Economia%558577.11.04%20macro.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 4 de novembre de 2015.
Comença la reunió a les 10 hores i 6 minuts.
Presideix el diputat senyor Jorge Bellver Casaña.
Reunió número 3/I.

El senyor president:

Molt bon dia.

Molt bon dia a tots, senyors diputats, membres dels mitjans de comunicació.

Anem a mamprendre la comissió d'hisenda.
I, en primer lloc, senyora secretària, passe llista per a comprovar que n'hi ha quòrum.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Abans de donar la benvinguda a la vicepresidenta, passem a l'aprovació de l'acta.
¿Alguna objecció a l'acta?
¿La donem per aprovada?
Moltíssimes gràcies.

Anem a mamprendre doncs la comissió d'hisenda en la qual se va a expressar, se va a donar a conéixer quins són els pressupostos del govern valencià, del Consell, per a l'any 2016.

La veritat és que anem a procedir a valorar els pressupostos, el primer pressupost d'esta legislatura, una legislatura apassionant, una legislatura en què, bé, doncs anem a conéixer quines són les prioritats del govern valencià i cada grup va a tindre l'oportunitat de valorar, fer valoracions d'estos pressupostos.

En qualsevol cas, dir-los que per part de tots mosatros anem a fer tot el possible perquè este treball siga el més sòlid possible, el més interessant possible, amb el debat polític i parlamentari necessari però sempre dins de les normes de bona educació i del respecte parlamentari.

Això és el que espere de tots vostés, senyors diputats, això és el que anem a fer des de la mesa.

Bé, doncs, com tots els anys, es manté la tradició que el lletrat d'esta comissió, a banda del seu saber fer, doncs ha tingut a bé fer-mos arribar un poquet de dolç a este treball de tres dies, cosa que li agraïm com sempre s'ha fet en esta comissió.

I, senyora vicepresidenta, bé, doncs és vosté la número 1, és vosté la primera (rialles) en vindre a esta comissió a donar compte de les seccions que afecten en este cas al seu pressupost.
Estem encantats de tindre-la ací, a esta sa casa, i quan vullga.
Sap vosté que té trenta minuts, és un acord que es va prendre per part de la mesa, que coneix el govern, saben que el consellers que van a comparéixer tenen trenta minuts; després deu minuts per a les intervencions del grup parlamentari; quinze minuts per a la segona intervenció dels consellers; i cinc minuts per a les rèpliques.

Dir-los també que -com saben però, bé, he de comentar-ho- en la comissió han rebut del conseller de transparència la comunicació que el pressupost de la Presidència, les seccions que corresponen al pressupost de Presidència les va a substanciar i les va a defendre en esta comissió el conseller d'Hisenda i Model Econòmic.

Quan vullga, senyora vicepresidenta, té vosté la paraula per trenta minuts.

Compareixença de la consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, senyora Mònica Oltra Jarque, per a informar sobre el Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2016 pel que fa a la seua conselleria

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Bon dia, diputats i diputades.

Membres dels mitjans de comunicació, gràcies per l'assistència massiva.

Espere que siga indulgent la presidència en el temps perquè n'hi ha moltes coses que explicar i m'agradaria que vostés pogueren seguir esta compareixença sense que n'hi haja massa distorsions per tant de número, ¿no?

En qualsevol cas, senyories, després de molts anys d'estar asseguda ahí, als escons, enfront d'esta taula, hui tinc l'honor de ser la primera consellera que compareix i la responsabilitat de comparéixer davant de vostés per a informar sobre el projecte de llei de pressupostos que el Consell va aprovar el passat 29 d'octubre, en allò que afecta la vicepresidència i Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives.

Començaré confessant-los, senyories, que malgrat el notabilíssim increment en termes relatius i absoluts que es proposa, no és el pressupost que necessita esta conselleria.
I no ho és perquè les retallades dutes a terme en els últims anys en matèria social han afectat de tal manera els drets de les persones, i de les persones més vulnerables, que ara s'ha de fer un esforç ingent per revertir la situació de desolació que el govern antic ens ha deixat.

Com vostés saben, este govern naix d'un pacte, l'Acord del Botànic, un pacte de cinc eixos que situa com a primera línia d'actuació el rescat de persones.
I dins de les sis mesures concretes n'hi ha quatre que s'incardinen directament en el projecte de pressupostos que hui defense ací i que -com voran- passen de la teoria a la pràctica; dit d'una altra manera, de la poesia a la prosa.

Els signants de l'Acord del Botànic ens comprometérem literalment en els apartats 1b, 1c, 1e i 1f, a impulsar polítiques que milloren la vida de les persones en els següents aspectes: millora de la renda garantida de ciutadania; lluita contra la pobresa energètica; millora de l'aplicació de la Llei 39/2006 de promoció de l'autonomia personal; i lluita contra la violència de gènere.

Doncs bé, com poden vore en el power point -que hui sí que funciona, gràcies també a tots els que han fet que hui funcione- el primer dels apartats, la línia per a la renda garantida de ciutadania augmenta en un 35,66%, el pressupost serà de 39,34 milions i un increment de 10,34 milions.

Respecte al segon, el de la lluita contra l'empobriment energètic, s'augmenta un 40% la partida, dotada amb 1,4 milions per a finançar programes de les entitats locals que ajuden en la pagament de l'aigua, la llum i el gas.

Pel que fa al tercer apartat, millora en l'aplicació de la llei d'autonomia personal, presentem un increment històric, passant de 149,5 milions en 2015 a 239,5 milions per al 2016.
Suposa un augment de 90 milions d'euros, o siga un 60,21%.

Finalment, pel que fa a la lluita contra la violència de gènere, s'incrementa en un 5,44% el total i, dins d'ell, determinades línies -com la que tenen ahí-, les ajudes a les dones víctimes de violència de gènere, directament a les dones que són víctimes s'augmenta un 47,7%, passant de 338.
000 a 500.
000 euros.

A més, els programes que formen part de la renda garantida de ciutadania, prestacions per dependència i prestacions econòmiques per acolliment familiar tenen la consideració de crèdits ampliables, cosa que implica -com ses senyories saben- que les persones que tinguen dret a les prestacions -i açò és molt important- les cobraran encara que no hi haja consignació pressupostària; és a dir, si cobrim allò que està consignat pressupostàriament podrem continuar emetent resolucions, cosa que actualment no era possible.
Nosaltres entenem que es tracta d'un dret subjectiu i, per tant, els pressupostos s'han d'adaptar a la garantia del compliment del dret.

En conjunt, senyories, el pressupost de la conselleria ascendix a 978 milions d'euros, la qual cosa suposa un increment de 144,26 milions, un 17,30% més que l'any passat.
Es tracta, amb diferència, d'un augment molt significatiu en la conselleria encarregada de la defensa i rescat de les persones més vulnerables de la societat, les que necessiten més ajuda i suport dels poders públics.
(Soroll de papers)

I, a més, encara que no siga el motiu d'esta compareixença, recordar-los, saben vostés que la Llei de mesures fiscals de gestió administrativa, financera i d'organització de La Generalitat elimina el copagament confiscatori per a persones majors i dependents en centres diürns, el deroga parcialment en centres residencials, incrementa els diners de butxaca i retorna les pagues extra a les persones majors i amb diversitat funcional.

Per tots estos motius, i molts més que aniré detallant com la remunicipalització de la xarxa de serveis socials, la desmercantilització dels serveis públics i la introducció de plecs socials en la contractació de l'administració, podem parlar d'un canvi de model entre el govern antic i les polítiques que impulsa el govern del botànic a partir del projecte de pressupostos.
Estem parlant, senyories, d'un vertader canvi de paradigma pel que fa a les polítiques socials del Consell que ressitua les prioritats del nou govern respecte de l'antic.

Analitzant cada un dels deu programes pressupostaris que es gestionen en la conselleria, les dades concretes seran les següents:

Comencem amb la Secretaria Autonòmica d'Inclusió i de l'Agència Valenciana d'Igualtat.
 El pressupost per a 2016 és de 35,23 milions d'euros, distribuïts en tres programes -que tenen vostés ahí-, dels quals un és nou: el Programa d'igualtat en la diversitat, al qual s'han de sumar, a més, 10,47 milions de les operacions corrents de l'Institut Valencià de la Joventut amb unes polítiques transversals i amb visió intergeneracional i coordinades des de l'Institut Valencià de la Joventut.

La municipalització és un eix fonamental amb una nova línia i una dotació pressupostària d'1.
250.
000 euros per a crear la Xarxa Jove.

Un altre eix fonamental és la coparticipació i espais de codecisió amb les persones joves.
Per això s'augmenten les línies de suport a entitats juvenils en 50.
000 euros i també s'incrementa un 50% el pressupost del Consell de la Joventut de la Comunitat Valenciana.

Un altre eix és la creació del sistema comú d'educació no formal amb una partida de 150.
000 euros per a articular l'oferta i la demanda de les activitats d'oci educatiu en el marc de la inclusió social i la construcció de ciutadania.
En esta línia cal destacar dos programes nous: el programa de beques i estades a l'estranger per a l'aprenentatge i perfeccionament d'idiomes amb una dotació de 300.
000 euros i un programa de suport a la creació artística jove.

Per últim, vullc anunciar la creació d'un servei d'estudis i programes de joventut dotat amb 30.
000 euros per a beques.

La Direcció General de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere compta amb un únic programa, el d'igualtat de gènere, amb un pressupost de 14,98 milions d'euros que s'incrementa un 5,44%.

Es tracta d'un pressupost que permetrà aplicar polítiques d'igualtat de gènere en tots els àmbits competencials de la vicepresidència.

És important assenyalar l'increment en la línia d'ajudes a les dones víctimes de violència de gènere que augmenta quasi un 48% -com els he dit adés i com s'ha mostrat en l'anterior pàgina.

També s'ha incrementat en 75.
000 euros la línia destinada a les ajudes a entitats sense ànim de lucre per a realitzar programes dirigits a dones en situació o risc d'exclusió social, amb la qual cosa queda dotada amb 375.
000 euros, una pujada d'un 25%.

M'agradaria destacar una nova línia de subvenció per a tancar aquest capítol, la corresponent a la igualtat de gènere, que comptarà amb 300.
000 euros per a incentivar les entitats sense ànim de lucre i la promoció del moviment associatiu de les dones.

I destacaria l'increment en la partida de reformes i equipament dels centres d'acollida de les dones i els seus fills i filles en un 5,89%.

També és a destacar la creació d'un nou programa al pressupost, com és el d'igualtat en la diversitat, que gestiona la Direcció General de l'Agència Valenciana d'Igualtat en la Diversitat, que compta amb 3,43 milions d'euros.
Es tracta -com ja coneixen- d'una direcció general inèdita amb la qual actuarem en polítiques LGTBI, de diversitat familiar, diversitat ètnica, diversitat religiosa o de culte, per a la no-discriminació i per a la garantia d'igualtat d'oportunitats.

En el capítol IV s'integren les línies d'atenció a les famílies que corresponien anteriorment al programa de promoció de famílies i les dones -que hem canviat el nom, senyories, després de molts anys reivindicant-ho, que les famílies no tenen perquè ser només cosa de dones-, junt amb les destinades a ajudes a entitats sense ànim de lucre per a l'exercici d'activitats vinculades a famílies del poble gitano per a la promoció i millora de la seua qualitat de vida, i al finançament de projectes d'intervenció social integral del poble gitano per a entitats locals.

L'anterior línia d'ajuda a la promoció i beneficis per a famílies nombroses es modifica per a donar cabuda a altres estructures familiars, perquè igual entenem que la societat és diversa i plural i també ho són les famílies que les componen.
De fet, ja coneixen ses senyories que la llei d'acompanyament dels pressupostos incorpora bonificacions fiscals, també, per a les famílies monoparentals.

En este apartat s'ha creat una línia nova dins de la també nova Subdirecció General d'Infantesa, sobretot conseqüència de converses amb UNICEF i d'una llarga reivindicació d'UNICEF, que compta amb un pressupost de 150.
000 euros per a garantir els drets dels xiquets i xiquetes.

És novetat també la dotació de 115.
000 euros en una nova línia per a subvencionar programes de solidaritat amb les víctimes de delictes de conductes d'odi, discriminació i intolerància, i una altra línia nova de 30.
000 euros per a programes i actuacions que contribuïsquen al benestar i la igualtat de lesbianes, gais, transsexuals, bisexuals i intersexuals, que compta amb 30.
000 euros.
Fins ara, no existia cap línia d'estes característiques.

La Direcció General d'Inclusió Social gestiona un únic programa pressupostari, el d'inclusió social, que compta amb 16,81 milions.

És important destacar que es crea una línia dotada amb 1,4 milions per a finançar programes de les entitats locals de lluita contra l'empobriment energètic, tal com ja els he anunciat al principi de la intervenció.
I des de la vicepresidència treballarem per a combatre la pobresa energètica en la comunitat, amb l'objectiu d'ajudar milers de famílies en el pagament de les seues factures.

Este capítol inclou també les persones majors, a qui el govern antic no tenia en compte en esta qüestió, quan les xifres demostren que són els que més patixen la situació de pobresa energètica.

També s'incorpora a este programa la línia Â«lluita contra el empobriment infantilÂ» -1,3 milions-, que fins ara es trobava en el programa de serveis socials, per a coordinar millor els recursos que es destinen a la inclusió social i se complementa des de la conselleria d'educació amb l'augment de les beques de menjador, que vostés ja també coneixen i que, òbviament, s'explicaran en la compareixença del conseller Marzà.

Es reforça la línia d'ajuda al funcionament de les oficines d'atenció a les persones migrants -els antics AMICS- que compta amb 925.
100 euros, un 32,16% més que l'any passat.
Igualment, es millora la línia de programes d'acció comunitària.

El govern del botànic valora molt la implicació de la societat en els assumptes públics.
No entenem una altra manera de governar si no és en sintonia amb la ciutadania i el diàleg social.
L'associacionisme i el voluntariat són fonamentals perquè hi haja ciutadans i ciutadanes conscients i crítics.
Per això, la línia de suport, impuls i promoció del voluntariat, a través d'entitats sense ànim de lucre, s'incrementa un 104%, arribant als 306.
000 euros.

Per als itineraris integrats d'inserció sociolaboral es destinen 4,25 milions d'euros, cofinançats pel fons social europeu.

Es mantenen, amb una dotació semblant a la d'enguany, la línia d'ajudes a associacions i organitzacions socials que realitzen programes d'acollida a persones migrants i les ajudes a organitzacions agràries per a la millora de les condicions sociolaborals dels immigrants temporers per a combatre l'explotació laboral del sector agrari per part d'algunes ETT, com varen tindre les seues senyories en un ple anterior ocasió de tractar, precisament un altre drama que tenim.

Ara, em referiré a l'altra secretaria autonòmica, la Secretaria Autonòmica de Serveis Socials i Autonomia Personal.

A la Direcció General de Serveis Socials i Persones en Situació de Dependència li correspon la gestió de quatre programes: un, dedicat als serveis socials; un altre, a menors i, altres dos, destinats a gestió de centres i programes de persones majors i a ordenació i prestacions de dependència.
En total, aquests programes sumen 708 milions d'euros.

El primer d'aquests programes, el de serveis socials, té un pressupost de 66,19 milions.

El capítol IV queda amb tres línies de subvenció: la línia per a prestacions no contributives i anàlogues, per un import de 220.
000 euros; la línia per a finançar el pla concertat amb els equips socials de base, que per a l'any que ve tindrà 25,9 milions d'euros.
És un augment de sis milions per a millorar el finançament del nivell d'atenció primària en les entitats locals, que portava molts anys sense augmentar-se i tenia com a conseqüència una precarització del sistema públic valencià de servicis socials.
Amb este increment es duen a terme ajudes d'emergència per al pagament de lloguers, rebuts de subministraments bàsics, serveis d'ajuda a domicili, etcètera.
És a dir, millorem les ajudes socials de proximitat, que són les que gestionen directament els municipis.

I la línia per a renda garantida de ciutadania, que comptarà amb 39,34 milions, la qual cosa suposa un increment, com els dia, del 35,66%.
Este augment millora la vida de la gent que més ho necessita.

Amb este increment s'incorporaran a esta prestació entre 5.
000 i 10.
000 persones més -els últims anys, la mitjana està entorn de quinze mil-.
S'estima que per cada persona beneficiada hi ha un benefici d'1,6 persones més.
Per tant, en la previsió més baixa, el nombre total de persones beneficiàries per l'increment seria de 52.
000 persones -20.
000 directament i 32.
000 indirectament.

Amb el programa de menors, s'actua sobre totes aquelles matèries derivades de l'aplicació de la legislació vigent en matèria d'adopció i protecció i responsabilitat penal dels menors.
Per a 2016, este programa s'incrementa en 8,96 milions, amb un pressupost total de 107 milions d'euros.

El capítol IV té un increment global de 6,69 milions d'euros, fins arribar a 21,38 milions.
Les majors pujades es concentren en les prestacions econòmiques d'urgència per acolliment en les seues diferents modalitats perquè la quantia de les ajudes s'aproxime als costos reals que suposa per a les persones acollidores i l'atenció dels menors.

Per tant, es dignifiquen les quanties i s'acaba amb la discriminació entre famílies educadores acollidores, que passen de quatre.
.
.
, i famílies extenses acollidores.
Les famílies educadores passen de nou a dotze euros i les extenses, de quatre i mig a dotze.
És a dir, s'equipara estos tipus de famílies i se dignifiquen les quanties.

També s'incrementen les prestacions econòmiques per acolliment familiar d'urgència, de dotze a tretze euros i mig, on s'equipara la família extensa a la família acollidora igualment.
D'esta manera es destinen 3,42 milions d'euros a estos acolliments.

El programa de gestió de centres i programes de persones majors disposarà de 281,76 milions d'euros.
Compta amb 3,69 milions d'euros més que enguany.

En este capítol es fa front, entre altres, a les despeses següents: manteniment de centres, serveis de farmàcia sociosanitaris, vacances de la tercera edat, programa Â«Menjar a casaÂ», programa Â«Major a casaÂ» i programa de Â«Termalisme valenciàÂ».
I també el concert de places.
És important destacar que es regularitzaran per mitjà d'un procediment públic les 2.
158 places ja existents -el segon terç del programa d'accessibilitat social- i, a més, s'incrementaran en 700 més.
.
.
, en 700 més.
Ací, saben vostés que el programa d'accessibilitat social és este programa que entre els anteriors consellers Blasco i Cotino havien afavorit a una sèrie d'empreses enfront d'altres del sector i, ara, amb estes mesures s'intenta acabar amb estos tractes de favor.

El capítol IV comptarà l'any pròxim amb 60,61 milions d'euros, la qual cosa suposa un increment de 4,7 milions sobre el pressupost d'enguany.

Amb este pressupost s'eximix del pagament de la taxa pel servei de centre de dia 1.
352 persones majors usuàries actualment d'estos serveis, com ja s'ha anunciat en la presentació de la llei d'acompanyament del pressupost.

Es millora la quantitat mínima per a despeses personals -diners de butxaca- en els centres residencials, que passa del 33% al 41,25% de l'IPREM, amb la qual cosa l'import aplicable serà de 219,66 euros enfront dels 175,73 euros actuals -esta mesura afecta 10.
210 persones que tenen reconegut el servei d'atenció residencial.

Cal destacar en este capítol la línia que dóna suport al finançament de les places residencials i de centre de dia de titularitat d'entitats sense ànim de lucre, que es veu també incrementada en un 9%, i arriba a 28,93 milions d'euros.
El preu plaça/dia passa de 51 euros a 52 euros i afecta 42 centres, amb un total de 1.
363 places finançades.

D'altra banda, el finançament de residències i centres de dia de titularitat d'entitats locals passa a tindre 23,65 milions d'euros -un 8,35% més- per aplicació de l'increment del preu per plaça i dia de residència, que passa de 51 a 53 euros i afecta 25 centres amb 883 places, i la inclusió de dos centres nous -residència i centre de dia de Quart de Poblet i residència d'Albal.

També la línia per a atendre les prestacions econòmiques individualitzades s'ha incrementat en més del doble, fins als 500.
000 euros -un 116,94% d'increment.

Amb les inversions reals d'este programa es consolida el pla de millora de les infraestructures en matèria de servicis socials especialitzats.

Les transferències de capital del capítol VII es mantenen amb un idèntic import per a finançar la construcció, reforma i equipament dels centres de servicis socials especialitzats en el sector dels majors, tant de titularitat pública, com privada.

Finalment, el programa d'ordenació i prestació de la dependència s'incrementa un 57,52%.
Compta amb 252 milions d'euros -92 milions d'euros més-.
Les seues senyories saben que el compliment efectiu de la llei de promoció de l'autonomia personal és una prioritat política del govern del botànic i per això el major esforç de tota la conselleria es dedica a donar compliment al dret de persones que no poden seguir esperant i que han vist com passaven els anys amb patiment propi i de les persones que els cuiden -generalment dones-, quan no morien directament sense poder-se incorporar al sistema de dependència, ni rebre la prestació a què tenien dret.

A més, cal recordar, senyories, que la Generalitat valenciana destinarà a la garantia d'aquest dret més recursos dels que realment hauria de fer si es complira, simplement, la llei.

Com vostés saben, la Llei 39/2006 estableix que el finançament del sistema de la dependència serà en un 50% per l'estat i l'altra mitat serà a càrrec de la comunitat autònoma.
Doncs bé, el govern central no ha complit mai la seua part de l'aportació.
Però, és més, el primer govern del Partit Popular en Espanya, després d'esta llei, en els pressupostos generals de l'estat per al 2012, va suprimir el nivell acordat en la seua part d'aportació, que en el cas de la Comunitat Valenciana suposa la pèrdua de 21 milions d'euros anuals.

A més, en el Reial decret 20/2012, de 13 de juliol, de mesures per a garantir l'estabilitat pressupostària i de foment de la competitivitat -més conegut com el decret de les retallades-, reduïx en un 12% el nivell mínim de finançament a les comunitats autònomes.
Això suposa en el nostre cas la pèrdua de 12 milions d'euros més afegits per a la Comunitat Valenciana.
En total, senyories, 33 milions d'euros que el govern del senyor Rajoy, del Partit Popular, deixa de pagar i que podrien haver servit per a haver pagat la prestació aproximadament a 25.
000 persones, és a dir, un 50% aproximat del tapó que ens hem trobat a dependència.

Este és el panorama, senyories, que ens han deixat i amb el qual el govern antic que regia la Comunitat Valenciana s'ha comportat de manera submisa, deixant patir, i també morir, milers de persones.

En esta direcció general, el servei de teleassistència es consolida i, en consonància amb la resolució de noves prestacions econòmiques, en 2016 augmentarà en 4.
500 persones dependents més, arribant així a un total de 15.
000 persones que comptaran amb l'ajuda d'este servei.

Amb el capítol IV es financen els costos del personal adscrit als serveis municipals d'atenció a la dependència de titularitat de les entitats locals.
Per a 2016, se n'ha incrementat l'import en un 25,33%, amb el qual s'aconsegueixen els 6,27 milions d'euros.

Amb aquest import es restablix el número de jornades laborals a la xifra existent abans de les retallades de 2013, més la creació de nou persones coordinadores comarcals en la província d'Alacant en matèria de valoració de dependència.

En esta legislatura ens hem plantejat, com ja els he anunciat diverses voltes, canviar l'actual sistema d'accés a la dependència i els procediments d'avaluació a través de la integració en els serveis socials de base, el que hem anomenat la remunicipalització.
La raó és l'objectiu d'agilitzar l'entrada de les persones en situació de dependència a un sistema de protecció que té com a principal objectiu la promoció de l'autonomia personal, com ja s'ha dit anteriorment.

Amb la integració de competències de servicis socials i dependència en un mateix centre directiu de la conselleria, es pretén promoure la incorporació dels servicis municipals d'atenció a la dependència i dels servicis d'atenció a famílies, infància i adolescència dins dels equips dels serveis socials generals.

S'està treballant en la configuració d'un sistema de promoció de l'autonomia i atenció a la dependència que dispose d'un procediment més simplificat i més accessible a les persones que es troben en aquesta situació, amb més mitjans humans, tècnics i econòmics, i que permeta atendre la llista d'espera que hem heretat.

La línia de prestacions econòmiques del sistema valencià per a persones dependents comptarà amb 239,5 milions d'euros.
És la línia que més s'incrementa de tota la secretaria autonòmica.
Puja un 60,21% per a donar cobertura a les prestacions econòmiques vinculades al servei en les seues modalitats de servei d'ajuda a domicili, centres de dia i centres residencials, a la prestació econòmica per a cures en l'entorn familiar i suport a persones cuidadores no professionals i a la prestació econòmica d'assistència personal.

També integra, com a prestacions econòmiques vinculades, els bons de residència de persones dependents, les prestacions econòmiques individualitzades i els bons d'atenció a les persones amb diversitat funcional o amb malaltia mental crònica.

Un dels mites que el govern antic va desmuntar és que deia que la dreta era eficaç en la gestió.
Una mostra de la ineficàcia en la gestió del Partit Popular, unida a la seua insensibilitat social, va ser el tapó de quasi quaranta sis mil persones que esperen incorporar-se al sistema de la dependència.
46.
000 drames humans que el nou govern té l'obligació de rescatar.

L'increment pressupostari que presentem per al debat, que estic contant ara, de Les Corts.
.
.
, al debat de Les Corts és d'un 60% i permetrà reduir la llista d'espera actual, resolent programes individuals d'atenció a prop de quinze mil persones del tapó, és a dir, 15.
000 valencianes i valencians provinents d'eixe tapó que va generar el govern antic, que s'incorporaran durant 2016 al sistema de dependència.

Però, a més d'estes 15.
000 persones, amb el pressupost que presentem, es podran gestionar les noves incorporacions al sistema, de manera que durant l'any 2016 estem parlant d'uns vint-i-dos mil valencians i valencianes que s'incorporaran al sistema de la dependència.
A més, totes estes noves resolucions comportaran el reconeixement de la totalitat de la retroactivitat, sense la suspensió de dos anys que havia introduït l'antic govern i sense ajornar-ne el pagament en quatre anys.

Si mantenim esta inversió en els pressupostos, que garanteixen l'efectiu compliment dels drets de les persones, podem dir que en acabar la legislatura s'haurà acabat amb la llista d'espera de les persones que pateixen per poder incorporar-se al sistema de la dependència.

A més, es garantixen les quanties màximes a les més de vint-i-quatre mil persones que actualment cobren una prestació de dependència, de les quals la major part són prestacions de persones cuidadores no professionals.
Açò suposarà una millora efectiva per a les 15.
000 persones que actualment no perceben les quanties màximes i, també, per a totes les noves beneficiàries que s'incorporen al sistema a partir d'ara.

La Direcció General de Planificació, Ordenació, Avaluació i Qualitat compta amb un únic programa pressupostari homònim.
A esta direcció general li correspon impulsar i elaborar normes, plans i projectes d'actuació en matèries que afecten el conjunt del departament, així com coordinar l'acció dels òrgans de la conselleria quan la seua actuació haja de ser conjunta o haja de tindre efectes més enllà del seu àmbit específic d'actuació.

També li correspon realitzar la prevenció, la supervisió i el control del compliment de la normativa vigent, com la promoció, la normalització, el seguiment i l'avaluació de la qualitat en la prestació dels servicis socials.
Esta direcció general és molt important donat el desgavell que ens hem trobat a la conselleria de falta d'organització, inspecció i planificació, no comptant a hores d'ara ni d'un mapa fiable de centres, per exemple.
Per això compta amb un pressupost de 1,56 milions d'euros.

Pel que fa a la Direcció General de Diversitat Funcional, el pressupost serà de 200,41 milions d'euros, la qual cosa suposa un increment de 17,2 milions -un 9,39% més-.
Té un únic programa, diversitat funcional, en què s'inclou el finançament de l'IVAS.

El capítol II queda en 32,79 milions d'euros i comprén les despeses de manteniment dels centres propis que estan funcionant i els que està previst posar en marxa: Residència Caixa Ontinyent, CEEM i Centre de Dia Mossén Ciril, a Alcoi.

Es crea una nova línia de serveis socials especialitzats per a persones amb diversitat funcional amb què es finança el manteniment de centres per a persones amb diversitat funcional, que refon les anteriors línies destinades al manteniment de centres per a persones amb discapacitat i de centres per a persones amb malaltia mental.
Està dotada amb 87,85 milions d'euros i suposa incrementar les anteriors línies en 13,92 milions.

Les prestacions econòmiques individualitzades per a l'ingrés en residències d'atenció especialitzada en matèria de persones amb malaltia mental o amb discapacitat, que inclouen les persones tutelades i cuidades per La Generalitat, s'incrementen en 1,64 milions per a atendre un número més gran de les sol·licituds que es reben.
En total es destinen 8,74 milions d'euros.

Els programes per a la promoció de l'autonomia personal dirigits a satisfer les necessitats especials de les persones amb discapacitat que viuen en el seu entorn familiar i social comptaran amb 2,73 milions d'euros.
Esta línia de subvenció inclou també el finançament del programa Hospiesport i s'ha incrementat en 213.
000 euros.

També s'incrementa en 1,13 milions d'euros la línia per a finançar el manteniment de centres per a persones amb diversitat funcional i programes de promoció de l'autonomia personal gestionats per entitats locals, comptarà amb 20 milions d'euros.
L'increment respon a una pujada lineal del 8% respecte a enguany.

Finalment el finançament de les operacions corrents de l'IVAS s'incrementa fins a arribar als 27,89 milions d'euros.
Este augment es deu majoritàriament a la consignació de la resta de la paga extra del personal corresponent a 2012.

Quant al capítol VI augmenta en 273.
000 euros i comptarà amb 1,54 milions.
M'agradaria destacar com a grans partides la construcció del Centre de Dia de la Xara, de Dénia, l'equipament de la Residència d'Ontinyent, ultimar l'equipament de centres nous, Aitana, en Alacant, i l'ampliació del centre Marqués de Dosaigües, de Picassent, amb una sala polivalent.

Per a finalitzar, el capítol VII, destinat a l'ordre de subvencions per a equipaments i reformes de centres, som realistes, senyories, i no usem els pressupostos com a arma de propaganda electoral, com es va fer amb un pressupost inflamat en el govern antic.
M'explique: el pressupost del 2015 va preveure 1,8 euros per a la reforma i equipament dels centres.
Només tres mesos després d'aprovar el pressupost l'antic govern va fer una modificació de crèdit i el van reduir a 1.
430.
000.
En agost, el govern del botànic, al front de la conselleria publicà l'ordre de subvencions per a la reforma i millora de centres, una ordre que els centres estaven esperant perquè no es publicava des de 2009.
A això me referia jo amb la pèssima gestió.
Per dotar centres com els d'Alcoi, Xàtiva, Mislata o Torrevella, que ho requerien de manera peremptòria.
Enguany, el programa queda ajustat des del minut zero, amb la següent distribució: 240.
000 euros a l'eliminació de barreres arquitectòniques, urbanístiques i de la comunicació que faciliten les persones amb diversitat funcional l'accés i ús d'espais accessibles; 1,43 milions d'euros a finançar les despeses d'equipament i obra en centres gestionats per entitats sense ànim de lucre; 1,26 milions d'euros per a finançar els equipaments i reformes dels centres dependents de l'IVAS.

Les xifres, senyories, els pressupostos, poden ser freds i asèptics com l'acer, però afecten la qualitat de vida i el benestar de les persones.
Per això, ja ho saben, a mi no m'agraden les grans xifres ni els grans esdeveniments.
Sóc més de les xicotetes coses que fan canviar realment la vida de les persones.

Amb el projecte de pressupostos d'esta direcció general es voran beneficiades: 167 persones més que ocuparan places en nous centres assistencials propis; 537 persones que es beneficiaran dels serveis de transport en els centres ocupacionals; 2.
274 persones en centres residencials i habitatges tutelats que voran incrementats els diners de butxaca i que recuperaran les pagues extraordinàries; 3.
317 persones que deixaran de pagar el copagament confiscatori en centres de dia; 15.
000 persones que s'incorporaran a la prestació de renda garantida de ciutadania; 22.
000 persones per any que s'incorporaran al sistema d'autonomia personal i ajuda a la dependència, fins ara durant anys en espera.

Parlem de persones, senyories, persones amb noms i cognoms.
Persones vulnerables.
Persones que han patit i que patixen.
Les persones que els poders públics han de rescatar.
Les persones amb què el govern del botànic té un compromís, senyories.
Espere que vostés també.

Moltíssimes gràcies per la seua paciència.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies a vosté pel compromís amb els temps.

I per a mamprendre el debat, té la paraula pel Grup Parlamentari Podem, la senyora Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyor president.

Senyora Oltra, benvinguda a la nostra comissió com a vicepresidenta i consellera de Polítiques d'Igualtat i Polítiques Inclusives del Consell, després de huit anys d'encoratjable oposició.
Ens alegrem.

Podemos i Podem va nàixer per ficar en la centralitat les persones, una frase que pot ser hi hagen hagut persones que no hagen sabut entendre o interpretar, però que nosaltres continuem tenint molt present.
Perquè ficar les persones en la centralitat suposa ficar com a eix central del discurs polític la gent, suposa saber i tindre radicalment clar que allò més important és garantir que mon pare maltat d'alzhèimer tinga accés a un servei especialitzat que l'atenga, és garantir que la meua germana, que va en cadira de rodes, puga passejar lliurement pels carrers de la seua ciutat, és garantir que la meua filla puga establir una relació afectiva sense l'amenaça de la violència masclista, és garantir que el meu veí puga passejar pel carrer de la mà de la seua parella sense que ningú els mire per ser ambdós homes.

I ara, ara que hem entrat en les institucions, des de Podem òbviament ja no ens conformem en posar les persones com a eix central en el nostre discurs polític, sinó en les pròpies polítiques, passant de les paraules, del discurs, als fets, condicionar la forma de fer, gestionar i aplicar la política.
D'ahí naix un acord del botànic que assenta uns mínims per a nosaltres indispensables a l'hora de cedir els vots que es necessitaven per constituir el Consell, que avui ve a presentar-nos els pressupostos que ha confeccionat.

L'Acord del Botànic està impregnat d'aquesta filosofia que fica en la centralitat les persones, perquè d'altra forma no el podríem haver confeccionat mai.

L'eix primer tracta sobre el rescat ciutadà.
Entendrà vosté, senyora Oltra, que sense estar nosaltres en el govern, la seua conselleria ens és d'especial importància.
Per això rebem positivament que haja estat la seua conselleria, la conselleria que vosté capitaneja, la que haja rebut un increment pressupostari major.
Creiem que demostra aquesta voluntat política de tindre clar quines són les prioritats a l'hora de governar i que, per tant, respecta en aquest sentit l'Acord del Botànic.

Senyora Oltra, a l'Acord del Botànic ens hem vist obligades a parlar de rescat ciutadà per la situació d'empobriment reflectida en diversos àmbits que ens va deixar l'anterior govern.
I açò ens ho va deixar per la falta de prioritats a l'hora de dir Â«açò és important, açò és menys rellevantÂ», però també per la solució atorgada a situacions dramàtiques.
Així, ara fa un any, Càritas deia que a terres valencianes hi havia 1,5 milions de valencians i valencianes que ja no és que es trobassen en situació de risc, sinó que directament es trobaven en situació d'exclusió social.
I ara fa un any l'anterior govern presentava com a un èxit que d'eixos 1,5 milions de valencians i valencianes, 38.
000 rebien la renda garantida de ciutadania, és a dir, 2,53%.
D'1,5 milions només 38.
000 persones.

Un any després, i sent vosté vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives, el mes passat ens va indicar que s'havien pagat a 800 famílies més aquesta renda garantida de ciutadania.
Malgrat això vosté indicava que encara quedaven quasi tretze mil dos-centes sol·licituds per atendre.

Nosaltres li preguntem, senyora Oltra, amb els diners destinats en els seus pressupostos a la renda garantida de ciutadania, creuen que arribaran a atendre eixes 13.
200 sol·licituds?

Dit açò, veiem que amb la destinació de recursos a la seua conselleria es fa un gir i es dóna un primer pas cap a eixe rescat ciutadà que exigim a l'Acord del Botànic.
Però també des de Podem tenim molt clar que el nostre objectiu és un canvi de paradigma i de model econòmic, on no s'haja de rescatar mai més persones, sinó que el mateix sistema, inclòs l'econòmic, gire al voltant de les cures.

Per això també rebem positivament que des de la seua conselleria el programa amb més pressupost haja sigut el d'ordenació i prestacions a la dependència i que a més haja augmentat en un 60% respecte l'any passat.

Tanmateix, si mirem el programa destinat a les persones majors, on s'inclou el programa corresponent a l'alzhèimer, veiem que és el programa on menys s'han augmentat els pressupostos després del de direcció i serveis generals.

Creu suficient la destinació de recursos a aquestos programes de gent major?
Atenent que la gent major pot també tindre un grau important de dependència, quins són els criteris pels quals vostés han diferenciat entre persones dependents i persones majors, i per què eixe grau de diferència en la destinació de recursos?

Senyora Oltra, en l'Acord del Botànic teníem inclòs assegurar el dret a la llum, a l'aigua i al gas.
Vostés han habilitat una nova línia pressupostària de lluita contra l'empobriment energètic, a la qual li destinen 1.
400.
000 euros.
Diuen que els beneficiaris seran les entitats locals en concurrència competitiva.
Ficaran vostés criteris comuns perquè en tots els ajuntaments aquesta concurrència competitiva es faça amb les mateixes condicions?
O, per contra, ho delegarà en els municipis?
A quantes famílies creuen vostés que se'ls assegurarà accedir al consum mínim de llum, aigua i gas amb aquestos 1.
400.
000 euros.

Respecte al programa de diversitat funcional, ens ha facilitat vostés la relació d'entitats locals beneficiàries per l'atenció de persones amb diversitat funcional.
Allí trobem diversos ajuntaments.
Voldríem saber si aquestes assignacions corresponen a convenis signats amb aquestes entitats locals, convenis heretats de la legislatura anterior o si corresponen a nous convenis.
I si són nous: quins criteris els han servit per plantejar aquestos ajuntaments i no altres ajuntaments.

També hem vist que han augmentat en un 5,4 les partides per a igualtat de gènere.
Igual que en el cas del programa per a majors, és dels programes on menys s'ha augmentat.
Voldríem saber si açò va acompanyat tanmateix de la destinació de límits d'igualtat de gènere en altres conselleries per fer aquestes polítiques transversals.
I si és aixina, si hi ha algunes conselleries que hagen rebut més finançament que altres i baix quins criteris.

En l'Acord del Botànic ve com a punt clau combatre la violència masclista.
Dintre de la partida d'igualtat de gènere, quants diners, quin tant per cent en concret aniran a combatre aquesta xacra?
La creuen suficient?

Ens ha cridat l'atenció que, per exemple, en inclusió social destinen per a personal intern 2.
317.
000 euros i 767.
000 euros per a treballs realitzats per altres empreses i professionals.
Tanmateix, en el cas d'igualtat de gènere trobem un gir a la inversa.
Hi ha més d'un milió per a personal intern, però més d'onze milions per a treballs realitzats per altres empreses i professionals.

L'any passat, en el cas d'igualtat de gènere, antes llamado Â«mujeres y familiasÂ», va ser un poc més de 12 milions externalitzats.
La xifra s'ha reduït, però no tant.
Volem saber per què en el cas d'igualtat de gènere la xifra per a personal i empreses externes és major que en les altres línies de programes.

I, per últim, volem parlar sobre els jóvens exiliats.
Eixos jóvens exiliats que podrien aportar tant a la societat valenciana i a l'economia valenciana, i tanmateix, no ho podem fer.

Veiem que el segon programa en la seua conselleria que rep més diners és aquell destinat a la inclusió social, el qual recull la integració de persones migrants, incloent-hi línies per a la seua integració laboral.

Volem saber si amb eixes persones migrants vostés tenen previsions pressupostàries per fer tornar totes eixes persones joves que estan fora, però també si tenen línies per a millorar les condicions laborals d'aquelles que estan ací, que pateixen condicions laborals pèssimes, tot i que serveixen perquè el govern central diga que les taxes d'atur han disminuït.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Cabedo.

Per part del Grup Parlamentari Ciudadanos té la paraula l'il·lustre diputat senyor García per uns temps de deu minuts.

El senyor García Salvador:

Bon dia, senyora vicepresidenta.

Li volia agrair eixa arrancada de sensibilitat quan diu vosté que no és el pressupost que necessita esta conselleria.
Vorem què vol dir això.

En qualsevol cas, jo no voldria parlar de xifres.
Jo voldria parlar més del que mos ha traslladat la gent del carrer.
Temps hi haurà per a revisar les xifres i d'aquí al dia 26 poder plantejar aquelles esmenes que se consideren pertinents.

En el tema dels serveis socials de base, per exemple, ahir se va aprovar aquí en la comissió també que els serveis municipals pogueren treballar en el sentit de ja desbloquejar eixes grans xifres que n'hi ha de vora de quaranta mil persones que han d'entrar en el món de la discapacitat i que estan ahí paralitzades, no?
Jo crec que això funcionarà a través que seran els metges d'atenció primària, imagino, juntament amb els serveis socials dels ajuntaments.
Volia saber si això és aixina i exactament la quantitat pressupostària i com se va a fer arribar això als ajuntaments i si se va fer arribar de forma immediata, perquè jo crec que hi ha un estat emergència per a eixes 40.
000 persones poder-les incloure en el tema de dependència.
Eixa la primera pregunta.

En el tema de les famílies nombroses és evident que hi ha una evolució en la societat, que les coses són canviants, que hi ha altre tipus de famílies ja no tan tradicionals.
Però al nostre entendre el restar ajudes a les famílies nombroses és restar-les a les persones immigrants, perquè jo crec que les famílies que més fills tenen solen ser les famílies immigrants, les famílies nacionals no tenim tants de fills.
És cert que tenim una població envellida, que la ràtio ja de gent que cotitza i la gent que cobra cada vegada se va estretint més i que, home, jo crec que polítiques pronatalistes no estarien de més.

Una altra qüestió el tema del copagament.
El tema del copagament a la gent no li quede clar, a la gent no li quede clar i hi ha bastant de malestar.
Perquè vosté sap que enguany van haver-hi cinquanta diputats del Partit Socialista que van anar al Tribunal Constitucional, entre ells el nostre president de La Generalitat, que també està la senyora Carmen Montón, la consellera de sanitat, i van fer este recurs, van plantejar este recurs al Tribunal Constitucional.
Aleshores, la gent entenia que això dels copagament s'havia acabat i la gent no ho té tant clar que a dia de hui s'haja acabat.

Se diu.
.
.
la llei d'acompanyament, crec que va ser el conseller d'hisenda va parlar que els copagaments farmacèutics s'havien eliminat, els ortoprotèsics també.
Vosté diu que els dels centres de dia també s'havien eliminat, que els centres de residència vint-i-quatre hores hi ha una part de diners de… La gent no ho té clar, la gent a mosatros mos trasllada que en certs aspectes no s'han eliminat eixos copagaments.
I la gent el que no té clar i no té a bé tolerar és que un president de La Generalitat va a Tribunal Constitucional amb cinquanta diputats, que és el necessari, perquè la Defensora del Poble se va desentendre d'eixe tema, que eixa mateixa persona que va a recórrer al Tribunal Constitucional ara estiga implementant algun tipus de copagament.
Perquè, clar, els ingressos en la llei de dependència vénen el 50% de l'estat, el 50% de La Generalitat, però també vénen les taxes que esta gent paguen.
Això també pot fer bascular un poc les xifres.
Volem que això mos ho aclarisca i que ho aclarisca sobretot a la gent que ho necessita.

Quan vosté parla que en 2012 el govern de l'estat, és veritat, va aplicar uns retalls importants a la llei de dependència, crec que va baixar un 12 o un 15% el tema de prestacions, però mos hem oblidat una qüestió, que jo crec que és àrdua i que necessita molts de recursos, perquè a mi m'interessaria que vosté la reconsiderara, que és que també se va a llevar -i vosté ho ha mencionat- els pagaments a la seguretat social per als treballadors no professionals.
D'això no se parla i això interessaria que se parlara i que vosté ho tinguera en l'agenda.
Perquè estem parlant principalment de dones, hi ha homes també, però principalment de dones, que ho han deixat tot, hòmens i dones que ho deixen tot per cuidar eixa gent, vint-i-quatre hores els set dies de la setmana i, home, esta gent algun dret tindrà, no?
, després a que se cotitze per ells i puguen tindre alguna cosa.
Això està oblidat i això ningú ho mencione.
És un tema molt important i jo crec que la gent… És una qüestió de justícia.
Jo sé que és un tema que requerirà d'una quantitat important de diners, però eixe tema s'ha de parlar.
Si volem rescatar persones ahí tenim un lloc on recórrer.

Sincerament, els de Ciutadans, si vosté me diu, Â«bé, i tu què faries o vosaltres què faríeu?
Â» Jo ho entenc, però jo ara estic ací i vosté està allí.
(Rialles) I també tinc clar que si jo estiguera allí i vosté ací que m'haguera preguntat això.

En qualsevol cas, mire, a la millor cal llevar alguna conselleria que, com la de transparència, que no està en totes les comunitats autònomes, fer eixa faena, però no s'emporta eixos vint i tants milions d'euros o quatre milions d'euros per a rehabilitar l'edifici i açò posar-ho per a pagar l'ajuda social a eixes persones.
Personalment jo, com a responsable, o Ciutadans, en el tema (inintel·ligible) .
.
.
el que jo segurament me plantejaria o intentaria fer.
Sé que és difícil, però eixe tema mosatros anem a ser Â«matxaconsÂ» i anem a insistir.

Què mos demana la gent?
La gent mos demana agilitzar els tràmits.
Perquè està bé que se donen els recursos, però és que és farragós.
És que estem parlant de gent que moltes voltes va en cadira de rodes, gent que no se pot menejar bé i que es fan una sèrie de tràmits i de voltes d'ací cap allà que és per a tornar-se boig i que molts abandonen perquè és que no poden més.

Aleshores, què mos diuen?
Â«Escolte, des de la sol·licitud fins a l'obtenció d'un document de discapacitat pot passar any i mig.
Â» Mire si són generosos la gent que diuen, Â«a vore, que si m'ho deixen en sis mesos ja me va béÂ».
Mire si són generosos, perquè sis mesos ja està bé.

La renda de garantia de ciutadania, perfecte que s'augmente.
Però ja sap vosté el que costa, eh?
, accedir al tràmit eixe perquè te donen la renda de garantia de ciutadania.
O siga, que ja no sé.
.
.
que s' augmente sí, però que se faciliten els tràmits, també.

Més coses.
Hem parlat ja del copagament i vosté ja se va comprometre l'altre dia en el ple que el copagament també el tornarien a les persones que no van recórrer.
Ja ha dit vosté que sí, va dir que sí, ha d'estar en algun lloc arxivat això, va dir que sí, però que, bé, que ja.
.
.
quan se poguera.
Això la gent ho té gravat, ho té clar i esperem que siga aixina.

I després el tema d'eliminació de barreres en edificis i en vivendes, que l'antic govern en la legislatura passada no se va fer pràcticament res, bé, doncs seria interessant tindre-ho a bé.

Després en el tema d'aprenentatge d'idiomes en l'estranger.
Eixos 300.
000 euros senzillament a mi em pareix escàs.
És molt el que guanya una persona aprenent idiomes de cara el futur si volem que puguen tindre llocs de treball.
Jo crec que això s'hauria d'augmentar més.

Després el tema de la pobresa energètica 1,4 milions d'euros, estic d'acord amb el que diu la meua companya, com s'aplicarà, si vostés ja han parlat amb les companyies subministradores de gas i tal i si ja està clar que a això se van a adherir i que tenen clar que van a col·laborar.

En fi, des del nostre punt de vista, a banda que me sembla que jo sí que he d'agrair l'esforç, també ho reconec.
Ja li vaig dir el primer dia que vam tindre ocasió de parlar, i encara que siga políticament incorrecte, com a mi me diuen, Ciutadans té una voluntat que açò isca bé.
Perquè ara ja vaig coneixent gent, ja vaig posant ulls i cara a aquella gent que vaig parlar, a aquella gent que va amb cadira de roda, a aquella gent i aquell abuelet i tot això té motiva més perquè les coses isquen bé.
Mosatros volem que isquen bé.

Però també hem de dir que estem en l'oposició, que esta fent venen, volem parlar amb mosatros i mosatros hem de fer una tasca i hem de justificar per què estem ací.
I, en eixe sentit, recolzar-la, sí, però som vigilants i m'agradaria que tots estos plantejaments que li estem fent ara que se'ls prenga seriosament, que me costa que s'ho prendrà, i que en poc de temps mos diga a vore com pensa abordar estes qüestions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor García.

Ara, per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Catalá, també per temps de deu minuts.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyor president.

Honorable vicepresidenta.

En primer lloc, donar-li les gràcies per esta compareixença.

I dir-li, en primer lloc, que l'he escoltada atentament i li diré que he trobat a faltar dos qüestions: en primer lloc, un exercici de realisme i, en segon lloc, un exercici de coherència.
Li diré realisme, perquè, mire, jo li reconec que este pressupost s'ha incrementat i ens alegrem des del Grup Popular.
Però vosté també ha de reconéixer als valencians altres qüestions nuclears.

En primer lloc, que este pressupost té 1.
700 milions d'euros més i que això i no altres coses és el panorama que ens ha deixat l'anterior govern, és el panorama que els ha deixat l'anterior govern.
1.
000 milions d'euros derivats del model de finançament i 700 milions d'euros derivats de l'estalvi de despeses financeres.

I, per tant, això que parlava vosté de la ineficiència i de la ineficàcia no és un exercici de realisme.
L'anterior govern i el Govern d'Espanya els ha deixat a vostés l'oportunitat d'incrementar este pressupost i això és una qüestió que vosté hauria d'haver dit.
No són els pressupostos més socials, inclús hauria de dir-li que són uns pressupostos menys socials que els anteriors pressupostos del Partit Popular.

I, en segon lloc, jo li deia que trobava a faltar un exercici de coherència.
I, mire, és que pareix que n'hi ha dos mòniques oltres i, si no, m'agradaria que vosté m'ho explicara.

L'any passat vosté parlava de 1.
300 milions, 1.
000 milions d'euros ficticis.
I els 1.
300 milions d'euros ficticis d'este pressupost?
Compromís va dir que anava a denunciar i denuncià els pressupostos.
I no pensa vosté que enguany deurien de fer el mateix?
No pensa vosté que enguany haurien de fer eixe exercici de coherència?
Era vosté la mateixa, ¿no?
Per tant, no podríem dir que aquest és el primer frau del govern del botànic, eixos 1.
300 d'euros d'ingressos ficticis?

Mire, tampoc hi ha coherència en l'organització del govern i li parle a vosté com a vicepresidenta i després li faré una pregunta.
Ens varen prometre menys alts càrrecs, ens varen prometre menys conselleries, ens varen prometre menys despesa pública i vostés tenen més alts càrrecs, més conselleries i pugen la retribució i els salaris un 1% quan les pensions pugen un 0,25%.

Però, a més, és que el primer que han rescatat vostés no són les persones, és l'exempresa del senyor Puig.
Això és el primer que han rescatat vostés i ha rescatat el govern del botànic.

Mire, senyora Oltra, el meu company i jo veníem disposats a fer dos parts en la intervenció, la primera part per a vosté parlar-li de la conselleria de presidència, perquè vosté és la vicepresidenta.
I la pregunta que li fa el Grup Popular és ¿per què no defén vosté els pressupostos de la conselleria de presidència?
És que el divendres passat pareix que a vosté li han fet, a través d'un paperet presentat per registre d'entrada, l'han fet vicepresidenta honorífica.
És a dir, té els galons, però no té la capacitat de defensar la conselleria de presidència.
I per què passa això, senyor vicepresidenta?

Perquè, clar, podríem pensar que tenim un president teledirigit per mando a distancia per Podemos, una vicepresidenta que és honorífica, podria posar en la seua targeta vicepresidenta i consellera de benestar social o relacions públiques i consellera de benestar social i després el policia polític, que és el senyor Alcaraz.

A mi m'agradaria que vosté haguera defés eixa conselleria.
Perquè ací vindrà el senyor Soler i farà com un míting de Fidel Castro, aspavientos i crits i tal.
I vosté ho haguera defensat molt bé.

I anant al tema.
La Secretaria Autonòmica d'Inclusió i l'Agència Valenciana d'Igualtat.

Mire, l'altre dia a vosté la vaig sentir en Evap i vosté parlava que no n'hi havia res sense un informe d'igualtat de gènere.
I, mire, li vaig a dir el primer que vostés van fer sense informe d'igualtat de gènere: el decret pel qual s'establix l'estructura orgànica de la presidència i de les conselleries de La Generalitat.
Me contesta vosté, me contesten que donada la urgència per a la seua aprovació eixe informe no està.

I tal volta, si haguera estat eixe informe, vosté haguera pogut evitar que el Consell de la igualtat i del botànic només tinga un 10% de subsecretàries dones quan l'anterior govern tenia el 50%; que el percentatge de dones directores generals i secretàries autonòmiques és semblant a l'anterior; que hi ha una conselleria, la de vivenda, que té només un 17% de dones; que la conselleria d'educació tenia amb el PP un 40% de dones i que ara té un 27%.
I que la seua conselleria tenia abans un 70% de dones i ara té un 50% de dones.
És a dir, una estafa, senyora vicepresidenta, un frau.
Tal volta vosté haguera pogut evitar açò i haguera pogut evitar estes dades que apareixen en eixe pressupost en l'informe d'impacte de gènere, apareixen estes dades.

Mire, senyora Oltra, m'agradaria que me contestara vosté on està el suport a les dones gestants, als plans integrals de família, als impulsos d'estudis d'investigació sobre violència, al suport a la solució extrajudicial de conflictes familiars, a l'impuls a l'atenció de menors a càrrec de dones de violència de gènere?
Han desaparegut del pressupost?
On estan, senyor vicepresidenta?

Però, a més, li diré dos coses.
He trobat a faltar unes qüestions bàsiques i nuclears, unes línies nominatives que no existixen: la de la Creu Roja, la del Moviment contra la Intolerància, la de la Federació d'Entitats per al Codesenrotllament i la Cooperació Internacional i les línies nominatives que estaven previstes per a la Domus Pacis Casal de la Pau, l'Associació Valenciana de la Caritat, Càritas Diocesana d'Orihuela-Alacant, Càritas-Tortosa, Càritas-Segorbe i Càritas-València.

Ara bé, el que sí que n'hi ha, ¿sap el que és?
Un programa que diu Â«atenció a les víctimes de l'odiÂ».
Tal volta Càritas haja d'acollir-se a este programa amb la seua conselleria.

Mire, senyora vicepresidenta, molts dubtes, però sobretot moltes qüestions.
On estan les ajudes a eixes entitats socials?
On estan senyora vicepresidenta?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Català.

Per acabar la intervenció, per part del Grup Parlamentari Popular, senyor Zaplana.

El senyor Zaplana López:

Señora Oltra, usted es una gran profesional del márquetin, del márquetin político y hay que reconocerlo.
Usted no tiene producto, no tiene stock, pero sabe venderse muy bien, sabe hacer publicidad y márquetin.
De hecho usted, en este corto plazo de tiempo que lleva como vicepresidenta o presidenta de este gobierno, depende del día, ya se ha hecho con el control de tres grupos parlamentarios de la cámara; de cinco, tres.
Dos ya los ha subsumido en una propuesta electoral para el futuro; y otro, pues, están subsumidos porque usted es la que manda en este Consell hasta el día de hoy.
Se lo dije ayer y hoy se lo repito.

Pero, curiosamente, el señor Puig ha reaccionado y le ha dicho, Â«mire, no defienda usted mis temas, ya me los defiendo yoÂ».
Curioso, curioso el punto.

Pero, bueno, a partir de aquí, vamos a ir viendo.
Yo creo, creo, -en un año lo veremos-igual estos han sido los primeros presupuestos que usted presenta en bienestar social e igual los últimos, no sé si porque será presidenta en el futuro o porque no llevará servicios sociales o porque no estará en la cámara, no lo sé.
Pero mucho me temo que usted ha tenido mucha precipitación para incorporar muchas ideas que usted tenía, muchas propuestas ideológicas, sin contemplar el peso que puedan tener detrás.

Y le voy a decir, mire, usted se dedica, permanentemente, a mantener un diccionario oltrariano, cambiar los nombres de todo.
Es lo que más le gusta, cambiar los nombres.
Y, con eso, usted lo que pretende es hacer ver los cambios que ha habido.

Cuando usted habla del gobierno del botánico, cada vez que habla del gobierno del botánico, a mí me preocupa.
Yo creo que el gobierno es de los valencianos y de las valencianas.
Creo que el gobierno es de la Comunidad Valenciana, no el gobierno del botánico.
Es decir, ustedes han hecho un pacto; muy bien, pero el gobierno no es del botánico, el gobierno es de los valencianos y valencianas.
Un…, para el diccionario oltrariano.

Segundo, cambio de maneras de gobernar.
Mire, el Decreto 35/2007, de 30 de marzo, sobre la creación, composición y régimen de funcionamiento del Consejo Interterritorial de Servicios Sociales, Promoción de la Autonomía Personal y Atención a la Dependencia, regula la creación de la comisión permanente y el consejo interterritorial, dos órganos consultivos, dos órganos de trabajo para poder realizar la parte de participación ciudadana de haber presentado estos presupuestos a la gente.
¿Se ha convocado el consejo?
¿Se ha convocado la comisión?
¿Se ha trabajado estos presupuestos con las personas, o son los que ustedes han hecho en el despacho?
Este cambio de formas no se ve.

Mire, el día 29 de julio anunció usted la puesta en marcha de una mesa de trabajo sobre dependencia, donde incluiría a todos los actores implicados y que preveía para el mes de septiembre u octubre.

Ha terminado octubre.
¿Se ha convocado esa mesa?
¿Se han hecho trabajos en esa mesa?
¿Se ha hablado de estos presupuestos con esa mesa?
¿Quién compone esa mesa?

Mire, el 17 de septiembre de 2015 usted anunció, en rueda de prensa, la eliminación del copago, a través de la ley de acompañamiento, y lo valoró en 120 millones de euros.
Ahora vemos que solamente 57, la mitad, se ha quedado usted a medias.
Si han pintado 1.
300 millones en el presupuesto que no existen, ¿no podían haber pintado 1.
360 y haber sido capaz de haber eliminado el copago?

Mire, el copago lo ha eliminado usted, sí.
Ya el otro día, en el pleno, dijo que ya no se hablaba de copago, que se hablaba de Â«aportación suplementariaÂ», nuevo término oltrariano.
Es decir, ya no existe el copago, ya se lo ha cargado usted.
Ya no lo llama así, con lo cual, a partir de ahora, todos los grupos con representación en las Cortes, todos, ya hablaremos de aportación suplementaria.
Usted es capaz de tener la capacidad -y eso es de alabar- del márquetin y la publicidad e incorporar los criterios que usted cree.

Pero, mire, con esta decisión solamente ha conseguido una cosa: generar una incertidumbre tremenda en el sector, tremenda.
Mi propio compañero de Ciudadanos no se aclara con el tema del copago, lo acaba de decir.
No sabemos usted, al final… Y yo pensaba que era yo, mire, pero somos todos al final.
No sabemos lo que se paga, lo que no se paga, ni quién paga, ni cuáles son los criterios de entrar en los centros de residencias, si van a ser por criterios de renta, si no van a ser por criterios de renta.
¿Quién va a entrar ahí?

¿Por qué con el dinero de gente, de impuestos de gente que lo está pasando mal se pagan recursos a personas que se lo pueden pagar?
¿No ve usted que está generando un criterio de desigualdad tremendo en todas las decisiones que toman?
La universalidad no siempre genera igualdad, se lo dije el día que estuvimos hablando.
La universalidad muchas veces genera desigualdad, y en este caso especialmente.

Termino, presidente, aunque tengo mil cosas que decirle.
Decirle… (Veus) Sí.
Decirle que no me queda claro cuál es la evolución del programa o del sistema que usted está planteando.
No sabemos si se van a construir nuevos centros o no se van a construir nuevos centros.
No sabemos qué centros se van a reparar.
No sabemos cuál es la prioridad.
¿Se van a crear nuevas plazas en los centros para las personas?
¿Se va a hacer crecer el sistema?
¿No se va a hacer crecer?
Esas líneas programáticas no están.

Y, en mi segunda intervención, intentaré hablarle sobre los dependientes de grado I, sobre los que no ha hablado de su incorporación al sistema, sobre los cuidadores no profesionales y sobre los valoradores y los servicios municipales.

El senyor president:

Muchas gracias.

Muchas gracias, señor Zaplana.

I per a respondre, té la paraula la senyora vicepresidenta.
.
.
¡Ah!
Perdón, perdón.
Cierto, cierto, cierto.

Té la paraula, per part del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Moltes gràcies.

Estic totalment d'acord amb vosté, senyora Oltra.
No és el pressupost que voldríem, òbviament.
Però, quan la capacitat i les ganes de treballar són tantes com les que demostra el nou govern i aquest parlament, doncs, mai és prou.

I estic segura que aquest pressupost no agradarà a tots i a totes per igual.
Però també li dic que, mirant el pressupost amb deteniment, partida per partida, solament li puc dir una cosa: anem a defendre este pressupost perquè es pot i es deu defendre, perquè és just i, sobretot, perquè és un bon inici.

Dos pilars bàsics: renda garantida i dependència.
Amb els dos, senyora Oltra, este pressupost compleix.

Quan la situació social és tan dolenta com la que ens han deixat ací els amics i els companys del PP, complir amb la paraula donada, complir amb allò que per a nosaltres era important, per a Compromís era important, complir amb els acords del pacte del botànic, suposa un gran esforç.
Però també la recompensa de saber que s'està fent el correcte, el necessari, justícia social.

Així, per a renda garantida s'augmenta de 29 a 38 milions, que faran que molta gent que ara està esperant la resolució per fi puguen tindre-la.
15.
000 persones noves que s'incorporen.
Massa drames com per a ser avui ignorats.

Perdone que la mire a vosté, però és que n'hi han certes coses que m'agradaria que li quedaren clares, ja que semblava que tenien dubtes.
(Veus) A més, ho tenen ahí també.

Dependència.
L'augment en dependència és més que notable, passant dels 59 als 80 milions d'aportació de La Generalitat.
¿Saben vostés quanta gent ha mort esperant llei de dependència al nostre país?
Doncs, tanta i tanta que fins i tot l'auditoria que fa el síndic de l'aplicació de llei de dependència adverteix que cal entrar en recurs administratiu perquè els hereus puguen cobrar-la.
Una vergonya, senyories, que avui comença a esmenar-se; i una espenta més per a tantes i tantes persones que han lluitat per una causa justa i un dret legal que no tenien.

En este pressupost, vostés han captat l'essència de què deu ser un govern autonòmic de proximitat, aquell que la gent percep com a seu i que fa que als pobles, on vivim i residim la majoria de la població, per fi es puguen consignar serveis.
I vostés ho han plasmat en este pressupost.

Creix la línia dedicada a combatre la pobresa infantil i també la lluita contra la pobresa energètica, un 40% més.
I es confia en els ajuntaments per a dur a terme estes dos línies que ajuden a salvar vides.
No podem oblidar que, hui per hui, la pobresa energètica mata set voltes més que la carretera.

I creix també eixa partida destinada a serveis socials locals, que passa de 14 a 20,48 milions d'euros, confiant en el municipalisme com a eina per fer arribar a les persones això mateixa, el rescatem persones, que és la línia bàsica per la qual avui estem ací.

Una altra aposta ferma i decidida que es reflecteix en este pressupost és la que concernix als menors.
I de veres que jo, amb aquest pressupost per davant, sí que puc començar a mitigar aquells crits dins del meu cap que encara me recorden les manifestacions de les famílies d'acollida quan cridaven Â«menors acollits, menors oblidatsÂ».
Podem començar a mitigar aquells crits.
Gràcies.
I així destacar l'impuls que el finançament, la llei i, sobretot, el reconeixement que es dóna en estos comptes de la conselleria a les ajudes a la família extensa, que passen de 3.
193.
000 euros a la important xifra de 8.
300.
000 euros.

Durant anys, he vist com àvies i ties, normalment, tiraven endavant, amb míseres ajudes, dos o tres criatures que, per circumstàncies, havien de criar i guerrejar per un manteniment digne i un reconeixement que no arribava.
Avui, estes famílies lluitadores de ben segur que rebran amb alegria esta notícia.

D'igual forma, també és important l'augment de les ajudes a les famílies d'acollida, en família educadora, que passen dels 2.
374.
000 euros a 3.
422.
000.
Així com les urgències diagnosticades d'acollida, que també augmenten de forma espectacular.
Sense oblidar el pressupost i el suport que mereixen els centres de dia i de menors, els SEAFI, arreu de les nostres comarques.

Pel que fa a majors, l'esforç pressupostari és digne de menció i de ben segur que millorarà les condicions de vida de molta gent gran, que augmenta el finançament als ajuntaments en especialitat de tercera edat, com les PEI d'emergència per a majors.
I important també i significatiu el manteniment de residències de la tercera edat, que passen de 12 a 16 milions d'euros.

I, com no podia ser d'una altra forma, el compromís amb la igualtat efectiva d'aquest pressupost és clau.
El foment per a la igualtat, amb 3,4 milions d'euros, deixa de ser una mera línia decorativa en un munt de papers per començar a fer igualtat real i a fer-la conciliant, i en família, però no exclusivament amb el model de família estàndard que, fins ara, ens havien fent imperar, sinó també atenent la diversitat, perquè les famílies, como vosté diu, senyora Oltra, són plurals.

L'assignació a les famílies canvia a millor, amb un creixement i atenció a la diversitat, on també cal esmentar les primeres línies d'ajuda a combatre la xenofòbia, el racisme i altres modes no racionals de comportament, que veuen, per fi, un xoc i una aturada en este pressupost.

De la mateixa manera, les ajudes a dones víctimes de violència masclista pugen un 48%, quan mai mai havien d'haver estat retallades.
No podem seguir impassibles davant la xacra de la violència de gènere dia sí i dia no, quan està colpejant-nos a la cara constantment.

I al mateix temps, també, es preveuen importants línies d'atenció per a combatre l'exclusió social que afecta majoritàriament les dones.
I ajudes diverses per a la igualtat.

L'Ivaj i les polítiques joves juguen també un paper fonamental com a motor del canvi que es plasma en aquests comptes i que, per fi, col·loquen l'Ivaj en un lloc digne i amb un increment financer important que li permetrà afrontar polítiques encaminades als joves, amb trellat i calat social, les polítiques que elles i ells dissenyen i consideren necessàries per a eixe col·lectiu.

I, per anar acabant, no amb menor importància, un seguit de programes d'acció comunitària, (inintel·ligible) .
.
.
del voluntariat, assessorament jurídic als nous vinguts, reforç local mitjançant les oficines AMICS, convenis amb entitats locals per integrar els immigrants i grans itineraris d'inserció laboral amb el punt de mira fixat en la diversitat funcional fan d'estos pressupostos uns comptes per primer cop socials.
Per primera volta, tenim uns comptes socials.

Analitzarem, en el Grup Compromís, aquests pressupostos, sabent i sent conscients que tenim per davant encara molts reptes i moltes causes justes per les quals seguir endavant i donant suports.
Però posem una primera pedra i segur que ben aviat millorarem, perquè seran quatre anys on rescatar les persones serà la prioritat de totes i tots els qui aposten pel canvi de model.

I dic Â«tots i totes els qui aposten pel canvi de modelÂ» perquè he vist diversos.
.
.
, massa pressupostos anteriors, quan se dissenyaven en l'anterior legislatura, i en ells sempre esperava veure el mateix.
Esperava veure persones i esperava veure com se cobrien les necessitats de les persones en eixos papers que tenia davant.
I no ho veia mai, no ho veia mai.
Sempre era decebedor, sempre era la decepció, sempre era saber que amb això no anàvem a arribar.
Renda garantida no se garantia; estem parlant de 15.
000 persones més que, per fi, se podran incorporar.

Avui he vist, en estos papers, no tot el que voldria, però sí la cobertura de les necessitats bàsiques, de què alguns hui no parlen, no parlen de cobertura de les necessitats bàsiques.

I he sentit un PP que, en canvi parla de tot, que parla de Puig, que parla de Rajoy, que parla d'Oltra, però no parla d'allò que avui tocava abordar, tocava parlar de números, de respostes, de persones i de necessitats.
(Veus)

Afortunadament, com els deia abans, ja no cal, ja no hem de patir un altre pressupost del Partit Popular que oblidava constantment les persones i afavoria altres interessos que han acabat en els tribunals.

Moltíssimes gràcies.

(El president parla amb el micròfon desconnectat)

La senyora Andrés Sanchis:

Gràcies, president.

Benvinguda, senyora vicepresidenta, a presentar uns pressupostos que, sense dubte, seran els millors dels últims vint anys, com a mínim.

Tras tantos años de recorte, que han situado a esta comunidad en la cola del bienestar social…, con un 22% de disminución de las partidas sociales en los últimos años.
Eso es contrastable, no hay más que comparar unas cifras con otras.
Tanto es así, que el montante global de lo que destinaba el Consell a sanidad, educación y servicios sociales ha supuesto para los valencianos y valencianas 152 euros per cápita menos que el resto de la media de España.
Con estos presupuestos no se van a hacer milagros.

El crecimiento consolidado solamente se sitúa en un 0,9, pero sí que se cambia la estructura de la casa, de la casa de La Generalitat, y supone un acercamiento real a las necesidades de las personas.
No los resuelven todos, pero sí que se alarga un poco el camino recorrido.

Estos son unos presupuestos honrados, que recogen la verdad y con un claro enfoque social.
Un presupuesto de más de diecisiete mil millones de la Generalitat valenciana, de los cuales 978 millones corresponden a la vicepresidencia y Conselleria de Igualdad y Políticas Inclusivas, que supone un incremento del 17,3% con respecto al presupuesto del 2015.

Es una conselleria sin lugar a dudas muy importante, la competente para la planificación, el impulso y la aplicación de prestaciones sociales, de los servicios sociales, de la dependencia, de programas dirigidos a personas con discapacidad, a menores, a mayores, a las adopciones, a la juventud, a la mujer, a la igualdad, a la inmigración y al voluntariado social.

Nos han dejado ustedes, señores del Partido Popular, después de su intervención creo que hay que recordárselo, un panorama desolador.
Y quiero darles algunas cifras, porque hoy es un día de números.
La mayor tasa de riesgo de exclusión de toda España, un 32%, siete puntos por encima de la media.
Estamos a la cabeza de la exclusión severa, con 764.
000 valencianos afectados.
La comunidad con mayor número de desahucios, 54.
347 personas y familias perdieron su vivienda, el 21% de toda España.
Una interminable lista de personas con discapacidad que están esperando el certificado de minusvalía.
25.
251 han acumulado ustedes en estos años en la lista de espera.
Estamos a la cola en la aplicación de la ley de la dependencia.
De 106.
000 solicitudes, solamente 67.
000 tienen reconocido el derecho a prestación.
Pero no todas ellas lo cobran.
De estas 67.
000, 40.
350 cobran ese derecho.
En resumen, podemos decir que hay 46.
495 personas en lista de espera para recibir un derecho subjetivo, que les corresponde por ley.

También estamos a la cola en cuanto a los recursos económicos que se destinaban para la renta garantizada de ciudadanía.
En el año 2015 la dotación era de 29 millones de euros, pero nueve eran para pagar las deudas que había del año 2014.
Con lo cual, con este presupuesto se va a incrementar de una forma muy importante la dotación existente para la renta garantizada de ciudadanía, que les recuerdo que va destinada a las familias que no tienen ningún tipo de recurso, y que parece ser que a ustedes no les interesa demasiado.
Estos presupuestos, por lo tanto, van a hacer frente a esta situación.
Van a suponer un cambio de rumbo.
Y quiero destacar dos indicadores importantísimos en el presupuesto que ha presentado la vicepresidenta.

La Dirección General de Inclusión Social va a subir un 35% su presupuesto y la Dirección General de Servicios Sociales y Dependencia un 32,4%.
Se duplican los programas de acción comunitaria, aquellos que van destinados a atender las necesidades más urgentes, muchos de ellos gestionados por entidades sin ánimo de lucro.
No sé si aquí estará Cruz Roja, pero podremos averiguarlo.

Hay una nueva línea de empobrecimiento energético que por primera vez aparece en los presupuestos, y que va a venir a cubrir aquellas necesidades básicas y elementales para las familias que no pueden pagar la luz y el agua.
Eso reconoce una gran sensibilidad de estos presupuestos.
O el programa de itinerarios e inserción sociolaboral para colectivos con riesgo de exclusión social, que se incrementa de 946.
000 euros a 4.
200.
000 euros.
Eso sí que es un gran avance social.

¿Y qué pasa con la Dirección General de Servicios Sociales y Dependencia?
La renta garantizada de ciudadanía sube de 29 millones, que no es así, de 20 en realidad, a 39,4.
Prácticamente duplica el presupuesto que estaba previsto en el 2015.
Al igual que hay un giro importante y un reconocimiento del gran papel y de la gran capacidad de los ayuntamientos para gestionar aquellos recursos imprescindibles para los ciudadanos que están en una situación de necesidad.
Por eso, el programa de prestaciones básicas, que son los que financian los servicios sociales generales, asciende un 30%, pasando a 26 millones de euros.

Esto es un logro importante que a buen seguro mejorará la eficacia y la eficiencia en la gestión de los servicios sociales públicos, todo lo contrario de lo que quería hacer el Partido Popular.
Nosotros queremos bajar a pie de tierra, a aquellas instituciones que están más próximas al ciudadano, mientras que el Partido Popular, con aquella ley de racionalización que parece que hoy también dice que ya es una barbaridad, como estábamos diciendo todos, lo que pretendía es que se centralizaran los servicios, ¿para qué?
, para disuadir a los ciudadanos para pudieran acudir a los mismos.
Afortunadamente, el cambio de rumbo en la Generalitat valenciana acerca a los ciudadanos para que puedan obtener aquello que necesitan.
Los ayuntamientos son los que conocen y saben solucionar sus necesidades.

Quiero destacar también el programa de prestaciones a la dependencia, que asciende a un 57,5%.
92 millones.
Y con eso, además, se proponen resolver o cumplir una serie de objetivos, como por ejemplo, dar ya de realidad aquellas prestaciones económicas vinculadas y que tendrán repercusión sobre más de cuarenta mil ciudadanos, atendiendo a las residencias, centros de día, ayudas a domicilio, cuidadores profesionales, asistencias y teleasistencias.

Estas prestaciones económicas suponen un incremento del 60% con respecto al presupuesto del 2015, y supone también una financiación adicional para el personal que será necesario desde los ayuntamientos, ya que de 5 millones que estaban previstos para estos presupuestos se incrementa la dotación a 6,27.

En cuanto a la Dirección General de Diversidad Funcional, cifra histórica, señora vicepresidenta.
Hemos superado los 100 millones de euros para la atención a las personas con discapacidad.
Solamente por eso todos los portavoces, todas las personas que estamos interviniendo hoy en esta sesión, deberíamos felicitarla.
107 millones.
Es la única vez, y creo que será la única comunidad autónoma que tenga este incremento tan espectacular para atender a unas personas que a buen seguro lo necesitan.
Para recuperar lo perdido, aquello que les quitó el Partido Popular.
Porque es así, se lo quitó el Partido Popular.
Para que puedan ser atendidas en los centros ocupacionales, en los centros de día, en las residencias, que en muchos casos han tenido que volver a sus casas porque no podían hacer frente a las cuotas o a las tasas que tenían que abonar para ser atendidos en estos centros.
¿Saben qué?
Han tenido que acudir de nuevo, como en los años setenta, a hacer galas benéficas y hasta incluso a la venta de lotería y de rifa, porque muchos de estos centros están gestionados por asociaciones de padres y madres, o por colectivos de profesionales que tienen una clara voluntad de permanencia en estos centros.

Sí, señora vicepresidenta, el gobierno progresista que está en este momento en el Consell ha venido a rescatar a estas personas y a sus familias, sin lugar a dudas.
Estamos muchas personas convencidas.

Por otra parte, quiero decir también, evidentemente se incluyen logros muy importantes en lo que corresponde a la dirección general de mujer, igualdad o igualdad en la diversidad, programas que vienen a centrarse principalmente en apoyar lo que decimos.
Lo que decimos tenemos que hacerlo, y es de destacar el programa de apoyo a las mujeres víctimas de violencia de género, con un incremento del 48%.

Por último, quisiera mencionar algunas cuestiones que también van en la ley de acompañamiento y que creo que son muy importantes, porque corrigen grandes injusticias, decisiones políticas que nunca se deberían haber adoptado, como suprimir el copago en los centros de día, o como puede ser la mejora del dinero de bolsillo para nuestros mayores o para los discapacitados que están ingresados en algún tipo de residencia.
También se reconocen las prestaciones económicas a máximos establecidos por la legislación estatal, y nuevas medidas reguladoras del sistema de servicios sociales, como es esa gran decisión de salvar de cualquier tipo de problema económico determinadas ayudas.
Me estoy refiriendo a las ayudas de emergencia, de acogimiento familiar en familia extensa que van a ser a partir del día 1 de enero inembargables.
No va a ser posible que se le retire a ninguna familia una prestación por no estar al corriente de las cuotas, el pago de impuestos o tasas.

Y con respecto a la renta de ciudadanía, pensamos también que es un adelanto muy importante que se excluyan del cómputo para el cálculo de la cantidad que les corresponde de la prestación aquellas ayudas que reciban las familias por becas de comedor, escolares, o destinadas a sufragar los gastos que son imprescindibles.

Por último, decir que estos son unos presupuestos de un gobierno progresista, que ha hecho un importante esfuerzo.
Otras comunidades autónomas con pacto de gobierno van a estar con presupuestos prorrogados.
Y ese esfuerzo era necesario para traducir en lenguaje económico presupuestario del Acord del Botànic.

Es evidente que existe un nuevo orden de prioridades.
Estos son los presupuestos de la inversión social, no del cemento, que fortalece el sistema básico de sanidad, educación y servicios sociales, y da un fuerte impulso a la dependencia y a la vivienda social, que es un elemento clave, y sitúa las soluciones donde están los problemas de la gente.
Mejorar la vida de las personas es un objetivo fundamental, vicepresidenta.
Seguro que merece la pena gobernar para conseguir esto.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Andrés.

Vamos a suspender la sesión durante cinco minutos, y la retomamos inmediatamente.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

Molt bé, senyories, doncs, continuem la compareixença amb la intervenció de la vicepresidenta per un temps de quinze minuts.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, també (rient), pel descans.

Bé, moltíssimes gràcies als cinc per les seues intervencions, algunes sens dubte més afectuoses que (rient) altres, però en qualsevol cas totes elles segur que constructives, ¿no?

Començant per la representant de Podem-Podemos, vosté em feia una pregunta directa: ¿creu vosté que amb el que n'hi ha pressupostat de renda garantida de ciutadania n'hi haurà prou?
No, no ho crec.
Perquè es faça vosté una idea: Astúries, que té una tercera part de la nostra població, té 85 milions per a renda garantida de ciutadania.
¡Clar que no és prou!

Ara bé, ahí entra una de les coses que jo he destacat en la meua intervenció i que són molt importants, i és que la renta garantida i les ajudes a dependència en este pressupost -si s'han llegit l'articulat- es conceptuen com a crèdits ampliables.
¿Què vol dir això?
Enfront del model anterior que quan aplegava una persona a demanar la renta garantida de ciutadania, si ja no quedava consignació pressupostària, no es tramitava l'expedient, hui, si s'acaben els 39 milions i aplega una persona que la necessita doncs es tramitarà l'expedient, i el crèdit serà obligatòriament ampliable.
Això ho tenen vostés en l'articulat de la llei.
I això és molt important, és quasi més important que la consignació pressupostària, ¿val?

I ahí lligue amb una qüestió -que plantejava el senyor García- que és la tramitació i l'agilització.
I lligue les dos coses, ¿per què?
Perquè tenim un altre problema en esta administració que jo vullc expressar-los a vostés.
Som l'administració autonòmica amb menys funcionaris i funcionàries per habitant de tot Espanya.
Això, ¿què significa?
Significa que no tenim prou personal molts voltes per a atendre este tipus de casos -vullc dir-, perquè a una persona li reconeguen la renda garantida ha d'haver-hi una altra persona, empleada pública, que tramita l'expedient, que fa totes les gestions, etcètera.

¿Què passa?
Els servicis territorials, quan jo vaig anar als servicis territorials de València en el mes de juliol, per a tramitar la renda garantida de ciutadania no tenien ni una impressora, els ordinadors no suportaven el programa i no tenien personal.
Això és el que ens han deixat estos magnífics gestors.
Esta és la realitat.
I ¡damunt!
, unes retallades en el 2012 del govern de Rajoy que no te permeten taxes de reposició, d'acord amb el que necessitem.

I també li ho dic, afectuosament, senyor García, que quan Ciudadanos parla Â«d'aprimar l'administracióÂ» és molt perillós.
¿Per què?
Perquè nosaltres necessitem eixamplar la nostra administració perquè els empleats i empleades públiques garantixen els drets socials i els drets fonamentals.
Simplement un apunt.

En el tema en concret d'alzhèimer, nosaltres volem anar a un model molt més general, no una residència de no sé què, una residència de no sé menys.
L'alzhèimer, a més, hui en dia es diagnostica com alzhèimer en realitat moltes coses que al final no són alzhèimer, perquè el diagnòstic fetén només es pot fer en l'autòpsia.
Hui en dia, encara no n'hi ha les eines de diagnòstic d'alzhèimer que siguen al cent per cent fiables, ¿no?
Aleshores, anem a models més polivalents.

Igual que estem concentrant novament l'atenció en els serveis socials de base.
¿Per què?
Perquè això és facilitar la vida als ciutadans, és el que plantejava vosté, facilitar la vida dels ciutadans, que no haja d'anar a l'ajuntament, a la conselleria, a l'altra conselleria.
Anem a vore, les persones que tenen un problema d'empobriment, de dependència, del que siga, que vagen a un lloc i que ahí integralment se solucionen els temes.
Per això també allò de la remunicipalització i apostar perquè l'administració més propera al ciutadà siga la que solucione els temes i la conselleria, òbviament, està ahí per a donar suport, per a finançar, per a cogestionar, ¿val?

El tema de la lluita de l'empobriment energètic, efectivament, ¡home!
, no hem fet un càlcul i a quins ajuntaments anirà dirigit.
Bé, anirà dirigit als ajuntaments, alguns que ja tenen conveni i altres que s'estudiarà, i s'estudiarà, ¿en quin sentit?
, es miraran les condicions climàtiques, el nombre de persones en exclusió social que tinga el municipi, persones migrades que tinga el municipi, etcètera; es farà, al contrari de com es feia abans, sobre mapificacions objectives, ¿val?
, que és una de las coses que també estem redreçant, ¿per què?
, i afecta també a infraestructures -abans, crec que ha sigut el Grup Popular que dia ¿quines infraestructures?
i tal.

Mire, el que nosaltres no anem a fer és fer com el Partit Popular feia, i és que ¿aquí qui governa?
¡Ui!
, és de la meua corda, doncs aquí li anem a ficar un centre de no sé què.
I a la millor eixe centre de no sé què no tenia demanda, com ha passat.
No vaig a ficar exemples concrets però ha passat.
Estem ara fent la mapificació de necessitats.

Perquè es facen vostés una idea, és que no volia entrar jo a estos nivells de detalls però és que algunes intervencions -ho sent molt-, sobretot aquelles que no han estat centrades en el pressupost sinó en altres coses, doncs són, en fi, indignen moltíssim, ¿no?
¿Vosté sap el que és arribar, vostés saben el que és arribar a la conselleria i dir, Â«anem a enviar un mail a tots els ajuntaments amb esta informacióÂ», i que et diguen, Â«no tenim base de dades per a enviar un mail als ajuntamentsÂ»?
És que este és el nivell, ¡oiga!
, dels grans gestors.
Açò és el que ens hem trobat.
¡Clar!
, vés i demana una mapificació de necessitats, ja no de centres que tampoc la tenen.
Han arribat a enviar-se pintors a pintar un centre que portava dos anys tancat.
Això ha passat en la nostra conselleria en etapes anteriors.

Aleshores, clar, ara estem fent la mapificació del que és real i la mapificació del que necessitem, i sobre això s'actuarà, ¿val?

En el tema del gènere se queixava que pujava un 5% el global, però sí que li he de recordar que l'atenció directa a víctimes de violència puja quasi un 48%.
Per cert, a mi no m'agrada dir-li Â«xacraÂ», ¿eh?
, serà el diccionari este que diu.
.
.
, però una xacra és una cosa inevitable, una plaga de llagostes que te menja la collita, però la violència de gènere és conseqüència d'unes estructures desiguals i d'unes estructures injustes, té una causa i és una conseqüència, no és una xacra que cau del cel, però ¡vaja!
esta és una cosa del diccionari.
.
.
(remors) oltrariano?
Val.
(Remors)

El tema dels joves exiliats.
Mire, ahí jo li he d'esmentar el pla de la conselleria d'economia que es presentà l'altre dia que, entre altres coses, està intentant promocionar la tornada de joves que se n'han anat perquè ací no tenien oportunitats i perquè puguen tornar-hi.
És una pla de formació, d'inserció, etcètera.

També estem estudiant, no ho tenim encara tancat però, en qualsevol cas, informarem oportunament quan ho tingam ja tancat, estem estudiant una possibilitat a través de clàusules socials de fomentar també el retorn; és a dir, premiar a aquells que contracten persones que retornen després d'haver estat en l'estranger de manera forçosa, ¿val?

Aleshores, el pla l'avancem per un costat i, a través de la nostra conselleria i a través de l'Ivaj, també mesures de foment perquè puguen tornar aquells que volen tornar.
I, mire, vaig fer un viatge fa no molt a Alemanya i em vaig reunir amb joves d'allí, valencians que han hagut d'emigrar, i va ser molt interessant també.
Ara no tinc temps però, si li interessa, també li contaré un poc l'experiència d'estes persones, ¿no?

I també recordar-los, i a la senyora Catalá també que ha fet menció en el tema del gènere, que en este moment el gènere és una qüestió transversal.
Per això hem posat en marxa les unitats d'igualtat, ¿val?
, en totes les conselleries, han de ser els únics que no se n'adonen d'això perquè hui, a més, en el diari parla directament de Â«creuada pressupostària per la igualtatÂ», és a dir, fins i tot els mitjans de comunicació se n'han fet eco, senyora Catalá, i que a més tenim el primer govern paritari de la història d'esta comunitat, el primer govern paritari, 50-50, sí, fins ara no havíem tingut mai un 50-50, però bé, no passa res.
És una qüestió de voler vore la realitat o no.

En qualsevol cas, anant també al tema que em plantejava el senyor García dels serveis socials de base, mire, el model, i no està tancat encara ni seqüenciat en el temps, però la idea és en el primer semestre de l'any que ve fer eixa reversió en la remunicipalització.
Jo sé que això no és fàcil i que genera unes etapes de transició que òbviament generaran també disfuncions, ¿eh?
, perquè ningú és infal·lible.

Però, ¿quina és la idea?
Mire, un dels millors sistemes de dependència a Espanya és Castelló-Lleó, perquè ningú m'acuse, ¿eh?
, i ahí tot el món sap qui governa.
Val.
Aleshores, allí, ¿com es va a vehicular la valoració de la dependència?
A través dels serveis socials de base.
Aquí, ¿per què no es va fer?
Per un costat, perquè el senyor Cotino els tenia moltíssima mania als treballadors socials i treballadores socials de base, els equips socials de base, els veia com, no sé, com una amenaça; i, segon, perquè així a través d'Avapsa se li va permetre doncs contractar les persones de manera que podien contractar-les a dedillo, per no dir altra cosa, cosa que el Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana, de fet, en una sentència va dir que eixa contractació s'havia fet sense tindre en compte els requisits constitucionals de mèrit, capacitat, igualtat, etcètera.

Aleshores, això tindrà una etapa de transició -com li dia-, per això s'haurà fixat que augmenten les transferències a les entitats locals.
¿Per què?
Per a afavorir eixa transició i que les entitats locals també puguen contractar personal que es faça càrrec d'això.
Paral·lelament, els valoradors i valoradores que ja tenim, que tenen molta experiència, coordinaran estos equips de base, ¿val?
, fins que la xarxa ja estiga completament de l'altre costat, del costat municipal.
I això ens permet agilitar les avaluacions perquè en este moment tenim deu valoradors i valoradores a la província de València, sis a Alacant, i dos a Castelló.
Amb díhuit persones no es pot fer front a un tapó de 46.
000 persones que ens han deixat estes persones d'ací, de l'antic govern, que eixa és la realitat, ¿no?

La cotització a la seguretat social, això és una retallada al govern central, no és una competència nostra.
Però, ¿què hem fet nosaltres?
Pujar a màxims les cuidadores no professionals.
Això també, no sé si estava en la diapositiva però, sens dubte, en la intervenció ho he dit.
És a dir, allò que és competència nostra, senyor García, estiga vosté tranquil que estem, que estem en ello, eh?

El tema del copagament que hem derogat, i vosté diu, Â«és que la gent no sapÂ», ¡clar!
, perquè la gent sent una notícia i pensa que en el pròxim mes això ja passarà.
A partir de l'1 de gener, que és quan açò entra en vigor, perquè la llei d'acompanyament entrarà en vigor l'1 de gener, la gent ja començarà a notar-ho.
No obstant això, jo prenc nota de la preocupació i informarem més o farem algun tipus de promoció institucional perquè les persones ho puguen saber, ¿val?

I, ara, anem a les intervencions més amables d'este matí que, la veritat, primer es podrien posar d'acord ¡vostés dos!
, perquè, clar, si no es posen d'acord i si no parlen ni entre vostés, perquè ¿en qué quedamos?
, ¿honorífica o soy la que manda?
, perquè les dos coses no poden ser.

Aleshores, posen-se d'acord en les seues, sobretot en els seus equips que els donen les consignes del dia -i es veu que l'última és esta- perquè, a més, és que ja no enganyen a ningú, de veres.
¿Com s'atrevixen, vostés?
Vostés, ¿com s'atrevixen en esta conselleria, en este pressupost a fer les intervencions que han fet hui?

De veres, jo em pensava que vostés anaven a vindre amb un esperit constructiu; Â«¡oiga!
, mire, doncs vosté podria millorar esta partida o millorar l'altra, i li farem esmenesÂ», i ser un poquet constructius.
Però no, vostés vénen ací com García Albiol, Â«pa' chulos, nosotrosÂ», quan han destrossat la gestió de les polítiques socials, els serveis socials i l'atenció a l'autonomia personal en esta comunitat; quan vostés són responsables que ací milers de persones s'hagen mort sense poder entrar en el sistema de dependència; quan vostés són responsables d'un tapó de 46.
000 persones que tenint dret a la dependència estan esperant en els llimbs i sense atendre; quan vostés són responsables de 14.
000 persones que havien de tindre la renda garantida perquè no tenien on caure morts i estaven en una llista d'espera.
¿Com s'atrevixen a vindre ací a parlar?

Mire, 1.
300 milions d'euros, sí, senyora, que tenim dret, que tenim cobertura legal de la LOFCA i de la Constitució, que no és la invenció que vostés feien en els pressupostos passats, Â«anem a vendre este edifici per 1.
000 milions d'eurosÂ», i ho consignaven en el pressupost.
(Remors) És una exageració però vostés feien això, vostés unflaven el preu dels edificis i deien que els anaven a vendre, i ni per eixe preu els venien, ¿val?
, i feien els comptes del gran capitán, i després en ficaren no 1.
000, 1.
600, d'una partida sense cobertura legal que els ho va dir l'Airef, la policia de Montoro.

I, efectivament, jo vaig anar als tribunals però no perquè anaren vostés a presó, vostés, els que hagen d'anar ja aniran per altres coses, sinó perquè havíem de centrar la línia de què se podia pressupostar i què no.
I ho vaig dir públicament, i vosté, senyora Catalá, té molta memòria i segur que s'enrecorda.
Així que, açò no és un frau, açò és una reivindicació d'allò que té cobertura legal.

En qualsevol cas, l'única cosa que ha parlat del pressupost és allò de les línies nominatives, de Creu Roja, Moviment contra la Intolerància i Càritas, li he de dir que estan encantats.
Hauria d'haver parlat amb ells abans de vindre ací a dir-ho.
Clar, perquè estan contents, ¿sap vosté per què?
Perquè vostés utilitzaven el pressupost per a fer clientelisme.
I, aleshores, ficaven línies nominatives i el que estaba en la onda, tenia línia nominativa i el que no, no.

¿Quina és la política ara mateixa amb el govern del botànic?
, que vosté tant li molesta, però és que és una manera de cenyir-mos a un pacte que tenim amb la ciutadania, que, a més, es transparent; no, com vostés, que portaven un programa electoral, no el complien, però no donaven explicacions a ningú.

En este cas, com són diversos partits els que han fet este acord, doncs se li ha posat un nom perquè la gent sàpiga perfectament avaluar allò que s'ha dit i allò que s'ha fet, que això és sa en política, ¿sap?
És sa en política comprometre's a coses i, després, avaluar el que s'ha fet i el que no.
I, a més, explicar-ho.

Però, en fi, ¿per què no n'hi han línies nominatives?
Perquè n'hi hauran línies de subvencions, on tot el món amb igualtat podrà concórrer i on, a més, s'han pujat les partides.
I no patisca vosté, que tant Càritas, com Creu Roja, com Moviment contra la Intolerància, segurament, en tindran, fins i tot, més finançament que amb vostés.
Temps.

Una coseta més i ja acabe.
Miren, el tema.
.
.
, ¡ah!
, l'últim.
O siga, ¿com s'atrevix vosté.
.
.
com s'atrevix a dir que per què no deroguem el copagament?
És que, clar, vosté.
.
.
(Veus) No, no, no, no.
Vosté ha dit: Â«¿Por qué no ha derogado el copago?
Â» Dic, ¿per què…?
¿Com, com, com s'atrevix vosté?
Que varen fer una norma, que el tribunal superior de justícia va tombar, i que ha provocat, a més, una ILP del Cermi perquè l'estat, el Congrés dels Diputats, regule un copagament que no siga confiscatori després de l'experiència que es va tindre ací, que vostés varen confiscar a les persones majors, a les persones amb diversitat funcional; varen fer que centenars de persones hagueren d'abandonar els centres de dia i els seus tractaments, amb el que això suposa per a una persona amb discapacitat.

¿Vosté sap el retrocés que pot suposar per a una persona que, per exemple, té una paràlisi cerebral haver d'abandonar el tractament que li estan donant?
Es veu que no el té, perquè si no, no hagueren aprovat les normes que aprovaren.
Aleshores, ¿com s'atrevixen?
¿Com s'atrevixen, senyories?

El senyor president:

Gràcies, senyora vicepresidenta.

Per a rèplica té la paraula la senyora Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora Oltra, per la informació que ens ha donat.

Des de Podemos-Podem, com he indicat abans, veiem reflectida en la dotació pressupostària de la seua conselleria que vostés han donat un pas amb fermesa cap a eixe rescat ciutadà del qual parlàvem.
Però ens és obligatori incidir que no és suficient, tot i que som molt conscients de la situació en la qual ens han deixat.

L'Acord del Botànic és un acord de mínims i això suposa tindre que les nostres expectatives sempre van a ser superiors.
Volem deixar de rescatar persones per tindre un sistema que, de forma estable, cuide de cada una de les persones que conformen la societat, perquè totes i cada una de nosaltres, en un o en un altre sentit, som dependents.
Som diverses i dependents.

Per això volem saber si estos pressupostos són una excepció per la situació dramàtica que vivim actualment i que ens ha deixat l'anterior Consell, el Consell del PP, una situació de persones vivint baix l'ombra de la pobresa.

Volem saber, per tant, si estos pressupostos són una excepció deguda a aquesta situació dramàtica o si des de la seua conselleria compartixen eixa filosofia de construir un nou model econòmic-social basat en les cures, en cuidar les persones i en cuidar-les des d'allò públic.

Per exemple, vosté, en la seua compareixença del ple de setembre, va indicar la següent frase: Â«Adaptarem la normativa del sistema de protecció a la infància dotant-la de mitjans humans i econòmics.
Â»

Hem vist que han destinat 2.
514.
000 euros al SEAFI, Servei d'Atenció a la Família i a la Infància.
Nosaltres tenim molt present que dintre de l'Acord del Botànic un dels punts claus és el rescat de.
.
.
, perdó, un dels punts claus en el rescat de persones és combatre la pobresa infantil.
Amb els anteriors pressupostos es destinaven 2.
428.
000 euros.
S'ha augmentat per tant, però no s'ha arribat a augmentar tant com voldríem.

Tanmateix, volem preguntar-li si vostés han tingut en compte altres mesures per a atendre la infantesa més allà del SEAFI; per exemple, a través d'altres conselleries com la conselleria d'educació.
Perquè, des de Podem, entenem que caminar d'un rescat ciutadà a un model econòmic-social basat en les cures, suposa no només assegurar que xiquets i xiquetes puguen menjar tres vegades al dia, sinó que també puguen accedir a l'educació des del zero anys per garantir la seua igualtat d'oportunitats.

També, que s'instaure la coresponsabilitat, ja no només entre els progenitors, siguen del sexe que siguen o siga, per exemple, només un progenitor i la mateixa.
.
.
, amb la mateixa administració pública.

Entenem que caminar d'un rescat ciutadà a un model econòmic-social significa que els infants puguen gaudir d'avis i àvies, que puguen accedir a itineraris d'envelliment actiu, sense que aquests itineraris siguen entesos com a serveis de luxe.

A vegades, per no dir moltes vegades, les paraules són significatives, tot i que ací diguen el contrari.
Vostés han canviat.
.
.
, han eliminat eixe nom que deia Â«promoció de les famílies i de les donesÂ», que era l'exemple més contundent sobre qui sosté les cures.

Volem saber si vostés, assumint aquestes condicions, estan caminant cap a un rescat ciutadà o si estan caminant, si estan construint condicions mínimes per un model que es responsabilitze o, com a mínim, es coresponsabilitze de cuidar les persones des d'allò públic de forma estable i permanent.

Esperem que siga el segon, perquè és el sentit en què nosaltres vam pactar l'Acord del Botànic i serà la filosofia que ens acompanyarà durant aquests quatre anys per controlar la seua implementació.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Cabedo.

Senyor García, per part del Grup Parlamentari Ciutadans, té vosté la paraula.

El senyor García Salvador:

Senyora vicepresidenta, en el tema de.
.
.
en el tema que havíem comentat de.
.
.
, quan el 2012 el govern de Madrid li lleva la seguretat social.
.
.
, vosté diu, evidentment.
.
.
, i tenim clar els ciutadans que no és competència de vostés.
Però també tenim clar que el.
.
.
, n'hi ha coses que vostés no haurien de fer i les fan.
Per exemple, el 50% l'hauria d'aportar l'estat central i no l'aporten.
Vostés hauran d'aportar un vuitanta i tants, ¿no?
, crec que és, i ells aporten un.
.
.
(Veus) Val.
Vostés, el (inintel·ligible) .
.
.
val.
I, després, (inintel·ligible) .
.
.
Això és una qüestió que ells ho haurien de fer i no ho fan.

Aplicant eixa màxima, també se podria plantejar que si ells no fan.
.
.
, perquè el que sí que estem d'acord és que eixa gent encara que se'ls augmenten les prestacions econòmiques, si han de pagar temes d'ortopèdia, si han de pagar fàrmacs o si han.
.
.
, alguna cosa, és que no queda.
.
.
, ja no tenen per a poder pagar-se.
.
.
I, després, esta gent estaran treballant i, d'ací uns anys, quan eixa dona o eixe home vaja a.
.
.
, no tindrà la paga de jubilació.
Jo crec que almenys la reflexió s'hauria de fer.
Jo entenc que no és competència nostra.
Però ahí tampoc és competència nostra (inintel·ligible) .
.
.
aportar el 50% i estem obligats a fer-ho, perquè el govern de Madrid no està fent els deures.
Això per un costat.

Després, el tema que Ciutadans té obsessió en aprimar l'administració.
Mire, és que, a vegades, de veritat, un veu com.
.
.
, possiblement ara n'hi hagen taxes de reposició, però abans veem com anava entrant gent a l'administració.
.
.
Home, normalment sempre entraven també els de la corda.
Els del PP i els del PSOE són els que anaven entrant en l'administració.
Que rar és entrar en un ajuntament i no vore algú de la corda, o a qualsevol institució.
Almenys, a vore si això ho poden acabar, també li ho agrària, que les ajudes vagen on se necessiten.
De veritat que li ho agrairia enormement des de Ciutadans.

Però bé, a la millor, amb menys recursos, fer més o posar les noves tecnologies al servici d'això i no haver de dependre tant que n'hi haja més o menys gent.
Jo crec que, a dia d'avui, a l'altura que estem del segle XXI, que les coses no se fagen perquè no n'hi hagen ajudes, jo és que vertaderament no ho entenc.
N'hi han mitjans tecnològics per a poder fer que eixe treball (inintel·ligible) .
.
.
Una empresa privada, a vegades, amb pocs recursos, li toca fer moltes coses i estar al dia i haver de ser eficient.
No tinc tan clar que molta gent faja que les coses siguen més eficients.
No ho tinc tan clar.
A la millor estic equivocat.
.
.
, és possible.

I no res.
Finalment, jo.
.
.
, no hem parlat dels malalts mentals.
Avui sí que hem vist en premsa que se van a obrir uns centres de malalts mentals.
No sé.
.
.
, supose que vosté ho sabrà.
I és que, clar, han estat també els grans oblidats, ¿no?
, perquè ací en València pense que només n'hi han dos centres públics -a penes cent i poques places-, que n'hi han unes llistes d'espera al voltant de quatre mil cinc-cents aspirants.
En Alacant, també n'hi han 750 persones pendents d'entrar en dos centres públics.
Les persones soles.
.
.
, que molts d'ells són abandonats a la seua sort, perquè les famílies els deixen de banda.
Vull dir, que és un tema que no havíem mencionat abans per tema de temps, però també m'agradaria vore si és veritat que eixos centres se van a obrir, quan se van a obrir i com vostés pensen eliminar este tipus de gent que està en la cua d'espera.

Molt amable.
Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.

I, ara, per part del Grup Parlamentari Popular, que va a haver una mapificació temporal en la seua intervenció, tindrà dos minuts i mig la senyora Catalá, i dos minuts i mig el senyor Zaplana.
Quan vullguen.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyora Oltra, vosté ve ací a pegar bronques i donar lliçons.
I jo, ni li vaig a pegar una bronca, ni li vaig a donar una lliçó.
Li vaig a dir algunes coses.

Una.
L'informe d'impacte de gènere que n'hi ha incorporat a eixe pressupost diu que vostés no són un govern paritari.
I ho diu l'informe d'impacte de gènere que n'hi ha en eixe pressupost i que vosté deuria llegir-se.

Segon.
No és cert que vagen a poder optar les entitats socials a major import d'ajudes, perquè les línies són les mateixes: en una n'hi havien 665.
000 euros i passen a 250.
000, perquè excloent vostés la Creu Roja, el Moviment contra la Intolerància i Fedacod, i l'altra se queda amb un 1.
400.
000, com estava.
I, per tant.
.
.
, i desapareix la línia nominativa de convenis, com l'Associació Valenciana de la Caritat, Cáritas Diocesana i altres institucions.
I el Grup Popular considera que estes institucions mereixen uns convenis i una relació estable amb l'administració, perquè vosté, senyora Oltra, se recolza en ells.
Se recolza en ells.

I és un gest -la veritat- de falta de respecte que vostés no tinguen en compte estes i eliminen la línia nominativa dels convenis d'institucions fonamentals per a esta terra, com la Creu Roja, l'Associació Valenciana de la Caritat i tota Cáritas Diocesana, de dalt a baix de la Comunitat Valenciana.

Mire, dos incoherències més i vosté no m'ha contestat absolutament a res.

Primera, que desapareixen les mares gestants, que desapareix la solució extrajudicial de conflictes familiars.
És una qüestió que vostés, inclús, presentaren com a esmena l'any passat perquè estiguera com a objectius de la conselleria i, enguany, ho fan desaparéixer.
És que vostés -mire, el Bloc-Compromís-, bé, vostés.
.
.
, no sé quina part de vostés, però una part de vostés.
La firmava Enric Morera.
A la millor a vosté.
.
.
, per a això no és una autoritat, però bé.

I, després, finalment, l'empobriment energètic.
Jo li faig una pregunta per escrit i li dic què va a fer vosté, i me contesta.
.
.
té vosté el rostre, perdone'm que li ho diga, de dir-me que el Consell anterior va contemplar una dotació econòmica insuficient mitjançant la creació d'un xec energètic.
Senyora Oltra, si vosté ha posat un 1.
400.
000 euros i el Consell anterior posà 1.
000.
000.
¿Vosté creu que amb 400.
000 euros ha resolt vosté la situació?
¿Vosté creu que amb 400.
000 euros ha arreglat vosté.
.
.
, i me contesta que la dotació era insuficient i passa d'1.
000.
000 d'euros a 1.
400.
000 euros, que ho anuncià el conseller Buch?

Mire, de veres, considere que ha de ser vosté un poquet més coherent.

El senyor president:

Senyor Zaplana.

El senyor Zaplana López:

Mire, señora Oltra, está claro, usted recibir críticas, cero.
Yo, para preparar estas comparecencias con usted, he visto las comparecencias anteriores, las suyas.
Afectuosas sus comparecencias nunca han sido.
Con cariño hacia quien estaba ahí nunca han sido.

Nosotros hemos tenido un tono moderado.
Yo no me considero un tipo extremista, pero bueno, no… al caso de cómo usted ha sido en el anterior.

Pero, bueno, le planteaba…, mire, yo no he hablado de que usted derogue el copago o no derogue.
He dicho que usted no cumple su palabra.
Usted dijo en el último pleno: Â«Compromiso con la ciudadanía a no mentirÂ».

Mire, nota de prensa del gabinete de comunicación de la Generalitat valenciana.
Le leo: Â«La vicepresidenta ha avanzado que la eliminación del copago en servicios se realizará a través de la ley de medidas fiscales, gestión administrativa y financiera de organización de La Generalitat para el ejercicio 2016, con un coste estimado y aproximado de 120 millones de euros.
Â» Esto lo dicen ustedes.
Esto lo dice la Generalitat valenciana, el gabinete de comunicación.
No lo ha hecho.
No lo ha hecho.
Es decir, yo no le estoy diciendo: cuidado, es que usted dice… No, no, no, es que usted se comprometió y no lo ha hecho.
No ha derogado la ley de tasas.
Usted se comprometió a derogar la ley de tasas.
¿No le ha dejado el señor Puig o el señor Soler derogar la ley de tasas?
Me preocupa que usted se comprometa públicamente a unas cosas y no cumpla.
 

Le traslado una pregunta que no es mía, que me hacen.
Durante la campaña electoral se comprometió usted con asociaciones y plataformas a devolver de oficio el copago ilegal cobrado desde 2013.
El otro día tuvo usted una reunión, el 28 de septiembre.
Después de varias reuniones, usted dijo que no se iba a devolver.
Se comprometió en campaña con ellos.
No lo va a devolver.
¿Por qué?
Porque ahora dice que tienen que reclamar por vía judicial y que, si tiene sentencia, se pagará o no se pagará.
No se lo pregunto yo.
Es una pregunta trasladada de las plataformas y de las asociaciones.

Y les digo, a usted y a los grupos que sustentan su gobierno, no es más progresista… no es progresista eliminar el copago.
No es progresista.
Se genera desigualdad.
Se genera desigualdad.

Mire, señor Caldera, el padre del copago, el padre del copago, Jesús Caldera, se declaró firmemente partidario del copago -modelo de financiación que fija que una parte del servicio sea pagada por la persona dependiente y la otra, por la administración- e incluso apostó porque los beneficiarios paguen por encima de lo previsto en la ley.
Esto lo dice el señor Caldera, el que diseñó todo esto de lo que estamos hablando hoy.
Lo dijo el Partido Socialista…, lo mantiene.

Mire, cuando se aprobó la ley del copago, la ley de dependencia y el copago, el Partido Popular propuso como enmienda aceptar que un porcentaje de la renta mínima estuviera exenta del copago, así como la gratuidad de la atención a los dependientes más graves.
Esto, esto, se votó en contra por parte del Partido Socialista, con quien gobierna usted ahora, con quien le está poniendo trabas para que no lo pueda ejercer.

Segundo punto.
¿Sabe usted quién aprobó la primera tasa de copago en la comunidad?
Un representante del gobierno actual, que está en su gobierno, que es el coordinador con las Cortes.
¡Es tremendo!
Esta persona fue la que aprobó el primer copago en esta comunidad.
Y ahora dicen que es el Partido Popular el que lo pone, el que lo quita.
Mire, si usted se compromete a algo, comprométase.

Último término -termino, presidente-, último término del diccionario oltrariano, remunicipalizar los servicios municipales.
Para Â«remunicipalizarÂ», Â«remunicipalizarÂ», primero tuvieron que ser municipales.
Eso es Â«remunicipalizarÂ».
Lo que usted está haciendo es meterles en todos los ojos una serie de competencias que todavía no saben cuáles son, porque usted no se ha reunido con nadie para explicarles qué competencias van a hacer, qué van a hacer, y les ha dado una cantidad de dinero que no sabemos si cubre o no cubre esa remunicipalización, porque es que no sabemos qué servicios se van a remunicipalizar.

El senyor president:

Vaja acabant.

El senyor Zaplana López:

Termino con una pregunta: ¿ha visitado los servicios territoriales de la provincia de Alicante?

El senyor president:

Gracias, señor Zaplana.

Per a continuar en el torn de rèpliques, té la paraula la senyora Mònica Álvaro.

La senyora Álvaro Cerezo:

Senyora Oltra, si troba vosté el sentit constructiu del PP m'avisa, perquè ací, en la comissió de política social, on estem cara a cara amb ells, la veritat és que no hem trobat eixe sentit constructiu.
És més, no hem trobat cap proposta constructiva del Partit Popular.
És més, no hem trobat encara cap proposta del Partit Popular.

I vénen ací vostés i parlen de Creu Roja!
Vostés parlen de Creu Roja!
Vostés que tiraren a Creu Roja de la teleassistència!
Sap el que vol dir això?
Que se la van carregar d'una punyada.
Ací i a Madrid.
(Veus)

El senyor president:

Senyora Álvaro, està vosté en el torn de rèplica de la senyora vicepresidenta.
(Remors)

La senyora Álvaro Cerezo:

Deixant, i es van deixar a.
.
.
, i jo sé que la senyora Oltra això ho té en compte, es van deixar més de huit mil majors al País Valencià sense teleassistència, desemparats i sols a les seues cases.
I ara vénen ací, fent-se els amnèsics, i parlen de Creu Roja.
Doncs reconeguen per fi i comencen a treballar conjuntament per tornar el que toca i deixar d'abocar més gent al desemparament que ens havien tingut acostumats.
Comencen a reconèixer que calia eixa dependència que avui per primera volta s'augmenta.

Pobresa energètica.
Mai, mai, mai va arribar a cap ajuntament un d'estos xecs del conseller Buch que hem sentit avui nomenar.
I com vosté sap, i prendrem en compte, el que sí que reben els ajuntaments és el 55% de les demandes d'ajuda per a pagar la llum i aigua que a les seues cases falta.
I això hui per hui és una necessitat en els serveis socials bàsics, que se contempla en este pressupost, que se contempla començant a treballar per aquesta necessitat.
No amb xecs que vostés s'han inventat, i duga'n un, perquè si no hauré de preguntar-me on estan eixos xecs.
Perquè jo li dic, els ajuntaments mai van rebre aquestos xecs.

I així que enhorabona, enhorabona per les intencions que veiem de remunicipalitzar els ajuntaments, de fer eixa cogestió conjunta, perquè fa falta, perquè hi ha ajuntaments al País Valencià que han rebut resolucions de renda garantida dels ajuntaments del costat.
No saben vostés el que costa que per fi a una persona de l'anterior administració autonòmica li arribara una resolució de renda garantida, i quan arribava no era ni del seu ajuntament, no era ni del seu empadronament, i això ha passat.
I és més, els he de dir que en el que portem de nou govern s'han fet en quatre mesos més reunions amb els ajuntaments, moltes més de les que el PP convocara en quatre anys.

Així que, enhorabona, continuen per eixe camí, fa falta tornar els serveis socials on havien d'estar, atenent les persones.
I enhorabona també per això que ens ha deixat palés, tant ací com en la llei d'acompanyament, eixa inembargabilitat de les ajudes socials.
És molt dur, és duríssim arribar davant d'una persona i que te diga que no pot donar de menjar als seus fills, perquè l'ajuda que se li havia concedit per a eixa finalitat se l'han enduta per no pagar una plusvàlua d'una casa que li l'ha furtada el banc perquè vostés van contemplar una llei que no contemplava eliminar les vàlues en les dacions de pagament.

Eixa és, i no altra, eixa és la seua gestió.
I avui, per fi, en este pressupost comença a esmenar-se i comença a treballar per eixes línies bàsiques de les que el pacte del botànic se fa clau.
Eixe és el nostre compromís i no altre.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Álvaro.

Recordar simplement que les rèpliques són al compareixent i que no són obligatòries.

Però, en qualsevol cas, per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Andrés.

La senyora Andrés Sanchis:

Señora vicepresidenta, a mí me gustaría que me aclarara si es que no sé leer bien.

Hay una línea, la 1827 del programa 313.
50, que se llama Â«programas de acción comunitariaÂ», por un importe de 2 millones de euros, que se duplica con respecto al 2015 y que va destinada a entidades sin ánimo de lucro del tercer sector.
¿Para qué?
Para esto: para las subvenciones a entidades sin ánimo de lucro del tercer sector, para que ejerzan actividades vinculadas a las familias más desfavorecidas, personas sin hogar, transeúntes, profesionales del sexo -lo traduzco, está en valenciano-, drogodependents, població exreclusa, discapacitats, majors, etcètera.
Tot ells en perill latent o en situació d'exclusió social.
Que jo crega açò no és el que estan fent les associacions com Càritas, com Creu Roja?

Bé, yo pienso que los convenios caducan y la fórmula de gestión puede variar.
Pero, en cualquier caso, la voluntad de reconocer el trabajo de esas instituciones con una línea nominativa por más de 2 millones de euros pienso que está reconocida.
Me gustaría que me lo aclarara la señora vicepresidenta.

Y al mismo tiempo también le pediría a la señora vicepresidenta si en algún momento se van a revisar los convenios con la fundación de mujeres por la igualdad, adjudicados no sabemos por qué procedimiento y que están llevando en este momento la gestión de los centros materno-infantiles, dependientes de la conselleria de bienestar social, en este caso de Igualdad y Políticas Inclusivas.

Sería también un gesto por parte de la vicepresidenta que pudiéramos conocer, así se darían respuestas a muchas preguntas de quién y cómo se está gestionando, de a quién se va a mantener y a quién no.

Con respecto al copago, y por eso que se ha hecho alguna alusión, yo creo que también es necesario clarificar.
La ley de dependencia es del año 2007.
El gobierno del Partido Popular estaba gobernando ya desde hacía años en esta comunidad.
En esta comunidad, como en todas, siempre ha existido copago.
Cuando hemos tenido a personas beneficiarias de residencia, asistidas 365 días del año, cualquier persona puede entender que tiene que aportar una parte de su pensión para cubrir ese servicio, porque el resto lo cubren todos los demás ciudadanos.
Y es lógico.
365 días al año.
Ese copago siempre ha existido.
Lo que no ha existido es que sobre eso se recargara, se redujera el dinero en el bolsillo que tenían para sus necesidades básicas, y además se incluyeran las pagas extraordinarias.
¿Piensa, señora vicepresidenta, que eso es lo que se está aquí solucionando con esta modificación que se está introduciendo en la ley de presupuestos?
Me gustaría que me lo aclarara.

Y, por otra parte también, decirle que he oído una frase, no sé quién la ha dicho, ha dicho algo así como la universalización también produce injusticias.
Quisiera que me contestara, señora vicepresidenta, si al hacer estos presupuestos usted ha pensado que un niño de quince años que acude a un centro público y que tiene, por lo tanto, la educación gratuita y de calidad, que le pagamos entre todos los ciudadanos, ¿piensa usted que tiene los mismos derechos que un niño discapacitado, que va a un centro de día, que es a los que se les ha eliminado el copago, de que reciba esa misma caridad y que sus familias tengan que hacer una aportación muy importante, muy importante, entre 200 y 700 euros, para que ese niño de quince o dieciséis años sea atendido, reciba la atención y la educación que necesita.
Para mí eso es justicia social y la universalización es justicia social.
Solamente aquellos que piensan que eso no es un derecho subjetivo pueden entender que eso es una injusticia.

Todo esto es una cuestión de debate ideológico, que evidentemente no nos vamos a poder poner de acuerdo entre un lado de esta sala y el otro.

Por otra parte, también quisiera decirles que pienso que estos presupuestos son muy importantes, que queda mucho por hacer, por supuesto que sí.
Hay que avanzar, pero desde luego hay que respaldar a los ayuntamientos, hay que darles estabilidad presupuestaria con ese plan concertado que usted ha multiplicado de forma importante.
Faltan nuevos retos: consolidar eso de una manera plurianual para que todos los ayuntamientos sepan cuáles son las prestaciones que puedan ofrecer a los ciudadanos y demos estabilidad a los profesionales, que es muy importante también para eso, para generar empleo de calidad y estable.
Eso es muy importante y tenemos un sector amplísimo dentro del campo de los servicios sociales.

Por último, vicepresidenta, ratificar que es un buen presupuesto, pensamos que el mejor que se ha presentado en estos últimos veinte años.
Y sobre todo por una cuestión fundamental, se protege a los menores.
También quisiera saber si es una cuestión de justicia social o no que hasta ahora un menor o familia extensa recibiera 120 euros para cubrir todos sus gastos al mes y hoy la vicepresidenta nos acaba de anunciar que el Consell ha aprobado un presupuesto, que espero que sea respaldado por estas Cortes, donde esas familias van a recibir 12 euros por día, es decir, estamos hablando de multiplicar por tres.
Eso es dar dignidad, luchar contra la pobreza infantil, luchar contra la exclusión y garantizar la protección de aquellos que menos tienen.

Enhorabuena y espero que estos presupuestos se aprueben.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Andrés.

I ja, per a concloure esta primera compareixença, té cinc minuts la senyora vicepresidenta.

La senyora consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Me centraré en alguns temes que vostés han repetit.
Efectivament, per a la pobresa infantil no només estan les ajudes que s'han posat en este pressupost en concret, també està el tema dels menjadors escolars, que no només obrirà en juny i setembre, sinó que a més els alumnes becats no hauran de pagar res, se beca al cent per cent.
Saben vostés, la portaveu de Compromís ha batallat molt en este tema, que abans havien de pagar una xicoteta part, que fins i tot també els venia costera amunt, i ara no van a haver de pagar res.

En el tema de les cuidadores, senyor García, jo ho tinc en l'agenda, eh?
, i ho tinc en l'agenda d'ací al dia 20 de desembre especialment.
Però també és cert, i li recorde, que el Govern d'Espanya acaba de dur al Tribunal Constitucional la ratificació que es va fer ací de la sanitat universal, és a dir, que tota persona tinguera dret a la sanitat.
És curiós que un govern vaja a un Tribunal Constitucional que empara els drets fonamentals a dir que se retallen drets fonamentals.
Però ho vinc a dir perquè allò de les competències sí que és important.
No obstant això, estudiarem esta possibilitat també que vosté ens diu.

El tema de malalts mentals, el tema de malalts mentals estem parlant dels centres d'Alcoi i Xàtiva, que estaven tancats per falta d'equipament, perquè l'antic govern no els havia equipat, i que s'obriran durant 2016.
Sap vosté també que va haver-hi una confusió ahir en una informació, i és que no és que desapareixen les partides de salut mental, sinó que s'havien refós en una altra i aleshores com que algú havia interpretat que això havia desaparegut.
Però no, s'ha fos en una altra partida i, a més, s'incrementen.
Val?

La pregunta concreta que vosté me feia.
El 21 de setembre vaig visitar els serveis territorials d'Alacant, 21 de setembre.
Càritas, Creu Roja, Moviment per la (inintel·ligible) .
.
.
, estan d'acord i, efectivament, li ho acaba d'explicar la portaveu del Grup Socialista, s'ha duplicat la partida, no és que s'ha incrementat, és que s'ha duplicat la partida d'acció comunitària, i estan molt contents, estan molt contents, perquè, entre altres, Càritas es va queixar molt en l'última etapa de l'antic govern de la poca dotació que s'estava donant a les polítiques socials i que ells no estaven donant a l'abast, val?
Aleshores sí que s'ha parlat amb ells.

Mire, el tema de l'aportació suplementària i del copagament, val?
Mire, per què no m'agrada a mi que se li diga Â«copagamentÂ»?
Perquè tot ho paguem els mateixos, que som els ciutadans i les ciutadanes.
Quan vostés parlaven de copagament se suposa que estan pagant dos, no?
Però no és de veres; és que paguen les mateixes persones.
I quan vosté fa el discurs de Â«ai, és que este s'ho pot pagarÂ», bé, és que per això està el sistema tributari, oiga, és que per a distribuir riquesa està el sistema tributari.
I els sistemes de protecció social en els països civilitzats són universals, són universals.

I a la qüestió concreta que vosté ha plantejat, efectivament, jo vaig plantejar que s'eliminava el copagament, però si vosté va estar atent a la compareixença que jo vaig fer en Les Corts, si vosté va estar atent, jo vaig dir que el tema de residències no volíem eliminar-lo, però que n'hi havia una doctrina del TSJ, provocat per la seua mala gestió, perquè és que vostés cada norma que han aprovat ha acabat en els tribunals i ha acabat en nul·litat.
Però si és que no n'han fet una a dretes.
Bueno, (rialles) dentro de un orden, ¿no?

Aleshores, què passa?
Que nosaltres havíem acumulat moltes sentències i al final el que vam fer és dir-li, i l'advocacia també tenia dubtes en un moment donat, i vam demanar un informe a l'advocacia general i va dir, sí que se pot regular d'esta i d'esta manera si té rang de llei.
Aleshores, quina decisió vam prendre?
Que ja li ho vaig explicar al senyor García, que a més és molt proactiu en estos temes i pregunta molt en el plenari.
Li ho torne a repetir a vosté.

En centres diürns no hi ha aportació suplementària.
Per què?
Perquè n'hi ha una diferència entre una persona que va a un centre de dia o que va a un centre ocupacional i una persona que està en residència.
La persona que està en residència ho té tot cobert, el menjar, els bolquers, el sèrum.
El que necessite ho té cobert.
La persona que va a un centre de dia, a un centre ocupacional, després ha de mantindre sa casa, el lloguer, la llum, l'aigua, el gas.

No li pareix a vosté plausible que la persona que a més ha de mantindre la seua casa no haja de fer aportacions suplementàries, però la persona que ho té tot cobert sí que les faça?
I no distingim entre diversitat funcional i majors sinó que distingim entre centres de dia i centres nocturns.
Perquè a més volem, volem promocionar l'autonomia personal i que la gent estiga en el seu entorn afectiu tot el temps possible, enfront d'un model, el de Cotino, que el que volia era omplir residències, perquè això era lucratiu per a determinades empreses del seu voltant.

I parlant de copagaments, el que sí que eren copagaments és el que feien vostés amb els diners públics, ¿val?
I com que jo m'he passat estes últimes nits fent números i vostés saben que no m'agraden els números, sinó que el que m'agraden són les persones, he fet alguns numerets més.

Mire, EMARSA, 23,7 milions de frau segons la fiscalia.
Açò podia haver servit per a 7.
500 persones del tapó de la dependència, 7.
500 persones del tapó de la dependència.
En residències: Â«Grupo Savia, multiplicó por tres las plazas subvencionadas por el PP, incremento 22 millones.
Â» (Remors) Cooperació, 1,66 milions i 3,5; en total, 5,3 milions.
5,3 milions és un mes de nòmina de dependència, un mes, 5,3 milions, però vostés copagant.
Gürtel.
Fitur, per exemple, 5 milions.
Nóos, 3,6 milions, un altre mes de la dependència o un mes, 3,6 milions, un mes de la renda garantida de la ciutadania, un mes.
En un mes li paguem a les persones que necessiten renda garantida de ciutadania, 3,6 milions d'euros, que és el que alguns van detraure del cas Nóos.
O la visita del papa, 6,4 milions en imatges i so, pràcticament el que els paguem a les famílies d'acollida en 2016, amb la pujada, pràcticament el que se li paga tot un any a totes les famílies d'acollida s'ho emportaren vostés en la visita del papa.
(Remors)

Mire, açò són diners que han desaparegut de les arques públiques, que han desaparegut de les arques públiques.
(Remors) Açò sí que era un copagament, açò sí que era un copagament.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Amb esta intervenció acabem esta primera compareixença, una compareixença que, en este cas en nom de la mesa, vull agrair per la correcció i la contundència amb què s'ha produït.

Res més.
Moltes gràcies.

Suspenem la sessió durant deu minuts per a despedir la vicepresidenta i rebre (inoïble) …

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Muy buenas tardes.

Si les parece, retomamos…

Si los medios de comunicación están fuera, avíseles de que vamos a empezar ya.
(Veus)

Vamos a retomar la sesión de la comisión de hacienda, en este caso para tratar los presupuestos de la Conselleria de Justicia, Administración Pública, Reformas Democráticas y Libertades Públicas.

Bueno, pues, lo mismo.
Hemos tenido la primera de las comparecencias hace un momento, y yo destacaba que ha sido una comparecencia en la que hemos trabajado con corrección y con contundencia.
Espero que este sea el signo que vaya a marcar esta misma intervención.

Y, señora consellera, tiene usted treinta minutos para hablarnos del presupuesto de su sección.

Compareixença de la consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques, senyora Gabriela Bravo Sanestanislao, per a informar sobre el Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2016 pel que fa a la seua conselleria

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gracias, presidente.

Comparezco ante esta Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda para exponerles las principales partidas presupuestarias de la Conselleria de Justicia, Administración Pública, Reformas Democráticas y Libertades Públicas para el próximo año, 2016.

Estas partidas aparecen recogidas en la sección 07 del Proyecto de ley de presupuestos de La Generalitat para 2016, entregado a esta cámara el pasado viernes.

El presupuesto global de la conselleria para el próximo ejercicio asciende a 274.
700.
710 euros, con un 6,1% superior a 2015.

El porcentaje de los presupuestos globales de La Generalitat destinado a las áreas competenciales de mi conselleria es mejorable y confío en que este incremento avance en los próximos ejercicios.

Pese a ello, la dotación presupuestaria prevista para 2016 rompe, por fin, con la política de recortes impuesta por los anteriores responsables de la conselleria desde el año 2009.

Como les avancé en mi primera comparecencia, este Consell va a dar a la justicia mayor protagonismo en su agenda política, y así queda reflejado en estos presupuestos, que son el primer paso de un objetivo más ambicioso que se va a alcanzar a lo largo de la presente legislatura.

Señorías, por encima de las cifras y de los porcentajes, estos presupuestos reflejan una actitud radicalmente opuesta a la que los anteriores gobiernos de La Generalitat demostraron, respecto a las áreas que son competencia de la conselleria que dirijo.
Y, para demostrarlo de manera comprensible, paso a exponerles los presupuestos de cada una de las áreas, de forma individualizada.

Administración pública.
Por lo que se refiere a la dirección general de administración pública, su presupuesto para 2016 asciende a 6.
408.
500 euros, un 6,79% más que lo previsto en el presente ejercicio.

Esta dirección general dispone de dos grandes programas para desarrollar sus competencias en materia de ordenación y formación del personal al servicio de la administración de La Generalitat.
Son el programa 121.
30, formación y estudios, y el programa 121.
40, función pública.

El primero de estos programas se centra en la planificación y puesta en marcha de los planes formativos y de perfeccionamiento personal de los trabajadores al servicio de la administración autonómica.

Su capítulo II ha experimentado un aumento significativo, concretamente del 55,5% respecto del año 2015.
Y pasa de 154.
340 a 240.
000 euros.
Ese crecimiento sufragará la apuesta por la mejora de la formación y la especialización de los funcionarios de la administración, a través del Instituto Valenciano de Administración Pública.
Sus responsables ya están diseñando un cambio radical en su programación lectiva para el próximo año, con nuevos y más modernos contenidos y un considerable aumento de su oferta formativa.

Por lo que se refiere al programa de función pública, la partida más destacable corresponde también al capítulo II, que experimenta un significativo aumento del 47,1%, para alcanzar los 367.
780 euros de presupuesto.

El objetivo es organizar y convocar programas de selección y provisión de plazas con una triple finalidad: primero, disminuir la tasa de interinidad en la administración; en segundo lugar, aumentar las plantillas para adecuar los recursos humanos a las nuevas competencias y a la necesidad de mayor eficacia en la prestación de los servicios; y, por último, racionalizar y estabilizar la situación administrativa de gran parte del personal de La Generalitat.

En cuanto a la dirección general de reformas democráticas y libertades públicas, como saben, es otra de las tres direcciones generales de la conselleria.
Es un centro directivo de nueva creación, por lo que no tiene sentido buscar la variación presupuestaria respecto del año 2015.
A la misma, le corresponden dos programas presupuestarios: el 112.
70, denominado reformas democráticas; y el 462.
60, cuyo enunciado es procesos electorales y consultas populares.
Ambos programas disponen de una dotación global para el año 2016 de 4.
142.
810 euros.

Respecto del primero de estos programas, reformas democráticas, su capítulo II está dotado con 133.
000 euros, que se destinarán, en primer lugar, a la organización y realización del foro de debate para la mejora de la justicia, que implicará a todos los agentes jurídicos y sociales en la búsqueda de soluciones a los problemas que afectan a la administración de justicia.

Un segundo foro, el de debate sobre derechos, libertades y reformas democráticas, fijará políticas concretas de respuesta a algunas carencias que hemos detectado en las políticas públicas impulsadas con anterioridad.
Por ponerles algún ejemplo, ya están en marcha la elaboración del protocolo de asistencia y protección a las víctimas del delito o el informe sobre nuevos instrumentos más democráticos, más solidarios para afrontar el reto que nos plantea la inmigración.

La dirección general de reformas democráticas y libertades públicas impulsará también otro tipo de acciones formativas, divulgativas y promocionales, relacionadas con la mejora de la calidad democrática, como la implantación de un nuevo modelo de mediación extrajudicial, la potenciación de las oficinas de atención de los usuarios a la administración de justicia.

El capítulo IV de este programa 112.
70 está dotado con 258.
000 euros para proyectos de colaboración con entidades como universidades, colegios profesionales y otras asociaciones sin ánimo de lucro que impulsen cursos de formación o divulgación en materia de derechos y libertades.

Otros 120.
000 euros favorecerán todas aquellas actuaciones que contribuyan a la necesaria recuperación de la memoria histórica, para lo que la conselleria recabará la colaboración de ayuntamientos, mancomunidades y entidades sin ánimo de lucro.

Otros 30.
000 euros subvencionarán distintas actuaciones de formación y divulgación en materia de derechos y libertades del Consejo Valenciano de Colegios de Abogados, como los cursos de especialización en materia de asilo y refugio, que ya se están programando.

Además, esta dirección general va a impulsar un ambicioso proyecto de colaboración con el consejo y la facultad de Derecho de la Universidad de Valencia para el desarrollo de una novedosa plataforma digital de garantía de acceso del ciudadano a la administración de justicia.
Se trata de una experiencia habitual en nuestro entorno europeo, pero verdaderamente inédita en España.

Por lo que respecta al programa 146.
60, procesos electorales, su dotación presupuestaria asciende a 3.
220.
240 euros, un 48,7% menos que el año anterior, al no ser el 2016 un año electoral.

El capítulo IV de este programa contempla dos líneas de subvención para los partidos políticos.
Por un lado, recoge una partida de 1.
438.
240 euros, correspondiente a la liquidación de la ayuda prevista para los gastos de las pasadas elecciones de 24 de mayo de 2015, de las que ya se han abonado los correspondientes adelantos a cuenta.
Y una segunda partida que asciende a 1.
764.
000 euros, en concepto de subvención a partidos políticos, federaciones, coaliciones y agrupaciones de electores con representación en Las Cortes, para atender sus gastos de funcionamiento.
Así está previsto en la Ley orgánica 8/2007, de 4 de junio, sobre financiación de los partidos políticos; así como en la Ley 14/2007, de 26 de diciembre, de La Generalitat, de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de La Generalitat.

El monto total de esta línea de subvención permanece congelado desde el año 2013, y así va a continuar.

En mi primera comparecencia ante el pleno de Les Corts ya tuve ocasión de hacer pública mi posición sobre esta partida, y no creo necesario abundar en ello.

Dirección General de Justicia.
El peso presupuestario de esta conselleria recae, como es lógico, en la Dirección General de Justicia, cuyo único programa, 141.
10, denominado administración de justicia, representa el 94,2% del presupuesto total.

Para el ejercicio 2016, este centro directivo va a contar con 258.
665.
600 euros.
Esta dotación se ha visto incrementada en casi 17 millones de euros respecto a lo previsto en el año 2015, es decir un 7,23% más.

Como les dije al principio de mi intervención, cualquier política de mejora de la administración de justicia en la Comunitat Valenciana necesita marcar un punto de inflexión en la evolución de los presupuestos de esta dirección general.
Era imprescindible dejar atrás la tendencia bajista de los últimos años y conseguir ese despegue progresivo al alza de sus presupuestos.
Creo que lo hemos conseguido.

El capítulo I de los presupuestos recoge los gastos de personal al servicio de la administración de justicia, dotado con 171.
688.
010 euros.
Representa un 66,4% del total de la dirección general.

Respecto al presente año, este capítulo experimenta una reducción del 1,26%, pero se trata de un dato engañoso.
El presupuesto previsto para 2015 incluía una dotación para el abono total de la paga extraordinaria eliminada en el año 2012 y que se tenía que abonar a los funcionarios de justicia, que, por cierto, no fue abonada.
Por eso, si eliminamos del presupuesto estos 8 millones previstos, la dotación para el próximo año crece en más de siete millones de euros.
Este imprescindible aumento presupuestario tiene tres objetivos fundamentales.

En primer lugar, vamos a intentar, durante el año 2016, corregir en parte la decisión adoptada en el año 2012 por el gobierno de La Generalitat de no poner en marcha los quince nuevos juzgados aprobados por el Ministerio de Justicia para la Comunitat Valenciana.

Señorías, vamos a solicitar al Ministerio de Justicia, para este año, la creación de diez nuevos órganos judiciales.
Esta comunitat necesita mucho más para paliar la desmesurada carga de trabajo que soportan muchos partidos judiciales y muchas jurisdicciones, pero trataremos de cubrir todas las necesidades a lo largo de la presente legislatura, siempre que el Ministerio de Justicia apoye este incremento de plazas que solicitaremos.

El importe previsto para poder implantar estos nuevos juzgados, estas diez unidades, es de 1.
561.
000 euros.

La incorporación de estos nuevos órganos se pretende realizar en dos fases: la creación de cinco primeros órganos judiciales en el primer semestre o la puesta en marcha de los ya creados, y el resto en el segundo semestre.
Este ritmo tiene una explicación.
Entre enero y junio del año 2016 la conselleria acometerá la implantación del nuevo modelo organizativo de la oficina judicial y fiscal, mediante experiencias piloto que vamos a desarrollar en distintas sedes judiciales.

Este es el segundo gran objetivo, y al que responde el aumento presupuestario para el año 2016, que asciende concretamente, para la implantación de la oficina judicial, el importe a 2.
800.
000 euros.
Una previsión presupuestaria de otros dos millones de euros dará cumplida respuesta a todas las peticiones de refuerzo, que nos hagan tanto desde la sala de gobierno del tribunal superior, como desde el Consejo General del Poder Judicial.
Se completa así el diseño que hemos realizado para asegurar que la administración de justicia tenga los medios personales necesarios para una correcta prestación del servicio público.

El objetivo de la conselleria para 2016 es, por tanto, ampliar el mapa judicial de órganos judiciales y poner en marcha un nuevo modelo organizativo de oficinas judiciales y fiscales, que permitirá racionalizar y dinamizar tanto los recursos personales, como los recursos materiales, así como el aumento de órganos judiciales, con un menor coste económico.
Dicho de otra manera: es una nueva forma de organización judicial que nos va a permitir incrementar la eficiencia con mucho menor gasto.

El tercer objetivo del aumento presupuestario en este capítulo da respuesta a nuestro anunciado compromiso con las víctimas.
La conselleria va a crear las oficinas de atención a las víctimas del delito, según el diseño previsto por el estatuto de la víctima que, como todos ustedes saben, entró en vigor el pasado 29 de octubre.
Como ya tuve ocasión de exponerles en mi comparecencia, el actual modelo de protección a las víctimas es absolutamente insuficiente.
Los usuarios de estos servicios, como saben, son los ciudadanos más vulnerables, por su escaso poder económico, limitado nivel de estudios, desprotección.
Y sobre todo, hay un amplio número que afecta a mujeres víctimas de la violencia de género, uno de los colectivos más necesitados de amparo.
Es necesario, por tanto, impulsar un nuevo sistema de asistencia y de protección a las víctimas del delito, mediante nuevos equipos de los que formen parte sicólogos, trabajadores sociales, letrados, criminólogos, que puedan ofrecerles una atención centrada verdaderamente en sus problemas, en sus necesidades y en sus demandas.
Es tanto un compromiso político, como un mandato legal.

El presupuesto para la creación de estas nuevas oficinas de atención a las víctimas supera el millón de euros.
Es una inversión imprescindible para poner en marcha un nuevo modelo de asistencia, que va a superar con creces el implantado a través de la fundación Favide.
La nueva red de oficinas absorberá de manera paulatina todos aquellos recursos que pueda aprovechar de dicha fundación, con la que convivirá a lo largo de los primeros meses del año.

Por lo que respecta al capítulo segundo del programa presupuestario de justicia, la dotación económica en 2016 crece en un 20,85%, hasta 33.
895.
710 euros.
Son 5,8 millones de euros más que en el año 2015, necesarios para garantizar el funcionamiento de los edificios judiciales en aspectos tan básicos como la limpieza, la seguridad, el mantenimiento, suministros, pagos a traductores, peritos, etcétera.
Este crecimiento que observarán en esta partida viene a corregir una mala práctica presupuestaria que hasta la fecha era habitual en la conselleria que ahora dirijo.

Desde hace años, sus presupuestos en este capítulo han sido manifiestamente insuficientes, lo que obligaba a los proveedores a recurrir a expedientes de enriquecimiento injusto para cobrar sus servicios.
Esto provocó por una parte interrupciones del servicio, muchas disfunciones también en los servicios que se prestaban, así como constantes quejas de los trabajadores de la administración de justicia y de los ciudadanos.

A partir del año 2016, la conselleria de justicia acaba con esta criticable praxis de las anteriores administraciones, porque no tiene sentido contar con una partida presupuestaria que ya, desde el inicio, se sabe que es manifiestamente insuficiente, y que solo sirve para generar una mala imagen de gestión, incapaz y de falta de previsión.

El capítulo VI del programa de justicia presenta un presupuesto para el año 2016 de 18.
318.
660 euros, más de seis millones de euros por encima de lo previsto para el año 2015.
Ese incremento se concentra en el proyecto ER290, que recoge una serie de actuaciones imprescindibles para paliar la situación de enorme abandono que sufren algunas sedes judiciales y fiscales por la desatención reiterada durante estos últimos años.

Señorías, en el pasado se invirtió en edificaciones de coste desproporcionado, en los que primó la apuesta por las grandes estructuras, por encima de la preocupación por la austeridad y la funcionalidad.
Esta práctica respondía a una deficiente política de inversiones en instalaciones judiciales, porque la construcción de esos palacios de justicia consumía la mayor parte del presupuesto, lo que acentuaba y agravaba el resto de las sedes judiciales, cuyas necesidades no se atendían, con lo que el problema se iba acentuando.
De ahí, reiterados requerimientos, tanto por parte de la Inspección de Trabajo, como del Instituto Valenciano de Seguridad y Salud en el Trabajo.

Durante los últimos años, el presupuesto del capítulo VI se ha visto limitado en su mayor parte al pago de las cantidades comprometidas para la construcción de estos vistosos palacios de justicia, algunos de los cuales adolecen de grandes deficiencias que, por cierto, tampoco fueron atendidas.
De hecho, nuestros presupuestos para 2016 arrastran un pago comprometido por los edificios de Elche, Paterna y Villarreal, que asciende a 9,5 millones de euros.
Hay, además, créditos e intereses, cuyo abono consumirá también presupuestos del año 2016.

La partida que hemos previsto para 2016 financia actuaciones imprescindibles para paliar en parte esta situación.
Son obras de reforma o rehabilitación en edificios judiciales y sedes fiscales, cuya situación actual no solamente infringe la normativa vigente, sino que en ocasiones supone un grave riesgo para la vida y la integridad física de jueces, fiscales, secretarios judiciales, funcionarios e incluso para los ciudadanos.

Y he dejado para el final, y a propósito, la información referida al capítulo IV del programa de justicia del presupuesto de la conselleria, que en 2016 experimenta un crecimiento de un 20,42% y pasa de 26,7 a 32,2 millones de euros.
Son 5.
477.
000 euros más que revertirán casi en su totalidad en una mejora de la remuneración de la justicia gratuita.
De ese incremento, 4,57 millones de euros pasan a engrosar la dotación al Consejo Valenciano de Colegios de Abogados para el pago del turno de oficio, que crece hasta los 24,6 millones de euros para el próximo año.
Ese aumento compensa los injustificados y duros recortes acometidos por la anterior administración en el año 2012, que situaron los módulos de retribución de los letrados de oficio de la Comunitat Valenciana en el último lugar y a gran distancia del resto de las comunidades autónomas.
Con este incremento se pretende que los abogados del turno de oficio recuperen en el año 2016 el poder adquisitivo perdido en el año 2012.

La justicia gratuita ha sido duramente golpeada por las medidas adoptadas por mis predecesores, degradando los baremos fijados en 2005, hace ya una década, en algunas partidas, normalmente las que más solían practicar de actuaciones judiciales, hasta un 60%.
Nuestro objetivo, que será efectivo a lo largo de la legislatura es ofrecer una justicia gratuita de calidad para los ciudadanos, y una remuneración digna para los abogados del turno de oficio.
Si este servicio público no se remunera de forma adecuada, se perderá calidad y eficiencia, y los perjudicados serán los más vulnerables, las víctimas de violencia, los menores, los inmigrantes, los presos.
El estado social y democrático de derecho que representa España, esto no se lo puede permitir.

En la misma línea, crece el presupuesto para el pago a los procuradores que asisten a los ciudadanos beneficiarios de la justicia gratuita.
El incremento es de más de un millón de euros, casi el 40% de lo previsto en 2015.
En este caso, no es un problema de baremación de los servicios, porque esta partida viene determinada por el número de ciudadanos que solicitan y obtienen este beneficio.
Con el presupuesto para 2016, también hemos acabado con la perniciosa costumbre del pasado que consistía en presupuestar esta partida con un déficit inicial del 40% aproximadamente sobre lo que se preveía gastar.

Señorías, no me queda tiempo para más.
En posteriores turnos podré facilitarles más información, si ustedes así lo necesitan.
Si me permiten un breve resumen, estos presupuestos ponen fin al tradicional abandono de la administración de justicia que ha sido la retórica durante todos estos años anteriores.
Son unos presupuestos austeros y realistas, como no podían ser en este momento de otra manera, pero expansivos y con la ambición suficiente para reclamar un aumento de diez juzgados que dotaremos de los medios suficientes, si el Ministerio de Justicia acepta nuestra propuesta.

Además, acometeremos el hasta ahora también incumplido proceso de implantación de la nueva oficina judicial.
Estos presupuestos nos van a permitir afrontar las actuaciones más urgentes para adecuar las infraestructuras y las sedes judiciales, que ya les explicado el estado en el que están.

Y tampoco quiero olvidar en esta comparecencia la colaboración y el trabajo que vamos a realizar en la Dirección General de Nuevas Tecnologías de la Información, que ha creado un servicio específico para atender las necesidades informáticas de juzgados, tribunales y fiscalía.
Esta unidad duplicará su inversión en aplicaciones propias del ámbito judicial, y prevé una inversión adicional de 700.
000 euros para la renovación de los equipos informáticos.
El conseller Vicent Soler podrá facilitarles más detalles al respecto en su próxima comparecencia.

Vamos a crear, además, una nueva red de oficinas de atención a la víctima que preste el servicio público que nos reclaman los ciudadanos y al que tienen derecho, y vamos a potenciar la justicia gratuita mediante una remuneración digna a los abogados del turno de oficio y así como la potenciación también de la formación especializada.

Estos presupuestos suponen un cambio radical de la política judicial que hasta la fecha venían desarrollando los anteriores gobiernos de La Generalitat, porque responden a la voluntad de este Consell de colocar al ciudadano en el centro de su acción de gobierno, y atender de manera prioritaria la cobertura de sus necesidades y la defensa de sus derechos.

Señorías, desde el pasado viernes, el presupuesto de la Conselleria de Justicia, Administración Pública, Reformas Democráticas y Libertades Públicas es responsabilidad suya.
Confío en que la época de los recortes y de la austeridad mal entendida haya quedado olvidada.
Y espero que sean capaces de mejorar aquellas partidas que no hayamos sabido dotar de manera suficiente.

Muchas gracias, y quedo a su disposición para cuantas aclaraciones ustedes necesiten.

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera.

Para iniciar el turno de intervenciones por parte de los grupos parlamentarios, tiene la palabra la ilustre diputada señora Fabiola Meco, por parte del Grupo Parlamentario Podemos.

¿Perdón?
(Rialles) ¿No qué?
(Remors)

Señora Meco, tiene usted la palabra.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, president.

I disculpeu però (rient), abans d'entrar, m'havien comentat una altra cosa.

Bon dia, senyora consellera.

Bueno, en primer lugar, agradecerle su presencia hoy para explicar en traducción presupuestaria las líneas de su actuación al frente de la conselleria de justicia o, dicho de otro modo, lo que con los recursos existentes pretende atender usted.

Con carácter general advertimos en estos presupuestos un cambio de modelo y un cambio de tendencia claro frente a los anteriores pues es decidida la voluntad de apostar en ellos por derechos sociales como la educación, como la sanidad, como los servicios sociales.
Educación, que pasa por delante de la deuda en estos presupuestos, y esto es un paso significativo para nosotros porque tenemos referentes actuales comparados de lo que pudo haber sido -y afortunadamente no fue-, que está pasando en otras comunidades como en la de Madrid, por ejemplo, donde el Partido Popular con apoyo de Ciudadanos han rebajado el presupuesto en materia de educación pública y mantienen el de la privada.

Por tanto, bienvenidos al cambio en política presupuestaria porque compartimos -como usted bien ha dicho- la necesidad de aplicar recursos públicos, a rescatar personas y a proteger desde el poder público sus derechos básicos.

Ahora bien, lógicamente, estamos aquí para hablar de su conselleria y del presupuesto del que usted hoy nos ha apuntado algunas líneas.

A tal efecto, bueno, decirle que hemos advertido que, efectivamente, la situación en la que se encuentra la justicia y que usted describió minuciosamente en su primera comparecencia en el pleno, el presupuesto previsto para atender esas necesidades de la justicia, aunque ha sufrido incremento, no es un incremento tan significativo como para atender todas las necesidades que este sector parece tener, puesto que la variación ha sido de un 7,2% que, por otro parte, también, en el plano estatal el señor Catalá había hecho lo mismo y había sido cuestionado ese incremento.
Por lo tanto es un incremento, sí, pero entendemos que pudiera a lo mejor no ser suficiente dada la situación que usted describió detalladamente.

La pregunta obligada es si con este presupuesto realmente se va a ser capaz de atender todas las necesidades de este sector.
Nos preocupa lo que dice el propio sector, ¿no?
en concreto lo que el decano del Ilustre Colegio de Abogados de Valencia manifestaba en relación al presupuesto que sería deseable en materia de justicia.
Decían ellos, decía el señor Bonmatí: Â«Para mantener la esperanza y salir de la melancolía -para no tener que pasar con unos presupuestos indebidos-; de la melancolía -decía él- a la depresiónÂ».

Y si nosotros vemos en las partidas existentes en materia en concreto de turno de oficio en el 2015, que eran de 20.
445.
000 euros, a las que son en la actualidad, que está en los 24.
588.
000 euros, pues queda lejos de la partida que al menos ese sector se había planteado como una partida debida para poder atender sobre todo el elemento que afecta directamente a la ciudadanía, ¿no?
, que es el elemento de la justicia gratuita y, en particular, del turno de oficio que sabemos que es el que más recursos consume, no solo pero el que más recursos consume.

La pregunta en este sentido era si con esos presupuestos, que aunque van al alza no son lo suficientemente significativos como demandaba el sector, se podía atender debidamente al turno de oficio y la asistencia letrada al detenido y al preso.

¡Claro!
, usted nos ha visualizado al final de su intervención que iba en la línea de poder hacerlo, ¿no?
, de atender a la justicia gratuita y de ir elevando el baremo progresivamente, hasta incluso recuperar ese 30% de bajada en sus honorarios que se había tenido.

La pregunta es si esos honorarios del 2012 van incluso a ir en progresión porque sabemos que no era un baremo tampoco excesivamente, ¿no?
, generoso, vamos a decirlo así, por ponerle un calificativo, sino que estaba lejos de seguir en un baremo digno.
Es cierto que es más indigna la situación que tienen en la actualidad pero la pregunta es ¿si está contemplado poder tener una subida progresiva en próximos ejercicios para mejorar (soroll de papers) a este colectivo que, en definitiva, redunda en el bienestar de la ciudadanía?

Y en estos nuestros primeros presupuestos que tenemos que revisar y valorar, pues apreciamos con la mirada puesta en el cumplimiento de los objetivos que ustedes se han marcado en su memoria de actuación y que a nosotros en grandes líneas pues nos gusta.
Compartimos la conveniencia, bueno, de reducir, replantearse determinadas partidas que no acabamos de entender y respecto de la que le pedimos en esta comparecencia concreción, ¿no?

Una es la partida destinada a transportes donde vemos que hay 1.
703.
000 euros aplicados a una partida de transportes y locomoción que ciertamente es llamativa.
Le hablo solamente del programa 141.
10.
Si sumamos todo lo que hay asciende a mucho más.

Y la otra partida que nos llama poderosamente la atención, que no acabamos de entender y que le preguntamos en qué puede traducirse, es aquella que tiene que ver con trabajos realizados por otras empresas y profesionales que, bueno, asciende a un total de 14 millones de euros, ¿no?

La pregunta obligada es ¿de qué trabajos hablamos?
, ¿se trata de informes técnicos?
, ¿no hay funcionarios en el caso de que sean informes técnicos capacitados para poder realizarlos?
y, en el caso de que sean informes técnicos y pudieran desarrollarlos los funcionarios, ¿por qué duplicar entonces gastos?

Esos trabajos no solo se aplican al programa 141.
10, sino que están en el resto de programas de función pública, formación y estudios y reformas democráticas.

Usted entenderá que por el volumen que implican en una anualidad pues nos preguntemos o le preguntemos, en este caso, bueno, ¿cuál es el sentir de esas partidas?
, ¿a qué van a ir destinadas?
y, por consiguiente, ¿a qué no van a ser aplicadas?

Observamos, también, en el presupuesto, una asignación presupuestaria para Favide de 1.
300.
000 euros.
Usted ha expuesto en su intervención que iba a haber como una suerte de absorción, o así lo hemos entendido, entendemos que por extinción de Favide, ¿no?
, en favor de lo que usted considera un programa mucho más ambicioso del que van a tener un mejor tratamiento las víctimas del delito.

La pregunta que le hacemos, o la sugerencia (rient) es que, si se puede decir así, es que por lo menos se incrementen los mecanismos de control para garantizar que, efectivamente, esos recursos públicos que se destinen hasta esta total absorción vayan destinados a las finalidades previstas, porque todos tenemos en la mente los salarios desorbitantes que se pagaron y las contrataciones por recomendación de familiares y afines del Partido Popular.

Después, usted nos ha hablado de reformas democráticas, ¿no?
Evidentemente un capítulo nuevo con el que, efectivamente, no hay que hacer comparaciones, que valoramos positivamente en cuanto a la apuesta que significa por mejorar los índices de calidad democrática de la Comunitat Valenciana; hoy en día absolutamente deficitarios.
Pero nos surgen dos preguntas en este ámbito.

La primera, ¿en qué se va a diferenciar la actividad desarrollada al frente de esa dirección, en concreto y en particular en este ámbito de actuación, de la que realiza el Síndic de Greuges?
Es decir, ¿no?
, ¿hacia dónde va a ir más allá?

Y la segunda es que -usted lo ha referido también en su intervención, en el presupuesto está detallado- se habla de actividades, de fórums, debates, charlas y, bueno, en ellos se ven unos espacios para la ciudadanía que son espacios -digamos- para la labor de oyente, ¿no?
Y consideramos que la ciudadanía en estos momentos ha de ser, debe ser corresponsable en la producción de respuestas y en las búsquedas de soluciones.

Y la pregunta es ¿en qué medida usted hará que esa colaboración de estas personas que han sufrido en primer término y denunciado en primer término esas carencias democráticas puedan tener un papel protagonista; un papel protagonista que por supuesto se les negó en gobiernos anteriores?

Ha hablado usted también de la plataforma de garantía de acceso a la justicia con la Universidad de Valencia.
A mí me gustaría que usted concretara exactamente, porque no lo ha acabado de detallar, en qué consiste.
Porque ha hablado de un término, ha dicho Â«plataforma virtualÂ», y lo que me gustaría saber exactamente es si solo se plantea que sea virtual por la brecha que eso abre para determinado sector de la ciudadanía que es mucho y que está pasándolo, también, relativamente mal.

Por último, respecto de función pública apreciamos que no aumenta excesivamente el gasto en esta partida, en este capítulo, porque parece que se van a reestructurar los efectivos existentes en una suerte de lo que usted ha llamado Â«racionalizaciónÂ».

Ahí se nos plantean dos planteamientos: uno, ¿qué medidas va a adoptar con respecto a los interinos, aunque algunas ha sugerido?
, y nosotros queremos saber si va a implementar medidas de estabilización del empleo; y, la segunda, es ¿qué va a pasar con las comisiones de servicios?
Si la racionalización implicará, también, un mayor número de concursos públicos para proveer plazas ocupadas hoy por un sistema casi de libre designación.

Por último, nos alegramos de que usted atendiera a las recomendaciones efectuadas de la mesa de negociación de la función pública en el sentido de evitar que la ley de acompañamiento de los presupuestos incluyera -por lo puerta de atrás- elementos para la creación de cuerpos especiales de funcionarios que implican modificaciones sustanciales en la función pública.

Para nosotros representa, bueno, una necesidad, una conveniencia, una urgencia mejorar la estima de los funcionarios que también han hecho grandes esfuerzos y que han sufrido también la crisis, ¿eh?
, quizá no tanto como otras personas pero también la han sufrido y con los que se debería de contar para la reestructuración de la función pública, que no sean oyentes tampoco sino que sean agentes activos de su propio futuro, que es el nuestro, para quienes consideramos que el sector público y su fortalecimiento es absolutamente vital para impulsar y defender nuestro estado de bienestar.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Meco.

Per part del Grup Parlamentari de Ciutadans té la paraula l'il·lustre diputat senyor Antonio Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Buenas tardes, señora consellera.

Bueno, lo primero decirle que todo lo que usted ha dicho suena muy bien, y de verdad ¡ojalá!
que todo pudiera salir y fuera tal y como lo ha relatado (soroll de papers), desde luego la situación de la justicia lo necesitaba.

Coincido con la portavoz de Podemos en que el incremento no es especialmente significativo, sobre todo por lo que ya acabo de decir, por la situación tan grave en la que se encuentra nuestra justicia.

De todas maneras, voy a intentar ser concreto, voy a simplemente presentarle las dudas que nos han generado algunas partidas de los presupuestos para ver si tiene usted tiempo de poder solucionarlas todas.

Lo primero que nos llama la atención -voy a empezar al revés de usted, de lo más grande a lo más pequeño- son los ocho millones en reformas de edificios frente a los dos millones que se presupuestaron y me imagino que se gastarían en el 2015.

Desde luego, coincidimos que la situación de muchos edificios pues es insostenible, pero nos preguntamos si una inversión de ocho millones en reformas de golpe no bloqueará la gestión diaria de la mayoría de los juzgados; igual una inversión más progresiva hubiera sido más recomendable.

La pregunta, sobre todo, es si tienen ya los proyectos y un plan de actuación para ese gasto de ocho millones o ha sido una cifra pensada grosso modo y que ya irán organizando durante la legislatura.

Nos llama también la atención que aumenten ostensiblemente la partida para equipamientos de los edificios de administración de justicia pero la disminuyan para la reposición de equipamiento en los edificios administrativos.

Esta pregunta es más ya casi por (rient) cotilleo, ¿no?
, ¿es debido a que ya cuentan con los tres mil ordenadores (algú tus), aquellos que están almacenados en Ribarroja?
O ¿cuál es el motivo de esta diferencia de trato?
Sea o no sea lo de los ordenadores, si sabe ya el destino de esos ordenadores, me gustaría saberlo (rient) hoy aquí.
(Soroll de papers)

Hay una casa que no veo, que no la encuentro y, sobre todo, entiendo que debería ser un importe bastante llamativo, no sé si serán los 700.
000 euros de los que nos ha comentado que nos tiene que hablar el señor Soler posteriormente, y es en la partida en la que incluyen o se debería incluir la actualización de los sistemas informáticos que siempre se han denunciado como desfasados.

Entendemos que trabajar con sistemas operativos obsoletos es una situación de riesgo en la que no puede estar la administración de justicia.
Verdaderamente creo que ninguna pero especialmente la de justicia, por los graves perjuicios que podría acarrear para la ciudadanía, menos que ninguna.

También habíamos visto que mantenían el importe de Favide.
Como ya han comentado, bueno, parece que va a compartir presupuesto con la Oficina de Víctimas del Delito.

Veo que no han solucionado los problemas, las discrepancias que había con el funcionamiento de Favide.
Espero que consigan hacerla funcionar porque creemos que un buen funcionamiento es indispensable.

Se han vertido muchas críticas sobre la actual Favide y la verdad es que nos ha llamado la atención que no hubiera la más mínima modificación en el presupuesto.
Confío que con el mismo presupuesto de años anteriores consigan hacerla mucho más eficaz, si es posible.

También quería que me aclarara sobre el incremento del 25% en los presupuestos al colegio de abogados, al colegio de procuradores, porque sabíamos de las quejas en los retrasos de los cobros, pero entendíamos que se habían puesto al día.

Por lo que ha dicho, entiendo que el 25% va íntegro a un aumento del importe de las indemnizaciones.
La pregunta es: ¿en un año van a hacerles recuperar todo el poder adquisitivo que se había perdido hasta ahora?

Sobre la dirección de reformas democráticas, la Dirección General de Reformas Democráticas, nos ha llamado también la atención que se dedique más del doble de dinero para actuaciones en materia de memoria histórica que en curso y becas para las universidades.
Si es así, no creemos que estemos demasiado de acuerdo con estas prioridades que parece tener su conselleria.

También vemos aquí una sangría enorme en subvenciones, cosa que, en principio, tampoco vamos a criticar abiertamente.
Pero sí que queríamos que nos comentara la eliminación de algunas de ellas, sobre todo la de la Real Academia de Cultura Valenciana, Lo Rat Penat y la federación de folclore valenciano, más que nada por tratarse de entidades emblemáticas en la promoción de la cultura valenciana.
Quisiera saber si se les ha asignado a otra conselleria.

Somos conscientes de la polémica que suscita la Real Academia de Cultura Valenciana y Lo Rat Penat sobre el tema de la normativa del valenciano y no es de eso de lo que estamos hablando, pero entendemos que estas asociaciones no tienen solamente…, tienen un valor añadido, aparte de esta discusión lingüística entre estas dos entidades: si la Academia Valenciana de la Lengua o el Consell Valencià de Cultura.

Y, sobre todo, sí que nos llama mucho la atención y no preocupa la eliminación de la subvención para el Tribunal de les Aigües, porque entendemos que esta sí que es una entidad histórica, que no tiene las connotaciones polémicas que pueda tener la Real Academia de Cultura Valenciana o Lo Rat Penat, y no aparece ni un euro para esta entidad.
¿Se elimina del presupuesto de La Generalitat toda subvención al Tribunal de les Aigües?

Y ya, por último, simplemente preguntarle…, hay una partida en función pública que es de formación para el empleo en las administraciones públicas de las entidades locales, que tenía un importe previsto de casi un millón de euros, por lo que se trata de una partida supuestamente importante, pero que la aportación aparece como cero euros.
No sé el motivo de que no tenga aportación y no sé si usted sabe cuándo se prevé que la tenga o cómo va a tener aportación esa partida.

Y nada más.
Nosotros no tenemos más dudas sobre sus presupuestos.
Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

A continuación, tiene la palabra, por parte del Grupo Parlamentario Popular, la ilustre diputada Verónica Marcos por diez minutos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Bienvenida, señora consellera, a esta comisión de presupuestos.

Manifestó usted en su primera intervención en la cámara que le entristeció mucho ver cómo en los presupuestos generales del estado la justicia no ocupaba un lugar similar a la educación y a la sanidad.

Hoy, presenta aquí unos presupuestos de justicia que ni muchísimo menos ocupan ese lugar, señora consellera.

Pero es que además usted criticaba que en ejercicios anteriores la justicia ocupaba un 1,45% del presupuesto de la Generalitat valenciana.
Y que si esa poca importancia alguien la achacaba a la crisis económica, se equivocaba; que era una cuestión de voluntad política.
Son sus palabras en esta cámara.

Señora consellera, por lo visto, para lo que sí que hay voluntad política, y nos hemos desayunado esta mañana, es para rescatar el matadero del señor Puig, y no para la justicia de esta comunidad.

Bien, señora consellera, ¿a qué echa usted la culpa…, a quién le va a echar usted la culpa de que el presupuesto de justicia ocupe el 1,5% del presupuesto de la Generalitat valenciana?
¿Es que su voluntad política solo es un 0,05% de incremento, señora consellera?

¿Se lo achaca usted a la crisis económica?
No, no puede.
Ustedes disponen de mucho más dinero que el gobierno anterior, puesto que el gobierno del señor Rajoy…, gracias al gobierno del señor Rajoy, ustedes no tienen que pagar intereses de la deuda.
Solo han incrementado el porcentaje, con respecto al porcentaje global de la Generalitat valenciana, un 0,05%.
Esa es su voluntad política, señora consellera.

¿Dónde están los euros que acompañan a su voluntad política para ejecutar obras de mejora de edificios que usted misma ha calificado como ruinosos?

Hoy, aquí, ha hablado de cantidades grosso modo, pero yo esperaba que estos nuevos tiempos, con este nuevo gobierno, nos concretara usted más dónde va cada céntimo de euro destinado de este presupuesto.
Porque no he visto la voluntad concreta política para arreglar la fiscalía de Benalúa, Mislata, Villajoyosa, Alcoy, Denia, Alcira, Gandía y otras tantas y tantas infraestructuras que usted misma dijo aquí que no estaban en condiciones.

Solo veo el presupuesto concreto de las anualidades que ya había previsto el Partido Popular, y usted misma también lo ha dicho aquí, Paterna, Elche y Villarreal.

Usted lamentaba que solamente esos tres eran nuevas obras que había realizado el Partido Popular y que echaba en falta trece nuevas obras.
¿Dónde está la voluntad política para esas trece nuevas obras que usted reivindicaba, señora consellera?
Desde luego, no está negro sobre blanco en el presupuesto.

También afirmaron ustedes que teníamos un sistema informático obsoleto y que cada vez que usted…, y cada vez que usted tiene oportunidad habla del despilfarro del anterior gobierno por comprar los tres mil famosos ordenadores que no están adaptados.

Mire, señora consellera, le tengo que decir que esto sí que es una cosa de voluntad política de verdad.
Usted puede arreglarlo, y lo sabe.
Hágalo.

Mire, déjese de lamentos y explique aquí con claridad el tema de los ordenadores.
Cuente la verdad, señora consellera.
Los ordenadores realmente no están adaptados porque a usted no le ha dado la gana, porque usted no tiene voluntad política de arreglarlo.
No sé si por dejadez… (remors) no sé si por dejadez o por tener la excusa para venir aquí a hablar de la falta de voluntad política del anterior gobierno.

Que quede bien claro, mire, el anterior gobierno…, y usted lo sabe, y además lo ha admitido en sede parlamentaria, usted y su secretario autonómico, el anterior gobierno invirtió 5.
000.
000 de euros en esos tres mil ordenadores.
Hoy, usted ha hablado de 700.
000.
Dígame usted, si falta el 50% por cubrir, la diferencia entre 700.
000 y 5.
000.
000 de euros, señora consellera.

Fue el anterior gobierno el que decidió invertir para renovar el 50% de los equipos informáticos de la administración de justicia.

Ahora bien, esos ordenadores tienen que adaptarse, efectivamente el programa Cicerone, y para ello había que licitar.
La licitación la realizó el anterior gobierno, señora consellera, en junio de 2015.
Usted estuvo dos meses para firmar el contrato de adjudicación de la empresa que tiene que adaptarlo, y lo hizo el 24 de agosto.
Ahora usted solamente tiene que firmar ese contrato.
O sea, estaba licitado, estaba adjudicado por usted misma y, ahora, usted solo tiene que firmar el contrato.
Eso sí que sería cuestión de voluntad política.
¿Cuándo piensa hacerlo, señora consellera?

Por cierto, tampoco veo en este presupuesto la voluntad política de renovar el otro 50%.
Usted ha hablado de 700.
000, frente a 5.
000.
000 de euros, tenemos que recordarlo.

Señora consellera, hablemos ahora de la dotación de medios materiales y humanos para los quince juzgados comprometidos y solicitados por usted misma.
Hoy usted ha hablado de diez y ha hablado de 1,5 millones de euros.
Yo esperaba también que los nuevos tiempos de este nuevo gobierno…, usted explicara realmente cuáles son las necesidades concretas para la creación de esos diez, que se ha comprometido usted, y cuánto dinero va a cada uno de ellos.
Tampoco lo ha explicado.
¿En base a qué informes económicos destinan ustedes esa cantidad?

Lo único que está claro y es transparente, señora consellera, es que usted firmó un convenio con el ministerio para recibir 859.
000 euros obtenidos de las tasas judiciales.

Por cierto, señora consellera, el anterior gobierno dejó al día el turno de oficio, y usted también lo ha admitido aquí en sede parlamentaria, y su secretario autonómico, también, así lo hizo en su comparecencia.

Además, ustedes tenían consignación presupuestaria, que también había dejado el anterior gobierno, para pagar puntualmente.
Y resulta que el primer trimestre, que es responsabilidad de este gobierno -o sea, suya, señora consellera-, tenía que haber pagado el 30 de septiembre, usted no lo ha hecho.
Falta de voluntad política desde luego, porque presupuestaria sí que la tenía.
No han pagado a tiempo.

Y no diga, señora consellera, que es cuestión de hacienda, porque ya tienen ustedes bastante tirantez con el conseller de hacienda.
Comprométase, señora consellera, ¿van a establecer un calendario de pagos para garantizar el cobro puntual del turno de oficio?
Se lo digo porque es una reivindicación histórica del Partido Socialista en estas Cortes.
Yo sé que usted…, no sé si está afiliada o no al Partido Socialista ahora o…, pero, vamos, creo que es usted independiente, pero ahora está usted en el lado del ejecutivo, en el lado de decidir.
Comprométase usted a hacer un calendario de pagos, señora consellera, porque esto también es una cuestión de voluntad política.

Favide.
Miren, destinan ustedes exactamente la misma cantidad que el año pasado.
A mí me gustaría que aclarara una cosa.
Usted denuncia la falta de psicólogos y trabajadores sociales.
Yo quiero, señora consellera, que usted sea muy explícita y explique cuál es su modelo.
Cuál es su modelo aquí para Favide.

Quiero que se lo explique también a los trabajadores.
¿Van a hacer ustedes lo mismo que han hecho con los trabajadores del Servef, señora consellera?
¿Van a echar a la calle al personal de Favide que hay actualmente trabajando?

Por cierto, señora consellera, las oficinas del delito de atención a las víctimas tienen treinta años.
No las inventa usted en este presupuesto.
Lo digo porque ha parecido que las inventaba usted.

¿Sabe usted, señora consellera, que los trabajadores del Servef quieren una reunión con ustedes, porque le han anunciado su cese y, según ellos, se echan la culpa los unos a los otros?
Usted es la consellera de justicia, de usted depende la Dirección General de Función Pública, señora consellera.

Aprovecho para preguntarle, ¿va a dar la cara y les va a recibir a estos trabajadores?
¿Va a hacer lo mismo con los de Favide?

Señora consellera, tengo poco tiempo para terminar mi primera intervención.
Veo en este presupuesto muy poco de lo que ustedes anunciaron con esos buenos tiempos.
Veo mucha opacidad.
Veo muy poca transparencia.

Por cierto, señora consellera, ¿van a darnos ustedes los nombres y apellidos de los subdirectores generales y jefes de servicio que han cesado y los que han nombrado?
Lo digo porque ustedes han utilizado un método poco transparente para su nombramiento, es decir, no han utilizado el método de libre designación, porque así ustedes escapan y no los… anuncian en el diario oficial.

Mucha voluntad política, señora consellera, pero poca transparencia y poco presupuesto.

Me gustaría preguntarle también algunas cuestiones sobre ese lío que tienen ustedes sobre competencias y los ROF, señora consellera.
Y sobre todo la pelea que tienen ustedes sobre determinadas cuestiones que repercuten sobre la vida diaria de nuestros funcionarios.

Primero, me gustaría saber si definitivamente han apartado…, ustedes han aparcado la cacicada de la creación de funcionarios a su medida, señora consellera.

¿Cómo va su relación con los sindicatos, señora consellera?
Nos preocupa mucho, porque creo que todo gobierno tiene que tener una muy buena relación con los sindicatos, y sobre todo la consellera de justicia.
 

¿Cómo va su relación con el conseller de hacienda?
¿De verdad han aparcado la cacicada que pretendían hacer, señora consellera?

¿Qué opinión tiene usted como jurista de que el interventor general de la Generalitat valenciana -hemos oído campanas por ahí-, o sea, el que audita las actuaciones del gobierno, no sean funcionarios de la Generalitat valenciana?
¿Están pensando ustedes en candidatos de otras administraciones?
¿Quizá, de Morella, señora consellera?
En fin, son tantas y tantas las cuestiones.

Y, sobre todo, me gustaría, en estos cuarenta y cinco segundos que me quedan, decirle una cosa, señora consellera, yo…, me gusta mucho que las mujeres tengamos capacidad de decidir y que estemos en los gobiernos -por cierto, este gobierno no es paritario, también lo hemos denunciado esta mañana el Grupo Parlamentario Popular- y me gusta porque creo que las mujeres tenemos una sensibilidad especial con las personas.

Y, mire, señora consellera, yo me creí cuando ustedes hablaban de la voluntad política, de la sensibilidad social, de que hay que rescatar a las personas.
Se lo escuché decir en la tribuna, dice: Â«No podemos dejar en la cuneta a los más vulnerables.
Â» ¿Qué le iba a decir, señora consellera, a los más vulnerables, a esos 150.
000 familiares de los enfermos mentales y a los enfermos mentales a los que ustedes han recortado para subirse 100.
000 euros el sueldo?

¿Qué les van a decir a los más vulnerables, señora consellera, a esos que necesitan de una justicia gratuita y que están desatendidos, cuando ustedes están rescatando el matadero deficitario del señor Puig?

Señora consellera, de verdad, por favor, no jueguen con las personas, porque eso sí que es una cuestión de voluntad y de sensibilidad política.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Marco.

Y, ahora, por parte del Grupo Parlamentario Compromís, tiene la palabra el ilustre diputado señor García Latorre.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyor president.

Bon dia, senyora consellera.

En la seua intervenció, com bé ha dit, ens trobem per primera volta, després de vint anys, amb uns pressupostos en justícia que s'ajusten a la realitat, o intenten ajustar-se a la realitat real, les necessitats de l'administració i que donen resposta a les necessitats urgents de les moltes seus judicials que estan en condicions lamentables, cosa que hem vingut ja diguent en moltes i reiterades ocasions.

El pressupost de 2016 creix un 6,13% respecte de les xifres del 2015, situant-se en els 274 milions.
Així ho va anunciar la senyora consellera el dia de la seua presentació en Les Corts davant el ple i, hui, ho ratifica amb este increment que tant de temps venim demanant des de Compromís.

Però més important que ho demane Compromís és un increment i una dotació que ha estat una reivindicació molt important tant de jutges, secretaris, fiscals, procuradors, forenses, pèrits, advocats i la resta de personal de justícia.

És de veres que la justícia valenciana necessitava un pla de xoc per traure de l'UVI un sistema judicial que havia estat segrestat per la inoperativitat dels anteriors responsables polítics i, sobretot, ofegada per la manca de recursos materials i, també, humans, a més de quedar-se obsolet en les noves tecnologies i en l'adaptació de nous programes informàtics per fer compatible l'ús i l'encreuament de dades, així com establir mecanismes per compartir la informació.
Un fet que tenim en els famosos 3.
200 ordinadors o 2.
300 ordinadors que hi ha en la Ciutat de la Justícia.

Nosaltres creguem que si es vol es pot, i des de Compromís estem convençuts.
I amb estes xifres, que hui ens presenta la consellera Bravo, ens adonem que la voluntat fins ara no era la de fer avançar l'administració de justícia, sinó més bé tot el contrari.

Veiem com augmenta el pressupost en qüestions concretes com la reforma de seus judicials en estat lamentable.
Es comprén la nefasta gestió del Consell anterior dirigit pel PP en aquesta matèria i hui per hui se plasma perquè hi ha hagut un increment de 2 a 8 milions.

Augmenta, com bé s'ha dit, també el capítol de personal, fent referència al tema de llevar allò de la paga extra, que ja s'havia complimentat, i l'increment real que hi ha hagut de quasi set milions d'euros, un fet que ve a apuntalar les decisions d'intentar reforçar els jutjats, ficar el personal que correspon quan en este cas per part del govern de l'estat se dote dels jutges i les unitats judicials que fan falta al nostre territori.

És de veres que el País Valencià estava necessitat de nous jutjats per agilitar la justícia i apropar-mos als barems estatals i europeus: jutges per habitant, que no estem en la ràtio que toca; càrrega de treball per jutge o jutge i any, que tampoc estem la ràtio, estem pràcticament en el doble.
Mentre el PP en el seu moment, el 2011, va anunciar que anava a posar en marxa quinze oficines judicials i ens quedem esperant-les.

Ara amb estos pressupostos comencem a veure la llum i apropar-nos al que demanaven els professionals, que era menys propaganda i més realitats.

En els comptes de 2016 comencen a materialitzar-se reivindicacions molt específiques dels actors judicials, i ho hem vist en la presentació dels pressupostos, com són reparacions i reformes, compra de material, pagament de la justícia gratuïta, mobiliari, nous jutges, nous jutjats, adquisició d'aparells en este cas electrònics per poder treballar i poder ficar-los en funcionament.

Aquests pressupostos intenten reparar una mala gestió del Consell anterior en matèria de justícia.
I, sobretot, i sobretot algunes seus judicials que se trobaren en situació molt precària, sobretot en la província d'Alacant, on algunes seus es trobaven vertaderament en estat d'abandonament i en situació ruïnosa declarada.
I això ho podem comprovar.

L'apartat d'inversions en el tema de justícia, prop de huit milions més en inversió real, huit milions més en inversió.
Passem dels 10,5 milions de 2015 als 18,3 en 2016.
S'ha assumit en el projecte 290, construcció de nous edificis, un import de 9,5 milions d'euros per pagaments ajornats, i té raó, de pagaments que mos han deixat de factures en els calaixos, que mos han deixat i que han d'estar ahí per a pagar-les ara en el 2016, com són la Ciutat de Justícia d'Elx, el Palau de Justícia de Paterna i el de Vila-real; ho pagarem, sí, ho pagarem, perquè s'han fet i s'hauran de pagar.

Però també hi ha una cosa molt important, que estos pressupostos recullen per primera volta: és el tema d'atendre les reformes en seus judicials, passant de 2 a 8 milions d'euros.
Supose que ara la consellera ens farà una especificació més concreta, però, bé, ahí hem parlat de molts jutjats.
La seu judicial d'Alcoi, que està en un estat deplorable.
Reforma de la fiscalia d'Alacant, Tribunal Superior de Justícia de València, Palau de Justícia de Benalua, tan famós, que ja ha passat en tantes comissions i plenaris, el Palau de Justícia de Sagunt, Vila-joiosa, Xàtiva, la fiscalia de Gandia.
I, a més a més, s'ha anunciat una cosa, jo crec que hauríem d'estar tots molt contents, que se fique en funcionament deu nous jutjats: cinc en el primer semestre i cinc en el segon.
I ahí ha de complir també el ministeri d'habilitar el que són els jutges.

I a més a més també n'hi ha una partida addicional d'1 milió d'euros per a reparació i conservació d'edificis.
A més a més de la implantació de l'oficina judicial i el reforç que tant i tant estan demanant els professionals.

Quant a equipaments per a posar en marxa els nous edificis en l'administració de justícia s'ha incrementat un 250%, passant de 200.
000 a 500.
000.
Veiem per primera volta en molts anys una aposta decidida per l'obertura de noves seus judicials, cosa que mosatros felicitem.

I quant a justícia gratuïta, com bé mos ha explicat, passem, tenim 24,6 milions d'euros al col·legi d'advocats, enfront dels 20,4 de 2015.
4 milions més.
Això vol dir que comencem a dignificar el que és el treball d'estos professionals.
Igual que el col·legi de procuradors.
Una aposta per la nostra part clara per a la dignificació d'estos col·lectius i per millorar la justícia gratuïta, un increment del 20,42%.
Ahí és on està el rescat de les persones, ahí està eixe pacte del botànic que mosatros hem signat i que estos pressupostos comencen a materialitzar.

Creació de l'Oficina d'Atenció a les Víctimes del Delicte, oficines, l'oficina ja està fa molt de temps, però ara el que s'ha fet és crear una oficina real.
I en quin model?
Jo pense que ho ha dit molt clar la consellera i que mosatros la felicitem.
Model públic, ja està bé dels enxufats en esta administració, ja està bé dels enxufats, model públic.

Nosaltres entenem que el capítol II, que és un capítol també molt important, que ha passat sobretot en una partida de 7 a 14 milions d'euros, crec que és el que hi ha, que se multiplica pràcticament.
Clar, si és que ací se feien uns pressupostos que les partides real d'inici eren fictícies i no responien a la realitat del que feia falta.
Però això després no cobraven als proveïdors, no cobraven el subministrament, no cobrava ningú.
I això és el que passava, que després més interessos de demora a l'administració.
Ahí entra la neteja, la seguretat, el manteniment, el pagament a proveïdors, els sistemes operatius que hem de ficar en marxa i que s'hauran de contractar perquè eixos milers d'ordinadors que estan ahí ficats en un magatzem se fiquen en funcionament.
Tot això d'on se va a pagar?
Doncs s'ha de ficar en el pressupost i ho tenim ahí, en el capítol II.

Amb este pla real de reformes i inversions i dotacions econòmiques fem una regeneració i una adaptació al segle XXI, mosatros pensem que del que és el sistema judicial valencià.
I d'eixe tant.
.
.
mosatros en la partida de justícia creguem que s'ha donat un pas important, possiblement no suficient, però important.

Quant a la direcció general d'administració pública, bé, també veiem que hi ha un increment del 6,9%, ascendix a 6,4 milions d'euros.
I també, com se va anunciar i com ha vingut reclamant també el Grup de Compromís, es fa una aposta decidida per dur endavant el que és la convocatòria de processos de selecció i provisió de places.
Ja està bé de tanta precarietat en el treball, que no se convoquen les places, i sobretot perquè n'hi ha molta interinitat, i això haurem d'anar fent-ho poquet a poquet, perquè això, en estos quatre anys o en esta legislatura intentem que siga l'estabilitat del personal la màxima possible.

Igual que el manteniment de la formació, element fonamental dins de l'administració pública i dels nostres funcionaris.

Igual que els cursos i itineraris formatius i avaluacions en el desenvolupament del treball i foment de la carrera professional tan demanada i que també s'estan atenent totes aquelles reivindicacions i acords que s'ha fet en la mesa general de negociació i que molts d'ells comencen a tindre una plasmació real i numèrica en el que són estos pressupostos.

I quant a reformes democràtiques, és cert que és una partida i és un apartat nou en estos pressupostos, però també és cert que el País Valencià encapçalava el rànquing d'administracions públiques opaques i on més s'ha vulnerat els drets i les llibertats, començant per esta cambra, i sobretot pel Consell, en diverses sentències del Tribunal Superior de Justícia, el Tribunal Suprem i també del Constitucional.
I d'això hem tingut mostra jo pense que més que sobrada.

Era una imperiosa necessitat establir i fer una regeneració i reforma democràtica, que retorne a les nostres institucions la dignitat i la credibilitat perduda durant els darrers vint anys del règim del Partit Popular.
Els objectius i les línies d'actuació d'esta nova direcció es centren en això, en diagnosticar, avaluar i establir els mecanismes necessaris per eradicar les carències i els dèficits democràtics que la nostra comunitat ha vingut vivint durant les darreres dos dècades.

Un altre aspecte important, que no s'ha parlat, però jo sí que vull destacar-lo, és que per primera volta l'aplicació la llei de memòria històrica forma part dels pressupostos de La Generalitat, amb una aposta clara i decidida de la seua aplicació en tota la seua extensió.

I després també, dins del mateix apartat, quant a processos electorals i consultes populars, destacar la voluntat de començar a fer una reforma de la llei electoral i preparació d'una llei de consultes popular, sent necessària esta última per poder ratificar l'última reforma de l'Estatut, que fins ara teníem en tràmit en el Congrés dels Diputats.

I ja, per anar concloent, tenim uns pressupostos, al nostre parer, des del Grup de Compromís, de la Conselleria de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques que comencen a ser un vertader pla Renove per a nosaltres de l'administració de justícia.
Uns comptes en principi realistes i adaptats a les necessitats dels professionals i usuaris, que no són grans inauguracions, possiblement no, i això ja ho ha dit la consellera, ni grans fanfàrries, però que van al cor dels problemes que s'han patit durant els darrers anys.

Estem en un canvi de paradigma, en un canvi i en un model.
La responsabilitat per damunt del balafiament.
Els serveis públics i el personal de l'administració, valors afegits que cal potenciar i innovar.
La realitat i la necessitat com a pilars i eixos de la programació pressupostària de la conselleria.
En definitiva, un nou govern, una nova etapa, uns nous reptes per a millorar la vida de les persones, l'administració de justícia, la funció pública i els drets i llibertats de la ciutadania.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García Latorre.

I per acabar este primer torn d'intervencions, té la paraula, per part del Grup Parlamentari Socialista, la il·lustre diputada Ana Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Buenos días, señora consellera.

Buenos días también al equipo directivo que le acompaña.

El Grupo Socialista comparte totalmente no solamente los objetivos que usted ha planteado en los presupuestos, sino además el cambio de orientación que ha dado la conselleria, que es un cambio radical de 180 grados.

Mire, yo no voy a entrar en cifras ni en datos, ya que usted ha hecho una exposición detallada de todos los programas y partidas que lo componen, pero sí me gustaría destacar que estos presupuestos redoblan los esfuerzos para mejorar y garantizar la prestación de un servicio público tan importante como es el de justicia, e igual de importante, igualmente olvidados por el Partido Popular durante estos últimos años.

Estos presupuestos interpretan muy bien la situación que en estos momentos vive la justicia en la Comunitat Valenciana.
Una situación que no es más que el fruto de una falta de inversión y también de falta de voluntad política para acabar con la precariedad y con los problemas que nos afectan.

Miren, señorías, sin una administración de justicia moderna, ágil y eficiente no es posible prestar un servicio público que redunde en beneficio de los ciudadanos y de las ciudadanas.

Siempre hemos escuchado coloquialmente decir a muchos ciudadanos aquello de que si la justicia es lenta no es justicia.
Y no les falta razón y no es una frase vacía de contenido, sino todo lo contrario.
Y eso es lo que padecemos en estos momentos.

En el 2014 el Consejo del Poder Judicial hizo públicos algunos datos sobre la situación de los juzgados de España, y precisamente a los juzgados de la Comunidad Valenciana, los juzgados de lo civil, los situaba entre los más lentos, con una media de nueve meses para resolver asuntos, resaltando además que eran los más congestionados.

Así es que no tenemos más que celebrar y mostrar nuestra satisfacción por el anuncio que nos ha hecho de que va a poner en marcha, después de cuatro años, después de cuatro años, diez de los quince juzgados aprobados en el año 2011 y su compromiso de poner en marcha el modelo de oficina judicial.

Como usted ha explicado, se contemplan en estos presupuestos para el año 2016 la implementación de la oficina judicial y fiscal, con una finalidad: dar soporte y apoyo a la actividad jurisdiccional de jueces y tribunales.
Y, sin lugar a dudas, traerá indudables ventajas, tanto para la ciudadanía como para el propio personal al servicio de la administración de justicia.

Siempre hemos dicho que los presupuestos son el reflejo de las políticas que el gobierno quiere aplicar.
Y en este caso hemos dado un salto cualitativo, porque pasamos de los anuncios a los que nos tenía acostumbrados el Grupo Popular en Les Corts y su conseller, pasamos de los anuncios a los hechos.
Y los hechos se reflejan en este presupuesto con 2.
800.
000 euros que han sido presupuestados para la puesta en funcionamiento de esa oficina judicial.

Tampoco ha olvidado usted el compromiso con la creación de nuevas oficinas de atención a las víctimas del delito, nueva creación, con el desarrollo y aplicación de un estatuto donde se les facilite la asistencia jurídica, psicológica, social a las víctimas de cualquier tipo de delito, y especialmente nos satisface que esto también redundará en las mujeres que son víctimas de violencia de género.
Porque precisamente en estos momentos en España vivimos un repunte en los asesinatos cometidos por violencia machista.
Este verano, este mes de agosto del 2015, ha sido el más trágico, que nos ha situado a los niveles del año 2010.

Por tanto, es necesario que también prestemos una atención extraordinaria y pongamos nuestro empeño en que esta Oficina de Atención a las Víctimas del Delito funcione con presupuesto para que se garantice la misma.

Y otro aspecto que valoramos positivamente es su apuesta por acometer algunas de las eficiencias que presentan las sedes judiciales.
Es verdad que en algunas de ellas, en la mayoría en un estado lamentable de insalubridad, como usted ha comentado, ¿no?
, que prácticamente podría determinar inclusive la inspección de trabajo y de sanidad su cierre, porque a todo el mundo nos avergüenza cuando vemos esas fotografías y esas imágenes que la prensa lleva a veces en su portada sobre el abandono que presentan y las condiciones que presentan estas sedes judiciales.
Unas imágenes que gráficamente nos muestran las deficiencias con las que trabajan muchos de los funcionarios, pero también nos muestran unas deficiencias que tienen que ver con expedientes en los cuartos de aseo, filtraciones de agua, moho en las paredes, las grietas, los miles de expedientes apilados con unas montañas impresionantes.

A veces me pregunto qué impresión tendrá el ciudadano cuando ve esas imágenes.
Y no la ve solo por la prensa, las ve cuando acude a un juzgado y tiene que caminar casi, casi por encima de algunos expedientes para poder llegar a la mesa del secretario judicial.
¿Qué piensan esos ciudadanos?
Realmente, seguramente están pensando que no es importante la justicia, que hay una desidia y una dejadez que les invita a pensar que realmente no hay una apuesta decidida, porque la justicia funcione.
Por eso es fundamental contar con los medios necesarios.

Y nos alegra muchísimo, porque usted desde el primer momento, desde su comparecencia en el pleno, ya nos explicó y nos expuso muy gráficamente, porque es conocedora total y absolutamente de cómo están nuestros juzgados, de su apuesta porque se acometan las reformas necesarias en este sentido.

Y también queremos reconocerle su sensibilidad con los profesionales del turno de oficio.
Porque es verdad, como ha dicho, que han perdido poder adquisitivo.
Pero muchos de ellos en ocasiones actúan por propia vocación, no porque vayan a percibir unos honorarios de acuerdo con el trabajo y la labor que desempeñan sino porque lo hacen vocacionalmente.

Y creo que es de felicitar que la consellera tenga esa sensibilidad hacia esos profesionales y les reconozca que también su trabajo tiene que ser remunerado de acuerdo con lo que corresponde, con los baremos que corresponden, acabando con una discriminación como la que sufren respecto de sus homólogos en otras comunidades.

Y, por fin, que el presupuesto recoja el gasto real que representa la prestación del servicio de los procuradores.
Porque siempre, al final, tenemos que ir a determinados artificios presupuestarios y no sabemos cuál es la razón de por qué el anterior gobierno no quería reflejar precisamente esos gastos.

En materia de reforma democrática los objetivos que ha marcado su conselleria y, entre ellos, la mejora de los índices de calidad democrática para superar los obstáculos que dificultan la plena eficacia de los derechos y libertades, contrasta con la política que ha llevado a cabo el gobierno del señor Mariano Rajoy, con la ley de seguridad, la ley mordaza, que recorta libertades y derechos bajo el supuesto argumento y el falso argumento de garantizar la seguridad.

Y, por primera vez, y creo que esto es destacable, porque hay muchas personas que seguramente estaban pensando y a la expectativa que el gobierno valenciano reconociera por primera vez que la memoria histórica es también un punto del que no se puede olvidar un gobierno, como el gobierno valenciano.

Hemos dado un salto cualitativo y, aunque tenemos mucho trabajo por delante, valoramos positivamente estos primeros pasos.
Porque hasta ahora el Partido Popular en la comunitat, desde la aprobación de la ley de memoria histórica, no se había ocupado ni preocupado.
Y ahora, por primera vez, contamos con un presupuesto destinado a subvencionar ayuntamientos, a mancomunidades y a entidades que llevan a cabo actuaciones en materia de memoria histórica.

Y, por último, una parte importantísima de la administración pública la ocupan los trabajadores y las trabajadoras, los profesionales.
Ocuparse de su formación, detectar las carencias de las plantillas, ocuparse de sus itinerarios formativos es garantía de un mejor funcionamiento de los servicios públicos que se prestan.
Y, en este sentido, nos parece fundamental, señora consellera, que se marque como objetivo acabar paulatinamente con la interinidad.

En nombre del Grupo Socialista, agradecemos el trabajo que usted y su equipo ha llevado a cabo para la concesión de estos presupuestos, porque consideramos que son los que necesita la Comunidad Valenciana.
Y también comparto con usted que nunca son suficientes, siempre nos gustaría tener más.
Pero con estos presupuestos se acaba con la etapa de recortes que, como muy bien ha dicho, hay que dejar atrás para abordar los grandes retos que tenemos por delante.
Y empezamos ya con estos presupuestos a colocar a la justicia en el lugar que le corresponde.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Barceló.

Señora consellera, para contestar a las apreciaciones que le han hecho los grupos parlamentarios, tiene un turno de intervención de quince minutos.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gracias, señor presidente.

Señorías, voy a intentar por temas ir contestando a todas las cuestiones en la medida en que pueda yo rentabilizar estos quince minutos que se me han concedido, todas las cuestiones que me han planteado.

Incremento del presupuesto.
Creo que he sido clara, y me dirijo a la diputada del Partido Popular, claro que yo entiendo que los presupuestos para justicia tienen que crecer y la satisfacción, por supuesto, que es relativa; claro que entiendo que tienen que incrementarse.
Disponemos de cuatro años, yo creo que también es importante confiar en las personas, confiar en los proyectos que empezamos a poner en marcha.
Porque aunque aparentemente, con esas grandes cifras globales, parezca que el presupuesto no haya incrementado y como alguno de ustedes me han dicho que no he especificado adecuadamente o sucintamente las partidas, yo voy a insistir en ello.

Respecto del capítulo I creo que he sido clara.
Esos 8 millones de euros presupuestados para la paga extraordinaria que nunca se pagó, y que por supuesto no se dedicó a otra cosa, es lo que nosotros prácticamente incrementamos este año para destinar, en primer lugar, a la puesta en marcha de la oficina judicial que, por supuesto, mis predecesores tenían una buena planificación de la oficina judicial, me consta.
Pero cuando elaboraron las relaciones de puestos de trabajo y vieron que en un principio suponía un incremento de casi dos millones de euros, la planificación de la oficina judicial, después de grandes anuncios por el conseller que me precedió, se guardó en un cajón y nunca más se supo de servicios comunes de implantación.

Porque, obviamente, el arranque del nuevo modelo tiene un coste económico, un coste que nosotros hemos presupuestado en 2.
800.
000 euros.
Pero ese coste económico no quiso ser asumido en ningún momento desde que entró en vigor la ley y somos la única comunidad autónoma que por no tener no tiene ni una experiencia piloto.

Insisto, un proyecto organizativo que nos puede permitir… También se me ha planteado que cómo he llegado a la conclusión o cómo hemos llegado en mi equipo, en la conselleria, a esos importes con respecto a la creación de los nuevos juzgados.
Bueno, cinco años en el Consejo General del Poder Judicial a una le da cierta idea del coste económico de la justicia, sobre eso hemos trabajado mucho.

Saben todos ustedes que hay una media de gasto de lo que supone la creación de cada juzgado, que viene a ser unos trescientos mil euros.
Por eso hemos separado las dos partes y lo he especificado.
Una primera fase donde me veo abocada a crear órganos, manteniendo este actual sistema atomizado de órgano judicial con su secretario, el juez y con todos los funcionarios propios de lo que supone una organización judicial.
Pero entiendo que en la segunda fase, si conseguimos en estos primeros seis meses poder ya poner en marcha esas experiencias piloto, nos va a permitir poder crear o aumentar el número de órganos judiciales con menor coste económico.

Los cálculos están hechos de la forma más aproximada, bien estudiados y teniendo en cuenta las necesidades y las ubicaciones de dichos órganos judiciales.
Tampoco va a ser caprichosa la creación, ni siquiera la ubicación de estas sedes.

Tenemos el informe y hemos trabajo con el informe del Consejo General del Poder Judicial, que ya hace años ya estableció cuáles eran las prioridades y las sigue manteniendo.
Juzgados como Villajoyosa están a la cabeza en carga de trabajo, como Nules, como Novelda.
Hemos señalado unas prioridades para la primera fase.
Y la segunda la pondremos en marcha en estos nuevos órganos judiciales sobre todo para fortalecer los juzgados de lo penal que nos están reclamando en Alicante, fortalecer los juzgados de lo penal en Castellón donde las cargas son inasumibles, en Valencia.

Desde luego, el estudio se ha hecho de la forma más exhaustiva y, por supuesto, dando prioridad a aquellas jurisdicciones que están más saturadas.
Eso sí, lo he advertido, la justicia, las patas de la mesa estamos varios, vamos a depender de que en el Ministerio de Justicia también haya voluntad política.

Y, como ya me recordaron, hace cinco años que no se creó ni un órgano judicial, no se ha creado en esta comunidad.
Quince juzgados aplazados y suspendidos, porque no hubo tampoco voluntad política en el año 2012 para ponerlos en funcionamiento.
Nosotros los hemos reclamado y queremos recuperar, a lo largo de la legislatura, no solamente estos quince sino poner en marcha muchos más.

Creo que también hay que ir a la partida, al capítulo II concretamente, compra de bienes corrientes y gastos de funcionamiento, creo que lo he explicado muy bien.
Claro que aumenta, claro que hay un incremento con respecto a 2015, un 20%, un 20,85%, porque nunca en este capítulo se preveían todas las necesidades.
Creo que todos recuerdan huelgas de la limpieza, órganos judiciales donde los propios funcionarios tenían que acabar comprando el material necesario para poder hacer su trabajo, porque no disponían ni de folios.
Me parece que con este incremento vamos a acabar con esas malas prácticas que lo único que generaban eran absolutas disfunciones.

El tema del turno de oficio lo voy a explicar ahora de forma detalla.
Pero quiero detenerme también en materia de los gastos corrientes, porque se me ha planteado dos partidas concretas por los gastos de locomoción y por otros profesionales.
No estamos nosotros externalizando servicios; cuando nos referimos a Â«otros profesionalesÂ» estamos hablando de los servicios de peritaje, que son muchos, por cierto.
En materia de peritos también vamos a actualizar el baremo.
Se están abonando unas retribuciones a los peritos del año 2001, no se han actualizado desde el año 2001 y también las vamos a actualizar.
Todos los informes periciales, según la complejidad de los mismos, van a sufrir también un incremento, porque entendemos que a estos profesionales también se les tiene que pagar de forma adecuada.

También en materia de traductores, o sea, todos estos gastos.
Y les puedo asegurar que la cifra no es caprichosa, que eso sí que responde a las facturas que año tras año se nos presentan en la Dirección General de Justicia para ser atendidas.

Bueno, yo creo que si ustedes se centran en el capítulo destinado a inversiones reales, claro que aumentamos.
Y no les preocupe los 8 millones.
Les puedo asegurar que esos 8 millones tampoco es una cifra caprichosa.

Claro que tenemos una planificación de cuáles son las sedes judiciales que están en un estado de abandono, algunas de ellas se nos ha ordenado que las cerremos y tenemos que adoptar medidas urgentes.
Y me refiero a Mislata, que por supuesto está presupuestado en esta partida; a la fiscalía de Alicante, que va a ser prioritaria, también la atención y la habilitación y restauración, porque eso es inhumano el estado en el que se encuentran trabajando funcionarios y fiscales; la sede judicial de Alcoy, donde tenemos una orden para cerrarla, una orden que ya también la hemos heredado, como heredamos en su día los chinches, como hemos heredado los ordenadores, como hemos heredado tantas cosas, también lo vamos a hacer.

Las obras del Tribunal Superior de Justicia.
Se ha iniciado ya la primera fase después de múltiples reclamaciones y está previsto, previsto para esta primera fase con un gasto de 2 millones de euros, de 2 millones para Alcoy, para la fiscalía más de doscientos mil euros, 350.
000 para Mislata.
Las obras del palacio de justicia que se han iniciado ya estas semanas para Sagunto.

Vamos también a restaurar y a ampliar el palacio de justicia de Villajoyosa.
Vamos también a rehabilitar Gandía, la fiscalía, cuyo estado también es absolutamente deplorable.
Vamos a continuar también con las fases previstas para la rehabilitación de Benalúa, porque también la situación en la que se encuentra es de una grave carencia también de medidas en materia de higiene y de seguridad en el trabajo.

Lo tenemos planificado.
Y, además, por supuesto, se van a realizar estas obras sin entorpecer la actuación, y procurando ocasionar las menos molestias posibles, tanto a los profesionales como a los usuarios de la justicia.
Pero es necesario abordar estas reformas, porque el estado -insisto- en materia de sedes judiciales es de abandono.

Podríamos haber incrementado mucho más porque, efectivamente, siguen en la cola -esto es como la visita del médico, como el servicio de urgencias-.
Pero es que materialmente es imposible, como no externalicemos servicios de arquitectos, ingenieros y pongamos más funcionarios en la Dirección General de Justicia para poder abordar todas las necesidades que en este año tenemos que hacer en materia de infraestructuras.

Por tanto, hemos planificado lo más urgente, lo que consideramos que es inaplazable.
Y lo vamos a hacer.
78% se incrementa esa partida.
Por tanto…

¿Que el incremento puede ser mejorado?
Eso estoy totalmente de acuerdo en que puede ser mejorado el presupuesto para justicia.
Les puedo asegurar que mejorará año tras año.

Les puedo asegurar que, además, voy a cambiar también la tendencia.
No puede ser que de 2009 a 2015 haya bajado 50 millones de euros el presupuesto para justicia.
Nosotros partíamos de bajo cero.
Entendíamos, claro, que la crisis económica no va a ser ya nunca más una justificación para renunciar a la apuesta por el ciudadano y por la justicia.
Yo ya no estoy tampoco situada en el valle de los lamentos, y no hablaré de crisis, pero el proyecto se ha iniciado y es un proyecto que va a avanzar y va a ir a más.
Y les puedo asegurar que, si este año justicia ha subido un 6%, en la próxima comparecencia para los presupuestos del año 2017, vendré a anunciarles un incremento mucho mayor, porque tenemos que planificarlo.

En segundo lugar, turno de oficio.
Quiero decirles que la primera cuestión y la primera petición que todos los decanos de la Comunidad Valenciana me pusieron encima de la mesa en la primera reunión que mantuve con ellos en el mes de julio, fue solicitar a esta consellera la recuperación del poder adquisitivo perdido.
Nos pidieron que hiciéramos el esfuerzo económico, que los abogados del turno de oficio no se habían merecido ese maltrato al que habían sido sometidos por las autoridades públicas.
Ese fue mi compromiso.
Y me comprometí con ellos.
Y me pidieron ese incremento de casi cinco millones de euros, porque solo pedían, al menos, de inicio, poder recuperar ese poder adquisitivo.

Tenemos ya una reunión pendiente con el colegio de abogados para el próximo lunes.
Vamos a trabajar y a consensuar con ellos el incremento de las baremaciones, porque no queremos trampas, no queremos incrementar aquellas actuaciones judiciales que normalmente en el turno de oficio no se practican.
Queremos incrementar aquellos servicios que los abogados del turno realizan diariamente: la atención a los detenidos, los servicios de guardia, los juicios rápidos.
Queremos apostar por esas partidas.

Y no nos vamos a quedar ahí.
Porque claro que apuesto por la justicia gratuita.
Porque apostar por la justicia gratuita es apostar por el ciudadano y es apostar por los más desfavorecidos.
Y me he comprometido con el colegio de abogados de toda la comunidad para que ese incremento sea superior a lo largo de la legislatura.

Queremos situar la justicia gratuita de la Comunidad Valenciana a los niveles medios del resto de España.
No puede ser que los abogados del turno de oficio de la Comunidad Valenciana estén tan maltratados y cobren muchísimo menos, por ejemplo, que los del País Vasco.

Porque, además, insisto, lo que les he dicho.
Es que apostar por la justicia es apostar por el ciudadano, es apostar por el estado de derecho.
Por tanto, si queremos una justicia gratuita de calidad y queremos que los ciudadanos estén bien defendidos y bien representados, tendremos que retribuirles dignamente.
Y ese fue el compromiso que yo mantuve con ellos y con el que voy a seguir trabajando.
Así que este incremento del 20% es el arranque, pero el incremento va a ser progresivo a lo largo de toda la legislatura.

Favide.
Bien, las oficinas de atención a la víctima se crean en el año 2004 aquí, en la Comunidad Valenciana.
No existía prácticamente ninguna estructura, y menos desde hace treinta años.
Lo que existía, aquel servicio, nada tiene que ver como… la estructura que prevé la ley o que las víctimas se merecen.

No vamos a… Insisto, vamos a ver, Favide es una estructura que se crea para externalizar unos servicios que tenía que haber asumido la propia administración, y la ley lo dice.
Teníamos que haber facilitado, como en el resto de las comunidades autónomas, la mayor parte de ellas, por parte de las consellerias, se asumió la gestión de esas oficinas.
Porque con eso hubiéramos conseguido algo yo creo que muy positivo para el servicio.
Hubiéramos podido dotar adecuadamente, con todos los perfiles necesarios -psicólogos, trabajadores sociales, letrados-, esas oficinas.
Y nos hubiéramos ahorrado ese gasto superfluo de pagar casi sesenta y seis mil euros a una gerente de Favide.
¿Por qué?
¿Por qué se tenían que pagar esos sueldos?
43.
000 al que estaba gestionando los sistemas informáticos…

El 80% de la inversión en Favide se lo llevan los…, casi el 90%, el abono de estas remuneraciones; remuneraciones que, por cierto, eran muy elevadas respecto al personal que no atendía a las víctimas, pero, sin embargo, era muy escasa respecto al personal que directamente lo atendía.

Por tanto, entiendo que… Lo que vamos a hacer es potenciar esas oficinas.
Y vamos, desde luego -además, hay un acuerdo del Consell-, a convocar al patronato, porque entendemos, desde luego, que Favide…, aunque en este momento tenemos que mantenerla porque no podemos cerrarla porque exige unas vías legales que, además, las seguiremos.
Pero, obviamente, nuestra apuesta son las oficinas y acabar con estas estructuras perversas que no han facilitado al ciudadano la atención que necesitan.

Se me está acabando prácticamente el tiempo.
(Veus) En materia de subvención… (Se sent una veu que diu: Â«Ha acabado hace un minuto y medio.
Â») Bueno, nada.
En materia de subvenciones, por lo que me han planteado, el tema de Lo Rat Penat, del Tribunal de las Aguas, no está en mi conselleria.
Por tanto, no puedo…

Ordenadores.
Muy rápidamente.
No soy yo la que se opone a la modernización del nuevo parque tecnológico.
La herencia que he recibido, con un contrato que no se preparó a tiempo, que estuvieron casi un año pendientes para firmarlo, es una de las causas por las que no se ha podido poner en marcha antes.

Pero, es más, es que ustedes no apostaron por una nueva aplicación informática.
Es que apostaron por mantener lo viejo, y lo viejo no es compatible con los nuevos ordenadores que ustedes compraron.
Es que se tenía que haber cambiado esa aplicación de cicerone, que es como un seiscientos, que no sirve para el siglo XXI.
Y es la herencia.
Y para que yo ahora pueda modificarla necesito unos tiempos, que son los que han marcado desde la dirección general de nuevas tecnologías.
No es mi oposición, sino los tiempos necesarios para poder actualizarla, y son los que permitirán el cambio del parque tecnológico.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muy bien.

Muchas gracias, señora consellera.

Pues, para turnos de réplicas, señora Meco, por cinco minutos.

La senyora Meco Tébar:

Moltes gràcies, senyor president.

Señora consellera, por supuesto que no estaba en mi ánimo dudar de su voluntad de apostar por la justicia gratuita y, por supuesto, por el bienestar de la ciudadanía.

Simplemente, estaba en mi ánimo, también porque apostamos por ello, hablarle de los horizontes que tienen que estar marcados.
Porque cuando hablamos de baremos dignos para la profesión, para que estos profesionales atiendan -que lo hacen, se lo comenté ya en la ocasión de su comparecencia-, para que estos profesionales atiendan debidamente el cometido que realizan, no debemos de situarnos en los baremos de 2012.
Debemos de ir más allá.
Debemos de estar pensando en el horizonte de los baremos de 2005, que eran baremos mucho más dignos que los de 2012; baremos de 2005 que tendrían, lógicamente, que ser actualizados con el correspondiente IPC.

En esa revisión de baremo que usted ha planteado, también no solo ponga el ojo en ver qué actuaciones se practican con asiduidad, que actuaciones asisten y realizan estos profesionales, sino también ponga el acento en contemplar trabajos que también realizan y que no se contemplan en modo alguno en ello.

Por tanto, que el baremo de 2012 sea una parada en el camino, esperemos que una parada breve.
Que los nuevos presupuestos orienten entorno a…, a un más allá, a un futuro más resplandeciente para este colectivo y, en definitiva, para la ciudadanía por la que ellos trabajan y a la que ellos se aplican cada día.

En relación a las partidas de las que le hablaba, en particular a esos 14 millones en trabajos técnicos, la pregunta que me surge… O sea, la pregunta no tiene maldad, tiene simplemente la idea de la transparencia detrás.
Es decir, no hemos podido acceder.
Nos hubiera gustado clicar, ¿no?
, y poder ver el desglose, aunque fuera aproximado, aunque fuera en relación a qué se contemplaba dentro de esa partida.
Bueno, no hemos podido acceder, y por eso la pregunta que le formulaba.

Me ha dicho usted que iba a peritajes.
Mi pregunta es si los equipos, el refuerzo a los equipos psicosociales de los juzgados, que sabemos que es también una necesidad planteada, está también incorporado dentro de ese capítulo, o no; y, en el caso de que no, ¿adónde se ha ido?

Y termino… Bueno, le he planteado también el tema de las comisiones de servicios, que, por tiempo, imagino, por brevedad no me ha contestado usted.
A nosotros es una cuestión que nos preocupa porque, como le he oído decir en alguna ocasión, y es una cuestión compartida, se ha hecho un uso excesivo y desmedido de las comisiones de servicios, donde la propia designación y el tiempo de permanencia en ellas, ¿no?
, desvirtúan el procedimiento establecido e impide que personas puedan optar a ellos.
En ese sentido, pues, le insisto en que nos dé alguna respuesta, aunque sea breve, a esa cuestión.

Y, mire, dentro del Acuerdo del Botánico, la idea de la dignidad, de la calidad, de la eficiencia y de la participación ciudadana eran elementos básicos.
Desde su conselleria, se apuesta por trabajar por la calidad democrática.
Y, en ese sentido, nosotros le pedimos que escuche bien a todos los interlocutores, que abra todos los espacios de diálogo, absolutamente todos, porque el conocimiento, la participación y la transparencia han de ser las nuevas claves, no solo de su conselleria, sino de su gobierno, si realmente se piensa cambiar el paradigma al que hasta ahora…, o con el que hasta ahora asistíamos de manera triste.

Está en la voluntad de este grupo colaborar en que los presupuestos de su conselleria redunden en beneficio de la ciudadanía, también de los profesionales de la justicia y de la función pública, que han padecido la falta de una voluntad política por apostar decididamente y de manera comprometida por la justicia, la calidad democrática, la administración pública, en definitiva por el estado social y democrático de derecho.

Pondremos todo nuestro empeño y estudio para aportar, desde un sentido constructivo, para que así sea.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Meco.

Señor Subiela, cuando quiera.

El senyor Subiela Chico:

Sí.

Bueno, yo me voy a ceñir simplemente a las dudas que me siguen surgiendo respecto a los presupuestos.
No voy a entrar en peleas políticas.
Además, creo que hay que darle un tiempo para que…, que entiendo prudencial, para poder aplicar su modelo antes de criticarla.

Sí que es cierto que no puedo compartir el optimismo de las intervenciones de Compromís y del PSOE, porque creo que el incremento del presupuesto no lo permite.
Es más, entiendo que no le critiquen, pero, escuchando sus intervenciones, he tenido que mirar otra vez la carpeta, a ver si estábamos hablando de la misma comisión.

Usted habla de que cuesta, más o menos, unos trescientos mil euros cada juzgado.
Y dice de abrir quince, y tiene un millón y medio…, o diez, bueno, da igual, diez.
Nos vamos a tres millones de euros, y solo tiene un millón y medio.
Espero que el dos, el tres, el cuatro y el cinco cuesten bastante menos que el primero porque, si no, entenderá por qué no soy tan optimista, ¿no?

También me gustaría que esa apuesta que usted hace por la recuperación del poder adquisitivo de los integrantes del turno de oficio realmente estuviera en toda la administración, no solo en toda la administración, sino en toda la sociedad.
Porque no hay un solo sector de la sociedad que no haya perdido su poder adquisitivo, y la mayoría ya veremos cuándo lo recuperan.
Por eso mi pregunta de, si en un solo año, en un solo presupuesto, iban a recuperar todo el poder adquisitivo el turno de oficio.

Y, una duda.
Yo no quiero meterme, porque entiendo que es un problema…, creo que hay ahí un trasfondo político, pero es el tema de Favide.
Sigo teniendo muchas dudas con la asociación de víctimas del delito.
Confío, de verdad, que lo solucionen.
Pero, si no van a eliminar Favide, si no van a poder despedir a esos empleados o no van a hacerlo, si van a tener que aprovechar la actual estructura, ¿cómo van a revertir la situación de…, llamémosle falta de eficacia, que están ustedes criticando en las oficinas de Favide?

Y…, y nada más.
Simplemente, desearle toda la suerte del mundo en su cometido.
Y de verdad, cuando sepa dónde van los 3.
200 ordenadores, mande unos mails (rialles), de verdad.
Que tengo especial curiosidad por saber qué pasa con esos ordenadores.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subiela.

Per part del Grup Parlamentari Popular, per cinc minuts té la paraula la senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Empezaré por el turno de oficio, señora consellera.
No se ha comprometido usted hoy aquí a hacer un calendario de pagos.
Repito, ¿se compromete hoy usted aquí, en sede parlamentaria, a hacer un calendario de pagos puntual, para que trimestralmente reciban lo que se merecen y lo que es de ley los abogados y procuradores del turno de oficio?
Se lo digo, porque, y vuelvo a repetirle, señora consellera, muy buena voluntad política tenemos todos, pero usted ya tiene un retraso, señora consellera.
Tenía que haberles pagado el 30 de septiembre y estaba presupuestado, y tenía usted el dinero, y no lo ha hecho.

Cuando yo le hablaba del informe económico de los diez órganos judiciales -algo de eso ha dicho el portavoz de Ciudadanos- es que, claro, usted ha dicho aquí 1,5 millones de euros.
Y efectivamente, los informes técnicos hablan siempre de 300.
000 por órgano judicial, con lo cual no cuadran las cuentas, señora consellera.

Favide.
Señora consellera, le vuelvo a hacer la pregunta.
¿Va usted a hablar, no con el patronato, digo con los trabajadores de Favide?
¿Les va a dar usted explicaciones?
¿Qué va a pasar con ellos?
¿Les van a despedir?
¿No les van a despedir?
Se lo digo, porque tenemos un precedente.
Tenemos el precedente de los trabajadores del Servef.
Y ya se lo he preguntado anteriormente.
¿También va a dar la cara usted con los trabajadores del Servef?
No me ha contestado tampoco, señora consellera.

Tampoco me ha dicho cuándo va a firmar el contrato con la empresa adjudicataria para la adaptación de los ordenadores, señora consellera.
La licitación es de junio.
Usted adjudicó el contrato el 24 de agosto.
Lo adjudicó usted, señora consellera.
¿Cuándo lo va a firmar?
Tampoco nos ha dado una fecha.
Hemos pedido también el expediente, señora consellera.
Espero que nos lo dé a este grupo parlamentario.

Tampoco nos ha dicho cuántos subdirectores generales y jefes de servicio ha cesado y a cuántos ha nombrado por la puerta de atrás.
Porque ustedes han utilizado un método para que no haya transparencia ni publicidad en el diario oficial de la Generalitat valenciana.
¿Cuántos y quiénes son, señora consellera?

Señora consellera, tampoco me ha dicho usted qué opinión le merece esa magnífica propuesta de que el cuerpo de interventores de La Generalitat proceda de otras administraciones.
Tampoco me ha contestado.
No me ha dicho tampoco qué le parece o si realmente han aparcado la cacicada de hacer los funcionarios a su medida, señora consellera.
Sé que usted no es partidaria de esto, pero quiero también el compromiso suyo.

Señora consellera, en cuanto a los trabajos realizados por otras empresas, no será este grupo parlamentario el que dude de esa partida presupuestaria, pero me alegro de que vaya usted aquí a ser transparente bajo la petición del Grupo Podemos, porque es que ha sido una reivindicación constante de Compromís y del Partido Socialista en cuanto a gobiernos anteriores, con lo cual espero que eso cambie también.

Señora consellera, hablemos ahora del alma de la conselleria, como usted la calificó.
Usted en el alma de la conselleria, las reformas democráticas, etcétera, etcétera, solo sabemos que haya usted propuesto el foro de la corrupción.
La compañera de Podemos hablaba si iban a dar participación a los grupos parlamentarios o a entidades que los grupos parlamentarios podamos proponer hoy aquí.
Yo también le hice esa sugerencia y se comprometió el secretario autonómico de Justicia a dar participación a los grupos parlamentarios en esos foros, no nosotros como políticos, sino personas que nosotros propongamos desde aquí, desde la sede de las Cortes Valencianas, desde la voz de todos los valencianos, señora consellera.

Usted dijo que estaba muy emocionada con un cometido que a usted le honraba.
Se refería usted a la memoria histórica.
Mi pregunta es: ¿de verdad usted tiene las competencias, o las tiene el señor Alcaraz?
¿O ninguno de los dos?
¿Ya se han aclarado ustedes, señora consellera?
Menudo espectáculo están ustedes dando a la opinión pública.

¿Ya le han dicho desde Presidencia qué ocurrió con ese informe que desapareció desde la comisión de subsecretarios, un informe que se había elaborado desde su conselleria y que desapareció desde la comisión de subsecretarios al pleno del Consell?
¿No ve usted muy grave, como jurista, todas estas irregularidades, señora Bravo?
Usted es jurista, y me consta que, además, de las buenas.
Con lo cual, yo creo que usted debería haber denunciado esto.
Ya le adelanto que el Grupo Parlamentario Popular sí que vamos a pedir explicaciones y vamos a utilizar todas las herramientas de nuestro estado de derecho para saber qué ocurrió y para depurar responsabilidades políticas y no políticas también, señora consellera.

Podría pedirle muchas más explicaciones, pero me falta mucho tiempo.
¿Qué les van a decir ustedes a las personas a las que en realidad van a dejar ustedes de atender?
Porque ustedes, este gobierno siempre se ha calificado por decir que van a rescatar a personas, y han hablado siempre de voluntad política.
¿A esas personas les van a decir que van a dedicar ustedes casi un millón de euros a mejorar índices de calidad democrática?
Yo entiendo que usted esté muy preocupada por la calidad democrática en esta comunidad, porque usted pertenece a un gobierno de un presidente que ha sido el presidente menos votado de toda la historia de la democracia por los valencianos.
Yo entiendo que esté muy preocupada, pero yo estoy mucho más preocupada por la pobreza infantil y por las personas a las que ustedes prometieron rescatar (remors) y a las que les tendrán que decir que dedican casi un millón de euros a mejorar índices de calidad democrática, a superar obstáculos que dificultan derechos y libertades -ya me dirá usted cuáles- y a la recuperación de la memoria histórica.

Mire, señora consellera, veo aquí mucha palabrería, mucha voluntad política para la memoria histórica, para subirse el sueldo, para rescatar el matadero del señor Puig, al que tampoco me ha hecho ninguna valoración usted como jurista, que me gustaría también que lo dijera, si eso es legal y si es ético…

El senyor president:

Muchas gracias, muchas gracias, señora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Termino, gracias, señor presidente.

El senyor president:

Gracias.

Per a continuar en el torn de rèplica… Ah, no?
Doncs llavors.
.
.
Directamente señora Barceló, por parte del Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Barceló Chico:

Sí, gracias, señor presidente.

Bueno, señora consellera, yo me reitero en mi intervención, en el sentido de que efectivamente estos presupuestos dan un giro radical a la política en materia de justicia que ha tenido hasta ahora esta comunitat.

Mire, a los anteriores responsables es que ni les ocupaba ni les preocupaba.
Yo voy a poner algún ejemplo.
Mire, en las mismas comparecencias, en la comparecencia que ha tenido usted aquí, su anterior conseller no le dedicó ni cinco minutos a justicia.
Porque habían otras materias evidentemente que estaban dentro de la competencia, pero justicia era una de las consellerias que más peso debería de representar en el conjunto.
No le dedicó ni una quinta parte del discurso.
Pero es que además no le preocupaba el presupuesto.
Y por eso yo he querido resaltar tanto el esfuerzo que se está llevando a cabo con el presupuesto que nos ha presentado hasta ahora.

Y le voy a poner un ejemplo, porque esto es verdad que hay muchos grupos que se han incorporado ahora a la tarea parlamentaria, y por tanto no tienen una memoria, porque no la pueden tener evidentemente porque no han estado en estas Cortes.
Pero a mí sí que me gustaría recordarles algo: el 7 de noviembre del 2014 el anterior conseller, señor Santamaría, cuando explicaba sus presupuestos, en su primera intervención, y estaba explicando precisamente el capítulo II de compra de bienes y gastos de funcionamiento, dijo: Â«Señorías, cuando el uso de los recursos públicos no se diseña con la suficiente racionalidad, más dinero no significa más sensibilidad social o más servicios efectivos, sino simplemente peor gestión.
Â» Yo creo que esta frase resume perfectamente cómo administraba el conseller de justicia la conselleria que nos ocupa.

Y, por último, no puedo abstraerme de esa acusación que ha lanzado algún grupo respecto a la cacicada de funcionarios a su medida, cuando el señor Serafín Castellano, mentor de algún parlamentario o parlamentaria, batió todos los récords de contratación a dedo: familia, vecinos, amigos, que le costó una denuncia ante el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Barceló.

Ya no sé a estas alturas si es mejor no tener memoria o tenerla mala, pero en cualquier caso, tiene, señora consellera…

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gracias, señor presidente.

Son muchas preguntas para solo cinco minutos.
Voy a intentar empezar por el final, en cuanto al problema de la regeneración democrática y la pobreza, y por función pública para evitar…, porque creo que antes no he podido dar contestación.
Sí me preocupa la regeneración democrática y creo que hace falta una inversión, pero una inversión también en conciencias, en actitudes.
Y si queremos cambiar todo eso, tenemos que establecer también los instrumentos necesarios para sensibilizar a la sociedad.

Me preocupa mucho la regeneración democrática de esta comunidad que tiene el mayor índice de procedimientos por corrupción.
Porque, ¿sabe qué pasa?
Que una comunidad corrupta aleja a los inversores, desciende también los índices de producción y genera cada día menos democracia.

Y me preocupa también muchísimo la pobreza.
Yo creo que, si usted hace un seguimiento de todas mis intervenciones públicas en materia de justicia, creo que no cabe ninguna duda de mi preocupación por las desigualdades que las malas políticas han generado también en esta comunidad y el incremento de la pobreza.

En cuanto al tema de Favide, insisto, creo que cuando tomemos la decisión que obviamente va a ser la de extinción de esta fundación, y estamos estudiando si esta extinción será judicial, o la tendrá que adoptar el patronato.
Queremos evidentemente, soy jurista, e intentaré hacer las cosas bien, y si se acuerda un proceso de extinción y un ERE extintivo también se estudiará, se valorará y se intentará afrontar, y por supuesto daré la cara.

En segundo lugar, en cuanto al tema de la función pública, claro que queremos acabar con las comisiones de servicio, porque es una mala praxis y además muchas de ellas perniciosas.
En el fondo, lo único que hacen es, además, a través de mecanismos absurdos e incluso a veces fraudulentos, mantenerse en el puesto de trabajo más allá del tiempo que prevé la ley.
Por ello, tras más de ocho años sin haber sido convocados traslados, a comienzos de 2016 se publicarán los primeros concursos de traslados.

Vamos también a aprobar el decreto de selección, provisión y movilidad, cuyo borrador también se va a presentar a la mesa técnica que está previsto convocar la próxima semana.
Vamos a negociar y a aprobar una orden de baremos para los diferentes tipos de concursos, y en paralelo también acabar de preparar la relación de puestos de trabajo de la administración de La Generalitat, porque efectivamente queremos una función pública lo más profesional y lo más motivada posible, y queremos acabar con mecanismos perversos, como algunos que además se han consolidado más allá del tiempo previsto, como han sido muchas comisiones de servicio, o la interinidad.

Por cierto, tengo una excelente relación con el conseller de hacienda, no le quepa la menor duda.
Y por supuesto, si se paró las propuestas de modificación de la ley de función pública no fue por una cuestión que consideráramos que fueran ilegales, porque evidentemente se habían evitado o se habían obviado dos trámites que eran necesarios, que era el informe de la función pública y también la negociación colectiva.
Por parte del conseller de hacienda lo entendió perfectamente y fue además una decisión que la hablamos los dos conjuntamente y que estaba totalmente de acuerdo con la posición de esta consellera.
También mi relación con los sindicatos le puedo asegurar que creo que es una relación absolutamente cordial.

En cuanto al Servef, no se ha acordado nada más de lo que prevé la ley.
O sea, son funcionarios que están adscritos temporalmente a un tipo de trabajo que en cuanto transcurre el tiempo tienen que cesar.
Y nada más.

En cuanto a la memoria histórica, me parece que es una asignatura pendiente de esta comunidad desde que se publicó la ley.
Desde la entrada en vigor de la ley, desde el año 2007, no se ha hecho nada, nada.
Creo que es una deuda que tenemos con todos aquellos que durante tanto tiempo sufrieron y además ya han sido tanto tiempo invisibles para los poderes públicos.
Creo que el presupuesto es necesario, si queremos dotarnos de instrumentos para poder paliar esta deuda.
Vamos a desarrollar un reglamento, vamos a trabajar con los ayuntamientos también para la elaboración del catálogo de vestigios.
E insisto, y creo que hay que cerrar las heridas.
Pero las heridas hay que cerrarlas bien, no olvidando a los que más sufrieron.

Por ello, insisto con el tema de los ordenadores.
Saben perfectamente, y así me lo han puesto en conocimiento desde la Dirección General de Nuevas Tecnologías, somos la comunidad autónoma más atrasada en materia informática.
Pero no pueden atribuirlo a mi gestión.
El problema ha sido la paralización, el abandono durante todos estos años.
No se han actualizado las aplicaciones.
Lo estamos haciendo (veus), pero lo estamos haciendo.
Si estamos actualizándolas.
El problema es que si estos deberes se hubieran en el año 2015 y en el año 2014, ahora mismo podríamos estar en condiciones de afrontar la modificación de la ley y el expediente digital.
Pero ustedes compraron 3.
200 ordenadores y tenían un Seiscientos, y no se preocupaban en absoluto de actualizar ese sistema que (remors) ni siquiera es compatible con el de la fiscalía.

O sea, tenemos verdaderos problemas para poder ayudar, y lo vamos a hacer porque ahora entra en vigor la Ley de enjuiciamiento criminal y los fiscales tienen muchísimos procedimientos que revisar y necesitan aplicaciones informáticas potentes.

No les quepa duda que vamos a trabajar conjuntamente e intensamente con la Dirección General de Nuevas Tecnologías porque nos preocupa mucho la situación de la justicia en esta comunidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora consellera.

La verdad es que lo de los ordenadores pues debe ser un tema complicado porque nosotros llevamos seis meses para conseguir noventa y nueve pues… (Remors) Es un tema difícil.

Muchas gracias, señora consellera, por su comparecencia.

Y muchas gracias en nombre de la mesa, también, a todos los diputados y grupos parlamentarios por lo mismo, por la corrección y la contundencia de todas sus intervenciones.

Gracias.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Bueno, yo también quiero agradecerles a todos la atención y la consideración.

El senyor president:

Esta tarde recordarles que las intervenciones ya se sustanciarán en la sala A.

Gracias.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 39 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 36 minuts)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Bona vesprada.

I anem a continuar la sessió d'esta comissió d'hisenda, pressupostos i economia, amb la compareixença del conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, al qual li donem la benvinguda a esta sa casa i té trenta minuts per a la seua exposició.

Moltes gràcies.

Compareixença del conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport, senyor Vicent Marzà Ibáñez, per a informar sobre el Projecte de llei de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2016 pel que fa a la seua conselleria

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, president.

Senyories.

Comparec en aquesta comissió, com ja han passat avui dos consellers més pel matí, per explicar en el meu cas els pressupostos de la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.

Com que tots tenim les dades i.
.
.
tots teniu les dades i es poden consultar també per la ciutadania, intentaré no marejar massa amb les xifres, però, evidentment, aniré desgranant algunes de les polítiques més concretes que per a nosaltres manifesten un canvi real en les polítiques de la nostra conselleria i del conjunt del govern.

Els pressupostos per a nosaltres, i entenc que per a tots els que estem avui ací presents, són política i són prioritats.
En aquest cas, traduïxen al llenguatge econòmic una altra forma de fer i de governar.

Aquests pressupostos assenten les bases del canvi de govern que s'inspira en l'Acord del Botànic, el nostre compromís amb la ciutadania.

En primer lloc, he de dir que aquests pressupostos no són suficients, ho hem dit en diverses ocasions, i que no ens permeten fer tot allò que voldríem.
Ja saben que l'infrafinançament que patim fa impossible poder tindre tots els recursos que realment són necessaris per a generar les polítiques que els valencians i les valencianes ens mereixem.

Si rebérem per al 2015 el que realment es correspon a un finançament just, amb les prioritats que va determinar l'anterior govern, no estic dient ja amb les prioritats nostres, la nostra conselleria tindria 312 milions d'euros més per a poder gestionar.
Amb això, es podrien construir, per exemple, setanta-huit escoles més, per exemple, i recorde que en tenim trenta en barracons.

I si estiguérem finançats com els millors finançats dins del règim comú de finançament, la nostra conselleria.
.
.
, tindríem 888 milions d'euros més.
I, per tant, aquesta xifra, perquè ens fem una idea, és l'equivalent a tot el que invertim en investigació, en universitats, i encara en sobraria.
Per tant, estem parlant que partim d'una situació, que compartim tots els grups parlamentaris i per això vam fer aquella proposta per unanimitat, de total infrafinançament que afecta al dia a dia de la nostra conselleria, com la resta de conselleries.

No obstant això, tenint en compte que hem de jugar amb el que hi ha, que hem de treballar amb el que tenim, puc afirmar, i afirme, que estic ben content del resultat, el resultat del nostre pressupost, i no només, també del conjunt del govern.

Aquest any és la primera vegada, després d'anys de retallades i austericidi, que les partides socials pugen totes.
I, en cas concret, en la nostra -la d'educació, investigació, cultura i esport-, pugem prop de dos-cents milions d'euros.

També millora per al 2016 el pes relatiu de la conselleria respecte al total de La Generalitat i, per tant, ara representem el 25% del pressupost total, davant d'un 23,84% de 2015.

Com els deia, es tracta de prioritats, de donar importància al tercer eix de l'Acord del Botànic, el que fa referència precisament a invertir en les persones, a governar per a les persones.

Per a nosaltres s'han acabat ja, i se deurien haver acabat abans, però s'han acabat ja, almenys en aquests pressupostos, les retallades socials.
Hem de ser molt més eficients, això sí, amb la gestió per poder generar un major impacte social, perquè no tenim els recursos que voldríem.

En aquest sentit, deixem també de ser la tercera conselleria, dins dels pressupostos.
Saben que fins ara la segona conselleria era el deute i, ara, som nosaltres en aquest pressupost.
Per fi la conselleria d'educació torna a ser la segona conselleria, amb un pressupost total de 4.
295 milions d'euros.
Per tant, ja no es destinarà més diners a pagar el deute que a educació, investigació, cultura i esport.
No, almenys, amb els pressupostos del 2016.

Per a nosaltres són uns pressupostos honrats, sincers, realistes i, també, reivindicatius.
Evidentment, perquè volem reivindicar allò que ens pertocaria amb un finançament just.

I com que per saber on anem també és bo conéixer què és el que ens hem trobat, faré simplement, abans de passar a les partides concretes.
.
.
, deixar palesos dos exemples de com ens hem trobat la conselleria quan vam arribar, dos exemples que per a nosaltres deixen ben clar quin és el canvi de model que hi ha també amb el canvi de govern.

Per una banda, ens hem trobat una priorització dels recursos molt allunyada ideològicament del que a nosaltres ens representa.
De fet, venim de ser un dels territoris, una de les comunitats amb una inversió en educació, en salut i protecció social més baixes de la mitjana de l'estat, molt per baix de la mitjana espanyola.

Pel que respecta a l'educació, la inversió ha descendit contínuament en els últims anys situant-nos prou per baix de la mitjana espanyola.
De fet, des del 2011, que va haver-hi bastants baixades, hem anat baixant: 2011, 953 euros per càpita; 2012, 843.
.
.
, 791.

I, en canvi, en estos pressupostos del 2016, proposem ja una transformació profunda d'aquesta situació, i per tant de les prioritats, i comencem a recuperar les inversions perdudes.
Invertim 38,27 euros més per càpita que al 2015, per a un total de 827,10 euros per habitant invertits des de la nostra conselleria.

L'altre exemple que els volia donar respecte al que ens hem trobat és realment molt relacionat amb l'herència, el que déiem de la gestió que, més enllà d'una diferència ideològica, pensem que respon a una gestió nefasta dels diners públics i pensem que és especialment greu.
En concret, tenim diverses obligacions plurianuals que vénen d'un ajornament en el pagament i que, en concret, en el programa de promoció cultural, és especialment greu, perquè suma més de cinc milions i mig d'euros.
De fet, tinc ací el programa conjunt, que és el que realment en aquest programa s'arriba a pagar.

Són convenis que es van signar, per exemple, en el 2005 i que es van reprogramar, es van refinançar fins al 2024.
És a dir, convenis signats en l'any 2005, que no era precisament un any on la crisi estiguera molt potent, que no estiguera afectant massa, on n'hi havia, fins i tot, gent que nugava els gossos amb llonganisses, i que no pagàvem el que havíem pressupostat i que hem hagut de tornar a refinançar, i que l'anterior govern ens va deixar com a herència eixe refinançament fins al 2014, i que aquest any, en la partida concreta de cultura, que déiem, compromet cinc milions d'euros.

Només donaré dos exemple del que ens podem trobar ací.
N'hi han, evidentment, inversions molt significatives, molt necessàries, que sobretot necessiten una aportació de La Generalitat que es va comprometre i no va pagar, no va pagar a alguns ajuntaments i, per tant, s'han de pagar i per això nosaltres ens comprometem a seguir pagant-ho.
Però també hi han convenis signats per una persona, que supose que tots coneixeran, que es diu Carlos Fabra, en el 2005, i que tots sabem on està.
Per tant, 2005 fins a ara, i encara ho hem de seguir pagant fins al 2024, i fins als nou milions d'euros en total.

En el conjunt de totes aquestes programacions ens quedaran per pagar, després del 2016, més de 42 milions d'euros encara.
Per tant, haurem de seguir pagant el 2017, el 2018, el 2019 fins a 42 milions d'euros només en aquest programa.
Per tant, pensem que no és precisament un bon exemple de gestió.

Un altre exemple també és l'auditori de Teulada, que alguns sabran qui era el seu alcalde en aquell moment i que coneixem tots bé, té per a pagar fins a huit milions d'euros per a un auditori, huit milions d'euros per a un auditori, quan la majoria d'auditoris que també estan ací estan al voltant de quatre milions.
No sabem quina diferència deu haver-hi tan important entre un i altre.

En aquesta situació que ens trobat, ¿com hem fet els pressupostos?
Bé, podríem dir que hem resumit en dos paraules.
Les dos paraules són eficiència i redistribució.
Almenys, així ho hem intentat.

¿Eficiència?
Sí, perquè hem aprimat les partides que en els pressupostos dels darrers anys no s'han executat al cent per cent.
Hem mirat quines no s'havien acabat d'executar per tal de reduir-les i, també, reduint aquelles que no considerem prioritàries.
Per tant, ens hem marcat unes xifres que siguem capaços d'executar i de complir, no de quedar-nos a mitjan per molt que vullguem fer la propaganda de dir Â«volem fer tot aixòÂ» i, després, no es puga arribar a executar.

¿D'on hem reduït més?
Doncs del capítol II.
Del capítol II, que és el que fa referència a la despesa de funcionament, que és l'únic que baixa en global.
De tots els capítols, l'únic que baixa en global és el II.
De fet, la dotació prevista per al 2016, de despeses de funcionament bàsicament, ascendeix a 229 milions d'euros, la qual cosa suposa una reducció de més d'onze milions d'euros respecte a l'any anterior.

Aquesta és la partida que menys afecta en bona part.
.
.
-una altra part sí, que és la que no hem reduït- és la que menys afecta els ciutadans, atés que fa referència majoritàriament, com bona part, al funcionament intern de la conselleria.
Per tant, aquesta reducció el que suposa és un compromís de les persones de la conselleria de gestionar de forma més eficient els recursos de totes i tots.

Hem vist que moltes d'aquestes partides estaven executades, per exemple, només al 40%, per tant, no fea falta que es donara més partides, i altres, per exemple, com el cas d'algunes caixes fixes, amb despeses moltes voltes innecessàries, per a nosaltres totalment innecessàries, i per això hem reduït precisament eixes partides.
I tot això, mentre no teníem prou diners, per exemple, per a beques per a universitaris.

L'altra paraula és la redistribució.
Evidentment, hem redistribuït les línies del pressupost, prioritzant aquelles que per a nosaltres tenen més a veure amb les persones i, dins de la nostra forma d'entendre l'educació, que tenen més impacte en la cultura, en l'educació, en la investigació i l'esport, donant importància a cada euro i destinant-lo allà on per a nosaltres és més necessari.

Per àrees de la conselleria, el pressupost del 2016 corresponent a educació, investigació i universitats, el de la Secretaria Autonòmica d'Educació i Investigació, té un increment de 191 milions d'euros, un 4,85% respecte a l'any anterior, mentre que el de cultura i esport, la Secretaria Autonòmica de Cultura i Esport, presenta un creixement de 6,5 milions d'euros, el que significa un 6,84% del pressupost de l'any anterior.

Com saben, la nostra prioritat en matèria d'educació és precisament garantir el dret a la universalitat i la gratuïtat de l'educació obligatòria i fomentar la igualtat d'oportunitats en aquella que no és obligatòria, amb aquella premissa que sempre diem que no es pot quedar ningú exclòs per raons econòmiques.

Amb aquest objectiu, fins que l'oferta pública no arribe més enllà.
.
.
, i per a nosaltres és clau que l'Educació Infantil s'ha de potenciar des de la pública i, per tant, mantenim el bo infantil de cara al 2016, això sí, ja ho hem dit, distribuint-lo de manera progressiva, perquè arribe realment a les persones que ho necessiten.
En este cas, incrementem en el que hi havia consignat en el pressupost, en el que hi havia consignat al pressupost del 2015, tres milions d'euros i, per tant, passem de trenta milions d'euros per al bo infantil.

En la línia de garantir també la igualtat d'accés, hem tingut també cura en incrementar, en la mesura del possible, les ajudes socials, les ajudes a la inversió en les persones i en aquelles que contribueixen a l'escolarització dels que tenen menys recursos.

Per exemple, s'incrementen les ajudes del menjador considerablement, a les quals destinem 58 milions d'euros entre primària i secundària, onze milions més del que es va destinar en el pressupost 2015, un increment del 24%.

Això es suma a les despeses de funcionament dels menjadors, que també pugen evidentment, per a donar servei a juny i setembre, que fins l'any passat, fins a la nostra entrada, no es donava i, ara, també es donarà.

En transport escolar, hi haurà menys crèdit consignat per a ajudes individuals -menys crèdit consignat, després explicarem per què-; seran 2,5 milions d'euros, però més usuaris del transport col·lectiu, del transport escolar, per l'eliminació de la barrera dels tres kilòmetres.

Per tant, aquesta eliminació redueix el nombre de xiquets i xiquetes que necessiten les ajudes individuals i incrementa els usuaris del transport col·lectiu, el que paguem entre totes i tots i que no necessita d'eixes ajudes específiques.
Eixe muntant total és quasi de 58 milions d'euros, en la línia de ser més eficients, com déiem, per tal que les línies donen servei a més població.

I, com sabeu també, ho hem dit ja moltes vegades, llançant el programa Xarxa Llibres, el que ens hem marcat com a objectiu és constituir en els pròxims anys un banc de llibres que permeta els seus participants no haver de tornar a comprar els seus materials curriculars.
Per a eixe efecte hem incrementat les ajudes per a la gratuïtat dels llibres de text, tant en primària i en secundària, amb la intenció d'arribar a més famílies i implicar-los a ells també, implicar també les famílies amb aquesta partida, en un exercici de coresponsabilitat en el qual hagen de poder cuidar els llibres i reutilitzar-los.
La Xarxa Llibres suposarà per a aquesta conselleria en el 2016 una inversió de 16,3 milions d'euros, per tant, una aportació de set milions més del que es destinava a ajudes per a llibres en 2015.

El pressupost que destinarem -el total que destinarem- de forma directa per a millorar la qualitat i la innovació pedagògica és de 36 milions d'euros.
I dic el pressupost total, que no només la partida de la direcció general, sinó més enllà, de 36 milions d'euros.

Perquè, com saben, com saben bé, la qualitat a l'ensenyament comença per reduir, per exemple, el nombre de xiquets i xiquetes a l'aula.
I, com ja vam anunciar, la nostra intenció és reduir progressivament les ràtios, i ja ho posem en pràctica en l'any 2016 en aquest pressupost.

La reducció de ràtios, que no podrà ser total i absoluta en un únic any, però que sí que serà progressiva, ja es posarà en marxa el curs vinent; de fet, baixarem a 25 alumnes en tres anys -30 en primer de l'ESO i 35 en primer de Batxillerat- a aquells que entren en la seua nova etapa educativa, i això tindrà una inversió en capítol I, en personal, de 12 milions d'euros.
Una inversió que és doblement beneficiosa per la societat valenciana, perquè resta personal per xiquets i xiquetes dins de l'aula i, per tant, baixem les ràtios, millorem la qualitat, però suposa incrementar més de cent setanta-quatre mestres i més de nou-cents professors i professores, el que vol dir que estem pressupostant una pujada de més de mil llocs de treball, que ens permetran generar benestar i augmentar la qualitat dels nostres centres educatius.

Però l'ensenyament de qualitat també passa necessàriament per la formació d'eixos mestres que diguem i docents que anem a potenciar i que anem a contractar-ne mil més, no?

A 2016, destinem al programa de formació de professorat en el seu conjunt més de deu milions d'euros i incrementem les ajudes per a la formació externa dels nostres docents.

Al programa d'avaluació, innovació i qualitat educativa, en eixe programa concret, destinem 14,4 milions d'euros, dels quals incrementem un 16% les ajudes destinades al foment de la participació dels pares i mares, perquè això també és qualitat educativa, que els pares i les mares puguen participar dels processos de decisió del conjunt de la comunitat educativa.
I a més a més creem dos línies noves d'ajudes per al foment de la creació de materials innovadors, pedagògics, per al desenvolupament de projectes transversals i també de formació en valors.

També augmentem l'autonomia dels centres i ho fem per millorar la qualitat del servei que prestem, apropant-lo cada vegada més al seu entorn i duplicant el límit de despesa dels centres educatius.
És una mesura que no incrementa la despesa, però sí que ajuda a l'autonomia dels centres i a una millor resposta a les comunitats educatives i a les seues necessitats.
És una mesura que se'ns havia reclamat per molts directors i directores de centres i que ja que portem en el pressupost de 2016.

Pel que fa a les infraestructures incrementem les inversions d'infraestructures educatives, ja que es destinen 75,6 milions d'euros, 18 milions d'euros més, respecte a la quantitat destinada en 2015.
És a dir, un 26% més en infraestructures educatives de primària i un 47% més de secundària.
La pujada és significativa, tot i que no serveix per acabar amb tots els problemes, ho hem dit també al principi, no es podrà acabar en un any amb tots els problemes que tenim en infraestructures.
I no és més, perquè tampoc volem enganyar la societat.
Perquè si férem més, si haguérem destinat més, no els haguérem pogut gestionar, no haguérem pogut realment de forma efectiva invertir eixos diners, perquè no tenim suficient personal en el servei d'infraestructures de la conselleria.
Per això, en paral·lel a eixa pujada d'inversió, a eixos 18 milions d'euros més, estem treballant i ja ho estem posant en marxa perquè això funcione, en la dotació de més personal en els serveis d'infraestructures, per a poder gestionar més capacitats de diners i de més capacitat tècnica de gestió i que per tant els diners arriben a les infraestructures.

Pel que fa a l'àmbit de la formació professional, vull destacar que multipliquem per tres les ajudes i beques a la formació professional i creem tres noves línies; passem de 300.
000 euros a 960.
000 euros.
Un bon gruix de la pujada és per a millorar les pràctiques en empreses i en institucions dels estudiants de formació professional, així com per a facilitar la formació professional, l'accés a la formació professional a les persones amb menys recursos i que estan més exclosos.
Algunes d'aquestes iniciatives són cofinançades amb els fons socials europeus.

Pel que fa als estudis superiors: universitats, ensenyaments artístics i investigació -gràcies, no veig bé el temps-, per primera vegada des de 2011, per primera vegada, els pressupostos d'universitats i estudis superiors s'incrementen.
Venim de retallades contínues en aquestes partides; des de 2011, quan ja es va reduir el pressupost 1,4%, l'any següent tornà a baixar un 9,41, 2013 un 10,07.
Doncs nosaltres per primera vegada, 2016, incrementem un 5,7% el pressupost destinat a universitats i estudis superiors, passem de 730 milions a 772 milions.
Com repartim aquest augment?
Doncs bé, d'una banda complim amb el compromís relatiu, al pagament del deute històric que es va signar per l'anterior govern per a les universitats, i es consigna als pressupostos de 2016 un total de 35,2 milions d'euros.

A més a més, a més d'aquesta part del deute històric, s'incrementa la transferència per al finançament de les despeses de funcionament i de personal de les universitats públiques, que suma en 2016 un total de 685,5 milions d'euros, més de tretze milions d'euros més que la partida del 2015.

Pel que fa a beques hem incrementat també considerablement, molt considerablement, les beques per a estudiants universitaris.
De fet, ho incrementem en un 27,3% per tal de garantir l'accés a la universitat pública i que ningú l'haja d'abandonar tampoc per raons econòmiques.
Això implica un total de 20,5 milions d'euros per a beques universitàries, quasi quatre milions d'euros més que a l'exercici de 2015.

A més a més, i considerant que sense dubte el programa Erasmus ha estat el programa que més ha fet per la integració europea i també per augmentar el coneixement de les llengües dels nostres discapacitats en llengües estrangeres dels nostres estudiants universitaris, hem duplicat la línia dels programes Erasmus.
Per tant, passant de 300.
000 a 600.
000 euros.

I no només això, sinó també en la línia que els nostres estudiants universitaris tinguen un major domini de les llengües estrangeres, hem creat una nova línia d'ajudes per a l'adquisició i aprenentatge d'idiomes, per un valor d'1,4 milions d'euros, també dirigits als estudiants universitaris.

I en coherència amb el que hem dit sempre, que tota societat que no invertisca en educació, en investigació per a desenvolupament, està abocada al fracàs, hem incrementat considerablement també la nostra inversió en investigació.
De fet, es destinaran més de vint-i-huit milions d'euros destinats a la recerca, que és quasi un 20% més, quasi un 20% més que l'any 2015.
D'una banda s'incrementa en 1,3 milions d'euros l'ajuda directa d'ajudes al foment i suport de l'R+D+I, que tindrà al 2016 22,6 milions d'euros i estarà a disposició del personal investigador, dels grups d'investigació i, d'altra, creem una nova línia, creem una nova línia d'inversions en infraestructures i equipament científic per a les universitats i per als grups científics de més de tres milions d'euros.
Una línia nova que ajudarà que puguem invertir, que tinguem un màxim impacte en el que realment invertim en investigació.

Passem ara a l'apartat de promoció i ús del valencià, que apareix com a promoció i ús del valencià, però que és també gestió del multilingüisme, perquè encara no s'ha canviat en els programes informàtics.
Com sabeu, hem creat una nova direcció general, la de Foment del Valencià i la Gestió del Multilingüisme, que s'incrementa, com no podia ser d'una altra manera, el programa destinat al seu efecte.

De fet, des de 2010 a 2014, el pressupost dedicat a promoció i ús del valencià havia caigut un 56%, un 56,84%, de fet.
Un territori com el nostre, en dos llengües en contacte, ha de fer una política lingüística decidida i oberta, perquè ens estimem les nostres llengües, totes, les nostres i les altres, i perquè està més que demostrat que l'ús del valencià i una bona gestió del multilingüisme el que fa és obrir-nos les portes a noves oportunitats.

Com sabem que aquest creixement és significatiu, com sabran aquest creixement és significatiu, precisament per la creació d'eixa nova Direcció General de Política Lingüística i Gestió del Multilingüisme, que depén estructuralment de la nostra conselleria, però que abasta el conjunt del govern i no només la nostra conselleria, també el conjunt de la societat valenciana.

D'altra banda, l'augment ve determinat per una flagrant inversió del que déiem abans, del que havia estat fins ara.
De fet, som del territori amb llengua pròpia que menys invertíem per càpita en el foment de la nostra llengua.
Fins i tot Astúries dedicava més diners al foment de la seua llengua pròpia.

I destinarem en total al volant d'uns tretze milions d'euros, que són, tant el personal com les ajudes directes, que aniran, evidentment, a la millora de les competències lingüístiques, com deia abans, no només en el valencià, sinó en el conjunt de llengües, com ja hem fet també en els programes que he descrit abans d'accés a la millora de l'aprenentatge de llengües.
I estem molt contents de poder-ho fer, evidentment que sí.

Pel que fa a la cultura, aquests pressupostos pretenen començar, pretenen començar la transició cultural valenciana.
El retorn a la centralitat, a l'escena de la centralitat de la cultura com a imprescindible per a mantindre una ciutadania informada, reflexiva i crítica.

La cultura, com l'esport, representa un espai bàsic de les activitats col·lectives de qualsevol societat moderna i el seu accés constituïx un dret social i democràtic a preservar pels poders públics, per nosaltres.

Entenem, per tant, la cultura com una part substantiva de l'estat de benestar.
I en este sentit estos pressupostos són una declaració de principis i d'intencions, que marquen el camí, però que no són un punt final, ni molt menys.

De la mateixa manera que ho he dit abans en educació i en investigació, les xifres que cultura i esport sabem que no són suficients, ho sabem, però també sabem que els sectors valencians necessiten més.
Però, evidentment, impliquen també un augment significatiu respecte a anys anteriors, tant quantitativament, pel que havíem vist ja abans, com qualitativament.
De fet, per cert, els dos punts percentuals més de pujada que la part d'educació i investigació.
Cultura i esport tenen una pujada percentual de dos punts més que ensenyament, no?
, i que educació i investigació.

Els deia que qualitativament també ha estat un canvi significatiu, no només quantitativament.
Per què dic Â«qualitativamentÂ» també?
Perquè s'ha reduït en partides destinades a contenidors culturals que fins ara estaven buits o poc dotats de contingut i s'han obert noves línies directes destinades estratègicament a revifar el sector, a revifar el sector cultural.

Com a bona mostra d'aquesta transformació en les polítiques culturals vos destaque uns quants exemples del que hi ha a les partides previstes del pressupost que presentem avui:

Potenciem l'activitat de Culturarts, incrementant el seu finançament per a activitats en 4,8 milions d'euros.
Les ajudes al sector suposen més de hui milions d'euros.
Totes destinades, directes, a ajudes mitjançant processos oberts i transparents.
Res de processos a dit, com estàvem parlant abans.

Culturarts tindrà dos noves partides transversals amb un total de 350.
000 euros per iniciar dos eixos estratègics de les noves polítiques en els sectors culturals.
Per un costat, 150.
000 per a la internacionalització dels sectors culturals, perquè la nostra indústria cultural tinga presència en les fires internacionals i presència en el panorama internacional del món de la cultura, per difondre els nostres projectes culturals valencians en l'àmbit internacional i ampliar les nostres indústries a nous mercats.

També hi haurà 200.
000 euros per al foment de nous públics, perquè necessitem fomentar projectes i activitats adreçats a la creació, captació i increment de públics de la cultura valenciana, de la indústria cultural, per anar creant cada vegada més massa crítica delerosa de gaudir de diferents expressions culturals.

El sector de les arts escèniques comptarà també amb un total de 4 milions d'euros: 2,4 milions en ajudes al sector escènic valencià; i 1,5 milions d'euros en activitats majoritàriament per a la producció i difusió d'espectacles a través del Circuit Cultural i altres entitats lligades o no lligades directament a Culturarts.

L'audiovisual, pel que fa a l'audiovisual, rebrà doble suport per part de Culturarts i la Secretaria Autonòmica de Comunicació, que ho explicaran quan vinguen.
Les ajudes de Culturarts seran de 3,7 milions d'euros, a les quals cal sumar, com déiem, cap a la indústria audiovisual les ajudes que farà la Secretaria Autonòmica de Comunicació.

El sector de la música també comptarà amb més de cinc-cents mil euros en ajudes estratègiques: 300.
000 per al foment de les activitats musicals per part de Culturarts, al qual s'afegiran 200.
000 per part de foment de multilingüisme en la música des de la Direcció General de Política Lingüística.

I a més a més, destinem 150.
000 euros per a l'elaboració i posada en funcionament d'un pla estratègic de la cultura valenciana.

Necessitem marcar-nos un full de ruta comú per a realment treballar a llarg termini, per abastar cada vegada més i multiplicar la incidència de la nostra indústria cultural, per tal que realment els nostres sectors productius lligats a la cultura abasten cada vegada més mercat i sobretot siguen capaços de produir i de generar llocs de treball de major qualitat i més estables.

Pel que fa al llibre i a la promoció de la lectura, hem incrementat en un 41% els diners destinats a programes de llibres, arxius i biblioteques, un total d'1,5 milions d'euros destinats a biblioteques, al sector i especialment al foment de la lectura.

Un programa nou, el del foment del llibre i la lectura, dotat amb 250.
000 euros, que ens fa especialment il·lusió poder presentar perquè ha estat una demanda del sector i que ha estat treballat amb diferents reunions amb els editors i llibreters del món editorial.

Es creen dos línies: una per a finançar activitats de foment de la lectura també; i una d'elles destinada a les biblioteques municipals, ajudes a les biblioteques municipals.

També es crea una línia per a donar suport a la internacionalització del sector editorial valencià i una de beques de pràctiques professionals en biblioteques.

També s'incrementa la inversió en ajudes a la millora d'instal·lacions i adquisició d'equipaments a les biblioteques.

En relació al nostre patrimoni cultural, es creen noves línies d'actuació amb la finalitat d'inventariar i posar en ordre el que tenim, i es mantenen les línies per a la recuperació del patrimoni arquitectònic, arqueològic, etnològic i històric, i per al suport als museus i col·leccions permanents valencianes; i, evidentment, per a la dinamització dels espais museístics i culturals.

A més, s'introduïxen quatre línies noves per al finançament d'actuacions paleontològiques i arqueològiques i 3 línies de beques per a pràctiques professionals en l'àmbit de la cultural, del patrimoni cultural i museus, i per a postgraduats en museus i en restauració.
Les ajudes en aquest programa sumen un total d'1,7 milions d'euros.
Quasi mig milió d'euros més que a l'exercici 2015.

Pel que respecte a la promoció cultural, hem mantingut les ajudes a associacions, fundacions i entitats sense finalitat lucrativa, que promouen activitats culturals, així com les destinades al sosteniment de les aules de la tercera edat; i hem duplicat les ajudes per a activitats vinculades a la cultura valenciana i al patrimoni cultural immaterial valencià.

En relació a les actuacions destinades a millorar la xarxa d'infraestructures culturals -són a les que més m'he referit, perquè són íntegrament les que venien de compromisos plurianuals de l'anterior govern, eixos 5,6 milions d'euros.
No serà aquesta per a nosaltres una legislatura de grans infraestructures -ho hem dit en molts llocs-, i menys gràcies a estructures sense concursos públics als quals tot el món es puga presentar i, per tant, sense criteris nominals.

En arts plàstiques i escèniques hem volgut reforçar la inversió en producció creativa, en el foment de les activitats culturals i en totes les disciplines artístiques, i aprofitament del potencial i de les infraestructures que ja tenim.
Així el programa d'arts plàstiques i escèniques, que atén bàsicament el foment de l'activitat cultural, presenta un increment del 7,39%.
De 3,6 milions d'euros més que el 2015.
Creix en 2,4 milions d'euros el pressupost destinat al Palau de les Arts i invertim perquè a curt termini siga més viable per a poder reduir els preus de les entrades, que ja ho estem fent, per a fer-lo més accessible als valencians i valencianes, mantindre una programació de qualitat i que ens situe internacionalment i també que arribe cada vegada a més gent a totes les nostres comarques la qualitat que tenim al Palau de les Arts.

Creix també el finançament de l'IVAM amb 408.
000 euros amb l'objectiu de donar-li dinamisme i autonomia i per a poder adquirir obres.

Finalment, acabe la intervenció amb els esports.
Crec que m'allargaré quinze o vint segons més, però acabe ràpid.
Gràcies, president.

La política esportiva a la qual destinem en els pressupostos més de dèsset milions d'euros, un 7,39% més en l'exercici 2016, i l'hem destinada en tres eixos principalment: el foment de l'esport base i de la pràctica de l'activitat esportiva, l'acompanyament dels esportistes d'elit i el foment de l'esport, com a eina de cohesió i d'integració social.

A més a més hem destinat més de cinc milions d'euros a instal·lacions esportives i a equipament, incloent-hi dos línies dirigides a ajuntaments, sobretot xicotets ajuntaments i actuacions per a millorar l'eficiència d'algunes instal·lacions amb 744.
000 euros i, per a la construcció, amb 744.
000 euros, de circuits urbans per a la pràctica del ciclisme i el running o els corredors, que fomenten l'activitat física lliure i segura.

I invertim en esport pròxim, perquè pensem que la incorporació de l'esport a la vida nostra, a la rutina, és salut i és, a més a més, oci i educació amb valors.
Per això hem consignat 2,8 milions d'euros per actuacions destinades a fomentar l'esport de base i l'activitat esportiva, per a l'esport escolar, federacions, jocs esportius i competicions esportives de base.

I, d'altra banda, destinem quasi huit-cents mil euros al suport dels nostres joves esportistes, que destaquen en les diferents modalitats, així com en la formació i en la tecnificació esportiva.

I, finalment, 521.
000 euros també, al foment de la pilota i els nostres esports autòctons dels quals destaquem la creació de la càtedra de la pilota valenciana amb la Universitat de València, que per fi tindrà el nostre esport també un vessant acadèmic, històric, cultural i sociològic.

I, per últim, l'esport és i deu ser, com he dit abans, una eina de cohesió i integració social.
I, a més a més, de les ajudes que ja estaven abans del programa Hospiesport, hem creat una nova línia d'ajudes per al foment d'actuacions destinades a la promoció de la integració dels col·lectius més desafavorits a través de l'activitat física i l'esport.
Perquè pensem que qualsevol dels qui hem fet esport, i estic segur que molts d'ací en practiquem, sabem que l'esport apropa, integra, teixeix xarxes i contribuïx al benestar col·lectiu de totes i tots.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

Per a mamprendre el torn d'intervencions per part dels grups parlamentaris, té la paraula la il·lustre diputada Llum Quiñonero per part del Grup Parlamentari Podem.

La senyora Quiñonero Hernández:

Bona vesprada, president.

Conseller.

Nos ha presentado un presupuesto anual, pero sabemos que no son anuales todos los gastos que tiene que afrontar.
Veo epígrafes de compromisos plurianuales que limitan el margen de maniobra de cualquier gobierno.
En realidad nos enfrentamos al resultado del presupuesto, en buena medida rehén, limitado en su autonomía y soberanía por compromisos anteriores, además por haber heredado un déficit indigesto y por tener que afrontar los resultados de una pésima gestión y de años de corrupción por donde han volado fondos que correspondían a la ciudadanía y que han sido dirigidos a compromisos particulares.
Usted ha hablado de algunos de ellos, pero hay muchos más.

No nos gusta este presupuesto que sigue afectado de una delgadez extrema en educación y especialmente en cultura y en deportes.
Aunque en educación estamos de enhorabuena, se revitaliza la escuela pública en todos los niveles desde la infantil, que enlaza con un esfuerzo público hacia la corresponsabilidad en las tareas de cuidado, va más allá, exactamente, de la educación.
Estamos hablando de una idea de sociedad diferente.

Saludamos la partida destinada a ponerle fin a las aulas en barracones.
Esa vergüenza que arrastra nuestra enseñanza desde hace décadas y que lastra, también, ese presupuesto que aunado a eso que se llama, ese epígrafe curioso que se llama Â«promoción culturalÂ» y en realidad es como el hueco cultural o el vacío cultural, el hundimiento cultural habría que llamarlo, porque es un epígrafe lleno de pasado.

¿Cuándo lograremos el objetivo de sustituir esos barracones?
Un objetivo que entronca con el anterior en el espíritu del pacto del botánico.

Las becas y las ayudas al estudio crecen en un 26,8%; las ayudas a comedor escolar ascienden a 58 millones, once más que al año pasado; el apoyo a la gratuidad de los libros que supone, también, un gran apoyo a las familias, aunque merecería tenerse en cuenta esta ayuda que fuera progresiva.

Saludamos también las partidas dirigidas a los Cefire, que devuelven al profesorado fondos destinados a su formación.
Las ayudas a los estudiantes universitarios también ascienden y eso está bien.
Pero se incrementa apenas un 5% las cantidades que recibirán las universidades valencianas, aunque se hace un esfuerzo de dirigir ayudas hacia la investigación, que aumenta en un 20,3% que aún resulta notablemente insuficiente.

Hay un cambio de orientación, sí, no cabe duda, nos alegramos por ello.
Y esperamos que el próximo presupuesto pueda ampliarse en las partidas que aún aparecen deficitarias.
Estamos hablando también de darle más cuerpo a la bajada de las ratios de la que también ha hablado usted.

Sí, hay que dotar de adecuados presupuestos a la educación pública, eso es un reto estructural del pacto del botánico.
Pero la causa que persigue este gobierno para la regeneración democrática, para la mejora de la imagen de nuestra tierra, para la vertebración de nuestra sociedad, se necesita una apuesta valiente también por la cultura que vaya más allá.

Veo que en el presupuesto en la promoción del valencià reconforta ver que se ha encontrado el modo de hacer hueco a una deuda contraída con la gente, como usted decía.
La falta de apoyo al valencià, que desde el año 2010 a 2014 había caído en el 56%, ahora se recupera y casi se triplica para compensar el abandono anterior.
También hay que mirarlo desde esa mirada.
Un trabajo que no se había hecho y que además había durante varias legislaturas contribuido también a abandonar esa tarea.

Pero veo delgadez en los epígrafes de cultura.
Desde el pacto del botánico nos hemos comprometido en dar un salto cualitativo para mejorar a corto plazo la vida de la inmensa mayoría de las familias, pero también en el desarrollo de la cultura valenciana.
¿Cómo se puede llevar a cabo ese objetivo sin suficiente presupuesto?
En realidad no se puede.

Invertir en producción teatral, en bibliotecas, en rutas artísticas, en espectáculos de danza y de música es mejorar la salud ciudadana de la gente y revitalizar una parte de la economía, la del mundo de los artistas, de los creadores, de las actrices y actores, la industria de la creación, si preferimos llamarla de tal modo.

Hay que construir un proyecto cultural pensado para todos los públicos, desde el público infantil, porque hay que ver en ellos a los ciudadanos y ciudadanas que mañana recrearan nuestra historia, construirán los relatos del futuro, llenarán con sus obras las salas de los museos y las bibliotecas.
Tenemos que pensar en ese público.

La cultura mejora la calidad de vida, es el alimento de una sociedad que define sus particulares formas de creación, aúna generaciones y da continuidad a un relato de pertenencia en el que nos podemos todos reconocer desde la creatividad.
La cultura es una herramienta de cambio económicamente productiva.
Necesitamos un plan de choque mientras llega la propuesta del plan estratégico del que ustedes hablan, pero todavía no hemos vistos.

Miremos el epígrafe Â«fomento de las artes escénicasÂ», hablemos de los dos mil artistas, de los actores que conforman un sector en extinción, porque han resistido durante décadas el maltrato de una ausencia de políticas de producción y que llegan sin ver un giro sustancial a las políticas culturales.
(Tus) Perdoneu però, la grip, o no sé.
.
.
I gràcies pels caramels.

Miremos el epígrafe de las artes escénicas.
¿Dónde está el presupuesto para la producción de los espectáculos propios?
¿Dónde se apuesta por el fomento de las creaciones propias?
Han pasado seis meses, dicen los actores y las actrices, y estamos como estábamos.
Somos una gran empresa a la que se ha echado el cierre sin ERE, dicen ellos.
Sería alarmante si fueran trabajadores de una empresa automovilista o textil.
(Tus) Pero son artistas y profesionales de toda índole que se mueven en un universo herido por las deficientes políticas culturales, el ninguneo de la creación y han sido rematadas por el cierre de la Radiotelevisión Valenciana.
(Tus)

¿Qué hacemos con Culturarts?
Una estructura creada para lograr una eficiencia que ha sido frustrada año tras año; una iniciativa que ha creado una pesada estructura de funcionamiento que lastra dos terceras partes del actual presupuesto de cultura.
El mundo de la cultura necesita esa respuesta, señor Marzà, necesita apoyos, fondos y una política que apueste por la creación que tanto abunda en nuestra tierra.

Busco en el presupuesto las aportaciones a la segunda pinacoteca… (Tus) Voy a terminar.
(Remors) (Tus) Me lo voy a comer, a lo mejor me ayuda.
Gracias.
Me había comido ya otro antes.

Bueno, pues, busco en el presupuesto las aportaciones a la segunda pinacoteca del estado español, al Sant Pius V, y no lo encuentro.
¿Acaso pasaría tal cosa en Madrid con El Prado?
¿No merecería tener el presupuesto propio, dotación específica, para asegurar la promoción y salvaguarda de tantas y tan valiosas obras?
Hace apenas unos días estas Cortes aprobaron por unanimidad la conmemoración de los cien años de la muerte del pintor valenciano Pinazo.
¿Tal conmemoración carece de presupuesto?

Y hablemos de música.
Hablemos de los 40.
000 músicos y músicas, de 60.
000 alumnos y alumnas, de 200.
000 socios y socias y de 1.
686 formaciones artísticas.
Son cifras muy grandes y representan las formaciones artísticas más enraizadas en nuestro territorio.

La Federación de Sociedades Musicales reclama un mayor compromiso del Consell, porque los 7,3 millones incluidos en el presupuesto resultan a todas luces insuficientes, en relación a los 20 millones que reclaman y que no aumentan ni un ápice la aportación del anterior gobierno del PP.
(Tus) ¿Dónde está el compromiso con la federación que adquirió hace poco más de un año Ximo Puig, nuestro presidente, cuando era candidato a La Generalitat?

Como resultan insuficientes las partidas destinadas, por ejemplo y sin ir más lejos, por ejemplo, a la renovación de infraestructuras en bibliotecas, tan necesitadas de actualización de sus sistemas informáticos a disposición de los usuarios que ahora tienen una pequeña, muy pequeña partida, creo que es de 50.
000 euros creo que para todas las bibliotecas.

Sin embargo tenemos comprometido el presupuesto en los alquileres de barracones y en compromisos a congresos plurianuales, pagos con nombres y apellidos en relación a sendos diputados del PP que tienen escaños en estas Cortes algunos de ellos.
Política millonaria para continentes que se olvida de la gente y la compromete durante décadas para hacer, como hizo el PP, una política para los amigos.

Las partidas dedicadas al deporte han aumentado, se han abierto once líneas de actuación para incrementar el apoyo al deporte base, sí.
Hay que apostar ahí por la igualdad de oportunidades en el deporte y dedicar a ello recursos específicos que cabe concretar.
Se apuesta por la defensa y promoción de la pelota valenciana, bienvenida sea, redundará en la recuperación y estímulo de un deporte propio que ha resistido silencios y ninguneos.

Señor Marzà, conseller, le agradecemos desde el Grupo Podemos su esfuerzo y la reorientación de la política educativa.
Lamentamos los lastres que dificultan un impulso mayor al presupuesto del conjunto de su conselleria.
Sabemos que este es el primer paso, pero no hay que errar la dirección.

Gracias.
Y ahora voy a toser.

El senyor president:

Señora Quiñonero, todos hemos sufrido con usted su intervención que ha concluido con éxito.

A continuació té la paraula, per part del Grup Parlamentari Ciutadans, la il·lustre diputada Mercedes Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Buenas tardes, señor conseller.

Como bien sabemos, la educación, la investigación, la cultura del deporte son cuatro pilares fundamentales para nuestro desarrollo personal y profesional.
En ese sentido, para un óptimo desarrollo de la ciudadanía, hay que invertir en estos cuatro pilares, tanto en su contenido como en su continente.

Revisando los presupuestos se aprecia un incremento de un 4,7% respecto al año 2015 en el presupuesto de su conselleria, pudiendo experimentar las líneas generales por su mayor aumento, en un 23% en las dotaciones, ayudas a comedor, tal y como usted ha ido indicando y en consonancia a la proposición no de ley que presentó su grupo parlamentario donde se ofrecían becas de comedores también en los meses de junio y de septiembre.

En este sentido, me llama la atención, también, que ha triplicado, triplicado el presupuesto en la promoción y uso del valenciano.
Sinceramente, señor Marzà, me tiene confundida cuando yo le pregunto sobre si desea implantar la inmersión lingüística en valenciano en la educación y usted me dice que no, que desea un modelo plurilingüe en el sistema educativo.

Pues tengo que decirle que ese modelo no lo reflejan por lo menos los presupuestos, y también me gustaría que usted me lo hiciera ver, porque la inversión que se realiza en la formación y en la optimización en idiomas extranjeros es mínima, únicamente un 0,04% y van en su mayoría al alumnado universitario.

Pero tengo aquí unas dudas que sí que me gustaría, igual es una falta de análisis del presupuesto, sí que me gustaría que me orientara dónde está esa partida presupuestaria para potenciar la competencia en idiomas extranjeros.

También indicar que ustedes han eliminado la partida presupuestaria del programa 421.
50, que hacía referencia a financiar la estancia de alumnos de Educación Secundaria obligatoria en un país extranjero para la realización de programas de innovación educativa en materia de formación lingüística, presupuestado en el año 2015 con 2 millones de euros.

Creo que debemos ofrecer recursos para aprender el inglés en todos los niveles educativos.

Otro punto que me llama la atención es que, cuando voy a la línea de ayudas de formación en idiomas extranjeros para alumnos de grado y postgrado, sí que es verdad que agradezco que haya presupuestado esta línea, es un punto en esta visión, ¿no?
, de ver dónde está el modelo plurilingüe.
Indicarle que usted… Pero aquí no tengo claro… porque usted limita las ayudas a menores de treinta años.

Indicarle que ser universitario yo opino que no tiene edad, que las personas, pues… En la universidad hay personas mayores de treinta años que estudian un grado y después se especializan en un postgrado.
Por lo tanto, tenemos que ofrecer las mismas oportunidades a todos los universitarios.
¿Para qué?
Pues, para que puedan mejorar las competencias en idiomas extranjeros.
Y creemos que es una medida que atenta contra la igualdad de oportunidades.
Porque, ¿cuántos alumnos de más de treinta años existen?
Pues, podríamos hacer también un análisis de cuántos alumnos mayores de treinta años existen estudiando en la universidad.

Por otro lado, indicar que esta línea presupuestaria está acogida al fondo social europeo y no la ofrece, en específico, la conselleria, como sí que ocurre en la promoción del valenciano.

Señor Marzà, creemos que su conselleria debería de disponer de presupuesto, de mayor presupuesto (inintel·ligible) .
.
.
para potenciar la educación en un modelo plurilingüe, como usted ha indicado anteriormente que quiere aplicar, que se basaría en la promoción, de manera equitativa, en diferentes idiomas oficiales, cooficiales y extranjeros.

Pero no olvidemos que, para que se haga realidad, ese modelo que usted predica como plurilingüe debe destinar presupuesto para fomentar el aprendizaje de los tres idiomas.

Usted también criticó que no podía ponerse en práctica un modelo trilingüe, de manera equitativa, por la falta de docentes cualificados para impartir docencia en inglés.
Espero que el aumento de presupuesto que usted nos ha indicado en la formación vaya dirigido a reparar esta situación, porque no se especifica en ningún momento en estas partidas presupuestarias.

Indicar que sí que es cierto que la partida presupuestaria de formación de profesores ha aumentado en…, bueno, anteriormente eran nueve millones y algo, ha aumentado en diez millones, exactamente -no tengo aquí los números-.
Pero cuando voy a la partida en sí, (soroll de papers) encontramos que realmente se ofrecen 150.
000, ¿no?
, a ayudas a la formación permanente del profesorado.

En esta línea sí que me gustaría, si dentro de esas partidas presupuestarias -igual es porque lo desconozco-, existe alguna partida que vaya también a contribuir a mejorar esta competencia por parte de los profesionales.

Por otro lado, el Consell indica que va a promocionar la I+D+I, porque todos sabemos que invertir en investigación contribuye al avance de nuestra sociedad.
Usted indica que se ha aumentado en un 5% esta partida, y exactamente es así y se lo agradecemos.

En este punto, aunque el importe global aparece que ha aumentado, cuando vamos al detalle nos encontramos que no ha habido un verdadero incremento por parte de la conselleria, porque se ha incrementado en infraestructura y equipamiento científico.
Ahí sí que ha habido un incremento, es una partida nueva que le agradecemos que lo incluya.
Pero respecto a la línea de fomento de la actividad investigadora para…, en esa partida sí que se ha aumentado una cantidad, pero esa cantidad viene del fondo social europeo.
La conselleria, lo tengo yo aquí, la conselleria no ha aplicado más inversión en esta partida, ¿no?
, en esta línea.

Estamos…, sinceramente, es un punto aumentar un 5%, pero creo que deberíamos aumentar más en el tema de investigación.
¿Por qué?
Porqué tenemos que evitar la fuga de nuestros investigadores.

Respecto a la inversión que se hace a los apoyos psicopedagógicos, se mantienen congeladas respecto al año 2015.
Creemos que se ha hecho una buena medida en el tema de reducir la ratio del aula, pero creemos que se debe de aumentar esta partida presupuestaria si deseamos una educación inclusiva y una educación de calidad para todos.

Por otro lado, también es inadmisible, en algunas ocasiones, la opacidad de algunas funciones o de algunas partidas.
Por ejemplo, no se puede tolerar que haya partidas presupuestarias en las que más de la mitad de la partida configuran gastos diversos.
Me gustaría saber qué es esto de gastos diversos.
Si queremos confeccionar unos presupuestos que sean realmente transparentes, debería de especificarse a que se destinan estos gastos.

En ese sentido, le voy a preguntar, porque me llama mucho la atención especialmente, el programa dirigido a la formación del profesorado, en su partida presupuestaria, en FP2, me llama la atención que, en un total de 3.
900.
000 euros, más del 75% se destina a gastos diversos.
¿Me podría indicar en qué hace referencia?
, a grandes modos, ¿no?

Y, finalmente, respecto… Ya no me voy a sumar a las ideas de otras compañeras que han indicado…, pero sí que me gustaría recalcar que respecto a cultura y deporte se ha valorado un incremento en el presupuesto, respecto al anterior, cosa que nos alegramos.

En cultura se han creado bastantes partidas para arqueología, paleontología; y se ha invertido para formación en estas materias.
E incluso se va más allá, destinando 120.
000 euros para obras de arte.
Espero que estas obras de arte estén en buen recaudo y que no nos pase lo de este verano.
Entiendo que también habrá previsto incrementar las medidas de seguridad oportunas para los museos.

Y respecto a los deportes, hay que reconocer la propuesta de destinar 100.
000 euros para ayudar a los deportistas de élite a sufragar los gastos ocasionados por su formación académica.

Pero tengo una duda sobre la línea denominada…, también en esta partida, la de deportes, la línea denominada Â«selecciones nacionales valencianasÂ».
¿A qué hace referencia?
¿Me lo podría explicar?

Indicarle que, para finalizar, hemos analizado con detalle los presupuestos de su conselleria y, por no alargarme en esta intervención, le remitiremos todas las enmiendas que hemos considerado oportunas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ventura.

I, per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula, en primer lloc, la il·lustre diputada senyora Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Muchas gracias, presidente.

Buenas tardes, señor conseller, y muchas gracias por su comparecencia.

La verdad es que el inicio de su intervención ha sido una intervención llena de críticas y de ataques al anterior gobierno.
Y yo creo que también ha utilizado usted una metáfora, con mucha actualidad en el día de hoy, pero poco acertada.
Usted hacía referencia a los perros atados con longanizas.

Entonces, a mí me gustaría empezar mi intervención recordándole, ¿sabe las longanizas que vamos a tener que pagar los valencianos?
Las del matadero que presidía el señor Puig, de Morella.
Esas son las longanizas a las que usted tendría que hacer referencia, porque, hasta ahora, ningún conseller en ninguna comisión nos ha querido dar ninguna explicación.
Así que veo que usted ha hecho alusión a las longanizas, me gustaría que nos explicara el porqué de esta partida, que no entendemos desde el Grupo Popular.

Y, dicho esto, mire, se está convirtiendo en una costumbre que todas mis intervenciones… Hoy lo de la longaniza casi que me ha venido bien para no empezar como siempre, diciéndole que no me cuenta el cien por cien de las cuestiones, que se deja mucha información por darme.

Está muy bien que venga aquí y que saque pecho de todas las partidas que se han incrementado.
Lo que no me parece tan bien y me parece…, no sé qué términos utilizar, una falta de honradez y de humildad no decir…, no explicar el porqué se pueden hacer esos incrementos en esas partidas.
Usted debería explicarlo.

Usted debería decir que la Generalitat valenciana va a recibir 2.
009 millones de euros más y que, como su presupuesto representa el 25% del total, de esos 2.
009 millones, a usted le corresponden 509 millones.

Usted, al principio de su intervención, recuerdo de memoria, decía: Â«Si tuviéramos una financiación justa, tendríamos entorno a unos trescientos catorce millones más -más o menos la cifra-.
Y, con ese dinero, podríamos construir entorno a setenta y ocho colegios.
Y, con eso, podríamos reducir muchísimos barracones.
Â»

Yo le pregunto, teniendo en cuenta que usted va a recibir 500 millones de euros más, teniendo en cuenta que por eso ha podido incrementar todas las partidas que muy bien usted nos acaba de explicar, yo le pregunto, ¿va a acabar con todas las prefabricadas de la Comunidad Valenciana?
¿Qué centros educativos va a construir?
Porque, señor Marzà, no he visto los centros educativos que usted pretende construir en el presupuesto.
Le agradecería que nos pasaran un anexo con los centros que van a construir, que fueran transparentes, porque es un presupuesto muy opaco.

Y otra cuestión que nos preocupa muchísimo.
Nosotros, al dejar el gobierno, dejamos a las puertas licitación de muchísimos colegios y no hemos vuelto a saber más de esos.
Le pongo el ejemplo… Le podría poner muchos ejemplos.
Le pongo el ejemplo del Regina Violant de Almazora, por ejemplo.
Estaba al borde de la adjudicación y se ha paralizado el procedimiento.
¿Va a mantener el compromiso con esos centros que ya estaban licitados?
Explíquenoslo, por favor.

Pero, mire, lo que no puede ser es que usted se atribuya los méritos de la gestión de otros gobiernos.
Eso sí que le pediría, de verdad, que fuera humilde y que reconociera las gestiones de otros.
Que, al final, todos estamos aquí para lo mismo, para sumar, para aportar y para incrementar la calidad de vida de los ciudadanos.
Pero al césar lo que es del césar.
Yo creo que la humildad es una virtud en política que debemos de practicar un poquito más.

A mí hay una cosa que me queda clarísima, después de analizar su presupuesto, y es que a ustedes se les da muchísimo mejor lo de hacer oposición que lo de gobernar.
Y le voy a explicar por qué, señor Marzà.

A ustedes lo que les gusta es criticar, acusar al de enfrente de absolutamente todo.
A nosotros, a los del Partido Popular, nos dijeron que queríamos desmantelar la educación pública valenciana.
Y por eso hoy era un día importante.
Nosotros hoy estábamos expectantes para ver el nuevo modelo educativo que nos iban a poner encima de la mesa.
Porque usted, el día de su comparecencia en las Cortes, cuando explicaba las líneas generales, dijo que en esos ochenta días y los que quedaban de legislatura la palabra clave iba a ser reconstrucción.

Señor Marzà, no se reconstruye nada haciendo un copia y pega.
Y es lo que ha hecho usted.
Usted se ha copiado, nada más y nada menos, que el 90% del nombre de las líneas, la problemática sobre la que se actúa, los objetivos básicos, los indicadores del presupuesto de 2015, los presupuestos que elaboró el Partido Popular, señor Marzà.

Entonces, claro, teniendo en cuenta que un presupuesto lo que hace es establecer la hoja de ruta de un gobierno, lo único que me queda claro es que su hoja de ruta es atacar al Partido Popular.
Y, como eso no tiene ninguna línea presupuestaria, porque es gratis, en el momento que ya no pueden criticarlo lo que hacen es copiar todo lo que había antes.
Y no me parece serio.

Y esto me obliga a hacerle…, a plantearle una cuestión, señor Marzà.
¿Mentía el día de su comparecencia, cuando decía que se estaba encargando de reconstruir la educación valenciana, y a la vista está -y lo puede comprobar todo el mundo- que no reconstruye nada, que solamente incrementa las partidas del dinero que le viene del señor Mariano Rajoy?
¿O mentía cuando atacaba al Partido Popular, cuando el modelo sí que le gustaba y, a conciencia, para criticar, nos dejaba por los suelos por una cuestión simplemente electoral?
Me gustaría que me contestara a estas cuestiones.

Lo ha comentado la portavoz de Ciudadanos, y yo voy a insistir en el incremento cuantitativo, porque es la partida que más crece, proporcionalmente, del incremento del fomento del valenciano.
Pero antes quiero dejarle una cuestión muy clara: nosotros no estamos en contra, pero yo sí que le voy a plantear algunas cuestiones ante partidas de un millón de euros, de cien mil euros, de doscientos cincuenta mil euros, de quinientos mil euros.
Sorprenden estos incrementos tan grandes y sorprende que, por ejemplo, no se incrementen otras partidas, como bien se ha comentado, como los gabinetes psicopedagógicos, como por ejemplo la educación a personas adultas, las ayudas técnicas al alumnado de educación especial -un tema muy sensible- y, sobre todo, que se quiten las becas de alumnado sin recursos para estudiar en el extranjero -era la única posibilidad que tenían para estudiar en el extranjero y ustedes se las han quitado.

¿A usted le parece normal…?
Le pregunto.
E insisto, no estamos en contra, simplemente le pregunto.
Pero, ¿le parece bien destinar más dinero al valenciano, a la traducción literaria, que a la calidad educativa?

Usted aquí le ha echado un poco de barra, señor Marzà.
Dice: calidad educativa es todo.
No, no.
Usted tiene una dirección general de calidad educativa, con un presupuesto.
Educación es todo.
Usted me puede decir: mire, educación es todo y el presupuesto es de más de cuatro mil millones de euros; coger la carpeta y marcharse.

La calidad educativa tiene una partida presupuestaria.
Y usted va a destinar más dinero a la traducción literaria que a la calidad educativa.
Esos son los números.
Ahora me lo transformará, me lo disfrazará, me dirá que no es verdad.
Pero en los números es lo que pone.

Y también me preocupa que usted destine más dinero a ciertas partidas de promoción del valenciano -y es verdad que las otras suban- que, por ejemplo, al fomento de las AMPA o al fomento de las asociaciones de alumnos.
Simplemente digo que me sorprende.

A mí lo que me llama poderosamente la atención, señor Marzà, es que usted que, insisto, cuantitativamente es la partida que más suma, hasta el día de hoy, y porque ha salido en todos los medios de comunicación, no había dicho nada de este tema, ni el día de las comparecencias en Cortes ni el día de la rueda de prensa del inicio de curso.
Usted se esconde con este tema.
Y, simplemente, le pregunto que por qué se esconde.

Y le hago otro aviso.
Incrementará mucho las líneas del valenciano.
Va a poner en marcha, que también está en el presupuesto, una asesoría didáctica.
Yo le digo que vamos a estar expectantes y vigilantes para velar que no se inculque y no se establezca ninguna imposición ideológica en las aulas.
Simplemente se lo aviso.
Ojalá no pase.
Ojalá me esté equivocando.
Pero, por si acaso, le avisamos.

Y voy terminando, porque también hay que hablar de cultura.

Decía en su intervención que han cambiado las prioridades.
Creo que es en lo poco que vamos a estar de acuerdo.
Es verdad, han cambiado las prioridades.
Pero dejen de engañar a la gente, porque sus prioridades ahora no están siendo las personas.
Sus prioridades están siendo la ideología.

Señor Marzà, se lo he comentado hace un minuto.
Un presupuesto refleja la esencia de un gobierno, refleja cuáles son sus prioridades, refleja lo que quiere hacer.
Y lo que nos queda claro con su presupuesto es que lo suyo es hacer oposición y no gobernar; que la educación no les importa, que han hecho un copia y pega; que les gusta trabajar poquito, porque mire que era fácil cambiar las líneas; y que su principal objetivo es la carga ideológica, tanto en las escuelas como en la sociedad valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gascó.

Tiene, por dos minutos, la palabra el señor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Poc de temps, però bé, al tall.

Senyor conseller, ni han descobert l'esport base ni han descobert la pilota valenciana.
Ja fa anys que la Generalitat valenciana i les conselleries recolzen estes activitats.
Sí que diu que seran prioritàries o que seran eixos prioritaris.
D'on es detraurà per a reforçar eixes partides?

Mos ha parlat, segurament també perquè tenia poc de temps, de línies pressupostàries que ja estaven en matèria esportiva.
On està la dotació pressupostària d'un nou pla estratègic esportiu.

En arts plàstiques i escèniques, hem vist que n'hi ha en alguna partida una reducció de més d'un 40%.
Serà generalitzada eixa reducció, o quins col·lectius o institucions es voran afectats per esta reducció?
Conseller i govern van a assumir el compromís de repatriar els valors importants en tots els vessants de la creativitat.
On està la dotació pressupostària per a aquesta acció?
Quina quantitat concreta -i açò sí que és molt important, perquè fa unes setmanes ací tots els grups ho vam recolzar- quina quantitat concreta es destinarà per a les ajudes a les associacions musicals de la Comunitat Valenciana?
Estem parlant de qüestions concretes.

Mos parla també d'incrementar en alguna partida diners per a construir i remodelar infraestructures a titulars d'espais escènics.
No mos diu si són privades o públiques, i tampoc mos diu exactament quines quantitats.
Seria important saber-ho.

Algun dels membres de la comissió mos ha parlat que les futures generacions han de recrear la nostra història.
Mosatros no opinem això.
Mosatros opinem que han de crear la seua història.
Quina dotació per als valors emergents té considerada el senyor conseller en els nous pressupostos?

Estem parlant també de promoció cultural, i en un dels problemes detectats per a la nova conselleria mos parla de la participació de la ciutadania i col·lectius en la vida cultura.
Clar, això és molt concret però molt ampli.
Com vol estructurar o com vol recuperar eixa carència o eixe problema detectat?

I per a finalitzar, es parla també d'ajudes a entitats que promouen activitats de la cultura valenciana.
N'hi han algunes que ja ho fan de temps.
Té previst o n'hi ha alguna quantitat prevista per a l'Institut d'Etnologia i Cultura Popular de Castelló o per a la Fundació Huguet?

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

I per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Josep Nadal.

El senyor Nadal Sendra:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, ens trobem davant d'un dia molt important.
Avui es fa palés un canvi de paradigma en com s'ha portat l'educació estos anys, davant d'un pressupost.
.
.
ja, és que sempre s'ha dit que la política d'alguna manera era per a fer possible aquelles reivindicacions utòpiques i de justícia que milers i milers de persones moltes voltes porten dins dels seus cors i que porten al carrer, i que en els últims anys la reivindicació de la comunitat educativa i dels sectors culturals del País Valencià han segut enormes, han segut diàries, aquestes reivindicacions, i que ara era el moment de fer-les paleses, negre sobre blanc, en un pressupost.

És evident que quan arriben a fer un pressupost la utopia ja no juga tant i el que juga són els números i, com es diu, el que n'hi ha juga, i ja està.
La senyora del PP, diputada del PP, dia que.
.
.
-Beatriz Gascó, perdó- dia que, bé, és que el 90% per cent és igual.
És que clar, és que això funciona aixina.
A mi ja m'ho han ensenyat fa molt de temps fent pressupostos dels ajuntaments, que tenim un 10% si arriba, o encara menys per a poder fer la revolució en uns pressupostos.

I és el que s'ha intentat en estos pressupostos d'alguna manera, fent un redolí, un mal redolí, i també parafrasejant alguns diputats del PP, en este cas el govern del botànic ha fet un esforç titànic (rialles) per a poder quadrar estos pressupostos i sobretot per a acabar amb aquella, diguem-ne, consigna totalitària que semblava, de la qual no es podia eixir, i és que estaven obligats en el temps de crisi en el qual vivim a fer retallades.
S'han acabat les retallades.
En este sentit vegem que és possible fer uns pressupostos sense fer retallades, augmentant aquelles partides socials que afecten directament la gent que menys possibilitats té i que més facilitat tindria d'estar exclosa del sistema.
I evidentment estos no són els pressupostos que a nosaltres ens agradarien, al Grup Compromís, i estic segur que altres grups d'ací preferirien uns altres pressupostos més socials, més reivindicatius, i inclús en un fons més gran.

Però són els pressupostos que tenim per l'herència rebuda, aquella famosa herència rebuda de què sempre es parla, per un finançament totalment injust, que encara que he acabat de sentir per ací que això es Â«el dinero del señor Mariano RajoyÂ», evidentment això no és aixina.
Són els diners dels valencians que van a Madrid i no tornen de la forma que havien de tornar.
D'alguna manera esta és la gran trampa de l'estat de les autonomies per als valencians que transferixen competències, però no ens transferixen els diners que toca per a fer front a aquestes competències.
I és com el peix que es mossega la cua, i fins que no solucionem açò podem estar ací discutint anys i anys sobre pressupostos de La Generalitat, però sempre estarem igual.

Feta esta introducció, dir que nosaltres, a nivell educatiu, estem molt d'acord i saludem la filosofia que porta aquesta conselleria, que és que l'educació obligatòria ha de tendir a ser gratuïta, i l'educació no obligatòria ha de tindre una progressivitat segons els usuaris i segons les possibilitats que tinguen.
En este sentit, evidentment això no és una cosa fàcil d'entendre per a molta gent que tota la vida ha cregut que l'educació era simplement d'ajudes.
Haurem d'anar fent pedagogia per a explicar això, i ahí tenim els dos punts bàsics, com són l'increment en el bo infantil, i després Xarxa Llibres.

L'increment en el bo infantil de tres milions d'euros, que suposa que la gent que vol anar a escoletes infantils van a tindre-ho més fàcil, i això està fora dels programes pilot d'Educació Infantil pública, sinó que en eixos tres milions d'euros fins i tot s'ajudarà també les empreses privades que han apostat per fer educació de zero a tres anys.
Per què s'ajudarà?
Perquè la gent que no tenia possibilitats d'anar, tindrà més possibilitats de poder gastar-se eixos diners en escoles privades.
Per tant, també estem ajudant este sector, encara que s'haja dit el contrari.

I per l'altre costat, en el tema de Xarxa Llibres, que són setze milions que enguany aprofitaran per a la segona part del pagament de Xarxa Llibres i per a la reposició del curs que ve.
En este sentit, saludem especialment açò, pensem que es tracta de tota una revolució en la manera de vore l'ensenyament i en la manera com es tracta els usuaris de l'ensenyament.
I encara que els senyors del PP no ho entenguen, el senyor conseller ho va dir, i és així, i pensem que és així que, igual que quan vas a un hospital, no et demanen la teua declaració de la renda per a posar-te un goter, en el tema dels llibres passa el mateix.
Entres a una escola, igual que no pagues per l'edifici, per l'escola, perquè això ho paguem tots, no es pagarà pels llibres.
I damunt farem coresponsables els pares els pares, els xiquets, a tota la comunitat educativa de cuidar els llibres com un bé públic de tots i totes, i pensem que això al final serà positiu per a ser tots més educats i més cívics.

Saludem també especialment la reducció de les ràtios.
I eixe titular en lletres d'or que pense que tota la comunitat educativa tindrem dins del cap, que és l'augment en mil docents que tindrà l'educació valenciana.
Mil docents vol dir Â«mil docentesÂ», no Â«mil doscientosÂ».
(Rialles) Mil mestres i professors que tindrà la comunitat educativa valenciana, i que evidentment podríem dir fins i tot que són pocs, perquè en la quantitat de centres docents que n'hi han al País Valencià, podem dir, bé, que no toquen tampoc, aixina que.
.
.
Però evidentment ja significa un canvi, una inflexió en la línia que s'ha portat estos anys, i serà una notícia i un respir per a tota la comunitat educativa.

També l'augment pel que fa a infraestructures mos sembla molt interessant.
L'augment de triplicar les ajudes en la formació professional.
Algunes d'elles vénen de fons europeus.
A mi el que em sobta de tot açò és que per ahí la diputada de Ciudadanos ha dit: Â«Bé, és que això ve de fons europeus, no ho paga la conselleria.
Â» A mi el que em sorprén és per què en un cas com este, per exemple, en el tema d'FP, l'anterior govern no traguera més diners de fons europeus, la qual cosa indica que n'hi ha un cert desconeixement, una certa desídia en la manera de tractar les subvencions europees, i també la manera de tractar la conselleria en general.

Saludem l'increment de les beques.
En el tema d'universitat s'ha parlat de moltes coses, però sobretot el que mos interessa, l'increment de les beques, per tota la gent i els companys, milers i milers d'estudiants que han deixat d'estudiar o estan pensant de deixar-se d'estudiar, perquè cada volta costa més estudiar, i per com han posat les lleis el senyor Wert i companyia.
Saludem este increment del 27,3%, de quatre milions d'euros en les beques universitàries.
Vam aconseguir rascar un milió d'euros de l'any passat, del pressupost que havia fet el Partit Popular.
També van fer un esforç titànic, traure un milió d'euros.
Ara són quatre milions d'euros més.

Saludem l'augment en R+D+I.
I per últim, parlant de política lingüística, dir que evidentment pensem en el Grup Compromís, i estic segur que el mateix conseller també ho pensa, que estes ajudes a la promoció del valencià són insuficients, que mos havera agradat que foren majors, i sobretot perquè venim de vint anys en què el valencià està totalment arraconat conscientment pel govern que hi havia.
I que la promoció del valencià és una promoció de la nostra autoestima com a poble, i que mos fa projectar-mos més enllà de tot açò, i pensem que és injust que per part del Partit Popular i Ciudadanos -la veritat és que la quantitat és molt xicoteta- que marquen el seu discurs en una conselleria de pràcticament cinc mil milions d'euros de pressupost, per una quantitat tan xicoteta, els marque tant el discurs contra el valencià.
A més tinguent en compte que el paràgraf està malament, i es parla de multilingüisme més que de valencià.
No mos sembla bé.
Mos sembla lleig, no?

Últimament en cultura, en temes culturals, dir que es dóna de baixa aquella manera de promocionar la cultura, basada en els continents.
Ací està ple de continents, els convenis plurianuals en execució, podeu vore-ho.
La veritat és que dius, Â«com n'hi ha tant d'auditori, tant de teatre i després n'hi ha tant de músic parat, el sector de les arts escèniques està totalment rebentat?
Â» En este sentit, saludem que hi haja un canvi, que vaja més les ajudes a les persones, i no als edificis perquè l'alcalde o el president de la diputació de torn es faça la foto.

I saludem dos línies molt importants, com és la internacionalització del sector cultural valencià, que la gent que treballem en cultura la veritat és que hem pogut vore com gent d'altres comunitats autònomes tenen facilitats per a internacionalitzar-se, anar a Europa, anar a Estats Units, i ací eixes línies no havien existit mai.
Sembla que l'anterior govern la cultura valenciana era una cosa d'anar per casa.
Això d'internacionalització ni ho havien pensat.
Per tant, saludem molt aquesta internacionalització de la cultura valenciana, el foment de nous públics, aixina com també les ajudes a les arts escèniques que estan totalment destrossades, i també el foment de la música pròpia en cinc-cents mil euros.

Bé, ja no em queda temps.
Simplement dir que des dels sectors culturals s'està esperançat, molt esperançats per aquesta nova línia que pren la conselleria.
Que estos no són els pressuposts que volíem, que esperem que a partir de l'any que ve i també continuant en la reivindicació d'un finançament just puguem tindre un finançament per a les coses bàsiques, com l'educació, la cultura, els esports, etcètera, molt millor que el que hem tingut fins ara.
I que el nostre grup polític, des de Compromís, no deixarem de reivindicar-lo, aquest finançament just, durant tota la legislatura.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Esta presidència s'alegra de les seues salutacions.

I per a l'última de les intervencions per part dels grups parlamentaris, té la paraula la senyora Nadal per part del Grup Parlamentari Socialista.
Alcón, perdó.
(Rient)

La senyora Alcón Soler:

Gràcies, president.

Conseller.

Senyories.

En la meua intervenció, en primer lloc faré una valoració general al pressupost, i després passaré a comentar el pressupost de la conselleria.
A nivell global, crec que és un pressupost que mostra que les persones són una prioritat per al govern valencià, amb una augment en conselleries com igualtat i polítiques inclusives, el 17%, sanitat, el 7%, en educació, el 4,7%.
Podem dir que són uns pressupostos on es prioritza el benestar de les persones enfront de les retallades a què estem acostumats.
A més a més, jo diria que és un pressupost valent.
I és valent, perquè es van pressupostar 1.
300 milions que no teníem, però que eren imprescindibles per als valencians i per a les valencianes.
Era una manera de dir prou, prou al govern central, i dir que ja no podíem més suportar l'infrafinançament que estem patint.

Ja passant al pressupost de la Conselleria d'Educació, Cultura, Investigació i Esport -com dia abans-, el pressupost augmenta un 4,7% respecte al pressupost anterior i aplaudim aquest augment.

Crec que és una bona notícia per a tota la comunitat educativa, per a les famílies, però també per a tota la societat valenciana: més educació per a tots i per a totes.

A més a més, no sols es tracta de més fons, és que n'hi ha una distribució que deixa molt clar quines van a ser les prioritats de la conselleria durant l'exercici de 2016.

Si analitzem les diferents àrees en les que té competències la conselleria, em permetran que pose de manifest els trets més significatius.

En educació no universitària podem constatar que es destinen fons per a fer realitat unes iniciatives que en el poc de temps que porta aquest govern s'han anat llançat.
Alguns qüestionaven com es farien realitat aquestes iniciatives, iniciatives com el projecte Xarxa Llibres, l'obertura de menjadors a juny-setembre, o l'escolarització gratuïta per als xiquets i xiquetes de dos anys.

Bé, avui ho podem veure, veiem que es passa de 9,3 milions a 16,3 milions en ajudes a llibres, que s'han consignat 58 milions d'euros per a menjador i, a més a més, 30 milions en el bo infantil.

I aquí tinc jo el primer dubte; el primer dubte que m'agradaria plantejar-li al conseller, i és ¿quines mesures té previstes la conselleria per tal d'homogeneïtzar criteris en les guarderies que ha autoritzat La Generalitat i les escoles públiques que participen en el projecte pilot d'escolarització de xiquets i xiquetes de dos anys?

I li faig esta pregunta que no està directament relacionada amb els pressupostos però d'alguna manera els pressupostos reflectixen les nostres prioritats, i la pregunta és, perquè em preocupa, com sé que a vosté també li preocupa, perquè tots nosaltres recordarem que quan vam començar els concerts es va fer per a donar resposta a un ensenyament on la pública no podia respondre, i amb el pas del temps hem tingut centres que han rebut fons públics però amb diferents criteris de funcionament.
A mi no m'agradaria que això ens passara en aquestos nous projectes.

Un altre dubte que tinc és que la concertada també augmenta, que augmenta en un 2,9.
Jo puc entendre que (algú tus) el creixement que es produïx és el resultat d'un creixement natural quan es tracte d'una etapa obligatòria, i així, per exemple, destinem 253 milions en el cas de l'Educació Secundària Obligatòria.
Però també he constatat que n'hi ha 41,9 milions que es dediquen al Batxillerat, una etapa educativa que no és obligatòria.

Passant ja a universitats, i comparant les dades des de 2010 fins a 2015, el sistema universitari públic valencià ha deixat de rebre 144 milions d'euros.

Finalment, amb el pressupost de 2016, el govern valencià mostra sensibilitat cap a les universitats i n'hi ha un augment del 5%.
Aquest augment és molt important perquè les universitats podran, fins i tot, pagar l'1% que suposa la pujada dels sous als funcionaris sense haver d'anar ofegades; podran, fins i tot, pagar el 50% de la paga extra de 2012 que l'anterior govern no va abonar.

També els congratula als universitaris el compromís del conseller per a abordar el deute històric de La Generalitat amb les universitats.

Però, mire, conseller, n'hi ha una cosa que sí que m'agradaria comentar-li, i és que pot ser que siga difícil tornar al finançament del 2010.

I a mi m'agrada treballar amb un horitzó realista i -com li dia- igual és difícil injectar 144 milions anuals al sistema públic universitari valencià.

Si això no es pot fer, jo sí que li demanaria que es complira el conveni de desembre de 2014 signat amb les universitats, perquè això serà la garantia que les universitats puguen dur a terme els seus projectes.

I una vegada es finalitzen els projectes, els convenis, estarem en disposició d'elaborar un pla plurianual de finançament amb un horitzó de futur, això sí, tenint en compte la idiosincràsia de les cinc universitats públiques valencianes.

Una altra bona notícia és l'increment en R+D+I, un augment del 20% respecte a 2015, augment en foment de la investigació i en infraestructures.
A aquest augment cal afegir 13,4 milions d'euros en ajudes destinades a pre i post doctorals que han sigut egresats de les universitats valencianes.
(Soroll de papers)

Esperem que aquests fons puguen mitigar, en la mesura del possible, la situació en què es troba la joventut, la joventut formada i preparada que pensa que la societat els va fallar.

Aquí en investigació li demanaria al conseller que treballe a favor de la visibilitat de les dones en la ciència.
N'hi ha una forma fàcil de fer-ho, conseller, i és introduint criteris d'equitat en l'R+D+I.
Em consta la sensibilitat de la directora general d'universitats en aquest tema i jo els anime a continuar en aquesta direcció.
(Remors)

També ens congratula i aplaudim els fons destinats per a afavorir el multilingüisme.
No podia ser d'una altra manera, vostés, en l'organigrama de la conselleria n'hi ha una direcció general de política de gestió i multilingüisme que, òbviament, cal dotar-la de contingut i de fons per a fer el seu treball.

També aplaudim l'esforç que es fa per portar la llengua, la nostra pròpia llengua més enllà de l'aula potenciant el seu ús en els mitjans de comunicació i, també, en les empreses i, per tant, destinant recursos per a això.

També m'agradaria dir-li que la formació en idiomes és un punt feble de la societat valenciana, això cal reconéixer-ho.
I en l'educació obligatòria em preocupa que siguem capaços de garantir un sistema plurilingüe.
És un tema que caldrà treballar i, si li pareix bé, podem anar parlant al llarg de la legislatura.

En qualsevol cas, felicitar al conseller i al Consell per destinar recursos a la formació d'idiomes estrangers.

Vosté ho ha dit, que s'han duplicat fons destinats al programa Erasmus i per a l'aprenentatge d'idiomes, i també en universitats.
I això és important perquè al 2014 el 30% d'ofertes de llocs de treball requerien coneixement d'idiomes.
I la manca de formació d'idiomes, especialment per a aquelles persones que menys recursos tenen, és un entrebanc per a l'empleabilitat.
Aleshores, les meues felicitacions per aquestes iniciatives.

En cultura compartim criteris i distribució de pressupost, i aplaudim el programa de foment a la lectura.
Una pregunta, ens agradaria saber els criteris que s'han seguit per a destinar 7,3 milions d'euros a les societats musicals de la Comunitat Valenciana, uns fons que la Federació de Societats Musicals ens ha traslladat com a insuficients.

Pel que fa als esports, el pressupost fa una aposta clara per l'esport participatiu i no com un negoci (algú tus), i això és important.

En resum -i vaig acabant-, és un pressupost que demostra valentia, que prioritza a les persones, però també cal ser conscient que és un pressupost de transició.

No es podrà aconseguir tot el que ens fa falta, conseller, encara hem de reduir més les ràtios.

Tindrem -o tenim- trenta centres íntegrament en barracons, el deute històric amb les universitats, l'emigració de jóvens, uns jóvens que -com dia- estan decebuts i obligats a emigrar mentre la societat estan perdent el seu potencial.

En fi, ens queda molt de camí per recórrer però el Grup Parlamentari Socialista farem costat perquè açò és l'inici d'un nou temps i la conselleria ha deixat clar les seues prioritats.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Alcón.

Per a contestar a les intervencions dels diferents grups parlamentaris, senyor conseller té vosté quinze minuts.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.

Moltes gràcies, president.

Bé, com heu dit tantes coses he anat apuntat i a veure si puc (rient) arribar a la majoria d'elles, almenys, ¿no?

Primer, ja que hem estat a gust, i jo crec que això és bon senyal, ¿no?
, que ens agarrem les coses també amb un bon sentit de l'humor, doncs està bé que… he parlat de llonganisses, és veritat, abans es parlava de xoriç, ¿no?
, ara parlem de llonganisses, està bé (rialles), ¿eh?
, està bé també.
N'hi ha humor, sí.

Per tant, el que queda clar també és que el que intentava dir en aquell moment és que evidentment en una època, al 2005, en què només alguns posàvem el crit al cel per la bombolla immobiliària i com podia punxar i de quina manera podia això afectar el conjunt de la societat, en aquell moment semblava que -com he dit abans- allò dels gossos i les llonganisses, si voleu, podem dir Â«els gossos i els xoriçosÂ» que a la millor era més conceptual en aquella època, el que podríem dir és que realment n'hi havia una grandíssima quantitat de diners que es movien, tant de les administracions públiques com pel conjunt d'institucions públiques i privades, i sembla ser que no es complia, que la seua gestió no era tan bona com pareix.

I, per tant, si al 2005 no es va complir, i portem arrossegant des del 2005 que ahí sí que n'hi havia diners, ¿no?
, que sí que n'hi havia diners i que tots déiem que n'hi havia diners, sense complir convenis que ara ens allarguen fins al 2024 per a pagar al conjunt de la societat valenciana, pense que la gestió precisament no és com per a anar donant lliçons, ¿no?
Això per un costat.

I, per un altre costat, evidentment, si s'està al 90%, si es diu que és el 90% del pressupost de l'anterior govern doncs que ens voteu el 90% del pressupost (rialles) estarem més contents que ningú perquè, evidentment, supose que en el 90% estaran d'acord, com a mínim el 90% del pressupost, si és que realment és el 90%, ¿no?
Diria que si n'hi ha tanta crítica, supose que evidentment no és el 90% del mateix pressupost o del contrari.

Hem aconseguit remodelar i reestructurar de forma molt més eficient tota la conselleria; de fet, hem anat mirant partida a partida per tal de realment que tinguera moltíssim més impacte cadascun dels euros que invertim i, per tant, és evident que és una nova forma de fer política però, sobretot, és un nou pressupost encarat -com deia també la diputada de Podem-Podemos- que ens marcaria un camí, perquè el començament del camí és imprescindible per a saber cap on vas però que, evidentment, no és el punt final, i que hem de dotar-lo de majors recursos eixe camí que estem iniciant per transformar el que són les polítiques educatives, d'investigació, de cultura i d'esports.

S'ha parlat també d'això, com si fóra una pressupost continuista.
Està bé això, és divertit perquè si pugem moltíssim les beques quan abans no es pujaven, si pugem la presència de professorat, hem dit que anem a contractar més de mil professores i mestres als centres docents valencians; abans, si no recorde malament, es parlava sempre de reducció de professorat.

Per tant, diria que es més bé tot el contrari del que s'estava fent, almenys en el 90% contrari.
¡No sé!
Deixant-nos el 10% eixe, si voleu, de poder estar tots d'acord.

Però diria que els canvis són significatius; si pugem la qualitat de les aules, per exemple en la reducció de ràtios; si pugem, per exemple, el que invertim -com déiem abans- en polítiques destinades a la innovació i a la qualitat, que no a una partida concreta de qualitat i innovació, diria que persones que han estat gestionant saben perfectament diferenciar el que és una partida del que és el conjunt de polítiques destinades a uns projectes concrets, ¿no?

Per tant, queda clar que són polítiques ben diferents o polítiques, per exemple, que no crec que en el conjunt dels pressupostos ni el seu articulat n'hi haja res paregut al Reial decret 14/2012, aquell de les retallades en educació, que feien que no precisament milloràrem l'educació sinó que un professor, per exemple, tardara deu dies hàbils en poder ser substituït o que poguérem pujar les ràtios com es van pujar.

Precisament, això és tot el contrari al que nosaltres estem fent, perquè estem encarant l'educació, la innovació, la investigació, la cultura i l'esport d'una forma totalment nova pel que fa a l'anterior govern.

Parlàvem de la partida de qualitat educativa i se'ns deia que per què s'havia suprimit 2 milions d'euros per a aquelles persones que menys recursos tenen per poder formar-se en llengües estrangeres.
El cert és que hem suprimit 2 milions d'euros, una línia de 2 milions d'euros, que curiosament l'anterior govern va deixar en marxa, que va posar en marxa per a 2015.
Però resulta que la forma en la que es va procedir a l'execució d'eixa partida ha impedit completament que es poguera tirar endavant per al que en teoria s'havia determinat.

En teoria se determinava com una ajuda, com una ajuda, com el que s'ha dit ara, com una ajuda per als alumnes per a poder anar a l'estranger, alumnes de secundària per poder anar a l'estranger a formar-se en llengües estrangeres.
Però la realitat és que es van licitar com si fóra com a una empresa, per a presentar uns serveis una empresa.
I com que, precisament, no és el mateix el que s'havia licitat, que era perquè una empresa gestionara eixos 2 milions d'euros, que el que es va anunciar, que eren ajudes per alumnes, no s'ha pogut tirar endavant.

Per tant, diria que no es va fer massa bé eixa gestió i eixos 2 milions d'euros no anaven precisament a les ajudes als alumnes.
I, per tant, per això no s'han pogut fer enguany i per això no s'han pogut arribar a executar, perquè no es van executar com tocava.

Per tant, no crec que eixos 2 milions d'euros siguen, precisament, el gran exemple de la qualitat i encara menys, evidentment, quan van destinades en una certa.
.
.
, pensem que podria ser un cert desconeixement pedagògic, a la millor, o no, no ho sé, que la màxima incidència de l'aprenentatge de llengües precisament no és passar unes setmanes a l'estranger de vacances, és precisament tindre tot un programa pedagògic que tire endavant i que ajude realment a aprendre llengües, com per exemple passa en els programes Erasmus, que per cert dupliquem.
Per tant, estem augmentant moltíssim eixes partides.

També s'ha parlat de forma bastant insistent i és normal, a tots ens preocupa, respecte a les infraestructures educatives.
Evidentment hi ha hagut una grandíssima pujada, ho hem dit ja en un principi, no és suficient per acabar amb tots els barracons en un any.
Però sí que ens hem marcat l'objectiu d'anar acabant amb els centres que estan íntegrament en barracons.

Per què no apareixen en els programes, en els programes d'inversió, per què no apareixen els noms dels centres educatius?
Perquè precisament el que estem dient en el conjunt de xarrades, en el conjunt d'aparicions públiques que fem, és que hem de fer un pla d'infraestructures educatives totalment transparent que tot el món conega i que genere les prioritats per tal d'actuar.
És a dir, per què hem d'actuar primer en un centre i no en un altre?
Haurem d'actuar primer en un centre i no en un altre per les seues necessitats, perquè és prioritari actuar en eixe centre.

Estem acabant de fer l'elaboració d'eixe mapa de necessitats d'infraestructures educatives, serà públic en breus setmanes.
I, per tant, tot el món coneixerà quines són les necessitats d'infraestructures educatives del nostre territori i, a partir d'ahí, començarem a actuar en els centres que tenen màxima prioritat.

Evidentment, quines prioritats hi ha damunt la taula?
Unes que, per exemple, ens comentaven des del Partit Popular i que ens deien si continuarem aquells centres que van deixar en marxa.
I tant que sí i els estem continuant i els estem agilitzant.
Per tant, seran executats i seran dels primer que s'executaran, perquè seran dels primers que estaran en eixa prioritat.
Perquè tota feina que estiga avançada estarà més amunt en el conjunt de prioritats, perquè hem d'aprofitar la feina que s'ha fet fins ara.

Per tant, evidentment que continuaran, es licitaran i s'executaran les línies i els centres que es van prioritzar des de l'anterior govern.
Però també es prioritzaran altres tipus de centres.
Per exemple aquells que estan íntegrament en barracons.
I aquells que estan íntegrament en barracons seran una de les màximes prioritats per tal de poder anar construint la majoria d'infraestructures educatives que necessitem.

Com deia, hem pressupostat molt més que l'any passat, però no tant com voldríem per aquella dificultat en la capacitat de gestió.
Ja comencem a tindre més arquitectes, arquitectes tècniques en servei d'infraestructures i que volem, quan tinguem més dotació de personal en eixe servei, que per cert no entenem com estava tan infradotat i sí que això ens fa explicar per què no es feien centres educatius amb la suficient quantia, quan estiguen dotats el suficientment podrem avançar més ràpidament, a banda dels recursos que ja estem disposant.

Més enllà d'això, també hem parlat de la presència dels serveis de fons europeus.
I, evidentment, perquè volem que hi hagen cada vegada més fons europeus per aprofitar tots els fons europeus.
Per cert, l'R+D+I creix un 20% no un 5%, supose que serà una qüestió de no haver-ho expressat com ho tenia escrit, però és un 20% el que puja, és un creixement molt significatiu, no és només un 5%.

I, evidentment, els fons europeus aniran augmentant a mesura que puguem gestionar-los de la millor manera possible.
I de fet vam crear en la mateixa conselleria un servei de fons europeus per tal que arriben cada vegada més fons europeus destinats, entre altres partides, i molt especialment al món de la cultura, que necessita, sí o sí, que ens enganxem més a Europa per tal de poder tindre més fons per a poder anar creixent.

També, evidentment, s'ha parlat, probablement no he pogut cronometrar-ho, però probablement més d'un 30% del conjunt d'intervencions o al voltant d'un 30%, curiosament al voltant d'un 30% de les intervencions s'ha parlat sobre la política lingüística.
Entenem que a alguns els preocupe molt i que puguen estar preocupats.
Però la realitat és que el pressupost per a política lingüística i gestió de multilingüisme suposa el 0,3%, el 0,3% del total de la conselleria.
Per tant, podríem dedicar-li, si fórem mínimament racionals, el 0,3% del temps a parlar d'ell.
Però, bé, evidentment que cadascú té les seues, diríem, les seues preocupacions.

He dit en la primera intervenció ja que fins ara havíem tingut un maltractament evident pel que fa a la gestió de la nostra llengua, del foment del valencià.
Havíem dit com havia reduït moltíssim.
De fet, som i érem el territori amb llengua pròpia amb menys inversió per càpita, per persona.
Ara l'únic que fem és posar-nos a l'altura de Galícia, que tampoc no crec que estiga governat per uns grans adalils de la cultura gallega.
Per tant, dic que no crec que anem molt més enllà del que fa un govern, que crec que està governat pel Partit Popular, per exemple.
Per tant, diria que no anem molt enllà.

Pel que déiem a la presència de poca inversió o he intuït que s'estava dient si teníem poca inversió en el foment d'altres llengües i no només en el valencià, evidentment que hem augmentat també la presència i la gestió del multilingüisme.
De fet, la direcció general, el seu propi nom parla de la gestió del multilingüisme, no només del foment del valencià.
La partida, com he dit abans, posa encara promoció del valencià, però evidentment hi ha molt més que això.

Com hi ha molt més que això?
De fet, hi ha diferents línies que parlen del foment del multilingüisme en l'àmbit social, projectes singulars per al foment del multilingüisme, multilingüisme a l'àmbit musical, traducció literària del multilingüisme i molt més.
De fet incrementem, com hem dit abans, els programes Erasmus, les línies d'idiomes estrangers.

I també una altra partida, que és especialment important pel que em deia de la formació en llengües estrangeres del conjunt de la societat, també dels docents, evidentment, que sí tenen, com em demanava, partida en la formació del professorat, evidentment que sí; és una de les línies estratègiques que està en la formació del professorat, en l'aprenentatge de llengües.
Però és que, a més a més, tenim també un augment del 68% del que va destinat a escoles oficials d'idiomes del capítol II, programa 422.
50.
Per tant, ahí augmentem un 68% precisament d'una part del que va a les escoles oficials d'idiomes.

Se m'està acabant el temps i no vos contestaré a tots.
Però, vinga, seguim.

Les societats musicals.
Evidentment que les societats musicals necessitem més diners dels que tindran, igual que l'educació necessita més diners del que tindrà, igual que la cultura necessita molt més diners dels que tindrà i l'esport necessita molt més diners dels que acabarà tenint.
Però, evidentment, tenim fins un total de 7,3 milions d'euros, que van destinats a les societats musicals, que evidentment no són el que nosaltres voldríem però que sí que són una quantitat significativa.

Però és que, a més a més, més enllà dels diners hem de saber treballar amb les societats musicals.
Si preguntem a les societats musicals i els diem la dificultat que tenen d'accedir, per exemple a les ajudes que es feien abans des de la Generalitat i que no responien a la realitat de les societats musicals, estem veient que no s'escoltava, no és que no es destinaven prou diners sinó que no se'ls escoltava.

Nosaltres anem a adaptar eixes ajudes perquè responguen a les necessitats reals de les societats musicals i que, per tant, puguen, d'una forma més fàcil accedir a eixes ajudes.
I no només això, col·laborar i posar-los en valor, posar-los en valor, per exemple, treballant per tal que la seua seu estiga al Palau de les Arts, per exemple.
Un bon símbol de la necessitat de dignificar les societats musicals valencianes i que arriben a tot el món.
Si són la principal insígnia de la nostra creació musical han d'estar en el millor aparador que tenim perquè se'ls conega.

Se m'ha dit que no hi ha partida en el Sant Pius V.
No la hi havia abans, és cert que no la hi ha, tampoc la hi havia abans.
Però sí que és cert que hem fet un canvi significatiu en el Sant Pius V i és que les persones que el gestionen tinguen unes prioritats molt clares.
I, per tant, com que no tot són diners, estem segurs que funcionarà molt millor i ja s'està notant, per exemple, en el procés de restauració que podem vore tota la ciutadania i que fins ara no s'havia pogut observar amb el deteniment que es mereixeria un treball tan bo.

Seguisc.
M'ha preguntat també l'augment en els concerts educatius.
També m'ho ha arribat a dir.
És l'augment de l'1% del sou, com l'1% del conjunt dels docents i del funcionariat, en este cas l'1% del sou i el 50% de la paga extra de 2012.
Per tant, és per això que augmenta eixa partida concreta de la concertada.

També se m'ha dit que hauríem d'augmentar la partida per a l'educació inclusiva i, és cert, mirem a vore de quina manera podem fer-lo.
Estudiarem les esmenes i mirarem de quina manera podem tirar-ho endavant.
Sí que és cert que hem inclòs algunes partides, però s'ha de millorar.
I creguem que, evidentment, és necessari que ho fem entre totes i tots.

I allò d'homogeneïtzar els criteris de les escoletes zero-tres, evidentment que sí, que treballarem amb això.
I treballarem, com es deia també abans, perquè les universitats valencianes tinguen un bon pla i es complisca el conveni de 2014, i per tant puguem tirar endavant amb l'estabilitat del sistema universitari, i que donen major visibilitat a les dones que fan ciència, que és evidentment necessari.

Bé, acabe ací que se m'ha acabat el temps.
Després, si puc, diré alguna cosa més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, no li resten vostés importància a les diferències percentuals; la variació de l'ADN dels grans simis és escassament d'1% i les diferències són substancials.
(Rialles)

Per a continuar ja en el torn de rèplica, n'hi han rèpliques sol·licitades.
Per part del Grup Parlamentari Ciutadans, senyora Ventura té vosté la paraula per cinc minuts.

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias.

Señor conseller, muchas gracias por contestar parcialmente a casi todas mis dudas que me surgían.
Sí que quiero felicitar, voy a empezar felicitando, primero por responder las dudas que yo tenía y también por aumentar el número de oferta docente, de plazas docentes al reducir el ratio del aula.

Lo que no me gustaría, por ejemplo se lo digo al diputado de su grupo parlamentario, al señor Josep, no me gustaría que malinterpretara o que también se manipulara mi información o mi mensaje.
Porque yo cuando digo y he hecho mención a que se ha triplicado la lengua valenciana, la promoción y el uso de la lengua valenciana, y estoy muy orgullosa de que se triplique ese dato, claro que sí y me siento valenciana.
Y hay que cuidar a una lengua que es minoritaria y tenemos que promocionarla.
Ahí estoy totalmente de acuerdo.

Pero, ojo, tenemos también que ofrecer los mismos recursos para ser competitivos a nivel europeo, como por ejemplo fomentar un modelo plurilingüe que se quiere proponer desde la conselleria.
Por lo tanto, hay que destinar recursos a optimizar y a mejorar, en este caso, el aprendizaje de idiomas extranjero.
Esta era la referencia, que estoy de acuerdo, pero hay que fomentar, también hay que utilizar los mimos recursos.

Cuando hablo de los fondos europeos, usted ha dicho que le decía con desidia, es la palabra que ha utilizado, desidia.
Indicar que los fondos europeos cuando ellos indican que hay que invertir, o lo he entendido yo mal… (Remors) Ah, no, perdona.
Contesto también a esta pregunta.

Cuando ellos invierten en aumentar I+D+I y también en idiomas, yo creo que es la línea a seguir.
Que si nos ofrecen fondos europeos, nosotros desde conselleria también proyectemos, ofrezcamos más inversión en esta línea.
Era la idea que quería yo también reflejar en este punto.
Que sí que está bien que nos den fondos europeos y hay que aplaudir esta ayuda que nos ofrecen, pero también desde conselleria tenemos que ir en esta línea y no quedarnos aquí sino tener una proyección futura para ir optimizando en este sentido.

Por otro lado, usted ha dicho que hay que tener un programa pedagógico para aprender idiomas.
Y sí que es cierto que se han duplicado el ejemplo de becas Erasmus.
También me gustaría que quitara el límite de edad de los treinta años.

Pero también me pregunto, ¿no estaría bien ofrecer también un programa pedagógico para aprender idiomas antes de llegar a la universidad?
Porque ¿qué pasa con aquellos alumnos que no llegan a la universidad?
¿Qué pasa con aquellos alumnos que va a una FP?
¿No tienen el mismo derecho a aprender inglés, no tienen el mismo derecho a irse a aprender inglés a estados miembros de la Unión Europea o a nivel extranjero?
Por otro lado, en esta línea me gustaría también que lo valorara.

Cuando usted habla del fomento del multilingüismo, pues usted indica que no se ha modificado el título y se sigue apareciendo el uso y promoción del valenciano.
Pues igual es mi error de que cómo no estaba modificado pues me alerta de ver que no se cuidaba la mejora de las competencias educativas.

Y, para ir cerrando, sí que quería indicarle que no me ha contestado, igual ha sido un error tipográfico, a la denominada línea Â«selecciones nacionales valencianasÂ».
Entiendo que usted quiere decir Â«selecciones autonómicas valencianasÂ», es la idea que quiere decir, que quiere indicar.
Y también me gustaría conocer a qué hace referencia eso.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Ventura.

Per acabar les rèpliques dels grups parlamentaris, té la paraula, pel Grup Parlamentari Popular, la senyora Gascó.

La senyora Gascó Enríquez:

Gracias, presidente.

A ver, señor Marzà, lo primero.
El porcentaje de tiempo que destinemos cada grupo a hablar de lo que queramos será nuestro problema.
Pero de todas formas le voy a trasladar lo que yo quería decirle, porque creo que en mi primera intervención no he sido capaz.

Mire, valenciano, sí, mucho; clientelismo, no.
Y eso es lo que nos preocupa.
Y como el tema es tan serio, por eso le hemos dedicado el tiempo que le hemos dedicado.

La segunda cuestión a la que quiero hacer referencia es que dice: Â«reestructurar qué, remodelar qué, no estamos copiando y pegandoÂ».
Yo, si quiere, le reto a que hagamos un ejercicio, cogemos una FP4 del presupuesto del 2016 y una FP4 del presupuesto del 2015 y se la damos a un periodista para que la lea, a ver si, tapando el año, que encuentre las diferencias.

Ustedes incrementan las partidas, sí.
Ya le he explicado por qué ha podido incrementar las partidas.
Usted viene aquí y dice, Â«es que incremento las ratiosÂ».
Tampoco dice que baja la natalidad ni da los datos.
¡Y así quiere reconstruir la educación valenciana!

Yo me esperaba unos presupuestos revolucionarios, que cambiaran el paradigma que había hasta ahora.
Han estado veinte años en la oposición, esperábamos otra cosa.
No que los objetivos, los déficits y la detección del problema fueran exactamente los mismos que los del Partido Popular.
Que ahí diferenciase un 10%, sí, pero de un 10%, mírese ficha a ficha y verá que no encuentra las diferencias.

Otra cuestión importantísima, señor conseller.
Hay que ser un poquito cuidadoso con los términos que se emplean.
Respecto a las becas del extranjero se hizo un concurso público para que todas las empresas que quisieran concurrieran.
Usted dice para becas de niños que no tienen recursos la única posibilidad para ir al extranjero usted lo llama Â«vacacionesÂ», yo lo llamo Â«igualdad de oportunidadesÂ».

Las becas universitarias usted en Cortes dijo que para qué, que total eso no solventaba el problema de los universitarios el que les pudiéramos dar solamente 80 euros.
Y su secretario autonómico respecto al bono infantil dijo, Â«total, si sirve para irse a una cenaÂ».
Eso es el punto de vista que usted tiene respecto a las becas y a las ayudas sociales.

Pero mire, señor Marzà, usted sube ahí y como el mariscal de Napoleón, de su ejército, me ataca; no hay mejor defensa que un buen ataque.
Bien, ya me ha atacado, fenomenal, lo que usted quiera, mi espalda es ancha, no pasa absolutamente nada.
Lo único que le digo es que el problema es seguir estando aquí, le seguiré haciendo las mismas preguntas, preguntas a las que jamás me contesta.
Me ha contestado las infraestructuras, el resto a ninguna.
Pero no pasa nada.

Yo voy a plantear, en el poco tiempo que me queda, una cuestión que me parece fundamental, respecto al famoso Â«yo invito y tú pagasÂ», que no hemos hecho casi referencia.
Porque respeto a las unidades nuevas que va a habilitar de dos años, quiero saber quién va a pagar esas cuestiones, porque no lo he visto en ninguna partida reflejado en el presupuesto.

Quiero saber si a los ayuntamientos se les va a hacer pagar todavía más de lo que están pagando ya.
Porque si leemos el programa electoral, sobre todo el del Partido Socialista, no para de poner colaboraciones con los ayuntamientos.
Y como ya nos conocemos esas colaboraciones con los ayuntamientos, me gustaría saber en qué van a consistir.
Si en este ejercicio se van a ver implicados más ejercicios presupuestarios y cuándo.

Y lo último, mire, ha llegado a nuestras manos un informe respecto al Xarxa Llibres de su abogada coordinadora de la conselleria de educación, en el cual a usted le avisa de varias cosas.
Y a mí me gustaría saber si eso usted lo ha incluido en el presupuesto.

En este informe la señora doña Purificación Pinter le dice dos cosas clarísimas.
Cosa número uno: que el único que tiene las competencias respecto a los libros de texto es usted, la conselleria de educación; y después una cosa muy interesante, le dice, Â«si las comunidades autónomas delegan competencias o suscriben convenios de colaboración con las entidades locales que impliquen obligaciones financieras, será necesario que éstas incluyan una cláusula de garantía del cumplimiento de estos compromisos consistentes -y aquí viene lo importante- en la autorización a la administración general del estado a aplicar retenciones en las transferencias que les correspondan por aplicación de su sistema de financiaciónÂ».
¿Usted esto lo tiene previsto en su presupuesto, señor Marzà?
Porque, le pregunto, si después le viene menos dinero de las transferencias del estado no nos digan Â«es que nos robanÂ».
No, no, es que se lo está diciendo su jefa del servicio jurídico y se lo estamos avisando en esta comisión.

Le pregunto, este informe nunca había hablado de él.
¿Esto lo tiene previsto usted para el presupuesto?

Y termino, señor conseller, yo creo que he sido muy clara en los cuatro ejes estratégicos del presupuesto que usted ha elaborado.
Y déjeme que se lo resuma en pocas palabras: clientelismo, simpas institucionales, mucho corta y pega y bastante adoctrinamiento.
Así que, lo siento mucho, pero con ese modelo desde el Partido Popular no le podemos felicitar.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gascó.

Señor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

(Inoïble per raons tècniques) … s'ha habilitat alguna partida pressupostària per a la recuperació de l'arquitectura de la pedra en sec?
Quina quantia se destina per a l'última fase de la recuperació del castell vell?
I, per favor, contesta'm si volem transparència, només m'has contestat a allò de les associacions musicals.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Per acabar esta compareixença, el senyor conseller cinc minuts per a contestar a totes i cadascuna de les preguntes que li han fet els grups parlamentaris.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

A vore si arribem, val.
Està bé.

Valencians, sí; clientelisme, no.
La veig darrere d'una pancarta.
M'haguera agradat que haguera estat darrere d'una pancarta els darrers anys dient eixe mateix lema.
Segur que haguera tingut moltíssima ciutadania darrere d'eixe lema dient Â«valencians, sí; clientelisme, noÂ».
Tantíssima gent haguera estat tan contenta de vore membres del Partit Popular darrere d'eixa pancarta que estaríem.
.
.
pense que la societat valenciana seria d'una altra manera.

Per tant, li agraïsc tant eixe gir, perquè diria que el clientelisme no és precisament donar moltes línies nominatives, a dit, concretes, d'eixe pressupost concret per a eixe auditori.
En general, per exemple, fer concursos oberts que un puga participar, qualsevol ajuntament, i que en base a uns criteris objectius puga accedir a una subvenció.
Diria, diria que això és el que s'hauria de fer.
De fet, el que es fa en les partides que hem fet és això.
Generalitzar les partides perquè qualsevol persona es puga presentar, qualsevol entitat es puga presentar amb uns criteris clars, contundents, i que a partir d'ahí cadascú tinga una baremació.

Per tant, la diferència és clara.
Nosaltres no anem a tindre tot eixe cartell de convenis nominals, no els anem a tindre, perquè no els hem creat.
Estem fent partides genèriques, que puga tot el món presentar-se amb criteris clars i que, evidentment, qualsevol entitat que puga accedir a eixes subvencions podrà fer-ho en funció de les seues característiques i la baremació que tinguen segons això.

Per tant, també ha parlat de les beques, de les polítiques de beques.
En cap cas nosaltres hem dit res de beques, vam dir Â«taxes universitàriesÂ».
Supose que ho recordarà, vam dir Â«taxes universitàriesÂ».
No és el mateix que li baixes 80 euros a una persona per.
.
.
, entenc que ho ha canviat, eh?
, però ho dic, eren taxes universitàries i no beques, perquè les beques les hem augmentat en 4 milions.
Per tant, diria que tenim clar què és el que volem.
Per tant, per l'obligatorietat i no obligatorietat.
Aquella que no és obligatòria, igualtat d'oportunitats via les beques en funció dels recursos; i, en canvi, la que és obligatòria, universalitat i gratuïtat, o almenys tendència cap a la gratuïtat.

Com anem a pagar els dos anys?
Igual que hem pagat els dos anys en este programa (inintel·ligible) .
.
.
Primer el que hem de fer és avaluar, primer avaluar el programa.
Segon, una vegada avaluat, dir si cal que continuem o que no.
I, evidentment, el que hem fet és per dos sentits: capítol I, més personal, el personal que n'hi ha en els centres bé de capítol I; per tant, pot estar perfectament i està en eixe capítol; i la dotació als centres, que va per altres vies, com vosté mateix sap, i que estem complint i transferint eixos diners als centres.

M'ha parlat de si tenim en compte l'informe per a la xarxa de llibres.
Sí, clar que el tenim en compte, com tenim en compte tots els informes que se'ns fan a la conselleria per tal de poder-los tirar endavant.

M'ha parlat també de si el límit d'edat dels trenta anys.
Mirarem perquè, si no recorde malament, crec que té alguna cosa a veure precisament que siguen fons europeus, però ho mirarem, eh?
, i mirarem si realment és així o no, però diria que sí.

I bé, he estat parlant de moltes més coses, evidentment no li estava dient res al senyor Mulet, que li tinc tot l'apreci i la feina que ha fet durant els seus anys allà a l'Ajuntament de Castelló i a la Diputació de Castelló, no estava parlant d'ell.
Estava parlant, com déiem abans, de diferents embotits, no, no parlava precisament de vosté, no?
(Veu) Bé, gràcies.

I bé, acabe, acabe ja la meua intervenció, que si no ja no arribe.
Tornar a posar èmfasi que precisament estos pressupostos reordenen les prioritats, pensem que sí; si no, no hi hauria tant de debat.

Obrin el camí cap a la millora de l'eficiència i de l'assignació de recursos.
Pensem que l'estat de benestar, per tant, hauria de ser el conjunt de les polítiques que tenen com a objectiu millorar les condicions de vida i assegurar la igualtat d'oportunitat dels ciutadans.
En això estem incidint.
Per això, si realment creiem en l'estat de benestar, hem d'intentar assegurar els mínims bàsics de protecció.

Mentre alguna gent justificava abans les retallades en l'estat del benestar per motius econòmics, estos pressupostos, els que presentem avui ací, demostren que amb un pressupost total menor es poden destinar fins i tot a un pressupost.
.
.
es poden destinar partides més elevades a la despesa o a la inversió, com ens agrada dir a nosaltres, evidentment socials.

Pel que fa a la redistribució dels recursos en l'educació, investigació, cultura i esport, en el 2016 hi ha més diners per a beques, beques de menjadors, beques d'accés a l'estudi, per al bo infantil, per als llibres de text, per a la investigació, per a les universitats.
Hem triplicat les ajudes a la formació externa del professorat.
Hem distribuït millor el que es destina a transport o a continguts culturals, continguts, perquè hi ha diners, senyories, pocs, però els que hi ha.
.
.
el que no hi havia era abans.
.
.
, el que hi ha, perdó, n'hi han pocs diners, però els que n'hi han es destinen a les prioritats.
El que no hi havia abans a la millor era voluntat que arribara al que per a nosaltres era qui més ho necessita, no?

Però, tot i això, estem encara lluny.
Evidentment que estem encara lluny, com hem debatut entre totes i tots, però està clar que la nova determinació de les prioritats en la despesa i l'eficiència de la gestió dels diners públics és importantíssim que siguem capaços de ser molts més eficients en la gestió dels diners públics, tindrà un major impacte en l'efecte de les polítiques socials.

Acabe.
Evidentment hem dissenyat uns pressupostos culturals i esportius també, en què els nostres pobles i ciutats siguen elements de revitalització, persones que puguen realment tornar a teixir eixe teixit associatiu i cultural.
No és suficient tampoc, però estem treballant i estem ben satisfets de començar a canviar les línies d'actuació.

Són uns pressupostos que posen de manifest que a l'escola s'han d'assentar les bases de la societat del futur, que transmet els valors culturals i socials que ens són propis, que ha de propiciar al centre, el centre de l'ensenyament, el regal de la lectura, el foment de la lectura, que reforce el que cada un del nostre alumnat sap fer, perquè escolta tots els llenguatges i totes les llengües, totes, que respecta el professorat, que engrandix les aportacions perquè els pares i mares puguen participar més.
Aquesta és la clau, senyories.

I acabe ja.
(Inintel·ligible) .
.
.
llibertat del sistema educatiu, cultural i esportiu, la que posa en el centre la felicitat de les persones perquè compensa les desigualtats, perquè goja amb la diversitat i perquè entre tots els sentits té en compte el sentit comú.

Aquestos, senyories, són els pressupostos del sentit comú.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller, per la defensa que ha fet vosté de la seua secció en este projecte de llei de pressupostos que estem mamprenent a debat.
I moltes gràcies, senyors diputats, perquè, una vegada més, hem aconseguit tindre eixe debat correcte i contundent que hem tingut en les altres seccions.

Dir-los que demà reprendrem la sessió a les deu del matí, amb la compareixença de la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública.

I ja que hi han hagut moltes referències al llarg d'esta vesprada al Titanic, dir-los, senyories, que ha sigut un plaer per a esta mesa poder tocar amb vostés esta vesprada.
(Rialles)

Moltes gràcies.

(Se suspén la reunió a les 18 hores i 34 minuts)