Economia%2020210930HTML.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 30 de setembre de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix la diputada senyora Eva Ortiz Vilella.
Reunió número 19.

La senyora presidenta:

…Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda.

Contamos con la presencia del señor Soler, conseller de hacienda, al que le damos la bienvenida.
Siempre estamos encantados y, además, de aquí hasta Navidad creo que le vamos a ver bastante, ¿no, señor conseller?

Pues nada, señora secretaria, nos diga por favor si hay cuórum.
Muchas gracias.

La senyora secretària:

Gràcies, senyora presidenta.

Bon dia.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hi ha quòrum, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora secretaria.

A continuación, lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
¿Alguna cosa que poner, que quitar, que modificar por parte de algún grupo?
Perfecto, pues la damos por aprobada por unanimidad.

Preguntes

La senyora presidenta:

Y, a continuación, damos paso al número 2, pregunta oral número 70 al conseller de Hacienda y Modelo Económico, el señor Soler, sobre la estructuración del sector público, formulada por el diputado Rubén Ibáñez.
Si no me equivoco, hay cuatro minutos en total, tanto para el señor Ibáñez como para el señor Soler, que se lo dividirán en dos turnos.

Cuando usted quiera, señor Ibáñez, suya es la palabra.
Gracias.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidenta.

Muy buenos días, señor conseller.

Corrían los primeros días del mes de enero de 2016 cuando el gobierno del Botànic decidió hacer su primera party, ese encierro en Morella que conocimos que, además de visitar una bonita ciudad, comieron bien, porque tuvimos tiempo de hablar de las facturas de aquel encierro del Consell.
Y de ahí se derivó una serie de acuerdos, de estos hitos que ustedes después publican como «cumplido», y uno de aquellos acuerdos era la reestructuración del sector público.

Tiempo después compareció en esta cámara una secretaria autonómica del ramo, después de haber cesado el anterior secretario del ramo -que también nos explicó que estaba trabajando en ello-, y nos dijo algo ciertamente interesante.
Nos dijo: «¿Por qué queremos hacer una ley del sector público?
Bueno, se fijó como objetivo del Consell en los acuerdos de Morella de enero del 2016.
Por tanto, es un mandato del president del Consell.
Y en eso estamos, haciendo la ley».

Señor conseller, esto era de mayo de 2016.
Y yo le pregunto, desde mayo de 2016 a casi octubre de 2021, ¿cómo va la reestructuración del sector público anunciada la pasada legislatura?

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Ibáñez.

A continuación, por 4 minutos, tendrá la palabra el señor conseller.
Cuando usted quiera, señor Soler.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

La reestructuració va bé, senyoria.
Com sap vosté, el sector públic instrumental que vam heretar era un autèntic desgavell, cau de tota mena de corrupteles, de clientelisme barat; on tot era fosc, no sabíem res, endeutats … En definitiva, inviable.

I, efectivament, el nostre compromís era treballar la reestructuració, com no podia ser d'una altra manera.
Òbviament, el sector públic instrumental té importància perquè hi han coses en què els interessos generals es defensen millor d'un món més flexible, com és el món del sector públic instrumental, que no des de l'administració general de la Generalitat.

I, per tant, hem procurat avançar.
En què?
Quan vàrem plantejar la reforma, vam haver de començar per la part més sensible de la reforma.
Què és la part més sensible de la reforma?
El tema de personal.
I ahí hem avançat moltíssim, perquè tenim cinc acords amb els sindicats que crearan les condicions idònies per a fer els altres canvis que també són necessaris.

Si nosaltres vàrem notar algun problema al principi, quan vàrem plantejar la reestructuració, és justament en l'àmbit de la política de personal.
I ahí, afortunadament, hem tancat cinc grans pactes amb els sindicats que crec que poden obrir la porta per a la reforma definitiva del sector públic instrumental.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor conseller.

A continuación, tendrá 2 minutos 24 segundos el señor Ibáñez.
Cuando usted quiera, señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidenta.

Señor conseller, entiendo cómo durante todo este tiempo la ansiada reforma del sector público ha ido engullendo diferentes secretarios autonómicos del ramo.
Hubo un tiempo en el que era una silla caliente, el que venía a explicar la reestructuración, dejaba el cargo al poco tiempo.

Al final, usted la única solución que nos dice es: «Ponga un sindicato para reestructurar el sector público».
Pues yo creo que sobran políticos y faltarán sindicatos.
Yo creo que mañana la actual secretaria autonómica será cesada para poner a un representante sindical, porque debe de ser la solución o en lo que ustedes están trabajando seis años después.

Lo cierto es que usted también se ha quejado de … De lo que ha dicho, del desgavell que había antes.
A mí me sorprende, porque, fíjese, yo tengo los planes de ajuste que usted constantemente manda al ministerio, y en los que saca pecho de la reforma que se hizo anterior a que usted llegara.
Y lo pone como ejemplo de reestructuración y el esfuerzo que se hizo en aquel momento para reestructurar, más de tres mil millones.
Dice usted, no lo digo yo, lo dice usted.
Claro, y ahora viene aquí y cambia el chip.
Claro, aquí … Una cosa es lo que le cuenta al ministerio y otra cosa es lo que le interesa contar aquí.

Pero lo cierto es que en ese plan de ajuste usted decía que iba a suprimir 12 entidades.
Y lo cierto es que, desde el 2015 hasta hoy, ha creado 11, solo de lo que es la propia Generalitat, no le cuento todo el sector público en general, que es el que afecta a lo que manda usted en el sector público.
11, 11 más, de 12 menos que se comprometió; y se ha pasado a tener un presupuesto de 1.
112 millones más de lo que había en el 2015, y unas pérdidas, que usted no lo cuenta, de 1.
167 millones desde el 2016 hasta el 2020.

Yo entiendo que con estas cifras ustedes puedan esperar todo el tiempo del mundo para cambiar la ley, y a mí me gustaría saber cuándo va a ver la luz la ley.
Porque lo que sí que sabemos es que durante este tiempo alguna de las entidades de reciente creación, como puede ser la televisión, ha pasado de perder 69 millones en el año anterior a perder casi 72 en el actual, en el último, en el 2020 con las cuentas aprobadas.
Es decir, está perdiendo más ya que su presupuesto, algo insólito.

¿Cómo va a mantener usted el sector público y cuándo vamos a ver la ley?
Esa es la pregunta.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Ibáñez.

A continuación, por 2 minutos 40 segundos, tiene la palabra el señor conseller.
Cuando usted quiera, señor Soler.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

El que no anem a fer, senyoria, és el que van fer vostés, perquè parlaven de reestructuració i en realitat feien fusions i creaven autèntics monstres: Sepiva amb Impiva, creant amb cultures empresarials diferents.
I realment ara s'ha demostrat com de difícil ha sigut la reestructuració justament pels monstres que vostés van crear, senzillament per reduir quantitavament la quantitat, no per resoldre el problema estructural de gestió.
Este és un problema molt important que nosaltres, el Botànic, no ha volgut ni de lluny fer-ho.

Però és que, a més, nosaltres tot allò que no servix, tot allò que eren xiringuitos, els hem acabat.
El que hem creat són coses i instruments per a resoldre els problemes reals.
Està en procés d'extinció una fundació de l'institut portuari d'estudis de cooperació, la fundació de la Comunitat de les arts, la fundació Llum de les imatges, l'atenció de víctimes del delit de Favide, la fundació Jaume II el Just … Jaume II el Just, on la corrupció (rialles) era el lema de l'associació.
I, per exemple, Fira València, hem reestructurat Fira València, que ens ha costat als contribuents valencians la mòdica xifra de 1.
000 milions d'euros, que és l'herència de vostés; o l'Aeroport de Castelló, 220.
Tot això ho anem a ficar en valor i anem a reestructurar totes eixes coses.

De fet, el pressupost del sector públic instrumental no ha augmentat respecte del pressupost públic general.
S'ha quedat en l'11,3 %, l'11,3 de les finances de la Generalitat és el sector públic instrumental.
Però el que sí que hem intentat és l'increment pressupostari, que es repartix bàsicament en cinc entitats, no sé si li sonen a vosté, si són útils o no són útils.
És Labora, l'IVASS, SGISE -d'emergències-, VAERSA i Ferrocarrils de la Generalitat.
No sé si vostés entenen que això són xiringuitos o són realment entitats que poden resoldre problemes importants.

Jo el que vull dir-los és que, efectivament, nosaltres creiem en l'administració pública, creiem en el sector públic, creiem en la necessitat que hi haja una part de les funcions públiques que es faça a través d'aspectes més flexibles en l'administració, i això és el sector públic instrumental.

I li dic una cosa.
De tota eixa faena, anem a arreplegar els fruits molt pròximament.
En este moment, ja està en tramitació una nova llei del sector públic, que no va a fer sinó donar coherència a totes estes reformes parcials que hem anat fent, que hem anat introduint en les lleis d'acompanyament, etcètera, i donar un text que siga cabal, que tinga a vore amb tot això.
Per a aconseguir què?
Per a aconseguir, evidentment, un sector públic al servei dels interessos generals i no dels interessos foscament particulars.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Soler.

Pues con esto concluimos el punto número 2 y le damos las gracias …

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

…al señor conseller.

Gracias.

(Pausa.
El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic abandona la sala i hi entra el senyor Cucarella Tormo, síndic major de la Sindicatura de Comptes)

Informe de fiscalització del compte general de les entitats locals de la Comunitat Valenciana corresponent a l'exercici de 2019 (RE número 39.
520, BOCV número 184)

La senyora presidenta:

Bien …

Bien, señor Cucarella, cuando usted nos diga.
Bienvenido …

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

…a la comisión, una vez más.

Y pasamos al punto 3, que es el informe de fiscalización de la cuenta general de las entidades locales de la Comunidad Valenciana, correspondiente al ejercicio 2019.
Tendrá usted tiempo ilimitado, tanto en su primera intervención como en la segunda, y un cierre de 3 minutos.
Y el resto de los grupos intervendrán de menor a mayor en un primer turno de 6 minutos y unas réplicas de 3 minutos.

Cuando usted quiera, tiene la palabra.
Muchas gracias.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Moltes gràcies.

Bé, realment l'informe que anem a presentar hui és un informe més estadístic que en altres ocasions, per exemple quan presente el compte general de la Generalitat, que ahí sí que realment hi ha més xitxa, podríem dir això.
Este informe és més estadístic, aleshores procuraré ser ràpid en l'exposició i que no resulte molt pesat.

Anem a estar parlant d'este informe en concret, el del compte general d'entitats locals.
He volgut fer una xicoteta introducció per a situar que és el que hi ha dins d'este informe.
Hem de tindre en compte que les entitats locals han de retre comptes a la sindicatura abans del 15 d'octubre de l'any següent al del pressupost.
En el cas d'algunes entitats que no ho integren dins de la Generalitat ni dins de corporacions locals, haurien de fer-ho el 30 de juny.
Però també és cert que, en este cas particular, l'exercici de 2019, com que el seu lliurament normal, segons llei, hauria sigut el 15 d'octubre de 2020 però pel mig va haver un estat d'alarma, eixos 99 dies s'afegiren, de manera que realment el termini legal per a retre comptes va concloure el dia 22 de gener del 2021.

Clar, què inclouen eixos comptes generals?
Doncs inclou el compte de l'entitat, l'entitat local, i també el dels seus organismes autònoms, les societats mercantils del capital que siga íntegrament propietat de les entitats locals i també les entitats públiques empresarials.
En el cas dels consorcis, doncs cada consorci, en els seus estatuts, ha de determinar a quina administració pública s'adscriu.
I, a banda, damunt a la documentació complementària als comptes s'afegix informació dels comptes de societats mercantils que són participades majoritàriament per l'entitat local i aquelles unitats que no s'integren en el compte general directament, com són fundacions, associacions, però que sí que apareixen en la documentació complementària.
Açò és un poc quin és el món que estem estudiant.

Quant a rendició de comptes, què podem dir?
Doncs bé, podem dir que realment l'àmbit subjectiu són 615 entitats locals, són les que fiscalitzem, i 227 ens dependents d'elles.
Hem de dir que a termini legal, que va ser en este cas el 22 de gener, el 72 % de les entitats locals havia presentat els seus comptes, el que ve a equivaldre al 76 % de la població.
És cert que sempre, a l'hora de fer l'informe, afegim informació també, encara que ja no s'haja complit el termini legal, però solem desplaçar la data de tall de la informació un poquet arrere, un mes, mes i mig -enguany ho hem fet fins a l'1 de març de 2021-, a l'hora de tancar el treball i de carregar les dades.
I, en este cas, podem dir que a eixa data, a 1 de març, hi havia un 95 % del sector públic local que havia retut comptes, dels quals 522 eren municipis, el que ve a ser el 96 % del total … És a dir, que només hi havien 33 entitats locals que no havien presentat el compte general, de les quals 20 eren municipis.
Això a 1 de març, a 31 de maig només en quedaven ja dos municipis i en l'actualitat ja no en queda cap, han retut comptes tots.

Per això els vull ressaltar que, en el cas de la Comunitat Valenciana, és la comunitat autònoma en què major rendició de comptes es dona, des de ja fa molts anys.
I en açò jo crec que s'ha de valorar la influència de tres factors.
Un és que la sindicatura mantenim una actitud molt proactiva, sempre estem pendents, recordant-los els requeriments perquè es posen al dia, i això fa que tots els anys destaquem per tindre bons nivells de rendició de comptes.

I també una altra cosa important, i és que des del 2015, quan es va adoptar que les entitats locals no podrien cobrar les subvencions mentre no hagueren retut comptes, això és una pressió addicional a les entitats locals perquè reten comptes.

Si a això li afegim que la nova llei de la sindicatura també té una capacitat d'imposar multes coercitives … Que moltes vegades sorprén, fins que no es posa la multa moltes vegades l'alcalde no s'havia assabentat que el seu municipi encara no havia retut comptes.
I el que últimament estem fent és que quan avisem que anem a posar la multa coercitiva també fem una nota de premsa en la qual es diu: «estos 15 municipis encara estan pendents».
I això és mà de sant, en una setmana s'ha resolt el problema, i la prova és que hui en dia ja han retut comptes tots.
I moltes vegades passa que fins i tot l'alcalde desconeixia que no estaven al dia, i és el primer que s'involucra, perquè és a ell a qui li toca pagar-la de la butxaca, la multa.
He de dir que no hem arribat a cobrar cap multa, no ha fet falta.
Hem avisat que anàvem a imposar la multa i ha sigut suficient, mai hem arribat a executar-la.

Hem observat que, aixina com des del 2017 … El 2017 i el 2018 havíem observat una menor rendició del compte, del compte a termini legal, encara que després, com he comentat, es resol, però en el termini legal havia anat perdent un poc.
Probablement coincidint amb que des del 2017 la rendició de comptes, en compte de ser a 30 d'octubre, ara és a 15 d'octubre el termini màxim, potser que eixa quinzena ha fet que algú es demore.
Però hem observat que en el cas del 2019 ha millorat ja.
Potser que estos 99 dies extra que hem donat per l'estat d'alarma hagen ajudat que aquelles que anaven un poc més ressagades es posen al tall, però sí que hem observat un increment en el compliment del termini legal en el 2019 respecte als dos anys anteriors.

Dins d'esta visió que fem general … Ja dic que és un informe més estadístic, més d'elaborar les dades i presentar-les conjuntament.
Què hem observat sobre l'execució del cicle pressupostari?
Doncs he de dir que, aixina com amb el que és la rendició de comptes podem estar satisfets, no estarem mai satisfets mentre no s'alcance el cent per cent en termini legal, però podem d'estar d'alguna manera prou orgullosos de tindre unes dades comparatives molt bones, en el cas de l'execució del cicle pressupostari hem de cridar més l'atenció.
Per exemple, 73 % de les entitats locals no aprovaren el seu pressupost dins del termini legal, el 40 % no va aprovar la liquidació en termini i el 16 % no va aprovar el compte general.
Clar, ahí sí que destaquem que açò és un incompliment rellevant dels terminis que caldria resoldre.

Quant a les incidències, què passa?
Quan les corporacions locals carreguen les dades, la informació, en la plataforma de rendició de comptes, automàticament la mateixa plataforma va detectant una sèrie d'incidències, i moltes d'elles s'han de resoldre en el mateix moment perquè, si no, no arribes a poder presentar el compte.
Clar, d'estes incidències, que són moltíssimes, la majoria es resolen sobre la marxa, algunes altres necessiten una sèrie de justificacions … I, en resum, hem de dir que hi han 644 incidències, que la sindicatura no considerava acceptables i sobre les que va demanar més informació, que venien a afectar unes 248 entitats.

Quines són estes incidències?
Doncs, principalment … A què es referixen?
Doncs són incoherències comptables, perquè xoquen en el moment en què pugen les dades, incompliments legals o algunes coses que afecten la situació econòmica.
Les més freqüents?
Doncs ací n'he ressaltat les tres més freqüents.
En 67 entitats el resultat pressupostari ajustat que presentaven era negatiu, açò no pot presentar-se d'esta manera.
L'existència d'un romanent de tresoreria negatiu per a les despeses generals, també en 22 casos, i una falta d'estimació de l'import de dubtós cobrament a l'hora de terminar el romanent de tresoreria.
És important, per a determinar correctament el romanent de tresoreria, haver fet una bona estimació d'aquelles factures que estan en dubtós cobrament, i això hem vist que en alguns casos falla.

Al mateix temps, hem fet també una anàlisi pressupostària general de l'agregat del sector públic.
Per un costat, podem ressaltar, mirant per la part dels ingressos, que principalment es financen les corporacions locals a partir dels ingressos tributaris, en més de la meitat del seu pressupost.
Les transferències venen a ser … En el cas dels ingressos tributaris són un 53,6 %, les transferències un 42,8 %, pràcticament ja la totalitat entre una cosa i altra.
I ressaltar que els impostos directes, que en general representen el 36 % del finançament, en el cas particular dels municipis arriben a representar el 44,1 % dels seus ingressos.
De què estem parlant?
Doncs de l'IBI, per exemple.
Impostos directes.

Hem observat que els ingressos del conjunt de les entitats locals va disminuir un poc en el 2019 respecte al 2018, un 3 %.
I quant a les despeses, el que hem observat, com tots els anys, això no canvia molt d'un any a l'altre, que poc més d'una tercera part correspon a les despeses de personal, quasi una tercera part a béns i serveis i després ja les transferències, tant corrents com de capital, venen a representar el 15 % i les inversions reals un 11 %, aproximadament.
Després queda per ahí un 8 %, que té a vore amb les despeses del pagament del deute, tant interessos com amortització del principal.
Això seria una visió del conjunt del sector públic local.

I una cosa que també fem tots els anys, des del 2013, és que fem una anàlisi comparativa homogènia.
Com he comentat, en el moment que tallem per a fer l'anàlisi del sector públic no tots els anys han retut comptes tots els municipis.
I, per tant, si agarràrem el conjunt d'un any i el comparem amb el conjunt de l'altre any, podria passar que hi hagueren municipis diferents en eixe conjunt.
El que fem és que agarrem aquells municipis que apareixen que han retut comptes a temps en els dos exercicis per a comparar-los, perquè la comparació siga homogènia.

I en esta comparació homogènia el que vegem és que el resultat pressupostari ajustat en municipis, que evidentment ha sigut positiu, però ha sigut un 8,9 % inferior al de 2018, ha passat d'uns 629 milions d'euros a 573 milions.
Per una altra banda, el romanent de tresoreria per a les despeses generals en este cas ha millorat en 2019, en totes les entitats excepte en les províncies i organismes autònoms.
En el cas particular dels municipis, que és la quantia major, hi ha hagut un increment del 6,6 %.
I en el cas de l'endeutament, s'observa una disminució, una disminució important de l'endeutament del conjunt d'entitats locals, s'ha reduït quasi un 13 %.
En termes per càpita, s'ha reduït uns 64 euros per habitant, ha passat de 579 a 515 euros per càpita d'endeutament.
I una altra cosa, que això sí que ha augmentat negativament, són les obligacions pendents d'aplicar al pressupost, que hem vist que ha augmentat una mitjana d'un 35 % per al conjunt d'entitats locals.

Quant a recomanacions.
Doncs bé, les recomanacions, algunes d'elles, són coincidents amb les d'altres anys.
Sobretot, hem vist que el cicle pressupostari s'incomplia en els terminis en molts casos … Doncs, clar, és molt important insistir en que cal complir els terminis perquè elaborar i aprovar un pressupost a temps el que suposa és planificar adequadament l'exercici i damunt és un exercici de transparència també, que la ciutadania conega en què es va a gastar els diners l'administració.
Igual com la formació i la rendició de comptes, que no és només que siga una exigència legal, que ho és, sinó que damunt és un exercici de transparència: d'esta manera ho he gastat tot.

Clar, una cosa que sempre recordem en l'informe, i també vull recordar-ho ací, és que n'hi han entitats locals menudes que a vegades el que no tenen són prou mitjans per a fer estes tasques, però per això n'hi han uns serveis d'assessorament, tant provincials com de la Generalitat.
Nosaltres sempre convidem que tiren mà, a demanar esta assistència estes entitats que són menudes i que sovint no tenen el personal adequat per a fer-ho.

Per una altra banda, tornem a insistir sempre en recomanar un major control intern per garantir eixa fiabilitat dels comptes i que la rendició es faça a temps.
Evidentment també perquè eixe control intern el que fa es protegir correctament els actius i complir la legalitat en tots els aspectes, que no s'escape mai.

I, per una altra banda, una cosa important, que abans ja ho he insinuat, és que es recomana que en les bases d'execució del pressupost es regule correctament com s'han d'estimar els drets de difícil cobrament, ja que de cara a calcular el romanent de tresoreria per a despeses generals és important saber què es pot quedar sense cobrar.
I sempre ha d'imperar este sentit de principi de prudència, i fins i tot ací crida l'atenció moltes vegades, perquè les entitats locals tenen tendència a considerar que els deutes d'altres administracions no van a suposar un problema de cobrament.
I nosaltres, des del principi de prudència, advertim que sí, que igualment pot suposar un problema de cobrament.
I per tant, això també s'ha de considerar a l'hora d'estimar el romanent de tresoreria per a despeses generals.

I seguint amb les recomanacions, ja doncs un aspecte que hem recomanat en altres informes també, i és que en alguns casos caldria revisar l'estructura del sector públic empresarial.
Està clar que en alguns casos està argumentat i té sentit crear tres empreses públiques, determinat aspecte de gestió o d'eficiència … Val.
Però, en molts altres casos, moltes vegades no està justificat crear una empresa pública separada de la pròpia administració i moltes vegades s'ha criticat que el que aparentava en algun moment era un intent d'evitar un major control.
Per tant, en això insistim, no és que hi hagen molts casos, però insistim que en moltes ocasions açò s'hauria de revisar, la nostra estructura del sector públic local empresarial.

I, bé, evidentment, dins de les recomanacions, cau pel seu pes tractar d'esmenar totes eixes anomalies i eixes incidències que hem detectat en l'informe.

I, per una altra banda, un aspecte … Abans he dit que els municipis estan tots al dia ja i no solen crear massa problemes, però les mancomunitats i consorcis encara hi ha més o menys un desena aproximadament que encadenen diversos anys de no haver retut comptes, algunes d'elles.
Clar, això és una situació -no en són moltes, són una desena-, però en molts casos ocorre que són mancomunitats que ja no tenen activitat.
I, per tant, el que demanem és a les entitats locals que aclarisquen esta situació, si realment el que han de fer és dissoldre-la, doncs que es dissolga, o sinó que reten els comptes corresponents a eixa nul·la activitat, però que reten els comptes corresponents.

I en el cas dels consorcis passa una cosa pareguda.
També hi han diversos que no han retut els comptes, perquè en algun cas no estan adscrits a cap entitat local.
Què passa?
Abans hem dit, he comentat abans que, dins de l'estatut del consorci, s'ha ja d'indicar a quina administració està adscrit.
Però en el cas de consorcis on no hi ha una administració que siga majoritària, que hi han moltes participant, i això en les corporacions locals pot passar, ocorre que moltes vegades no s'han adscrit a ninguna en particular.
Per tant, el que demanem és que es faça la inscripció o es dissolga, en el cas que siguen consorcis que estan inactius, que en molts d'ells passa.
D'estos deu, la majoria d'ells veiem que no tenen activitat i que, per tant, el correcte seria realment ja dissoldre'ls.
Però no s'ha fet encara i portem diversos anys advertint-ho.

I bé, açò és un repàs, com he comentat al principi, és un informe més estadístic que altra cosa, ràpidament he repassat les característiques principals del que hem obtingut.
I estos informes ens serveixen, tant este com els que fem de contractació, com els que fem quan analitzem els acords de les entitats locals contraris a l'opinió d'interventors, de secretaris … Tot este tipus d'informes ens serveixen de material per a nosaltres després tindre criteri a l'hora de seleccionar quins són els municipis als que prestar-los més atenció i una fiscalització ja més exhaustiva.
El nostre programa anual d'actuació es fonamenta principalment en la informació que ens donen esta sèrie d'informes que fem de manera massiva a totes les entitats locals, són els que ens aporten el material per a després triar quin municipi és el que presenta més problemes, no rendix a temps, adopta acords contraris a l'opinió de l'interventor o del secretari, i ahí és on posem nosaltres el focus.
Per tant, este és un poc el valor que tenen este tipus d'informes, a banda de constatar una obligació legal, com és la de rendir comptes, evidentment.

I bé, ho deixe ací, i ja estic a la vostra disposició.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Cucarella, por su intervención.

A continuación, de menor a mayor, tiene la palabra el señor Martínez por un tiempo máximo de 6 minutos.
Cuando usted quiera, señor Martínez.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyor Cucarella, per la seua intervenció i les seues explicacions.

A nosaltres ens fa l'efecte, després de llegir l'informe, que, bé, en general les entitats locals han fet una bona tasca, millor que altres tipus d'organismes o d'entitats.
Volia fer-li, com a primera pregunta: quina considera que ha sigut l'evolució de la situació de les entitats locals en els darrers anys, des que vosté és síndic.
Sembla que hi ha un bon nivell de rendició de comptes per part de les entitats locals, probablement pels motius que vosté ha explicat.

També ha explicat que hi han certes deficiències en els continguts d'aquestos comptes generals, volia preguntar-li si això es pot deure que els ajuntaments poden tindre més dificultats en l'elaboració d'aquestos informes per diferents causes, per manca de recursos o qualsevol altra causa.
Volia preguntar-li sobre això.

Sobre el nivell d'endeutament de les entitats locals, crec que clarament en els darrers anys hi ha hagut una evolució molt positiva del nivell d'endeutament.
Això també té una contrapart, és a dir, les lleis d'austeritat també han dificultat que les entitats locals puguen disposar dels seus recursos per tal d'administrar les seues competències.
I volia preguntar-li sobre això, si aquestes dificultats per a gestionar els seus propis recursos, que són seus, que deurien poder gastar, doncs també es noten.

Sobre el sector públic empresarial local, com vosté ha dit, l'informe detecta que la creació i l'actuació d'aquestes entitats no sempre és la més eficient ni sempre serveix al compliment dels seus objectius preestablerts.
A mi em sembla que, juntament amb la dependència de l'IBI o dels impostos lligats a l'activitat immobiliària, doncs són, diguem-ne, les dos grans carències o les dos grans herències enverinades que hem rebut del cicle que va arribar fins al 2008.

Sobre les mancomunitats i els consorcis, nosaltres creiem que són molt positius i que realment poden jugar un paper molt positiu, en el sentit que afavorixen la cooperació entre ajuntaments, fan que puguen prestar conjuntament serveis aprofitant les economies d'escala.
Però, clar, això també té una altra cara, que és que es dilueix la responsabilitat, s'empitjora el grau de transparència i, per tant, potser caldria que pensàrem quins mecanismes podem posar en marxa per a solucionar aquests problemes i que els consorcis o les mancomunitats, diguem-ne que la gestió d'aquestes entitats, doncs arribe també als ciutadans i també forme part, diguem-ne, de la fiscalització que els ciutadans poden fer de les entitats locals.

I, per a acabar, simplement comentar-li que volíem preguntar-li sobre el que al nostre paréixer són les dos grans reformes pendents en l'àmbit local, que una seria, en la nostra opinió, la necessitat d'una ordenació comarcal que ens permeta superar la divisió en diputacions provincials.
La diputació provincial, des del nostre punt de vista, és una institució que té problemes d'opacitat, de fiscalització democràtica, etcètera.

I, d'altra banda, la reforma del finançament en l'àmbit local, perquè no només tenim un problema d'infrafinançament en les comunitats autònomes, també tenim un greu problema d'infrafinançament en les entitats locals, que els ajuntaments no tenen els recursos adequats per poder abastir les seues competències, i volíem preguntar-li també sobre aquesta qüestió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Martínez.

A continuación, por 6 minutos, tiene la palabra la señora Massó, para el Grupo Vox.
Cuando usted quiera, señora Massó.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias.

Muchas gracias por su exposición y por el trabajo que realiza la sindicatura todos los años.

Como todos los años, lo primero que nos encontramos es el incumplimiento de plazos, tanto en la aprobación de los presupuestos como en la liquidación y en la aprobación de la cuenta general.
Indican en su memoria que la no presentación de estas cuentas es una falta grave, y parece que se olvida muchas veces que los cargos públicos están gestionando los recursos de los ciudadanos, y evidentemente deberían ser más eficientes y dar ejemplo.
Ya es un problema la mala gestión que se hace en muchos casos, si encima a eso se le suma una deficiente dación de cuentas, pues empeora.

Ha comentado que en 2019, por el tema del estado de alarma, se amplió el plazo y que disminuyeron los plazos de incumplimiento.
¿Esperan que con la vuelta a la normalidad recuperen otra vez esos incumplimientos?

Un tema que nos alegra haber leído es leer que se ha producido una reducción del endeudamiento, todo lo contrario a lo que pasa con las cuentas de la Generalitat, por cierto.
Otra cosa que también nos ha parecido muy positivo, y es algo que nosotros llevamos defendiendo desde un primer momento, es que hay que revisar la estructura del sector público, en este caso del local y empresarial, para que responda, pues, como debe ser, a la mejora de la gestión, eficiencia y la sostenibilidad financiera.

También vemos que hay 20 municipios que no habían presentado las cuentas, como bien ha dicho, desde el 2015 no podrían acceder a subvenciones.
Entonces, queríamos saber qué ha pasado con las ayudas destinadas a esos municipios.
Y luego creemos que es importante también que los ciudadanos, que los vecinos de cada municipio, conozcan el por qué no han llegado esas ayudas a su municipio, que sean conocedores de que su municipio se ha quedado sin recibir ayudas porque los responsables no han presentado lo que tenían que presentar.

Casi la mitad de las entidades locales presentaron … Han tenido que ser requeridas para subsanar o justificar incidencias.
¿No le parece un número excesivo?
De quinientos y pico han tenido que ser requeridas doscientas ochenta y tantas, no recuerdo ahora el número.
Es casi la mitad.
Nos parece que es elevado.
No sé a qué obedece, si a falta de herramientas en muchos casos de algunos municipios, sobre todo los pequeños.
Pero bueno, hemos visto también en el informe que sobre todo los municipios pequeños, los de menos de 5.
000, parece que son los más cumplidores, según se recoge en el informe.

Luego, bueno, pues las recomendaciones que hace la sindicatura, pues, por desgracia, se quedan año tras año en eso, en recomendaciones.
Y, como he dicho antes, nosotros creemos que los vecinos de cada municipio tienen que tener constancia de cómo está trabajando su ayuntamiento y que no solo sean conscientes de la mala gestión que hacen cuando ven que el ayuntamiento no soluciona sus problemas, sino también lo que sucede no a simple vista, que son las cuentas; y cómo se da, la cuenta de las cuentas, por así decirlo.

También, revisando los objetivos del informe, nos parece perfecto, pero ¿qué capacidad tiene la sindicatura de hacer cumplir esos objetivos a las entidades locales?
O también nos gustaría saber en qué consisten, si puede saberse, las multas coercitivas.

Y luego también, bueno, pues ha estado hablando del principio de prudencia a la hora de la estimación de los derechos de difícil cobro.
También sería interesante que se lo aplicara el Consell.
Todos sabemos los 1.
336 millones que nunca cobra y siempre presupuesta, pero que podrían entrar en esa caja.

Y bueno, nosotros, por el contrario … Mi compañero hablaba de potenciar las comarcas, nosotros creemos que lo que hay que potenciar son las diputaciones, en favor de muchos municipios muy pequeñitos que necesitan a la diputación.
Y quizá la solución no sean las comarcas, sino potenciar las diputaciones y que la Generalitat pues deje de querer avasallar competencias que corresponden a diputaciones y ayuntamientos.

Bueno, como bien ha dicho, la memoria de esta cuenta general es muy estadística, tampoco tenemos mucho más que comentar.

Y reiterarle nuestro agradecimiento por su trabajo.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Massó.

A continuación, por 6 minutos, tiene el grupo Ciudadanos, en el diputado Woodward, la palabra.
Cuando quiera.

El senyor Woodward Poch:

Bien.
Buenos días.

Agradecerle de nuevo su comparecencia aquí, en estas Cortes, en la comisión de hacienda, y esta vez con el informe de las entidades locales.
Como todo el mundo tendrá sus preguntas y por no repetirnos, intentaré ser bastante escueto e ir al grano.

Como usted dice, el informe es muy técnico, con muchas estadísticas, muchos números, y para bucear en él, para ir comparando con los otros años.

Yo tengo tres preguntas.
Una viene con relación al tema de la reducción de la deuda de las entidades locales.
¿Por qué el conjunto de los municipios sí que pueden reducir su deuda considerablemente, como se ha visto, frente a lo que ocurre en la autonomía, en la comunidad autónoma, cuando también somos … o las entidades locales se quejan de esa infrafinanciación por parte del Estado, aunque ellos sí que tienen, como hemos visto, el tema de ingresos tributarios, el 53 % en las transferencias sobre el cuarenta y tantos.
Pero ¿qué motivo o justificación?
¿Por qué cumplen unos y otros no cumplen?
Tendríamos que darles la medalla de oro a los municipios, pero, aquí, pues quitar esa o darnos la medalla de corcho.

Una segunda pregunta, que está en sus recomendaciones, y hoy ha estado aquí el conseller de hacienda, más o menos sobre el mismo tema, el sector público.
Y es que usted llama o da un toque de atención a la estructura del sector público empresarial de las entidades locales.
Y volvemos más o menos a la misma pregunta o al sentido de la pregunta anterior que le he hecho, ¿qué pasa si la Generalitat Valenciana no cumple con esa reestructuración tampoco del sector público?
Y viene diciéndonos que desde el 2016 va a presentar aquí una reforma, que tampoco, conforme hemos escuchado hoy, la vemos muy cercana.

Y ya, por último, usted también comenta en su exposición que todas las entidades ya a fecha de hoy han presentado las cuentas.
Pero yo me voy a la página 40 para preguntarle, por ejemplo, indica aquí que hay una serie de entidades locales que han presentado las cuentas del 2019 con algún estado contable a cero o sin adjuntar.
¿Estas entidades sí que han presentado estos documentos luego cuando se los han requerido?

Era la única pregunta que tenía más.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien, señor Woodward.
Gracias.

A continuación, la señora Mas, por el grupo Compromís, tiene 6 minutos.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, presidenta.

Bé, benvingut de nou, senyor Cucarella, a esta comissió.
Agrair-li, òbviament, com sempre el seu treball, i jo crec que hui també és d'agrair la sensibilitat d'ampliar eixe termini als ajuntaments en un any molt complicat per a ells, on estaven, precisament, afrontant molts reptes municipalment.

Crec que … Bé, pràcticament ja s'ha preguntat per tot, a mi només em queda una qüestió que li volia plantejar.
En les recomanacions vostés diuen que, bé, que les entitats locals, evidentment, han de complir els terminis fixats, que també és una qüestió de transparència, i això passa també per l'elaboració i l'aprovació dels pressupostos anualment.
Però, al mateix temps en l'informe, hem vist com el 73 % de les entitats locals no van aprovar el seu pressupost en el termini, diguem, legal.

En primer lloc, m'agradaria saber si eixe 73 % és un increment respecte a anys anteriors, si disposa vosté d'eixa informació ara mateixa, o si és una xifra que va disminuint … En fi, vore la traçabilitat d'eixe percentatge.

I bàsicament saber si, com vosté deia també en les recomanacions, perquè al final la transparència en la gestió i la participació fins i tot en eixos comptes és una de les qüestions bàsiques per a qualsevol municipi, si vosté considera que podem fer algun tipus de recomanacions també -o si fan des de la sindicatura- al voltant de la transparència en els comptes públics de les entitats locals.
Si n'hi ha alguna cosa més que ara mateixa no estan obligats, diguem, a realitzar legalment per part de les entitats locals, però sí que podríem sumar i que reportaria un benefici a l'hora d'eixa rendició de comptes, no només a la sindicatura, sinó també a la ciutadania en general.

I, per la nostra part, res més.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Mas.

A continuación, por 6 minutos, tendrá la palabra el señor Ibáñez, del Grupo Parlamentario Popular.
Cuando quiera.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidenta.

Muy buenos días, señor Cucarella.
Siempre es un placer que venga a esta, la que es su casa.

No sé si al entrar le han hecho un chequeo, después del enfrentamiento que tiene esta casa con la entidad que usted representa, que le acusa de opacidad en los gastos.
(Rialles) Espero que no haya sido chequeado exhaustivamente y, si lo ha sido, espero que lo haya pasado con nota.
En cualquier caso, creo que nada aporta de bueno este tipo de conducta y estos rifirrafes, porque yo entiendo que usted hace las recomendaciones que debe hacer, le guste más a uno o a otro, y desde luego el enfrentamiento no debe ser la solución.
Pero, bueno, ya sabe usted cómo funciona esto desde esta casa.

En cualquier caso, evidentemente, usted viene hoy a un acto reglado, tiene que dar cuenta de las cuentas de las entidades locales.
Es cierto que para nosotros no es, precisamente, una de las mayores competencias que tengamos.
A nosotros, lógicamente, lo que nos infiere directamente es la cuenta general de la Generalitat y de sus entidades, pero sí que hay cuestiones que creo que pueden ser relevantes, y una de ellas la han apuntado, y mis compañeros también han hablado antes, pero yo creo que es relevante.
Es decir, uno de los grandes cambios que nosotros introdujimos en la ley fue, precisamente, el que quien no rendía no cobraba subvenciones.
Sin embargo, yo lo que veo, por las estadísticas que usted ha dicho, que al final … Claro, ese plazo de no rendir tiene muchos plazos de gracia.

Entonces, yo lo que le quería preguntar es: ¿qué ocurre con una entidad que tenga pendiente una subvención y que a 1 de marzo no hubiese rendido cuentas, pero sí que las hubiese rendido a 31 o a 30 de mayo?
¿Esa entidad recibía la subvención o no la recibía?
Porque, claro, los plazos de gracia parece ser que son extensibles y al final la norma, pues si me lo permite, queda diluida, porque esto es como: «Bueno, tienes que cumplir.
Ya cumplirás».
Y te dicen: «Mañana … Bueno, va, pasado mañana, da lo mismo».
No, quiero decir, los plazos son y todos nos regimos por plazos en la vida.
Yo creo que, si no han cumplido en el plazo, ¿se están dando plazos de gracia o las entidades que no han cumplido en plazo no obtienen subvenciones?

Después, otra de las cosas que me ha parecido muy interesante ha sido lo de la revisión de la estructura del sector público local.
Evidentemente, el sector público local, en muchas ocasiones -y fíjese aquí en la Generalitat Valenciana, antes ha venido el conseller precisamente a decirnos cuándo estará la ley de reestructuración del sector público y nos hemos quedado igual seis años después-, pero es una puerta desde la entidad al desvío de contrataciones, a saltarse, de alguna forma, instrumentos que la ley coarta más a la entidad pública en sí que a la sociedad …

Un caso claro es CISE, una de las entidades públicas que el señor Puig creó en Morella.
No sé si la ha auditado o si la conoce, es el Centro Integrado de Servicios Económicos, que igual hace mantenimiento y obras, que gestiona centros de mayores, que hace el centro deportivo, que gestiona un aparcamiento o que te hace una página web.
Sirve para todo.
Lo cierto es que tiene un presupuesto de poco más de un millón de euros y una deuda de más de tres millones de euros.
Entonces, es decir, ¿quién controla eso?
Es la pregunta.
¿Y hasta cuándo se puede sostener este tipo de acciones o entidades al servicio de un ayuntamiento que, al final, devora más recursos del ayuntamiento que los que el propio ayuntamiento tiene?

Otra de las cuestiones que le quería preguntar era … Hasta ahora, las entidades locales, y lo hemos visto, han sido los cajeros de la Generalitat Valenciana.
Hemos visto cómo el plan Resistir, ese plan de «vamos a pagar todos, pero digo yo que soy el que lo hace», que consistió en una parte de las ayudas … Es decir, la Generalitat se puso la etiqueta de que hacía, pero al final ese plan era la Generalitat, los ayuntamientos y las diputaciones.
Sin embargo, la parte que tenían que recibir los ayuntamientos, pues en el 80 % de los mismos fue por confirming.
Claro, al final los ayuntamientos están haciendo, como digo, de cajeros, están adelantando el dinero.
¿Usted tiene evaluada, en 2019, cuál ha sido la deuda de la Generalitat con las entidades locales?

Porque lo que sí que hemos visto es, otro de los vicios que tienen las entidades locales que lo han copiado de su hermana mayor, Generalitat Valenciana, son las facturas en el cajón, o en las … Que creo que suman, según he podido ver en su informe, 140,6 millones de euros, creo que era el total de las facturas en el cajón.
Es otro de los vicios.
Al final, todo esto, ¿de qué forma o cómo instrumentalizan ustedes, aparte de hacer el seguimiento y el análisis, hay alguna forma vía recomendaciones o algún otro tipo de acciones para paliar estas distorsiones, digámoslo así?

Pero fundamentalmente me gustaría saber si puede cuantificar cuál es la deuda de la Generalitat con las entidades locales en el informe que usted ha realizado.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Ibáñez.

A continuación, por 6 minutos, tiene la palabra el señor Muñoz por el grupo socialista.
Cuando quiera.

El senyor Muñoz Lladró:

Gracias, presidenta.

Buenos días, síndic.
Gracias por estar aquí con nosotros y, bueno, hacer una exposición del informe de fiscalización.

Bueno, yo creo que se ha preguntado ya casi todo, pero yo voy a centrarme fundamentalmente en tres cuestiones.

Lo primero, se ha demostrado que los municipios y los ayuntamientos han sido fundamentales para hacer frente a la pandemia.
Muchas veces se hablaba de que era la primera línea de batalla contra el virus y creo que todo lo que ha sido la descentralización de los servicios, especialmente en el ámbito social, se ha llevado a cabo de manera muy eficaz por los ayuntamientos, pero esto entiendo que también ha generado una necesidad de mayores ingresos para hacer frente a gastos extraordinarios que no estaban previstos en el momento del presupuesto.

Mi primera pregunta sería clara, es si usted considera que los ayuntamientos están debidamente financiados, debería incrementarse la financiación … Más que nada porque se ha apuntado, ¿no?
Que, por un lado, sí que es verdad que han hecho un trabajo, yo creo que titánico, de amortización de deuda respecto al año 2015, en el que muchos ayuntamientos estaban prácticamente quebrados.
Pero, por otro lado, es cierto que también han hecho … Bueno, digamos que han tenido posibilidades, o en algunos casos lo vemos, que tienen remanentes negativos al final del presupuesto.
Y, por tanto, pues también están incurriendo en gastos, no solo de amortización, sino se ve claramente también de gastos corrientes del día a día y, en definitiva, de prestación de servicios.

Mi segunda pregunta es, una vez opinado sobre la financiación de los ayuntamientos, es … Si usted veía las estadísticas en las que hablaba de las transferencias, una parte eran los impuestos, los tributos, y especialmente veía los tributos directos, los impuestos directos, pero luego una parte eran las transferencias que se les hacen por parte de otras administraciones.
En este sentido, la Generalitat Valenciana puso en funcionamiento el fondo de cooperación municipal.
Creo que ha tenido un impacto positivo, pero sí que me gustaría saber, a lo mejor, que si este impacto también ha sido positivo y ha sido eficaz también para lo que se buscaba, era precisamente mejorar la financiación.

Y, evidentemente, un impacto positivo que yo creo que no ha llegado a otras administraciones, y eso es importante, porque quiero … Hablaban de fiscalización.
Las diputaciones me preocupan, pero especialmente me preocupa una diputación que sí que, de alguna manera, dentro de una lealtad institucional, que a veces se le tiene que presuponer y está superando los signos políticos, pues hay una diputación como la de Alicante que ha paralizado directamente el fondo de cooperación municipal y esto ha tenido una serie de perjuicios económicos, especialmente vemos ayuntamientos de Alicante que han dejado de recibir 70 millones de euros porque la Diputación de Alicante ha decidido, de una manera partidista, no transferir la parte correspondiente a esta diputación.

Y especialmente también me gustaría … Bueno, respecto a la fiscalización de las diputaciones, como se decía, hay un sector empresarial local, también hay un sector público empresarial a nivel de las diputaciones y también hay fundaciones.
Yo no sé si ustedes han entrado también a fiscalizar una de las fundaciones que tiene -o la fundación que tiene- la Diputación de Alicante, en la que ha habido una serie de contrataciones que yo creo que también deberían ser vigiladas por parte de la Sindicatura de Cuentas, no sé si han realizado esta tarea.
En cualquier caso, pues sí que me gustaría que me dijera si se ha producido o si tienen previsto trabajar en este sentido.

Fundamentalmente, esta serie de cuestiones.
Y, bueno, y agradecerle una vez más su presencia aquí, en la comisión, y el trabajo que realizan.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Muñoz.

Pues, a continuación, el señor Cucarella vuelve a tener tiempo ilimitado para su intervención.
Cuando usted quiera.

El senyor síndic major de Comptes:

Moltes gràcies.

Intentaré anar responent les preguntes en el mateix ordre que han sigut formulades.

Per una banda, el senyor Martínez, de Podemos … Bé, agrair en general a tots les bones paraules de cara a la tasca que fem la sindicatura, que jo sempre intente després traslladar-lo a tots els equips, perquè com sabeu això és un equip de cent persones el que treballem i procure sempre donar trasllat d'este agraïment de les Corts a la tasca de la sindicatura.

Havíem parlat sobre l'evolució de les corporacions locals, si estaven sanejades, i sobre les dificultats en l'elaboració.
És cert que les corporacions locals en els últims anys han anat sanejant-se, entre altres coses perquè aquells que tenien deute han d'anar retallant el deute com a prioritat i aquells que no en tenen o el tenien menut i tal volta hagueren pogut gastar en altres coses han tingut una sèrie de limitacions a la despesa que obligatòriament els ha conduit a que es reduïra el deute.
És cert que al no disposar d'eixa possibilitat tal volta s'han deixat de fer algunes tasques que haguera vingut bé que les feren, efectivament.

I això és una cosa que enllaça, tal vegada, amb diversos dels comentaris.
Jo crec que està pendent, i això és una opinió, dins del finançament de les corporacions locals està pendent determinar clarament quines són les funcions que són pròpies de les corporacions locals, quines de la comunitat autònoma i quines de l'administració central.
Perquè, en alguns casos, passa que corporacions locals assumixen més o menys, segons el pressupost que tenen.
En serveis socials, moltes vegades passa que n'hi ha corporacions locals que assumixen més serveis perquè tenen més pressupost que altres.
Clar, i tal volta no és una tasca que els tocara directament, però al final ho assumixen.
O en educació, col·laboren més amb les escoles que altres.
Clar, no acaba d'estar clar fins a on arriba la competència de cada administració en estes funcions, que són comunes, algunes d'elles.
I, per tant, de cara a eixa reforma del finançament local, seria molt important que abans es determinara molt bé on acaba l'obligació de cada administració.

Quant als ingressos, efectivament, durant els últims anys ha hagut reducció d'alguns determinats ingressos que durant un temps estaven molt unflats.
Ha coincidit també amb l'època en què se'ls ha obligat a no gastar, amb la qual cosa és cert no s'advertix en les corporacions locals un patiment de falta de finançament en els últims anys, justament per evolució dels ingressos de les fonts estranyes, estranyes en el sentit de conjunturals, no han suposat un problema en una època en què s'estaven retallant les despeses, mentre que les altres no han evolucionat mal, els ingressos més estructurals han sigut evolucionant bé en els últims anys.

Quant a les mancomunitats i consorcis, sí, efectivament, fan un servei molt positiu.
I realment, jo ho he comentat, ho he destacat perquè cridava l'atenció en alguns casos, perquè jo dic en total crec que és una desena aproximadament, parle de cap, deu, onze, dotze, no seran més entre mancomunitats i consorcis que no han retut comptes.
Vull dir que és molt puntual.
I solen ser mancomunitats que estan inactives.

Al final el que estem (inintel·ligible) … és: «Bé, doncs aclariu-vos i elimineu estes mancomunitats si no està servint per a res.
» Però és cert que, ben organitzades, les mancomunitats i consorcis presten un servei molt interessant perquè aprofiten les economies d'escala de coses que cada municipi, sobretot els xicotets, no poden fer individualment.

En quant a parlar d'ordenació comarcal, de si seria millor o pitjor, a veure, és un aspecte que a lo millor és pot defensar allò d'una ordenació comarcal per una trajectòria històrica de com s'ha distribuït el territori.
Però, des del punt de vista que a nosaltres ens afecta, de cara a la rendició de comptes, el que importa és que independentment de que siguen comarques, siguen diputacions o siguen mancomunitats, és que hi haja un control adequat i hi haja rendició de comptes.

I insistisc, podem estar contents.
Encara que parega que les dades són roïnes, no, no.
Som la comunitat autònoma que millors dades té en rendició de comptes, i això m'agrada ressaltar-ho.
Cal també posar-ho en positiu, que al final els municipis valencians estan complint.

Val, més o menys… Sí, i ahí enllace aquest tema, crec que s'ha comentat diverses vegades.
Què passa quan no han retut comptes a temps?
Doncs quan no han retut comptes a temps, enllace, encara que em bote ací un poc, amb algunes de les preguntes, mentre no han retut comptes no cobren la subvenció, la qual cosa no vol dir que no se la concedisquen.

Si tenen les característiques per a sol·licitar una subvenció o una ajuda determinada, se'ls concedeix, el que passa és que no la poden cobran fins el moment en què reten comptes.
Si han tardat un mes en retre comptes, un mes que tarden en rebre la subvenció.
Evidentment, perquè quin és l'objectiu?
L'objectiu no és castigar a ningú per no retre comptes, l'objectiu és que reten comptes.
Si el que ens interessa és que hi haja transparència.

Per tant, una vegada han retut comptes, ja era la finalitat.
La finalitat de retindre-los la subvenció era simplement per a pressionar-los, de la mateixa manera que la sindicatura no té cap interés en posar-li una multa a cap alcalde.
No anem a finançar-nos posant multes als alcaldes.
Clar, per què anunciem posar la multa, que al final no hem arribat encara a posar-ne cap?
Doncs perquè és una altra manera de pressionar.

Estes són maneres, i s'ha demostrat que són molt útils, tant el fet de no poder cobrar les subvencions com el fet d'anunciar que anem a denunciar-los i, és més, passar pel banquillo mediàtic d'alguna manera… Perquè quan diem: «Estos deu municipis encara no han retut comptes i s'està valorant posar una multa coercitiva.
» Ràpidament es menegen tots i en una setmana s'havia resolt el tema.

Vull dir que al final moltes vegades no és que hi haja intent d'ocultació, moltes vegades són problemes.
I això és el que em diu l'experiència.
No vaig a dir l'ajuntament que és però un alcalde em va cridar immediatament després d'aparéixer en premsa dient: «Jo no sabia que no havíem retut comptes, ara mateix de seguida ho arregle.
»

I el cap de setmana estigueren tot l'equip municipal, ho arreglaren i el dilluns s'havien presentat els comptes.
Perquè moltes vegades la dinàmica, a lo millor, a lo millor la persona que ha de pujar la informació no la puja a temps i al final el responsable polític no ho sap, que no han retut comptes.
Vull dir que en eixe aspecte jo crec que hi ha bona intenció en tots els municipis i es resol ràpid.

Continue ara amb la senyora Massó de Vox.
Moltes gràcies per les bones paraules a la sindicatura.
Bé, això en general a tots.
I què passa amb l'incompliment dels terminis ja ho acabe de comentar, és que era un tema comú a diverses preguntes.

Sí, respecte a què passarà en el 2020.
És cert que la Comunitat Valenciana, sobre ser la comunitat autònoma que millor presentada tenia la rendició de comptes, des del 2017, ho he comentat abans, 2017, 2018 havia baixat un poquet.
Continua sent la que millor està, però havia baixat un poc la rendició de comptes a termini.

El 2019 pensem que per eixe major termini ha augmentat.
Què passà en el 2020?
Doncs la veritat és que no ho sabem encara.
És molt probable que es mantinguen taxes altes de compliment, perquè, com he insistit, al final, al final la corporació local que no ha retut els comptes en el moment exacte que marca la llei, abans del 15 d'octubre, tarda a lo millor un mes, dos mesos en retre comptes.

I, al final, quan tallàrem l'informe diguérem: «Fins a l'1 de març anem a contar-ho.
» I després, quan ja anàvem a publicar-ho: «Anem a pegar una mirada.
» I a 1 de maig ho tornàrem a mirar.
I al final en aquell moment quedaven dos municipis i al poc de temps ja havien retut comptes tots.

Jo espere, que igual és també un interés, que continuem mantenint eixe alt nivell de rendició de comptes que hi havia anteriorment, que continuava sent tal però havia baixat una miqueta.
El 2019 ha tornat a pujar i jo espere que puga seguir pujant, perquè ara ja realment l'administració electrònica permet fer la rendició de comptes un poc més ràpida que abans, que era tot més manual, per això (inintel·ligible) … 15 dies.
Però bé, és probable que a algun ajuntament en estos dos anys li haja costat un poquet.
Jo crec que millorarà, però bé, ho sabrem quan tornem a fer l'informe.

Les incidències.
Sí, vosté destacava que hi ha incidències en quasi la meitat.
Sí, és cert, i moltes vegades és un problema a l'hora de com es puja la informació.
El formulari és llarguíssim, llarguíssim.
I moltes vegades doncs a lo millor per algun problema… Fins i tot a vegades ha sigut perquè ha caigut la xarxa en eixe moment, o s'ha quedat a mitges o hi ha una incidència perquè un document que pensaven que l'havien pujat no l'han pujat.

Moltes d'eixes incidències es resolen ràpidament.
Altres requereixen eixes sis-centes i pico, requereixen que la sindicatura demane més informació.
Però que en general sí, encara que hi haja moltes incidències moltes d'elles són intranscendències, moltes vegades un problema a l'hora d'entrar en la plataforma, pujar la informació.
És que el llistat de tot el que s'ha d'aportar és llarguíssim.

I en açò connecte amb algun altre comentari.
Crec que la senyora Mas havia comentat si hi havia una possibilitat de fer que encara hi haguera millor… Doncs, a veure, sí, haver-ne n'hi ha, però en general la rendició de comptes sol ser bona.
I jo quasi insistiria en que el que cal més que res és unificar moltes vegades la informació que es demana a les corporacions locals entre diferents administracions per a no suposar-los una doble o a vegades triple tasca.

Hi ha molta informació, la plataforma de rendició de comptes és un exemple d'un bon funcionament.
Eixa plataforma la treballem conjuntament el Tribunal de Comptes i tots els òrgans de control autonòmics.
Per tant, d'ahí extraiem tota la informació.

Però és que després estem demanant-los una informació de contractació, estem demanant-los una altra informació.
I el Tribunal de Comptes està demanant-los una informació pareguda però diferent.
I la Generalitat una altra pareguda però… Clar, moltes vegades seria molt més pràctic tindre una bona plataforma que, encara que fóra més llarga, incloguera tot i que cada administració tirara mà al que realment necessita.

I això és una cosa en què des de la sindicatura estem insistint moltíssim.
Estem en contacte amb el Tribunal de Comptes i amb la resta d'òrgans de control autonòmic justament per a aconseguir eixa plataforma que aglutine totes les administracions i no haver de demanar-los diverses vegades documentació molt pareguda a les corporacions locals.

És a dir, què es podria fer?
Es podria insistir més, com deia vosté?
Sí, es pot pressionar més, però, és a dir, justament de la rendició no podem queixar-nos.
Jo sóc optimista.
El que a lo millor fa falta és que també els facilitem en general a les administracions un poc la tasca en eixe sentit de tindre una plataforma més comuna per a tots.

En quant als veïns de municipis, com ho saben açò?
Doncs com he comentat.
Realment, el termini potser que antigament s'allargava més, però últimament el termini legal acaba… Potser que algun municipi no haja retut comptes, però en poc de temps es resol.

Com ho saben eixos veïns?
En la pàgina web de la sindicatura, al principi de cada setmana hi ha un llistat dels municipis que no han retut comptes encara.
Totes les setmanes, el dilluns actualitzem el llistat.
Qui tinga interés, qui tinga ganes de furgar pot entrar ahí i informar-se.
Però, no obstant això, nosaltres quan veiem que després de tots els requeriments que nosaltres fem la cosa s'allarga un poc més del compte, que ja veieu que no és massa, igualment nosaltres tornem a cridar.

I al final està allò de l'intent de posar una multa, que, al final, afortunadament, no fa falta posar-la mai.
Però això també quan li arriba al gestor públic que cal pagar de la seua butxaca alguns diners, que oscil·la entre… Bé, la multa està pensada entre 600 i 3.
000, depenent també de la reincidència.

Però, comente, fins ara no hem hagut de posar-ne mai cap.
És prou el fet de no poder rebre subvencions i el que siga públic que eixe ajuntament no ha retut comptes per a que al final acaben fent-ho.

I en quant a potenciar o no les diputacions, jo torne a dir el mateix que he contestat abans.
Realment, tant si són diputacions com si són comarques com si el que hi ha són mancomunitats, el que cal és que hi haja un control adequat en cada un dels casos.

El senyor Woodward de Ciudadanos… A veure, baixa el deute del sector públic local.
Sí, la veritat és que, efectivament, hi ha hagut un esforç de les corporacions locals, no només perquè han desitjat fer-lo, sinó també perquè se'ls ha imposat.
Això clarament, moltes corporacions locals igual hagueren gastat en algunes partides, que no han pogut fer-ho.
No obstant això, moltes d'elles estan sanejades com estaven, que hagueren pogut fer més.

És cert que això ha ajudat a que el conjunt del sector públic tinga unes xifres de compliment del deute millors, en molts casos a costa de les corporacions locals, que han sigut en moltes ocasions les que més s'han apretat el cinturó.

Açò realment no està lligat amb allò de les corporacions locals, parlem del finançament autonòmic.
No vaig a esplaiar-me molt ahí.
Podria estar parlant molt de finançament autonòmic, però crec que se n'ix un poc del que és l'informe este.

Simplement aixina a primera vista el que és evident és que les autonomies presten uns serveis públics fonamentals que van totalment en contra del que és el cicle econòmic, en sentit contrari.
I, per tant, és molt difícil poder-los parar.
És una qüestió d'educació i sanitat.
Això és molt complicat.
No és tan fàcil.

Després, la restauració del sector públic empresarial de la Generalitat se n'ix de l'informe este.
Nosaltres fem recomanacions per al sector públic local.
Quan parlem del sector públic autonòmic seran molt paregudes, perquè també ho fem en aquell informe.

Hi havia deu entitats que tenien els comptes incomplets.
Estes deu entitats ho resolgueren.
O tenien el compte incomplet o havien presentat comptes totalment a zero.
Per tant, se'ls va requerir.
I això es va resoldre, es va resoldre posteriorment.
Tota la resta de problemes també, s'acabaren resolent tots.

Senyora Mas de Compromís, respecte al 73 %, doncs a veure, ara parle de cap, no ho tinc present, però més o menys el percentatge no canvia molt d'uns anys a altres.
És cert que al final el que és el compliment del cicle pressupostari s'allarga.

I cal tindre en compte que en el cas del 73 % de falta d'aprovació de pressupost a temps, hem de tindre en compte que moltes vegades són governs de molts colors que és difícil posar-los d'acord.
M'imagine, jo no he tingut mai participació ni conec com es meneja per dins un ajuntament, però m'imagine que no és el mateix aquell ajuntament que està governant amb majoria absoluta que aquell que ha de posar d'acord els interessos de diferents ideologies.
I cada u, evidentment, té molt d'interés en els seus aspectes.

Això pot endarrerir, fer que no s'aprove a temps el pressupost.
Però sí, efectivament, s'ha de complir, perquè és el que marca com s'ha de planificar.
I la ciutadania ha de saber els seus diners per a què es van a gastar, i vol que (inintel·ligible) … comptes, clar.

En quant a allò de major transparència en les corporacions locals, ja ho he comentat un poc abans, sí, es pot.
Nosaltres seguim recomanant, seguim insistint, seguim apretant els comptes, no tant en este informe en general, perquè és un informe més estadístic, sinó quan fem els informes de fiscalització més concrets ahí sí que anem a allò concret.

Però jo crec que una de les coses que també cal és el que havia comentat abans, tractar d'unificar la informació que aporten les corporacions i que se'ls demana, de manera que siga tot més còmode.

Eixa basta administració electrònica que, a més, en la sindicatura estem funcionant molt bé en l'administració electrònica, però entenem que altres ajuntaments a lo millor o altres administracions no estan funcionant tan bé, i al final fa que s'estiguen demanant una sèrie d'informacions que, en teoria i segons la llei, devia estar tota digitalitzada i no caldria ni demanar-la.

Jo crec que tirar mà a eixa base de dades… I moltes vegades cal acabar demanant-la dos i tres vegades.
I moltes vegades les corporacions locals es queixen: «Escolte, si això jo ja ho he entregat.
» «Sí, sí, però és que li ho ha donat al Tribunal de Comptes, ara ho demane jo.
»

Per això, en la plataforma de rendició de comptes ha funcionat molt bé.
Està tot unificat.
Caldria eixa bona filosofia aplicar-la en altres casos també.

El senyor Ibáñez … Bé, respecte al comentari que ha fet sobre l'aparent discussió entre la sindicatura i les Corts.
Bé, evidentment, no té res a vore amb este informe i sincerament jo crec que és més una qüestió periodística que res més.
No hi ha tal enfrontament com aparenta.
Sí que és de veres que n'hi ha algunes friccions en com s'entén cada cosa, però bé, en el cas que vosté diu justament són insinuacions que no tenen cap base.
Però, bé, al final ens hem d'aguantar perquè entenem que això forma part també del joc polític i jo, com en això no participe, puc quedar-me al marge.
Però sí, jo crec que s'exagera en la premsa, no hi ha res d'això.

Quant als terminis de gràcia, ja ho he comentat abans.
Realment, en el moment que un ha complit, que era l'objectiu, ja té dret a cobrar la subvenció.
Si un està tres anys sense retre comptes, i no és el cas, doncs durant tres anys pot estar acumulant el dret a rebre subvencions i tindre-les concedides, però no cobrar-les.
El que passa és que això no passa, vull dir, de fet en este moment han retut comptes tots.

Quant a l'estructura del sector públic empresarial de la Generalitat, doncs abans també ho he comentat.
Sí, quan fem l'informe també fem recomanacions molt semblants a les que fem en els informes de corporacions locals, però no correspon a este informe.

Quant a que les corporacions locals, en alguns casos, d'alguna manera han estat assumint elles el finançament per anticipat, sí, supose que no els farà ninguna gràcia.
Però, bé, com afortunadament moltes d'elles estan ben sanejades, estan podent-ho dur.
Al final, les administracions entre elles s'organitzen de la millor manera possible per a prestar un servei públic.
I sí, imagine que cada un voldria cobrar el més prompte possible, igual que a la Generalitat també li agradaria cobrar altres coses que tampoc cobra mai.

Sí, quant a les factures al calaix, esta forma comuna de denominar-ho … Sí, nosaltres realitzem una fiscalització, sobretot han augmentat i això és una cosa que critiquem clarament en l'informe.
I quan fem fiscalitzacions concretes de cada entitat, ahí apretem molt.
És cert que n'hi han algunes factures que han de quedar-se al calaix, que formen part del normal, coses que arriben a final d'any i al final acabaran pagant-se l'any següent, però això entra dins del normal i per a això està creat justament el compte.
El problema és quan s'abusa d'eixe compte sense fonament, i això passa.
De fet, n'hi ha un estudi comú que estem fent els òrgans de control extern amb el Tribunal de Comptes justament per a depurar quins són els casos en què realment té sentit utilitzar el compte i en quins casos s'està abusant d'ell.
Això està en marxa.

I, sincerament, ara de cap jo no sé quin és el deute que té la Generalitat amb les corporacions locals, no ho sé.
Consultant la informació serà fàcil obtindre'l, però no el tinc en el cap.

El senyor Muñoz, PSOE … Bé, quant a que les corporacions locals han fet front a la pandèmia, doncs sí, la veritat és que han fet un esforç grandíssim i jo crec que és admirable, com ha funcionat tot i la coordinació que ha hagut entre els ajuntaments i la conselleria de sanitat per a posar en marxa tots els llocs de vacunació i totes les ajudes per a fer PCRs, per al que siga.
Però és cert que això no apareix reflectit en este informe, este informe és l'informe de l'exercici 2019.
Probablement en l'exercici de l'any que ve i del següent, quan fem el del 2020 i el 2021, això sí que es notarà.
Tal volta ahí observarem que han hagut d'incórrer en una sèrie de despeses majors, això a l'any que ve ho estudiarem.
Però, sí, efectivament, això es vorà en les despeses dels ajuntaments.

Quant a que si tenen bon finançament, repetisc un comentari que havia fet ja en general a altra pregunta.
Jo crec que és important que, a l'hora de fer un canvi del model de finançament de les corporacions locals, abans es decidisca clarament quines són les competències de cada administració pública.
I les corporacions locals, moltes vegades, assumixen tasques tal volta que no els corresponen directament, però bé, justament eixe interés per servir a la ciutadania els fa col·laborar en tasques que no són realment d'ells.
Però, bé, això hauria de determinar-ho i, per tant, a partir d'això ja saber com es finança perquè tinguen el finançament adequat.

Quant al comentari que ha fet sobre la Diputació d'Alacant o sobre la fundació de la Diputació d'Alacant, és que el tipus d'informe este és un informe, com al principi he presentat, més estadístic.
Però, clar, tant este informe, que ens dona pistes d'aquell que no ha retut comptes, per exemple, com els altres que fem sobre contractació o que fem sobre les objeccions que posen els interventors als acords municipals, tot això ens dona la base per a després triar a quines corporacions locals anem a fiscalitzar.
En el cas de la (inintel·ligible) … d'Alacant, si això en el moment es considera que cal anar a fiscalitzar algun tema concret es farà, però no forma part d'este informe, no n'hi han casos concrets en este informe.
És més una estadística general, de compilació d'informació general.

I, bé, més o menys, ràpidament he repassat totes les preguntes, encara que algunes ja estaven un poc relacionades.
Si desitgen alguna cosa més …

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Cucarella.

¿Alguien quiere hacer uso de los 3 minutos del siguiente turno?
Veo que lo ha dejado usted suficientemente claro.
Si quiere que le diga algo, esto solo pasa con usted.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

¡Ah!
, bé.
Gràcies.
(Rialles)

La senyora presidenta:

Normalmente no son tan disciplinados.
(Rialles) O sea que …

El senyor síndic major de Comptes:

S'ho agraïsc.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Pues despedimos al señor Cucarella, muchísimas gracias por estar en comisión con nosotros.

El senyor síndic major de Comptes:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Sí, 1 minuto para … (Veus) ¡Ah!
, sí.
Se abre el plazo de veinticuatro -menos mal que me lo has dicho, José- … 24 horas para presentar las propuestas de resolución sobre el informe.
Muchas … (Veus) Pues son las doce, hasta las doce de mañana.

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la deducció de la quota d'afiliació a les AMPA, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 19.
149, BOCV número 90)

La senyora presidenta:

Punto número 4, toma en consideración de la proposición no de ley sobre la deducción de la cuota de afiliación a las AMPA, presentada por el Grupo Parlamentario Ciudadanos.
Hay una enmienda presentada por el grupo Vox.

Por tanto, empezamos, señor Woodward, con 6 minutos para usted para que nos explique …

El senyor Woodward Poch:

Sí.

La senyora presidenta:

…la proposición no de ley.
Cuando usted quiera.

El senyor Woodward Poch:

Bien, buenos días.

Bueno, como indica ya la exposición de motivos de esta PNL, la Asociación de Madres y Padres de Alumnos, las AMPA de los centros educativos, son asociaciones sin ánimo de lucro que tienen como finalidad la mejora de la calidad de la educación de los menores, y que se encuentran reguladas en el Real decreto 1533/1986, del 11 de julio.
Más o menos están al cuidado nuestros hijos o están en manos de las AMPA también.

Bueno, lo que estamos pidiendo es que se tenga en cuenta la cuota del AMPA para las deducciones autonómicas en el IRPF.
¿Y por qué pedimos esto?
Bueno, más o menos también porque hay cuotas que son deducibles en el IRPF, las cuotas de afiliación y las aportaciones a partidos políticos, a federaciones, a coaliciones o a grupos de lectores, en estos momentos.
El artículo 4 de deducciones autonómicas de la ley aquí, de la Generalitat, la 13/1997, del 23 de diciembre, regula el tramo autonómico del impuesto de la renta de las personas físicas y restantes tributos cedidos.
Incluyen deducciones por donaciones a entidades con finalidad ecológica, relativas al patrimonio cultural valenciano, que fomenten la lengua valenciana o promoción de actividades culturales o científicas también.

Creemos que en ningún caso, por tanto, se establece en estos momentos la posibilidad de deducciones en ninguno de los tramos del IRPF de las cuotas de las AMPA, a pesar de la relevancia, como he dicho, que suponen en la calidad de la educación de nuestros hijos, de nuestros menores, en la participación tanto de los padres como de las madres en la educación de los hijos y de las hijas que están escolarizados.
Es la propuesta que llevamos aquí, que es incluir en el artículo 4 de la Ley 13/1997, del tramo autonómico del IRPF, una deducción por estas aportaciones que hacen a la cuota del AMPA, que no es ninguna cantidad astronómica, pero que en estos momentos también son unos gastos que las familias estaría interesante que pudieran deducirse.

¿Que hay muchas deducciones en la Comunidad Valenciana?
Sí que es verdad, y hay unas que tienen sentido, otras que no lo tienen, pero esta entendemos que sí que lo tiene.
Es una propuesta que ya presentamos el año 2020, pero que no se llegó a poder debatir en comisión, aunque sí que la presentamos en la ley de acompañamiento para los presupuestos del 2021.
Y por eso entendemos que la llevábamos a esta comisión, en aras de que si se llega a dar la conformidad, pues podamos incluirla en la ley de medidas fiscales, en la ley de acompañamiento para el año 2022.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Woodward.

A continuación, tiene la palabra la señora Massó para presentar su enmienda por un tiempo máximo de 6 minutos.
Gracias.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, presidenta.

Como bien dice el grupo Ciudadanos en su exposición, bueno, hay deducciones en el tramo autonómico del IRPF de muy diversa índole.
Pues para compra de material escolar, para bonos culturales, para donaciones del fomento del valenciano -muy curioso, esta sin ningún límite: 21 % los primeros 150 euros y el resto al 25 %, cuando las otras sí que tienen límite-, aparte de otras que también se mencionan.

Hablaba de que las AMPA mejoran la calidad de la educación en los centros escolares, pues imagínese lo que mejoraría la calidad de educación si existiera verdadera libertad educativa, cosa que no existe en la Comunidad Valenciana.
Como hemos repetido en multitud de ocasiones, es fundamental que los padres puedan elegir el modelo de educación que quieren para sus hijos.
Cuando libertad significa poder elegir entre varias opciones, si solo hay una opción, no se puede elegir: o comes pollo o comes pollo, no hay otra.

Entonces, al mismo tiempo, esa libertad nosotros creemos que mejoraría la calidad educativa, porque los estándares educativos mejorarían, como siempre mejora algo cuando hay competencia entre centros.
Eso redundaría en el beneficio de la educación.
Por desgracia, como he dicho, la libertad en la Comunidad Valenciana brilla por su ausencia, lo que provoca que solo las familias con más recursos puedan ejercer esa libertad de escoger entre la oferta que se les brinda de educación pública, educación privada o educación concertada.
No hay una oferta amplia dentro de la educación pública en la que puedas elegir lengua, en la que puedas elegir unos valores determinados o en la que puedas elegir incluso el modelo mixto o diferenciado que, ya me van a criticar, pero está ampliamente avalado en todo el mundo.

La actual política educativa beneficia, como dirían ellos … Nosotros decimos las familias con más recursos, a ellos les gusta decir a los ricos.
La política educativa de este Consell beneficia a los ricos.
Porque todos conocemos, y seguro que ustedes también, el esfuerzo que hacen muchas familias, de esas de los no ricos, para poder ejercer su libertad a la hora de educar a sus hijos, en una región que no nos lo pone fácil.
Muy al contrario, como he dicho antes, pone serias limitaciones a la libertad.

Por otra parte, algunas de esas familias no están haciendo uso de la plaza escolar que les correspondería en el sistema público, lo que permite a la administración disponer de esas plazas.
¿Se imaginan qué pasaría si de repente todos los alumnos escolarizados en centros privados decidieran mañana mismo solicitar su plaza en la educación pública?
Bueno, pues creo que al conseller le daría algo.
El ahorro que estas familias hacen a la administración la verdad es que es considerable.

Desde nuestro grupo, nuestro ideal de justicia se identifica esencialmente con la igualdad de oportunidades.
Por tanto, es que mientras que no se acometa una reforma del IRPF, en la que se implementen cambios sobre ciertos temas que creemos importantes, como la definición extensiva de la base imponible, un restablecimiento del sistema genuino de mínimos personales y familiares -no entraré ahora ahí, nosotros proponemos que se implante un concepto de necesidades básicas del contribuyente, pero bueno, no viene al caso-, una racionalización de las reducciones a la base liquidable y una racionalización de las deducciones, y algunas otras.
Sí decía el señor Tony Woodward que quizá hay muchas deducciones.
Bueno, sí, quizá sí; pero algunas de esas deducciones deberían pasar a ser ayudas por ley, no mediante el IRPF, y una de ellas podría ser esta.

Como digo, mientras no sea posible esa modificación, pues creemos que el esfuerzo que hacen estas familias debe ser compensado de alguna manera.
Esos gastos deberían ser asumidos mediante el cheque escolar, pero mientras eso no suceda pensamos que toda ayuda a las familias es poca.
Sobre todo en una región en la que, como hemos dicho muchas veces, el esfuerzo fiscal de los ciudadanos es mucho más alto que en otras regiones y no digamos que en otros países de nuestro entorno.

Por tanto, como digo, esta deducción que solicitamos, que si estuviera implantado el cheque escolar y el distrito único posiblemente no sería necesaria o en su caso sería mínima, creemos que, mientras no exista esa libertad, desde nuestro grupo siempre vamos a intentar que estos no ricos puedan también acceder a los centros educativos que les gustaría y que desearían para sus hijos, puesto que este sistema educativo que tenemos en la Comunidad Valenciana, evidentemente, si beneficia a alguien, es a las personas con más recursos, a los ricos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Massó.

Señor Woodward, tiene 3 minutos para decirnos si acepta o no la enmienda, aunque alguien al lado suyo ya nos lo ha adelantado, pero … (Rialles) Aun así le tengo que dar 3 minutos.
Muchas gracias.

El senyor Woodward Poch:

No, bueno, realmente aquí presentamos una PNL específica con una propuesta de deducción de lo que son las cuotas de las AMPA de toda la educación valenciana, tanto pública como concertada como privada, y no especificamos tampoco ningún tipo de porcentaje en la reducción, sino que se tenga en cuenta.
Más que nada para, si se llega a aprobar, ya en la ley de acompañamientos, que vamos a negociar enseguida, podamos los grupos intentar llegar a un acuerdo, si fuera positivo.

Yo creo que no tiene nada que ver la propuesta o la enmienda de adición que presenta el grupo Vox en estos momentos a mi PNL.
Y yo les digo que tienen la ley de acompañamientos para presentar estas deducciones e incluso lo que incluyen en la redacción de su enmienda, que da cuenta a esta institución sobre el obligado cumplimiento de la resolución.
Pues si lo presentan en enmiendas a la ley de acompañamiento enseguida sabrán si se les aprueba o no, pero ya les digo que no se la puedo aprobar en el sentido de que vamos específicamente a lo que es la cuota de las AMPA.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Woodward.

Señora Massó, tiene usted 3 minutos, si quiere intervenir.

La senyora Massó Linares:

No, seré rápida.

Él dice que ellos … Es que en su exposición de motivos hablan de que presentan esta iniciativa para conseguir una mejora en la educación.
Bueno, creo que yo les he explicado que con nuestra iniciativa, con nuestra enmienda de adición también se consigue una mejora en la educación en la Comunidad Valenciana.

Yo entiendo, entiendo que si acepta nuestra enmienda, evidentemente, va a tener el no inmediato de todo el bloque del Botánico y entiendo que hay momentos en que hay que elegir dónde se posiciona cada grupo.
Y, bueno, entiendo perfectamente que, ante una negativa del Botánico rotunda, a lo mejor usted pensaba que lo de las AMPA, como es algo, como si dijéramos, blanco se lo van a apoyar -no sé si lo apoyarán o no-, pero lo que sí que tiene claro es que si acepta mi enmienda el «no» va a ser rotundo, además le pueden llamar absolutamente de todo.
Yo entiendo que hay momentos en que hay que posicionarse y, bueno, Vox lo hace y Ciudadanos también.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Massó.

Señor Woodward, si quiere intervenir tiene turno de 3 minutos a su disposición otra vez.

El senyor Woodward Poch:

Sí.

Ya solo únicamente de las propuestas en la enmienda es que se le pueda deducir un 10 % de adquisición de vestuario de uniforme escolar en cualquier centro educativo.
Está claro que el uniforme escolar no es obligatorio en todos los centros y creo que … Ya le digo, que es una medida que yo la apoyaría tranquilamente, pero preséntela en la ley de acompañamiento y exprese allí todo lo que intenta aquí poder conseguir.

Pero ya le digo que no tiene nada que ver con lo que es una cuota del AMPA en estos momentos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Woodward.

A continuación, el señor Martínez dispone de 3 minutos para su intervención por el grupo Unidas Podemos.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, ací s'ha exposat un determinat concepte del que és la llibertat en l'educació que crec que té molt poc a vore amb la llibertat, que és que els pares puguen determinar el que han d'aprendre els seus fills, sense que res es puga eixir del seu prisma ideològic.
Per a nosaltres, el dret dels xiquets a rebre una educació de qualitat, en diversitat i amb pluralitat d'enfocaments és el que garantix la seua llibertat perquè puguen decidir què volen ser, com volen pensar i com volen viure.

Li agraïm, senyor Woodward, que no accepte l'esmena de Vox perquè no té cap tipus de sentit.
Per què hauríem de pagar-li entre tots a ningú l'uniforme dels xiquets, una cosa que no té res a vore amb el dret a l'educació ni amb la qualitat de l'ensenyament.

No em sembla malament el fons de la seua proposta.
Efectivament, cal afavorir la participació dels pares en les AMPA.
Ara bé, la qüestió és si l'instrument adient són les deduccions en l'IRPF o no.
Pensem en si les persones que no fan la declaració de la renda perquè no arriben al mínim o perquè no tenen ingressos no tenen dret a una ajuda, quan són precisament els qui més la necessitarien.

Li ho he dit abans, jo crec que es fa un molt mal ús dels beneficis fiscals, en general, en el conjunt de les administracions públiques.
S'acumulen reduccions, deduccions, bonificacions en pràcticament totes les figures fiscals.
Moltes vegades això no només és que existisca un nombre excessiu, sinó que hi ha una molt difícil aplicació d'aquestos beneficis fiscals, es generen forats en les bases fiscals que dificulten preveure els ingressos i que, a més, acaben tenint un efecte regressiu.

Un objectiu de la Generalitat Valenciana, jo crec que en el que resta de legislatura, és el racionalitzar, precisament, els beneficis fiscals.
El grup d'experts sobre reforma fiscal que va formar la conselleria d'hisenda està treballant en això i crec que és cap on hem d'anar i el que ens hem de fixar com a objectiu.

Si podem trobar un encaix a la seua proposta que siga per una via diferent que la deducció en l'IRPF, per la nostra banda no crec que hi haja major problema, però hem de trobar quina és la via adequada per facilitar-ho.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Martínez.

A continuación, por 3 minutos, tendrá la palabra la señora Mas por el grupo Compromís.
Cuando quiera.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, presidenta.

Bé, en la línia que comentava el company Martínez, jo crec que els últims anys hem vist un procés en el qual les diferents comunitats autònomes, i també l'estat, han anat reduint el nombre de deduccions que es poden aplicar a l'IRPF.
En el nostre cas, aquesta tendència ha sigut justament la contrària.

No obstant això, s'ha anat també al mateix temps detectant que existixen dubtes respecte de si estes deduccions estaven ajudant o no a millorar els objectius per als quals estaven dissenyades, és el que estàvem comentant.
Les persones moltes voltes per a les quals s'havia construït aquest instrument, doncs, precisament, no es poden beneficiar d'ell, i això arriba a ser un sense sentit.

La bona qüestió és que després d'anys acumulant deduccions i deduccions autonòmiques no sempre complien la seua funció i per això la direcció de general de tributs, mitjançant la Càtedra de Tributació Autonòmica de la Universitat de València, ha decidit fer una parada, estudiar-les, poder-les ordenar i alhora vore quines estan fent el seu paper, quines es poden millorar i quines no han tingut l'efecte que s'esperava d'elles.
Per tant, durant aquest període el Botànic no anem a seguir creant noves deduccions per tal de facilitar la realització i finalització de l'estudi, que es té previst per a l'any 2022.

Veiem amb bons ulls la seua proposta si estiguera ben estructurada, però nosaltres no anem a enganyar-lo i, per tant, no volem continuar creant eixos instruments i, efectivament, desconeixem si van a tindre la repercussió que haurien de tindre.
No obstant això, nosaltres el convidem que quan vullguen fer aquestes propostes consultar en la conselleria d'hisenda, que segurament i molt amablement els facilitaran l'anàlisi on tot el que acabe de dir es planteja.
Al mateix temps, si ho creuen convenient, després de l'estudi que està previst per a l'any 2022, quan s'haja publicat, doncs els inste a valorar si és convenient o no presentar esta proposta, ja que tindrà la informació científica necessària per a actuar en conseqüència.

Però, mentrestant, nosaltres votarem en contra d'esta PNL.

La senyora presidenta:

Bien.
Muchas gracias, señora Mas.

A continuación, por 3 minutos, tendrá la palabra el señor Ibáñez por el grupo popular.
Cuando usted quiera.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidenta.

Bueno, nosotros vemos con buenos ojos la propuesta que presenta.
Las excusas que se han oído hace un momento pues ciertamente casan mal con la realidad.
El Botànic ha agotado las letras del abecedario en las deducciones fiscales, en las bonificaciones.
Se les han acabado y ha empezado ya por el a.
a, y, por lo tanto, ahora nos dicen que, bueno, que habrá que esperarse a la reforma que están preparando los expertos.
A mí esto me suena a la que presentó el señor Soler en el año 2016, creó también otra plataforma con unos expertos que hicieron su informe, lo presentaron y el día siguiente se guardó en el cajón, porque nunca más volvió a salir.
Y ahora, en el año 2020, volvió a salir otra vez con otra reforma de otros expertos.

Al final, yo creo que la vida, afortunadamente, continúa a pesar de los informes y de los análisis del Botànic.
Y, por lo tanto, yo creo que todo aquello que sea objetivamente bueno para la sociedad valenciana deber ver la luz.
Y, evidentemente, a nadie se le escapa que cualquiera que lleve a su hijo a una educación pues hay una cuota de AMPA que mayoritariamente pagamos todos y que, bueno, puede ser deducible, efectivamente, porque es un gasto más de ese inicio escolar que todos costeamos.

Se dice por otra parte que, a ver, evidentemente, que las rentas que no hagan declaración, ¿qué pasa con esas?
Se lo tendrían que preguntar en las a.
a deducciones que existen, porque la inmensa mayoría -y yo acabo de pedir, precisamente, un informe a la conselleria de hacienda, que ya está rozando la no presentación de la contestación-, la inmensa mayoría de las deducciones creadas por el Botànic no son aplicables a nadie.
A nadie, porque los requisitos son imposibles de cumplir.

Y, por lo tanto, entre los que no hacen la declaración y los que la hacen y no se les aplica … Evidentemente, ustedes a lo largo de este tiempo han vivido del titular.
Ante un problema, el señor Puig tenía dos soluciones: o una deducción del IRPF o una línea del IVF, esas eran las dos soluciones que ustedes ponían.
Las segundas siempre han tenido el mismo presupuesto y las primeras no se les aplican prácticamente a nadie.

En cualquier caso, nosotros vemos con buenos ojos esta deducción y la vamos a apoyar.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Ibáñez.

Pues a continuación tendrá la palabra el señor Muñoz por el grupo socialista, por un tiempo máximo de 3 minutos.
Cuando quiera.

El senyor Muñoz Lladró:

Gracias, presidenta.

Seré breve.

Yo creo que lo han explicado los compañeros del Botànic, tanto de Unides Podem como de Compromís, pero bueno, si puedo hacer una aportación adicional … Yo, desde mi opinión, y desde la opinión del Grupo Parlamentario Socialista, las deducciones y las bonificaciones tienen que tener fundamentalmente dos criterios.
El primero que respondan a un fin social o de interés social, y creo que en este caso la propuesta de Ciudadanos lo tiene.
En el caso de las AMPA, que además es un instrumento fundamental para ordenar y para hacer mayor cohesión en los centros escolares y, por tanto, es una figura muy relevante en nuestro conjunto de nuestro sistema educativo.

Pero, luego, la segunda finalidad, o el segundo criterio, es que tiene que responder a esos criterios de renta.
Lo decía el señor Martínez, que el problema de las deducciones y las bonificaciones, lo hemos visto en propuestas de reforma fiscal de algún grupo parlamentario, muchas veces lo que acaba haciendo es generar sistemas regresivos que no responden, precisamente, a este fin redistributivo que deben tener los impuestos y que, además, es uno de los ejes fundamentales de nuestro ordenamiento constitucional.

Por tanto, desde nuestro de punto de vista, que no exista un criterio de renta es un elemento importante.
Y, de hecho, veo que además ha habido un grupo parlamentario que ha intentado colar también una serie de deducciones en que además tampoco venía recogido este criterio de renta.

Por tanto, nosotros, viendo que la propuesta es positiva o que el fin de la propuesta es positiva, pero no cumpliendo sus objetivos, pues la rechazaremos y votaremos en contra.

Gracias.

La senyora presidenta:

Perfecto.
Muy bien, muchas gracias, señor Muñoz.

Pues, a continuación, el señor Woodward tendrá 3 minutos para hacer una réplica …

El senyor Woodward Poch:

Sí.

La senyora presidenta:

…conjunta.

El senyor Woodward Poch:

Bien.
Agradecer a aquellos partidos que van a apoyar esta moción.

Y solamente voy a leerles un par de frases.
Miren: «Las necesidades de las AMPA son crecientes, como también lo son los problemas que experimentan muchos centros y alumnos.
La colaboración del estado con la inclusión de las aportaciones a las AMPA entre los supuestos deducibles supondrá un espaldarazo importante al trabajo diario e incansable que realizan estas entidades.
Dinamizaría sus proyectos, potencialidades y facilitaría que muchos padres y madres sin asociar se hicieran socios y socias de estas entidades, algo que redundaría en más recursos de todo tipo.
Por todo lo expuesto, presentamos la siguiente moción, que es incluir los supuestos deducibles de la declaración del impuesto sobre la renta de las personas físicas de las AMPA de nuestro país en las deducciones nacionales».

Esto es una propuesta del grupo Compromís y de Catalunya en Comú-Podem, que está vigente y que se ha presentado para su aprobación en el gobierno de la nación.
Entonces, no logro entender que no quieran aprobar esta deducción aquí, en la Comunidad Valenciana, cuando están en su potestad.

Y también me hablan del tema de las deducciones, que hay muchas, yo se lo he reconocido, pero es que en el anteproyecto de ley que acaban de presentar de la ley de acompañamiento pues ustedes llevan diez modificaciones de deducciones fiscales para el IRPF.
O sea, que son argumentos que me acaban de decir que no son comparables.

Luego está el tema del material escolar con las deducciones de cien euros.
Para quién son, ¿para los ricos o los no ricos?
Ya les he dicho que no he puesto aquí ningún tipo de porcentaje ni de deducción para poderla llevar a cabo o presentar en la ley de acompañamiento.

Bueno, pues muy triste de que presenten una moción o una enmienda en Madrid, los del grupo Compromís, y que aquí, en la Comunidad Valenciana, no la apoyen, siendo exactamente, exactamente, la misma petición que hacemos.
Lo que pasa es que una cosa es que la deducción la haga el gobierno de la nación y otra es el gobierno del Botànic.
Y así se quedan los padres y madres de nuestra comunidad sin poder tener una deducción en estos momentos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Bien.
Muchas gracias, señor Woodward.

¿Alguien quiere hacer uso de los 3 minutos?
La señora Mas tiene 3 minutos para su intervención.
Cuando usted quiera.

La senyora Mas Mas:

Gracias, presidenta.

Senyor Woodward, anem a vore.
Crec que vosté està confonent dos coses.
Per un costat, el que està dient vosté, està plantejant que incentivem que la gent s'apunte a les AMPA del col·legi.
I crec que li ho ha apuntat abans també el senyor Martínez, és que esta no és l'única via per la qual es puga fer eixa participació més activa en una AMPA d'un col·legi.
De fet, molts pares quedarien fora d'eixa deducció.
Per tant, el que nosaltres li hem dit és que trobem quina és la millor manera.

Tot i això, el que li he dit, al mateix temps, és que nosaltres no estàvem en contra de la seua proposta.
Li he dit que hem de vore com i li he matisat el quan.
Simplement.
De fet, li he convidat que, una volta tinguem eixe informe presentat, vosté, si ho té a bé, torne a presentar esta proposta i ens assentem a vore el com, val?
Simplement li he dit això, no estic en contra de la seua proposta.
Entenc el sentit que vosté planteja, entenc que és una mesura més per a potenciar eixa participació, que nosaltres compartim que és necessària en qualsevol col·legi de la nostra comunitat.

I crec que el problema radica en una societat que cada volta és menys participativa, en la qual hi ha una tendència més individualista i no a allò col·lectiu.
I, per tant, doncs crec que n'hi han moltes altres mesures complementàries que podem implementar per a aconseguir la finalitat que vosté vol aconseguir, mentre que podem o ens arriba el moment o el bon moment per a debatre esta deducció autonòmica.
Simplement.

Res més, moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Mas.

Pues, a continuación, pasamos a votación de la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Ciudadanos.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
6.
Rechazada.

Pronunciament de la comissió sobre la sol·licitud de compareixença del president d'Iberdrola, senyor José Ignacio Sánchez Galán, o del càrrec institucional en qui delegue, per a informar sobre l'activitat d'aquesta empresa a la Comunitat Valenciana, de la situació del sector energètic i de les seues perspectives de futur, sol·licitada del Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 32.
769, amb correcció d'errades RE número 33.
085)

La senyora presidenta:

Bien, pues como esto en vez de una comisión me parece una macedonia de frutas, tenemos otra modalidad de punto … Es que, cuando me aprendo los tiempos, me los cambiáis.
(Rialles) Y es el pronunciamiento de la comisión sobre la solicitud de comparecencia de don José Ignacio Sánchez Galán, presidente de Iberdrola, o del cargo institucional en quien delegue para informar sobre la actividad de esta empresa en la Comunidad Valenciana de la situación del sector energético y de sus perspectivas de futuro, solicitada por el Grupo Parlamentario Unidas Podemos.

En primer lugar, el señor Martínez tendrá 6 minutos para defender la posición de su grupo, el grupo Unidas Podemos.
Cuando usted quiera, señor Martínez.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, quan vam presentar aquesta sol·licitud de compareixença la pujada de la factura de la llum ja era un problema greu.
Crec que podem compartir entre tots que eixe problema ha anat a més i s'ha anat agreujant durant els últims mesos.
La pujada de la factura de la llum, a més, pot afectar la recuperació econòmica, perquè la llum és un bé necessari tant per a les famílies com per a les empreses, perquè afecta els seus costos operatius i, per tant, influeix en la resta de béns i serveis i pot afectar també l'inflació.

El Govern d'Espanya ha aprovat en els últims mesos una sèrie de mesures per a pal·liar aquesta pujada dels preus de la factura elèctrica, rebaixant l'IVA al 10 %, que el Partit Popular havia pujat prèviament al 21 %, retallant els anomenats beneficis caiguts dels cel de les grans empreses i creant l'anomenat fons de sostenibilitat del sector elèctric.

També cal situar aquesta pujada de preus en el seu context.
Es tracta d'una pujada generalitzada que no només ha afectat Espanya, sinó el conjunt d'Europa, i que té a veure amb l'augment dels preus del gas, de la resta de combustibles fòssils i dels drets d'emissió.
No obstant això, el que sí que és una especificitat d'Espanya és que les empreses que controlen el mercat en una situació tan complicada com la que hem viscut els darrers dos anys estan tenint beneficis rècord, i això és conseqüència directa d'una regulació injusta que perjudica els consumidors i afavoreix extraordinàriament les empreses de l'oligopoli elèctric.

Potser nosaltres som molts suspicaços, però ens sembla que eixe problema té relació directa amb el fet que desenes d'ex alts càrrecs dels governs del Partit Popular i del Partit Socialista han acabat recalant en els consells d'administració de les elèctriques.
I este problema té relació directa amb la liberalització del sector que va fer el Partit Popular en el seu moment; té molt a vore amb el fet, també, que la que era una gran empresa pública d'energia com Endesa va ser privatitzada i venuda a preu de saldo pel govern del Partit Popular en el seu moment.

Senyories, només tres empreses en estos moments controlen el mercat elèctric en Espanya, Iberdrola, Endesa i Naturgy; empreses que han estat sancionades reiteradament per la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència per incomplir les regles de la competència i per pactar preus, i que recentment es van posar d'acord també per a tractar de fer xantatge al Govern d'Espanya.
Aquestes tres empreses controlen més del 90 % de les vendes finals.

En el cas concret de la Comunitat Valenciana, és Iberdrola l'empresa que major control té sobre el mercat, perquè controlen la major part de les infraestructures i de les xarxes de distribució i tenen al seu càrrec el complex hidroelèctric de Cortes-La Muela i la central nuclear de Cofrentes.
Ahir mateix, de fet, el president d'Iberdrola tornava a amenaçar el Govern d'Espanya, aquesta vegada amb la paralització dels projectes sobre energies renovables.

I, bé, és evident que avui en dia empreses com Iberdrola tenen un enorme poder per a influir en el destí de la nostra societat i de tots nosaltres com a ciutadans.
Té molt més de poder Iberdrola que el que poden tindre moltes administracions públiques i, no obstant això, el poder d'empreses com Iberdrola no té cap mecanisme de fiscalització, de control democràtic.
Més bé al contrari, pareix que són estes empreses les que pretenen dir-li a les institucions democràtiques el que han de fer i com ho han de fer.

No és habitual que en Espanya els directius de les grans companyies compareguen davant dels nostres parlaments, però la situació que estem vivint tampoc té res de normal.
En altres països, açò és molt més habitual.
Fa poc, en els Estats Units, per exemple, es va crear una comissió en el congrés a la qual van haver d'acudir els directius de les grans empreses tecnològiques, de Facebook, d'Amazon, de Microsoft, a retre comptes davant del seu parlament.
Té tot el sentit que les empreses, a més de retre comptes als seus accionistes, reten comptes també a la societat a través dels seus representants institucionals, i va en línia del que fixa la Constitució espanyola, que estableix com a límit de la propietat privada la seua funció social.

Per tant, crec que tots aquestos motius tenen la suficient entitat com per a justificar que les Corts Valencianes sol·liciten la compareixença del president d'Iberdrola, el senyor Sánchez Galán, o d'algun altre representant de la companyia perquè done les explicacions oportunes sobre la situació que està travessant el mercat elèctric en Espanya i en particular sobre l'actuació de la seua companyia en la Comunitat Valenciana.

I, per tant, els demane el suport a la nostra petició.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Martínez.

¿Algún grupo quiere utilizar el turno en contra?
Señor Ibáñez, tiene usted 6 minutos para el turno en contra.
Cuando usted quiera.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí.
Muchas gracias.

Bien, después de escuchar detenidamente los motivos por los que se plantea dicha comparecencia, me asaltan algunas dudas.

En primer lugar, la primera duda es que, para hablar del tema de la factura de la luz y cómo rebajarla, debería venir Pablo Iglesias a esta comisión y explicarnos cuál era su método.
Lo cierto es que, después de las publicadas reformas que ha realizado el Gobierno de España, los ciudadanos lo único que hemos visto es que se ha creado un nuevo récord del precio de la luz, después de todas estas reformas, superando ya los doscientos euros.
Por lo tanto, nada nuevo bajo el sol.

Usted, ante todo esto, lo que nos plantea es que venga el presidente de una de las empresas.
De una.
De una.
Yo creo que podría haber venido alguien de Red Eléctrica, que es la empresa más cercana y pública que tenemos.
Beatriz Corredor, actual exministra del Partido Socialista y presidenta, con sus 540.
000 euros de sueldo anual, podría venir perfectamente a esta comisión.
No, pero usted elige un miembro de una empresa, que no es la única empresa.
Por lo tanto, no tiene ningún sentido que venga a comparecer una persona que dirige una empresa privada a que costee la ineficacia de un gobierno a la hora de acometer reformas relevantes para bajar el coste de la luz.

Por lo tanto, me parece absolutamente desafortunado, sectario, limitado … Yo entiendo que sus socios le han prohibido que venga la presidenta de Red Eléctrica, porque sería lo lógico, ¿no?
Sería lo lógico.
Podría haber venido de Naturgy, pero claro, también es otro socialista.
Entonces, vamos a ver, ante todo usted ha cogido lo que menos moleste, para que sus socios no le peguen un calbot, que dice la señora Oltra, y le digan: «Niño, por aquí no».
No, vamos a ver, es absolutamente desafortunado, y aparte es que es una empresa privada.

Por lo tanto … Es que vayamos a lo público, vayamos a los dirigentes.
Si usted de verdad quiere abordar este problema, traiga aquí a los dirigentes.
Esto es como, se lo dije ayer, como la comisión de investigación de la deuda.
Ahora resulta que ustedes no quieren que vengan los ministros.
Oiga, pues ya me dirá.
Que no vengan los consellers, que no vengan los presidentes de la Generalitat … Pues ya me dirá.
Está con paños calientes.

¿Usted sabe qué pasa?
Que su grupo propone muchas cosas, pero ejecuta ninguna, la inmensa mayoría porque sus socios no se lo consienten.
¿Dónde está la farmacéutica -mira, se me ha olvidado preguntárselo al conseller- que aprobaron en la última PNL, la farmacéutica pública que ustedes pidieron hace un par de meses aquí?
¿Dónde está?
Claro.
Por lo tanto, yo creo que deben ser un poco más sensatos y dejar de ser mediáticos.

El señor Galán no va a aportar absolutamente nada, es presidente de una empresa privada.
Si usted quiere solucionar el problema de la luz, traiga a dirigentes públicos, y, en su defecto, traiga al responsable de Red Eléctrica.
Lo que pasa es que, tanto los públicos como los responsables de Red Eléctrica, son socialistas.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Ibáñez.

A continuación, por 3 minutos, tiene la palabra el señor Martínez.

El senyor Martínez Ruiz:

Bé, senyor Ibáñez, no he entés el seu argument sobre Pablo Iglesias.
Senzillament, no sé (rialles) que té a vore el senyor Pablo Iglesias amb què vinga o no el president d'Iberdrola a comparéixer a les Corts Valencianes.
Ja m'ho haurà d'explicar, perquè crec que no té absolutament res a vore.
Però, bé.

Caldrà vore, que en això li done en part la raó, si les mesures aprovades pel Govern d'Espanya són suficients com per a tallar la pujada dels preus de la llum o cal prendre mesures ulteriors, que és possible que s'hagen de prendre altres mesures, a més de les que ja s'han pres.
Vorem si el Partit Popular dona suport a alguna d'aquestes mesures, perquè fins ara no ho ha fet.
Només donar discursets i discursets quan és, el Partit Popular, precisament, responsable de la situació que estem vivint per la privatització d'Endesa, per la liberalització del sector elèctric, per la pujada d'impostos, l'impost a la generació d'electricitat el van crear vostés, la pujada de l'IVA la van fer vostés.

Nosaltres no és que hagem citat el president d'una empresa qualsevol, és el de l'empresa elèctrica més important que hi ha en la Comunitat Valenciana, que és Iberdrola, i que té una activitat privada, però gestionant moltes vegades infraestructures de propietat pública.
Perquè el complex hidroelèctric de La Muela-Cortes és de propietat pública, les xarxes de distribució, per molt que siga titular Iberdrola, són de propietat pública, la central nuclear de Cofrentes, per molt que estiga administrada i gestionada per Iberdrola, també és de l'estat, o l'estat té a vore amb la seua administració.

Per tant, hi ha jo crec que en el mercat una situació que crec que mereix que li dediquem temps per part d'aquesta institució.
El mercat elèctric està controlat per tres grans empreses, més del 90 % del mercat està controlat per tres empreses, inclosa Iberdrola.
És la principal empresa en la Comunitat Valenciana i té tot el sentit que aquesta persona, o el representant de la companyia que ells consideren, vinga a explicar-nos el que està ocorrent.

Vosté vol que vinga el representant de Red Eléctrica.
Mire, li faig una proposta, li faig una proposta.
Vostés presenten eixa sol·licitud de compareixença, ens voten a favor, ens presenten … (Veus) Ens presenten eixa sol·licitud de compareixença, ens voten a favor de la d'Iberdrola i els votem a favor de la de Red Eléctrica, sense cap problema.
Està d'acord?
No tinc absolutament cap problema amb això.

Però crec que té tot el sentit … Ja li ho he dit, sé que no és l'habitual en Espanya que els gestors de les grans companyies reten comptes en els parlaments.
Això sí que és habitual en altres països, crec que ha de començar a ser habitual també en Espanya per una qüestió de mera rendició de comptes, per mera qüestió de transparència.
Perquè l'acció d'empreses privades tan importants com aquesta té efectes sobre el conjunt de la societat, perquè són entitats molt més poderoses que moltes administracions públiques, i crec que té tot el sentit.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Martínez.

Señor Ibáñez, tiene usted un tiempo máximo de 3 minutos.
Cuando quiera.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Sí, muchas gracias.

Voy a empezar por el final y después le explicaré al señor Martínez las dudas que tenía.

Me acojo al derecho a enmendar la proposición que ha solicitado Podemos y solicito que, junto al señor Galán, venga también la señora Beatriz Corredor, que es la presidenta de Red Eléctrica y, por lo tanto, que se vote ya conjuntamente las dos.

A partir de ahí, una vez hecho esto … (Veus) Sí, sí.
(Veus) ¿El qué?
Sí, hombre.
Claro, sí.
Yo solicito … (Veus) Pero hombre, no tengáis miedo a estas alturas … A ver si os va …

La senyora presidenta:

Un momento, que al final lo de la macedonia de frutas va a ser verdad.
(Rialles) Un momento.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Me ha invitado a una solicitud, yo me acojo a la posibilidad de modificar su solicitud.
Depende de él, no depende de mí.
Es decir, si él modifica la solicitud y dice, efectivamente, que vengan los dos, ya está, porque el que modifica es él, no soy yo.

La senyora presidenta:

Vale.
Entonces …

El senyor Ibáñez Bordonau:

Yo solicito que modifique su …

La senyora presidenta:

…salvo que me diga otra cosa el señor letrado, yo dejo concluir el turno al señor Ibáñez y … ¿Le tengo que volver a dar turno al señor Martínez?
Me he perdido.

El senyor lletrat:

Desde la perspectiva del procedimiento reglamentario, yo no sé que haya precedentes de que se haya modificado (inintel·ligible) … un pronunciamiento que ha pasado por Mesa y que se ha remitido a la comisión en estas condiciones.

Lo cual no excluye que, si quiere presentar una iniciativa en ese sentido, iría a la próxima Mesa, y luego ya en condiciones de ir a la próxima comisión …

El senyor Ibáñez Bordonau:

Perfecto.
(Veus)

Pues entonces …

El senyor Martínez Ruiz:

Té el meu compromís que li la vote a favor.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Perfecto.
Entonces, dado que …

El senyor Martínez Ruiz:

Si vota a favor la (inintel·ligible) …

El senyor Ibáñez Bordonau:

Hombre, no, voy a presentar las dos.
Yo te voy a votar en contra de esta …

La senyora presidenta:

No entremos …

El senyor Ibáñez Bordonau:

…y me aseguraré de que tú me vas a votar … (Veus)

La senyora presidenta:

No entremos … (Veus)

El senyor Ibáñez Bordonau:

Hombre, claro, si yo voy a presentar a los dos.

La senyora presidenta:

No entremos en diálogo, por favor.

A usted, señor Ibáñez, le quedan 2 minutos 29 segundos.
Le vuelvo a poner en marcha el reloj y ya se lo cuenta al señor Martínez lo que le quiera decir en ese momento.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Nada, pues continúo.

Yo entiendo, sin pretender discrepar, que, efectivamente, se puede ampliar la proposición que se ha presentado.

Pero, en cualquier caso, dado que no y hay un firme convencimiento de las dos partes de que así va a ser, yo me comprometo a presentar los dos nombres a la próxima comisión y, por lo tanto, los dos nombres podrán venir aquí y se aprobará en la próxima comisión sin ningún problema.
Yo, unilateralmente, no le voy a votar solo uno, porque voy a traer este y el otro en la próxima comisión.
Por lo tanto, tiene la garantía de que van a venir los dos y los dos los vamos a votar.
Espero que usted también aporte y vote lo mismo, y mantenga su palabra en la próxima comisión.

Y usted decía que no entendía por qué decía lo de que viniera el señor Iglesias.
Hombre, vamos a ver, el señor Iglesias tenía recetas mágicas.
Yo no sé si de enchufes o de luz, pero del tema de la factura de la luz nos lo contó a todos.
Nos contó a todos cómo se podía bajar el coste de la luz, y además nos aseguró que estando él en el gobierno la luz iba a bajar.
Y, fíjese, es cierto que la luz ha subido mucho más cuando él se ha ido, pero el problema no es que se fue él, es que Podemos quedó en el gobierno y la luz sigue subiendo a cifras históricas.

Por lo tanto, oiga, si usted de verdad quiere abordar este tema, que a mí me parece magnífico y además un tema superinteresante, yo estoy dispuesto y tiene mi palabra de que así será, de que hay un compromiso firme, y ahora mismo remitiré en el grupo para que se incorpore ese pronunciamiento de la comisión sobre la solicitud de comparecencia del señor Galán y de la señora Beatriz Corredor.
Y que vengan los dos aquí, además el mismo día, no hay ningún problema, y podemos contrastar los modelos que cada uno de ellos nos diga sobre lo mismo.

Yo espero que usted mantenga su palabra, porque la mía la tiene.
Es más, lo voy a hacer por escrito.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Ibáñez.

Pues a continuación, si no me equivoco, corresponden 3 minutos de fijación de posición de voto al resto de los grupos que no han intervenido.

Y empezaremos por la señora Massó, porque es de menor a mayor.
3 minutos, cuando usted quiera.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias.

No, yo seré breve, porque estaba tentada, cuando he entrado a esta comisión, de apoyar la iniciativa de Podemos para ver cómo hacían el ridículo en esa comisión, pero luego, no sé, me da un poco de pena y creo que vamos a … Bueno, creo no, vamos a votar en contra.

Estamos viendo cómo la factura de la luz no para de subir.
Si yo no he entendido mal, ustedes están en el Gobierno de España.
No sé, creo que Podemos está en el Gobierno de España.
Algo podrá hacer el gobierno.
Algo.
Algo podrá hacer y algo podría haber hecho antes.
Entonces, claro, antes de decir que venga el presidente de una empresa eléctrica, creo que habría que analizar qué medidas políticas son las que habría que tomar y nos deberían explicar qué medidas pensaban tomar para bajar la factura de la luz a los ciudadanos.

Decía el señor Ibáñez que viniera Pablo Iglesias.
Bueno, Pablo Iglesias, por suerte para los españoles, ya no está en el gobierno, pero bueno, igual a lo mejor puede venir la ministra Yolanda Díaz y explicarnos, con la misma claridad que nos explicó qué era un ERTE, explicarnos qué pasa con la factura de la luz.
No sé, propóngaselo e igual a lo mejor viene y nos lo explica con esa claridad meridiana.

Nosotros no vamos a apoyar esta solicitud de comparecencia por los motivos que, bueno, ya ha adelantado antes el señor Ibáñez.
Y no me quiero extender más, nosotros vamos a votar que no a esa solicitud.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Massó.

A continuación, por 3 minutos, tiene el señor Woodward la palabra.

El senyor Woodward Poch:

Sí.

Bien, a mí también me ha parecido un poquito extraño.
Ayer le dije al representante de Podemos que íbamos a votar a favor de la comparecencia, pero es que con la exposición de motivos que nos ha hecho parece que el culpable sea la empresa eléctrica de la subida de la luz.
Creo que le ha sobrado toda esa exposición de motivos para que tuviera nuestro voto a favor.

Y yo le pido al señor Ibáñez que también podría solicitar que viniera algún representante del Gobierno de España para que nos explique por qué no baja … (Veus) Por qué no baja el IVA al 4 % en la factura de la luz, que sería una medida aplaudida, por parte del gobierno, en los bolsillos de los españoles, y ahí ya tendríamos una explicación de que son las eléctricas realmente las culpables de esta subida o no.

Ya le digo que en un principio íbamos a votarle que sí, pero después de la exposición de motivos que nos ha hecho pues le vamos a votar que no y votaremos que sí a la nueva propuesta para que se amplíe la propuesta del Partido Popular, si es así.
Bueno, y si quieren hacer una comisión, pues planteamos una comisión también, porque es un tema más que importante.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias.

A continuación, 3 minutos para la señora Mas del grupo Compromís.
Cuando usted quiera.

La senyora Mas Mas:

Sí, molt ràpidament.

No entrarem a valor el mercat de fitxatges de compareixents en comissió sobre este tema, però jo crec que és evident que és una problema de primer ordre.
És una situació extraordinària la que estem vivint, un problema, com deia, per a milers i milers de famílies.
Crec que és el suficientment seriós com perquè ens ho prenguem com toca en esta comissió, és un problema per a moltíssimes famílies que ja no arribaven a fi de mes i que ara veuen incrementades algunes de les despeses essencials en una llar, com és la llum elèctrica.
I amb un xantatge per part d'algunes empreses que crec que és intolerable no només per un govern, sinó també per la seua ciutadania.

Per tant, nosaltres anem a votar a favor d'esta proposició.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Mas.

3 minutos tiene el señor Muñoz para su intervención por parte del grupo socialista.
Cuando quiera.

El senyor Muñoz Lladró:

Gracias, presidenta.

Bueno, yo sinceramente he asistido atónito a una especie de, no sé, de mercado persa aquí de … Lo que empieza con un pronunciamiento de la comisión para algo acaba convirtiéndose en un intento de enmendarlo saltándose el reglamento para acabar haciendo aquí una, no sé, una especie de trato; pero que también parece más esto una búsqueda de meterse el dedo en el ojo mutuamente más allá de preocuparse por realmente lo que parece que era la propuesta inicial, que es entender un poco de qué va esto del mercado eléctrico y por qué se están produciendo estas cuestiones.

Pero yo, más allá de todo eso, quería hacer una reflexión general.
Si no me equivoco, en el Congreso de los Diputados actualmente ya está registrada y creo que se va a poner en funcionamiento una comisión, precisamente, para abordar la problemática del mercado de la luz.
Más allá de las medidas que ha tomado el gobierno, que yo creo que van a ser efectivas y que son un ajuste importante, pero hay una comisión en el seno del Congreso de los Diputados en la que se van a abordar estos temas desde una visión holística, en la que parece que no se tiene la idea de meterse el dedo en el ojo, sino que los diferentes agentes económicos, políticos que influyen sobre el precio de la luz y sobre el mercado eléctrico van a exponer de una manera, yo creo que sosegada y razonada, cuál es el diagnóstico del sector en estos momentos y especialmente las propuestas de mejora a futuro.
Por el debate que hemos tenido aquí, no creo que parezca esta la voluntad ni de unos ni de otros por buscar esta situación de diagnóstico y de propuestas de futuro.

El Partido Socialista … Yo creo que la apuesta ha sido clara en cuanto a aplicar medidas drásticas para reducir el precio de la luz, nosotros estamos de acuerdo con que se hable de la situación.
Creo que también cada parlamento tiene sus competencias y el mercado eléctrico supera las competencias autonómicas.
Y creo que además se ha puesto en marcha, como decía, en el Congreso de los Diputados una comisión, precisamente, para hablar de estos asuntos y dar propuestas de mejora, que creo que es lo que nos está pidiendo la ciudadanía, y no de echarnos los trastos a la cabeza, que es lo que ha ocurrido hoy aquí.
Sinceramente, de una manera, desde nuestro punto de vista, sorprendente.

Por tanto, como nosotros no vamos a participar en esta situación de reparto de yo ahora digo una cosa, tú me dices otra … Porque, bueno, estamos abiertos a hacer un planteamiento amplio de todo esto, propositivo, en el que se diagnostique la situación, en el que haya propuestas de mejora.
Y, evidentemente, el Partido Socialista va a estar en eso, no en yo ahora propongo una persona y tú propones otra para meterte el dedo en el ojo a ti o metérnoslo a nosotros.
Y, sinceramente, con una situación que, desde mi punto de vista, no está buscando el beneficio de la ciudadanía, ni entender el problema, ni buscar soluciones, sino hacer daño a algún partido, a otro, con unos intereses puramente electoralistas.
Y, evidentemente, el Partido Socialista en una cuestión tan sensible no va a participar.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Muñoz.

Entiendo que su voto es que no, ¿verdad?
(Veus) ¡Ah!
, bueno, no; lo digo porque el señor Martínez dispone de 3 minutos para contestarle a quien le ha fijado la posición en contra, que en este caso es Vox y Ciudadanos.
Cuando usted quiera.

El senyor Martínez Ruiz:

A mi em pareix molt legítim que qualsevol grup parlamentari decidisca la seua orientació de vot.
El que sí que els demanaria a tots és que no recórreguen a excuses.
A tots.

O siga, no, perquè nosaltres podem tindre les nostres pròpies motivacions per a demanar qualsevol sol·licitud de compareixença i vostés tindre les seues motivacions per a votar a favor o en contra d'elles.
Molt bé.
Cadascú exposem els nostres arguments.
Però que em diguen que el nostre posicionament afecta la seua orientació de vot, que la nostra opinió afecta el que vostés hagen de decidir o no, doncs no té cap tipus de sentit i no deixen de ser excuses.

Ací el que s'ha plantejat és la compareixença del president de la companya elèctrica més important que hi ha en la Comunitat Valenciana perquè tenim un problema enorme amb el mercat elèctric.
Hi ha una pujada importantíssima de les factures a les famílies i a les empreses.
S'estan posant solucions per part del Govern d'Espanya?
Sí.
Seran suficients?
Ho hem d'avaluar i s'haurà d'avaluar.
I crec que també això pot ser un tema interessant a tractar en la compareixença del president de Iberdrola.

A nosaltres el que ens queda clar és que volen aferrar-se al que siga per votar en contra d'aquesta compareixença, perquè potser no els interessa, pel motiu que siga.
Nosaltres els demanem que exposen els motius reals.
Si es presenta una altra sol·licitud de compareixença, del tipus que siga, l'analitzarem, la debatrem i sense cap tipus de problema ens posicionarem.
Açò no va de confrontació entre el Partit Popular i Unides Podem, açò va de fiscalitzar el que està ocorrent i de posar damunt la taula un problema que jo crec que és substancial i el suficientment important com per a demanar al senyor Galán que vinga a explicar-nos el que està ocorrent.

Pel que fa a la resta, s'ha parlat de si la vicepresidenta Yolanda Díaz està donant les explicacions … La vicepresidenta ha donat explicacions puntualment en el congrés perquè els portaveus dels grups de l'oposició li han plantejat aquestes preguntes i ha respost.
Tenim mecanismes de control democràtic al Govern d'Espanya i eixos mecanismes s'utilitzen.
Els utilitza el Partit Popular i els utilitza Vox i els utilitza Ciudadanos, que és el que s'ha de fer.

La qüestió és: tenim mecanismes de fiscalització i de control democràtic a aquells que tenen un poder i una influència enorme en el conjunt de la societat, però que no estan sotmesos a aquest tipus de controls institucionals?
No.
Podem fer-ho?
Bé, sol·licitem-ho.
Els ho sol·licitem, els preguntem.
Estan a favor o en contra?
Exposen els seus motius, les seues raons i decidim.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Martínez.

¿El grupo Vox o Ciudadanos quiere hacer uso de sus 3 minutos de réplica?
La señora Massó tiene 3 minutos.

La senyora Massó Linares:

No, serán menos de tres minutos.

A ver, nosotros no hemos tomado nuestra decisión de votar «no» después de su exposición de motivos.
Mi grupo, estoy diciendo.

Lo que he dicho es que en un primer momento estábamos tentados de votar que sí para que ustedes hicieran el ridículo más espantoso en esa comparecencia.
Porque, como estamos hablando, era un representante de una empresa privada y el problema de la factura de la luz no lo va a solucionar un representante de una empresa privada.
El problema de la factura de la luz lo tienen que solucionar medidas del gobierno.

Y cada vez estoy más convencida de que hemos acertado en nuestro voto.
Primero, dice que hemos hecho … A ver, si son ustedes los expertos en hacer malabares para explicar votos que son inexplicables y lo acabamos de ver en la iniciativa anterior, que han hecho todos los malabares posibles para votar que no a una PNL.
O sea, no me venga con esas historias.

Y, como digo, cada vez estoy más convencida de que he votado lo correcto.
Porque, cuando ha debatido usted con el señor Ibáñez, le ha asegurado que si presentaba esas comparecencias usted iba a apoyar esas comparecencias, y ahora en esa intervención ya está hablando de «analizaremos esa propuesta cuando se presente».

Creo que, con eso, bueno, pues está todo dicho.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias.

Pues, si no me equivoco, pasamos a votación del punto del pronunciamiento de la comisión sobre la solicitud de comparecencia de don José Ignacio Sánchez Galán.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
5.
Aprobada la comparecencia del señor José Ignacio Sánchez Galán.
Muchas gracias.

Y creo, si no me equivoco, que con esto terminamos.
Comentarles, muy rápidamente, que el día 13 de octubre será la siguiente junta de portavoces y la idea es que haya una comisión de hacienda, yo sé que al señor Muñoz no le viene bien la semana del 14-15, pero la idea es hacerlo antes de los dos plenos finales para cumplir con esa norma no escrita de que todos los meses haya una comisión de hacienda.

Lo digo también para que los grupos … (Veus) No, no; me refiero la semana … Ni 14 ni 15, por las cuestiones que hemos comentado en el chat que tenemos la Mesa.
Será más bien antes … (Veus) Sí, no; y el lunes tampoco te lo pondremos, José.
Vamos a hacerlo por ti, seremos solidarios.
Seguramente el martes 19 para que a todos los grupos también les dé tiempo a revisar las propuestas o a solicitar las cuestiones que tengan previstas.

Con esto terminamos.
Muchas gracias y nos vemos pronto.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 1 minut)