pues mire, justamente, la junta rectora del Parque Natural de Peñagolosa, el 13 de marzo, aprobó, por unanimidad, una resolución en la que valora negativamente la reducción y ocupación aplicada al parque natural, y solicita que la plantilla del personal adscrita al parque se restituya a los niveles que tenía previamente al expediente de regulación de empleo.
Como es posible que tampoco se haya reclamado la convocatoria de los programas PAMER, cuyo personal se encarga de realizar tareas de desbroce en muchos municipios, al mismo tiempo que genera empleo.

Señor conseller, nos encontramos nuevamente ante una caótica situación derivada de los recortes, además de la falta de planificación y de previsión de cómo se suplen los medios humanos y materiales.
Usted cuenta con cifras, nos cuenta cada vez.
.
.
, yo me vuelvo loca porque le voy siguiendo en todas las comisiones y cada vez nos dice usted una cifra de medios con los contamos, de infraestructuras que se han realizado.
.
.
En definitiva, nunca nos deja usted claro con qué medios contamos.
Lo que sí que es cierto es que se han reducido año tras año.

Como decía un ecologista, el Consell hace tiempo que cruzó la línea roja al reducir medios.
Y esto es como jugar a la ruleta rusa: el año pasado salió cruz.
Este año cruzaremos los dedos para que este verano no haya que lamentar la pérdida de nuestro patrimonio medioambiental, cultural y paisajístico.

Por favor, sí que me gustaría que aclarara en realidad cuántos medios tenemos en brigadas forestales.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Gadea:

Muchas gracias, presidente.

Señorías.

En primer lugar, agradecer la presencia del conseller de gobernación y parte de su equipo directivo, responsables directamente de la prevención y extinción de incendios forestales, que hay que felicitar doblemente, porque ayer tuvimos la oportunidad de inaugurar la nueva helisuperficie de Tírig, pero quiero hacer una felicitación más extensa, porque ustedes habrán observado que, desde diciembre hasta esta fecha, hemos tenido unas condiciones meteorológicas complicadísimas, sobre todo de lo que son los vientos, y estas condiciones meteorológicas han hecho que el departamento de prevención y extinción de incendios forestales haya estado en guardia permanente y, hasta la fecha, ha tenido unos resultados que ya ha dicho el conseller, con un 79,46% de incendios que se han declarado como conatos.
¿Qué significa esto?
La rapidez de actuación que caracteriza a lo que es la política de extinción de incendios forestales de la Generalitat valenciana.

Esta rapidez de actuación es algo que, como he dicho en todas las intervenciones, nos caracteriza por características propias de lo que es un incendio en la Comunidad Valenciana -la rapidez de propagación, la continuidad, la meteorología- y es cierto, como se ha dicho aquí, que es la realidad nuestra.
Y esa realidad nuestra hace que seamos rápidos.

También es cierto, y hay que destacar, lo que es el esfuerzo presupuestario que hace la conselleria, concretamente desde el año 1995 hasta ahora se ha triplicado prácticamente lo que es el presupuesto, y la Comunidad Valenciana, señoras y señores, es un referente no solamente por la gestión, sino por el esfuerzo inversor en lo que es la política de prevención y extinción de incendios forestales.

En estos momentos, ya lo ha dicho el conseller, lo repetimos, tenemos los mismos.
.
.
, no se reducen los medios que tenemos para la prevención y extinción de incendios forestales.
El año 2012 fue igual que el 2011.
El año 2012 ya sabemos que fue un año malo, pero el año 2011, con los mismos medios prácticamente que tenemos ahora.
.
.
, fue un resultado, vamos a decir, dentro de los límites declarados como normales.

Yo quiero hacer patente, desde estos dos minutos que me quedan, la apuesta que ha hecho siempre el Consell de La Generalitat por lo que es un objetivo, que es salvaguardar nuestros montes en lo que es una fuerte política contra los incendios forestales.

El esfuerzo presupuestario se ha visto en la formación, en el Ivaspe, lógicamente.
La continuidad y las novedades que ha dicho el conseller, entre ellas, la participación de otros colectivos, como en otras ocasiones en otros años, han tenido la finalidad de participar y crear lo que es un gran equipo dentro de lo que es la protección civil.
Los avances tecnológicos constantes, felicitar el incremento -el difícil incremento- de ir dando año tras año nuevas terminales a todo lo que es el colectivo.
Esto es otro enorme esfuerzo presupuestario derivado de lo que es la red Comdes.

En infraestructuras hay un antes y un después a lo largo de estos últimos años, la cantidad de infraestructuras importantes y necesarias que se han hecho a lo largo de la Comunidad Valenciana.
Felicitar a los departamentos de prevención y planificación de La Generalitat por el esfuerzo continuo y permanente de mantener al día y tener todos los programas actualizados y sé que -y me consta- se está trabajando de una forma muy intensa.

Respecto a lo que son los recursos humanos, que nos caracterizan, pues los profesionales y voluntarios de protección civil pues realmente son personas que, como digo en todas mis intervenciones, forman un equipo, un equipo que, mientras nosotros estamos aquí hablando, estas personas tienen un contacto continuo y permanente.
Muchas de las cosas que se han dicho hoy aquí en un tono distinto, tengo que reconocerlo, son la misma letra de la canción de los años, independientemente de que los resultados de incendios hayan sido mejores o peores, siempre es lo mismo.
Pero la realidad, y es lo que quiero dejar claro, es que la política contra incendios forestales de la Generalitat valenciana, del Consell valenciano, ha dado excelentes resultados.

Recomiendo, lo ha dicho el conseller, lo que es conocer la página web.
El Twitter nos da una información fidedigna y permanente de lo que ocurre en cada momento en cualquier tipo de emergencia.

Y sobre todo, lo que ha dicho el conseller, es un tema de concienciación, lo decimos siempre, es un tema de concienciación ciudadana, la mano del hombre de una forma o de otra está en todos los incendios.
Pero en caso de que falle todo esto, recordar el método de rapidez, de actuación ante un incendio, que es el teléfono 112.
A partir de esa llamada, ante cualquier humo, es cuando se pone en marcha todo el sistema, que el conseller ha explicado perfectísimamente, lo ha explicado, como siempre, dando todo tipo de detalles, los mismos datos, Y en este sentido, pues, solicitar su intervención y transmitir desde el Grupo Popular nuestro apoyo y este mensaje que nos tranquiliza, y sobre todo desear una muy buena campaña contra los incendios forestales en este año 2013.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyor conseller, per a contestar als distints grups.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Vaig a intentar contestar totes les preguntes que hi ha; si me'n deixe alguna, crec que després tenim una altra intervenció i podríem vore-la.

Senyor Ponce, és evident que tenim una discrepància quant a l'eficàcia o no eficàcia de les àrees tallafocs.
Jo crec que qualsevol posició pot ser legítima i respectable, perquè la gran majoria d'experts, de tècnics, de professionals, perquè aixina també des de la Unió Europea s'indica, creguem fermament en el que és l'eficàcia de totes les àrees tallafocs.

I li vaig a dir a més per què, li vaig a dir per què.
Mire, primera, perquè són una ferramenta de recolzament molt important a l'extinció, reduïxen la intensitat, la rapidesa en l'avanç del foc i el risc de propagació, faciliten una actuació ràpida, segura i eficaç dels mitjans d'extinció i actuen com a suport i defensa dels efectius, vull dir seguretat del personal.

I, com a vegades dir les coses i no ficar un exemple pràctic pareix que no s'entenga, els tallafocs que se feren en novembre de 2011 foren en els que es recolzaren i on pogueren fer-se i apagar l'incendi d'Andilla, este últim, que era molt virulent, per la massa forestal i per les condicions climatològiques, reconegut absolutament per tots i cadascun dels participants del foc.
Pot vosté, si no s'ho creu de la meua persona, preguntar-ho als qui estigueren participant directament a més i treballant en eixe tallafoc perquè no siga la meua paraula.

En segon lloc, perquè s'executen en zones de vegetació on la vegetació és menys abundant i el control del foc és molt més senzill de poder realitzar-se.
Se respecten les espècies protegides, perquè els tallafocs que se fan ara no tenen res a vore ni amb silvicultura ni en res amb els que se feien abans.
No s'elimina totalment la vegetació, sinó que esta torna a repetir-se evitant l'erosió.
I és una cosa estudiada i reestudiada, i per això s'han de fer uns plans per a fer eixes àrees tallafocs d'acord amb la massa de combustió que cada zona té, perquè, com vostè sap, és distinta en cadascuna de les zones forestals que tenim.
És més, faciliten una major heterogeneïtat de les masses forestals i l'increment de la biodiversitat se beneficia considerablement, tant la fauna salvatge com la tornada del ramat al mont.

Vull dir que ahí podem tindre una (inintel·ligible) .
.
.
diferent.
Mosatros se basem, com dic, en els informes dels tècnics, dels experts, i que de manera majoritària aixina ho diuen.

Vostè ha ficat un exemple, que és molt clar, i dia, l'incendi de Simat de la Valldigna anà molt ràpid.
Evidentment, el bosc mediterrani se recupera molt ràpid.
Molts dels incendis que tinguérem, no sols l'any passat, sinó que estem tenint al llarg d'estos anys, són tots de zona cremada, de feia tres, quatre o cinc anys.
En Simat de la Valldigna, que jo estiguí en eixe incendi, com solc estar en tots els incendis que n'hi ha, n'hi ha vegetació de més de tres metros.
Això.
.
.
a més estan les fotos, està.
.
.
Per què?
Perquè la regeneració del bosc mediterrani és.
.
.
, i sobretot de determinades espècies, és aixina.
I ahí n'hi ha una zona, per exemple en la Safor, i n'hi ha una altra zona en determinades.
.
.
, com, per exemple el llit del riu Túria, etcètera, etcètera, que n'hi han incendis de manera reiterada i que pràcticament el nivell de vegetació d'un incendi a altre és molt similar.

Vostè dia que en alerta 3, que han d'estar els mitjans.
En alerta 3 estan.
.
.
, quines mesures prenen en els mitjans aeris?
Els mitjans aeris en alerta 3 tenen.
.
.
, dins del Pla d'incendis forestals, han d'estar en determinats horaris quan diuen els tècnics que han de volar carregats d'aigua i de retardant per apagar conats.
De fet, són molts els conats que els mateixos avions de vigilància apaguen al llarg de tots els anys.

I hi han hagut moltes preguntes escrites, no sé si era el seu grup, o la seua senyoria, o alguna altra senyoria del seu grup o altres grups, on sempre donem l'hora d'inici i l'hora del que és l'aplegada dels mitjans aeris o mitjans terrestres, perquè hi han hagut centenars i centenars de preguntes d'eixa característica.

Jo he estat en alguns, en els que, com vostè comprendrà, no és missió d'este conseller ni de ningun alt càrrec de la conselleria discutir el que puga dir un col·lectiu, el que puga dir un ciutadà o el que puga dir qualsevol persona, faltaria més, però sempre s'ha fet referència, per exemple, a l'incendi d'Andilla, que si aplegaren no sé quantes hores tard, els mitjans i tal i qual.
Els mitjans estaven actuant en Cortés de Pallás; jo estava en eixe moment en el post de comandament avançat de Cortés de Pallás, ahí, que sobrevolàrem diverses vegades, n'hi havien poc menys de quatre o cinc minuts d'un incendi a altre, i immediatament el director tècnic, que és qui dóna eixes ordres, digué, si n'hi ha un focus i s'ha començat ara un focus en Andilla, conforme està hui el temps, la humitat, el vent, la temperatura, «anem.
.
.
este ja el tenim gran incendi, que vagen immediatament els mitjans aeris», i pràcticament s'enviaren, menys els incendis que havien de protegir les bridades helitransportades i les brigades terrestres, s'enviaren automàticament i estigueren en qüestió de minuts.
«I tardaren no sé quantes hores i no s'assolà allò perquè tardaren molt.
» Bé, jo no vaig a entrar a eixe tipus de qüestions perquè evidentment cada u pot dir el que crega convenient i no passa absolutament res.

Però, bé, me preguntava vostè dels dispositius d'estructura també dels consorcis provincials.
Mire vostè, una cosa és l'estructura del consorci i una altra cosa és la coordinació i són els protocols d'actuació i és el compliment del pla, que és on se marquen els protocols d'actuació.
Per tant, quan n'hi ha un comandament únic l'estructura és la que és, però el que són els protocols d'actuació són exactament iguals, heterogenis i homogenis absolutament, com no pot ser d'una altra manera, a tots.

Encara que s'ha avançat moltíssim, també aprofite per a dir-li-ho, des de la llei coneguda com la llei de bombers, també s'ha avançat moltíssim en eixa homogeneïtzació quant a estructures.
Però que, pel tema que estem parlant, una cosa és l'estructura que puguen tindre i una altra cosa és el compliment dels protocols d'actuació que marca el pla especial contra incendis, que realment és el que interessa.

Dia també vostè el tema de les basses, no?
Que si n'hi havien?
Jo li he dit que falten, que falten no, que n'hi ha previstes per anar millorant, per anar ficant més infraestructura de manera permanent, 171 noves basses, que és la planificació que mosatros hem fet, perquè hem d'anar fent una planificació anual per anar millorant allà en els punts on se mos indiquen que s'estan realitzant.
I que n'hi havien 7,5 milions en inversió que, ja li dic, eixa inversió era per a la ret hídrica, per a la ret de pistes, per a la ret de tallafocs, en les quals s'havia de fer qualsevol tipus de qüestions.

En estos moments s'estan executant, i dins d'este any ja estan executant-se.
.
.
Per a la ret hídrica, està previst més de tres-cents cinquanta-cinc mil euros en una planificació ja immediata, per ser-li més concret en la pregunta que vostè me feia.

N'Hi ha una cosa que dia que coincidíem, que era el tema de la conscienciació ciutadana o el tema de la cultura ecològica o la cultura verda contra el foc.
Mosatros, a part de la Fira 112, que fem sempre a principis de febrer i la fem descentralitzada pel territori de la comunitat per aplegar al màxim allí, participem també en programes docents a través de la conselleria d'educació perquè hi hagen en els centres docents.
.
.
, se done eixa conscienciació del que és la protecció.
A part se va a Expojove.
A part se fan fires del 112, tant per a alumnes de primària com.
.
.
, i se col·labora amb fundacions, se col·labora també amb universitats.
És a dir, que se fa una.
.
.
perquè entenem que a més és una necessitat actuar d'eixa manera.

Dia vostè també, senyor Ponce, preguntava sobre les subvencions als voluntaris de prevenció, entenc, els voluntaris de prevenció, no voluntaris de protecció, als voluntaris de prevenció.
Dir-li que demà o a principis de la setmana que ve eixiran publicades l'ordre de subvencions per a este any i que el que se deu al que és el voluntariat, les últimes subvencions concedides, també este mes quedaran pagades totes elles.

Preguntava també si anàvem a augmentar les brigades de reforç.
Ja li puc dir que el pròxim dia 28 presentarem la campanya de prevenció i extinció d'incendis per a este estiu, i que, per tant, encara que estem acabant d'ajustar i de tancar el que va a ser eixa campanya, que evidentment sí que va a haver un reforçament de les brigades anuals, com no pot ser d'altra manera.

Senyor Torró, me preguntava vosté sobre el tema de si feia UME formació, simulacres i activitats en l'Institut Valencià Públic de Seguretat i Emergència, el que és l'UME.
Sí, efectivament, la Unió Militar d'Emergències fa formació, però fa formació a petició de la mateixa UME.
I, per tant, no sols simulacres de coordinació, sinó també demanà poder participar en els cursos de formació que fem en l'Ivaspe, i mosatros diguérem que, clar.
.
.
és més, estem a punt de firmar també un conveni per a eixa i altres mesures a petició del general en cap de l'UME d'Espanya i, per tant, jo crec que el que és la col·laboració entre totes les administracions públiques, com no pot ser d'altra manera, ha de ser aixina.
Mosatros crec que tenim un sistema de formació en l'Ivaspe potent i important, que ha millorat molt.
I sense dubte crec que el que hi haja simulacres i que hi haja formació conjunta de tots i cadascun dels professionals, independentment de l'administració que corresponguen, crec que és una cosa sempre tremendament positiu.

Parla vostè, i dia també la senyora Barceló que diem xifres.
.
.
, bé, vostè això no ho ha dit, però que d'on eixien (inintel·ligible) .
.
.
Home, en els 4.
500 que, per exemple, jo li he dit que han fet en la setmana santa, doncs evidentment eixos 4.
500 no són tot personal directament que siga per apagar el foc, perquè el tema dels incendis és la vigilància, és la protecció al personal d'extinció, és la protecció a la població, és el personal sanitari, és el personal de seguretat, que evidentment se comptabilitza ahí, però entre altres qüestions perquè està ahí treballant i perquè ha d'estar, dins del que és el pla d'incendis, previst i ficat.
I lògicament estan també les plantilles assignades a l'efecte pels consorcis provincials i municipals de bombers, a part dels propis d'infraestructures, a part dels propis de la Conselleria de Governació i Justícia, a part dels propis de la Conselleria de Sanitat, a part dels propis dels cossos de seguretat, i no estem en contacte del que és Guàrdia Civil, fonamentalment, policia autonòmica, el que són pilots, helitransportades, etcètera.

Bé, dia que mosatros ho confiem tot als tallafocs.
No, el tallafoc és una de les mesures més entre moltíssimes transversals que n'hi han.
És una més que ja li he explicat també al senyor Ponce quines són les raons per les quals entenem que s'ha de seguir invertint i que s'ha de seguir fent àrees tallafocs.
No perquè siga confiar-ho tot.
.
.
, no; és una mesura més, que entenem que és positiva i que, per tant, (inintel·ligible) de restricció, o de comunicació o d'infraestructures que fem, entenem que és important.

Dia que els reforços mos pillen amb el peu canviat perquè l'any passat en el mes de juny havíem de fer.
.
.
No, mire, en açò no pot pillar res a peu canviat, perquè jo sempre he dit que ací no s'improvisa res.
Ací n'hi ha bridades de reforços, que són de tres mesos, que són de cinc mesos, i tot això està especificat en el pla, i entren quan han d'entrar, quan està dins del pla especificat que han d'entrar.
Per tant, no n'hi ha ninguna qüestió.
En tot cas, el que fem, si la necessitat d'un incendi o la necessitat d'una emergència se fa, doncs intentem donar-li els recursos que pertoquen.

La senyora Barceló dia que, clar, que açò és un solar, és un desastre, que ací minoren sempre permanentment els mitjans, que no n'hi ha coordinació, que tots se queixen, els professionals, els sindicats, la població, els alcaldes, que no parlem amb ningú… En fi, bé, molt bé, senyora Barceló, perfecte.
L'objectivitat és un premi sempre el que la fa.

Jo crec que en l'exercici de la llibertat d'expressió i la crítica política és legítim afirmar que existixen carències en els mitjans de prevenció i extinció d'incendis, però permeta'm que discrepe d'esta apreciació perquè no s'ajusta a la realitat.
Perquè no se pot donar com a cert que la Comunitat Valenciana manca de mitjans suficients contra incendis, quan tots, el ministeri, abans socialista, ara d'un altre signe, i altres comunitats autònomes, en mitjans aeris, en inversió per hectàrea de prevenció, en inversió…, en objectivitat, diuen el contrari.
Però, bé, en fi, no vaig a perdre ni un segon, ni un segon de temps.

Dia que és que en el 2012 s'ha retallat, en el 2013 s'ha retallat… Ja li diguí que de 2012 a (inintel·ligible) … no n'hi hagué ningun retall de personal.
Fou exactament el mateix.
I el que no pareix de rebut és dir que els incendis que n'hi hagueren l'any passat eren pels retalls que hi havia hagut.
Perquè jo ja li ho he explicat, i crec que no val la pena tornar-ho a dir, però en el 2012 estaven els mateixos, els mateixos mitjans que estaven en el 2011.
El 2011 finalitzà amb 421 incendis i amb 2.
440 hectàrees, de les quals 1.
440 foren en un, en l'incendi de Benicolet, en període de màxim risc.
Per tant, bé, ho podré dir vint vegades, però crec que no val la pena.

Dia vosté senyora… Bé, ha parlat molt dels parcs naturals.
Els parcs naturals, encara que és una qüestió de la conselleria de medi ambient, no tinc ningun problema en entrar-hi.
N'hi ha una ret de vigilància dels parcs naturals que intentem que tinga, sobretot, el que no hi haja una disminució de personal respecte a la vigilància.

Vosté dia que cada vegada done unes xifres.
Jo el que li pregue és que llija les actes de les sessions i vorà com sempre dic les mateixes xifres, entre altres qüestions, perquè normalment…, i, bé, crec que bé, crec que és bo, perquè crec que se té de parlar del que preocupa, i jo crec que els incendis preocupen molt, perquè l'any passat fou un any molt dolent i molt roín des del punt de vista dels incendis, no a soles des del punt de vista mediambiental, sinó des del punt de vista de les pèrdues humanes.

I, per tant, me pareix molt bé que (inintel·ligible) …, però, clar, he comparegut cinc o sis vegades per al mateix.
I jo encantat, perquè sempre que se trauen coses noves, se poden traure conclusions noves o se poden vore propostes noves.
I, per tant, és que encara que volguera canviar les xifres, és que no me dóna temps per a canviar les xifres, ni els accessos ni l'equip.

Per tant, no diga el que no és, perquè pareix que també és una afirmació, i volia agrair el to de la…, constructiu de la compareixença de hui, però me pareix un poquet frívol que vosté diga que açò dels incendis és a la ruleta.

Mire, l'any passat fou un any realment dolent -i ja ho hem dit-, però vosté entendrà que ací no n'hi han ruletes ni no ruletes, ací n'hi han més de tres lustres que hi ha hagut…, ha plogut, que no ha plogut, que hi ha hagut vent, que hi ha hagut ponent, que no hi ha hagut ponent i tal i que els resultats són els que són.
Cal reconéixer-ho tot, cal reconéixer-ho.
Quan n'hi ha un any roín, des del punt de vista mediambiental i des del punt de vista de pèrdues humanes, i jo vinc ací i ho reconec, i ho dic, perquè és la veritat i és l'objectivitat, i hi han hagut setze anys d'un model que ha segut tremendament positius, i de la mateixa manera se tenien de vore.
I això no és per a estar satisfet ni insatisfet.
Ni això no és per a dir…, això mos té de servir per a poder-ho fer.

I també anuncie que…, crec que ha segut el senyor Ponce o el senyor Torró, no sé qui ha segut dels dos, que havia parlat també del comité d'experts, que n'hi havia un termini per a fer el dictamen -crec que ha segut…, sí-, el dictamen del comité d'experts.
Eixe dictamen ja està fet.
Per tant, es donarà compte a Les Corts.
Es més, jo els propose que els mateixos del comité d'experts, amb els interlocutors que ells creguen convenients, el que jo tenia pensat, i aixina ho tenen també a bé els membres dels grups parlamentaris i de la comissió, era que ells directament, de primera mà, els explicaren les conclusions i els explicaren un treball, que és el comité d'experts, que jo crec que està fet amb molta exhaustivitat, està fet amb un criteri molt tècnic i de les conclusions.

I, per tant, per a d'això se féu eixe comité d'experts, per a traure conclusions d'allò que s'entenga que se té de millorar, que se millore, i allò que s'entenga que és millor canviar perquè serà més eficaç i eficient, que se canvie.
No n'hi ha ningun problema.

I, per tant, també m'oferisc, si els grups aixina ho tenen a bé, el fer una reunió monogràfica… Jo els oferisc l'Ivaspe o el 112, que és on tenen ells tots els materials, per a poder-los explicar de primera mà totes les conclusions que s'hagen de fer respecte al tema del comité d'experts.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a preguntar o demanar aclariments, pel temps de tres minuts, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Pocos minutos son tres.

La verdad es que esta vez me ha contestado más cosas de las que esperaba, porque otras veces no había contestado tanto, pero no ha hecho ninguna referencia a algunas de las cosas.
Por favor, tómese nota.
¿Para cuándo los otros diez planes de demarcación que faltan?
Me ha dicho que se ha aprobado el de Altea, muy bien, pero faltan otros diez desde hace dieciséis años.
Entonces, quizás hay una previsión o quizás no.

Creo que me ha dicho que van a hacer 171 balsas.
Y lo que quiero es que me confirme si van a ser este año.
171, ha dado el dato, pero no me ha quedado claro que fuera a ser este año.

Sí que es verdad que hemos preguntado varias veces los tiempos de reacción después del aviso de un incendio, cuando han llegado los medios aéreos, pero no me contestan en esas preguntas nunca a lo que preguntamos.
Preguntamos cuándo llega el primer medio aéreo y cuándo empiezan las primeras descargas.
Ustedes nos dicen cuándo llega el primer medio aéreo, quince y veinte minutos… Claro, es que ese primer medio aéreo no hace descargas.
Es que es lo que pasó en los grandes incendios.
Entonces, por eso, yo lo voy a preguntar un millón de veces.
Lo que pasaba es que a los quince o veinte minutos llegaba el helicóptero de coordinación, y los medios de extinción… A los quince o veinte minutos, sí, en varios de los incendios, es lo que está contrastado.
Y además, sus datos lo confirman.
Quince o veinte minutos los medios de coordinación aéreo.
Pero las descargas más de una hora, en caso de Chulilla, en caso de Andilla y en caso de Cortes, en los tres.

Entonces, nunca contestan a las preguntas escritas respecto a cuándo empiezan eso.
Sí que dicen luego el número de horas de vuelos, el número de medios que han participado…, cosas que no hemos preguntado, pero el dato fundamental es ese, claro, porque es lo que le estoy diciendo.
Si en un día de poniente se tarda una hora o más en llegar con medios aéreos, es imposible, es imposible parar un incendio, es imposible, de no ser que tengamos…, el incendio empiece al lado de un parque de bomberos y tengamos allí cuatro medios que en cinco minutos estén actuando.

Entonces, por favor, ese dato no me lo ha dado y sí que es importante.
Y yo creo que a lo mejor el comité de expertos que creó tienen la respuesta a lo que estoy planteando y no hay que volver a plantearlo, pero de momento, no ha dado respuesta a eso.

Ha dicho que sí, que la semana que viene -creo que me ha dado el dato-, que la semana que viene se pagarán las deudas del voluntariado ambiental que se tienen.
La que está confirmada es la de 2011, pero en 2012 no hubo resolución.
Por tanto, no sé si consideran que tienen deudas con los grupos de voluntarios del año 2012.
Confírmeme esto.

Y si me dice que va a salir la convocatoria de 2013, me alegro mucho, pero espero que también tengan previsión de pagarla durante este año, que es lo normal, porque si no, los grupos de voluntarios se ahogan económicamente.

Y sí que vemos que es una gran deficiencia de momento, todavía, todo lo que hay que hacer en las interfaces urbanoforestales y lo que son los planes de prevención de incendios municipales, porque ya ha preguntado el señor Torró y creo que ese dato es fundamental, saber para cuándo vamos a tener…, o qué porcentaje tenemos ahora mismo de superficie cubierta de todo el territorio.
Por favor, conteste a eso.

Y dos aspectos más.
De los doscientos y pico agentes medioambientales, no sé si tiene coordinación o no con la señora consellera, o si hay previsión de mejorar los medios materiales que tienen.
Pero, desde luego, ahora mismo ningún agente forestal puede entrar en un incendio con su vehículo, ahora mismo, según lo que dice la normativa.
Porque se lo he comentado antes, lo he dicho muchas veces, con más de cinco años, un vehículo no puede entrar en un incendio forestal y la media está en quince.
Tuvimos, desgraciadamente, dos muertes en el incendio de Torre de les Maçanes, uno fue un agente forestal, e iba con vehículo y sin medios adecuados para estar en un incendio.

Entonces, no es una tontería, es fundamental que los agentes medioambientales tengan los medios adecuados.
Ya sé que no es su responsabilidad, su competencia, pero es la de su compañera y creo que son todos una piña.
Por tanto, algo podrá hacer al respecto.
Ya que ella no tiene dinero, quizá ustedes sí.

El senyor president:

Senyor Ponce…

El senyor Ponce Guardiola:

Y el último aspecto es el tema de las áreas recreativas.
Si van a hacer algún tipo de previsión, ya que van a cerrar áreas recreativas, para aumentar la vigilancia en ese sitio, aumentar la información o quizás restringir el acceso a esos montes en los que ya no hay lugares donde la gente puede estar en plan esparcimiento.
Por favor, contésteme a todo lo que.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Procuraré ser el més breu possible.

Voldria fer-li algunes indicacions, però, bé, apreciacions de caràcter global, em limitaré a una.
Clar que en 2012 hi havien els mateixos mitjans que en 2011.
El problema no és el 2011, el problema és el 2010, del 2010 al 2011.
I el problema, senyor conseller, es que «por la boca muere el pez», perquè el que va justificar que els retalls no havien tingut cap incidència en el tema d'extinció d'incendis va ser vosté, presumint en 2011 que a pesar dels retalls, no hi havia hagut problemes.

I aleshores, el tema climatològic no li va servir per a res, però en el 2012, en canvi, la culpa no són els retalls, sinó es la climatologia.
I jo li dic: la culpa és de la climatologia i la culpa també és dels retalls.
I això seria ser objectiu i no el que fa vosté.

Qüestions concretes.
Ha dit: «Sí que es reforcen les brigades.
» Val.
Això ja ens ho pensàvem.
No li hem preguntat això.
¿Quantes?
I quasi tan important com això, ¿quan?
¿A l'1 de juny?
¿Al 15 de juny?
¿A l'1 de juliol, com l'any passat, quan ja estava declarat l'incendi de Cortes?
Perquè diu: «No, clar, les brigades entren quan diu el pla.
» ¡Només faltaria que entraren quan a un li done la gana!
Supose que prèviament es fa una planificació.
El que és faça prèviament una planificació no vol dir que eixa planificació siga correcta, perquè l'any passat es va demostrar que la planificació era errada, perquè en tres mesos és jugar-se-la, és jugar-se-la.
I si els mitjans eren bons en 2010, el que vosté tindria de justificar és per què en 2012, amb menys mitjans, es pot fer el mateix, perquè jo no ho entenc.
Si en 2010 feien falta, ¿per què en 2012 no en fan?
Si això ho aconseguix vosté explicar, a la millor mos calla la boca a tots i deixem de pegar-li la pallissa en este tema, però és que és un tema molt seriós i vosté no ha sabut en ningun moment justificar-ho.

I li pregunte una cosa que no li he preguntat abans: ¿com esta el deute amb Tragsa?
¿Han resolt ja eixe problema?
Perquè el problema de les brigades tots sabem que deriva d'ahí.

Li he preguntat si les nou autobombes suposen díhuit persones més, que és el que deuria ser, o en les mateixes que n'hi havia abans estan funcionant, amb la qual cosa tenim més mitjans però no tenim més personal.
Molta obsessió amb les basses, amb els tallafocs, amb els helicòpters, amb les comunicacions, amb tot això, però amb la gent, que és la que va amb les branques, amb les aixades i amb les mànegues a apagar el foc, amb eixa gent molt poca consideració, senyor conseller.

Li he preguntat quants plans municipals.
N'hi havia el 2%.
¿Quants n'hi han ara?
Anem a la nova campanya.
¿N'hi han més aprovats?
Quants?

I, finalment -insistisc-, si vostés han fet una planificació que calen no sé quantes basses i no sé quants quilòmetres de tallafocs, i resulta que les basses li'n falten encara 170 i tants, i quilòmetres tallafocs li'n falten el 80% dels que té planificats… Això vosté ho ha dit, això no m'ho he inventat jo, ¿eh?
Això ho ha dit vosté abans.
Ha dit que n'hi han mil i escaig quilòmetres de tallafocs i n'hi han quatre mil més planificats.
Se suposa que entendran que per a atacar el foc eficientment fan falta cinc mil quilòmetres de tallafocs i fan falta, a més de les que n'hi han ara, 180 o 170 basses més, perquè entenc que no van a fer eixes coses per fer-les, per gastar-se els diners, sinó que entendran que té una funcionalitat clara.

Per tant, ¿com és possible que retallen diners en inversions si tenen tot això pendent?
¿Per què ho fan?
I, per tant, no presumisquen del que no són, perquè estan encara molt lluny del que vostés mateixos diuen que és necessari, que és dubtós, ¿eh?
Li repetisc, allò dels tallafocs és molt dubtós, però són vostés els que ho diuen, ¿eh?
, no nosaltres.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Señor conseller, muy brevemente, porque cada vez que viene usted a una comparecencia siempre termina diciendo lo mismo, que no valoramos nada, que todo son críticas.
Yo creo que le he situado muy acertadamente hoy su comparecencia.
Independientemente de que podamos valorar, bueno, alguno de los medios que se están poniendo, yo he centrado mi intervención en la falta de recursos humanos.
Y le vuelvo a insistir, y además no es una crítica que hace el Grupo Socialista, es algo que está evidenciando constantemente los sindicatos, los consorcios de bomberos, que se quejan constantemente de que, además, este año no cuentan con la financiación de la Generalitat valenciana porque usted ha quitado de un plumazo los 22 millones de euros; que los sindicatos de bomberos están poniendo de manifiesto que van a tener problemas inclusive para cobrar en el mes de junio; que eso pone en riesgo también el trabajo que tienen que realizar en la extinción.

Le he dicho, además, las quejas que vienen por parte de los ayuntamientos.
En fin.
.
.
, y de los sindicatos.
No estoy haciendo una valoración exclusivamente como grupo en la oposición.
Le estoy trasladando lo que sale todos los días en la prensa, y si usted no la lee, yo le pediría a su equipo de comunicación que se la traslade, porque no me invento nada.
Mire usted, no me ha contestado a algo muy sencillo que le he preguntado, aparte de que, evidentemente, me sumo a lo que ha dicho el señor Torró, en cuanto usted no nos ha dicho exactamente cuántas brigadas tenemos.

Yo lo que le he dicho es si efectivamente han desaparecido las 8 bases estratégicas de brigadas de emergencia en la zona del interior de Castellón, y se las he dicho: Bejís, El Toro, Onda, Llucena, Cabanes, (inintel·ligible) .
.
.
, Vilafranca i Xert.
Señor conseller, no me ha contestado si están o no están.
Le he dicho que la estación de Altura también está cerrada.
¡Es muy sencillo contestar si es verdad o no es verdad!
, porque, si no es cierto, entonces, el sindicato ha dado una información que no es correcta; y si es cierto, díganoslo, pero no esté siempre detrás de las cifras, porque, mire, las cifras no hablan de la gestión, las cifras simplemente dan datos, y usted da datos, datos, datos, datos, y yo le hablo de gestión, y eso no significa que no podamos valorar en un momento determinado si se están haciendo esfuerzos o no, pero en estos momentos, en el tema de prevención, lo siento, señor conseller, no podemos darle la razón, porque no somos nosotros, estoy hablando de datos objetivos, que están todos los días en los medios de comunicación, y hechos reales, no nos estamos inventando nada.

Así es que, señor conseller, contésteme.
Fíjese, ha sido muy sencilla, en esta ocasión no le he hecho cincuenta preguntas, le he hecho dos muy claras, cuántas brigadas, y, por favor, dígame en esta ocasión si están cerradas o si han cerrado estas.
.
.
, en la zona del interior de Castellón, si se han cerrado estas 8 bases estratégicas.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Señor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Ponce, (inintel·ligible) .
.
.
si puc ser concret, perquè, si no.
.
.
, si contestes i dónes dades, mal, si no en dónes, també.
.
.
Bé, en fi, intentes adequar-te per a que les seues senyories.
.
.
Li he dit que no és que feren falta, li he dit que conforme se van fent infraestructures, se van fent, millorant, se van canviant d'ubicació, se tenen d'anar augmentant, perquè se té d'anar millorant els recursos, n'hi ha una previsió de fer 171 noves basses (inintel·ligible) .
.
.
que n'hi han.
Evidentment, les 171 no se poden fer este any.
Vaja, és que me pareix elemental, ¿no?
I ja li he dit que n'hi havien.
.
.
, estem fent ara una execució de 355.
000 euros en eixa partida, concretament, per al tema de les basses.
Crec que li he contestat «molt» concretament, ja més concretament jo és que ja.
.
.
, me fan vostés la resposta i els la donaré i.
.
.
Perquè és una qüestió ja incomprensible.

Bé, vosté diu que apareixen primer els mitjans de coordinació aeris en un incendi.
Jo, de veres, doncs.
.
.
, no anava ni a contestar eixa qüestió, però li la vaig a contestar.
És a dir, els mitjans de coordinació apareixen quan n'hi han ja diversos mitjans volant per una qüestió.
.
.
, com a mínim, més de quatre mitjans simultàniament volant.
Si no, no hi van els mitjans de coordinació.
¡Però com van a aparéixer primer en un incendi un mitjà de coordinació si el mitjà de coordinació sols pot actuar a partir de quatre mitjans!
¡És que no sabem ni del que estem parlant!
, perdone que li ho diga, (veus) amb tot el respecte i amb tot l'estima, senyoria.

El senyor president:

Senyor Ponce, li pregue que guarde silenci.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

¡No!
, amb tot.
.
.
, ¡no!
, amb tot el respecte i amb tota l'estima, de veres.
Està vosté parlant,.
.
.

El senyor president:

Senyor Ponce.
.
.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

.
.
.
ha dit vosté, concretament, ha dit vosté, concretament, que els mitjans de.
.
.
, van els primers, el mitjà de (inintel·ligible) .
.
.
que no fa descàrregues.
Però, ¡senyor meu!
, no va el mitjà de coordinació primer ni el mitjà de coordinació fa descàrregues, ni abans ni després, perquè el mitjà de coordinació no porta bambis i no pot fer descàrregues.
I no apareix mai, perquè apareix el despatx automàtic, i el despatx automàtic, quan ix, van carregats d'auia per a poder eixir.
Per tant, que no se diga el que no és, perquè si volem negar ja el que és evident, doncs, evidentment, el debat és molt complicat de fer.

Parla vosté de.
.
.
, jo li he dit ja els pagaments, crec que li he contestat d'una manera també concreta, clara, concisa, (veus) del tema (inintel·ligible) .
.
.
.
Me preguntava la del 2012.
Si no n'hi ha resolució, no hi pot haver deute, perquè no n'hi ha resolució.
.
.
Crec que estava el tema clar, però li'l torne a aclarir per si no ho tenia.

Dia que en tema d'autoprotecció no estem fent res.
Bé, som de les primeres comunitats autònomes que hem fet i, a més, que tenim previst en el pla general especial contra incendis temes d'autoprotecció i que estem treballant ja diversos anys el tema de la interfície urbanoforestal, perquè és un tema important.
¿Vosté vol dir que no n'hi ha res?
No n'hi ha res, tampoc passa res, no passa absolutament res.

Diu això de l'àrea recreativa.
Les àrees recreatives, jo sé que és una incomoditat quan van a disfrutar, però quan n'hi ha alerta 3 per la climatologia, per la temperatura, pel vent, per les característiques que se decreta un nivell 3, ¿eh?
, no sols (inintel·ligible) .
.
.
sinó que hi van els agents mediambientals o els agents de seguretat a clausurar i fiquen cinta de clausuració i de vigilància especial, amb la qual cosa, sí que s'hi va.
¿Com no s'hi va a anar i se va a vigilar eixes rutes de tal?

Senyor Torró, ací jo crec que ningú presumix de res, perquè per la mateixa regla de tres li diré que si en l'any 2012 la planificació estava mal, els altres dèsset anys ha segut bona, perquè els resultats han segut bons.
Doncs, mire, ni una cosa ni altra.
S'està planificant i s'està fent i sempre, i sempre, el tema dels incendis tenen unes causes, per això n'hi ha una comissió d'investigació, i tenen unes característiques, i per això fem el comité d'experts i per això analitzem tots i cada un dels incendis que n'hi han per a traure les conseqüències, per a traure les millores i per a rectificar allò que se tinga de rectificar, perquè per eixa mateixa regla de tres li diria jo que les dèsset planificacions han segut perfectes, menys una, que ha segut mala, que és la del 2012.
Doncs, ni una cosa ni l'altra, no estic d'acord amb eixa afirmació.

En el problema del deute de Tragsa, que me l'havia apuntat aquí, no n'hi ha ningun problema, estem fent un pla de pagament mensual, un pla de pagament amb Tragsa, i no n'hi ha ningun problema, no n'hi ha ningun problema en eixa qüestió.

Senyora Barceló, vosté torna a dir que tal.
Estava diguent en el pla mensual de.
.
.
, s'està pagant mensualment als consorcis de bombers, conforme s'ha arribat a un acord amb ells en eixe pla de pagaments i tots els mesos estem fent eixe pagament que està acordat sense ningun problema.
I jo no vullc ni tindre raó ni no tindre raó ni vullc convéncer-la a vosté ni vullc que vosté me done la raó, perquè si a la millor vosté me dóna la raó, estaria intranquil.
.
.
Si.
.
.
, li ho dic, i a més amb tota sinceritat, estaria prou intranquil, si me dóna la raó.

Ara, si vosté vol que diga jo el que vosté fa, vosté la pròxima vegada me fa la compareixença, jo li la dic i.
.
.
, i per tant, jo crec que venim ací a debatre, venim ací a contrastar, si dónes dades, perquè no les dónes, i si dónes dades, perquè les dones, i si no.
.
.
Jo crec que he fet una composició diguent les qüestions, s'aporten les crítiques i s'aporten els punt de vista diferents, hem debatut sobre tallafocs com havérem pogut debatre sobre altra cosa, però dins de la normalitat i dins de la tranquil·litat d'un tema seriós com el que estem parlant del tema dels incendis.

Ara, ¿vosté vol seguir fent política de terra cremada en eixa qüestió?
Doncs, no n'hi ha ningun problema, allà cada u, perquè, al final, cada u també té de traure les seues conclusions de tot açò.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar la situació d'inseguretat que patix el camp valencià, com també les mesures previstes a adoptar, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 52.
188)

El senyor president:

Passem a la següent compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar la situació d'inseguretat que patix el camp com també les mesures previstes a adoptar, compareixença que ha segut sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Comparec a petició del Grup Parlamentari Socialista per a parlar de la qüestió que mosatros entenem que és prioritària i essencial per al Consell, com és el tema de la inseguretat en el camp.
Són diversos els problemes relacionats amb la seguretat que sofrix la Comunitat Valenciana dins del sector agrari, ramader o inclús també de pesca, que és un sector tradicional, estratègic per a la comunitat.
I per a observar la problemàtica en la seua verdadera dimensió, cal destacar que en el camp valencià compta també amb les particulars peculiaritats com és el minifundisme, la dificultat afegida pel turisme de les àrees a protegir, etcètera, etcètera.

Com saben, la seguretat ciutadana és una qüestió de competència de l'estat i de les forces i cossos de seguretat de l'estat en què la resta d'administracions públiques, doncs, tenim també unes funcions a realitzar i sobretot una gran col·laboració i coordinació que tenim de fer.
La postura que el Consell ha mantingut enfront de la inseguretat rural és sempre de mantindre una actitud clara, ferma i reivindicativa i de col·laboració i cooperació per a aconseguir les solucions.
Per això, sempre hem oferit al Govern d'Espanya la màxima col·laboració des de la lleialtat institucional, i ho hem fet al si del consell autonòmic de seguretat ciutadana, dins del grup de treball de seguretat rural.
Ahí hem vingut treballant, que és el fòrum adequat, junt amb les associacions i sindicats professionals agraris, junt amb els ajuntaments i junt, com dia, amb la delegació del govern.

Ja en l'any 2008 La Generalitat li traslladà a l'aleshores delegat del govern una sèrie de mesures concretes i consensuades amb les organitzacions agràries dirigides a donar solucions a les onades de robatoris que afectaven els llauradors de la comunitat.
El nostre objectiu era dur a cap actuacions des de la col·laboració i la coordinació.
Un bon exemple d'això fon que en la reunió que se celebrà en març de l'any 2010 el Consell presentà una sèrie de propostes a la delegació del govern com facilitar la tramitació de les denúncies a través de la policia local o dels consells agraris municipals, ficar en funcionament un protocol de cridades a través del 062 de la Guàrdia Civil i facilitar la denúncia als llauradors, crec que era una cosa molt important per a tindre un mapa de delinqüència ajustat i real en el territori de la Comunitat Valenciana.

Una altra proposta era controlar la traçabilitat dels productes per a dificultar la seua venda i interceptar els que fan els delictes.
Jo crec que des del punt del que és la producció del producte fins al consumidor final, vore eixa traçabilitat és una cosa que, mosatros, és fonamental en eixe aspecte.
Incrementar el nombre d'efectius de vigilància preventiva díem també en aquell aleshores, en març de 2010; incrementar la vigilància preventiva i les hores de patrulla dels agents en zones rurals, especialment en aquelles que havien mostrat una major incidència delictiva i en els períodes de major risc; aprofitar les noves tecnologies, com pugueren ser dispositius de localització de GPS, era una altra de les propostes que féem; o, per dir-les, i no vullc fer-les totes, perquè n'eren moltes, però la modificació del Codi penal endurint les penes i tipificant la multireincidència, que també se féu ja en aquell aleshores, en l'any 2007.

Díem també que fea falta un pla de xoc en què foren de la mà totes les administracions públiques, associacions, sindicats i consells agraris municipals, fins al punt que se féu un conveni d'associacions agràries i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies i la mateixa Generalitat, que al final el govern d'aquell aleshores no volgué dur endavant.

Bé, dit l'exemple que portem treballant, com díem, en este pla, que mos pareix fonamental el que és la inseguretat que n'hi ha en el camp, dir-los que mosatros entenem que la coordinació i la col·laboració entre les administracions públiques i els distints cossos de seguretat és fonamental, i que, evidentment, fea falta un dispositiu preventiu de seguretat rural, que mosatros ficàrem en marxa des del dia 19 de maig d'aquell any, de l'any 2010, i que fon fructífer des del punt de vista que els resultats que s'havien donat.
.
.

Per tant, feta esta xicoteta introducció, volguera entrar també en l'actualitat com tenim esta qüestió feta.
N'hi hagué el passat 18 d'abril una reunió en què estigué present el secretari d'estat del Govern d'Espanya, de Ministeri de l'Interior, senyor Francisco Martínez, hi estigueren totes les associacions i sindicats agraris, hi estigueren els representants els representants de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, hi estigueren els representants de tots els cossos de seguretat, és a dir, totes les administracions públiques, i s'agarraren tota una sèrie de mesures que mosatros enteníem que són tremendament positives i que, al final, doncs, també ens trobàrem amb la satisfacció d'una resposta, esta vegada sí, per part del Govern d'Espanya d'algunes de les qüestions.

Estes propostes passaven, en primer lloc, entre elaborar un mapa de cultius, que veguem que és una ferramenta pionera en Espanya, consistent en una aplicació informàtica que en el seu disseny i elaboració ha tingut una participació decisiva l'Institut Cartogràfic Valencià dependent de La Generalitat, i que per unanimitat de tots és un pas molt important per a combatre eixa inseguretat en el camp este mapa de cultius.
Se tracta d'un programa en constant actualització que conté informació del cultiu en cada camp, el temps de la collita, el sistema de reg, els camins i sendes d'accés, els preus que tenen els productes en el mercat en temps real, aixina com les dades de criminalitat de què disposen els cossos i forces de seguretat de l'estat i la situació de les assegurances de les partides agràries, amb la qual cosa són una mida transversal que té uns inputs d'informació immediata de cada una de les partides agrícoles, de cada un dels preus, de cada evolució del mercat, amb la qual cosa este mapa de cultius mos pareix una ferramenta molt important.

Esta ferramenta permetrà que les forces i cossos de seguretat de l'estat i altres cossos de seguretat coneguen en cada moment l'emplaçament dels cultius, el seu estat de maduració, la qual cosa permetrà prioritzar el desplaçament d'efectius per a evitar els robaments.
Una mesura que resulta de gran utilitat per a previndre les substraccions en les explotacions agrícoles i ramaderes del nostre territori.

Com dia, la Comunitat Valenciana serà la primera en comptar amb esta ferramenta tecnològica.
I també en esta reunió se ficà de manifest la voluntat d'incrementar l'eficàcia de les inspeccions en llocs de venda de productes hortofructícoles i facilitar les denúncies dels sistemes telemàtics, com ja demanàvem en l'any 2010.
Per tant, entenem que també la inspecció dels magatzems, dels intermediaris, és fonamental per a impedir l'activitat del delinqüent d'este tipus de productes.

Per això, també, se destacà la necessitat de potenciar les juntes locals de seguretat i dels consells agraris municipals amb la finalitat de facilitar la defensa dels llauradors que s'hagen vist afectats per situacions d'inseguretat en el medi rural.

Aixina mateixa es dedicà una atenció especial al robament del coure i, en particular, al foment de la coordinació de les tasques d'inspecció, perquè no sols és el cost del robament, del que val el fil de coure sinó que és el mal que fan en les instal·lacions, no sols en els pous de reg sinó en instal·lacions elèctriques, en motors, etcètera, que a més perjudiquen també moltes vegades el que és la collita i la maduració de la collita, perquè els motors s'estropegen els motors i els pous i, per tant, per exemple, en època estival es pot inclús perdre collites en eixe sentit.
Per tant, jo crec que és el mal que fan i el cost d'eixe mal que fan també a part del que comporta.

En eixe sentit, el Ministeri de l'Interior té previst aprovar pròximament el Pla nacional contra el robatori de coure, en el marc d'accentuar les inspeccions que la Guàrdia Civil realitza en els llocs de venda de residus metàl·lics, aixina com el control de les obligacions de les empreses gestores de residus, aixina com també per part de la policia i La Generalitat s'ha fet.

A més, se dotarà els agents dels instruments adequats per a fer front a l'eixida de material robat, tal com les ferramentes d'escanejament de contenidors portuaris utilitzats en la lluita contra el narcotràfic per a la detecció de metalls.
En el port de València se generaran mecanismes de coordinació amb el Ministeri d'Hisenda i Administració Públiques per a conéixer la informació duanera de forma precisa i poder donar una resposta eficaç a l'eixida del material robat.

Per altre costat, i en esta mateixa línia de col·laboració, voldria ressaltar que La Generalitat ha ficat a disposició del ministeri i de la delegació de govern, també l'Institut Valencià de Seguretat Pública i Emergència, per a poder incidir en eixa especialització i coordinació dels cossos i forces de seguretat en matèria de seguretat rural.

També vull destacar que el govern de la nació ha incorporat a la vigilància dels camps l'esquadró de cavalleria del grup de reserva i seguretat i la unitat d'helicòpters de la Guàrdia Civil.
La presència d'estes unitats en el mes de maig coincidix amb un dels moments també més important d'arreplegada de cítrics, especialment de la taronja en algunes zones de la comunitat.

L'helicòpter, a més de la vigilància aèria, també transportarà els guàrdies civils d'una zona a altra permetent guanyar en eficàcia i rapidesa a l'hora d'actuar, igual que està fent ja l'helicòpter Jaume I de La Generalitat amb els policies autonòmics.

Estos reforços vénen a complementar i a intensificar la labor de vigilància dels camps que en la nostra comunitat diàriament se realitzen.
També les administracions locals estan treballant per tal de solucionar la incidència d'estos robaments en els seus nuclis urbans, ja que com vostés saben este problema transcendix a l'estricte àmbit rural.
Un bon exemple d'això és el programa que s'ha ficat en marxa en l'Ajuntament de València consistent en marcar amb ADN sintètic el cablejat elèctric per a poder seguir la traçabilitat.

Des de la Conselleria de Governació i Justícia estem recolzant estes iniciatives i quan abans s'adopte la relació del problema de la inseguretat rural.
.
.
Volia fer també menció a la guia Conduce o a la guia de transport, que també és molt important des del punt de la inspecció i des del punt de vista de la traçabilitat, com dia anteriorment.
Per tant, estes mesures han fet que s'intensifique notablement la coordinació i la col·laboració de les administracions i els representants dels sectors afectats.

En esta línia vull destacar l'enorme importància que ha tingut també la creació del nou dispositiu autonòmic específic i permanent per la prevenció i lluita contra la inseguretat rural, que és el grup de seguretat en l'àmbit rural de la policia de La Generalitat.
La creació d'este nou grup ha sigut possible després de l'arribada dels nous efectius de la policia de La Generalitat.

Hem vist aixina complida una reivindicació en què de manera reiterada veníem reclamant i reivindicat en els últims anys i que ara, per part del Govern d'Espanya, se mos ha concedit.
Això ha fet possible que en estos moments 60 agents estiguen dedicats de manera exclusiva al que és este grup de seguretat en l'àmbit rural en el que n'hi ha un inspector en cap coordinador en la comunitat i tres subinspectors, un en cada província, amb els seus respectius agents.
Fa un mes que està en funcionament esta unitat, este grup SAR i els resultats, després els donaré, són altament positius.

Dir també que l'operatiu de lluita contra robatoris en el medi rural se compta no sols amb la participació de la policia de La Generalitat sinó també amb la col·laboració inestimable de les policies locals.
Jo crec que en totes les actuacions destinades i relacionades amb la prevenció de subtraccions en el sector hortofructícola, que no sols són productes agrícoles, és també maquinària, és també entrar en casetes de camp on se guarden les eines, és el cable de coure, com els dia, són els magatzems, són les cooperatives, és la venda ambulant il·legal també.
Per tant, crec que la col·laboració també de la coordinació de la policia local també és un treball que jo volguera destacar i que realment és molt important.

El grup específic de seguretat en l'àmbit rural, el SAR, està format, com dia, inicialment per 60 agents coordinats per un inspector i tres subinspectors, com els havia dit.
I en cada província se garantixen un número de patrulles que estan reforçades també pel grup d'intervenció d'emergències, pels GIE, quan tenen la seua disponibilitat.

Dir també que a l'haver més comissaries de la policia de La Generalitat, l'ampliació, com per exemple la de Vall d'Alba o la que anirà també en breu d'Elx, fa també que tingam un major desplegament territorial.

A més, el grup SAR compta amb el recolzament operatiu de la patrulla aèria de la policia de La Generalitat, a través del Jaume I i del Gava, un grup de recolzament de la policia de La Generalitat a les policies locals que realitza la funció d'anàlisis de dades i de les estadístiques.

La creació del SAR mos està permetent la realització de batudes a diari, i no en campanyes concretes com ocorria fins la data, al configurar-se com un dispositiu de caràcter permanent.
Fins ara, en el seu mes de vida, ha participat en huit campanyes específiques en el sector hortofructícola, tarongers, cireres, bresquilles, bròquil, carxofa, pimentó, nyespros i també altres com ceba o creïlla, per ficar algun exemple, alguns dels quals, com el de la taronja, pràcticament estan finalitzant i com el de la cirera que estan començant.

Des de la ficada en marxa el 22 d'abril, el mes passat, al 19 de maig, el SAR ha patrullat en 134 municipis de les tres províncies, ha identificat 740 persones, ha sotmés a control 1.
323 vehicles, ha mantingut 723 contactes amb la societat, amb empreses o amb associacions, ha alçat 44 actes de denúncies.
Aixina mateixa ha inspeccionat 8 magatzems i realitzat controls en 29 magatzems.
Fruit d'estes actuacions s'ha procedit al tancament de dos magatzems de taronges, en col·laboració amb la Conselleria de Sanitat, a la localització de 3 magatzems il·legals i a la detenció, també, de 3 persones.
A més ha intervingut i immobilitzat prop de 56.
611 quilos de productes hortofructícoles i 7.
675 quilos d'altres productes, com metalls o coure per ficar un exemple.

Per últim, vull destacar també que s'han portat a cap diverses patrulles aèries, per part de l'helicòpter de La Generalitat, el Jaume I, de seguretat.

En definitiva, crec que hem fet un esforç també des de La Generalitat per a donar resposta a una sol·licitud real i una sol·licitud necessària que se feia des dels sindicats, des de les associacions agràries i des dels mateixos llauradors.
La nostra intenció, senyories, és seguir avançant en l'eficàcia de totes estes mesures, en anar incrementant-les, en anar avaluant-les, en anar millorant-les, en seguir apostant per la formació i els efectius tant de la policia de La Generalitat com de les policies locals en este sentit.

Vull dir també que, d'acord amb la política mantinguda en la conselleria, ens hem anticipat i ja hem format 40 policies de La Generalitat en l'ús de la ferramenta informàtica molt similar al mapa de cultius, de manera que quan finalment s'implante els nostres efectius ja estaran en perfectes condicions d'utilitzar-les d'una manera ràpida i molt eficaç.

Finalment, senyories, no volguera tancar la meua intervenció sense recordar una vegada més que el Consell sempre ha defés la modificació del Codi penal i d'altres lleis també concordants que són importants, com per exemple la Lecrim.
I, en eixe sentit, he d'assenyalar que s'està tramitant per part del Govern d'Espanya l'avantprojecte de reforma del Codi penal, mitjançant el qual es revisa el sistema penal per a donar resposta a la multireincidència i se modifica la regulació dels furts i els robatoris i esperem que arreplegue les reivindicacions i propostes formulades pel sector al final del seu debat parlamentari en les Corts Generals.

El Consell va a seguir mantenint una posició compromesa amb els ciutadans, reivindicativa en relació a una qüestió tan transcendental per a la societat valenciana, com és la inseguretat rural, amb la ferma voluntat de col·laborar, d'unir esforços entre societat civil, administracions i distints cossos de seguretat amb l'objectiu de millorar les condicions de la seguretat rural en la nostra comunitat, cosa que a més estem fent.
I també, per acabar, dir que me pareix absolutament necessària de la mà del que són els sindicats i les associacions professionals agràries de la nostra comunitat, que estan col·laborant d'una manera jo crec que molt activa, molt efectiva i molt positiva, també, al voltant d'esta qüestió, que entenc que hem de seguir treballant i hem de seguir esforçant-mos per a millorar totes i cada una de les taxes que actualment tenim en estos moments.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per part del Grup sol·licitant de la compareixença, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, president.

Muchas gracias, señor conseller, le agradecemos de verdad que comparezca hoy ante esta comisión para informarnos de la inseguridad que padece el campo valenciano y nos explique las medidas que ha adoptado.
Porque, mire, nos sigue preocupando la inseguridad que seguimos viviendo, teniendo en cuenta, además, las dificultades económicas por las que atraviesa el sector agrícola.
Y los robos siguen cometiéndose a lo largo y ancho de la comunidad, afectan a las producciones de los distintos productos del campo, como también a ganadería.
Robos a instalaciones, como grupos electrógenos, placas solares, cobre, sobre todo de los pozos de riego, robo de aperos, maquinaria agrícola, abonos, insecticidas, gasóleo, en la mayoría de los casos causando daño, como usted muy bien ha dicho, a las instalaciones en que se encuentran.
Robos inclusive en los vehículos en el interior de los vehículos de esos agricultores, mientras estos se encuentran trabajando en sus explotaciones.

Hemos de lamentar, señor conseller, ya sé que no va a ser de su agrado, pero lamentamos que su reacción haya sido fruto del lamentable suceso que conmocionó a la comunidad cuando se conoció la dramática noticia de que en Cheste un ladrón había matado a tiros a un vigilante del campo de naranjas.

Mire, señor conseller, permítame que le diga, pero la reacción ha sido tardía.
Ya venían desde hace mucho tiempo las sociedades agrarias hablando de la inseguridad en el campo, no tenía usted una planificación, ni un plan.
Le digo más, desde el año 2011 que se puso en marcha el plan de prevención, investigación y coordinación en el ámbito rural ante la oleada de robos en toda España, usted ni siquiera previó para el 2013 que se podía dar esta situación.

Además le voy a dar un dato, que a lo mejor, mire, usted ni lo tiene.
En el año 2012 se notó un reapunte en los robos en el campo, respecto a 2011, del 48,3%.
Y, sin embargo, este año -como ha comentado usted, señor conseller- ha reaccionado ante la alarma social que se ha generado y, sobre todo, ante la indignación general de agricultores, ganaderos y asociaciones agrarias, porque no ha existido planificación alguna, señor conseller, perdone que se lo diga.

Mire, yo sé que han mantenido reuniones, han establecido medidas.
Pero el Grupo Socialista, lamentablemente, no está satisfecho porque seguimos escuchando a muchos agricultores que tienen que ingeniársela, como ellos dicen, para poder evitar que continúen los robos.
No digo que no hayan adoptado medidas, por favor, no me malinterprete, sino que éstas son insuficientes a todas luces.
Aunque quiera trasladarnos la sensación de que todo está bajo control, lo cierto es que los robos siguen produciéndose y los mecanismos puestos en marcha no son efectivos.

Mire, por un lado, los agricultores reconocen que, desde hace tiempo, son ellos los que llevan la vigilancia con sus propios medios, como muchos de ellos manifiestan: «Sencillamente -dicen textualmente- nos las ingeniamos»; desde quien ha optado por cerrar caminos que acceden a los naranjales con cables, con las molestias que ello supone para todos los vecinos, a los agricultores que patrullan durante los meses de julio y agosto para defender sus cosechas de frutas y hortalizas, con el riesgo que corren en el caso de que tuvieran que enfrentarse a una eventual situación de inseguridad.

Por otro lado, señor conseller, todo lo que nos ha explicado contrasta, evidentemente, con otras cifras y con otras valoraciones que se dan sobre las medidas que se han adoptado.
Le voy a poner un ejemplo, la asociación de guardias civiles de Valencia, que agrupa a 1.
600 agentes, ha destacado las carencias en una plantilla que desde hace dos años no ven cubiertas las bajas por jubilación o los traslados y que se sienten desbordados, dicen textualmente, por la sobrecarga de trabajo y la falta de personal, dadas las innumerables tareas que tienen encomendadas.
Esta misma asociación ha denunciado que el área preventiva que debe de dedicarse a patrullar en los caminos y los pueblos, como medida disuasoria, se ha reducido; que, además, hay menos de tres agentes de cuerpo de seguridad por mil habitantes, más de dos puntos por debajo de la media estatal que se sitúa en 5,3 agentes por cada mil habitantes.

Como decía, señor conseller, el plan de robos no ha dado sus frutos.
Ayer mismo la Asociación Unificada de Guardias Civiles en Valencia aseguraba que la falta de personal se estaba supliendo con un aumento en las patrullas unipersonales, unipersonales, y usted sabe que eso pone en riesgo la seguridad de los mismos agentes que patrullan, lo sabe perfectamente; usted sabe porque las parejas van de dos en dos, como lo sé yo, y como sabe que va la policía local y como tiene que ir la Guardia Civil y como tiene que ir cualquier cuerpo y fuerza de seguridad que esté vigilando o que esté en alerta.
Eso lo sabe usted.
Y, sin embargo, están consintiendo que las patrullas, que tiene que ser por pareja, sean unipersonales.

Mire, le voy a leer textualmente lo que dice esta asociación: «Es un engaño y un parche el plan especial de seguridad en el ámbito rural.
» Consideran que en Valencia tienen la misma plantilla de agentes que hace dos décadas, 3.
000 efectivos.
Y reclaman un refuerzo de 600 para poder combatir de verdad el problema de los robos en el campo.

Señor Castellano, yo… Sabemos que no tiene competencias en materia de seguridad, lo sabemos.
Pero le exigimos que, con la misma contundencia, la misma vehemencia que exigió usted en su día, y en concreto en 2011, al gobierno socialista un plan efectivo, lo exija ahora al gobierno de Rajoy.
Mire, le digo lo mismo que usted le dijo al ministerio, precisamente hace un año, un poco más de un año, en abril de 2011 -perdón-, le dijo usted: «Menos triunfalismos y más responsabilidad ante la inseguridad.
» Le pidió que destinara más efectivos, y dijo textualmente: «Para que nuestro territorio alcance, como mínimo, las medias nacionales cuanto a ratio de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado por cada mil habitantes.
» Todo ello lo aireaba usted constantemente en la prensa.
Hay que ver cuánta…, en fin, cuánto dio usted que hablar, ¿no?
Y lo aireaba constantemente.
Sin embargo, con el gobierno del señor Rajoy usted ha enmudecido, es que no le oímos decir…, reclamar nada; es que, por lo visto, se lo está dando todo, o sea, llegan los efectivos aquí en camiones para ocupar todas las comisarías.

Vamos a ver, señor conseller, seamos serios.
Seamos serios, que a usted se le ha llenado la boca de decir lo mal que estábamos en seguridad.
Yo le pido, por favor, que usted reclame, porque tenemos derecho -no digo que no lo tengamos, lo tenemos-.
Pero reclámelo con la misma contundencia.
No le encontramos ahora tan exigente ni tan reivindicativo para la Comunidad Valenciana.
Sabe que siguen siendo insuficientes las medidas adoptadas, no están funcionando.

Mire, el helicóptero… Mire, usted me puede hablar de que el helicóptero sobrevuela; pero, si usted luego no tiene efectivos en el campo que cuando se dé el aviso puedan llegar a tiempo, el helicóptero no es efectivo.

Usted me habla de la reserva de la seguridad de la Guardia Civil, que patrulla a caballo.
Bueno, mire, le voy a decir lo que dicen los agentes de la benemérita: «Se queda muy bien; son acciones muy vistosas, pero poco efectivas.
Venían para quedarse un mes y se tuvieron que ir precipitadamente para vigilar la valla de Melilla.
»

Señor conseller, no me diga usted que precipitación, falta de planificación y poca seriedad.
.
.
está teniendo en este tema.

Hace un mes, y lo ha reconocido usted, se reunieron con la delegación del gobierno.
Anunciaron un paquete de medidas para combatir el problema, entre ellas un grupo especial de la policía autonómica, más controles en los almacenes, un mapa de cultivo, escaneo de contenedores…, muchas medidas.
Le pregunto, ¿cuándo se van a cumplir estos compromisos?
Las asociaciones agrarias siguen pidiendo una mayor colaboración y coordinación entre todos -yo sé que le incomoda, ya está usted incomodándose; pues, mire, si es que lo tiene que oír-.
¿Por qué?
Porque, mire, esa coordinación sabe que, en estos momentos, con las policías locales se está llevando solamente en los grandes municipios.
Como usted muy bien sabe, en los pequeños municipios no existen las policías locales, no hay policías locales.
Usted fracasó en su intento de que se hicieran convenios entre municipios limítrofes para que compartieran policías locales, y no ha conseguido usted ni un solo convenio.
El problema más grave subsiste en los pequeños municipios rurales, donde no hay policía local y donde los medios no llegan, señor conseller.

Entiéndame, y quiero dejarlo…, que conste, finalmente.
No decimos en ningún caso que no estén adoptando medidas.
Le insisto que no son eficaces, que necesitamos más medios, que los reclame usted a Rajoy y que no dé usted por ganada la batalla en los robos del mundo rural, porque siguen continuamente y quienes se la juegan realmente todos los días son los agricultores, porque se juegan su economía familiar y se juegan, además, la vida cuando patrullan en solitario porque no tienen refuerzos.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, com es sol dir, a gos flac puces en ell, no?
Els llauradors valencians tenen un problema afegit a la crisi que ja patixen des d'abans que vinguera la crisi global, esta que afecta tota l'economia.
El camp valencià ja estava molt perjudicat molt abans que en 2008 esclatara definitivament la crisi financera.
I el que ha fet esta crisi, amb l'increment de les taxes d'atur i els problemes econòmics globals, és accentuar un problema que ja existia d'abans, que és el.
.
.
, jo diria que en algunes ocasions, inclús, drama dels robatoris en el camp, no?
Els llauradors que patixen uns preus baixíssims, una inseguretat molt gran -i quan estic parlant d'inseguretat no estic parlant d'inseguretat física, sinó inseguretat en el sentit que el món rural no té, ni de lluny, els serveis que hauria de tindre per a mantindre l'equilibri territorial necessari-.
A totes estes coses s'afig el fet que també es veuen desprotegits a l'hora de defensar contra el furt allò que és el seu mitjà de vida, que són les seus collites.

Bé, per tant, benvingudes siguen les mesures que es prenguen.
Totes faran alguna cosa o una altra; per tant, millor fer que no fer.
Però les mesures arriben tard, i les mesures caldria vore realment si superen una avaluació mínimament raonable, no?
Bé.

Pel que vosté ens ha dit ací, val?
, jo el balanç el veig, de moment, molt pobre, també és cert que en un mes és molt difícil establir balanços.
Però, clar, vosté ací parla de xifres absolutes de persones, de contactes, de controls, etcètera, etcètera -que, evidentment, supose que seran de veres-.
Per a saber això què significa cal establir algun punt de referència que, com no el tenim.
.
.
, val?
De moment, insistisc que el balanç és pobre.

Jo reconec que despús-ahir mateixa vaig vore, per primera volta, un cotxe de la policia autonòmica patrullant en una zona rural.
Vaig dir: «Ui!
»; casi ho vaig trobar un miracle.
Ara, vaig a dir-li una cosa, en la zona on estava patrullant i en el moment en què està produint-se ara, poca cosa faran, poca cosa; millor que si no estiguera, eh?
, vull dir, això.
.
.
, insistisc que millor que estiga que que no estiga.
De moment, poca cosa faran.

Aleshores, el que cal valorar, per a entendre si el que estan fent vostés és un pas decidit en la línia en què cal donar-se, és valorar les necessitats amb el que vostés han posat en marxa.

Aleshores, jo em pregunte, ¿eixos seixanta agents són supletoris, vull dir.
.
.
; o han sigut agents que s'han traslladat d'un servei a un altre?
¿Quina relació tenen amb la Guàrdia Civil?
Perquè, que jo sàpiga, fins al dia de hui les competències fonamentals en matèria de policia rural són de la Guàrdia Civil.
I la Guàrdia Civil ja diu -ho ha dit la senyora Barceló i jo li ho repetisc- que per a tindre el camp mínimament protegit, segons les necessitats, fan falta 600 agents més dels que hi han hui en dia.
Per tant, si vostés en posen 60, mos en falten encara, per cada agent que vostés han posat en el camp en fan falta nou.
Això què vol dir?
, que estem molt, però que molt lluny encara del que caldria.

Per tant, davant d'estes coses que vostés afirmen, al final a les persones que estan patint estos problemes i a la gent que mos toca analitzar la tasca del govern se'ns queda la impressió que vostés es dediquen més a fer propaganda que a actuar realment.
Perquè si vosté em diguera: «Mire, el nostre pla és d'ací deu anys -o cinc anys o tres- tindre tants agents en el camp.
Col·laborar amb la Guàrdia Civil d'aquesta i d'aquesta manera, de manera que la Guàrdia Civil es dedique a fer estes coses i la policia rural de La Generalitat estes altres.
» Perquè, eixa és l'altra, damunt podem trobar-nos amb la col·lisió de competències de cossos diferents, que a voltes pot ser bo perquè col·laboren, però moltes vegades acaben tenint problemes perquè acaben treballant en el mateix terreny i xafant-se les barbes uns a altres.
Per tant, això també hauríem de saber-ho, de quina manera van a coordinar-se amb la Guàrdia Civil; la Guàrdia Civil quins temes va a cobrir; quants agents posarà en el futur i quants agents van a posar vostés -estic acabant, senyor president, no.
.
.
-.
Eixe seria el que.
.
.
, a partir de la qual cosa nosaltres podríem dir: «Bé.
.
.
», podríem avaluar realment el pla que vosté ens presenta ací i les mesures que vosté ens presenta; no a partir d'un mes que, evidentment, ni jo ni ningú li pot demanar que, en un mes, gent que acaba de posar-se en marxa faça miracles.

Si no ens dóna eixa perspectiva global, el que ha dit ací té un valor, senyor conseller, molt, molt, molt escàs.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Pel Grup Popular, té la paraula.
.
.
(Veus) Ah!
, xe!
Perdona!
Pel Grup Compromís, senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien.
Ha comentado que hay una propuesta de modificación, hay un anteproyecto de reforma del Código penal que hace referencia a la multirreincidencia y no sé exactamente qué más ha comentado.
Sí me gustaría que, si tiene más datos, explicara en qué consiste esa propuesta de modificación del Código penal.

Yo le puedo recordar lo que dice La Unió, que supongo que usted también lo conocerá, pero no está de más recordarlo.
Ahora mismo el límite del valor de lo hurtado para que se considere delito está en 400 euros, ellos piden que se baje hasta 100 y piden, también, que se considere el daño provocado como parte de lo robado porque, claro, pueden llevarse poco dinero, de poco valor de mercado, pero hacer una destroza que valga diez o cien veces más, como ha pasado en muchos casos, ¿no?
, que para llevarse una pieza de un motor o tal, pues destrozan puertas, destrozan el motor y, luego, se llevan algo que tiene muy poco valor.
Entonces, esa propuesta es algo que vienen reivindicando.

Y, también, el tema de la reincidencia -que ha comentado-, que lo que proponen es que haya una acumulación porque, claro, puede darse el caso -como se ha dado- de ir pillando reiteradamente a los mismos ladrones pero como el valor que llevan encima no supera los 400 y cada vez se considera un nuevo hurto pues, al final, puede haber un gran botín, entre comillas, y que se salgan de rositas.
Ellos consideran que de esa forma se evitarían muchos robos porque estarían -digamos- más protegidos por la ley.

Lo que propone también La Unió es crear en los municipios con más de cinco mil habitantes un cuerpo de policía rural -como hubo antaño en la mayor parte de los municipios-, y, en los más pequeños, una policía mancomunada.
No sé si su conselleria tiene alguna previsión al respecto o no, pero sí me gustaría que se manifestara al respecto.

También, se pide la constitución y el funcionamiento de las juntas de seguridad rural locales y lo mismo que provinciales y autonómicas.
Se ha comentado la existencia de algunas juntas de seguridad local, pero no sé si tienen previsto impulsar o no las juntas provinciales y autonómicas.

Y, bueno, también ha comentado que sí se están haciendo ciertas inspecciones en almacenes tanto de chatarra, herramientas y tal, como de cosecha, de… -ya lo diré-, de frutos, ¿no?
Y, bueno, a este respecto, pues si puede dar algún dato más complementario porque sí que ha hablado que, al final, ha habido cuarenta y cuatro denuncias en al campaña actual -he entendido cuarenta y cuatro denuncias-, dos almacenes cerrados y tres personas detenidas.
Pero, claro, esto es una muy pequeña proporción respecto a la envergadura de los robos y de los destrozos que ha habido en los últimos meses, ¿no?

También me gustaría saber si hay una previsión de aumentar ese dispositivo autonómico de sesenta agentes porque, al final, distribuidos en el territorio pues sale a un agente y pico por comarca, con lo cual va a resultar muy complicado que puedan hacer una función adecuadamente.
Está bien que existan pero, bueno -como se ha comentado-, quizás pueden representar el 10% menos de lo que realmente se necesitaría.
Y, bien, en principio todas estas cuestiones.

También quiero saber si de alguna forma se ha reivindicado al estado aumentar el número de agentes de los distintos cuerpos de seguridad del estado en territorio valenciano porque -parece ser- la media española está en 5,3 agentes por cada mil habitantes, y en la Comunidad Valenciana estamos hablando de 3, o sea, casi la mitad, un poquito más de la mitad, pero, bueno…

Y, también, si existen estos planes de coordinación -que se han comentado que son necesarios- entre los distintos cuerpos y fuerzas de seguridad para evitar duplicidades, conflictos, básicamente.

Bien, bueno, pues he hecho unas cuantas preguntas, espero que pueda contestarme a buena parte de ellas.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula la senyora Esther Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Muchísimas gracias, señor presidente.

Señorías.

Honorable conseller.

En nombre del Grupo Parlamentario Popular le felicitamos por su magnífica intervención que, además, nos ha aportado muchos datos que -creo- son interesantes.
Sí que le debo decir que estamos en una situación de inseguridad y que la padece el campo valenciano.

Pero, también es cierto que usted nos ha dicho todo el esfuerzo que se está haciendo para paliar este problema que es importante y que, además, debe tener una dificultad importante porque si escuchamos lo que nos van diciendo sus señorías, pues a lo mejor valdría la pena llevarlos de asesores para que solucionasen un tema que difícilmente se puede solucionar, por lo que hemos ido viendo a raíz de estos años.

Mire, yo creo que la dificultad está en la protección de un campo que es abierto y que por muchos esfuerzos que se pongan, posiblemente, pues no se llegue a conseguir esa protección total.
Pero debo felicitarle porque la actitud del Consell ha sido siempre firme y de total colaboración y cooperación y aportando la ayuda máxima a los afectados.

Era preciso hacer un plan de choque -y usted nos ha dicho que lo ha hecho- en el que fueran de la mano las asociaciones, sindicatos, consejos agrarios, municipios.
.
.
y así se ha hecho.
Todo esto ante la pasividad del gobierno socialista que durante ocho años, realmente, le preocupó muy poco la protección del campo valenciano, aunque ahora a sus señorías parece que les preocupa mucho más que antes.

Usted ha dicho que siguiendo las políticas de colaboración se creó ese dispositivo preventivo de seguridad rural que ha dado buenos resultados, en el que -como ha dicho- van trabajando continuamente en conjunción todas las administraciones y colectivos, (so d'un telèfon móbil), que es verdad que usted le pidió al gobierno socialista, del señor Rodríguez Zapatero, que nos mandase efectivos, pero dio la callada por respuesta.
Bien, pero también es cierto que el actual gobierno de Mariano Rajoy, en un año y poco que lleva ya ha venido aquí el secretario de estado, se ha reunido con ustedes, con la delegación de gobierno, y sí que han puesto ya en marcha propuestas importantes.

Le felicito, también, porque nuestra comunidad va a ser la primera en contar con una herramienta tecnológica tras la elaboración de ese mapa de cultivos que usted nos ha dicho, que próximamente se va a aprobar el plan nacional contra el robo de cobre, que yo creo que es importante, se llevaba pidiendo muchos años, pero nunca…, puesto que dependía del gobierno, pues no se hizo, y, también, esa dotación que ha hecho el gobierno con la incorporación del escuadrón de caballería del grupo de reserva y la seguridad de la unidad del helicóptero que, aunque algunas de sus señorías dudan de que sea efectivo, pues yo creo que cuantos más recursos tengamos más posibilidades tendremos de hacer frente a este problema.

En los últimos años se ha intensificado la coordinación y colaboración de las administraciones y fruto de ello se están obteniendo mejoras importantes en la seguridad.
Ha sido muy importante la creación del dispositivo autonómico específico y permanente para ese Grupo de Seguridad en el Ámbito Rural, que se llama SAR -que usted también nos ha explicado- y que, además, ha hecho una amplia descripción de lo que hace.

Nos consta la preocupación que el Consell ha tenido siempre y que sigue teniendo, porque así lo demuestran las actuaciones que están llevando a cabo, así como el aumento de recursos que, día a día, se van poniendo para hacer frente a este problema.

Nos consta también su defensa para la modificación del Código penal, que tampoco se hizo en los ocho años de gobierno socialista pero que es importante y que, además, lo piden los agricultores.

Y, bueno, yo le diría honorable conseller que poner puertas al campo es muy difícil.
Y por ello yo le felicito porque sé que están haciendo mucho y bueno para hacer frente a este problema, que no es nuevo, sino que es, prácticamente -creo-, desde que existe el campo y los cultivos.

Muchas gracias, conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Franco.

Senyor Castellano.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Barceló, des de tot l'afecte i tot el respecte, mire, que la seua intervenció l'haguera feta algun altre grup parlamentari de veres que ho haguera entés, m'haguera paregut legítim, primer, perquè no participà en les reunions que jo li he fet menció en la meua primera intervenció i que he pogut passar de passada perquè he vingut ací a explicar el que estem fent i el que hem fet, no a fer ninguna valoració política davant un problema que creguem que és greu i que cal afrontar, però que me la faça vosté, sens dubte, jo crec que és, sincerament, lamentable, lamentable.
I no volia entrar en eixa qüestió però, clar, vosté només que fa que obligar-me a entrar en la qüestió, i vaig a entrar en la qüestió.

Jo li he llegit, i gràcies, precisament, que estan les hemeroteques, i, més que hemeroteques, estan les actes de la sessió del Grup de Seguretat en l'Àmbit Rural de la junta de seguretat autonòmica, i estan ahí, jo li pregue que vosté les llisca perquè no torne a cometre errors com el que acaba de cometre vosté, ací, hui, en esta comissió.

En març de 2010, n'hi hagué una reunió del grup, i li he dit i li he especificat una mesura que era una decàleg, a part d'altres moltes, que estan totes, ¡totes!
, subscrites en eixa acta, que se li digueren al delegat del govern i que se li digueren al Ministeri de l'Interior, i les he explicades sense fer ninguna valoració, sense fer ninguna valoració perquè la gent vol solucions i no vol que se barallem entre mosatros que no va endavant, sense fer ninguna valoració.
D'eixes, li he dit que La Generalitat de manera pionera, i gràcies que està l'hemeroteca, i gràcies que està l'hemeroteca -li dic que s'ho llisca-, s'acusà La Generalitat d'atribuir-se competències que no li corresponien a través de la policia autonòmica, inclús amb cridades del Ministeri de l'Interior a este conseller, en què negava que fera falta un pla de xoc per a l'agricultura, en contestacions a preguntes escrites del ministeri, i, després, no tingué més remei que fer un pla, perquè mosatros férem una actuació que començàrem el 19 de maig de l'any 2010, quan portàvem dos anys amb els sindicats, les associacions professionals agràries i la Federació Valenciana de Municipis i Províncies per unanimitat fent eixes propostes, que ninguna era bona, i no volgueren ficar endavant i no volgueren firmar ni el conveni.
I que vosté vinga ací, amb la (inintel·ligible) .
.
.
que vosté ha vingut ací, a dir el que ha dit, sincerament, sincerament, me pareix més que lamentable.

Mire, igual que crec.
.
.
- i a part de tot això, després parlarem, lògicament, de les mesures-, vosté diu, i jo he començat diguent una cosa que és una realitat, que estem preocupats i que mos ocupa i mos preocupa la inseguretat en el camp, doncs, naturalment que sí, estem molts anys fent-ho, i diu, «yo le reclamaría a usted la misma vehemencia»; no, la mateixa no, la mateixa no, la meua obligació és tindre més vehemència i més reivindicació ara que governa el meu partit i governa el meu govern.
I per això ho estic fent, amb més vehemència i aconseguint les coses.
I ara li diré el que hem aconseguit, ara li ho diré també.

Vosté parla de les patrulles unipersonals, mire, jo no sóc ací per a parlar en nom, ¡faltaria més!
, del Ministeri de l'Interior, no sóc qui per a fer-ho i per a explicar les coses.
Jo li dic que ací no només no n'hi ha ninguna patrulla unipersonal, ¿eh?
, almenys el que (inintel·ligible) .
.
.
, sinó que, a més, són patrulles que van conjuntament amb operacions policials que estan perfectament dissenyades en les distintes partides agrícoles, i moltes vegades no sols a nivell terrestre sinó, també, a nivell aeri.
Per tant, res del que vosté ha dit.

Ha parlat de la policia local, que no n'hi ha policia local.
Mire, vosté, esta és la comunitat primera d'Espanya, peninsular, en nombre de policies locals per mil habitants, la primera d'Espanya, té al voltant de 10.
500 policies i 282 cossos de policia local, i el 43% d'eixos cossos de policia són de pobles menors de cinc mil habitants que no tenen l'obligació legal de tindre el cos de la policia local i que fan una sensibilitat, un esforç digne de destacar, digne de destacar i que estan treballant en perfecta coordinació i col·laboració amb els cossos i forces de seguretat de l'estat, principalment amb la Guàrdia Civil, que és la competent a través de les funcions de coordinació de La Generalitat.
I, a més, vullc destacar el paper de la policia local que és fonamental en eixa qüestió.

I, mire vosté, no és que els que van tard, malament, de mala gana i forçats per la situació és el govern socialista, sinó que, a més, no n'hi ha ninguna acció-reacció, ninguna acció-reacció en el tema de Xest, perquè no oblide vosté la víctima d'Elx, que fou en anys endarrere.
Parlem amb propietat, senyora Barceló, parlem amb dades, ¡parlem amb informació i parlem amb la veritat per davant!
, perquè estem parlant d'un tema molt seriós.

I, des del 19 de maig de 2010, ¿eh?
, s'han fet tota una sèrie de qüestions com eren 264 municipis de la comunitat patrullats; sense que estiguera els hem fet, perquè ja portàvem des de l'any 2010 fins ara en el pla se xoc específic amb la policia de La Generalitat i els policies locals, i identificàrem en eixe període, quan no volia i mos acusava el Ministeri de l'Interior governat pel Partit Socialista, 10.
102 persones inspeccionaren 26.
250 vehicles o se sotmeteren a control 1.
562.
054 quilos de productes hortofructícoles en 264 municipis.
I està l'hemeroteca, i estan les actes, i li pregue, per favor, i li pregue, per favor, que se les llisca, i, si no, li pregue per favor que se fique en contacte amb el senyor Ricardo Peralta i l'anterior delegat del govern i que li ho expliquen.

Senyor Torró, el grups SAR és un grup complementari, complementari al que té la competència, que és la Guàrdia Civil.
Jo li he dit les mesures que s'han pres en la reunió del 18 d'abril que se tingué este any passat i tot el que s'ha vingut fent, però que no són mesures fetes unilateralment per La Generalitat, sinó que són mesures en les quals hem tingut desenes de reunions, i ahí estan els presecretaris o els presidents de les associacions professionals agràries, el senyor Mampel, el senyor Aguado, que poden parlar vostés perfectament amb ells dels centenars de reunions, no ni una.
.
.
, no, centenars de reunions que des de pràcticament l'any 2007, 2008 venim fent en este tipus de qüestió.
I hui n'hi han més agents vigilant que n'hi havien abans.
I diu: «Però estes mesures poden quedar en paper banyat, perquè se pot dir: ¿i què és el que s'ha fet?
»

I torne a allò de la reivindicació, torne a la reivindicació.
Mosatros reivindicàvem, reivindicàvem el que se donaren efectius a la policia de La Generalitat, que se complira l'acord que fea set o huit anys s'havia d'haver complit de fer la RLT en la policia de La Generalitat.
I no se complí baix el govern socialista.
I ara s'ha complit, i això mos ha permés fer dos comissaries i que vinguen dos-cents i alguns policies, de nou, a la unitat adscrita.
I això no ni és una promesa.
.
.
, això és una realitat que ja està en marxa i que per això s'ha pogut fer el grup SAR i per això s'ha pogut fer una descentralització de més comissaries de la policia de La Generalitat.

Reivindicàvem, que ahí estan les actes, senyora Barceló, negre sobre blanc, de la modificació del Codi penal.
I hui n'hi ha un projecte de llei de Codi penal, que estan els seus informes preceptius ara en el Consell d'Estat, en el qual s'arreplega la reivindicació unànime del sector, no sols de tornar a tipificar la multireincidència, que mosatros entenem que era fonamental, fonamental perquè el binomi seguretat-justícia i justícia-seguretat fera.
.
.
, sinó també per a vore les quanties, senyor Ponce, les quanties, conforme vosté dia amb un escrit del senyor Mampel o li podia traure jo un escrit de qualsevol altre sindicat, d'AVA, etcètera.
I arreplegàrem totes eixes qüestions i les traslladàrem al ministeri, com li les traslladàrem al secretari d'estat, com les hem traslladat al Ministeri de Justícia i com moltes d'elles, afortunadament, ja estan arreplegades en eixe projecte de llei, i intentarem, en la mesura que cregam convenient, seguir en el termini de presentació d'esmenes.

I parle de coses fetes ja -no reivindicacions- que estiguérem huit anys reivindicant-ho, i jo felicite el Partit Socialista que estigueren huit anys callats en esta qüestió i que ara se sume a la reivindicació.
Benvingut, benvingut siga.

Parlava vosté, també, senyor.
.
.
, ah, perdó, més mesures queden.
Mosatros demanàvem que se facilitara la denúncia.
Perquè, clar, el delinqüent sabia que si fins 400 euros, que si fins a tal, doncs, al final, no se li podia fer res.
I per això fea falta el Codi penal, per a fer eixos canvis.
I facilitar la denúncia.
Al llaurador el denunciaven.
.
.
, no denunciava, ¿per què?
Perquè dia: «Com no me servix pràcticament per a res denunciar i, damunt, si fins a 400 no els van a fer absolutament res, etcètera, etcètera.
» No teníem, no teníem un mapa de punts negres real dins de tot el territori de la Comunitat Valenciana.

I mosatros el que fem, i el que diguem, i el que potenciem, i ho díem en l'any 2009, ho diguérem en l'any 2010 i ho hem dit en la cimera que han fet en el 2013, i que afortunadament ja el Govern d'Espanya ha dit que sí, és que se facilite les denúncies.
Que no passa res que pugen les estadístiques per denúncies.
Si el que hem de baixar és la seguretat.
¿A quina por.
.
.
, que pujant les estadístiques perquè se denunciara?
¡No passa res!
Per a saber la realitat, cal facilitar la denúncia, cal potenciar i facilitar-li al llaurador per mitjans telemàtics, pels consells agraris, pels ajuntaments, per la policia local.
.
.
pel que vullga la Guàrdia Civil o l'estat.
I ho díem abans i ho diguem ara, i ara també ho hem aconseguit.
Ara, que hem estat cinc anys per a aconseguir-ho.
I podem contrastar-ho amb el senyor Ramón Mampel o contrastar-ho amb el senyor Aguado, amb el que vosté vullga, senyor Ponce.

El mapa de cultiu, que és una ferramenta fonamental, nova i absolutament necessària per a fer-ho; l'augment de la inspecció de la traçabilitat, cosa que s'està fent i que ja és també una realitat, o el pla nacional sobre robament de coure, també demanat en diversos anys; no, una vegada, ni dos, ni tres, ni quatre.
.
.
oídos sordos, i que està en estos moments elaborant-se.

Per tant, ací no se tracta de vindre.
.
.
, i jo no he fet la meua intervenció.
He vingut a fer una intervenció en constructiu, en explicar el que ha fet La Generalitat i el que estem fent, i el que estem fent.

Una qüestió que em pareixia també important, que ha dit el senyor Torró, dia: «Aleshores, en el grup SAR o en la policia local, ¿quins sistemes de col·laboració n'hi han?
» Total, com no pot ser d'altra manera.
La competència és de la Guàrdia Civil i, per tant, els protocols d'actuació i el que és la coordinació de les actuacions que se fan estan dirigides per la Guàrdia Civil.
I el grup SAR o les policies locals no són substitutives de, són complementàries de, són complementàries; no substitutives de, de res, sinó complementàries.

Parlava la senyora Barceló de la vigilància dels llauradors.
Jo crec que no és aconsellable eixa vigilància que fan per la pròpia seguretat dels llauradors.
El que hem fer les administracions públiques és donar la vigilància preventiva que s'haja de fer, i no que hàgem de lamentar desgràcies, que els llauradors que damunt que estan patint robaments, patisquen també la pèrdua de la seua vida o de la seua integritat física.
I, per tant, mos pareix un tema molt important eixe també, com no pot ser d'altra manera.

El senyor Ponce fea referència, a part del que li he dit, el Codi penal, del.
.
.
tema dels cossos específics.
Crec que parlava vosté de fer un cos específic de policia local quant a.
.
.
(so d'un telèfon mòbil) -perdó- quant a les policies locals, bé, i que se pronunciara.
.
.
, o que me pronunciara jo en este cas com a conseller responsable d'esta.
(So per interferència d'un mòbil) Jo no estic per fer cossos especials en seguretat rural.
Jo el que crec és que la millor policia rural ha de ser la Guàrdia Civil amb la col·laboració i la coordinació de les policies locals i de la policia de La Generalitat.

I dia vosté: «Clar, és que 60 agents exclusivament destinats per a això», que pot ser poc, perquè ixen a no sé què per comarques.
És que això té una distribució territorial provincial i va per mapa de cultius, va per tema de maduració, va per accions concretes que se van fent i, per tant, tenen una actuació en base a operacions (inintel·ligible) .
.
.
, que se diuen, i en base als protocols que estan.
.
.
, i que activa els cossos i forces de seguretat de l'estat i, en este cas, les policies locals i la policia de La Generalitat.

I se dia que, clar, en un mes, el que ha fet el grup SAR.
I jo he donat compte.
.
.
he donat comptes, senyor Ponce, del grup SAR, igual que, en este cas, el Ministeri de l'Interior haurà de donar compte del que fa la Guàrdia Civil o els cossos i forces de seguretat, i cada un haurà de donar compte de les seues qüestions.

I allò del grup SAR jo li he de dir que estem més que satisfets de la productivitat i del treball i de la professionalitat que han fet.
Perquè no sé si els pareixerà poc o molt, però que en trenta dies s'hasquen patrullat 134 termes municipals, s'hasquen identificat 740 persones, s'hasquen sotmés a control 1.
323 vehicles, s'hasquen emés 44 actes de denúncia, s'hasquen inspeccionat i controlat 29, més 8, que són 37 magatzems, que s'hasquen tancat inclús els magatzems de taronja, que s'hasquen localitzat tres magatzems il·legals, que s'hasquen detingut tres persones, que s'hasquen immobilitzat o intervingut 56.
611 quilos de productes o 7.
675 quilos de coure o de metalls, doncs me pense que són unes dades més que raonables des del punt de vista de la intensitat, de la professionalitat i de l'entrega de (inoïble) .
.
.

I una qüestió que crec que també m'havia dit el senyor Torró, que.
.
.
, sí, era el senyor Torró que me dia si eren nous els agents o si eren substitutius, que els hàgem llevat, per exemple, de menors, o d'espectacles, o de vigilància de gènere, o d'atenció al ciutadà, o de.
.
.
No, no, és a dir, si no hagueren vingut els nous agents, no haguérem pogut crear este.
.
.
grup.
Per tant, hem intentat que en eixe grup estigueren les persones que ja tenen una experiència des dels plans de xoc que feren des de l'any 2010, però si no hagueren vingut els agents nous, no teníem efectius per a poder haver afrontat este grup, com és absolutament evident, perquè no teníem els agents, ni els recursos humans per a poder-ho fer.
Se fa gràcies que vénen nous efectius, evidentment.

I crec que he donat resposta a les preguntes o les qüestions que vostés havien plantejat en esta primera intervenció.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

¿Alguna petició de paraula?

Senyor Ponce.

No t'havia.
.
.
(Veus) No passa res.
Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Procuraré.
.
.
, senyor conseller, procuraré ser breu.

No sé jo si és que no m'he explicat amb la suficient claredat o que no m'acaba d'entendre el que jo estava preguntant-li.
Perquè jo no.
.
.
, quan li he parlat de la planificació global, no estava parlant-li en concret d'eixes qüestions que vosté està dient-nos dels canvis en el Codi penal, de la facilitació de les denúncies i tot això.
Jo no m'estava referint a això.
Això -li ho dic, no estava referint-me a això- em sembla bé que estiga fent-se.

Se'm queden alguns dubtes, vull dir, vosté diu que han acceptat moltes de les qüestions que es plantejaven.
Vol dir que hi han qüestions que no s'han acceptat, m'agradaria saber quines i m'agradaria saber quines esmenes van a plantejar.
Perquè si hem de fer cas fins ara a la força que té el Partit Popular valencià en el conjunt del Partit Popular a les Corts Generals, doncs la veritat és que podem confiar que no van a aconseguir res, ¿val?
, almenys, pel que hem vist fins ara.

Però bé, insistisc que no estava parlant-li d'això, no perquè no entenga que és un problema o això, sinó simplement perquè no m'he referit a això.
Ho han dit altres intervinents i jo no ho havia dit això.

Sí que li he comentat del tema este -el tema dels agents-, de quants agents hi ha.
Ja sé.
.
.
ja he entés, perquè vosté ja ho ha dit abans, n'hi han 200 nous agents en la policia autonòmica.
Ja sé, per tant, que si n'hi han 200 nous agents; 60, dedicats als camp, són nous des de la perspectiva de la policia autonòmica.
Però eixos agents no ixen del no res, són agents d'altres cossos de seguretat, supose que de la policia nacional la major part d'ells, transferits a la policia autonòmica.

Per tant, el que jo li pregunte, el que li he preguntat o el que li volia preguntar -i no passa res, vosté m'ho aclarix i punt, no hi ha res més- és si els 200 nous agents dels quals ixen eixos 60 són nous, nous en el sentit que són 200 agents més que els cossos de seguretat tenen en el conjunt del territori valencià, o són 200 agents que estaven en un lloc i els han posat en un altre, perquè aleshores no en són més.
Això és el que jo em referia.
I m'agradaria que ens ho aclarira.

Perquè, efectivament, el principal problema que tenim és que els 60 agents.
.
.
, vosté pot estar molt satisfet del treball i de la productivitat que ha fet el SAR.
I jo estic dient-li que en un mes no és temps suficient per a valorar-ho.
I li he dit a més, millor que estiguen que, que no estiguen, perquè no es confonga.
No estic atacant-lo perquè s'haja creat açò, ¿val?

El que estic dient-li, el que estic dient-li és que per a valorar eixa eficiència cal, primer, més espai de temps.

Segon, vosté convindrà amb mi que, per molt que diga, 60 agents, encara que siguen els més eficients del món, per al territori valencià és una gota, per tant, hi ha una insuficiència, els mateixos agents de la Guàrdia Civil ho diuen.
Els agents de la Guàrdia Civil diuen que per a complir eixes funcions en falten 600.
Si vosté, de 600, n'aporta 60; de cada agent que ha aportat vosté, en falten nou més.
Per tant.
.
.

El senyor president:

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

.
.
.
estem avançant però de forma insuficient.

I l'última cosa que jo li he preguntat quan li parlava de la globalitat, ¿quin és l'objectiu al qual vostés volen arribar?
¿Què és el que vol que siga eixe SAR?
I, ¿com vol que es coordine?
¿Què pensa de la policia local?
No, no ho ha dit.
No ho ha dit, això.
.
.

El senyor president:

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

¡No ho ha dit!
¡No ho ha dit, això!
No ho ha dit, això.
No ho ha dit.
.
.

El senyor president:

Senyor Torró, li pregue finalitze la seua.
.
.

El senyor Torró Gil:

Ja està, és això el que vull dir.
Perquè a partir d'eixa valoració global, és quan podrem valorar si realment 60 són un pas decidit o simplement és propaganda per a quedar bé davant de determinats sectors.
Qui ha d'aclarir-ho és vosté, no jo, eh?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Per a formular algun aclariment, alguna pregunta, el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Sí, le digo tres cositas muy concretas.
Se han hablado así por encima, pero, bueno, no lo ha concretado.

Está diciendo el número de agentes de la Guardia Civil que se reclaman para el territorio valenciano.
¿Van a pedir desde aquí y allí en Madrid a sus compañeros de partido que aumenten esa dotación hacia acá?

Le he comentado que tenemos una dotación de cuerpos de seguridad un poco más de la mitad del resto del estado de promedio.
Entonces, bueno, pues, quiero decir que tenemos toda la legitimidad, igual que en el caso de la deuda histórica para exigir que lleguen más agentes, en el caso de la Guardia Civil.

Y usted no estaba de acuerdo en crear un cuerpo especial de policía rural, exclusivo por municipios, o, si no en municipios pequeños, que fueran mancomunados.
Pero sí que es una demanda de los agricultores y es lo que mejor funciona.
Porque, desde luego, que los dos agentes locales, o sea, dos agentes o tres que puedan haber en cada municipio, esos conocen perfectamente por donde se entra, por donde se sale, cuál es el campo susceptible y los que… Y eso es algo que a nivel general es imposible, es imposible saber.

Entonces, sí que consideramos que es algo fundamental y, puesto que estamos infradotados en cuestión de cuerpos de seguridad, pues es alguna reivindicación que también podían hacer suya y con toda esa vehemencia que nos ha insistido que va a seguir reclamándolo.

Si el resto de peticiones de los sindicatos agrarios las han hecho suyas, las van a pelear en este anteproyecto y en las alegaciones, y allá donde haga falta, pues le felicitaremos y estaremos con ustedes.
Pero, bueno, eso hay que verlo y hay que, bueno, digamos desearnos suerte todos de que estas reivindicaciones del campo valenciano pues vayan hacia adelante en toda su medida.

Y bueno…

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Nada, bueno, sí que le pido que me conteste a esos aspectos concretos, si van a pelear estos temas y por qué no el tema de la policía rural específica por municipios.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Per a finalitzar, senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyor Torró, mire, gràcies al pes del Partit Popular de la Comunitat Valenciana en el conjunt nacional dir-li que hem pogut tindre la plantilla completa de la policia de La Generalitat, que era un impossible des del govern socialista.
I jo li done les gràcies al Govern d'Espanya perquè això haja sigut aixina després de set anys, que ja estava bé.

Segon.
Gràcies també a eixe pes, per eixa mateixa regla de tres, ja en el que és el projecte del Codi penal esta la multireincidència i està la valoració econòmica per als furts i per als robatoris, prevista dins del que és la reforma del Codi penal.
I jo dic el que és i el que no és, perquè és l'única manera de no enganyar els ciutadans.

En tercer lloc, ahí s'han fet noves promocions de policies.
Ixen de l'escola d'Àvila, s'han fet noves promocions de policies, perquè si no s'hagueren fet noves promocions de policia, no s'hagueren pogut implementar les unitats adscrites, evidentment.
Perquè s'ha incrementat el personal de la jefatura i s'ha incrementat el personal de la unitat, perquè hi havia noves promocions; si no, no s'haguera pogut fer.

Vostè diu que.
.
.
, bé, me dia que «no me diga les dades al primer mes perquè jo crec que això no és valorable».
Jo li dic les dades des del maig de 2010 en el pla de xoc i tal.
Jo, si no volen que els done compte de les dades, no els done compte de les dades.
I me diuen, «no, done-me'ls a l'any o als dos anys», doncs jo li'ls donaré.
.
.

Bé, jo m'he apuntat que en un mes no fa falta donar les dades, que no és una cosa valorable.
Jo creïa que, bé.
.
.
, quan se'ns acusa de no donar informació, doncs dóna informació, i done informació.
Però, bé, la veritat és que és molt difícil encertar, és pràcticament impossible.

Vostè diu: quin és l'objectiu?
L'objectiu és baixar les taxes de criminalitat, l'objectiu és que eixa inseguretat percebuda, eixa seguretat real que n'hi ha baixe, eixe és l'objectiu.
Inicialment hem començat amb 60 dins del SAR, però és que eixos ja he dit és complementari als qui tenen la competència, que és la Guàrdia Civil i és la col·laboració que fa La Generalitat, que va a reforçar per patrulles del GIE, i que de la manera que vejam el comportament anirà fent-se.

I vostè me diu, és que no ha parlat de la policia local.
Li he donat dades de la policia local.
Li he dit a alguna pregunta concreta, que no de la seua senyoria, però del senyor Ponce, què pensava sobre una policia específica per eixa qüestió.
Jo he dit que jo no sóc partidari.
I li dic per què no sóc partidari, entre d'altres coses perquè han de fer propostes que siguen viables, que tinguen eficàcia i eficiència, i el que s'ha de fer és coordinar d'una manera, a través d'uns protocols d'actuació, els mitjans que tenim en estos moments.

I, per tant, creguem que és molt més efectiu, creguem que és molt més eficaç eixa manera treballar, i eixa és la que estem orientant en eixe sentit.
I ho havia pronunciat i me torne a pronunciar, no tinc ningun problema en fer-ho, sinó tot el contrari.

Vosté dia, senyor Ponce, també, si anem a seguir.
Bé, jo crec que no sols li he demostrat que les grans reivindicacions que hem fet, precisament en este tema, més d'un 80% en menys d'un any han sigut acceptades pel Govern d'Espanya.
I anem a intentar seguir en eixa línia, que creguem que és la línia positiva i és la línia perfectament a seguir.

I no he volgut entrar a donar dades, perquè jo crec que les dades al final.
.
.
Dades de la baixada de tendència del nombre de delictes i faltes d'un 3,1%, o que la delinqüència al camp suposa únicament l'1,5% del còmput total de delictes.
Perquè jo crec que eixes dades no tenen res a vore, són bons per a les estadístiques, però mentre hi haja eixa percepció i hi haja eixa inseguretat en el camp crec que no s'han de fer, ni tan sols en la compareixença m'he referit al que m'havien apuntat de donar.
Perquè no, perquè crec que hem d'afrontar els problemes.
I si n'hi ha un problema d'inseguretat hem de tractar-lo, i hem de vore'l, i hem de donar-li propostes noves i hem de fer mesures que siguen concretes.
I crec que s'han fet mesures concretes i noves per primera vegada, per primera vegada, i s'ha afrontat per primera vegada des de la responsabilitat i des del compromís un problema que està ahí i que, per tant, no li podem donar l'esquena, sinó que l'hem d'afrontar.
I que mosatros venim afrontant-lo d'una manera molt clara des de, no ara, ja en 2010, sinó molt més abans, i que ara, afortunadament, s'estan donant passos i que des del govern del Partit Popular, mentres en la Comunitat Valenciana hi haja eixa inseguretat rural, se seguirà demanant i se seguirà reivindicant tot allò que faça falta.

Estem satisfets en les mesures que s'han fet, en el que hem avançat, però s'ha de fer encara molt més.
I en eixa línia anem a seguir treballant.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, anem a suspendre la sessió, que prosseguirà el dimarts 4 de juny, a les 16:30, a les quatre i mitja de la vesprada.
Se substanciaran, en primer lloc, les dos preguntes que han quedat pendents i les PNL fins on s'arribe.
(Un diputat parla amb el micròfon desconnectat) A posteriori, havíem parlant, el que hem parlat era que les dos preguntes i les PNL fins on arribem.
La compareixença en el futur, per a una pròxima comissió.
(Remors)

(Se suspén la reunió a les 20 hores i 1 minut)