Sector%20Citr%C3%ADcola%2020220228HTML.html





Comissió especial d'estudi sobre la situació actual del sector citrícola a la Comunitat Valenciana i la seua viabilitat futura realitzada el 28 de febrer de 2022.
Comença la reunió a les 10 hores i 11 minuts.
Presideix el diputat senyor Paco Gil García.
Reunió número 6.

El senyor vicepresident:

Senyories, molt bon dia.

Abans de començar la sessió de la Comissió especial d'estudi sobre la situació actual del sector citrícola a la Comunitat Valenciana i la seua viabilitat futura, anem a comprovar que n'hi ha quòrum.

Secretària, quan vullga.

(La senyora secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltíssimes gràcies, senyora secretària.

Anem a passar al primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, si escau, de l'acta de l'anterior reunió.
Vostés la tenen i, per tant, si no n'hi ha sentit contrari, cap opinió, la donem per aprovada per assentiment.
Val.

Compareixences que se sol·liciten en compliment del pla de treball aprovat per la comissió

El senyor vicepresident:

Doncs, passem al punt 2, compareixences que se sol·liciten en compliment del pla de treball aprovat per la comissió.

En primer lloc, intervindrà, i anem a cridar-lo, el senyor David Torres García, director general de Desenvolupament Rural.
(Pausa)

Bé, una qüestió prèvia a les senyores i senyors diputats, estàvem comentant que el dia 23 de febrer es va enviar una incidència amb un canvi d'un dels compareixents; en lloc del senyor Lucas Jiménez venia Enrique Bellés Llopis, i ho teníem en la carpeta d'incidències.

I, sense més, presentem al senyor David Torres García, director general de Desenvolupar Rural.
Li recorde que té quinze minuts de temps per a la seua primera exposició…

El senyor Barrachina Ros:

Perdón, presidente, ha dicho que viene Enrique Bellés, ¿cuándo?

El senyor vicepresident:

¿Perdón?

El senyor Barrachina Ros:

El cambio anterior que ha anunciado.

El senyor vicepresident:

El señor Lucas Jiménez Vidal es sustituido en esta sesión de comparecencias por el señor Enrique Bellés Llopis, director de Cooperatives Agroalimentàries.

El senyor Barrachina Ros:

Correcto.

Hoy, ¿a las doce?

El senyor vicepresident:

Sí.

El senyor Barrachina Ros:

Vale.

El senyor vicepresident:

La incidència es va enviar per correu el dia 23 de febrer a les dotze del migdia.

Perdó, sense més, li torne a recordar, tindrà un temps inicial de quinze minuts; després, prendran la paraula els diferents grups polítics per un temps de dos minuts cadascun; i, per a finalitzar la seua compareixença, tindrà un segon torn de huit minuts.

Quan vosté vullga.

Compareixença del director general de Desenvolupament Rural, senyor David Torres García

El senyor director general de Desenvolupament Rural:

Val, perfecte.

Moltes gràcies, president.

Disculpeu el retard, però estava atenent els mitjans de comunicació.

Primer que res, agrair a la comissió que ens haja convidat a participar en aquesta comissió de la situació del sector citrícola i que ens permetan explicar què estem fent des de la Direcció General de Desenvolupament Rural i totes aquelles accions i activitats que tenen a veure amb el sector citrícola, a banda d'altres activitats que fem.

Per organitzar un poc la intervenció, parlaré especialment de la subdirecció de qualitat agroalimentària, que és la subdirecció que té diferents competències que sí que afecten directament a aquest sector, i parlaré dels diferents serveis que té la subdirecció.

Primer parlaré del servei de qualitat agroalimentària.
Aquest servei, com saben, té atribuïdes les competències de promoció de les figures de qualitat, la participació en fires i la tutela de les mateixes figures de qualitat, i, especialment, pel que afecta a este sector, a la IGP de cítrics.

Quant a les fires.
Bé, des d'aquest servei saben que oferim la possibilitat de participar en les principals fires agroalimentàries que es fan arreu del món.
Per donar les dades de quina ha sigut la participació en eixes fires, que, com saben, participem amb un espai de la conselleria d'agricultura però que està emparat per la marca «Molt de gust», que és una marca que aglutina totes les figures de qualitat diferenciada i ecològiques de la Comunitat Valenciana.

En 2019 vàrem participar en Fruit Logistica, Berlín; en Biofach 2019, que és una fira especialitzada en el sector ecològic; en Gourmets; en Anuga; i en Fruit Attraction, a Madrid.
En 2020, per desgràcia, amb la Covid, eixa participació es va veure reduïda, només es va participar en Fruit Logistica, a Berlín, i en Biofach, a Nuremberg.
I en 2021 es va començar a reprendre l'activitat de les fires participant en Organic Food, Fruit Attraction, en Anuga, i en Gourmets.
Enguany, s'ha représ eixa activitat i es participarà, encara no s'ha fet cap de les fires en què participem, comencem a l'abril, però perquè es facen una idea de quin ha sigut el volum de la participació; de totes les empreses que han participat en eixos tres últims anys, noranta-una empreses eren del sector citrícola i s'ha invertit un volum de 2.
650.
000 euros aproximadament en el cost del sòl com en el dels estands.

Per una altra banda, bé, saben que el servei també té diverses línies d'ajudes per a la promoció, tant de fons propis com del PDR, i són ajudes que van destinades principalment als consells reguladors i, en concret, a la IGP de cítrics, que en els últims anys, des de 2017 fins a 2021 ha rebut un total de 450.
696 euros en les dos diferents línies d'ajudes que té la conselleria per a estes temàtiques.

És cert que va estar l'altre dia José Enrique, si no recorde mal, el gerent de la IGP de cítrics, i ell ja va insistir en quines són les activitats que es fan dintre de la IGP.
Però recordar que les figures de qualitat són figures emparades per l'administració pública i de les quals nosaltres formem part.
Nosaltres som vocals del consell regulador, estan tutelades per nosaltres, i nosaltres som els encarregats que la certificació es faça de la manera correcta i, per tant, col·laborem també amb la promoció d'eixes figures de qualitat.

Bé, quant les activitats de promoció que solen fer des de la IGP, i que estan finançades amb fons de l'administració, doncs, com saben, bé, aportacions de cítrics per a esdeveniments, associacions, cases regionals, fires locals, fires també agroalimentàries, tota la tasca de promoció en premsa que es fa en banners, publicitat, i sobretot l'activitat més important de promoció que es fa des de l'IGP, com saben, és allò del desdejuni valencià, que fan sobretot al mes de novembre les principals capitals de la Comunitat Valenciana, i que fan juntament amb la Federació d'Hostaleria de València.

Destacar també les línies d'ajudes, bé, la col·laboració amb la Direcció General d'Internacionalització, que va estar també la seua directora general ací explicant quines són eixes activitats, i que és la promoció que fem de cítrics fora d'Espanya, tant a França com a Alemanya, i que tots els anys doncs fem una campanya de promoció en algun país diferent, i enguany estàvem pensant i estàvem treballant probablement en mantindre Alemanya i intentar obrir també en el mercat de Bèlgica també alguna promoció.

Crec que és interessant, quant a la superfície emparada, dintre de la IGP de cítrics, la veritat que en estos últims anys ha anat creixent prou la superfície emparada, però encara estem amb un volum de superfície prou reduït per al que la IGP podria suposar.
Però és cert que cada vegada també les empreses, elaboradors i transformadors de cítrics valoren la importància de tindre una certificació com és la IGP i està tenint un creixement important quant a superfície emparada.

Quan a mandarines, són 8.
620 hectàrees inscrites, en taronges són 9.
093 hectàrees i en llimes 1.
978.
De tota la superfície inscrita tindrà una producció, que és l'emparada, que és la que realment, una vegada els productors tenen la superfície inscrita, si volen vendre-ho com a IGP, fan ús d'eixa certificació i, per desgràcia, posem llimes, tant l'any 2019 com en 2020 cítrics emparats que es varen vendre de llimes va ser zero, zero tones; en canvi, en taronges va ser 16.
903 tones i en mandarines 4.
721 tona.

Dir-los que ens han arribat diverses propostes, i especialment una de les llimes de la Vega Baja, per a poder crear una marca de llimes de la Vega Baja i que estiguera emparada amb la IGP de cítrics.

Com la IGP de cítrics aglutina tota la Comunitat Valenciana, no és viable crear altres figures de qualitat específiques, com, per exemple, de taronges de municipis específics, sinó que haurien d'estar dintre de la IGP, la qual cosa també té un sentit d'eficiència i de coherència.
I s'està negociant de quina manera es podria crear una marca, que seria una subzona de la IGP, per a promocionar els cítrics també de la Vega Baixa.

I, en tercer lloc, quant al servei de qualitat agroalimentària, destacar el conveni que s'ha fet amb el Comité de Gestió de Cítrics l'any passat, un conveni que era de 100.
000 euros i que va subvencionar una prova per a l'enviament de 12 contenidors de cítrics amb tractament en fred perquè pogueren ser revisats pels serveis de garantia fitosanitària de l'Índia i que pogueren entrar i obrir el protocol que fins eixe moment estava tancat per al tractament en fred.
La prova va anar correctament, els contenidors van entrar, els inspectors d'allí van verificar que no n'hi havia cap problema fitosanitari en les taronges que arribaren, i, per tant, gràcies a esta prova, s'ha obert el mercat de l'Índia, que, com saben, és un mercat que s'ha obert per a l'enviament amb tractament en fred.
El trànsit, que fins ara s'havia de fer en origen, i per tant perdíem al voltant de quaranta dies, per tant ara eixos quaranta dies els guanyarem en el trànsit.
I, com saben, el mercat de l'Índia és un mercat importantíssim tant per volum com per l'interés d'obrir nous mercats.

Actualment hi ha un altre conveni en marxa amb el Comité de Gestió de Cítrics, i és un conveni per a fer la mateixa activitat, però amb el Japó.
I és un conveni que s'està parlant ja amb les autoritats japoneses per a veure de quina manera poden obrir el protocol i ens autoritzen a fer una prova per a enviar, igual que vam fer amb l'Índia, entre 10 i 12 contenidors, segons el país demanen un mínim, i esperem que enguany ho puguem portar endavant perquè, com saben, les negociacions amb les autoritats d'altres països doncs moltes vegades no són tant ràpides com a nosaltres ens agradaria.
Però, bé, el conveni està signat per a enguany i, si no fóra possible, el signaríem per a l'any que ve.

Quant al Servei de control de la qualitat agroalimentària.
En este sí que m'agradaria detindre'm un poquet, explicar un poc què és el que fem en el control oficial de la qualitat agroalimentària.
Dir-los que en quant al control oficial de cítrics, que és una competència que abarca aquesta direcció general i a altres, que abarca tant aspectes de seguretat alimentària com de qualitat, i s'empara legislativament amb els reglaments europeus 178/2002, 1.
308/2013, 2017/625, 1.
169/2011 i 126/2015 de la Unió Europea i el Reial decret 1.
808/1991.
Aquestes competències respecte a la qualitat agroalimentària en cítrics, que persegueixen actuacions de risc de frau o engany respecte a la no concordança entre característiques reals del producte o respecte de l'esperada i/o indicada, es distribueixen de la següent manera:

La Direcció General de Desenvolupament Rural, a través del Servei de control de la qualitat agroalimentària, s'encarrega d'inspeccionar aquells cítrics que aniran destinats al mercat interior i s'encarrega d'inspeccionar-los tant en magatzems com en camp.

En punt de venda és la Conselleria d'Economia i Sectors Productius, la Direcció General de Comerç, Artesania i Consum, a través del seu servei d'Inspecció de Comerç, la que s'encarrega de fer la inspecció en els controls minoristes.

I en l'Administració General de l'Estat, a través de la Secretaria General de Comerç Exterior, mitjançant el SOIVRE, que és el Servei oficial d'inspecció, vigilància i regulació de les exportacions, la que s'encarrega de fer les inspeccions en punt en frontera.

És a dir, perquè es facen una imatge, totes les taronges i cítrics importats que arriben d'altres països, quan arriben és el ministeri -que entren pel port o per les diferents duanes que tenim-, és el ministeri el que s'encarrega de fer totes les inspeccions, tant de qualitat, etiquetatge com fitosanitàries.
Les taronges nostres que van al mercat interior en magatzems i també en camp correspon a la nostra direcció general.
I en punt de venda s'encarrega la Direcció General de Comerç i Consum.

Nosaltres ens encarreguem també de fer les inspeccions, una vegada entren els cítrics per la duana, quan aquestes es treballen en els magatzems, nosaltres de nou fem una inspecció.
Són inspeccions que principalment van encarades a mirar que els etiquetatges siguen correctes i n'hi ha una coordinació amb el SOIVRE.
De fet, n'hi ha un conveni amb el SOIVRE per a l'intercanvi d'informació i tota la informació que ells tenen nosaltres la tenim a disposició nostra i, al mateix temps, tota la nostra informació ells la tenen.

Indicar-los, bé, ja saben que es realitzen bàsicament les nostres inspeccions en centrals hortofrutícoles, sobretot de producte ja confeccionat, i en les primeres dates de producció s'intensifiquen els controls, sobretot de diferents varietats i es controlen les cambres frigorífiques amb la fi de comprovar els requisits mínims de maduresa.
És a dir, és el famós procés de desverdització per a evitar que s'estiguen collint cítrics amb un grau de maduresa encara no adequat i que estiguen intentant desverditzar en les cambres frigorífiques.

Quant a la programació i els tipus de controls de qualitat que fem en cítrics, la programació dels controls oficials de la qualitat de cítrics comercialitzats en la Comunitat Valenciana forma part del capítol de fruites i hortalisses fresques de la programació d'actuacions i estan dintre del Pla nacional de control oficial de la cadena alimentària 2021-2025, que és el famós pla COCA.
Esta programació que es fa anualment es basa en una anàlisi dels riscos de frau que s'han anat produint en els diferents anys i s'estableix un mecanisme de riscos, que és el que fa que s'intensifique en un sector un any o en un altre sector un altre any.

Quant a cada actuació de control oficial de qualitat, perquè sàpiguen les seues senyories què és el que es revisa en eixos controls: es fa un control del registre i de les autoritzacions de les empreses; un control del sistema d'autocontrol, és a dir, la traçabilitat; un control de l'etiquetatge; un control de la traçabilitat dels lots comercialitzats; controls de conformitat amb la norma de comercialització de cítrics; determinació del número de lots que estan preparats per a comercialitzar; identificació dels lots i revisió dels documents d'acompanyament; el control i avaluació dels envasos dels cítrics; la comprovació de la conformitat dels cítrics, tant la grandària com el control del producte, homogeneïtat, requisits mínims, i l'anotació de resultats del control de conformitat en l'acta de control.

Quan a la quantitat de controls en cítrics que s'han fet en els últims anys en la Comunitat Valenciana, per la nostra direcció general, evidentment, s'han fet un total:

En 2018-2019 de 134 controls, els lots controlats varen ser 159 i el volum de quilograms controlats va ser 1.
379.
881 quilograms.

En 2019-2020.
La inspecció van ser 123 per a 135 lots i 1.
047.
000 quilos inspeccionats.

I en 2020-2021 varen ser 108, i lots controlats 115, i en total 1.
184.
477 quilograms.

El senyor vicepresident:

Disculpe.
Vaja acabant, ja que ha sobrepassat el temps en un minut i mig.

El senyor director general de Desenvolupament Rural:

Bé, després en les preguntes, perquè tenia dades de quins són els controls que hem fet, i bé, després en les preguntes podré poder fer-ho.

Però sí que, abans d'acabar, sí que m'agradaria fer referència a la producció ecològica.
Que en 2021 va ser de 5.
700 hectàrees, 2.
725 hectàrees en llimes, 1.
500 en taronges, 1.
297 en mandarines i clementines i 178 en pomelos i altres.

I després intentaré ampliar la informació.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor David Torres.

I ara és el torn dels diferents grups polítics.

Sí, en nom del grup Unides Podem, té la paraula la senyora Beatriu Gascó per dos minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, senyories.

Gràcies, president.

I bon dia, senyor Torres.
Moltes gràcies per la seua compareixença i per totes les dades que ens ha aportat.

M'agradaria saber… Sé que, baix de la seua direcció general, hi ha un programa de consum de fruites i hortalisses en les escoles i m'agradaria saber de quina manera la Comunitat Valenciana podria ser una molt més gran consumidora de suc de taronja o de taronges, mandarines, etcètera, no sols en les escoles, sinó també en les residències de persones majors i joves, en els hospitals, etcètera.
La compra pública representa, és claríssim, un percentatge ridícul respecte al volum enorme de cítrics que produïm, però crec que sí que seria un senyal polític important veure si aconseguim augmentar eixes xifres.
Sé que s'han fet coses, m'agradaria saber el què i de quina manera creu vosté que podem millorar encara.

Per altra banda, bé, ho comentàvem abans de començar la comissió, un dels problemes de la promoció del consum de cítrics a Europa i al món és que la interprofessional Intercitrus no està funcionant o no està funcionant com deuria, estem perdent milions d'euros de la Unió Europea per a promoció de cítrics.
¿De quina manera pensa vosté que la Generalitat, la conselleria, tal volta la seua direcció general podria influir per a aconseguir un pacte amb Intercitrus, perquè finalment funcione?

I, per altra banda, m'agradaria també saber què pensa una direcció general com la seua de la no participació en un espai com la World Citrus Organisation, de la qual ens va parlar el director d'Ailimpo, dient que el seient d'Intercitrus continuava lliure, que estarien encantats que Intercitrus participara en esta espècie de lobby mundial, internacional.
I no sé si vostés, des de la Generalitat, ho han parlat i la seua direcció podria jugar un paper o la conselleria o el secretari autonòmic.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora es el turno del diputado José Luís Aguirre, por Vox Comunidad Valenciana.
Dispone de dos minutos.

El senyor Aguirre Larrauri:

Sí, buenos días.

Muchas gracias, presidente.

Gracias y bienvenido, señor Torres.

Yo quería preguntarle, las inspecciones de las que no se ha estado hablando, no estoy seguro si me lo he perdido, pero quería saber si se han realizado…, en las situaciones en las que se han realizado, si se han detectado incidencias reseñables en estas… Si nos podría hablar un poco de lo que han podido detectar en esta serie de inspecciones.

También he leído que han presentado el plan de desarrollo rural al ministerio.
Quería saber si se han consensuado con el sector agrario los diferentes detalles de ese plan de desarrollo rural.
Y, sobre ese mismo tema, qué presupuesto tiene este plan y qué acciones prioritarias se han marcado.
También, las medidas que se han podido tomar para mejorar el sector agrícola, desde su punto de vista, en este plan, dentro de este plan.

Y, luego, también una pregunta: ¿qué posición tiene la conselleria, su departamento, respecto a la publicación del acuerdo para limitar la polinización cruzada en zonas citrícolas?

Nada más.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Aguirre.

Y ahora es el turno del señor Eduardo del Pozo, en nombre del grupo Ciudadanos.
Dos minutos.

Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Sí.
Gracias, señor presidente.

Gracias, señor David Torres, por su comparecencia hoy aquí, en esta comisión.

Usted ha hablado de las ferias internacionales en las que ha participado, en este caso, la Generalitat Valenciana.
A mí me gustaría preguntarle si han celebrado alguna feria fuera de la Unión Europea y, en este caso, cuánto presupuesto tiene la Generalitat al año para celebrar o para fomentar estas ferias internacionales.

Después, también ha mencionado la promoción, la promoción de nuestros cítricos.
Como me imagino que usted sabrá, el consumo de naranjas disminuye en Europa.
¿Qué pasa?
Qué se está haciendo mal desde la administración, le preguntamos.

Luego, ha mencionado esos contactos con India, con Japón.
A mí me gustaría preguntarle, desde que gobierna el Botànic, es decir, desde hace siete años, ¿a qué nuevos países hemos conseguido exportar cítricos?
O sea, es decir, en siete años que lleva gobernando el Botànic, ¿a qué países nuevos hemos conseguido exportar?

Y también ha mencionado el control de calidad de cítricos.
¿Qué partida se dedica en los presupuestos y cuántas personas se dedican a hacer estas inspecciones en los almacenes?

Y ya, por último, mencionarle que usted es el director general de Desarrollo Rural.
Desde Ciudadanos, echamos muy en falta que no haya mencionado nada de la despoblación.
Es decir, tenemos un gravísimo problema en la Comunidad Valenciana como es la despoblación y usted, en su intervención, creo que se ha olvidado de relacionar la agricultura, que es fundamental, para luchar contra la despoblación.
No hemos visto que usted haya tratado este tema.
Nos gustaría que, ahora, en esta comparecencia, pues, nos hablará de ello, ¿cómo podemos ayudar a la agricultura y cómo podemos ayudar al grave problema que tenemos en la Comunidad Valenciana, que es la despoblación?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Del Pozo.

Ara, en nom del grup Compromís, té la paraula el diputat Josep Nadal.

Quan vosté vullga.
Dos minuts.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Torres, per la seua intervenció.

Ha acabat vosté parlant d'agricultura ecològica, però la veritat és que ja li quedava poc de temps i no ha donat moltes dades.
A mi m'agradaria més incidir-li ahí.
Tenint en compte, diguem-ne, la quantitat de productes, de cítrics que entren massivament, des d'altres llocs del món, ¿creu vosté que l'agricultura ecològica podria ser un bon tret diferenciador de la nostra agricultura?
I si creu que…, com podríem anar a més?
Ha donat vosté algunes dades, però tampoc no sabem exactament percentatges i això estaria bé que ho quadrara un poc més, perquè nosaltres sí que estem convençuts que és així.

I, parlant també de l'agricultura ecològica, des del govern del Botànic s'ha fet un gran esforç, dins de les seues competències, en el tema de la modernització de regadius.
Volíem preguntar-li també, perquè hi ha certa una inquietud dins del model agricultura ecològica, si està contemplada esta varietat, o siga, esta disposició d'agricultura, d'agricultura ecològica, dins de la modernització de regadius que s'està fent i si hi ha possibilitat, sense un cost addicional massa alt, d'obtindre aigua neta per a este tipus d'agricultura.

Ha parlat vosté també del tema de la IGP, com a una altra manera de diferenciar-nos.
M'agradaria saber si esta forma de la IGP, sobretot de reconéixer les taronges valencianes, si també han fet promoció, si pensen fer promoció.
Per exemple, per À Punt, doncs, vegem que hi ha una promoció bastant extensa de temes de turisme, també d'altres temes, de transparència o de comerç exterior, però no es veu massa últimament del tema dels cítrics, encara que sí que va haver-hi alguna cosa, recorde al Cap d'Any i tal, però no és una cosa que tinguen massa ahí, no?

Per últim, vosté ha parlat d'inspeccions i de la traçabilitat dels productes.
M'agradaria saber, i això és una cosa que anem preguntant a molta gent que ve, si podem saber si hi ha cítrics d'altres zones que són etiquetats com a valencians.
Vosté ha dit que en la duana és el ministeri qui té la competència, però m'agradaria saber si vostés tenen informació del ministeri d'eixa traçabilitat i si hi ha comerços valencians o espanyols que estan portant taronges, portant cítrics fora d'altres zones del món i que passen com a valencians.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Tiene la palabra, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, el señor Miguel Barrachina.
(Veus.
Pausa)

Señor Barrachina, si no hay inconveniente, que se le escucha, podríamos adelantar.
Pero es que, claro, no se le oye.

La senyora Díaz González:

¿A mí se me escucha?
Sí.
(Veus)

El senyor Barrachina Ros:

¿Ahora sí?
Vale, fenomenal.

Muchísimas gracias, señor Torres, director general de Desarrollo Rural, por su intervención.

El pasado día vimos la agricultura real en la calle y confío en que, aunque ningún conseller estuviese junto a nuestros agricultores, usted si estuviese en esa gran manifestación.

Y, como responsable usted de esos fondos europeos que llegan a nuestros agricultores, mi pregunta es si, para la próxima llegada de fondos, usted prevé mecanismos para evitar la situación que sabe que nos abochornó a los vecinos del interior de Castellón de que, en contra de lo establecido en el reglamento, una misma empresa con un mismo administrador, Francis Puig, el imputado Francis Puig recibiese, en lugar de una, tres ayudas de fondos agrícolas europeos.
En aquella ocasión, usted dijo desde ahí que no había sido usted, pero, evidentemente, el reglamento dice que usted, como director general, es quien tomó esa decisión y no sólo esa decisión de que Francis Puig hiciese el triplete, sino otra más que es pedirle al grupo de agricultores, al grupo de ayuntamientos que hacía las observaciones de que había dos de las ayudas que eran del mismo administrador único, Francis Puig, ustedes pidieron que eliminasen cualquier comentario o cualquier observación.

Como esa circunstancia de que el escaso dinero de los agricultores valencianos va a manos amigas, en este caso de las manos imputadas del hermano del presidente Ximo Puig, le preguntó si se van a evitar estas circunstancias en un futuro y si usted tiene previsto que los 96.
000 euros que indebidamente recibieron se lleve a cabo un expediente de reintegro para devolver al menos dos de las ayudas a las cuales no tenían derecho por haberse simulado dos escisiones de una empresa para prestar un mismo servicio de televisión, que no de agricultura, con los fondos agrícolas europeos.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Barrachina.

A continuación, en nombre del grupo Socialista, tiene la palabra por dos minutos el diputado David Calvo.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Torres.

Pues, agradecerle, cómo no, su comparecencia y los datos que nos ha facilitado.
Y, según van pasando las comisiones, parece que el diagnóstico del paciente, el de la citricultura valenciana, se va concretando.
Y, desde mi grupo, estamos cada vez más convencidos de que una de las píldoras para ese antídoto pasa por su dirección general, que es el de la promoción, el tener la responsabilidad de esa promoción de nuestras naranjas.
Consideramos que se tiene que mejorar y se tiene que incrementar, al margen de que se están haciendo muchas acciones, pero la promoción ha de ser vital y, de una dichosa vez, que exista una marca que cale de verdad en la gente, que sea la marca de nuestro cítrico de verdad.

Hace unos días, en ese mismo sillón en el que está, se sentó José Enrique Sanz, el representante de IGP Cítricos Valencianos, y nos mostró una serie de indicaciones geográficas homólogas a la nuestra, y creo que hablo en nombre de todos los presentes, la meta está clara, que es acercarnos, aunque sea a acariciar, a nuestra mayor referencia, que es el plátano de Canarias, por poner un ejemplo.

¿Se imagina lo mucho que mejoraría nuestra marca si calase en la gente ese rechazo a todo lo que no son nuestras naranjas?
Para eso, nosotros creemos que sabemos dónde está la solución, que es mucha más promoción, pero nos gustaría saber si usted también comparte esa opinión.

El otro día me cayó alguna crítica por hablar bien de quien, a nuestro juicio, lo hace bien, además sin necesidad de hablar mal de quien, a nuestro juicio, no lo hace tan bien.
Estamos hablando del caso de cadenas de supermercados como Consum que apoya de forma decidida a nuestra citricultura de la mejor forma posible, es decir, vendiendo solo naranjas con sello de calidad IGP Cítricos Valencianos.
Dicho otra forma, si hubiesen más Consum, el porcentaje de consumo de cítricos valencianos aumentaría.
Es algo de Perogrullo.

Y, en esa línea -lo ha mencionado también la compañera de Unides Podem-, el PSPV presentó hace unos meses una iniciativa para que desde las administraciones hiciésemos de Consum, exigiendo en todos los comedores públicos dependientes de la Generalitat, que no son pocos, hospitales, colegios, residencias, centros de día y cafeterías de edificios públicos, el requisito -el requisito- de ofrecer el producto local, con calidad ecológica, con niveles elevados de bienestar animal… En fin, creo que en ese pack entrarían las naranjas valencianas.

El senyor vicepresident:

Vaya acabando por favor.
(El senyor president parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor Calvo Alfonso:

Haciendo un número muy gordo, calculamos que cerca de dos cientos millones de euros se presupuestan anualmente para ese servicio de restauración.
Y nos gustaría saber si considera que desde la Administración podríamos hacer algo más para ser verdaderamente aliados de nuestro sector citrícola.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor David.

I ara, per acabar la compareixença, té la paraula el senyor David Torres, per un temps de huit minuts per a contestar les qüestions plantejades.
I recordar-li que si en algun cas se queda alguna per contestar i té ocasió de fer-nos-les arribar a jurídics, les repartiríem als diputats.
(Veus)

Quan vosté vullga, per un temps de huit minuts té la paraula.

El senyor director general de Desenvolupament Rural:

Gràcies, president.

Començaré pel Partit Popular, que és l'únic que no ha parlat de la citricultura.
Vosté ja va dir que em citaria a una compareixença per a estos temes.
No em va citar.
I jo estic disposat a vindre a una compareixença i en eixa compareixença parlaré i explicaré per què a l'alcalde de Setaigües la fiscalia li demana set anys de presó per una trama corrupta… (veus) en els programes Leader, -sí, sí- quan els portava el Partit Popular.

També explicaré com són els grups d'acció local, qui sol·liciten els projectes i com és un diputat provincial del Partit Popular que ens va fer la sol·licitud de pagament… la sol·licitud de pagament d'eixos tres projectes.

I també li explicaré com l'agència antifrau -que segurament eixe expedient no se l'ha llegit- arxiva eixe cas precisament i diu dos qüestions.
Primer, ens diu que es va fer… una tramitació fins al 2015 que no era l'adequada.
Una traçabilitat dels documents que no era l'adequada.
I arxiva eixe cas precisament perquè diu que en esta Administració actualment sí que s'estan utilitzant els mecanismes correctes de fiscalització dels projectes.

Això ho diu l'agència antifrau, però si vol li ho explique.
Quan fique el tuit, que el ficarà, no patisca, jo li ficaré la resposta.
I jo li agrairia que es llija els documents que mos demanen i, si vol, també li envie els expedients que la Guàrdia Civil ens ha demanat del programa Leader abans de 2015.
També li'ls podria passar, si vosté vol.
Que eixos no els han demanat -és curiós- no sé per què.

Quant als que sí que han parlat de la citricultura, que era al que veníem a esta compareixença, com millorar el consum, que dia la diputada d'Unides Podem, i vinculat també a l'última intervenció del PSOE, del Partit Socialista.
En estos moments s'està treballant en el decret d'alimentació sostenible, en la modificació.
I en eixe decret precisament s'estan incloent totes les qüestions que ha plantejat el diputat del grup Socialista perquè es fomente el consum de productes de proximitat i de qualitat diferenciada de la Comunitat Valenciana.
És una modificació del decret que ja existia…

També s'ha llançat el contracte…, està en estos moments tramitant-se el contracte de fruita i hortalissa a l'escola, que és un contracte d'1.
800.
000 euros, en el qual a través d'eixe contracte es fomenta també el consum de fruites de la Comunitat Valenciana en els menjadors escolars.

A veure, més preguntes que tenia per ací.
El diputat de Vox parlava de les incidències ressenyables en els controls.
Indicar que s'han fet en 2020-2021 nou inspeccions que no estaven programades, precisament davant la sospita de denúncies de particulars que estaven reetiquetant taronges valencianes que eren Valencia Late i canviaven l'orige.
Eren d'Egipte, però bé, presumptament ficaven per orige Espanya.

Es va demanar tota la informació al SOIVRE.
Es va realitzar una campanya d'inspeccions entre el 15 d'abril i el 31 de maig de 2021.
I en estos moments s'està a l'espera de disposar dels corresponents informes d'inspecció, encara que els puc avançar que a priori no s'ha trobat ninguna irregularitat.

En este cas en concret vàrem rebre la denúncia i el mateix denunciant ho va informar a la premsa.
I quan varen anar els nostres inspectors, evidentment s'havien desfet…, si hi havia alguna prova, doncs evidentment estaven ja advertits que eixes inspeccions es podrien fer.
Per tant, és important mantindre en secret estes inspeccions perquè això no es puga fer.

Quant a expedients iniciats.
En 2018 s'han iniciat 16 expedients sancionadors; 2019, 13 -estic parlant de cítrics-; 2020, 8, i en 2021, 11.
No és un volum molt elevat d'expedients, però sí que anualment van trobant-se algunes irregularitats que van tant en l'etiquetatge o en algunes mostres.
Els enviaré, perquè no em dona temps.

També tinc la relació de l'informe de plaguicides que fem anualment, que els laboratoris agroalimentaris fan no sols per a esta conselleria, sinó també per al ministeri, la col·laboració que fem, perquè tinguen les dades dels plaguicides trobats.
Però ja els anuncie que no s'ha trobat cap plaguicida en els límits que no estiguen permesos per la Unió Europea.

El que sí que hem trobat és en les inspeccions que fem els cítrics que venen de fora, sobretot en la inspecció que vàrem fer l'any passat, és en alguns cítrics que venen de Sud-àfrica plaguicides que no estan autoritzats a la Unió Europea, però que, per desgràcia i incomprensiblement, està autoritzada la importació de producte amb uns d'eixos progressives, la qual cosa és un greuge comparatiu terrible per als nostres productors.
Però els faré arribar eixa informació.

Parlàvem també del PDR.
Si no ho recorde malament, perquè això ho haguera pogut explicar millor la directora general de PAC, però crec que són al voltant de cinquanta milions més que n'hi haurà en el PDR d'enguany.

I quant la pol·linització creuada, imagine que fa referència al decret de la pinyolà, saben que està pendent amb les sol·licituds que han fet les organitzacions agràries i amb el seu acord de traure un nou decret, que imagine que eixiran en estos últims dies.

Parlava el diputat de Ciudadanos…, fires fora de la Unió Europea.
Les fires fora de la Unió Europea són competència de l'Ivace.
No tinc les dades, però també es fan…, de fet, crec que l'última va ser una en Dubai que vam fer la setmana passada, agroalimentària.
Nosaltres mos encarreguem només de les fires que es fan a la Unió Europea.
I el volum total anual…, més o menys, però sempre està al voltant de dos milions i mig, és la inversió que fem nosaltres en la participació en les fires, que estos últims anys, evidentment, pel covid, s'ha vist reduït, però que s'ha mantingut per a estos anys.

Quant a la despoblació.
No he incidit directament en aquest tema perquè volia centrar-me en la part del cítric.
Però bé, ja ho dic, podríem parlar del programa Leader.
Realment les competències en coordinació de les poblacions són transversals i estan en la direcció general d'antidespoblament.
Però nosaltres eixa competència la tenim a través del programa Leader i ja són més de cinc-cents projectes els que estan actualment en marxa.

Jo sí que ressaltaria, i és important perquè està ajudant a la despoblació, en concret en la producció ecològica -i enllace ja amb algunes preguntes que han fet sobre producció ecològica-, estem veient com la mitjana d'edat d'operadors ecològics està en 48 anys.
El convencional està en 64.
És a dir, està havent una incorporació massiva de gent jove a la producció ecològica.
I el número d'operadores, el percentatge d'operadores és del 30 %.
És a dir, dones i jóvens en producció ecològica.

I sí que és de veres que han fet referència a la fertirrigació.
Dir que, lamentablement, en estos moments, a pesar que des de 2018 és obligatori que tots els programes de modernització que es concedixen des de la conselleria han de ser compatibles amb la producció ecològica i amb els policultius, per desgràcia, a dia de hui encara són molt poques les comunitats de regants que estan adaptades a poder oferir aigua neta per a producció ecològica i està sent un limitador i, especialment, un limitador per a la producció de fruites, en especial a la citricultura.
I, per tant, vàrem fer un document… Era un document per a com adaptar la fertirrigació al cultiu ecològic, però, per desgràcia, eixe document encara no s'està ficant en marxa en totes les comunitats de regants i s'ha de fer un esforç major per les mateixes comunitats de regants per adaptar els seus regs al cultiu ecològic.

Sé que me n'he anat del temps, però bé… Quant a la promoció, jo crec que cal ficar en valor precisament a l'IGP de cítrics, perquè la marca València està emparada per l'IGP de cítrics i és la que veritablement dona valor als nostres productes.
Està certificada per quatre entitats diferents.
És garantia que són productes valencians i nosaltres fem promoció d'eixos tipus de productes.

I ací sí que faria una sol·licitud a les seues senyories, perquè algunes vegades en algunes de les campanyes publicitàries que nosaltres fem, i que considerem que són d'interés públic, hem sol·licitat al consell rector d'À Punt, on hi han representants de tots els grups parlamentaris, hem demanat que eixes campanyes siguen declarades d'interés públic, però, per desgràcia, no han sigut considerades d'interés públic i, per tant, suposen el pagament d'uns costos que moltes vegades no podem assumir.
Quan, si foren d'interés públic, serien gratuïtes.
Jo crec que això seria un recolzament al sector, que des del consell rector d'À Punt, les campanyes sobre promoció de l'agricultura valenciana foren considerades d'interés públic.

I crec que més o menys he contestat a tot.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor David Torres, director general de Desenvolupament Rural, per la seua intervenció, per les seues aportacions.

I ja li dic que si alguna qüestió queda pendent i vol fer-nos-la arribar, té a l'abast el correu de jurídics i serà molt benvinguda la seua aportació.
Per tant, li donem les gràcies una vegada més.

I fem un recés, un mínim recés per al canvi de compareixent.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Molt bon dia, de nou.

Senyores i senyors diputats, anem amb la segona compareixença d'aquesta sessió.

En aquest moment és el torn de Carles Peris Ramos, secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders del País Valencià.
Té a la seua disposició quinze minuts inicials; després, n'hi haurà un torn de dos minuts per cadascun dels grups polítics; i per a contestar a les qüestions que li plantegen un segon torn de huit minuts per acabar d'exposar les seues qüestions.

Aleshores, quan vullga, li dona al micro i disposa de quinze minuts.

Quan vosté vullga.

Compareixença del secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders, senyor Carles Peris Navarro

El senyor secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders:

Moltes gràcies.

Bon dia a totes i tots.

Vull començar la meua compareixença en esta comissió especial agraint la invitació que se li ha formulat a la organització professional agrària, a la qual represente, la Unió de Llauradors i Ramaders.

I dins del pla de treball, que es va aprovar el passat 16 de desembre, diu textualment que «la comissió ha de centrar el pla de treball en esbrinar quina és la situació al camp».
En este sentit, si bé és cert que els objectius són més concrets, i en la línia del que necessita el sector citrícola valencià, voldria apuntar que no es perda el temps en molt d'anàlisis dins de la situació d'este sector estratègic per a l'economia valenciana, perquè cal recordar que ja s'han dedicat milers de comissions a este anàlisi, s'han elaborat per part de les administracions plans estratègics com ara el Llibre blanc de l'agricultura, el fòrum agroalimentari, o el recordat pla Millorar.
Totes estes comissions i plans estratègics, i les nombroses reunions que es van realitzar per a elaborar-los, ja van analitzar minuciosament i repetidament la situació del sector que realment no ha variat en excés des d'aleshores.

Per tant, pel que fa a l'anàlisi del sector, els recomane i pregue que tiren d'hemeroteca i bibliografia, i en esta comissió es dedique a valorar les propostes de futur que facen les persones compareixents, i sobretot a legislar, que és la funció d'estes Corts, on el sector agrari en general i el citrícola en particular tenim posades moltes expectatives i esperances.

En conseqüència, la comissió s'hauria de centrar en allò que les Corts tenen competència per a legislar i fugir del famós inici de moltes resolucions de «instar a», i que el Consell doncs haja de fer i actuar sobre eixes competències i capacitats d'executar les mesures que isquen del dictamen d'esta comissió.
La Unió, en estos moments, té moltíssimes propostes que hem treballat durant els últims anys i, evidentment, en quinze minuts de compareixença no puc explicar ni tan sols enumerar una a una les més de quatre-centes propostes que actualment tenim actives a la Unió de Llauradors.
Ara bé, sí que vaig a enunciar i explicar breument quatre aspectes que poden formar part del conjunt de punts rellevants que estic convençut que van a eixir d'esta comissió.

En primer lloc, tenim la situació dels preus dels nostres productes i els costos que tenim les persones citricultores per a produir-los.
Com la resta de possibles línies de treball, esta pot ser una de les que més preocupa al sector citrícola valencià.
És evident que les competències en esta matèria són les que són per part de la Generalitat Valenciana i, per tant, estes Corts estan molt limitades pel que fa a la seua legislació, però sí que ens podem aprofitar de les possibilitats que ens pot donar la recentment reformada llei de mesures per millorar el funcionament de la cadena alimentària.
En este sentit, el passat 7 de desembre, la Unió va proposar i sol·licitar a la conselleria d'agricultura la creació d'una agència d'informació i control alimentari en l'àmbit valencià, és a dir, una AICA autonòmica.

Entre altres línies, per resumir algunes de les funciones que esperem que esta AICA autonòmica puga desenvolupar, és la constitució i manteniment d'un observatori que faça un seguiment de la formació dels preus al llarg de la cadena alimentària; un segon punt, la col·laboració amb l'IVIA i la conselleria d'agricultura en un estudi anual de costes i de producció; un tercer punt, el registre d'operadors i contractes agroalimentaris, tal com estableix la Llei 2/2019, del 6 de febrer, de la Generalitat, de reforma de la Llei 3/2013, de 26 de juliol, dels contractes i altres relacions jurídiques agràries; un quart punt, les responsabilitats de control d'inspecció de totes les parts de la cadena alimentària per a evitar incompliments de la llei de millora de funcionament de la cadena agroalimentària; el cinqué punt seria la responsabilitat del control d'inspecció en destinació per controlar aspectes com l'etiquetatge, la traçabilitat o el compliment de les normes de comercialització; un sisé punt, control de la venda a pèrdues; i un seté punt, l'impuls d'elaboració d'un codi de bones pràctiques de la cadena agroalimentària.
En este sentit, la conselleria ja ha anunciat que veu positiva esta proposta de la Unió i que va a treballar i esperem que la dote de suficients recursos per a tindre eixa agència efectiva, com més prompte millor.

En segon lloc, i un altre aspecte que ens preocupa moltíssim al sector i des de la Unió és la sanitat vegetal.
Hui en dia, necessitem tindre una molt bona sanitat vegetal perquè necessitem un aprofitament alt d'allò que produïm en camp.
Des de la Unió considerem que actualment és una línia prioritària de feina, si bé l'entrada de plagues no és una competència directa del Consell i sí del govern d'Espanya per ser responsable dels punts d'inspecció fitosanitària, i sobretot, també, de la Comissió Europea per la seua política comercial i fitosanitària.
Una vegada entra la plaga, cal recordar que la competència l'ha d'assumir de facto el Consell; per tant, en plagues com la Xylella fastidiosa o el cotonet de Sud-àfrica, tots estem veient l'augment de cost que estan tenint estes malalties o plagues.

En este cas, voldria recordar que, segons l'IVIA, per cada milió d'euros que s'invertix en prevenció s'eviten danys per valor de 100 milions d'euros; en erradicació s'evitarien danys per valor de 25 milions d'euros; en contenció s'evitarien danys per valor de 5 i 10 milions d'euros; i, en protecció, per cada milió d'euros tan sols s'eviten danys entre 1 i 5 milions d'euros.
Està molt clar que la prevenció és el nostre futur, s'aposta clarament des dels estaments científics per eixa prevenció.
Per tant, calen mesures per a evitar l'entrada de noves plagues i malalties; en cas d'introducció, evitar-ne l'expansió i implementar línies de control i lluita contra organismes nocius per l'alt cost que suposa tant per a les persones afectades com per a l'administració pública.

Com deia, realment, les competències autonòmiques contra les plagues i malalties, bé, o siga, la competència autonòmica està imposada una vegada ens entra la malaltia, però sí que podem treballar en eixes plagues i malalties que ja tenim implantades i anar preparant-nos per lluitar i controlar els organismes nocius que en estes moments doncs tenim, no?
, malauradament.

Per això, ja a l'estiu passat férem una proposta a la conselleria d'agricultura de la necessitat de disposar d'una biofàbrica, o xarxa de biofàbriques per a la cria de parasitoides i fauna útil per a lluitar contra les actuals i futures plagues.
En esta línia, ens felicitem que també l'administració agrària valenciana recollira esta petició de les dos principals organitzacions agràries, i ja ha anunciat l'adaptació de l'actual fàbrica de Caudete de las Fuentes on es crien mascles estèrils de Ceratitis capitata, i també es farà la reproducció de parasitoides i insectes beneficiosos contra les plagues.
Esperem que en l'AICA autonòmica se li done un marc legal adequat i dotació econòmica suficient.
En estos moments és una eina que pensem que és vital per al futur perquè cada vegada tenim menys eines de lluita química.
Al mateix temps, el sector precisa de disposar de mesures per al control biotècnic i, per tant, cal seguir impulsant eixa coordinació publicoprivada en investigació i indústria de feromones.
I, finalment, és necessari i imprescindible el suport i dotació necessària a la investigació, el desenvolupament de la lluita sostenible i química i pràctiques culturals o maneig de cultius.

En este punt, de sanitat vegetal, sí que voldríem finalitzar donant les gràcies al treball, no sempre amb les millors condicions, però sí un gran esforç que fa el servei de sanitat vegetal de la conselleria amb grans professionals com Vicent Dalmau al capdavant, o excel·lents professionals que té l'IVIA com Toni Vicent, Alberto Urbaneja, o Alejandro Tena, per esmentar alguns dels més representatius, que al final pensem que és la línia de futur, eixa investigació, i treballar, dedicada a les plagues i malalties per a donar solucions a la citricultura valenciana.

En tercer lloc, el sector necessita un pla de reconversió i reestructuració sectorial, s'han d'aprofitar les possibilitats de la llei d'estructures agràries per a impulsar actuacions per fomentar una estructuració millor del nostre sector citrícola, cal analitzar la nostra estructura varietal i la seua producció per posar-la davant del mirall de la demanada al llarg de la campanya per fer una reconversió i una reestructuració per anar adequant la nostra estructura al futur, hem de produir el que vol el consumidor i adaptar la nostra gama varietal al mercat.

En este punt, vull tornar a insistir en la necessitat de disposar més prompte que tard d'una eina clau per a l'ordenació del sector citrícola que és el mapa agronòmic.
Aquest mapa ens podria ajudar a adoptar decisions de les millors varietats de cítrics o altres cultius per plantar en diferents zones i millorar la convivència, per exemple, entre el nostre sector, el citrícola, i el sector apícola valencià per a aconseguir una de les demandes en augment pels consumidors europeus, que és per exemple ser befriending bees, que és, en una altra estimada llengua, és amic de les abelles, no?
Cal sempre mirar al futur.

Voldria recordar que en 2008 vam tindre una normativa estatal en la seua translació autonòmica fins al 2011, a la reconversió; però la falta de voluntat política en impulsar-les en alguns casos, o la falta de dotació pressupostària adequada no han contribuït a assumir eixes millores, a la cap i a la fi.

Per a finalitzar les quatre propostes de treball que hui plantege, tenim la promoció o, millor dit, la falta d'ella, cosa que pensem que sí que és fonamental hui per hui en la competència que n'hi ha de fruites i d'altres països i fruites de tota classe, no?
, que apleguen en un moment determinat al mercat, al sector, que no es promociona, malgrat tindre entre altes quotes globals de mercat, no pot mantindre ni incrementar les vendes en temps davant del creixement de competència de cítrics de països tercers durant tot l'any i dels productes substitutius.
És evident que el mateix sector, com la resta de d'activitats econòmiques, ha de contribuir al pagament de les possibles campanyes promocionals; ara, bé, des de l'administració valenciana es pot donar una empenta i suport a esta publicitat i potenciar els cítrics valencians, si es recolza Intercitrus, una interprofessional a nivell estatal que s'està fent ara amb una dotació pressupostària anual de 50.
000 euros i la cessió d'un local, el seu domicili social, s'estan recolzant també els consums de cítrics de la resta de comunitats autònomes, Catalunya, Múrcia o Andalusia, en les seues respectives administracions i no contribueixen econòmicament a eixe manteniment, malgrat este suport de l'administració valenciana a una entitat que margina i evita la participació d'una bona part representativa del sector productor citrícola.
Intercitrus no està complint amb la funció fonamental que té assignada, com és la promoció dels cítrics.

Ací vull posar una pulla i demanar que la conselleria d'agricultura deixe de donar suport a una interprofessional que està any rere any arrastrant el seu cadàver sense fer cap proposta ni posar en marxa cap mesura sectorial, i aposte per la creació d'una interprofessional citrícola estrictament valenciana.
Tenim l'exemple d'altres interprofessionals a altres comunitats autònomes, com ara la de fruites i hortalisses a Andalusia o la (inintel·ligible) … a Catalunya.

Per tant, dins de l'àmbit territorial i competencial l'objectiu és donar suport a les campanyes de publicitat dels cítrics valencians, i per això es disposa d'una figura de qualitat diferenciada que podria concentrar esta mesura, que és la de cítrics valencians a la qual li haurien d'augmentar el suport en esta línia.
Volem potenciar la venda de cítrics valencians aleshores usant ferramentes estrictament valencianes, sempre i quan la resta no es sume.
En este punt tenim el cas de publicitat que anualment s'està impulsant amb el suport de la conselleria d'agricultura i des de la Direcció General d'Internalització de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball que, amb un pressupost molt reduït, però purament anecdòtic fa possible alguna campanya a Alemanya -anem bé?
- Val, perfecte.

Abans de finalitzar, no voldria passar l'oportunitat de demanar a les Corts que treballen un punt que sí que pot ser impulsat també des d'esta cambra, que seria eixe quint punt, que no és altre que la constitució o la consolidació d'eixe lobby agrari valencià per a influir principalment davant de les institucions europees en benefici del conjunt del nostre sector.

Per resumir i acabar, de les nombroses accions i mesures, només he proposat quatre que considerem importants, com són la resta que puguen presentar els diferents compareixents que passaran per esta comissió.
Per tant, cal treballar ràpidament i posar-les en marxa.
Nosaltres com a Unió de Llauradors estarem sempre al costat del sector, al costat d'intentar proposar moltíssimes accions conjuntament amb l'administració, perquè eixa és la nostra vocació, intentar tindre un sector que camine cap al futur, però sempre sent conscients que les coses no són fàcils i que necessitem eixe recolzament per part de administració, i ja no només plasmat sobre el paper, sinó en accions concretes i pressupostos per a portar-les endavant.

Moltes gràcies i per els vostres comentaris o preguntes.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Carles Peris.
Li agraïsc enormement que s'haja ajustat al temps previst.

I, per tant, ara donem pas als grups parlamentaris que disposaran de dos minuts cadascun.

En primer lloc, té la paraula en nom del Grup Unides Podem, la diputada senyora Beatriu Gascó per dos minuts.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyor Peris, moltíssimes gràcies per la seua compareixença.

En primer lloc, m'agradaria saber si podem comptar amb el text que ha presentat ací hui.

Per altra banda, em senc un poc interpel·lada sobre la crítica inicial que ha fet davant la quantitat de texts i documents que hi ha sobre el sector.
Sincerament, no sé quants n'hi ha de l'últim decenni, ací, a les Corts, no consta cap comissió.
Som la comunitat major productora d'Espanya en cítrics, i nosaltres sí que trobem que els partits polítics anaven amb molt d'argumentari, però tal volta no coneixien el sector com estem aprenent a conéixer-lo ara, gràcies a les compareixences de grans experts, com ho és vosté i la seua organització.

M'agradaria fer-li diverses preguntes.

La primera és: el senyor Garcia Álvarez-Coque i altres compareixents han dit que la clau de les solucions per al sector estan sobretot en les mans del propi sector.
La pregunta és, respecte a la Llei d'estructures agràries, estic molt d'acord amb el panorama i amb les crítiques que han fet sobre la falta actuacions per part de l'administració, però, en particular, sobre la Llei d'estructures agràries hi ha una qüestió que és cultural, cal un canvi cultural dels llauradors, entendre que la situació de microminifundisme que tenim al País Valencià dificulta moltes qüestions i també, sobretot, el treball aïllat en estructures majors per a la comercialització.
Per això li pregunte: com pensa vosté que un sindicat com el seu, una organització professional agrària com la seua o altres estructures, altres organitzacions, poden col·laborar en millorar, per exemple, a través dels agents, dinamitzadors, etcètera, quins altres aspectes de la llei vosté considera que es podrien millorar.

Per altra banda, com valora el fet que la Unió no haja participat en Intercitrus des del principi?
I pensa que Intercitrus es podria reavivar incloent-los a vostés com a membres d'ofici?

I l'última pregunta és: què opinen del funcionament d'Ailimpo i de l'organització mundial de cítrics?
Pensa vosté que és positiu per als propis productors poder estar integrats en un lobby mundial de cítrics, com és l'organització mundial de cítrics?

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Gascó.

Y ahora es el turno del señor diputado, José Luis Aguirre, en nombre de Vox Comunidad Valenciana.
Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Buenos días.

Muchas gracias, señor presidente.

Gracias, señor Peris, por asistir hoy a la comisión.

Yo, además de la documentación de su intervención que le pedía la compañera Gascó, la señora Gascó, le pediría que sí, que ustedes es verdad que han hecho muchas propuestas muchas veces en diferentes sitios, yo en las reuniones que he tenido con usted soy testigo de esto, y lo que sí que me gustaría es que eso, pues que todas esas propuestas no las pudiera hacer llegar a la comisión.
Es un correo electrónico que yo creo que podemos analizar y nos puede venir muy bien para trabajar con todos.

Y con este tema también quería preguntarle qué esperanzas tiene como representante de una organización agraria importante en los resultados que pueda obtener esta comisión.
Qué resultados se espera que consigamos.

Y también preguntarle, le preguntaba antes al director general de Desarrollo Rural por el plan que se ha presentado recientemente ante el ministerio.
Quería saber si la conselleria ha consultado con ustedes la presentación de este plan, si han podido intervenir o escuchar su opinión.

También felicitarle por el resultado de la convocatoria del pasado viernes, que su organización agraria, junto con otras, la convocaron, creo que tuvo una respuesta muy importante.
Y, bueno, sí considera que deberíamos tomar nota en esta comisión de esa serie de reivindicaciones que ustedes plantearon y cuáles señalaría como más importantes para reflejar las conclusiones de esta comisión.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Aguirre.

En nombre del Grupo Ciudadanos, tiene la palabra el diputado señor Emigdio Tormo.
Cuando usted quiera.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Gracias, señor Peris.

Yo comprendo perfectamente su estado de ánimo.
De la primera parte de su intervención se deduce, se infiere, una indignación patente y manifiesta cuando ustedes dicen que llevan muchísimos años denunciando las carencias del sector, y muchísimos años diciendo cuáles son las iniciativas que ustedes tomarían y muchísimos años esperando que los señores que gobiernan tomen las iniciativas necesarias para que esa situación se revierta en la medida de lo posible.
Y nos dice además con una santa indignación: dedíquense ustedes a legislar.
Y yo le digo, ¿para qué?
Si tenemos una Ley de estructuras agrarias que no nos cansamos de denunciar que le falta dinero, que le falta financiación para poder mejorar la situación que usted ha denunciado.
Tenemos una Ley de la cadena alimentaria que no sirve absolutamente para nada porque les obliga a ustedes a vender a pérdidas, aunque eso en principio es ilegal.
Tenemos una Ley de la huerta que lo único que impone son obligaciones, pero derechos pocos y cuando los impone o lo reconoce no los defiende.

Luego dice usted una serie de cosas con lo cual yo no estoy de acuerdo.
Crear una agencia, un observatorio para que la Ley de la cadena alimentaria… ¿Para qué?
Si tenemos la herramienta perfecta, tenemos la estructura perfecta y están infrautilizadas.
Lo que tenemos es una conselleria inoperante y un ministerio inoperante.
Pero si usted mismo denuncia, hace no mucho, la pasividad de las administraciones públicas, que la Conselleria de Agricultura no reúne a la mesa de producción ni el ministerio reúne a la mesa nacional de los cítricos.
Oiga, ¿en manos de quién estamos?
Si ustedes se dedican a denunciar las carencias del sector y los que gobiernan no solucionan, pues tenemos un grave problema.

¿Más lobbies?
De verdad, señor Peris, para qué queremos más lobbies.
Tenemos embajadas, tenemos oficinas de representación en Bruselas.
¿Para qué queremos más lobbies?
Si tenemos un lobby perfecto, que es la oficina de representación de la Comunidad Valenciana en Bruselas, que yo me pregunto, ¿para qué demonios sirve?

Entonces, no le voy a hacer ninguna pregunta, me hago solidario con su indignación.
Y lo que le estoy diciendo es que estamos a su absoluta disposición para que cuando requieran ustedes, exijan y demanden soluciones de quienes nos gobiernan, nosotros estaremos allí para apoyarles.

Gracias, señor Peris, y muchísimo ánimo.

El senyor vicepresident:

Gràcies, senyor Tormo.

Passem el torn, en nom de Compromís, al senyor diputat Josep Nadal, per dos minuts.
Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Peris, per la seua intervenció.

Abans de res agrair-li la lluita que fa el seu sindicat en defensar el camp valencià i també felicitar-lo pel compte que li trau per l'èxit de la manifestació que va haver el passat divendres a la ciutat de València.

Tenia moltes preguntes preparades per a fer-li.
Per sort, moltes d'eixes ja les ha contestat vosté en la seua intervenció, com el tema de la creació de l'acta, el registre de la llei de contractes, etcètera.
Però n'hi han algunes coses que no ha respost i que podia preguntar-li.

Fa alguns anys algunes empreses valencianes se n'anaren a Marroc a produir per les facilitats oferides pel rei per a treballar les terres, algunes continuen allí.
Aquestes produccions són etiquetades després com a taronja valenciana?
Ho sap vosté?
Ha escoltat en algun cas que siga així?

Quins són els mercats als quals exporta Marroc com a competència nostra?
S'ha produït desplaçament dels nostres cítrics per l'exportació de cítrics de Marroc?
Que és una cosa que popularment porta molts anys dient-se.

Si pot explicar-nos quina diferència entre les condicions fitosanitàries i laborals es produïx a Marroc o en altres llocs competència nostra, com Sud-àfrica?

Què pensa que hi haja empreses valencianes que importen o produïsquen en altres països i venguen la taronja com la valenciana?
Tenen informació vostés d'açò segons els casos?
Com creu que es pot evitar aquesta pràctica?

I relacionat amb açò, preguntar-li si pot induir a error per a calcular els valors d'exportacions valencianes el fet que estadísticament es compte com a origen de l'exportació el domicili fiscal de l'empresa exportadora i no l'origen de la collita, com mos explicava la setmana passada ací, des de Comerç Exterior.

Per últim, dir-li que una de les coses que més ha lluitat el seu grup en el tema de l'exportació de Sud-àfrica, la competència deslleial, si tenen dades d'esta evolució des que han entrat els tractats internacionals en vigor, si tenen dades d'exportacions i si han baixat les exportacions valencianes.

Per últim, preguntar-li per les ETT i per les condicions laborals al camp, quina és l'opinió del seus sindicats sobre la situació laboral al camp, si sap per a quines empreses treballen les empreses de treball temporal i qui contracta a través d'estes empreses.

Per últim, també seria interessant si poguera fer-nos una valoració la PAC, de la nova PAC, com ha canviat i com pot afectar el nostre sector.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Y ahora es el turno por parte del Partido Popular, señor diputado, Miguel Barrachina, por dos minutos, cuando usted quiera.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señor Peris, por su amable y documentada comparecencia.
Fue un placer saludarle en la manifestación y es un orgullo para el Partido Popular disfrutar de agricultores y de personas comprometidas como usted y como aquellos a los que usted representa.
Estamos muy orgullosos del abnegado trabajo en solitario casi siempre de todos los agricultores de la Comunidad Valenciana.

Decía usted que esta cámara se dedica muchas veces a instar a que hagan otros, y es verdad que en aquello en lo que el gobierno valenciano y la conselleria tiene competencia exclusiva, sus iniciativas se cuentan por fracasos estrepitosos: la Ley de estructuras agrarias, la Ley de la huerta de Valencia, que no debe ser un fracaso del todo, porque del millón de euros que presupuesta dicen que proponen invertir 60.
000, pero se reparten en gastos de personal 600.
000, con lo cual es verdad que por lo menos a 10 o 12 amigos la Ley de la huerta ha debido servir; para los agricultores no, porque han vuelto a batir récord, por tercer año consecutivo, en abandono de tierras de la huerta de Valencia.

Competencia exclusiva en materia de lucha contra las plagas, competencia exclusiva en materia de promoción, cuando cada vez se consume menos naranja, también en la Comunidad Valenciana y en el conjunto nacional, porque el resto lo publicitan y la Comunidad Valenciana lo hace escasísimamente.
Competencia exclusiva en que a ustedes no sean los jabalíes quienes les recojan la cosecha, sino ustedes mismos y, por tanto, en esa lucha contra la fauna salvaje para regular, para modular su número, la acción de las consellerias y, en este caso, las prohibiciones son las culpables de los enormes destrozos millonarios que padecen, que sufren cada día nuestros agricultores.

Y, finalmente, y termino con una reflexión, valoración, la política agraria común, que es una competencia compartida, ustedes tenían una saludable posición que me temo que la conselleria no atendió cuando fue a trasladar la posición de la Comunidad Valenciana.
Y el ministerio, la propuesta que ha hecho, deja a algunos sectores de la Comunidad Valenciana, el cítrico, pero también otros, como el del arroz, al borde de la extinción.
Y, por tanto, sobre el futuro y sobre esa hipotética política agraria común, también me gustaría conocer su opinión.

Muchas gracias por su comparecencia.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Barrachina.

Y, para acabar esta ronda de intervenciones, en nombre del grupo Socialista, tiene la palabra señor David Calvo.

Cuando usted quiera.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Peris.

En primer lugar, agradecerle con toda sinceridad el trabajo que está haciendo al frente de la Unió.
Sabe que respeto y admiro su forma de representar a una de las mayores organizaciones agrarias de nuestro territorio, al igual pilla una pancarta y un megáfono para reivindicar lo que es justo que viene aquí personalmente a defender unas enmiendas a los presupuestos de la Generalitat, que pilla un avión y se va a Bruselas para conseguir, junto al frente citrícola valenciano, la imposición de las obligaciones del tratamiento en frío a las importaciones de naranjas de Sudáfrica.
Sin duda, por eso lo respeto y admiro mucho.

Dicho eso, sabemos que es importante…, mejor dicho, es prioritario cambiar las reglas del juego para que nuestros agricultores partan, al menos, con las mismas condiciones que sus competidores, pero también sabemos que doblegar (inintel·ligible) … a Europa es costoso y, lo más grave todavía, es bastante lento.

Somos defensores a ultranza del trabajo en equipo, el trabajo coordinado entre todos los agentes, el ministerio y la conselleria, los sindicatos y las organizaciones agrarias; creo que está más que demostrado que obtiene resultados, mejor dicho, muy buenos resultados.
Pero me gustaría conocer su opinión al respecto y si creen que, al margen de lo dañado que está el sector, esa es la línea a seguir.

Y otro aspecto más concreto es la importancia que cobra cada día más la promoción de cítricos en los mercados.
Pasan los años y la interprofesional no acaba de despegar.
Usted ha mencionado, muy duramente, «arrastrar a un cadáver».
Y me gustaría saber dónde está el fallo, al margen de cambiar, a lo mejor, de destinatario de estas ayudas directamente desde la conselleria.

Y termino ya.
La semana pasada su homólogo de UPA, después de un rotundo baño de realidad, le solicitamos si podía hacer autocrítica también o si era únicamente un quid pro quo, pero sin el quo, ya que, como parte fundamental del engranaje de esa escena, de esa acción creo que conjunta, están ustedes y están los productores.
¿Considera que es necesario que el sector se agrupe más todavía, porque apenas un 30 % de los productores están presentes en organizaciones?
De ser así, ¿cuáles serían los deberes marcados?

Nada más.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Calvo.

I ara seria la segona intervenció, per a respondre a aquestes i les conclusions que vosté crega convenient destacar per temps de huit minuts.

Quan vosté vullga, té la paraula.

El senyor secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders:

Moltes gràcies a tots per les preguntes.
En huit minuts no tinc temps per a respondre a tot, però intentarem fer el pugam.

El senyor vicepresident:

Sí, disculpe, té la possibilitat que aquelles qüestions que se queden pendents de resoldre, fer-les arribar a jurídics i les faríem arribar, al mateix temps, als diferents grups polítics.

Quan vosté vullga.

El senyor secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders:

Sí, en primer lloc, les preguntes que me transmetien des del grup d'Unides Podem.
En allò que és referent un poc a Llei d'estructures agràries, jo crec que, al final, la clau està que sí que hem de ser capaços de millorar eixes estructures agràries.
Evidentment, quan tinguem més capacitat de tindre, agrupades eixes estructures, el cost de producció va a ser menor.
Però també, com hi ha diversos grups que ho han preguntat, el tema de la Llei d'estructures agràries cal ser conscient que, hui per hui, en un mercat tan global, tan agressiu, fins inclús així hi ha dificultats enormement greus de tindre un preu en origen digne i ho estem veient en la campanya citrícola d'Andalusia, que tots sabem que ens triplica en número de superfície agrupada i estan igual o pitjor que els valencians enguany, cal dir-ho també ben clar, que no és l'única solució, és una solució per a ser més competitius, en baixar el cost de producció, però poc més, no en el preu.

Respecte a la interprofessional Intercitrus, jo crec que hem deixat clarament en l'exposició.
Crec que se pot millorar el funcionament i aquells que estan dins, doncs, són els qui han de pensar-se, realment, com i de quina manera o quines divisions tenen en estos moments que els incapacita a desenvolupar les ferramentes de treball que tenen les interprofessionals.

I, respecte a la interprofessional de la llima, doncs, pareix que estiga més unificada.
I, per això, en l'última campanya, han tingut sis milions d'euros de fons europeus que sí que han sigut capaços de portar endavant eixa petició i sol·licitud de fons europeus per a promoció.
Però la interprofessional citrícola, per desgràcia, és un cadàver.

Respecte als organismes tipus (inintel·ligible) … i tot això, doncs, són organismes de poder, com el Freshfel i altres, que estan en este món tan global fent pressió i que van un poc cadascú als interessos i al compàs dels grans comercialitzadors i no pensant en els productors.

Respecte al Grup Parlamentari Vox, quant a les propostes, les porte ja preparades i les deixarem perquè els les passen a tots, no hi ha ningun problema en això.
Que si esperem resultats de la comissió?
Evidentment, nosaltres esperem resultats i esperem que hi haja un treball conjunt, per part de tots els grups polítics, per a ajudar a qui, en estos moments, han de desenvolupar-les, que siguen exitoses.
Jo crec que, al final, estigues governant o estigues en l'oposició, la feina que esperem dels grups polítics és que d'estes comissions isca un resultat positiu per al sector citrícola valencià.

Quant al pla del ministeri, imagine que voldria referir-se al Pla integral citrícola, que s'havia anunciat ara últimament, o no sé exactament a quin pla voldria referir-se.
Però, bé, nosaltres, en principi, en qualsevol pla que s'anuncia per a l'administració, constantment estem en l'administració proposant i fent aplegar propostes i hi ha una interlocució més o menys clara.
I les administracions i els grups tots tenen les propostes per a treballar-les.
Jo crec que ahí, en eixe sentit, no estem preocupats que si se compta o no amb nosaltres.
Nosaltres pensem que sí que se compta, el que passa és que moltes vegades, a l'hora de fer les lleis o les documentacions finals, doncs, se queden moltes coses en el tinter.

I, després, el grup Ciutadans, quant a l'AICA, nosaltres pensem que sí que hi ha una AICA a nivell estatal, però tot el que siga tindre un instrument de més proximitat i que puga actuar d'una forma més ràpida, més fàcil, sobre allò que més controlem nosaltres, que són els nostres lineals, ho veiem molt positiu i hem traslladat que ens pareix molt bona idea que se puga desenvolupar eixa ferramenta de més proximitat, perquè pense que serà molt bona per als productors valencians.

Quant a més lobby i qüestions concretes també, com és el lobby valencià, jo crec també que… I pense igual, pensa que tot el que ens defenguem nosaltres no cal que ens ho defenguen des de Madrid.
Jo estic totalment convençut que el paper que juguen els valencians cada vegada ha de ser més important i ha de tindre molt més pes per a defensa del sector.
Per tant, jo crec que sí que confiem que l'administració valenciana tinga cada vegada més capacitat i més poder de defensar els nostres interessos, sempre ben alineats i ben coordinats també amb l'estat, però nosaltres no podem parar de treballar i defensar les nostres coses, des de la proximitat.

Referent al Grup Parlamentari Compromís, en el tema de l'AICA i el registre de contractes i això, nosaltres ho tenim clar, el futur de l'AICA valenciana passa per eixe major control i de proximitat i, sobretot, en el tema del registre, per, al final, poder vore d'una forma transparent qui és el que està fent contractes per baix del que costa produir i anar detectant les males praxis que hi ha dins de la cadena.

Quant a les produccions del Marroc, és evident que el sector citrícola valencià, no en el Marroc, sinó també en altres països tercers, com poguera ser Sud-àfrica, hi ha certes empreses que tenen una capacitat tan gran ja i estan tants anys treballant en el sector i són tan poderoses que tenen capacitat d'invertir en altres llocs, portar la fruita ací.
Si nosaltres alguna vegada hem detectat alguna cosa en etiquetatges, en reenvasar i això, ho hem trasllat en seguida als organismes competents perquè obriren inspeccions.
No és fàcil, la veritat, no és fàcil, crec que ho hem fet en molt poquetes ocasions i, al final, l'administració no ha pogut determinar que fora així, però estem convençuts que sí que també hi ha males praxis en els etiquetatges de fruita de tercers països que, després, se reenvasen ací com a valencianes.

Les importacions valencianes, per exemple, per ficar un exemple, la campanya passada, perquè esta no estan encara, Espanya se va convertir en el segon país importador de fruita d'Egipte en el moment de plena campanya nostra, la qual cosa vol dir que tenen una capacitat brutal d'importar fruita i un posicionament i un domini del mercat grandíssim alguns importadors o comerços valencians, sense ningun tipus de dubte.
Les importacions de Sud-àfrica i Egipte al bloc europeu apugen i han estat apujant.

La PAC jo crec que és una PAC molt poc mediterrània, que seguixen dependent del fons de reserva nacional els sectors com fruites i hortalisses de cobrar o no, o poc dirigida als professionals agraris, a aquells que realment viuen del camp.

La reforma laboral jo crec que l'única peça que li falta és que haguera hagut de comptar més amb la idiosincràsia del camp valencià que, en moltes ocasions, no és tan fàcil, per la dimensió que tenim i per les campanyes que fem, doncs, no tindre eixe contracte d'obra i servei.

Quan al que me trasllada el Partit Popular, la Llei d'estructures agràries, la llei de l'horta, que poden ser bones lleis sobre el paper, però ja ho hem dit també que moltes vegades no és tindre la llei sobre el paper, sinó ser capaços de desenvolupar-les i de fer realitat allò que pareix que siga bo sobre el paper.
Jo crec que és el gran repte que té l'administració valenciana en eixe sentit.

Quant a la fauna cinegètica, estic molt d'acord amb vosté que està sent un problema i està ocasionant danys molt importants en moltes zones i comarques productores i que, al final, hem de ser capaços de donar-li normalitat.
I la normalitat què és?
La normalitat és fer comptatges d'eixes plagues i, quan realment estiga demostrat que s'ha convertit la fauna cinegètica en un moment determinat en una plaga, poder actuar d'una forma eficient.

De la PAC no li respondré perquè crec que ha quedat clar.

I quant al PSPV, sí que creiem que cal anar tots units.
Hem demostrat que, quan anem units, som capaços de pegar xicotets passos com, per exemple, el que hem aconseguit en el tema del tractament en fred.
Sí que és de veres que cal dir que, després de cinc anys d'intensa lluita, que al principi no ens escoltaven des de l'administració i al final sí que han vist que havien d'actuar, perquè hem aplegat tard, però hem actuat i que el procés a Europa, realment, és difícil i és lent, per això hem d'actuar -només ho diuen aquells professionals que estem implantats- i no esperar cinc anys a reaccionar, quan ja hem perdut eixe posicionament de mercat.
Per exemple, en l'inici de campanya hem perdut els productors valencians un sèrie de superfície i tones que abans se feien a finals d'agost, setembre i principi d'octubre, que ara no fem, s'han traslladat a la segon part de campanya.
Cada vegada tenim més quilos en la segon part de campanya.
Enguany hem vist que no ens ha anat tan bé una cosa que ens anava bé abans, que era la segon campanya, i tot això és el que desestabilitza eixos acords internacionals que es fan sense ordenació i sense prioritat.

I el tema de la interprofessional i la promoció, jo crec que hem dit obertament el que pensem de la interprofessional i de la promoció.
La promoció és un punt clau hui en dia en eixos mercats globals tan agressius, però, per desgràcia, tenim una interprofessional que està morta.

El senyor vicepresident:

Havent sobrepassat de manera complida el temps establert, donem per finalitzada la seua compareixença i recordar-li una vegada més l'agraïment per la seua participació, senyor Carles Peris Ramos, secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders.
Moltíssimes gràcies.

I res més.
Un xicotet recés i fem canvi de compareixent.

Moltes gràcies.

El senyor secretari general de la Unió de Llauradors i Ramaders:

Moltes gràcies a tots i totes.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Bon dia de nou, senyores i senyors diputats.

Ara és el torn de don Cristóbal Aguado Laza, president d'AVA-Asaja, que, com ja li he indicat, tindrà un temps inicial de quinze minuts per a exposar allò que crega convenient.
Després hi haurà un torn de qüestions i de preguntes per a cada un dels grups polítics, per dos minuts cadascun.
I, per últim, tindrà un segon torn de huit minuts per a contestar aquelles qüestions que crega convenient.
Per tant, sense més, té vosté la paraula.

Quan vosté vullga.

Compareixença del president l'Associació Valenciana d'Agricultors (AVA-Asaja), senyor Cristóbal Aguado Laza

El senyor president de l'Associació Valenciana d'Agricultors:

Moltíssimes gràcies.

I moltíssimes gràcies per la invitació per a poder expressar-me ací sobre la situació del sector citrícola.

Indubtablement, la situació actual, jo la valore com a ruïnosa, encara que varia de campanya a campanya però, la tendència, està clar que és per a empitjorar.
Està augmentant el número d'explotacions que no es treballen.
L'increment de l'edat mitjana dels titulars d'explotacions supera els seixanta anys.
Hi ha una disminució important de jóvens quant a incorporació i, per tant, el relleu generacional cada volta està més complicat.

És evident que la cadena de valor dels cítrics a Espanya ha sigut positiva en el seu conjunt.
Però mentrestant tots els esclavons de la producció estan perdent i la resta d'esclavons estan fent-se rics i traent grans beneficis.
Com dic, els únics que incorrem en pèrdues som els productors.

Cal posar de relleu el desinterés de la Unió Europea per l'agricultura mediterrània en general; el seguidisme, pese a qui li pese del govern central -ojo!
, governe qui governe-, i l'escassa i menuda iniciativa de la Generalitat, també governe qui governe, no faig distincions al respecte.

Cal deixar clar que se'ns ha acusat contínuament que el sector no està unit i per això no es corregixen els problemes.
És possible que el sector en el seu conjunt no estiga unit, perquè distints agents de la cadena són els que obtenen el benefici i no tenen ningun interés que res canvie.
Als que els va bé estan molt a gust.

No obstant, el sector productor sí que ha donat mostres durant els últims anys d'actuar unit tant a nivell nacional com autonòmic, però poc podem fer els productors perquè altres agents del sector estiguen disposats a fer les coses d'altra manera.
Això ho pot aconseguir la classe política en general o els governs en concret, fent les gestions que possiblement els incumbixen a ells.

Els problemes.
Cal parlar clarament.
Els problemes, la llei de la cadena hui per hui no garantix res, que per a això, esta competència, que és la que s'encarrega que precisament no servisca per a res, encara que les associacions de consumidors recolzen contínuament la defensa del sector productor.
Els tractats internacionals que fomenten clarament la competència deslleial; la ineficàcia en la inspecció i el control de plagues i infermetats procedents de països tercers són un colador; el minifundisme a la Comunitat Valenciana i la parcel·lació emmarquen una part d'ineficiència.

Analitzem què passa en la investigació, per què és insuficient?
Per què no funciona i els mecanismes no estan clars comparativament amb altres països?
Per què l'assegurança agrària pega 20 anys enrere en un pas enguany?
Per què els danys de la fauna salvatge no es solucionen perquè som els agricultors els que els sofrim?
Per què els robatoris van en augment i els agricultors som als que se'ns emporten la collita i ens quedem sense la collita i no se dona una solució?
Per què tenim en diverses zones un dèficit hídric estructural i no es soluciona en molts anys?
Per què l'increment constant dels requisits burocràtics?
Per què l'increment constant de les exigències ambientals sense donar un camí per a poder actuar?
Per què la desactivació del mapa varietal citrícola que havia d'estar fet fa molts anys?

Indubtablement, el que fa falta és compromís i solucions.
No podem esperar que des de Brussel·les canvien la seua manera d'actuar.
Europa és extraordinàriament diversa, i és molt gran i no té res a vore el nord amb el sud i amb el centre.

Jo pense que hem d'enfortir…, i alguna cosa més s'ha de fer des de l'oficina de la Comunitat Valenciana.
S'han fet coses bones, però se'n poden fer moltes més.

Tampoc és fàcil convéncer el ministeri, ja que territorialment Espanya majoritàriament -cal dir-ho clarament- és continental.
I en qüestió citrícola, Múrcia i Andalusia es troben hui per hui en unes condicions molt més avantatjoses que la Comunitat Valenciana, per la qual cosa no podem esperar massa comprensió i interés des de Madrid.

Però, naturalment, crec que des d'ací d'esta casa, que és la més important de València, s'han d'intentar moltes més coses.
I també, forçar, naturalment, l'Administració executiva valenciana.

Per tant, la Comunitat Valenciana i la Generalitat tenen molt a fer.
El problema de fons de la conselleria competent és que prou li costa la gestió del dia a dia -perquè costa molt-, com per a prendre noves i nombroses iniciatives que necessitarien, per descomptat, molts recursos humans i econòmics.
I el pressupost (inintel·ligible) … no n'hi ha per a arribar més llarg.

En eixe sentit, celebrem que el secretari autonòmic d'agricultura presentara en esta comissió la seua intenció de preparar un pla integral citrícola, que esperem que siga un document més…, esperem que no siga -perdó- un document més per a dormir el somni dels justos, perquè tot no està en aprovar plans, sinó en executar-los, dotar-los i realitzar-los, com ha succeït durant dècades per distints consellers i conselleries i, per descomptat, de variat signe polític.

Jo, per anar concloent, només vull dir una cosa, que AVA entén que el sector productor citrícola, tot el sector, estem, com a organització, disposats a tot.
Però no s'enganyen; les iniciatives, els recursos, la gestió i l'aplicació de les mesures estan en la taula dels que legislen i dels que executen, perquè hauria d'haver una fulla de ruta consensuada per a, almenys, deu anys, i no està.

Si la comissió, si les Corts Valencianes volen actuar, alguna cosa s'aconseguirà.
Si no ho fan, s'aniran perdent efectius poc a poc fins a passar del subsector agrari més important de la Comunitat Valenciana a una cosa residual.
No crec que la societat valenciana vullga eixe horitzó; més bé, al contrari.

Aixina és que, a part de debatre, proposar, votar i aprovar, jo done una opinió: facen alguna cosa més, per favor els ho demane, perquè són els que, d'alguna forma, han de seguir i vigilar l'administració.
Facen que s'apliquen les mesures reals i efectives que el sector necessita.
Facen un seguiment de les lleis que últimament han aprovat en els últims anys que afecten el sector agrari valencià.
Demanen explicacions de l'abast d'eixes lleis que s'han aprovat.
Vegen per què fa trenta anys una fanecada valia x i hui val x, i per què fa 30 anys en Andalusia o en Múrcia valia x i ara val x.
Crec que és un signe clar de, potser, situacions diferents que tenen una constant i un resultat.

Jo no m'allargue més.
Me sobra temps.
Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Aguado.

Li ha quedat temps per a utilitzar i com de normal en les respostes solen anar justets de temps, serem generosos per tal que puga respondre a totes les qüestions que se li plantegen.

El senyor president de l'Associació Valenciana d'Agricultors:

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Ara és el torn dels diferents grups polítics i començarem per la senyora diputada Beatriu Gascó, en nom d'Unides Podem, per un temps de dos minuts.

Quan vosté vullga.
Gràcies.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltíssimes gràcies, senyor Aguado.

És un plaer tindre'l ací de nou com a veu de l'experiència en el sector agrari en general i citrícola en particular.

Dos preguntes.
Una, els experts i les expertes que hem sentit estes setmanes en esta comissió ens han assenyalat la necessitat d'un canvi de mentalitat per part dels llauradors i les llauradores, és a dir, hem d'entendre que hem de treballar units, com a mínim, per al que és la venda, perquè treballant aïllats són molt més febles i no poden col·locar el producte, eixa lluita per un preu just, doncs, es fa molt més complicada.
Voldria saber com una organització professional com la seua, una organització professional agrària, pot contribuir a eixe canvi de mentalitat i vol contribuir al que hauria de fer la llei d'estructures agràries -estem d'acord-, amb l'agent dinamitzador i altres figures, però creu vosté que vostés poden jugar un paper en eixe sentit?

I la segona pregunta és respecte al problema de la promoció per a la venda de cítrics.
Com que hui en dia els cítrics valencians ja no són únics en el mercat europeu, com no eren únics però estaven prou millor situats i ara tenim una competència exterior gran, ¿considera la seua organització que cal treballar el tema de la promoció i com pensa que hauria de fer-ho una interprofessional com és Intercitrus?
Es diu que un dels factors que va provocar el trencament d'Intercitrus va ser una discussió entre la seua organització i el Comité de Gestió de Cítrics en el 2008, m'agradaria saber quina és la seua versió d'esta situació i de quina manera pensa vosté que es pot recuperar una interprofessional com aquesta, ja que la Unió Europea té la voluntat de destinar una ingent quantitat de fons per a la promoció dels productes però sols a través de les organitzacions interprofessionals.
Amb la qual cosa, si no tenim una Intercitrus operativa, estem perdent literalment milions d'euros que podríem estar canalitzant a través d'Intercitrus.

I, finalment, respecte a l'Organització Mundial de Cítrics, què en pensa la seua organització?
Pensa que pot ser una oportunitat també per als xicotets productors estar, a través de la seua interprofessional, la interprofessional mundial, o siga, l'Organització Mundial de Cítrics, o no, o per a nosaltres seria més bé negatiu?

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Gascó.

Ahora, es el turno del señor diputado José Luis Aguirre, por Vox Comunidad Valenciana, por dos minutos.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Bienvenido señor Aguado a esta comisión.

En primer lugar, quería felicitarle por el resultado de la convocatoria del pasado viernes en la que hicieron público una tabla reivindicativa, que parece que la ha resumido en alguno de los puntos como algunas de las cosas que se deberían mejorar y desarrollar.
Me ha dado la impresión de que las propone como posibles conclusiones para esta comisión sobre la situación citrícola.

Sí quería preguntarle sobre los objetivos de la anterior manifestación, si piensa que se han conseguido o no, y si detecta un cierto…, la manifestación de hace dos años me refiero, está claro que estaba convocada también por otros objetivos y por otros colectivos, y a lo mejor no es exactamente igual, pero sí si se detecta un cierto cansancio en el sector o no.

Quería saber su opinión, qué esperanzas tiene como representante de una organización agraria de los resultados que pueda obtener esta comisión, qué resultados espera que consigamos.

Y nada más, un detalle solo, en cuanto a lo que ha dicho del seguimiento de las leyes.
Es verdad que tenemos unas herramientas, aprobadas además por el anterior Botànic, por el Botànic I, por unanimidad de esta cámara, que quizá deberían reglamentarse y presupuestarse debidamente, etcétera, como la Ley de estructuras agrarias y la Ley de huerta valenciana, quizá lo que tenemos que hacer es poner en marcha esas leyes, reglamentarlas, presupuestarlas, y esa sea la manera de potenciar el sector.

Nada más.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Aguirre.

A continuación, en nombre del grupo Ciudadanos, don Emigdio Tormo, por dos minutos.

Cuando usted quiera.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Aguado.

Mire, cuando uno tiene las ideas claras y lleva años y años denunciando los mismos problemas, le sobran los minutos, que es lo que ha ocurrido aquí.
Que yo sepa llevamos siete años hablando de los mismos problemas, de los mismos temas, no avanzamos, es más, si la lista cuando yo le conocí a usted era de cien problemas, ahora puede que sean doscientos.

Es decir, esa gestión no ha mejorado, y se lo decía antes a quien le ha precedido en el uso de la palabra.
Yo entiendo perfectamente su santa indignación, es decir, de cada uno de los problemas que usted ha reseñado aquí nosotros nos hemos cansado de pedir soluciones en esta casa: situación ruinosa, menos jóvenes, menores explotaciones, los tratados internacionales, ¡oigan!
, liberales pero no idiotas, rememorando a ese señor jubilado que está por ahí, es decir, las cosas hay que negociarlas bien y hay que negociarlas para nuestro beneficio porque, al fin y al cabo, somos valencianos y somos españoles, lo que negocien otros por ahí pues me parece estupendo pero nosotros tenemos que pelear por lo nuestro: control de importaciones; control de fitosanitarios; uso de las mejores herramientas para luchar contra las infecciones de lo importado; control de la fauna que no para de destrozar nuestros cultivos, ¡oiga!
, estamos hartos de presentar iniciativas de ese tenor; robos; más vigilancia.
Yo creo recordar que en el año 2015, el primer año nuestro en esta casa, ya pedimos lo mismo.

Ustedes hacen manifestaciones continuamente pidiendo que se mejore la situación del campo valenciano, y la situación, que yo comprendo que usted tiene que ser diplomático pero yo no tengo por qué serlo tanto, es siempre la misma, es decir, cero pelotero.
Y denuncia al final: «¿Esto se va a convertir en algo residual?
», pues probablemente, algo que incrementaba la riqueza de esta región, algo que aportaba divisas -y que las sigue aportando-, al final se va a convertir en algo residual.
Y por si faltaba poco, de todos los problemas que tenemos aparece un sátrapa por el oriente y nos invade parte de Europa.
Con lo cual, a los mercados rusos que estaban liquidados, ahora se añaden también el ucraniano, el bielorruso, etcétera, etcétera.
Por lo tanto, preguntas, más bien pocas; reflexiones, las que les he hecho.

Diálogo, decía el gobierno ante algunas de las denuncias que usted hacía.
¡Hombre!
, sí, diálogo, pero cuando uno dialoga con la mano atada a la espalda, mal diálogo es ese.

Gracias, señor Aguado.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracies, señor Tormo.

A continuació, té la paraula, en nom de Compromís, el diputat senyor Josep Nadal.

Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Aguado, per la seua exposició i benvingut, una volta més, a esta que és sa casa.

Ha dit vosté algunes coses interessants, però tinc unes preguntes preparades que són prou diferents.
Vosté parla de lleis, algunes de les lleis que s'han fet com la Llei de la cadena alimentària, i nosaltres ací vam fer també la Llei de contractes agraris valencians, volia preguntar-li, referit a estes dos lleis, què opina de la creació de l'Aica valenciana i de l'observatori de preus i del registre de contractes agraris.

També, pel que fa a exportacions, sobretot la importació a Europa de productes d'alguns països, fa alguns anys, algunes empreses valencianes se n'anaren al Marroc a produir per les facilitats oferides pel rei per a treballar les terres d'ahí; algunes continuen allí, aquestes produccions són etiquetades després com a taronja valenciana, té vosté alguna informació en este sentit?
Quins són els mercats als quals s'exporta des del Marroc?
S'han produït desplaçaments per culpa de les exportacions dels cítrics valencians?
Sap vosté en quines condicions fitosanitàries i laborals es produïx en llocs com el Marroc?
 Què pensa que algunes empreses valencianes importen o produïsquen en altres països i venguen la taronja com a valenciana?
Com creu que es pot evitar esta pràctica?
I si creu que les organitzacions agràries poden fer alguna cosa per a evitar açò.

I relacionat amb açò, preguntar-li si pot induir a error, per a calcular el volum d'exportacions valencianes, el fet que estadísticament es compte com a origen de l'exportació el domicili fiscal d'una empresa exportadora i no l'origen de la collita, com se'ns va dir ací fa unes setmanes des de la Direcció General de Comerç Exterior.

Per últim, una cosa que crec que és interessant, li he preguntat al senyor Peris de la Unió sobre el tema laboral al camp, nosaltres hem sigut molt crítics ací amb la situació laboral al camp, en les ETT i tal, però, clar, vegem que això és també com una arma de doble fil perquè les inspeccions moltes voltes no han anat dirigides directament als comerços que portaven les ETT i estaven explotant d'una manera sistemàtica, sinó que han anat al poca roba, i, com han denunciat a la Valldigna, doncs a la xicoteta empresa familiar agrícola.
Volíem preguntar-li què opina sobre açò.

I el senyor Peris ha parlat del contracte d'obra i servei per al minifundisme valencià, doncs, vore què opina la seua organització del tema este laboral.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Nadal.

Y, ahora, es el turno del Partido Popular.
En nombre de él, el diputado don Miguel Barrachina tiene la palabra por dos minutos.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, don Cristóbal Aguado.

Lo he dicho en más de una ocasión, pero en el Partido Popular estamos enormemente orgullosos de disfrutar de agricultores como usted y como los que usted representa, y fue un placer compartir jornada ese viernes reivindicativo en una manifestación que pedía algo tan sencillo, que lanzaba algo tan evidente como un SOS por la supervivencia del campo valenciano.

Conocemos bien la situación de padecimiento del campo valenciano, récord europeo en abandono de cultivos, lo cual se compadece mal disfrutando la Comunidad Valenciana con una historia, con un conocimiento y con un trabajo abnegado, dedicado y ejemplar de sus agricultores.

Por tanto, el problema no está en nuestros agricultores, sino en aquellos que gerencian lo que administramos, ese espacio primario que supone la recolección de unos productos de la mejor calidad mundial y de la mayor seguridad mundial.

Mi reflexión es bien sencilla: la segunda parte de esta comisión es perspectivas de futuro; y le pregunto, si se aprueba la PAC, la Política agraria común, en los términos en que el ministerio ha trasladado a Bruselas, qué impacto cree que va a tener, y si en cada una de las iniciativas gubernamentales la Ley de la huerta, la Ley de estructuras agrarias, o incluso el plan de choque contra el cotonet, que se cuentan por sonoros fracasos cada una de ellas, piensa que hay tiempo para modular tanto nuestras fracasadas normas autonómicas, como también la propuesta realizada de Política agraria común.

Y reiterarle, una vez más, a su asociación, a la Asociación Valenciana de Agricultores, la señera, que, después de cuarenta y cinco años trabajando en el sector, siguen siendo los más queridos cuando hay que elegir representantes en el comité de agricultura ecológica, por ejemplo, recientemente, y por tanto felicitarle a usted, a sus colaboradores y a los veinte mil asociados de AVA-Asaja por su comportamiento cívico el pasado viernes, en las calles de Valencia, que fue un verdadero placer ver la calle de Colón repleta de tractores valencianos.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Barrachina.

Y para finalizar esta ronda de intervenciones, en nombre del grupo Socialista, tiene la palabra el diputado David Calvo.

Cuando usted quiera.

El senyor Calvo Alfonso:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Aguado.

Lo primero, agradecerle su crónica de la realidad y su claridad en el diagnóstico, pero, como sabe, es muy complicado redactar el manual en las soluciones.
Seguramente, la diana de las responsabilidades es más sencillo, ¿quién?
El gobierno de turno, sin mezclar colores, como bien ha comentado.
Pero, me va a permitir que aproveche para dar un dato que demuestra que no únicamente depende del presupuesto de una administración para resolver un problema de carácter estructural.

Año 2014, 297 millones de euros.
No quiero mencionar quién ostentaba la responsabilidad en ese momento porque, a diferencia de otras formaciones, mi grupo está para sacarle provecho a esta comisión; año 2022, 570 millones de euros, es decir, en únicamente siete años casi se ha duplicado el presupuesto.
¿Eso significa que la mejoría del sector se ha duplicado?
Obviamente, no.
Únicamente podemos recurrir al «menos mal que se está dotando de bastante presupuesto», porque, de no ser así, sin duda la situación sería peor, pero no debemos caer en el conformismo ni recurrir a aquello que decía Erasmo de Rotterdam, «que en el país de los ciegos, el tuerto es el rey», y la prioridad es hacerle un torniquete a la herida de nuestro sector citrícola.

Parece que el mayor problema de la citricultura son los precios; 18 kilos de naranjas tiene que vender un agricultor para tomarse un café, así de duro es el mensaje que transmitía durante la manifestación del pasado viernes.
Y después de varias comisiones, como la de hoy, uno de los trasfondos del problema puede que sea el tratado de asociación con Sudáfrica, uno de ellos; sin duda, una auténtica rémora de condiciones injustas y desproporcionadas para nuestros agricultores, que, por cierto, otra casualidad: firmado a espaldas del sector en el año 2016.
No hace falta que recuerde el gobierno que era responsable de esa rúbrica.

Digamos que se están dando muchas casualidades, pero, al margen de fechas y casualidades, ¿por qué cree que es tan costoso doblegar ese tratado, a pesar de estar en fase de revisión, e incluso teniendo el respaldo de la propia Autoridad Europea de Seguridad Alimentaria, por ejemplo, en el incuestionable y demostrado daño que tiene la plaga de la falsa polilla en los cítricos y también en otros productos como el caqui o la viña.

Nada más.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Calvo.

I ara, per a finalitzar, té vosté un torn de vuit minuts, que serem generosos, per a contestar a les qüestions que li han plantejat els diferents grups.
Quan vosté vullga.

El senyor president de l'Associació Valenciana d'Agricultors:

Moltes gràcies.

Efectivament, AVA, com a organització agrària, està molt empenyada en tindre els agricultors més professionals possible, de fet fem multitud de cursos.
Per desgràcia, no tenim treballadors qualificats, és una assignatura pendent.
Qui legisla eixe tema per a treballar en els sectors no som nosaltres, però en este moment nivell de professionalitat en podadors, en aplicadors i en altres coses tenim un problema, inclús per a trobar treballadors suficients.
I no discutim que n'hi ha més de tres milions o els que siguen de parats, però tenim problemes per a trobar gent qualificada per a treballar,

AVA sense dubte fa cursos, té convenis en la pròpia administració valenciana i editem en diversos idiomes, a la gent que ve per a campanyes agràries els facilitem la contractació.
Fem, en definitiva, el que podem per garantir el compliment de la llei i desde luego en les millors condicions possibles i laborals, fent inclús xarrades explicatives i formatives en seguretat en el treball i altres coses.

Indubtablement en València quasi el 40 % de la producció agrària està en OPE.
En OPE vol dir que són entitats dels mateixos llauradors.
Unes donen uns resultats, altres uns altres, com les empreses, tot depén de la qualificació i el nivell professional que tenen els dirigents.
És una solució?
Naturalment, tindre un gerent en una empresa eficient és una garantia d'avantatge.
Si no està tenim de fer números per a saber per què esta entitat dóna resultat positiu i per què una altra no en dóna.

Ha hagut una àmplia coincidència en el tema de la promoció.
Bé, qualsevol empresa que se precie fa promoció.
Seria molt important que es recuperara la promoció, però vull que sapiguem tots que la definició d'una interprofessional no és només per a fer promoció, és per fer moltes més coses en el mercat, inclús de parlar de varietats, parlar d'investigació, parlar de posició en mercat, parlar d'anàlisi i estudi que pot apoyarse o no en eixa organització mundial que s'ha fet de citricultors, perquè no és altra cosa només que una entitat que recull informació i res més, no té una altra comesa.
Però el que sí que està clar és que la promoció ha d'anar unida a una bona gestió i a uns resultats, uns resultats que siguem per a tots els eslabons que participen en eixa interprofessional, no pot millorar i beneficiar a uns i que altres es muiren.
Si es trencà la promoció, és trencà perquè estàvem perdent diners a cabassos i estàvem pagant promoció.
I no enteníem que no hi haguera un contracte agrari negociat en la interprofessional, que no hi haguera un acord de varietats, que no hi haguera un acord en el sistema d'investigació, que no hi hagueren molts més acords a l'hora d'anar als mercats.

Per això, el que sí que està clar, el que sí que està clar és que els agricultors habitualment fem manifestacions.
Sabem que anem a aconseguir poc, però el que volem fer és un crit, com esta última que férem, este divendres, que és un crit d'auxili perquè nosaltres podem fer coses, però, indiscutiblement, les regles de joc no les firmem nosaltres, són les administracions a distints nivells, les distintes administracions són les que prenen les decisions de com va a ser eixe mercat.
I el que està molt clar, el que està molt clar, és que fa falta molt més diàleg, fa falta prendre acords certs, per a Espanya i Europa és en Brussel·les qui firma els acords amb països tercers.
Els acords per a firmar-se han de tindre un estudi d'impacte, com ací el que pareix que ha eixit de Sud-àfrica, però parlaria de qualsevol país.
Per a fer l'acord amb Sud-àfrica ens assabentàrem als quatre o cinc anys que sí que hi havia un estudi d'impacte, que no coneguem i seguim sense conéixer, però pareix ser que en eixe impacte simplement dien el que produïx Sud-àfrica i el que estava venent i poc més.

El mapa varietal de Sud-àfrica quan es firmà l'acord amb els països del con sud africà no té res a vore amb el que hui hi ha, ha canviat totalment les perspectives productives i les circumstàncies d'impacte en Europa.
I els polítics o no s'ha enterat o no es volen enterat.
Bé, Europa no és una veu, Europa és un conjunt d'interessos de països.
I hui, per desgràcia, nosaltres pintem poc, i Alemanya, Holanda i Bèlgica pinten molt més units, perquè són una gran potència econòmica i són els que estan de padrins, i això estem denunciant-ho públicament i ho coneixen totalment tots els governs.
Però Espanya, per desgràcia, no és un referent que puga imposar-se, i si hem aconseguit ara, perquè hem anat tot el sector en Intercitrus i totes les organitzacions, el lobby citrícola valencià, que hem anat totes les organitzacions, cooperatives i govern valencià, crec que hem sigut capaços, juntament amb el ministre i la consellera i el secretari autonòmic, de traure en Brussel·les un mig compromís.
La llàstima és que és anar contra la pròpia Comissió, perquè és només en taronges.
Anem a vore què passa.

El que sí que està clar és que la Llei de la cadena és manifestament millorable si l'eslabó de la producció es protegix més.
Està clar que si la terra en este moment en Andalusia o en Múrcia val un 40 % més que en València és per algo, i és que la dimensió té molt a vore.
Per tant, crec que això és molt, molt important.

He de dir que són molts temes i no hi ha temps per tant.
Però sí que vull dir, en este moment Europa està important molt de països tercers.
Els elements polítics tenen molt a vore.
Segurament esta setmana es farà públic que Marroc li tanca a Rússia el mercat dels cítrics, va a seguir comprant a Turquia i possiblement les taronges que anaven a Rússia vindran també ací.
No tenim Rússia, no tenim Bielorússia, no anem a tindre Ucraïna.
Hi ha crisi, quan hi ha crisi les fruites són els que «paguen el pato», i els cítrics especialment que és la nostra fruita major, i anem a pagar les conseqüències del que mos ve.
I Europa no reacciona, no busca complementarietat, Europa busca quan més barat millor.
Però, ojo, en importacions i en la PAC els efectes n'hi ha una sèrie d'exigències al sector molt fortes, molt fortes.
Nosaltres som un sector de fruites i hortalisses lliure, no tenim quasi pràcticament ajudes, diguem-ho aixina de clar.
I, sin embargo, sí que anem a tindre unes obligacions que no tenen els nostres competidors, en una huella de carbono tremenda, perquè vénen de milers de quilòmetres, i estan tirant-nos fora dels nostres camps i ocupant eixe mercat, quan Europa defén lo verd, però està al mateix temps contaminant en una taca marró, vaja, de tot.
O siga, jo no entenc a Europa ni als polítics, però desde luego no és el camí adequat per a fer una economia i garantir l'autosuficiència alimentària.

Indubtablement necessitem gent qualificada, gent preparada.
El camp no hi ha explotació, que algú puga fer un crimen no ho negue, pot haver-lo.
Però en el camp volem gent competent, gent que vinga quan tenim faena a treballar i que se'n vagen.
Volem una llei laboral que s'adeqüe a les nostres realitats.
Ací som minifundistes, no són contractes de llarga duració.
Per tant, nosaltres volem solucions a la carta, un trage a la mesura, per a poder estar en el mercat, que és el que volem.

El que està clar és que el contracte siga de servici o com li vullguen dir, em dóna igual, però que jo puga anar al mercat, tindre unes persones que hui vénen per a mi, demà van per al veí o despús-demà van per l'altre, i puguen anar, i que eixes persones tinguen un salari digne, garantit i un compliment absolut, perquè eixes persones tenen dret a viure.
Ara, no s'oblideu que si el camp, el producte no paga el cost és molt difícil fer-ho.

Les plagues estan entrant-nos per les fronteres, les fronteres les componen els governs.
I indubtablement hem de mamprendre a saber que això ha de tindre una resposta de les administracions, cada un el que deia competències.
I vos dic una cosa, la investigació és l'avanç tecnològic, l'avanç tecnològic se fa amb especialistes.
Si no tenim una contractació per a poder contractar especialistes en els nostres centres d'investigació, en el perfil que necessitem per a cada línia d'investigació, estem equivocats i tirant-se pedrades, perquè estem gastant-se els diners, però estem malgastant els diners.
Altres països això ho tenen molt clar i ho fa molt bé.
Per tant, crec que és molt important.

Marroc en este moment és cada volta un enemic més dur per a nosaltres, i és de veres, hi ha estafes, i el que és important és que l'AICA que s'ha fet valenciana és un encert tremend, que és molt important tindre que l'observatori de preus ha d'estar ahí i ha de saber-se els preus, però no a porta del magatzem, sinó a peu de camp, a com es paga en el camp, després a porta de magatzem i tal.
Perquè enguany, que la collita de taronges no està pagant-se, el consumidor està pagant més que l'any passat que va haver un preu just per als llauradors.
Algú hauria d'obrir una comissió d'investigació i vore per què els preus que paguen en el camp són ridículs en taronja i per què el consumidor està pagant més que l'any passat.
No sé, és el misteri de l'Encarnació, no sé si serà això, però, en fi, no està clar.

El que està clar és que n'hi han estat estafadors que porten jugant amb la marca, perquè la legislació té huecos i marcacions d'epígrafs d'origen produït i tal.
Crec que hem de tindre molta més claredat.
Crec que havia de quedar molt clar que el que es produïx ací es produïx ací i el transformat és una altra cosa i que necessàriament hem de potenciar el producte de proximitat en Europa, que precisament és l'espanyol i el valencià, això és molt important.
Jo crec que salvar això i denunciar a qui siga perquè utilitza l'origen falsejant-lo hauria de tindre una sanció important.

El que està clar és que el divendres era una demanda d'auxili del camp.
Com heu dit, 18 quilos de taronges és un cafè, 12 litres de vi una hora de pàrquing, quan vas a un pàrquing, 37 quilos de cebes una botella de xampú en un supermercat, 8 quilos de carn de porcí és una entrada per anar al cine, és una vergonya, i 5 quilos d'arròs per a comprar una coca-cola en un bar me pareix un insult a la raó.
I crec que algú hauria d'entendre que els qui generem oxigen i fixem CO2 som nosaltres, que estem passant-les canutes, que hi ha massa terra abandonada i que és precís, és precís que la gent major se'n vaja del camp i que els joves s'incorporen.
I això en una taula de diàleg és essencial.
I potser en eixa taula hauria d'estar les Corts, el govern valencià i les organitzacions agràries i cooperatives.
I parlaríem molt millor i construiríem molt millor.
És important el consens i jo el que done és consens i ganes de treballar i seguisc apostant pel camp i arrancant i transformant i buscant varietats per a tindre un futur.
I ja tinc molts anys i encara estic ací.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Una vegada més reiterar-li les gràcies per la seua sincera disposició, primer.
I, en segon lloc, doncs, haver donat resposta a totes les qüestions que li han plantejat.
Per tant, l'acomiadem i moltíssimes gràcies per la seua presència.

El senyor president de l'Associació Valenciana d'Agricultors:

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Fem un xicotet recés i després continuem.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Molt bé, senyories, reprenem la comissió.

En esta ocasió, compareix, davant a la Comissió especial d'estudi sobre la situació actual del sector citrícola a la Comunitat Valenciana i la seua viabilitat futura, el senyor Enrique Bellés Llopis, director de cooperatives agroalimentàries.

En la primera exposició, disposarà de quinze minuts.
Després, intervindran cadascun dels grups polítics, per un temps de dos minuts cadascun.
I, per últim, tindrà huit minuts per a respondre a les qüestions que se li hagen plantejat.

Per tant, i sense més dilació, té vosté la paraula.

Compareixença del director de la Federació de Cooperatives Agroalimentàriesde la Comunitat Valenciana, senyor Enrique Bellés Llopis

El senyor director de la Federació de Cooperatives Agroalimentàries:

Moltes gràcies, president.

Y, señorías, muy buenos días.

Quisiera, en primer lugar, agradecer la invitación cursada a Cooperativas Agroalimentarias de la Comunitat Valenciana para participar en esta comisión especial de estudio y excusar la asistencia de nuestro presidente, don Cirilo Arnandis, quien, por motivos de agenda, no puede comparecer en esta cámara en la mañana de hoy, como hubiera sido su deseo.

Por la singularidad de nuestra fórmula empresarial, me van a permitir que empiece mi intervención definiendo qué es una cooperativa.
Más allá de la definición oficial, que pueden ver en la pantalla, se trata de un tipo de empresas centrada en las personas, no en el capital, que pertenece a sus socios y socias, que son quienes las controlan, bajo la máxima de un miembro un voto.
Se rigen por unos principios comunes: adhesión voluntaria y abierta; gestión democrática; participación económica de los socios; autonomía e independencia; educación, formación e información; cooperación entre cooperativas; e interés por la comunidad.

Más allá de los datos económicos y sociales que pueden ver en la pantalla, las cooperativas están íntimamente relacionadas con el desarrollo de la citricultura valenciana, como prueba el hecho de que contamos con entidades con más de cien años de historia que han servido, desde sus orígenes, para colectivizar la producción y comercialización, ofrecer una mayor rentabilidad a sus socios, favorecer el acceso al crédito y hacer frente al tradicional minifundismo de la estructura de la tierra.

En la actualidad, son un elemento clave para la vertebración del territorio, la generación de oportunidades laborales y el desarrollo de proyectos personales en el medio rural o la prestación de servicios básicos a la ciudadanía: tiendas de suministro, supermercados, gasolineras, contratación de seguros, telefonía móvil, actividades financieras, gestión de ayudas, entre otras.

Directa e indirectamente, las cooperativas son un agente clave en la formación de las rentas de los productores.
Sus socios se benefician de una reducción en sus costes de producción, conseguida a través de la generación de economías de escala y de la centralización en la prestación de servicios agronómicos.
Asimismo, aportan un gran impulso a la comercialización, a partir de la generación de valor añadido al producto, la apertura de mercados a los que los agricultores no podrían llegar por sí mismos, y la generación de mejores rentas, como consecuencia de la suma de estos elementos.

Otro elemento relevante del impacto de las cooperativas en las rentas de los productores está relacionado con la forma en que transforma la actividad y su desarrollo, a través de la introducción de nuevas prácticas de cultivo, del asesoramiento técnico en materia agronómica que ofrecen a sus socios y socias, de la implementación de tecnología, tanto en campo como en almacenes, de la gestión de las tierras para evitar su abandono y mantener su capacidad productiva o del impulso de procesos de reconversión varietal que ayudan a los agricultores a adaptarse a las demandas y tendencias de los mercados.

Hay un último elemento que avala el papel y la necesidad de las cooperativas agroalimentarias.
En la diapositiva que se está proyectando en este momento pueden ver una de las principales conclusiones de un informe realizado por el doctor Jos Bijman, para la DG Agri, centrado en el apoyo a las cooperativas agrarias.
El trabajo de Bijman avala que, cuando las cooperativas obtienen una cuota de mercado elevada, pueden aumentar el nivel de precios y reducir la volatilidad.
Igualmente, los agricultores no socios se benefician, puesto que, por lo general, las empresas de capital de la competencia pagan precios superiores.
Sin lugar a dudas, la cooperativa siempre juega un papel como referente.

Sin embargo, y pese a todos estos elementos positivos que aportan las cooperativas a la citricultura valenciana, somos conscientes de la situación de crisis por la que atraviesa el sector y que amenaza la viabilidad futura.
En este escenario, debemos preguntarnos cuál es el elemento clave para sustentar esta viabilidad.
Como habrán imaginado, no es otro que la rentabilidad.
Sin rentabilidad, no habrá relevo generacional ni futuro para el sector.

A la vista de esta gráfica, se pueden ver los ingresos de los productores citrícolas valencianos, tanto en valores corrientes -en rojo- como en valores constantes referenciados en el año 1990 -en verde-.
Y en esta otra, la evolución del índice de ingresos si los referenciamos como 100 al año 1990.

Está claro que, a la vista de estos datos, es más que evidente que los productores vienen perdiendo renta sistemáticamente.
Así, ¿quién va a querer dedicarse a una actividad físicamente exigente, como la agricultura o la ganadería, sometida en muchas ocasiones a los rigores del clima si no tiene una garantía de obtener unas rentas adecuadas en función de su esfuerzo, su trabajo y los rigores que asume?
La respuesta creo que es bastante fácil y sencilla, y es que nadie.

La falta de relevo se traduce en abandono de explotaciones, lo cual tiene un efecto directo en la degradación del paisaje y en la proliferación de plagas y enfermedades que pueden afectar incluso a aquellas parcelas colindantes que sí siguen trabajando.
Menos explotaciones activas suponen también una menor producción que tendría impacto en otros sectores de actividad, como el transporte, el turismo o la hostelería.
Como ven, un panorama muy complejo por el que es mejor que no lleguemos a transitar, pero al que nos estamos encaminando peligrosamente.

Entonces, ¿cómo alcanzamos la rentabilidad?
A través de la sostenibilidad de la actividad expresada en una triple vía: social, económica y ambiental.

Debemos impulsar un adecuado equilibrio y la existencia de sinergias entre los tres componentes, ya que, si uno de ellos falla, se condena la sostenibilidad en su conjunto y se condiciona la rentabilidad.

Para alcanzar los objetivos futuros debemos entender nuestra posición de partida, detectar los problemas existentes y proponer las soluciones adecuadas que nos permitirán alcanzar esa sostenibilidad que nos conducirá a la rentabilidad.

Reflexionemos, en primer lugar, sobre la evolución de la producción citrícola.
Tal y como pueden ver a la siguiente diapositiva, desde el año 1980 al 2020 la producción mundial se ha triplicado con ingresos notables en todos los productos.

Si comparamos los mismos datos con la evolución de la producción europea, vemos que los incrementos son mucho más moderados y que el peso de la citricultura comunitaria se ha reducido cerca del 11 % de la producción total a menos de un 6 %.

Vemos esta cuestión con más detalle a través de la evolución de la producción de los principales países productores del mundo en los grupos de naranjas y mandarinas.
Las producciones chinas, que son las que más han crecido en este espacio de tiempo, no debemos tenerlas en cuenta a efectos de competencia para los cítricos valencianos, ya que se dedican al consumo del mercado interno.
Sin embargo, fíjense en el crecimiento de la producción del resto de países, que además han manifestado una creciente vocación exportadora hacia la Unión Europea y hacia los mercados en los que tenemos presencia, tal y como pueden ver en la siguiente diapositiva.

La tendencia con los altibajos propios de la vecería del arbolado que condiciona el volumen de la producción de cada campaña y pese al efecto de la pandemia en el comercio global es claramente ascendente.
Sin ir más lejos, vean el crecimiento de las importaciones procedentes de Sudáfrica y Egipto en las últimas cinco campañas -son la línea roja y la línea azul.

De la misma forma, elementos que escapan a nuestro control, como las normativas laborales vigentes en cada país, generan un grave desequilibrio entre países productores que tienen su reflejo en unos costes de producción mucho menores en esos países que mencionábamos anteriormente en la presentación aquí en España.

También hemos de tener en cuenta la existencia del Pacto verde europeo, eje legislativo y político de la Comisión Europea.

En lo referente al sector agrario, se plasma principalmente en las nuevas exigencias de la PAC, en la estrategia de biodiversidad y en la estrategia «De la granja a la mesa», pero también tienen implicaciones para nuestra actividad la ley de cambio climático, las nuevas normativas sobre embalajes, por citar algunos ejemplos.

Transitamos, pues, hacia un escenario en el que, tanto por convencimiento como por obligación, vamos a tener que ser todavía más respetuoso, si cabe, con el medio en el que desarrollamos nuestra actividad.
Lo tendremos que hacer con menos recursos, con menos herramientas a nuestra disposición, ya que las alternativas de tipo biológico o biotécnico para hacer frente a distintas plagas y enfermedades que nos amenazan todavía no se han desarrollado, no se pueden poner en marcha o no han alcanzado su grado óptimo de efectividad.
No quiero decir que no haya o no se haya trabajado en ella.

Los estudios de impacto de la Comisión Europea respecto de las implicaciones directas de la aplicación del pacto verde y de la estrategia «De la granja a la mesa» en nuestro sector se han hecho de rogar.

El primer estudio de impacto de esta política en la Unión Europea vino del departamento de agricultura de Estados Unidos.
Paradójico, pero cierto.
En él se preveía una reducción significativa de la producción, un encarecimiento de costes y una marcada pérdida de competitividad de la agricultura europea, especialmente en el escenario en el que terceros países no adopten medidas similares a las aprobadas en territorio comunitario.

El informe de impacto elaborado más tarde por la Comisión Europea y que el comisario europeo de Agricultura guardó en el cajón durante varios meses venía a concluir exactamente lo mismo.

Volviendo a la cuestión de los mercados, debemos tener en cuenta dos conceptos adicionales.
Por una parte, la fijación de precios que en el sector citrícola, a diferencia de otras actividades productivas, se establece desde la parte superior de la cadena hacia a la inferior convirtiendo a los productores en el eslabón más débil.
Por otro lado, este fenómeno se acentúa con la elevada concentración de la distribución, que se contrapone con la marcada atomización en el sector productor.

En este sentido, es muy significativa la diapositiva que vemos a continuación, en la que se muestra la cuota de mercado de las cinco principales cadenas de supermercados de cada país.
Y esto es solo de cara al consumidor, ya que la concentración se acentúa si atendemos a las compras que realizan estas grandes cadenas, que a niveles comunitarios se reducen únicamente a seis o siete grandes grupos frente a los 600 operadores citrícolas españoles.

Las bajas rentas que perciben los agricultores se agravan en un contexto de encarecimiento global de costes de producción, desde los suministros, incluyendo el agua, la energía, los carburantes, a las materias primas como cartón o los plásticos, pasando por insumos agrícolas, desde los plásticos de invernadero a los productos fitosanitarios.
Y eso por no hablar del transporte de los productos a los mercados de destino.
Y es que los agricultores o las cooperativas no podemos repercutir estos incrementos de costes de nuestras ventas.

Y si falta algún elemento para completar esta tormenta perfecta, tenemos…, lo tenemos en la amenaza que supone para nuestra citricultura las plagas y enfermedades, agravadas por el cambio climático y por unas políticas comunitarias que facilitan la entrada de importaciones procedentes de terceros países con niveles preocupantes de detección de cargamentos contaminados.
Plagas y enfermedades para las que en muchas ocasiones todavía no tenemos solución o cura.

Una vez hecho este somero diagnóstico de la situación del sector, queda preguntarnos qué debemos hacer.
La solución está en un conjunto de acciones que deben de implicar tanto al propio sector como a nuestros representantes políticos.
No se trata de repartir culpas, sino de buscar soluciones, si me permiten sus señorías.

Es necesaria una visión estratégica de futuro, un cambio de mentalidad por parte del sector inicialmente y un compromiso político total.
Debemos entender, tal y como se refleja en esta imagen, que es imposible obtener resultados diferentes si siempre hacemos las mismas cosas.

Entonces, ¿cuáles serían las medidas y objetivos concretos a alcanzar para garantizar la viabilidad futura del sector?
En primer lugar, diría que es fundamental seguir avanzando -y no con la boca pequeña- en la concentración de la oferta.

En este escenario es fundamental apostar por las cooperativas y las organizaciones de productores como fórmulas que garantizan, más allá de la estructura de la tierra, esa dimensión que garantice una mejor vertebración y funcionamiento del sector.

Debemos definir nuestro mapa varietal actual y crear, a partir de su estudio pormenorizado, un nuevo calendario varietal que aproveche las oportunidades de mercado, por ejemplo, cuando somos los únicos que exportamos y descongestionemos los picos en los que hay fenómenos de sobreoferta.

La reconversión varietal debe atender a las circunstancias actuales de los mercados e influir en sus tendencias a futuro para que nuestras producciones tengan un elevado nivel de demanda que garantice una remuneración adecuada para todos los eslabones de la cadena.

Y ¿cómo podemos influir en esas tendencias?
A través de la promoción, para la que es necesario contar con una organización interprofesional que sea potente, capaz de captar los fondos comunitarios necesarios para desarrollar campañas que pongan en valor nuestros cítricos y sus innegables cualidades, incitando con ello a su consumo.

Otro de los valores que puede aportar una interprofesional es el apoyo en una acción de lobby efectiva, de modo coordinado con las distintas administraciones que permitan imponer en Europa nuestras tesis como principal país productor de cítricos, frente a las intenciones de otros países y de otros estados miembros que son exclusiva o mayoritariamente importadores.

En el contexto actual, hemos de saber aprovechar las oportunidades que se nos presentan para avanzar y la digitalización del sector.
El PERTE agroalimentario y los fondos de recuperación postpandemia deben ser claves para dinamizar la transformación del sector, de forma que aproveche su potencialidad y tenga capacidad para hacer frente a los retos del presente y futuro.

De igual forma, para la superación de estos retos es imprescindible invertir en investigación.
El Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias debe volver a ser un centro de referencia, dotado de los mejores profesionales, de recursos económicos e instalaciones adecuadas para desarrollar un trabajo que tenga un traslado directo y efectivo a nivel de campo.

Debemos trabajar en conseguir una mayor profesionalización de la actividad agraria.
Podemos alcanzar este objetivo a través de la formación continua, del reciclaje profesional y de transferencia de conocimientos.

Me gustaría acabar mi intervención con un mensaje positivo que avale la potencialidad de nuestra citricultura para superar estos retos.
Hemos de tener muy claro que nuestros cítricos son sanos, saludables y de grandísima calidad, y están avalados por las normativas de seguridad alimentaria más exigentes del mundo.

Tenemos un gran prestigio como productores y comercializadores, obtenido a base de años de un buen saber hacer, que hemos de aprovechar y poner en valor.

Ofrecemos gama, calidad y servicio, y tenemos una situación privilegiada que nos permite alcanzar nuestros mercados en 48 o 72 horas.

Tenemos grandes empresas y grupos comerciales consolidados, que son la base para seguir trabajando en una mayor concentración de la oferta y un mejor acceso a los mercados.
Tenemos, pues, la base y la experiencia.

Y tenemos un hueco importante de consumidores que todavía no comen fruta y que con el color naranja en esta gráfica podemos ver su porcentaje en cada uno de los distintos países.
Color naranja, en cada país son consumidores que no consumen ni una sola pieza de fruta, datos de Eurostat de la Unión Europea.

Señorías, de ustedes y de nosotros, en base a una acción coordinada, depende que escribamos las próximas páginas de la citricultura valenciana.
O que, por el contrario -y espero que no, y estoy convencido que así no va a ser-, empecemos a escoger las mejores palabras para su epitafio.

Muchas gracias a todos y a todas por su atención y quedo a su disposición para responder las preguntas que deseen formularme.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Bellés.

I agrair-li especialment des d'esta presidència que haja clavat el temps que teníem previst per a la seua intervenció.

Ara és els temps dels diferents grups polítics que tindran una intervenció cadascú d'ells per temps de dos minuts, començant per la senyora diputada Beatriu Gascó, en nom d'Unides Podem.

Quan vosté vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Llopis, per la seua exposició, molt concentrada en 15 minuts.
Enhorabona per l'eficiència.

M'ha agradat molt el que vosté ha dit, en les tasques que dona la Generalitat i els grups que estem ací en Les Corts també ens sentim apel·lats d'alguna manera.

Avançar en la concentració de l'oferta, efectivament, és una qüestió fonamental.
Quin paper creu vosté que les cooperatives agroalimentàries han de jugar?
Jo sé que varen ser un actor fonamental en la definició de la Llei d'estructures agràries.
I quines pensa que són les tasques que hem de desenvolupar ràpidament, més enllà del mapa varietal i el mapa agronòmic que ja ha dit vosté?

L'agent dinamitzador, pensa que és una realitat que necessitem i que hauríem d'avançar ahí ràpidament?

El seu paper en Intercitrus.
Jo incidisc molt en la qüestió d'Intercitrus en tots els compareixents, perquè crec que és un actor clau que està desaparegut i que hauria de reactivar-se amb molta celeritat.
Per això m'agradaria saber quin va ser el seu paper i què va passar al 2008 quan es va paralitzar.

Què pensa sobre Ailimpo?
Ha de ser una organització a banda d'Intercitrus o necessitaríem una interprofessional unida per a tots els cítrics valencians i espanyols?
És a dir, taronges, mandarines, llimes i pomelos junts?
O no, o hem de funcionar com fins ara?

I també, ¿quin pensa que pot ser el paper de les cooperatives com a interlocutor al final dels xicotets llauradors valencians en una organització com l'Organització Mundial del Cítrics que podrien ser la veu per a estos xicotets productors?
O tal volta no?
No sé, què en pensa vosté?

Moltíssimes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Gascó.

Ahora es el turno, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, del señor José Luis Aguirre.
Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Gracias, señor Bellés, por su intervención.

Lo que quería preguntarle es qué podemos hacer, en definitiva, para conseguir el que debería ser ese objetivo común del que ha hablado al final de la intervención, obtener una adecuada remuneración para todos los eslabones de la cadena de valor para el sector.

Por su dilatada experiencia en el sector, donde ha podido conocer desde el punto de vista de las cooperativas que nos estaba explicando y también ha hecho referencia a su experiencia como presidente de Intercitrus, que es un tema del que efectivamente se ha hablado muchísimo en esta comisión, ¿cuál cree que puede ser el problema que tiene a lo mejor esta entidad para que su trabajo no trascienda o para no conseguir llevar a cabo ese trabajo?
¿Quizá ese exceso de cambios de equipo, porque tienen un periodo demasiado corto y a lo mejor no les da tiempo a acelerar las iniciativas que algunos de ustedes podían generar?
No lo sé.
A ver qué nos puede aportar en eso.

Y nada más, creo que es importante…, nos ha dado un estupendo croquis, una idea de cuáles son los problemas.
En muchos de los puntos ha coincidido con otros comparecientes que han venido, evidentemente, y, en fin, darle las gracias y tratar de, eso, de proponer soluciones para ver si somos capaces, en lo que nos corresponde también a los políticos, a los legislativos, de conseguir llevar a cabo, reglamentar y habilitar con presupuesto suficiente esas leyes y estructuras agrarias de la huerta valenciana, etcétera, etcétera, que puedan ayudar a hacer rentable a los productores de cítricos.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Aguirre.

Ahora es el turno, en nombre de Ciudadanos, del diputado señor Eduardo del Pozo.

Cuando usted quiera.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, senyor president.

Señor Enrique Bellés, muchas gracias por su comparecencia hoy aquí, la verdad es que me ha parecido magnífica porque en el breve tiempo que ha tenido usted para su exposición ha hecho una gran aclaración de lo que son los problemas, después ha aportado soluciones, y después, para finalizar, me ha encantado cuando ha dicho que hay que aprovechar lo que tenemos, ese sentimiento de positividad, de que realmente aquí en la Comunidad Valenciana hay muchas cosas positivas para creer en el sector citrícola valenciano.
Y me ha gustado mucho personalmente y, además, finalizando con un gráfico en donde nos ha mostrado que hay oportunidad, es decir, hay muchos europeos que no consumen fruta y nosotros tenemos que enseñarles a que consuman fruta porque además es salud y, encima, si podemos que consuman nuestra fruta, pues, mejor que mejor.

Entonces, me ha gustado cómo, encima, también ha finalizado enseñándonos esa oportunidad; hay oportunidad en el mercado europeo, pese a que parece ser que se reduce en Europa el consumo de la naranja.
A nosotros nos sorprende mucho y nos gustaría…, cómo podríamos, en este caso cómo podría la administración valenciana promocionar, entrar ahí fuertemente para convencer al consumidor europeo de que consuma fruta, fruta valenciana, porque al final eso se traduce en salud, en salud hacia los consumidores.

Y, por último, preguntarle cómo valora, han hablado de que están totalmente concienciados de que es necesario que el sector agrícola vaya de la mano con el cuidado hacia el medio ambiente, me gustaría preguntarle cómo valoran la situación del agua en la Comunidad Valenciana, cómo ven la situación actual y cómo ven el futuro.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Del Pozo.

I, ara, és el torn, en nom del grup Compromís, del senyor diputat Josep Nadal, per dos minuts.

Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Bellés, per la seua exposició.

Ha donat vosté unes dades molt interessants sobre el tema d'exportacions, importacions, de com està el tema en la Unió Europea, també ha parlat vosté de com ens posicionem davant dels tractats internacionals i com ens afecta.
Jo volia preguntar-li, també, concretament sobre el tema del tractat internacional de Mercosur, que encara no s'ha posat en funcionament, i com creu que ens podria afectar al nostre camp.

També, dins de tot açò, del tema de les exportacions, preguntar també si concretament el cooperativisme, a l'hora d'exportar a altres llocs, sobretot a Europa, si s'exporta en els mateixos llocs que els altres comerços, si n'hi ha alguna diferència en el tema que siga una cooperativa o un comerç a l'hora d'exportar en algun lloc.

Ha parlat bastant d'això, com d'alguna manera -diguem-ne- la competència deslleial d'altres països està afonant els nostres preus.
Per això, sempre tenim allò d'entre la qualitat i la quantitat, que és difícil competir en quantitat i hauríem de mirar de competir en qualitat i aplicar més valor afegit encara als nostres productes.
Què opinen vostés que l'agricultura ecològica siga una forma de donar valor afegit als nostres productes, que és una fórmula que cada any té més demanda, per això ens agradaria saber quin volum de producció citrícola de les cooperatives valencianes correspon a la producció ecològica, si té estes dades, i, si no, ens les pot donar més endavant.
¿Ens pot explicar, també, si sap quina és la tendència, pel que fa al nombre de produccions en ecològic, i quina capacitat de penetració en el mercat internacional té la producció ecològica per a les cooperatives, i si creu que hi ha marge de creixement?

També, volia preguntar-li pels processos d'integració entre cooperatives, que s'estan fent molt famosos en les nostres comarques, com ho veu, que, en teoria, és per a millorar la competitivitat, i si creu que s'està aconseguint.

En principi, era sobretot això.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyor Nadal.

Y en nombre del grupo Popular, tiene la palabra el señor diputado Miguel Barrachina, por dos minutos.

Cuando usted quiera.

El senyor Barrachina Ros:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, don Enrique, por su amable intervención, y le reitero, como bien sabe, mi admiración por su trayectoria profesional, que es una perfecta mezcla entre capacidad técnica y visión práctica, tanto cuando colaboró con la administración como ahora dirigiendo a un sector del cual todos los valencianos nos sentimos enormemente orgullosos, un modelo, el de las cooperativas agroalimentarias, un modelo valenciano de éxito y de una grandísima proyección de futuro.
Y en ese futuro le preguntó dos cosas.

El presente valenciano se significa por la pérdida de parcelas de producción y, por tanto, por el avance del terreno improductivo con el daño que eso hace a nuestro ecosistema; sin embargo, comunidades hermanas, de Andalucía o Murcia, siguen aumentando sus extensiones con nuevos cultivos.
¿Cuál es el hecho diferencial valenciano que hace que sumemos récords de abandonos de tierras, mientras otros con el mismo formato dentro de la misma nación, y por tanto con los mismos tributos y condicionantes externos, les va significativamente mejor que a nosotros?
Uno.

Y dos.
Entre las nuevas normativas, primero, entre la previsión de la PAC, y, segundo, con la modificación de la ley de la cadena alimentaria, en la cual las cooperativas han mantenido una posición distinta y en ocasiones justificadamente distante de otros agentes del sector agrícola, me gustaría conocer su impresión de lo que puede devenir en los próximos meses y en los próximos años.

Un millón de gracias.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Barrachina.

I per a tancar aquesta ronda d'intervencions, en nom del grup Socialista, té la paraula la senyora diputada Sabina Escrig, per dos minuts.

Quan vosté vullga.

La senyora Escrig Monzó:

Moltíssimes gràcies, president.

Senyor Bellés, moltíssimes gràcies per la seua compareixença que ha estat molt interessant, em sume al que li han dit ja els altres compareixents, esquemàtica, amb anàlisi de la situació i també amb solucions.

Jo, si no estic equivocada, les cooperatives valencianes han afrontat -i estan afrontant- la crisi de la covid-19 amb més resistència que altres empreses, i, aleshores, caldria posar en valor el treball de les cooperatives.
Per tant, el cooperativisme -i ja ho ha dit vosté-, són cent anys d'història, és el passat, és el present i és el futur del sector, perquè el cooperativisme significa resistència, significa resiliència, reconstrucció i competitivitat, i és, entre altres, el que necessita el nostre sector citrícola.
Per això, m'agradaria, si li dona temps, perquè en huit minuts possiblement no li done temps per a contestar tot el que li estem preguntant, que valorés el pla Fent Cooperatives respecte al sector citrícola i la seva competitivitat.

I vosté també ha assenyalat, en l'última de les línies d'actuació ha parlat de la digitalització i investigació del sector, i també sumant a l'eslògan de l'any passat, del Dia Mundial del Cooperativisme, que deia «Reconstruir millor junts», què pensa vosté, com hem de construir i reconstruir el sector citrícola per a millorar-lo, ser competitiu, i caminar cap a eixe futur amb l'agricultura 4.
0, que ve de l'empresa 4.
0, des del cooperativisme?

I també tenia preparada una altra pregunta, però crec que ja vosté me l'ha contestada en la seua intervenció, que era quines mesures s'han de posar per a fer més atractiu el cooperativisme i el sector citrícola però en joves, que ja ho ha contestat vosté en el tema de la rendibilitat, de fer rendible el sector.
I podria sumar alguna cosa més, o podria dir alguna cosa més per a fer atractiu als joves, per la seua incorporació al camp?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Escrig.

I, ara, sí que seria la seua segona intervenció per tal de donar complida resposta, en la mesura del possible.
Sí que li preguem que l'exposició que ha presentat ens la faça arribar, i així la disposaríem els diferents diputats.
Res més.

Quan vosté vullga, té huit minuts de temps.

El senyor director de la Federació de Cooperatives Agroalimentàries:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies a la cambra per l'acceptació de la meua intervenció, que no és personal sinó és simplement transmetre la veu d'un col·lectiu que -crec- està fent una labor molt important i, afortunadament, és reconegut en este lloc on la sobirania del poble valencià, doncs, té la seua manifestació més evident.
Molt bé.

Intentaré, a vore, encara que siga de modo flaix, intentar contestar, probablement en cada una de les preguntes tindríem un dia per a contestar.
Molt bé.

S'està parlant sempre, la senyora Beatriu Gascó ens ha parlat del tema de les organitzacions representatives, d'Intercitrus, d'Ailimpo, del paper que deuen de formar ahí, el paper de les cooperatives.
Les cooperatives estem decidits a participar, i ha sigut uns dels grans valedors de la participació tant en Ailimpo, que de la participació tant en Intercitrus.
Quasi estem, jo diria que fem un poc el paper de pont entre les diferents modes de pensar de les coses, però som convençuts que conforme partint de la concentració de l'oferta i la col·laboració, eixe és un lloc de debat, les interprofessionals, on, senyores, ens juguem moltes coses i tenim moltes possibilitats.
És una fórmula d'èxit en molts altres llocs, i ací deu de ser també; i, de fet, moltíssimes de les ajudes que poden hi haver, inclús les de promoció, van encaminades i dirigides a través d'organitzacions interprofessionals.

No compartisc moltes vegades l'anàlisi que fem, per això he volgut tindre una intervenció positiva; si volen vendre un producte, davant tot l'hem de vendre d'un modo positiu, ens ho hem de creure nosaltres mateixos.
Senyores!
, en este moment ja tenim molt que vore Intercitrus.
En la proposta que la comissió ha fet, amb un gir radical del seu pensament fins a este moment, que n'hi haja una proposta damunt de la taula de tractament de fred per a la Thaumatotibia quan vinga de Sud-àfrica i altres països, alguna cosa a hagut de vore Intercitrus, alguna cosa, probablement el que més.

Està clar que tenim moltes coses a fer i està clar n'hi ha moltes coses per polir i moltes coses per a analitzar, però el mundo se hizo en siete días y el séptimo descanso.
Val?

Al senyor José Luis Aguirre de Vox, creo que la pregunta de Intercitrus se la he contestado, entiendo que con este sentido.
Ya digo, somos grandes valedores de este tipo de organizaciones y estamos volcados directamente para que se ponga a trabajar, y creo que el gran reto va a ser…, probablemente no lleguemos a esta convocatoria porque es en el mes de abril, no estamos preparados, pero en la del año que viene difícilmente podremos justificar que no tenemos un plan de promoción para obtener y captar fondos comunitarios, como fue en su día.

Y el motivo, que creo que antes se me ha preguntado, por el cual en el 2008 se rompió, probablemente habría que preguntárselo a otros actores que entendían, fue la promoción precisamente el motivo, que entendían que, como no había una adecuada remuneración para el sector productor, pues, de alguna manera se utilizó como moneda de cambio, probablemente, el tema de la promoción.
Muy bien.

¿Qué podemos hacer?
En fin, si quiere me remito al decálogo que había en la penúltima transparencia, que ha sido intentar sintetizar muy concretamente por el tiempo que teníamos y cada una de ellas sería motivo de un desarrollo, que entiendo que con todos ustedes colaborando sería infinitamente más fácil y creo que debemos ir todos de la mano.
Muy bien.

El señor Eduardo del Pozo, de Ciudadanos, también muy amable por las palabras que ha tenido.
Bueno, lo primero que creo que tenemos que ver es que nuestro mercado fundamental es el mercado de la Unión Europea, es el grueso de nuestra… Bueno, pues, evidentemente, hay posibilidades en el sentido en que las diferentes administraciones puedan hacer, pero entienda que la promoción que se hace simplemente es genérica a nivel… Entonces, o escogemos momentos en los cuales estamos solos en el mercado, y si alguna cosa pudiera hacerse será un momento puntual, a lo mejor en instituciones comunitarias, o en lugares donde pueda tener una mayor proyección, pero me es difícil entender, aunque toda piedra hace pared, una campaña exclusivamente de promoción de la administración valenciana.
Habría que fijarla muy bien, hay expertos en todas esas cuestiones, pero yo creo que lo importante es que podamos tener fondos comunitarios.
Y no quiero decir que la administración no tenga que participar, porque tenemos denominaciones de origen de cítricos, denominaciones de origen de caqui, y muchas otras en las cuales la promoción también está haciendo un papel fundamental, y, como dicen los medios, si no estás, no existes.

Y yo casi, casi me atrevo en este tema a preguntarle, que creo que está prevista la semana que viene, una presentación que va a hacer también, o va a estar en este mismo lugar, el director general de Anecoop, que, como han visto ustedes y podrán comprobar, han hecho una campaña de marca ya este año con sus productos y, probablemente, les pueda explicar…, se han atrevido, creo que todavía con cítricos nadie o casi nadie ha hecho todavía en fresco una campaña de promoción con marca.
Yo creo que han sido muy atrevidos y, en fin, les animo a que este tema…, y al señor Joan Mir que espero que pueda contar ese tema.

El tema Mercosur, ¡claro que nos afectará el tema de Mercosur!
¿Por qué?
Pues, porque en este momento ellos traen mucho zumo, y lo que traigan de allí, pues, ya no va a estar aquí, no menos en fresco, y también vemos que sobre todo Brasil, por ejemplo, alto grado de contaminación de plagas, de cuarentena, correcte?
, en este tema.

S'ha parlat en este moment perquè el senyor Macron diu que per la carn no li interessa i ho ha aturat.
Correcte?
Les cooperatives exportem al mateix mercat que qualsevol mercat lliure, tot el món accedix, i exportem a la Unió Europea quan infinitat de països, inclús Corea del Sud, eh?
, per dir un país allunyat.
Correcte?

El tema de competència.
Pues, efectivament, més que el tema de mercat, que per això els nostres competidors volen dir que estem intentant desestabilitzar el mercat.
No, no, no estem ficant traves al mercat.
En este moment les mesures que estem ficant en el tema de reciprocitat és en el tema de seguretat vegetal.
No volem que en este moment mos arriben plagues de quarantena i no cal més que deixar llibertat de comercialització, perquè el món va aixina, val, com ha de ser.

Agricultura ecològica.
Lamente no portar les dades.
Sé que tenim les dades a nivell espanyol i estem inclús jo vull dir que per damunt de la mitjana.
En Espanya és el 9,2 de producció, en la Unió Europea el 8,5 de la producció.

I li vull dir una cosa també, des de la federació de cooperatives ja vam fer la primera transició de l'agricultura convencional a la producció integrada.
Hui en dia tot el món ja fa producció integrada.
I estem treballant moltíssim, inclús en cursos d'experts per animar la gent que treballe i s'incloga en la producció ecològica.
També és cert que el dia que tot el món faça ja d'agricultura ecològica no hi haurà segmentació del mercat i hi haurà un benefici per als ciutadans i per a l'entorn.
Però, si tot és ecològic, no hi haurà una diferenciació entre el producte convencional i producte ecològic, probablement els preus poden ser uns altres.

I en el procés d'integració de cooperatives.
Doncs és com tot, mire vosté, la intenció que tenim des de la federació és impulsar menys cooperatives, però millors.
Les volem millor dimensionades.
No necessàriament ha d'haver en cada poble una cooperativa, probablement sí que ha d'haver la seu, una cooperativa perquè porta història, porta el lloc influència, porta, en fi, en el seu d'això, però no necessàriament s'ha de manipular en tots els pobles i no necessàriament s'ha de comercialitzar en tots els pobles, val?
, hem d'aprofitar economies d'escala.

I vull dir, moltes vegades ens trobem també en la ingerència política perquè valen altres valors, com les dones que van a treballar o coses d'este tipus, quan s'ha d'entendre que en primer lloc una cooperativa és una empresa, i una empresa fa el seu estudi com pot fer en l'altre tema.
Però bé, en eixe tema…

A don Miguel Barrachina, pues bueno, el tema de pérdidas.
A ver, yo creo que muchas veces, desde el cariño que le tengo, que lo sabe, y el respeto, es cierto que en este momento, por ejemplo, Andalucía ya está produciendo más naranjas que nosotros, pero este año se están quejando de lo mismo que nosotros, o sea, también del tema de precios.
Está claro que allí las dimensiones son mucho más grandes de las explotaciones, no son como aquí, minifundio no hay, y creo que la tipología de la gente que se va yendo son cada vez menos eficientes.
Sabemos que parcelitas pequeñas no son eficientes, mientras se tiene cariño se está yendo.
Pero en Andalucía, en naranjas, no en mandarinas, traía las gráficas tanto de naranjas, se puede ver este momento, en rojo tenemos a Andalucía, en verde la Comunidad Valenciana.
Pero están pasando por problemas parecidos a los nuestros, derivados también del tema de la concentración de la oferta y estas cuestiones.

Y una última, bueno, la ley de la cadena, me decía, la impresión.
Bueno, creo que finalmente en las Cortes Generales, en el Congreso de los Diputados, hemos conseguido modestamente que se adecue éste al sector cooperativo.
Cuando un socio deposita su fruta en un almacén no lo está vendiendo, está haciendo un depósito en su casa, y eso creo que ha sido difícil de trasladar y finalmente se ha entendido.
A partir de ahí sí que se ha podido adecuar, vuelvo a insistir, esto es como en el Tour de Francia, resulta que te vas con una mountain bike, es bicicleta, pero no es lo adecuado, ¿verdad que no?
, pues entonces también había que adecuar esta área al sector cooperativo, y creo que finalmente se ha podido hacer, aunque evidentemente el traslado, el devenir, el devenir dirá, yo no quiero hacer ninguna cuestión de valoración en ese momento, el devenir dirá las bondades o deficiencias que tiene esta ley.
Creo que se ha hecho con la mejor intención, pero también es cierto que tiene dificultades de aplicación.
¿Correcto?

Y simplemente, a Sabina Escrig, que es la última interviniente, agradecerle el papel que nos ha indicado en el sector cooperativo durante la pandèmia.
També és cert que des del sector cooperatiu no s'ha acomiadat a ningú en este moment de crisi, estem fent treball estable aixina.

La digitalització, el que no es digitalitze no es farà, simplement és aixina de greu.
O siga, al final les coses avancen que és una barbaritat, com dia la cançó, però el que no digitalitze se quedarà darrere, eh.

I com poden fer-ho als joves més atractiu?
Doncs que açò siga una qüestió que un se senta fort, orgullós de ser llaurador i ho tinga una remuneració adequada, i entre tots ho intentarem.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Enrique Bellés Llopis per la seua presència, per la seua primera i segona intervenció, crec que ha estat molt didàctica i crec que farem bon ús ses senyories a l'hora d'extraure el dictamen final.
Per tant, li agraïm una vegada més la seua presència, i moltíssimes gràcies.

El senyor director de la Federació de Cooperatives Agroalimentàries:

A vostés per convidar-me.
Gràcies.
Bon dia.

El senyor vicepresident:

El temps suficient per a fer el canvi de compareixent i continuem amb la sessió.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

Bon dia de nou.
Reprenem la sessió d'avui.

Ara és el torn, ahora es el turno de José Vicente Andreu Marcos, presidente de Asaja Alicante, que dispondrá de un primer turno de quince minutos, para hacer su exposición, después los distintos grupos tomarán la palabra por dos minutos cada uno y una segunda intervención de ocho para responder las cuestiones que le planteen.

Por tanto, sin más, le doy la palabra por quince minutos.

Compareixença del president l'Associació Agrària de Joves Agricultors (ASAJA) d'Alacant, senyor José Vicente Andreu Marcos

El senyor president de l'Associació Agrària de Joves Agricultors d'Alacant:

Buenos días.

Agradecer a los distintos grupos políticos que forman parte de esta comparecencia la invitación a Asaja Alicante y la oportunidad que nos brindan para participar en esta mesa de debate y poder exponer la actualidad de la producción citrícola en la provincia de Alicante.

Supongo que la mayoría no me conocéis, soy José Vicente Andreu, natural de Orihuela, y desde junio ostentó el cargo de la presidencia de Asaja Alicante.
Profesionalmente soy ingeniero agrónomo y agricultor de cítricos, cítricos ecológicos, en Orihuela.

Y antes de empezar a analizar la situación del sector citrícola, quiero aprovechar oportunidad que se nos brinda en este foro a los de Alicante para subrayar y poner de manifiesto un tema que desde nuestra organización y para nuestro territorio en la provincia de Alicante está resultando especialmente trágico y doloroso para nuestro sector y como ciudadano de la Comunidad Valenciana; y me refiero a la falta de agua, al trasvase Tajo-Segura y Júcar-Vinalopó.

A nadie se le escapa la relevancia que tiene la agricultura en el conjunto de la sociedad y de la economía general.
Y la verdad es que nos encontramos ante personas, instituciones y políticos que representan a todos los sectores afines, sensibles, e incluso apasionados con la agricultura y la ganadería como ejemplo de sostenibilidad.

Pues bien, los políticos que defienden con tanto ahínco la agricultura deben de saber que sin agua no hay agricultura.
No podemos caer en el error de destacar, quizá por ignorancia, que, por un lado, se valora la agricultura y la producción de alimentos de calidad diferenciada, como es el caso de la agricultura mediterránea, y que desde nuestro territorio muchas veces se esté en contra de llevar la tan necesaria agua a la provincia de Alicante.

No podemos demandar, pues no tendríamos legitimidad para ello, el pedir agua a otras comunidades autónomas, Castilla-La Mancha en este caso, cuando desde la Comunidad Valenciana no hemos sido capaces de ponernos de acuerdo en distribuir equitativamente el agua que sí que tenemos en nuestra comunidad.
Se nos niega un recurso natural muy importante que necesitamos para producir alimentos y desarrollar nuestra agricultura.
Con el silencio cómplice de estas Cortes, en la que nos encontramos, llevamos 15 años con el Júcar-Vinalopó truncado.

El agua y la agricultura están indisolublemente unidas, sin agua no hay agricultura.
Y ustedes que están en contra muchos, muchos grupos, están en contra que desde Valencia se aporte agua a Alicante, no solamente están en contra del agua del trasvase, sino que están en contra de una agricultura y en una posición que están menospreciando al territorio y a la provincia de Alicante.

Los regantes y los agricultores no nos merecemos el trato que nos da la clase política con el problema del Júcar-Vinalopó, nos están condenando casi a la desaparición.
Tenemos que ser conscientes todos los que estamos en esta sala que si a la provincia de Alicante no se le aporta el agua necesaria, se le está condenando a la falta de desarrollo.

No podemos comprender como se puede llevar una iniciativa positiva de solidaridad agrícola en nuestro territorio dentro de una misma comunidad autónoma.
No entendemos, es ridículo y es vergonzante lo que está pasando con el Júcar-Vinalopó.
Y lo más grave de esta situación es que a cinco comarcas alicantinas es que ustedes parece que les da lo mismo y no se defiende lo más mínimo y se mantienen en firme posición de silencio, de opacidad o de desidia, y les falta valor para abordar y contribuir a proyectos transversales que generen desarrollo, vertebración, fijación del territorio y empleo.

En definitiva, yo creo que ha llegado el momento, y hacemos esta petición desde Asaja Alicante a la cámara de las Cortes Valencianas, para retomar el trasvase, el debate del trasvase Tajo-Segura y, después de 15 años de bloqueo de esta infraestructura, buscar soluciones que hagan posible que definitivamente llegue el agua necesaria del transvase Júcar-Vinalopó.

Dicho esto, pasamos a relatar la situación del sector citrícola en la provincia de Alicante.

En relación a la situación de los cítricos, como se ha comentado anteriormente por mi compañero, nos encontramos en una situación de máximo riesgo, pues estamos inmersos en una crisis estructural y quizá en una crisis del modelo productivo.
En este sentido, si queremos mantener el liderazgo de la producción citrícola y del mercado, hay cinco criterios en los que se debe de intervenir de manera urgente.

En primer lugar, en el tema del comercio exterior y control de fronteras, en el que debemos destacar tres principios clave: el principio de reciprocidad, el control fitosanitario en las aduanas y los acuerdos comerciales con países terceros.

En cuanto a la reciprocidad, no tenemos ningún problema en competir con países terceros en el mercado europeo, pero hemos de reclamar y reivindicar, con la mayor rigurosidad, al objeto de exigir protocolos de importación de cítricos, de la misma manera que nosotros los tenemos que hacer para la exportación; en definitiva, las mismas reglas de juego para los agricultores europeos que para las importaciones de terceros países.

Control fitosanitario en aduana.
Los controles que tenemos actualmente no están funcionando.
Para vender en Estados Unidos hay solo dos puertos de entrada; sin embargo, para importar cítricos en Europa, hay más de treinta, cada uno con su forma de proceder y operar, con exigencias desiguales y con existencias de auténticos coladeros, como son conocidos los puertos de Rotterdam y Bélgica.
Por lo tanto, necesitamos poner un plan europeo de vigilancia y controles fitosanitarios que nos proteja de los problemas de la sanidad vegetal.
Quiero insistir en este punto, pues no es baladí; necesitamos defendernos de las plagas que vienen de países terceros, lo estamos viendo en el caso del cotonet de Sudáfrica, que sufre ya prácticamente toda la Comunidad Valenciana, ya ha llegado al sur, y de la pulvinaria que estamos sufriendo en el sur.
Son problemas de la sanidad vegetal que ponen en grave riesgo el cultivo de cítricos en nuestra comunidad.

Acuerdos con países terceros.
Creo que todos estamos de acuerdo que, de continuar con unas políticas, por parte de las instituciones europeas, como las que están desarrollando, estamos condenados a desaparecer lentamente.
La posición de Asaja Alicante, en aras de defender nuestra agricultura, debemos de ser capaces de ordenar y revisar la política de la Unión Europea en relación con los convenios que se firman con países terceros.
A la agricultura hay que protegerla por su fragilidad y no puede ser moneda de cambio en dichos acuerdos.

En los cítricos, más del 60 % de nuestra comercialización se destina a Europa, en los que hemos perdido en los últimos años más del 10 % de la cuota de mercado con la presencia creciente de otros países productores, como Marruecos, Israel, Egipto, Sudáfrica y el Cono Sur.
Por ejemplo, Egipto ha duplicado su producción de cítricos en los últimos años y se aventura como el gran productor mediterráneo para el mercado de Europa.
Con Sudáfrica, que al pertenecer al hemisferio sur, en principio, no deberíamos de tener problemas, tenemos un solapamiento de cuatro meses que nos condiciona gravemente el inicio de nuestra campaña.
Y, en el caso de Turquía, en los últimos años han hecho nuevas plantaciones por más de diez millones de plantas en los que, en los próximos años, veremos incrementar notablemente su producción y su presión en el mercado europeo.

El segundo problema que queremos destacar es el desequilibrio de la cadena alimentaria, por los precios bajos en origen que se pagan a los agricultores.
Este es un punto en el que es clave mejorar los ingresos para los agricultores y las empresas que se dedican a la producción agrícola.
Es fundamental cambiar la estructura del mercado que tenemos, pues, el precio de destino, por desgracia, el precio final del agricultor, nunca lo pone el agricultor, sino que se pone en destino y, con ello, no se pueden repercutir los costes sobrevenidos que estamos teniendo, como es el caso que nos ocupa ahora.
Tenemos que soportar, en este año, un incremento del coste de la energía eléctrica del orden del 270 %, del gasóleo del 73 %, de los abonos del 48 %, del agua del 33 %; y todo ello con cotizaciones a la baja.
En definitiva, quiero insistir en que el problema que tenemos en la citricultura es que el precio se pone en destino, se impone desde la distribución, el operador realiza la venta al final al consumidor sin saber qué precio va a poder recibir de su cosecha.

Es importante el cumplimiento de la ley de la cadena alimentaria.
Tenemos una ley recientemente modificada que no tiene efectos en la práctica y, en consecuencia, hace falta que se dote con los recursos económicos necesarios a la AICA, la Agencia de Información y Control Alimentario.
Hay que aumentar el número de inspectores, de instructores y, en definitiva, tener la voluntad de pasar de esta teórica ley de la cadena alimentaria a una práctica ley de la cadena que garantice que los agricultores cobran, como mínimo, el coste de producción.

El problema del agua en el sur de la provincia de Alicante.
Tal y como ha dicho en el inicio de esta exposición, sin agua no puede haber agricultura; sin agua no podamos mantener nuestra producción citrícola del sur de Alicante.
Los cultivos más importantes de la provincia de Alicante, en términos de renta agraria, son el limón, la naranja y la mandarina, en este orden.
Sin embargo, la falta de agua y el elevado coste que está adquiriendo, genera una gran incertidumbre que pone en grave crisis al sector.
Las reivindicaciones capitales en el tema del agua son: el mantenimiento de la regulación del trasvase Tajo-segura; la creación de un plan nacional hídrico y de infraestructuras que garantice la solidaridad entre los territorios; un precio máximo del agua desalada de treinta céntimos metro cúbico, pero en las tomas de las comunidades de regantes, no en la planta de desalación, pues, si es en la planta de salvación, al final, los regantes tendrán que ir a pagar costes por encima de los cincuenta céntimos; implantación urgente de la doble tarifa eléctrica para las explotaciones agrícolas, tal y como fue aprobado en el congreso.

Otro punto clave para el futuro de supervivencia de la agricultura valenciana es la reforma del seguro agrario.
En los últimos años se viene produciendo un empeoramiento de las condiciones del seguro por la presión que ejerce Agroseguro, por el carácter mercantilista que está tomando esta organización, el incremento excesivo de las primas, recorte de las coberturas y subida de la franquicia.
Actualmente, el sistema nacional de seguros es una herramienta accesible a los agricultores y no hay protección ante las advertencias climática.
La Comunidad Valenciana está haciendo los deberes en este tema del Agroseguro, pues es la comunidad autónoma que más aporta al sistema nacional de seguro, por encima de los treinta millones de euros; sin embargo, esta fuerte inversión se la queda Agroseguro y no llega a los agricultores.
La buena voluntad de la conselleria, realmente, se bloquea en Madrid.

Necesitamos una PAC mediterránea, que se adapte a las condiciones de la producción, con vocación de comercialización, tal como es la agricultura mediterránea, y que refleje las condiciones específicas del minifundismo y del secano y la ganadería de la Comunidad Valenciana.

Necesitamos también un plan de reconversión y reestructuración del sector citrícola, que actúe sobre la estructura productiva y sobre el mapa varietal que tenemos en nuestra comunidad, poniendo en valor aquellas variedades tradicionales que pueden tener futuro comercial.

Se necesita un acuerdo sobre la piñolada.
Esto es un desencuentro entre apicultores y citricultores, que se prolonga ya casi treinta años y que tiene que llegar a su fin, tiene que haber un acuerdo que permita el desarrollo de ambas actividades porque decretar el exilio de las abejas de la Comunidad Valenciana no es justo ni para los agricultores ni para el resto de sectores productivos que necesitan de la polinización, tales como son frutales como el aguacate, los melocotoneros, el níspero, el algarrobo, el olivo, melones, sandías…, multitud necesitan la polinización cruzada.
Por tanto, debe haber un acuerdo entre citricultores y apicultores que permita la compatibilización de ambas actividades.

Y hay que poner en valor el papel de las interprofesionales.
Intercitrus se sumió, durante años, en el silencio, dejando pasar grandes oportunidades para avanzar en el entendimiento entre el sector productor e industria y la comercialización y desarrollar campañas de promoción vitales para el sector citrícola, en concreto de la naranja y la mandarina.

En la interprofesional del limón y el pomelo,…

El senyor vicepresident:

Vaya finalizando, cuando pueda.

El senyor president de l'Associació Agrària de Joves Agricultors d'Alacant:

…Ailimpo ha asumido ese papel y está desarrollando una actividad que puede ser referencia en este papel de las interprofesionales.

Y, con esto, yo creo que es suficiente.

El senyor vicepresident:

Muchísimas gracias, señor Andreu Marcos, por su exposición.

Y ahora es el turno de los diferentes grupos parlamentarios, que dispondrán de dos minutos cada uno de ellos para plantearle las cuestiones que crean oportunas.

Comienza este turno, en nombre de grupo Unides Podem, la señora Beatriu Gascó, por dos minutos.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Muchísimas gracias, señor Andreu, por su comparecencia y por venir hasta aquí para dar su punto de vista sobre los problemas del sector y la viabilidad futura.
Me ha gustado su análisis en estos ocho puntos de los que nos ha hablado.

Y, simplemente, aclarar que el grupo al que represento nunca ha defendido los acuerdos de libre comercio ni los tratados en Europa.
Y, de hecho, consideramos que la agricultura, efectivamente, como bien ha dicho usted, debe estar fuera de los acuerdos de libre comercio por tratarse de…, no es una mercancía cualquiera, es base del cumplimiento del derecho humano a la alimentación, razón por la cual nosotros nunca hemos votado a favor de dichos acuerdos.
Es cierto que, una vez ya están aprobados, hay que encontrar solución a las consecuencias tan negativas que conllevan.

Me ha gustado también el hecho de que usted ha puesto a Ailimpo como ejemplo de una interprofesional que funciona.
Y, por eso, me gustaría saber qué papel juegan ustedes en Ailimpo y cómo cree que se puede resolver el problema con Intercitrus.
Yo seguiré insistiendo mucho con este tema con todos los comparecientes porque creo que es central el papel de Intercitrus en, digamos, salvar de alguna manera al sector, pero no solo, o sea, hay mucho más trabajo.
Otros expertos que han venido aquí, a esta comisión, han hablado del necesario cambio de mentalidad de los agricultores para entender que unidos son más fuertes y que deben concentrar la oferta para poder… Entonces, me gustaría saber qué papel está jugando la organización profesional a la que usted representa, Asaja Alicante, en ese sentido; si están colaborando con la conselleria en el trabajo que debería hacer -estamos de acuerdo- la Ley de estructuras agrarias, por ejemplo, con los dinamizadores, los agentes dinamizadores.
¿Cómo cree que una organización profesional como la suya puede contribuir a ese cambio de mentalidad y ayudar a que la agricultura avance también desde otro punto de vista cultural?

Y, bueno, simplemente, respecto al agua, decirle que aquí ha habido consenso en muchas iniciativas que se han presentado y que se han llevado a cabo en estes Corts respecto de la necesidad del trasvase Tajo-Segura, pero por lo menos el grupo al que represento y otros de la bancada del Botànic lo que defendemos es que esa agua tiene que ir al regadío tradicional y no a los nuevos regadíos.
Entonces, me gustaría saber si hay discrepancia en esa defensa entre su organización y lo que defendemos algunos grupos políticos.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Gascó.

Ahora, por un tiempo de dos minutos, también tiene la palabra, en nombre de Vox Comunidad Valenciana, el señor José Luis Aguirre.
Cuando usted quiera.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Gracias y bienvenido, señor Andreu.

En primer lugar, como he hecho con los anteriores representantes de organizaciones agrarias, darle la enhorabuena por la convocatoria, por el resultado de la convocatoria del viernes pasado, que de alguna manera venía a expresar la inquietud de todos los agricultores, del sector productor en los diferentes puntos que usted nos ha estado exponiendo.

Sí quiero destacar su principal reivindicación hoy aquí que viene por el problema de los trasvases.
Entonces, quería que nos dijera si el mantenimiento de los caudales para regadío del trasvase Tajo-Segura era una de las reivindicaciones que viene en la hoja de reivindicaciones de la manifestación del viernes.
La falta de agua -y le pregunto también como ingeniero agrónomo- evidentemente puede ser un factor limitante para el desarrollo de cultivos de limoneros, por ejemplo, que son árboles que durante todo el año necesitan ser regados y que, por otra parte, son un sumidero de CO2 365 días al año.

Ha realizado una radiografía creo que muy completa de los principales problemas de la citricultura.

Y en cuanto al problema de la ley de cadena, yo creo que nos siempre chocamos con lo mismo.
La ley está bien, pero ¿quién fija los precios para cada uno de los eslabones de la cadena?
No sé si tendría que ser esta AICA autonómica valenciana, a la que usted ha hecho referencia, u otra cosa.

Y en cuanto a la referencia que ha hecho al agua desalada, ¿cree que la desalación es solución, concretamente para los cítricos que se producen?
Lo digo por los problemas evidentemente del precio, los problemas del boro que nos contaba otro compareciente que podría ser un coste añadido, el tener que eliminar el boro después del proceso de desalación.

Y nada más.
Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Aguirre.

Ahora es el turno del señor Eduardo del Pozo, en nombre de Ciudadanos.
Cuando usted quiera, tiene dos minutos.

El senyor Del Pozo Querol:

Moltes gràcies, senyor president.

Y muchas gracias, señor Andreu, por su comparecencia hoy aquí en esta comisión.
Y también en este caso darle la enhorabuena, en este caso por el éxito que tuvieron el viernes pasado aquí en Valencia.
Más de ocho mil personas, más de doscientos cincuenta tractores se manifestaron para reclamar ayuda urgente para el campo valenciano.

Desde Ciudadanos estuvimos encantados de estar con ustedes y siempre, siempre estaremos con el campo valenciano.

Vemos claramente de su exposición que un grave problema en Alicante es el agua.
Es el agua y ustedes están reclamando, en este caso, solidaridad.
Algo que desde Ciudadanos vemos más que evidente.

Y otra de las cuestiones que queríamos comentar con usted es cómo ve la situación de las desaladoras en la Comunidad Valenciana y qué opinión tienen de su uso y de las políticas que quieren llevar a cabo por parte del Gobierno de España.

Porque nos gustaría que nos trasladara de qué estamos hablando, qué impacto puede tener económicamente el hecho de que la agricultura alicantina se quede sin agua.
¿Qué impacto económico?
Nos gustaría que aquí nos trasladara…, porque creemos desde Ciudadanos que estamos hablando de algo muy importante.

De hecho, nosotros siempre hemos reivindicado ese plan nacional hídrico en donde prime por supuesto la solidaridad entre territorios.
El agua es de todos y así se tiene que utilizar, con un uso razonable más que necesario.

Y, por último, hablar en este caso del control de fitosanitarios y de la plaga del cotonet.
Nos ha mencionado que ya está en el sur.
O sea, ya está en el sur.
Ojo, porque este dato es muy relevante y estamos hablando de que la plaga del cotonet está totalmente descontrolada en la Comunidad Valenciana.
Nos gustaría que nos comentara este suceso.

Y, por último, mencionarle cómo valora en este caso la situación del IVIA valenciano.
¿Cómo está la investigación y el desarrollo?
¿Cómo está la situación de investigación y desarrollo en el sector agrícola valenciano gestionado por parte de la Generalitat?

Gracias.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Del Pozo.

I ara sí és el torn també del grup Compromís pel senyor diputat Josep Nadal.
Quan vosté vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Andreu, per la seua exposició.

Ens ha dit algunes coses la veritat és que molt interessants.
Ha parlat vosté sobretot d'aigua i ha reclamat el transvasament Xúquer-Vinalopó.

Volem preguntar-li si creu que en el context de canvi climàtic i reducció de pluges a tot arreu que estem vivint és viable mantindre a futur la citricultura de la zona depenent només de les aportacions dels transvasaments.
I si pensa vosté que podrien haver-hi altres opcions per a millorar la situació i millorar el futur de les explotacions al sud del País Valencià.

Quin marge de maniobra…?
O siga, vosté, pel que està demanant, el pla hidrològic nacional, els transvasaments, tal, ¿creu que l'únic futur que ens queda és anar a una guerra pels recursos hídrics?
¿Quina garantia tenim que eixos transvasaments, tant els presents com els futurs, no van a cultius il·legals o a turisme residencial?
¿Creu vosté que en esta guerra de recursos l'agricultura quan hi ha un transvasament fet va a tindre preponderància sobre l'aigua de boca quan arriben als llocs?

Volíem també preguntar-li que fa alguns anys algunes empreses valencianes anaven al Marroc a produir per les facilitats oferides pel rei per a treballar terres.
Algunes d'estes empreses continuen allí.
Aquestes produccions, ¿vosté sap si són etiquetatges després com a taronja valenciana?
Vosté com creu que es podia evitar aquesta pràctica?

I relacionat amb açò, ¿com creu que les associacions agrícoles s'haurien d'evitar i fer campanya contra estes pràctiques?
¿Creu que pot induir a error per a calcular els volums d'exportacions valencianes el fet que estadísticament es compte com a origen de l'exportació el domicili fiscal d'una empresa exportadora i no l'origen de la collita?

Per últim, volia preguntar-li també per la situació laboral al camp, perquè hem tingut algunes denúncies sobre la situació laboral i més en concret en la zona del sud del País Valencià, que és on operen vostés.
¿Com creu que es pot acabar amb estos casos d'abús laboral, sobretot els provocats per les empreses de treball temporal pel que fa a les condicions de treball de molts collidors o personal en magatzem?
¿Té informació vosté de qui contracta a través de les empreses de treball temporal?

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Moltes gràcies, senyor Nadal.

Y ahora es el turno, también por dos minutos, en nombre del Partido Popular, de la diputada a Díaz.
Cuando usted quiera.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias.

Y muchísimas gracias por venir hasta aquí desde el sur del sur, desde la provincia de Alicante, desde Orihuela.

Y muchísimas gracias por exponer lo que nuestros agricultores de toda esa zona de la provincia de Alicante necesitan.

Ustedes lo reclamaron.
Se fueron a Murcia.
Estuvieron en la manifestación de Murcia.
Les pudimos acompañar.
Estuvieron el viernes aquí en Valencia, porque al final están allí entre unos y otros.
Pero no dejan de reivindicar todo lo que aquí nos ha venido a contar.
Es un gran problema.
El agua…, es un gran problema que no puedan repercutir todos los costes, el aumento de costes que están teniendo de materias primas necesarias para su supervivencia.

Y a mí me gustaría además incidir en algo de lo que no ha hablado, pero que también sí que se ha comentado en esta comisión.
Y además hay un estudio reciente -bueno, reciente; de hará un año o así- sobre el trasvase Tajo-Segura y el sumidero de CO2 que es la huerta de la provincia de Alicante.
Y, sobre todo, si hablamos de cítricos, teniendo en cuenta que una hectárea de cultivo de cítricos absorbe 25 toneladas de CO2.
Y esa importancia medioambiental, que sí que apuntaba antes Cristóbal Aguado, de cómo es posible que no haya esa reciprocidad -a la que también hacía alusión- cuando el traer productos de aquellos países que usted dice que están en auge y están emergiendo respecto de la producción de productos citrícolas…, al final la huella de carbono es mucho mayor.
¿Dónde queda esa prioridad de valorar nuestro medio ambiente y ver esa valoración?
Que además nosotros lo hemos presentado aquí en varias ocasiones para que se valore la huerta, sobre todo la huerta de cítricos, pero en general toda la huerta, como sumidero natural de CO2, que eso se tendría que tener en cuenta, se tendría que agradecer y se tendría que sopesar respecto de otras cuestiones que parece que son prioritarias.

Y por mi parte me gustaría que incidiera más en ese tema y, por supuesto, en esa importancia del agua, precisamente para el mantenimiento de ese sumidero natural, que es la huerta de la provincia de Alicante.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Díaz.

Y ahora para finalizar la última ronda de la última intervención por hoy, en nombre del grupo Socialista té la paraula la diputada Sabina Escrig.

Quan vosté vullga.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, senyor president.

Señor Andreu, muchísimas gracias por su comparecencia.
Ha sido un placer escucharlo.

Durante las diferentes sesiones que ha tenido esta comisión, creo que debería resaltar que estamos de acuerdo en que no solo la pandemia ha dejado en evidencia que el sector agrario es necesario y básico tanto para garantizar alimentos como por la importancia económica para nuestra comunidad.
Y si bien es un sector necesario, en términos económicos no está reconocida esa necesidad para los agricultores: precios irrisorios frente a la competencia de terceros países, como bien ha explicado, a los que no se les exige lo mismo que a nuestros agricultores.
Y si además le sumamos el aumento de los costes y el déficit hídrico en algunas zonas, es otra espada de Damocles para los agricultores.

Con el tema de los recursos hídricos, a mí sí me gustaría señalar que el gobierno del Botànic lo ha tenido claro desde el minuto uno y ha defendido el trasvase Tajo-Segura, gobierne quien gobierne en el Gobierno de España.
Y por eso la Generalitat ha interpuesto y se ha personado en 40 ocasiones contra decisiones que perjudicaban a la zona de Alicante.

Y, en segundo lugar, y no menos importante, también se han puesto propuestas y medidas acompañadas de recursos económicos, como la puesta en marcha de la estrategia valenciana de regadíos, que yo creo que es muy importante con esos 1.
200 millones de euros, o los 525 millones de euros que van para la provincia de Alicante.

Por otro lado, desde Asaja exigieron en su momento que se prohibiera la venta a pérdidas en todos los eslabones de la cadena y que así supondría otorgar el reconocimiento público al sector agrario como elemento estratégico en la cadena alimentaria.
Ya se ha aprobado y a mí lo que sí que me gustaría, porque ya me queda muy poco tiempo, es que nos valorara la puesta en marcha de esa medida.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Moltíssimes gràcies, senyora Escrig

Y ahora, como le había dicho al principio de su intervención, dispondrá de ocho minutos para responder a las cuestiones que le han planteado.
En el supuesto de que quedara alguna por responder, si lo tiene a bien enviarlos por escrito, tendríamos acceso todos los grupos políticos.
Por tanto, dispone de ocho minutos.
Cuando usted quiera.

El senyor president de l'Associació Agrària de Joves Agricultors d'Alacant:

Empezamos por Unidas Podemos.

Asaja Alicante está en la dirección de la interprofesional Ailimpo.
En esa mesa se sientan todos los implicados en el sector productor, comercializador, industria; se debate y se establecen estrategias, y se llegan a consensos.
Uno de ellos ha sido el establecer un plan de promoción por tres años del consumo del limón español en toda Europa.
También se puso en la costa este americana, pero llegó Donald Trump con los aranceles y nos fastidió un poco la cosa allí en Canadá.

Ese programa de promoción se está cofinanciando con la Unión Europea y una pequeña parte de los agricultores hemos empezado mal situación por el tema de la pandemia, pero está dando sus resultados porque el consumo de limón, a pesar de la pandemia, el año pasado creció un 5 % en Europa la exportación.
Es decir, es fundamental hacer promoción y dar visibilidad a nuestros productos desde la unidad de la interprofesional.

Intercitrus.
Intercitrus ha estado durante años bloqueada.
El año pasado Asaja Alicante obtuvo, por ronda que le tocaba, la presidencia y con el consenso del resto de organización valenciana se puso en marcha.
Se ha vuelto a abrir una oficina, se ha contratado un gerente y se están dando pasos.
Es absolutamente necesario que todo el sector se implique; si no tenemos una voz fuerte y unida del sector, malamente vamos a poder defender el sector, y tienen que estar todos.
El problema que yo veo aquí en Valencia es que el sector exportador es muy fuerte y no quiere sentarse con el sector productor.
No tiene ni modelo de contrato la mandarina y la naranja, ni modelo de contrato, en Ailimpo existe un contrato oficial, lo creó el sector exportador.
El Comité de Gestión de Cítricos tiene que darse una pensada seria si no quiere llevar realmente a la ruina o la desaparición al sector productor, no se puede matar la gallina de los huevos de oro.
Es muy fácil traer naranjas, desembarcarlas en Portugal, como yo vi este año, en la primera semana de diciembre entraron vía Portugal a Orihuela cien camiones de naranjas, cuando nuestra navelina no se podía vender.
Y eso lo hizo una empresa valenciana.
Eso no puede ser.
Seguimos.

Respecto al trasvase Tajo-Segura, siento decirte que estás en un error.
Al trasvase Tajo-Segura se le brindó hace cuarenta años el regador tradicional, pero, como había que pagar una pequeña cuota por los gastos, renunció y el regadío del trasvase Tajo-Segura ha ido a las zonas regables del trasvase Tajo-Segura que se publicaron en el Decreto 52, de 1980, y está perfectamente diferenciado.
Coinciden en un tramo del (inintel·ligible) … Segura, que van ambos recursos conjuntamente; pero, luego, del trasvase Tajo-Segura se deriva hacia la Pedrera, hacia el embalse de Crevillente, o hacia la zona de Lorca, y se diferencian perfectamente; en el trasvase Tajo-Segura se paga el agua, y el regadío tradicional no lo paga.
Tienen problemáticas completamente distintas.
Somos de la misma tierra, del mismo municipio, pero cada uno con su problemática, pero no va al regadío tradicional.

En cuanto a la pregunta del compañero de Vox, los caudales ecológicos y el trasvase.
Los caudales ecológicos, la directiva agua no marca directamente que se tiene que establecer caudal ecológico, dice que tiene que estar la masa de agua en buena calidad, y los caudales ecológicos, en el caso del trasvase Tajo-Segura, se están usando como excusa para acabar con el trasvase Tajo-Segura.
Los estudios que se han hecho desde la Politécnica de Madrid demuestran que los datos que ha usado el gobierno para determinar los caudales ecológicos son erróneos y que, con caudales ecológicos similares a los que hay ahora, la parte del río del Alto Tajo, que sería la afectada, está perfectamente cubierta la necesidad respecto a la calidad ambiental, de ese tramo del río.
El problema del Tajo es de Aranjuez para abajo, que se le mete el agua sin depurar adecuadamente del Jarama, y a partir de ahí el Tajo se complica mucho, pero no tiene nada que ver porque el Jarama aporta cinco o seis veces más caudal que el Alto Tajo.
Entonces, por ese lado está bastante claro.

Si no hay agua, el cultivo no se puede desarrollar, estamos en una de las zonas más secas de Europa y sin agua no se puede.
Una nota que voy a poner es que, hace veinticinco años, la huella hídrica del limón eran 444 litros por tonelada; hoy son 271, dato oficial de Ailimpo, es decir, se ha hecho un esfuerzo en estos años por optimizar el consumo del agua brutal, sin referencia o sin parangón en otra parte de España ni de Europa, pero sin agua no se puede cultivar, evidentemente.

El cultivo de cítricos como sumidero de C02, hay ya datos, lo ha dicho la compañera del Partido Popular, 25 toneladas por hectárea.
Si eso no es mejorar el medio ambiente, que vengan y me lo expliquen.
Tenemos en la Comunidad Valenciana la inmensa suerte de tener, podríamos decir, unos inmensos bosques de naranjos, limoneros y mandarinos que ayudan a limpiar la atmósfera, y eso hay que ponerlo en valor.

La ley de la cadena alimentaria y los precios mínimos.
La ley de la cadena es una reivindicación histórica de las organizaciones agrarias y de Asaja, se acaba de remodelar, se tiene que poner en marcha, pero hay que poner unos precios mínimos porque, si no existen esos precios mínimos, no hay referencias, y esos precios mínimos se tienen que poner desde organismos públicos e independientes; de tal manera que fijen, en función de cada zona, porque cada zona tiene unas características en función de su estructura productiva, si paga más agua o paga menos agua, en función de eso tienen que fijarse esos precios a mínimos.
Lo cierto es que en una fruta perecedera fijar un precio mínimo tiene su hándicap, porque si no está en mercado, el comerciante no te la va a pagar, se va a buscar esa misma fruta en otro sitio que tenga menos coste de producción, pero lo cierto es que hace falta que desde un organismo público se fijen esos precios mínimos.

La desalación como solución.
La desalación como solución se puede plantear en aquellos territorios que estén aislados, una isla, un desierto.
En España se vierten al año en torno a los cincuenta y cinco millones de metros cúbicos al mar; plantear que es absolutamente necesaria la exhalación como solución en este territorio creo que es aventurarse demasiado.
Lo cierto es que si ya están las desaladoras, usémoslas de forma racional, pero no hagamos que determinadas áreas muy importantes para la sociedad dependan de la desalación, porque la desalación es una hipoteca, es una hipoteca energética que se traduce en una hipoteca económica.
Yo soy agricultor, agricultor ecológico que tengo mayor valor añadido, pero no puedo pagar agua desalada porque me arruino, y lo que no puedo pagar no es solución.
(Soroll de papers)

Bien, al compañero de Ciudadanos, agradezco lo del éxito de la manifestación, lo que lamento es que los agricultores tengan que llegar a manifestarse, como se hizo el pasado viernes, para poder… Lo lamentable es que se lleguen a estas situaciones, pero, vamos, agradezco a todos los que han… Nos han felicitado a los organizadores por el tema de la manifestación.

Solidaridad autonómica en el agua.
Me da cierta envidia o coraje ver que, por ejemplo, en Andalucía se realizó un trasvase de la cuenca alta del Guadalquivir al río Almanzora almeriense, porque Almería es muy seca y necesita agua.
Y me daba más coraje todavía que, recientemente, se ha aprobado un trasvase desde el Alto Tajo en detrimento del agua que va a venir al levante español, a Alicante y a Murcia, para socorrer a la llanura manchega, que es Guadiana.
Es decir, sí que se hacen trasvases porque son necesarios, pero solo se pone en entredicho uno, que es el trasvase Tajo-Segura, y no se valora lo que aporta el trasvase Tajo-Segura en términos ambientales y en términos económicos, en términos de solidaridad.
En fin, eso pues no sé si algún día en este país llegará a alguien que valore todo esto y lo ponga en su conjunto y ponga en valor realmente el trabajo que llevamos muchos años haciendo en el sur de la provincia.

El senyor vicepresident:

Si le parece, vaya terminando.

El senyor president de l'Associació Agrària de Joves Agricultors d'Alacant:

El cotonet de Sudáfrica, pues, la importancia…, tristemente ya llega hasta Murcia.
Eso es algo imparable.
Nosotros propusimos medidas para evitar, porque en los comercios, en las cajas viaja el cotonet, en los camiones viaja el cotonet.
Afortunadamente, hay que ver la parte positiva, y es que se van a establecer estrategias de control más rápidas que se hizo en el norte de Castellón, norte de la Comunidad Valenciana, que se ha llegado a una situación insostenible; allí se está aprendiendo todos los errores y se van a hacer actuaciones más rápidas y más puntuales, con biotecnología, que yo creo que en cierta medida llegará a controlar el problema.

El IVIA, el Instituto Valenciana de Investigaciones Agrarias.
Por desgracia, y no depende de un gobierno o de otro, creo que el IVIA perdió hace mucho tiempo la credibilidad en el tema de la investigación agraria.
Los resultados de la safor y la garbí famosa han sido catastróficos y realmente no está solventando los problemas que le demanda el sector agrario valenciano.

Y el resto de preguntas las contestaremos por escrito.

El senyor vicepresident:

Muy bien.

Muchísimas gracias, señor José Vicente Andreu Marcos, presidente de ASAJA Alicante, por sus intervenciones.

Y con esto finaliza hoy la comisión de estudio del sector citrícola.
Les emplazo el lunes día 7 a la siguiente comisión.

Muchísimas gracias.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 13 minuts)