Medi%20Ambient%949532.05.03%20macro.html





Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 3 de maig de 2018.
Comença la reunió a les 10 hores i 40 minuts.
Presideix la diputada senyora Belén Bachero Traver.
Reunió número 26/i II.

Compareixença del nou secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, senyor Francisco Javier Quesada Ferre, per a explicar el seu pla de treball al capdavant de la secretaria autonòmica, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 92.
783)

La senyora presidenta:

Bé, passem al punt 3 de l'ordre del dia, compareixença del nou secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, Fran Quesada, per a explicar el seu pla de treball al capdavant de la secretaria, sol·licitada pel Grup Parlamentari Podem.

Té la paraula el secretari autonòmic per un temps il·limitat.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Bé, doncs, gràcies a totes i a totes per la vostra assistència.
Sóc, com ha dit la presidenta, Fran Quesada, el nou secretari autonòmic, i en funció de la compareixença, vaig a començar a explicar les línies d'actuació en les diferents direccions territorials.

En matèria d'aigua, com vostés saben, aquesta Secretaria Autonòmica de Medi Ambient i Canvi Climàtic s'encarrega fonamentalment de les qüestions que tenen a veure en la gestió del medi natural; en particular, quan afecten les àrees protegides i amb el cicle urbà de l'aigua en particular, pel que fa al tractament de les aigües residuals, urbanes i industrials, a través de l'EPSAR, i la seua possible reutilització posterior.

Com també donar suport als diferents ajuntaments en la millora de l'abastiment d'aigua potable i en la realització d'actuacions de millora del drenatge i evacuació de les aigües pluvials, especialment aquelles que afecten els nuclis urbans, per tal de reduir els riscos associats a les pluges torrencials i avingudes de fluvials.

Tot això, referent a la gestió i a la planificació del regadiu i a les normes de qualitat en matèria agrària, que afecten l'aigua, és una competència en este cas de la Secretaria Autonòmica d'Agricultura i Desenvolupament Rural.

Com totes les seues senyories saben, la gestió i planificació de l'aigua en la Comunitat Valenciana ve determinada per la planificació hidrològica de les demarcacions hidrogràfiques del Xúquer i del Segura, a les quals pertany el nostre territori, i que és competència estatal, a través de les corresponents confederacions hidrogràfiques, les quals compten amb un comité d'autoritats competents, com a ens de cooperació entre les administracions amb competències vinculades a l'aigua, en les quals participa la conselleria a la qual jo represente, d'agricultura, medi ambient i canvi climàtic.
Si bé aquest comité no es reunix amb la freqüència amb la qual ens agradaria per poder col·laborar més estretament amb les confederacions hidrogràfiques.

Per tant, la planificació i la gestió dels residus hídrics pel que fa a la determinació de cabals ecològics, assignació i reserva de recursos per als diversos usos, construcció d'infraestructures en alta, construcció d'infraestructures en alta, conservació i manteniment del domini públic hidràulic, com també la gestió dels recursos externs, és competència en este cas de l'estat espanyol.

Durant els últims anys estem immersos en un període de sequera, no cal remarcar-ho, que no sols afecta els principals rius de les demarcacions del Xúquer i del Segura, sinó també ha afectat intensament la capçalera del riu Tajo, del qual depenen bona part dels usos, especialment els agraris, del sud d'Alacant.

Aquesta situació ve a exacerbar una situació estructural de disponibilitat de recursos hídrics inferiors als drets d'ús atorgats per les confederacions hidrogràfiques, que els successius plans hidrològics de conca no han abordat, pensem nosaltres, de manera adequada, sinó que més bé han complicat, amb unes previsions de disponibilitat de recursos naturals un poc optimistes, basades en dades desactualitzades i una substitució de l'impacte del canvi climàtic sobre el cicle hidrològic.

També, una manca d'incorporació de recursos no convencionals, parlem del dessalatge, dessalinització i inclús la reutilització en la planificació hidrològica.
Una manca d'estudi i inversions per a l'ús i la gestió sostenible de les aigües subterrànies, i un incompliment.

Nosaltres pensem que cal continuar per part de l'estat els compromisos d'inversió en infraestructures hídriques, alhora que es continuen autoritzant nous usos.

Tenint en compte el que acabe de comentar, que a més a més ve agreujat per l'absència d'un finançament autonòmic just per part de la nostra comunitat, malgrat estar caducat en 2014, no s'ha modificat.

I en conseqüència l'efecte acumulatiu del model d'inversions territorials que discrimina a tots nosaltres, des d'aquesta secretaria autonòmica estem treballant en el marc de les nostres competències i oferint una col·laboració, jo entenc lleial, a la resta d'administracions.

Després d'açò, les línies prioritàries d'actuació serien millorar la disponibilitat d'aigua per als usos actuals.
Pel que fa al subministrament en alta, després de més d'una dècada de retràs, hem finalitzat les obres en el marge dret del post-transvasament Xúquer-Vinalopó, i estem començant les del marge esquerre.

Concretament, s'ha tramitat ja una encomanda de gestió a l'empresa pública Tragsa, per a executar una conducció des de l'embassament del Toscar fins la comunitat de regs per camps, anomenat tram 0, amb un pressupost de més de tres milions d'euros.
I en els propers mesos, es trauran a licitació oberta els trams 1 i 2, amb una inversió d'aproximadament 20 milions.

En qualsevol cas, continuem exigint al ministeri la reparació necessària de la bassa de San Diego, que està inutilitzada des del 2012, per defectes de construcció.

Continuem també insistint a la confederació hidrogràfica i al ministeri d'agricultura en la posada en marxa d'unes normes d'explotació i gestió del transvasament Xúquer-Vinalopó des de l'assut de la Marquesa, que permeten l'ús eficient d'aquest transvasament, per a substituir extraccions per a usos agraris i contribuir així a la recuperació dels aqüífers que estan sobreexplotats, en el que és el Vinalopó, d'acord amb les condicions de cofinançament europeu de l'obra i amb la planificació hidrològica de la demarcació hidrogràfica del Xúquer.

També defensem el funcionament del transvasament, com no podia ser d'una altra manera, del Tajo-Segura, dins del marc legal actual, i així mateix la imperiosa necessitat de posar en marxa també a ple rendiment, incorporant energies renovables de les dessaladores existents per tal de garantir no sols els recursos necessaris per als usos urbans, sinó també per als usos agraris.

Així mateix, en aquesta conjuntura de sequera que ja duem diversos anys, continuem insistint en la necessitat de l'abaratiment de l'aigua dessalada, sobretot per als usos agraris, perquè siga viable.

Cal recordar que per una banda, en el funcionament de les dessaladores a plena capacitat, estes dessaladores permeten reduir el cost unitari de l'aigua dessalada per a l'aprofitament d'economies d'escala, si estigueren a la màxima capacitat.

Per altra banda, la instal·lació i l'ús d'energies renovables associades a eixe dessalatge permet també evitar les emissions que vostés coneixen d'efecte hivernacle, i al mateix temps reduir el cost energètic de la producció de l'aigua, a banda de crear també oportunitats de llocs de treball en el sector de les energies renovables, en les quals ja sabem que les empreses espanyoles i valencianes són punteres.

Tot això redundarà també en la reducció, entenem nosaltres, del cost unitari de l'aigua dessalada, a banda de les mesures d'ajuda per subvencionar el cost d'aquesta aigua que exigix la llei de sequera aprovada recentment en el Congrés, que no deuria ser de 0,3 euros/metre cúbic.

Per això, continuem insistint al ministeri en la necessitat imperiosa de remoure les barreres legals i econòmiques imposades pel govern actual a la producció i autoconsum de l'energia fotovoltaica, que entenc que tot el món està d'acord en això, i la resta d'energies renovables.

Com també la necessitat també de canviar la seua política d'inversions i invertir de manera decidida en la implementació d'estes energies vinculades al dessalatge i a les impulsions de les dessaladores.

També una altra línia per a nosaltres prioritària i en la qual estem treballant és en l'increment de la disponibilitat dels recursos hídrics.
Això vull dir que es més o menys potenciar la reutilització directa de les aigües regenerades.

Actualment estan en funcionament 482 estacions depuradores d'aigua a la Comunitat Valenciana.
En 117 n'hi ha aprofitament posterior d'aquestes aigües regenerades.
Aproximadament dels 420 hectòmetres cúbics a l'any d'aigües residuals urbanes que es depuren, el 42% s'aboquen al mar, és a dir uns 177 hectòmetres cúbics.

I el 27% tornen a la xarxa fluvial, que són aproximadament els 114 que queden.
I el 31% es reutilitzen directament, és a dir, uns 130 hectòmetres cúbics.
Fonamentalment, s'utilitzen per a usos agraris.

Els tractaments terciaris actuen en funcionament, produïxen fins a 334 hectòmetres cúbics a l'any, la qual cosa implica que es podrien estar reutilitzant de manera directa els 200.
000 que resten, que són aigües regenerades addicionals, i que es llancen al mar, amb la reducció de pressions per extraccions sobre rius, aqüífers i recursos externs, com també l'increment de la garantia de subministrament per als usos agraris que això significaria.

En aquest context, estem treballant per a la remoció dels obstacles administratius i econòmics actuals existents a la reutilització, per tal de poder portar a terme inversions adreçades al subministrament d'aigües regenerades, com també en coordinació amb les confederacions hidrogràfiques, que són les que estan ficant.
.
.

No és que fiquen problemes, però bé, són.
.
.
N'hi ha ahí.
.
.
Encara no ho tenim clar.
Ostenten les competències respecte d'estes concessions de cabal, per això ho comentava, allò d'abans, facilitar l'assignació d'aquestos recursos als usuaris.
És a dir, si no n'hi ha una cessió d'eixos recursos per part de confederació als usuaris, no es poden fer eixos usos.

En aquest punt és necessari cridar l'atenció respecte de la necessitat que el govern central modifique eixe règim econòmic financer de la reutilització de les aigües regenerades, ja que actualment imposa una càrrega econòmica excessiva, en este cas sobre els agricultors, per l'analítica que han de realitzar en boca del terreny a regar.

Des de la Direcció General de l'Aigua també hem de fer front als diversos problemes per a l'abastiment d'aigua de boca, sobretot en xicotetes poblacions de l'interior, en col·laboració amb les entitats locals.
En aquesta línia, s'han desenvolupat actuacions per a les poblacions de Vilafranca, Benassal, Atzeneta, etcètera.
Després, si volen, els les conte totes, però.
.
.

També estem treballant en l'aprofitament de les infraestructures de l'estació potabilitzadora de la Ribera, per part de nous ajuntaments de la Ribera que en els darrers anys estan patint problemes de contaminació, de terbolesa o esgotament de les aigües subterrànies, de les quals s'abastixen per a la producció d'aigua potable.

Totes aquestes actuacions que suposen una inversió aproximada -aproximada, eh?
- de deu milions d'euros tindran com a resultat una millora de la garantia del subministrament d'aigua amb qualitat adequada per al seu ús de boca, com també una major eficiència en els seu ús.

Una altra línia és la conservació dels recursos hídrics i els ecosistemes aquàtics, important per a nosaltres també, a través de la depuració de les aigües residuals, tant per a la seua posterior reutilització com per a la incorporació d'ecosistemes aquàtics, sempre que les aigües estiguen en bones condicions, per descomptat.
Com és sabut, una qüestió prèvia a la reutilització és el funcionament adequat de les estacions depuradores, moltes de les quals estan arribant al final de la seua vida útil i requerixen la construcció de noves o bé de treballs de condicionament per incorporar el que anomenem el tractament terciari.

En aquesta línia, el pla d'obres, en este cas, de l'EPSAR del 2018 ha contemplat la realització de huitanta-huit actuacions, cinquanta-una obres i trenta-set redaccions de projecte, amb un pressupost de quasi 168 milions d'euros.

Una altra línia també vinculada a la conservació d'estos recursos hídrics i la recuperació del bon estat dels ecosistemes és la posada en marxa d'un procés participatiu per a la recuperació integral del Vinalopó, en compliment de la resolució aprovada en Les Corts per unanimitat, que es demanava la creació d'una mesa de treball amb totes les administracions i parts interessades, adreçades a l'elaboració d'un pla director per a la recuperació i posada en valor de l'ecosistema del riu Vinalopó, des de la capçalera fins a la desembocadura.

Després, en aquesta línia de conservació, també.
.
.
, a les properes setmanes tenim la reunió amb la Confederació Hidrogràfica del Xúquer, per intentar que complisca amb el cabal ecològic de l'Albufera de València i que subministre els recursos hídrics necessaris per al manteniment del llac i la zona humida que l'envolta, sobretot en hivern.

Pel que fa a la prevenció dels riscos d'inundació, en els nuclis urbans, sobretot, el focus d'atenció l'hem centrat en millorar el drenatge de les xarxes de clavegueram i la canalització de les aigües pluvials.
En aquest sentit, estem desenvolupant projectes, ho sabran vostés, en Novelda, en el Cabanyal i en Silla.
També l'adequació mediambiental del llit del riu Serpis, al seu pas per l'Orxa, així com la redacció de projectes per a l'evacuació d'aigües pluvials en Catadau.

I de prevenció d'inundacions, la nova redacció del projecte amb el tema de Burjassot, Godella i Rocafort, amb unes inversions superiors, en total, de deu milions d'euros.
En aquesta matèria, considerem també que hem d'avançar cap a solucions integrades en els ecosistemes i el territori, com són els sistemes de recollida de pluvials, la separativa.

Els sistemes de drenatge urbà sostenible, la recuperació dels espais naturals de laminació -és el cas de Burjassot, Godella i també Rocafort- i que no sols reduïxen el risc d'inundacions en les poblacions, sinó que també contribuïxen a la recàrrega dels aqüífers i milloren també la biodiversitat.
A més, després també hi ha possibilitat de la reutilització posterior dels cabals.

En relació al cicle urbà de l'aigua, no sols són importants les actuacions concretes sinó també el que anomenem la gestió integral de tot el cicle d'aigua urbà, que vostés també coneixen que, com és sabut, els ajuntaments són les administracions competents respecte dels serveis públics d'abastiment d'aigua potable i recollida, evacuació i tractament de les aigües residuals.
Això suposa també un ampli ventall de situacions tant en relació amb la gestió com amb l'estat, i necessitat d'infraestructures.
Ens trobem amb pobles amb xarxes d'abastiment d'aigua deteriorades que registren pèrdues superiors al 50%, quasi al 60%.
O problemes de controls o mesurament d'aigua utilitzada que redueixen l'eficiència global del sistema a costos inferiors al 50%.

Així mateix, també a les àrees urbanes costaneres, la salinització de les aigües residuals que arriben a les estacions depuradores, com a conseqüència d'eixa intrusió d'aigua marina, en les canonades de clavegueram derivada de la seua antiguitat i el seu deteriorament, doncs, ens creen un problema; bé, un greu problema.
Constituïxen un greu problema per a la posterior reutilització de les aigües.
Per tant.
.
.
, ja que això suposa també incorporar un tractament addicional desalobració de les aigües depurades i, per tant, un cost addicional abans que puga utilitzar-se o abocar-se allí fluvials, sense produir impactes ambientals negatius.

En aquesta línia, els compromisos del Consell en el Seminari d'Hivern de 2018, que és una de les iniciatives que estem portant a terme des de la secretaria autonòmica durant aquest semestre, que és la posada en marxa del que anomenem un observatori de l'aigua amb un grup de treball específic sobre el cicle urbà de l'aigua que, amb criteris de transparència i participació pública, elabore, això, un diagnòstic de la situació de les infraestructures, però del cicle urbà de l'aigua de la Comunitat Valenciana, a tot el país.
I que detecte les necessitats de millora existents, així com el compliment dels principis de qualitat, de cobertura, de serveis, d'accessibilitat, de sostenibilitat, de repercussió de costos, tots vinculats a la realització d'un dret, entenem, essencial, que és l'accés a l'aigua potable i al que entenem el sanejament.

Ja per concloure, com es pot deduir de les dades que acabe de donar, les línies de treball d'aquesta secretaria passen prioritàriament per intentar estalviar el màxim, per l'ús eficient dels recursos hídrics, en particular, pel que fa al cicle urbà de l'aigua; afavorir l'ús d'energies renovables vinculades a les infraestructures d'aquest cicle de l'aigua; potenciar l'ús de recursos hídrics no convencionals; en este cas parlem de la reutilització de les aigües regenerades, la conservació dels recursos hídrics i dels ecosistemes aquàtics; i defensar també una planificació hidrològica que tinga en compte tots els recursos disponibles en el nostre territori.
Que, a més a més, controle l'expansió de les demandes d'ús i que realitze les inversions en matèria hídrica necessàries per a garantir la protecció i el bon estat de les masses d'aigua i un ús sostenible a llarg termini de l'aigua en el nostre territori.

En este cas, també tinc la relació d'obres de la Direcció General de l'Aigua que, si volen, després les comentem o, si les demanen per escrit, els ho puc fer arribar.
No hi ha cap problema.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Quesada.
Passem ara al torn d'intervenció del Grup Parlamentari Podem.
(Veus) Ah, no s'ha acabat?

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Bé, no és problema però és que hi ha quatre direccions generals.

La senyora presidenta:

Val, val, continue.
Com ha dit Â«per concloureÂ», jo pensava que havia acabat.
(Veus)

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Ho sent.
Però, bé, respecte al pla de treball o a les línies de treball de la Direcció General de Medi Natural, el nostre objectiu és garantir una gestió adequada del patrimoni natural valencià en totes les seues manifestacions, mantenint o recuperant un estat de conservació favorable, tant en allò que fa referència a espècies de flora, fauna, hàbitat, formacions forestals, espais protegits.
Eixa gestió adequada, mitjançant la intervenció activa que, per a mi és important, sobre el territori, i el foment i la integració de les activitats socioeconòmiques que afavorisquen també aquesta gestió.
En particular, en l'àmbit rural.

Respecte a l'avantprojecte de, bé, el desenvolupament normatiu en espais naturals protegits està en marxa l'avantprojecte de llei de protecció dels espais naturals.
Està en tràmit d'exposició pública i preveiem que aquest informe estiga confeccionat a finals d'abril de 2018.
És una llei per a nosaltres important, ja que engloba tot el que són els espais naturals del nostre territori.
Aquest avantprojecte, com ja saben, deroga la llei anterior, que era de 1994.
I, fent un petit resum, el que volem és actualitzar els conceptes, harmonitzar també la normativa autonòmica i regular la participació de la població civil al màxim possible en la gestió dels nostres espais.

Respecte al Pla d'ordenació de recursos naturals, que anomenem PORN, està el PORN del Túria, que enguany teníem previst al final de 2018, però supose que estarà en el primer trimestre de 2019.
Després, també podríem parlar que s'ha proposat la seua ampliació, també d'aquest parc fins al que és l'embassament de Loriguilla, aigües amunt del riu Túria, incloent-hi també Bugarra, Gestalgar, Xulilla i Riba-roja.
Entre 2018 i 2019 hem previst realitzar la revisió també, aprofitant el tema de tots els documents normatius de tots els parcs naturals, el PORN i el PRUG, a fi d'intentar actualitzar-los per encarar els nous reptes de la societat actual, també com el seu ús públic.
I res, i aquesta tramitació inclou l'avaluació d'impacte ambiental i estratègica, que més o menys seria d'un any, i es tramitaran com a decret.

També s'ha iniciat el procediment administratiu per a la declaració del Paisatge Protegit de Serra de l'Escalona després de diverses reunions per tal de consensuar la delimitació del futur espai protegit.
De manera paral·lela, aprofitant, s'ha preparat també l'ordre d'inici per a la tramitació del PORN i del PRUG i també de les normes de gestió de la xarxa Natura 2000 d'aquest paratge, per tal de convertir-lo no sols en parc natural sinó també en ZEC.
Actualment, queda informar sols els ajuntaments inclosos en este paisatge protegit, que és Oriola, Pilar de la Horadada i Sant Miquel de les Salines, per tal de poder continuar la tramitació.

La inclusió de nous espais protegits és una reivindicació dels grups conservacionistes de la Vega Baixa per les seues singularitats com a zona de dispersió de grans rapinyaires.
I una vegada després, en comptar amb tots els informes, es remetrà al Consell Jurídic i Consultiu i després es sotmetrà també a dictamen del consell assessor de participació, bé, al CAPMA.

Després, també tenim els paratges naturals municipals que, a diferència, són gestionats, o siga són aprovats per nosaltres, són informats per nosaltres, però són gestionats pels municipis.
Actualment, ja tenim setanta-cinc paratges naturals municipals: trenta-huit a València, vint-i-un a Castelló i setze a Alacant.
I també es troben en avaluació d'impacte ambiental estratègica ja feta, la de Casas Bajas, Titaguas, Benagéber, Xelva i Novelda.

Respecte a la gestió dels espais naturals protegits per la normativa de la gestió, hi ha un punt d'inflexió.
Sé que no és una línia de treball, però sí que m'agradaria comentar que es comença, que s'inicia en desembre de 2015 i conclou tot el procediment en 2016.
I que jo entenc que és un punt d'inflexió molt important, que aquest Consell va aprovar.
Es va restituir la figura del director o directora, conservador o conservadora dels espais naturals protegits.
La professionalització de la gestió dels parcs naturals mitjançant aquesta figura, que té un caràcter funcionari i, a més a més, tècnic i no com fins ara, que no comptaven amb aquesta característica.
I que, a més a més, ens va equiparar a la majoria de parcs naturals d'Europa.
El nomenament també de presidents de juntes rectores, majoritàriament entre la societat civil i cap càrrec polític.
I, tot això, la presència d'aquestos nous presidents a les juntes més la professionalització dels directors/directores, conservadors/conservadores, que han permés un dels objectius d'aquesta direcció que, bé, que feia temps que era demanada: que és una millor gestió, entenc jo, planificada del que són els espais naturals amb un marc estratègic general i que respon a una visió i a uns objectius específics de cada espai.
I, a més a més, també el foment de la participació a través de les juntes rectores que, per a mi, on estava en Ontinyent també era important.

També podem comentar que és imminent, uns mesos, l'inici de la tramitació de la proposta de declaració de monument natural (inintel·ligible) .
.
.
la Capa Negra d'Agost, amb l'objectiu específic de la conservació de la geodiversitat, en què es preveu protegir l'aflorament de la capa de transició del cretaci terciari.
Bé, i aquesta proposta també ha estat coordinada amb l'Ajuntament d'Agost.

Ja hem deixat els espais naturals i ara entrem en l'ordenació de la gestió forestal, l'ordenació i gestió forestal, que és un altre aspecte important de les línies a tenir en compte, que regula també l'ordre de 2016 i la composició de la mesa forestal, que també és un òrgan per a mi de participació social plural molt important.

Durant aquest any de 2018 s'han posat en marxa les actuacions del servei d'ordenació i de gestió forestals incloses en el programa de desenvolupament rural, en el PDR de 2014 a 2020.
Aquesta primera convocatòria contempla un pressupost aproximat de tres.
.
.
, quatre milions, aproximadament, i en tres línies.
Primer és la redacció dÂ´instruments tècnics de gestió forestal sostenible, és el que són els PORN i els PRUG.
Després tenim els treballs per a la millora ambiental i paisatgística i foment dels ecosistemes forestals relacionats amb la repoblació, la poda, l'aclariment, la restauració de murs de pedra amb un pressupost d'un milió i mig, i l'anterior de 500.
000 euros.
I, per últim, les inversions per a la transformació i comercialització i també la seua transformació de productes forestals, com per exemple el suro, la biomassa residual.
El que busquen és, el que anomena el PDR, el foment de la bioeconomia local.
Estan subvencionades aquestes activitats amb un 40%, i hi ha un pressupost d'un milió i mig.

També s'ha iniciat la comanda, en este cas a VAERSA, per a la realització de les prospeccions d'organismes de quarantena i prospeccions de l'estat fitosanitari dels nostres boscos, per un import d'un milió cent.
I també per a la realització de treballs de millora ambiental dels ecosistemes forestals, per un import de tres milions per al període de 2017-2019, finançades les dos encomandes per fons FEDER.

Respecte a la primera, que són les prospeccions, confirmat en 2017, en 1018 encara no ho tenim, una disminució general dels nivells d'afecció dels pinars valencians es pel tema del Tomicus.
No obstant això, anem a continuar en el pla de vigilància.

I, després, actualment uns dels treballs que més temps empren els tècnics de sanitat forestal, que són les proteccions respecte a, bé, els organismes nocius per als nostres boscos que, bé, no anem a anomenar-los però, un, dos, tres, quatre.
Després, si volen, vos els comente, però bé.
I eixa és una tasca que du molt de temps per als tècnics, i deuríem vore com podem agilitzar-lo.

I, després, respecte a la segona comanda, esta comanda ja és una actuació directa en el terreny, doncs, eliminar els arbres morts, afectats per plagues, etcètera, contemplen les actuacions relatives al que anomenàvem abans brigades de senda verda i de sanitat forestal.
Les de senda verda actuaven en la neteja i manteniment de les àrees recreatives; i les de sanitat forestal, doncs bé, després que els tècnics facen eixa prospecció, doncs aquestes brigades actuaven en el terreny.
Doncs bé, enguany s'han agrupat i han augmentat el seu nombre, gràcies al pressupost del PDR, passant a ser una única encomanda de brigades forestals, que nosaltres anomenen multifuncionals, amb la millora econòmica i de rendiments que suposa la reducció del quilometratge diari que havien de fer i finançada amb fons propis de La Generalitat.
I això també permet una capacitat d'actuació immediata en el territori.
És a dir, una major flexibilitat d'aquestes brigades.

Tanmateix, també es va iniciar el programa de restauració d'hàbitats forestals del que és la xarxa Natura 2000.
Estos estan cofinançats amb fons FEDER de la Unió Europea.
Actualment, hi ha un projecte pilot que ja està executant-se i dos més que estan en licitació.
Bé, en licitació no, licitats.
Mentre que la resta, doncs, està en tramitació.
El pressupost per a 2017-2023 era de 31 milions.
I sempre eixes actuacions van adreçades a monts d'utilitat pública, és a dir, públics, gestionats per la mateixa conselleria.

El que està finalitzat i hem comentat és el de serra de Mariola, que estava adreçat a l'increment de la biodiversitat arbòria i arbustiva en zones de repoblació molt específica, que s'havien fet amb Pinus halepensis, i el pressupost eren d'uns 46.
000 euros.

Els projectes que ja estan adjudicats són dos en el Racó d'Ademús, cadascú 2 milions i 1 milió.
En els dos inclou una cosa que l'altre no incloïa que són els serveis de coordinació, de seguretat i salut, i suport a eixa direcció, a la direcció del projecte.
Després, la redacció de quatre projectes de restauració ambiental en zones afectades pels incendis de 2012 en muntanyes d'utilitat pública.
Aproximadament, estem parlant d'unes vint mil hectàrees i el pressupost és de 0,1 milions d'euros, aproximadament 200.
000 euros.
I, després, el manteniment de la funcionalitat d'estructures hidràuliques en l'àmbit forestal de la conca hidrogràfica del Xúquer, que tenim un pressupost d'uns tres-cents mil euros.

També la resta de projectes pendents dins d'aquesta actuació és la redacció de sis projectes de restauració ambiental de zones afectades pels incendis, ja no de 2012, sinó de 1994 fins a 2005, en muntanyes també d'utilitat pública.
Aproximadament, són unes cent mil hectàrees i hi ha un pressupost, aproximadament, d'uns tres-cents mil euros.

No cal anomenar, està Redován, bé, n'hi ha una sèrie que, si voleu, després en parlem.

I, per últim, també aprofitar i anomenar els plans d'ordenació de recursos forestals de les 12 demarcacions que establix el Patfor, que ja s'han licitat i estan pendents d'adjudicar les corresponents, actuals, el de Crevillent, Enguera i Llíria.
Els plans de Sant Mateu i Altea ja estan en el període d'exposició pública, i esperem a finals de 2018 tindre'ls.

I, després, en relació als de Xàtiva, de Polinyà de Xúquer i la Vall d'Alba, ja tenim els documents d'abast i alguns ja han passat el període d'exposició pública.
Es podran aprovar a finals de 2018 o principis de 2019, segons els tècnics.

Finalment, en 2019 es licitaran els quatre que resten, que són Segorbe, Xelva, Requena i Alcoi, i està prevista la seua redacció i aprovació posterior al final de 2019 o principis de 2020.

A data d'avui, el que podem dir és que serres o espai forestal ordenat, estem parlant de 100.
000 hectàrees, quasi cent una mil hectàrees en total.
Suposa el 14,8% de la superfície forestal arbrada.
I, doncs bé, tinc ací una taula que després, si volen, la comente perquè és molt llarga.
Després, i el resum l'he fet abans.
En total, en Alacant són 6.
000; en Castelló, 14.
000; i en València, 80.
000 hectàrees.

Després, la direcció general està coordinant també un projecte Life per a la restauració de pedres en l'àmbit mediterrani.
Es desenvolupa, concretament, en el Racó d'Ademús també.
És una mina d'argila i tenim una relació de socis amb el CEAM, VAERSA, la Universitat Complutense de Madrid i el seu departament de geomorfologia.
Així mateix, també, en el mateix àmbit d'actuació, en relació amb la defensa del que anomenem, bé del que anomenen no, del que és el domini públic forestal, muntanyes i vies pecuàries, també es disposa d'una comanda a VAERSA encarregada per donar suport tècnic i cartogràfic als expedients tramitats en les seccions forestals de les tres províncies que afecten vies pecuàries.

I, d'aquest tema, després queda respecte a la xarxa Natura 2000, que vaig a continuar amb l'estratègia de gestió d'aquestos espais amb l'elaboració i aprovació de les seues normes d'ús, que fins ara no estaven, i la seua execució de projectes específics de gestió d'hàbitats i espècies protegides de fauna i flora.
Actualment, podem dir que, a data de 2017, tenim ja huit ZEC i tres ZEPA, amb una superfície de 317.
000 hectàrees.

En aquests moments, s'estan tramitant també les quatre normes de gestió d'aquestes zones, que es declaren com a ZEC i LIC en els Alforins i en serra del Mugrón.
I s'aprova la norma de gestió d'aquestes zones d'especial protecció per a aus estepàries també en els Alforins, Meca de Mugrón, San Benito i Moratillas-Almela.

Els projectes adjudicats fins a la data d'avui són nou.
I n'hi ha un altre que s'està licitant a la marjal d'Almenara amb un pressupost de 484.
000 euros i 325 hectàrees a restaurar.
En breu, se'n licitaran cinc més per un pressupost total de 4 milions, de quasi cinc milions, per restaurar 1.
400 hectàrees, que és el Parc Natural de la Puebla de San Miguel, de Xera-Sot de Xera, el riu Sot, el Parc Natural de l'Albufera, que són les motes, Vistabella del Maestrat, que és el mont d'utilitat pública el Bovalar-Savinar, i a les dunes de Guardamar i Parc Natural de les Salines-Santa Pola.

Després, també mitjançant, bé, a banda d'eixos projectes Feder, es continuen les accions, bé, de conservació i restauració, en què incloem l'eliminació d'espècies invasores, i això ho fan les brigades que hem comentat abans de Natura 2000.

Pel que fa a la conservació de la fauna, sabem que tenim tres centres, un per província.
I, per ser breu, ens preocupa l'increment.
Tenim dades de 2015, 2016 i 2017, i de 7.
100 en 2015 estem en 2017 en 10.
000.
És cert que ha augmentat la xarxa de col·laboradors, però bé, augmenten el nombre d'aus afectades per algun tipus d'afecció, en aquest cas, doncs, línies d'alta tensió, caçadors, etcètera.

Respecte a la nova estratègia de la perifèria al centre de la conservació era un punt clau.
El cap de setmana es va poder fer la presentació del (inintel·ligible) .
.
.
a Castelló.
S'ha elaborat una nova estratègia, que és la que anomenen de la perifèria al centre de conservació, per intentar visibilitzar a la societat la riquesa natural valenciana, ja que sembla que no que la tingam i sí que la tenim, mitjançant projectes de recuperació, en este cas, d'espècies emblemàtiques.
La que es va presentar este cap de setmana va ser el (inintel·ligible) .
.
.
o el trencalòs o el quebrantahuesos.
Tenim l'àguila pescadora, també hi ha un projecte de l'àguila imperial, un de roseta i de tortugues marines.
I n'hi ha una d'àguila de panxa blanca, per als quals el territori valencià pot jugar un paper estratègic.
Sobretot, en la Mediterrània occidental per a la reintroducció del (inintel·ligible) .
.
.
, va haver-se de comprovar la viabilitat del projecte, es va elaborar el pla estratègic, quan tocava, i es preveu l'arribada dels primers polls la primavera de 2018; i dels primers adults, que són nous reproductors, la tardor, és a dir, el mes que ve.
Els pollastres, eh?
Els polls.

Després, s'ha elaborat també un pla de viabilitat per a la introducció de l'àguila pescadora en Dénia, en Xàbia i en Pego en col·laboració estreta amb els ajuntaments.
I s'estudia també la possibilitat de fer aquest mateix any, en 2018, les primeres accions de reintroducció a la Marina Alta.

Podem parlar també pel que fa a la conservació de la flora amenaçada.
En este cas, es centra en la xarxa valenciana de microreserves.
Tenim tres-cents espais protegits que acullen el 78% de les espècies endèmiques i el 57% de les amenaçades.
Per tant, tenim una gran biodiversitat.
En l'últim any, a data de 2017, s'han declarat cinc noves microreserves de flora.
Ací cal remarcar la importància en el tema de la recol·lecció i la producció de materials de reproducció al CIEF.
L'altra estratègia de conservació de flora no sols és la conservació sinó també la reproducció i la recol·lecció d'eixes llavors i l'emmagatzematge en un banc de germoesperma i, a més a més, la reproducció de plançons.
I, com he dit abans, el CIEF ací és un centre propi importantíssim.
Complementada també amb la producció de flora aquàtica en el del Palmeral.

Les xifres fonamentals de treball es resumixen en la taula següent, però ací vaig tindre la sort de conéixer la tasca que estava fent el CIEF aprofitant la replantació, la introducció o repoblació d'una zona en un lloc determinat del Cistus.
 Una planta que està extremadament amenaçada i que en tot el País Valencià sols s'ha trobat una planteta i ha pogut, després de, crec que són huit anys, bé, no recorde si són huit o nou, la reproducció de llavors.
Per tant, la tasca dels científics que allí treballem, bé, que m'agradaria agrair-la des d'ací.

Després, pel que fa al control d'espècies invasores, exactament igual.
Desgraciadament, només podem actuar al principi, perquè una vegada que ja s'han reproduït és molt complicat actuar-hi i molt costós econòmicament.
També ho fan aquestes brigades.

I, bé, hi ha una cosa també súper important per a nosaltres que és la conservació i la gestió del patrimoni arbori monumental.
L'equip de persones actualment dedicat a l'arbrat monumental el componen un director tècnic, de caràcter funcional, i dos tècnics, dos escaladors arborícoles i dos operaris de suport.
Hi ha un tècnic de referència en arbres monumentals en cada direcció territorial també.
Els agents mediambientals col·laboren en la tasca de localització d'exemplars i vigilen l'estat dels arbres monumentals.
I, en aquesta legislatura, s'ha fet un gran esforç per a conformar un equip de personal dedicat exclusivament a la conservació i gestió del nostre patrimoni arbori.

Les línies de treball és intentar realitzar, intentar no, sí, anem a intentar realitzar un inventari i una caracterització i avaluació dels exemplars susceptibles de ser protegits, és a dir, dels nous.
Després, la gestió del catàleg valencià d'arbres monumentals i singulars, que es va crear en 2012, i que n'hi havia 800 en començar aquesta legislatura.
I, actualment, compta ja amb un increment important, perquè són 1.
503 exemplars a tot el país.

El seguiment de l'estat de conservació també d'aquestos exemplars catalogats, la planificació i execució d'accions de conservació, d'assessorament i assistència tècnica a municipis i a privats, que també tenen algun arbre monumental, la participació en tasques d'investigació, jornades de divulgació.
És a dir, ficar en valor aquest patrimoni arbori, que és nostre també.
Tot això, aquesta comissió va en eixe model, si no ho anomenat, ho anomenaré en la propera, de gestió participativa, sobretot.
Sobretot, en matèria de conservació i gestió del nostre.
Hi ha representants de les diferents administracions, estan també les universitats, estan també les entitats agràries, per descomptat, també els grups ecologistes, i instal·lacions cientificotècniques, com ara, per exemple, la Societat Espanyola d'Agroagricultura o, inclús, el Jardí Botànic.

Després, al llarg del procés participatiu, s'ha iniciat la tramitació, ara mateix està en espera de l'informe del consultiu per obtindre el projecte de decret de desenvolupament de la llei de 2006, i que s'enviarà al Consell per a la seua aprovació, i està prevista també dins de 2018, quan el consell consultiu puga, d'acord amb el qual es preveia a la llei de 2006, doncs bé, ha estat una eina, eixa llei ha estat una eina eficaç per a la protecció d'una part d'eixe patrimoni, però l'absència del desplegament normatiu, sobretot, ha motivat que no s'implementaren determinades disposicions, que nosaltres entenem que són necessàries, que poden generar dubtes i, per això, s'està fent aquesta modificació.
I, res més des de la direcció general de medi natural.

Passem a la penúltima, que és la direcció de prevenció d'incendis.
I, bé, com saben, l'objectiu del nostre enfocament en la prevenció d'incendis és poder aconseguir, intentar aconseguir una política racional i sostenible en aquesta matèria.
I l'aposta ha sigut clara des del principi de la legislatura.
Jo no estava, però era coneixedor de la proposta, que em va semblar molt bé, que era diferenciar el que entenem nosaltres, les estratègies d'extinció, que simplement és la gestió d'una emergència, de les polítiques de prevenció, que hem integrat amb les de desenvolupament rural i gestió forestal.

I, en aquesta línia, doncs, tenim el decret pel qual s'aproven les normes de seguretat en prevenció d'incendis forestals.
Observarem l'ús festiu i recreatiu del foc en sòl forestal amb una proximitat, és a dir, a menys de 500 metres de la foresta.
Eixe decret està ja.
.
.
, falta l'informe del Consell Jurídic Consultiu perquè isca.

S'ha passat també ja el període d'exposició pública del projecte d'ordre de bases regulades de la concessió d'ajudes pel control de la vegetació natural, mitjançant l'aprofitament ramader extensiu en zones estratègiques lligades al que anomenem nosaltres prevenció d'incendis en el programa del PDR.
Ja s'ha enviat per a la seua tramitació i, concretament, són les ajudes al pastoreig.

I aprofitem també per comentar que ja estan, bé, està en marxa l'escola de pastors a Vila-real, a Castelló.
Intentarem la pròxima edició dur-la a una població més a prop del Parc Natural de la Tinença de Benifassà, no només per potenciar la zona d'interior sinó perquè és zona de pastors també, i l'hem sol·licitat.

Després, també tenim l'esborrany d'ordre que regula l'ús del foc com a element de gestió agropecuària en terrenys forestals, afavorint la prevenció d'incendis forestals.
I es presentarà perquè s'informe a la propera mesa forestal, que la tenim en maig.
Supose que les ajudes estaran després de l'estiu perquè, clar, ara mateix es delega en els ajuntaments els plans locals de cremes, i l'objectiu era intentar harmonitzar la normativa i així poder realitzar una vigilància més eficient.
Qualsevol ús del foc en agricultura i ramaderia acabarà regulada per aquesta ordre.
Per tant, ho veiem necessari.

Respecte al que són les execucions d'actuacions pressupostàries, el principal objectiu és intentar potenciar totes aquelles accions que vagen adreçades a la conscienciació per a la prevenció d'incendis deguts a causes humanes.
Perquè el 72-73% dels incendis són provocats per imprudències o negligències.
I, en eixe sentit, m'agradaria comentar que hem reforçat el que s'anomena, l'any passat també, però enguany l'hem reforçada amb la campanya Â«Stop al focÂ», en el tema de comunicació i publicitat; i també Â«Stop al focÂ» en ruta, respecte el que plantegem en educació ambiental, amb nous materials didàctics, de divulgació i una exposició també nova itinerant, en este cas, sobre la prevenció d'incendis; i que serà oferida als ajuntaments i als centres educatius, tant de primària com de secundària.

I, a més a més, acomplim un els compromisos de la mateixa conselleria en la presentació que vam fer a principi d'any, també, del que és la guia d'educació ambiental, en coordinació, per descomptat, amb la conselleria d'educació.

A més a més, també impulsar la conciliació de determinades pràctiques agràries amb l'ús del foc, que suposen un risc d'incendi, en passar les pròximes a terreny forestal.
Això també està dins d'aquesta campanya i estan fent-se xerrades, tallers a agricultors que estan a prop en diferents municipis, que estan a prop de la foresta per intentar, doncs això, treballar les possibles oportunitats i necessitats alternatives de les cremes agrícoles, ja siguen mitjançant trituració, compostatge.
Hi ha dotze tallers en tot el territori.
Díhuit, dotze no, díhuit, perdó.
I el que ens va a permetre és traure unes conclusions per aprovar una normativa de regulació de cremes adaptades a la realitat del sector, que pretenem tindre-la preparada al final d'enguany.
I així també ens permetrà ajustar les hores d'ajudes en el marc del PDR.
Concretament, per a afavorir aquest objectiu amb la col·laboració dels llauradors.

En aquesta mateixa línia, també s'implica el sector agrari en esta prevenció d'incendis pel que hem dit abans, per les ajudes al pasturatge ordenat i amb la pràctica agroforestal sostenible lligada a este control, que nosaltres entenem que és important, el control de la vegetació natural en les zones estratègiques per a la prevenció d'incendis.
I crear eixe mosaic per a intentar aturar el pas del foc.

A més a més, aquesta línia d'ajudes, que bé, són del PDR, enguany compten amb un pressupost d'un milió i mig d'euros.
És la primera vegada, un milió i mig.
És la primera vegada en aquest any.

També, com ho dic, prioritzar la limitació de les cremes agrícoles en els àmbits dels espais naturals també era important per a nosaltres, per la figura que representa aquest paratge natural.
I, també, per primera vegada, s'ha implementat un servei de trituració de restes de poda en espais naturals.
Estarà operatiu en la pròxima campanya tardorenca de podes i hi ha, aproximadament, una inversió de 987.
000 euros, quasi un milió d'euros.

També podem comentar que continuarem millorant el dispositiu de reforç de les actuacions de vigilància, també d'informació i de dissuasió, no només les actuacions de vigilància són importants, sinó també el que els nostres agents mediambientals vagen circulant per la zona, informen, també és un tema dissuasiu.

L'any passat van realitzar més de vint mil actuacions informatives, correctives i assistencials.
I en aquesta campanya, el que hem fet és augmentar un 13% d'hores de vigilància, hi ha vint-i-dos unitats mòbils més i una unitat de motobomba.
I també anem a reforçar els observatoris per intentar minimitzar els riscos i, bé, que aquesta xacra dels incendis a vore si es puga reduir, que jo entenc que sí.
Com a mínim, el tema de prevenció el tenim ben embastat per a enguany.
Per a nosaltres, ja he dit que és important este augment.
Però, no sols de la vigilància sinó també de la informació i de la dissuasió perquè, com hem dit abans, aproximadament, el 72% dels incendis són provocats, i la gran majoria són per qüestions de negligència.
Per tant, per a nosaltres, és molt important aquesta tasca.

També prioritzar al màxim el voluntariat ambiental és prioritari.
Hem incrementat les ajudes al voluntariat ambiental en prevenció d'incendis en 450.
000 euros, de manera que així podem ampliar més la xarxa de vigilància en el nostre territori.
I, a més a més, anem a implementar enguany, en el tema de voluntariat ambiental, no sols el de prevenció sinó el d'actuacions de repoblació; és a dir, el voluntariat ambiental en l'aspecte de repoblació, de restauració, adreçats a entitats i col·lectius que, bé, fan aquesta tasca de manera altruista o que la pensen fer.
És a dir, per a nosaltres també és important el que és la repoblació.

A banda d'això, també hem prioritzat, el que en tema de prevenció d'incendis, el que anomenem la interfície urbana-forestal, on es generen també molts conats i, a més a més, és un espai vulnerable tant per a persones com per a cases.
Estan duent-se a terme també xerrades i en urbanitzacions, sobretot, properes al que és la foresta per, bé, conscienciar i comentar que és una necessitat o una obligació tindre una franja auxiliar per evitar possibles incendis, provocats de manera negligent, sense voler i tal, però bé.

Ací, en aquesta conselleria, ja s'han finalitzat dos faixes de seguretat en nuclis urbans per un valor de 450.
000 euros, això enguany.
I també amb la col·laboració del Servof s'han implementat les ajudes per als ajuntaments, en allò que són les brigades PAMER, en el tema de prevenció d'incendis.
I han de tindre coordinació amb les diferents diputacions, tant la de València com la de Castelló, per a l'ús coordinat de les seues brigades en els treballs de la defensa de les poblacions.
També haurien d'encetar eixa coordinació.

A mi ací m'agradaria també comentar la importància que té per a nosaltres la gent que realitza aquestes tasques, sobretot les brigades.
Però, també allò que són els nostres ulls a la muntanya, podríem dir la nostra policia forestal, que és el tema dels agents ambientals.
I ficar-los, com no podia ser d'una altra manera, en valor.
La seua tasca és importantíssima, i bé, sé que estan patint alguna situació incòmoda.
I estem treballant per intentar solucionar la problemàtica, que enguany estarà solucionada sí o sí, perquè els necessitem.
És la nostra figura, és la figura de la conselleria, no sols d'aquesta secretaria, sinó de la conselleria en si, en els nostres espais naturals i en els nostres terrenys.

A més a més, també anem a impulsar inversions en infraestructures de prevenció, manteniment d'accessos per als mitjans d'extinció per un valor de 7,7 milions d'euros.
Després, també referents als treballs de silvícola preventiva per establir eixes discontinuïtats i crear àrees d'oportunitat per al que s'anomena l'extinció, ja hem executat dos milions d'euros en les tres províncies.
I està en contractació també amb fons del PDR més, bé, de sis milions d'euros per a treballs de silvicultura en prevenció en diferents muntanyes.
Actualment, tenim previst que es puga actuar en més de cinc mil hectàrees.

A més a més, també tenim inversions en la millora de la xarxa d'observatoris forestals.
Ja hem conclòs l'observatori de Llombai, i estem adequant sis observatoris més, que són els de Requena, La Yesa, Sogorb, Fredes, Altura i Cinctorres, i el del Desert de les Palmes.
I després, també estem amb una inversió de 440.
000 euros per a dipòsits d'aigua, que tenim dos projectes, en la Vall de Gallinera i en Requena.

Altres accions que estem duent endavant amb aquesta línia igual de conscienciació i de prevenció és potenciar la planificació local en prevenció d'incendis.
És a dir, el que són la redacció dels plans d'incendi forestal local.
Ja s'han presentat a la subvenció, que s'ha convocat d'un milió i mig d'euros, tres-cents ajuntaments.
Bé, eixa coresponsabilitat municipal en la gestió del risc, tres-cents ajuntaments està molt bé.
Millorar també la detecció de rajos que impacten en el sòl forestal per a la prevenció de conats i rajos latents.
Hi ha un acord, està realitzant-se un estudi actualment amb la col·laboració de l'Aemet, que ens el passarà, i bé, quan tinguem eixe estudi ja el farem arribar.
El que es pretén és que ens diguen què faria falta en les zones arbrades per a detectar els punts d'ignició o els conats deguts als rajos.

També volem seguir impulsant la restauració, és necessari, de les zones cremades amb criteris de prevenció als nous incendis.
És a dir, tenint en compte l'estudi que va fer el CEAM, que recomana la no-introducció, la reforestació amb plantes que siguen resilients i, a més a més, que siguen plantes rebotadores, que estiguen acostumades també al que és la climatologia mediterrània, a eixa facilitat del pas del foc, doncs, potencia que, encara més, la idea de la conselleria de reforestar amb carrasques, roures, amb plantes autòctones.

I ens agradaria, per descomptat, comptar amb la participació dels grups de voluntariat abans esmentats, i amb els voluntaris també d'eixes meses de concertació i postincendi que es creen en tots els incendis que nosaltres considerem com a grans.

I, per últim, doncs realitzar una trobada entre comunitats autònomes.
Jo també estaria, personalment, en l'àmbit mediterrani i m'agradaria per posar en comú les estratègies, vore què fem nosaltres i què fan la resta de comunitats autònomes.
I res més.

I ja està, no?
Ah, no.
Queda l'última, que és el.
.
.
(Veus) Eh?
Exactament, que és el canvi climàtic i la qualitat ambiental.
Ací, nosaltres, l'objectiu principal és generar, és impulsar la tasca per a conciliar el que nosaltres anomenem com un nou desenvolupament econòmic i les seues activitats, amb la protecció del medi ambient, tenint en compte, per descomptat, el canvi climàtic.

Respecte al desenvolupament normatiu, s'ha donat un gran impuls al que s'anomena la nova estratègia de canvi climàtic i energia de la Comunitat Valenciana.
Cal el dictamen de la comissió interdepartamental, que ens reunim la setmana que ve o la següent, no ho recorde, per a preparar la seua presentació i després ser dictaminada pel CAPMA.
També s'ha iniciat la tramitació de la modificació del PIR, que acabarà presentant-se aquesta legislatura, que conclourà aquesta legislatura.
I que, segons la Unió Europea, doncs, té una vigència de fins a l'any 2022.
És a dir, s'haurà d'anar modificant aquest pla.

També s'ha elevat ja el nou decret d'emissions a l'atmosfera, que el que pretén és regular eixes emissions que produïxen les indústries.
També s'ha passat pel CAPMA i hem de dir ací que, bé, el sector industrial ens ha donat suport a aquest decret d'emissions davant del ministeri, ja que el del ministeri és més lax i, bé, ells pensen que el nostre, en ser un poc més exigent, doncs bé, pensen que és millor.
És l'exemple del sector industrial i les millores realitzades per la indústria en el sector tauleller, amb la implementació de naus tancades, també hi ha un compromís en este sector per a fer les coses bé, que és d'agrair.

S'està treballant també en dos normes addicionals de gestió de residus de construcció i demolició per a intentar ordenar i donar una igualtat en tot el territori, una major eficiència, i altra també referida.
.
.
, això referit a la gestió; i una altra a la zonificació com a localització, tenint en compte, doncs, que no totes les comarques tenen aquest tipus d'instal·lació i pensem que caldria promoure-les per a evitar desplaçaments.

Després, també s'ha conclòs la tramitació de la nova ordre de compostatge comunitari.
Ací sí que m'agradaria dir que té un caire, sobretot, conscienciador.
I he de dir també que el mateix ministeri les propicia i les subvenciona, però, per a nosaltres, té una vessant conscienciadora, de plantejar a la societat que sí que és possible el compostatge a nivell nostre, de la llar.
I és possible fer eixa separació i és possible realitzar un bon compost i una bona separació en origen.
És a dir, volem encetar el procés per a canviar la mentalitat de la societat amb aquesta ordre d'implementació de compostatge comunitari que, a més a més, el ministeri també té la línia i, a més a més, ell també la subvenciona.

Després, concloure l'actuació del pla de millora de la qualitat de l'aire a l'àrea metropolitana de València.
Esta a final d'any també es farà segur.
I amb la col·laboració, per descomptat, de tots els ajuntaments.
Això, la normativa.

Després, respecte a l'execució, avançar encara més en el segellat dels antics abocadors.
El d'Andilla, per exemple, ja està a la fase d'adjudicació.
Estem iniciant la fase 2 de La Murada.
També en Basseta Blanca, en Vinaròs i en Benicarló.
S'ampliarà també la millora, s'implementarà també una millora en la xarxa autonòmica de qualitat de l'aire, que té molt a vore amb el pla de millora de la qualitat de l'aire de l'àrea metropolitana de València, perquè com s'ampliarà i es millorarà aquesta xarxa autonòmica amb la col·locació d'una nova estació de medició a València.
I altres menors, en Villar del Arzobispo i en l'Hoya de Buñol.

Hem constituït també, després de huit anys, la mesa de seguiment del pla de qualitat de l'aire a Castelló, i amb un compromís de fer unes convocatòries periòdiques i augmentar el ventall de participants.
Caldria més ajuntaments, més societat civil, més empresariat, sobretot, del sector.

També prioritzar el foment de la recollida selectiva de la matèria orgànica en origen.
Això és prioritari per a mi, igual que per a la conselleria.
I, en tot cas, implementar en ciutats grans, i si es veu que no es pot dur endavant, el quint contenidor.

En aquest sentit, també vull destacar que fa dues setmanes també vam recepcionar La Generalitat mil contenidors d'orgànica per a repartir entre les entitats locals.

Després, també reforçar el treball de la càtedra de canvi climàtic.
És important que aquesta càtedra faça eixa tasca d'investigació, de divulgació i de promoció de les mesures a implementar no sols pels ens públics, sinó també pels privats en el tema del canvi climàtic.

I quant a l'execució de les actuacions als consorcis, bé, com saben, els consorcis són els locals independents, segons els regula la normativa autonòmica en matèria de residus.
I, clar, donats els nous reptes de les noves directives de la Unió Europea, que s'estan incorporant en el tema del reciclatge, aquesta direcció està duent un esforç, diríem, sense precedents a…, donats els mitjans humans que tenen, per tal que en aquesta legislatura puga dur-se endavant la inversió addicional de 14 milions d'euros en els nous sistemes de compostatge i de pressió de les naus a Guadassuar, els 3,5 milions d'euros en la planta de Xixona, exacte.
Després… En dos anys, perquè és transitori, però, bé… També el nou projecte modificat a les instal·lacions d'Elx, amb una inversió de 15 milions d'euros també, tenint en compte que la plant d'Elx era la més antiga i, en conseqüència, treia els pitjors rendiments.
Crec que era el 80% del rebuig a l'abocador.

Després també s'està tramitant la modificació de la planta del Campello, amb un import de 17 milions d'euros.
És la millora de la planta de tractament.

També el nou contracte de gestió en Xixona, que haurà suposat una inversió de més de 20 milions d'euros de millora en la planta de tractament.

S'ha admés a tràmit un estudi de viabilitat, com marca la normativa, una iniciativa privada a Xixona.
I ara s'està preparant la documentació a l'expedient, segons -és que com ha canviat-, segons la nova llei de contractes de l'administració pública, que ha suposat un (inintel·ligible) …, perquè, bé, ens suposa més temps.

Després, s'està tramitant un nou projecte de gestió a iniciativa també…, bé, en este cas, pública, a Villena, amb una inversió de 20 milions d'euros també per a la millora de la planta de tractament.

S'ha preparat un projecte de gestió d'iniciativa pública al consorci de les Marines, que són els plantes de transferència de Dénia i de Benidorm, que sols és una inversió d'un milió d'euros.

S'està preparant també l'expedient de contractació per a la implementació de millores a la planta de Cervera del Maestrat, en Castelló també, per un import d'un milió d'euros.

I s'estan realitzant els informes ambientals de les millores de les instal·lacions a Onda, per un import de 50.
000 euros.
Esta empresa és Reciplasa i és cent per cent pública.

Amb açò vull donar des d'ací també les gràcies als funcionaris, a l'esforç que estan fent els funcionaris de tota la casa, tenint en compte els mitjans humans i la quantitat de feina que tenen i no donen l'abast.

Altres accions que també estem duent a terme en el tema de residus, com he dit abans, el compostatge domèstic i comunitaris, que, com he dit abans també, l'objectiu és conscienciar la ciutadania per a la prevenció en la generació de residus.

També la recollida selectiva en origen, que, com he dit abans, per a mi és important, i per primera vegada…, no a soles la de residus sòlids urbans, sinó també, per exemple, en este cas, hem aconseguit que tots els municipis de costa de la Comunitat Valenciana, per primera vegada, tindran un pla de recollida selectiva de vidre a l'estiu, cosa que fins ara no es tenia, però tots, per mi és important que siguen tots, no uns quants.

Després, també potenciar l'increment…, l'increment notable que encara queda per a la recollida selectiva d'envasos al País Valencià.
De fet, estem en negociacions per a la renovació del conveni amb Ecoembes, o una millora d'eixa relació entre Ecoembes i la conselleria.

També incidir, si és possible, amb l'objectiu d'aconseguir més dels cent municipis que ja en la Comunitat Valenciana estan preparant els seus contractes per a posar en marxa la recollida selectiva en matèria orgànica.
De moment n'hi han cent, a vore si podem augmentar-ho.

Després, felicitar des d'ací el municipi d'Orba, perquè ha iniciat una recollida selectiva porta a porta completa i integral.
Inclús ha superat al meu poble, a Ontinyent, amb possibilitat de posar en un futur el pagament per generació, passant en un dia de reciclar el 16% més o menys al 85.
De reciclar en origen, ¿eh?
És a dir, la separativa en origen.
És a dir, ja no cal anar a Catalunya o al País Basc, inclús Navarra o Balears, per a vore una bona recollida selectiva en origen.
Podem anar a Orba, que allí estan fent-la molt bé.

I també implementar encara més les xarxes de proximitat en matèria d'ecoparcs, en ecoparcs mòbils, per tal d'afavorir un us habitual i continu d'estes instal·lacions, i així, bé, millorar eixa recollida selectiva, sobretot en aquells municipis que no tenen ecoparcs.

Altres inversions, la planta de classificació d'envasos de Benidorm, però que es va a acabar en 2019 i que, bé, suposarà una inversió de més de 5 milions d'euros.

El tema de gestió de residus sanitaris també és important, perquè ha canviat el contracte autonòmic de gestió de residus sanitaris, passant d'una única instal·lació a dos.
La que hi havia existent ha segut tancada.

I altres iniciatives que no sé si podrem aconseguir, però que estem intentant-ho, és l'encontre nacional a València sobre canvi climàtic, que supose que vos demanaré ajuda als presents.

I després també aconseguir el congrés nacional sobre gestió de residus d'aparells elèctrics i electrònics a València també.

Mantenir, inclús, si poguérem, millorar -seria interessant-, la coordinació amb altres comunitats autònomes per a millorar eixa protecció mediambiental.
I també intentar ser comunitat pilot de l'estratègia nacional d'economia circular del ministeri.
Si es poguera, seria… seria interessant.

I esperen no s'hagen dormit, però, bé, ho he intentat resumir.

Bé, ja està.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor José Ciscar Bolufer)

El senyor vicepresident:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Donem ara la paraula als grups parlamentaris.

En primer lloc, Podemos-Podem, per temps de huit minuts.
Senyora Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Moltes gràcies.

Benvingut, senyor Quesada, per primera vegada a aquesta casa.
Imagine que la seua arribada estarà portant un poc d'estrés a la seua vida en comparació amb el que duia abans.

Bé, nosaltres hem demanat la seua compareixença fonamentalment perquè trobem que el Consell ha donat mostres de dubtar sobre estratègies que varen ser…, nosaltres vàrem considerar valentes i a l'altura del que el botànic pretenia al principi de la legislatura.
I després sembla que estiga baixant la guàrdia sobre algunes qüestions.

I per això volíem saber…, li agraïm tota la informació que ens ha portat, que, en efecte, som conscients de la dificultat que la seua secretaria té, sobretot en qüestions de personal, però encara i així, evidentment, n'hi han moltes tasques… molt de treball per fer.
Després de vint anys de gestió del Partit Popular, el medi ambient havia segut considerat… només s'havia actuat quasi…, on es podien guanyar diners, però la resta estava abandonada.

Aleshores, entenem que hi ha molt de treballar per fer en manteniment d'espais naturals, evidentment, en gestió d'aigua.
I en particular, si vol anar apuntant-s'ho, nosaltres hi ha vàries qüestions, en la direcció general, l'última que acaba d'anomenar, la de qualitat ambiental i canvi climàtic.

El primer a dir és que hi ha dos resolucions seguides en el debat de política general de 2016 i 2017 que preveien que la renovació del PIR hauria estat acabada… primer era el 2016, després el 2017.
Estem a maig de 2018 i vosté ens diu que estarà acabada en esta legislatura.
Sincerament, no entenem per què no està encara i voldríem saber quins són els problemes que estan veient per a poder acabar aquesta renovació, que és fonamental, perquè marcarà el futur de la gestió dels residus.

Una gestió que ha estat marcada precisament per una pèssima gestió i una incapacitat d'adequar-nos a la normativa europea i d'un abandonament total de les plantes.

I és per això que voldria saber també si el partit a què…, els dos partits que estan en el Consell, que tenien, en els seus programes electorals, tenien constància de crear una agència de residus, voldria saber…, -nosaltres vàrem presentar una esmena a la llei d'acompanyament, que no va ser aprovada-, voldríem saber si és una possibilitat que estiguen mirant per a coordinar precisament els consorcis i donar transparència a una gestió que ha estat marcada per l'opacitat i inclús les trames corruptes en alguns casos.

Quant el cànon d'incineració i l'abocament, que nosaltres de nou vàrem presentar en el passat debat de la llei d'acompanyament, es va quedar a meitat.
Hi ha una problema de bonificació ara mateix que ens demanen les tres incineradores principals, perquè no s'havien inclòs, perquè en realitat era un paquet complet que preveia també les bonificacions a l'hora de treballar en el cànon als abocadors municipals.
I volíem saber si és una proposta que la seua secretaria està treballant.

Així com el problema que suposa el bioestabilitzat per la falta de recollida selectiva precisament de matèria orgànica, que s'està acumulant en les plantes, que a la fi se li està donant un eixida sense complir exactament la normativa vigent.

Entenem que s'estan fent esforços en la recollida selectiva, i això, evidentment, no podem fer altra cosa que recolzar-ho.
Queda molt per fer i sabem d'on venim.
Però hi ha problemes greus, com el del bioestabilitzat.

Quant la renovació del convenis marca amb Ecoembes i Ecovidre, voldríem saber en què consistix eixa millora, com diu vosté, en les negociacions.
És a dir, pel que sabem, la Comunitat Valenciana ha estat durament penalitzada precisament per una falta de negociació a l'altura, per part del Partit Popular quan estava al front del govern, i que ens ha penalitzat perquè la nostra comunitat, pel que sabem, rebia molts menys fons…, una dotació…, diguem-ne, que ens compensaven pel treball que se feia des d'ací amb una quantitat molt menor de la qual reben altres comunitats.
Ens agradaria saber en què consistix eixa negociació.

El problema de Fontcalent, que està ara mateixa sobre la taula, que els alacantins estan preocupats perquè hi havia una possibilitat que s'obrira l'abocador de Fontcalent.
Ha eixit en les notícies que no és així.
Voldria saber si, en efecte, està parat.
La Llei de l'SDDR, que ens consta que està dormint en un calaix de la conselleria i voldríem saber si va a eixir o no va a eixir, i si no eixirà, per què no eixirà.
Perquè entenem que seria una manera de tractar de donar solució a la recollida d'envasos, doncs, important, sens dubte, i innovadora, relativament, perquè en realitat s'està duent a terme en Europa.

I, després, el problema dels inspectors ambientals.
Ja sabem que ja han augmentat de tres a sis, estan augmentant, però si hi ha previsió que augmenten estos inspectors encara més d'ací al final de la legislatura.

Altres temes importants serien el de la variant sud de Pedralba.
Voldríem saber a quin punt està, si hi ha un nou expedient o es va paralitzar en un cert punt, però volem saber si tornarà o no.
El PGOU, el Pla general de Callosa d'en Sarrià (inintel·ligible) .
.
.
Voldríem saber si s'ha presentat un nou expedient i en quin estat està també.
El de Puerto Mediterráneo, si els consta alguna cosa respecte a la presentació d'un nou expedient o no.
Vosté anomenava les estacions de mesurament de la Foia de Bunyol, de València i de Villar del Arzobispo, cosa de la qual ens alegrem.
I quedaria un altre punt que és el de la descàrrega deÂ graners d'Alacant, en què creiem que hi havia una estació de mesurament i seria important mantindre-la.

Quant a la gestió forestal, voldria també que ens explicara per favor per què els plans d'ordenació dels recursos forestals, de nou, en el debat de política general s'havia aprovat que estarien fets abans del final de la legislatura, els dotze.
N'hi havia un ja fet que era el d'Altea, i la resta quedaven per fer.
Què ha passat?
Per què estem acumulant un retard com aquest?
Igual que en els plans de prevenció d'incendis forestals, perquè encara no estan acabats.

Quant a l'agència de canvi climàtic, que esperem, serà aprovada la setmana propera, la seua creació, en el procés de tràmit de la llei forestal en el ple, voldria saber què en pensa d'eixa agència, ja que té dotació pressupostària ja aprovada de l'any passat, i com pensen llançar-la, i esperem siga enguany.
I la llei de canvi climàtic valencià, A quin punt està?
Si estan treballant-la o no?
I hi hauria moltes més coses per preguntar, però se m'ha acabat el temps.

Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyor Belén Bachero Traver)

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Gascó.

Passem al torn d'intervenció de l'il·lustre diputat Domingo Rojo.

El senyor Rojo Sánchez:

Sí, buenos días, señora presidenta.

Buenos días, señor Quesada, y gracias por su comparecencia y explicaciones.
Me gustaría formularle algunas preguntas con respecto a su intervención.

Nos ha hablado que el 42% de las aguas tratadas al final acaban vertidas al mar.
Entonces, ¿qué medidas concretas piensan ustedes adoptar en su conselleria para mejorar este nivel, digamos, de aprovechamiento de las aguas tratadas y que al final acaban vertidas al mar?
Y a fin de reducir el estrés hídrico que supone para esta comunidad.

Por otra parte, también, qué medidas piensan adoptar, dado que el patrón de lluvias está cambiando en esta comunidad, por lo que hemos podido estudiar, y el patrón de lluvias es básicamente, lluvias torrenciales y que se producen en la zona costera.
Entonces, ¿tienen algún plan para la creación de microtanques o microembalses que puedan recoger esas aguas y poderlas aprovechar?

También ha comentado que el PORN del Parque Natural del Turia se aprobará en el primer trimestre de 2019.
Recordarle que, bueno, que en febrero de 2016 se paralizó la variante de Pedralba, como se ha comentado, y bueno, una paralización polémica.
Y que, como usted bien dice, si se consigue aprobar en el primer trimestre de 2019, cosa que yo creo que no va a ser, habremos dejado pasar una década a los vecinos de Pedralba que no tendrán variante.
Entonces, ¿tienen algo ya pensado para esa variante?
¿Realmente se van a cumplir los plazos para que se produzca en esta legislatura?

En su exposición, igual me he despistado, pero sí que me gustaría preguntarle cómo van los trabajos de restauración ambiental de los incendios que se produjeron en el año 2016, los que son de Artana, Carcaixent, Aigües Vives, cómo van los trabajos, si ya están en exposición.
En fin, me gustaría saberlo.

Por otra parte, me parece haber entendido que a lo largo del año 2018 se va a aprobar la demandada ley del cuerpo de agentes medioambientales, por lo que ha comentado usted.
Entonces, ¿es así?
¿Es cierto?
Porque se les prometió en lo que son los seminarios de Morella del año 2015 que se aprobaría en ese año 2016 esta ley del cuerpo.

Y, finalmente, una de las deficiencias que yo creo que se nos ha comentado por parte de la conselleria respecto a Ecoembes, en lo que era la recogida selectiva de envases, es que el nivel de contenerización que tenía esta comunidad era mucho más bajo que el de otras comunidades autónomas.
Entonces, ¿qué aspectos se están negociando?
Si nos los puede adelantar.
Y si ese aspecto, el de la contenerización, se va a mejorar.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Rojo.

Per part del Grup Parlamentari Ciutadans, l'il·lustre diputat Emigdio Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Bienvenido, señor Quesada.
Muy buenos días.

Mire, de la primera parte de su exposición, de las cuatro en las cuales usted ha dividido su comparecencia hoy aquí, prácticamente se ha limitado a enumerar una serie de hechos pasados y de voluntad de hacer cosas en el futuro; pero, con muy escasa dotación económica.
Excepto dos salvedades: una la ha hecho sobre los EPSAR, 88 actuaciones, 660 millones; y otra sobre, bueno, prevención de inundaciones en Rocafort, 10 millones.
Más que nada se ha limitado a hacer una enumeración de competencias y a lo que son sus planes para el futuro, lo cual nos parece excelente; pero, los planes de futuro, si no están dotados económicamente, mal vamos.

Ha hecho una defensa del suministro hídrico a nuestra comunidad.
Lo que yo quiero saber es cómo.
Toda vez que los partidos que sustentan al gobierno de La Generalitat se oponen a los trasvases, con lo cual yo encuentro una contradicción fundamental.
Primero, tiene un apoyo decidido, y usted mismo lo ha dicho, el trasvase Tajo-Segura, también el Júcar-Vinalopó, pero no lo sacan de ahí.
Y en cuanto hablan de otras formas de suministrar agua, me refiero no a reutilización, si no en este caso, las desaladoras y hablan de energía sostenible para las desaladoras yo me pregunto cómo.
Es decir, ¿qué van a hacer: aerogeneradores, plantas fotovoltaicas, toda vez que el consumo eléctrico de estas plantas es desmesurado?
Me parece bastante difícil poder llegar a suministrar con aerogeneradores o con plantas fotovoltaicas, que no que requiera una inversión multimillonaria, este tipo de suministros.

Más cosas.
Cuando habla usted de la recuperación integral del Vinalopó y la inversión, cosa que me interesa especialmente -dado que soy alicantino/ilicitano- quería saber cuál es la inversión y cuál es el plazo de actualización.
También, aun no siendo valenciano, me refiero de la Albufera, también cuál es la actuación en la Albufera de Valencia y cuáles son los plazos de actuación.

En cuanto a la integración, en la segunda parte de su comparecencia, yo le pediría en los planes a desarrollar PORN y PRUG no condenar a los pueblos que están dentro de las zonas protegidas al desastre económico.
Es una de las quejas que hemos recogido en las reuniones con los representantes de los pueblos que están dentro de los espacios naturales protegidos.

En cuanto a la ordenación forestal, nos parecen unas cantidades, y perdone que se lo diga, francamente ridículas.
Gestión forestal sostenible: 500.
000 euros; poda forestal: un millón de euros.
Estamos hablando de toda la Comunidad Valenciana, si yo no he entendido mal.
Apoyo a la bioeconomía local: un millón y medio de euros.
Estamos hablando de cientos de pueblos en nuestra comunidad.
Apoyo a la economía forestal: millón y medio, encima de fondos Feder, que ni siquiera son suyos.

Por lo tanto, una pregunta concreta sería: ¿cuántos fondos Feder, cuántos millones de euros de fondos Feder van ustedes a invertir?

Reforestación.
Si no he entendido mal de los incendios de 2012, 0,1 millón de euros.
Eso son 100.
000 euros en mi pueblo.
Es decir, 100.
000 euros para reforestar los centenares de hectáreas quemadas, me parece también ridículo.
Perdone que se lo diga así.
Y en cuanto a los incendios del año 1994, que no es responsabilidad suya el origen, pero si la gestión de los resultados, 100.
000 hectáreas: 300.
000 euros.
Me dirá usted eso cómo se hace, porque se acerca mucho al milagro.

La otra cosa que le quiero preguntar es el control de fauna, que le hicimos a la consellera la pregunta no hace mucho tiempo.
Control de fauna: jabalís, arruís, etcétera, animales que portan enfermedades como la sarna, etcétera; que luego se transmiten a la fauna doméstica, a los animales domésticos.
¿Cómo lo van a hacer?

Control de incendios, señor secretario autonómico, ¿con qué medios cuentan ustedes?
Nos ha hablado de 22 unidades móviles más y una unidad de motobomba más.
¿Sumados a cuánto?
Las quejas que nosotros recibimos por parte de los trabajadores, los funcionarios, trabajadores públicos y no públicos son lo exiguo de los medios, la carencia de medios y, a veces, incluso el peligro con el cual llevan a cabo su función: vehículos antiquísimos, falta de equipos ignífugos, etcétera, etcétera.
Quería que me valorase usted esto.

Medios aéreos.
¿Con qué medios aéreos vamos a contar en la próxima campaña contra incendios?
Si es que vamos a contar con alguno.
(Veus) ¿Perdón?
(Veus)

Y, en cuanto a calidad ambiental, bueno, le agradezco mucho las inversiones que van a hacer en la planta de Jijona, toda vez que forma parte de la siguiente comparecencia que hemos…

La senyora presidenta:

Senyoria, vaja finalitzant.

El senyor Tormo Moratalla:

Ya, pero es que son cuatro minutos para la intervención de una hora y pico, como usted comprenderá.
Y termino…

La senyora presidenta:

Tiene el mismo tiempo que todos sus compañeros.

El senyor Tormo Moratalla:

¿Eh?

La senyora presidenta:

Tiene el mismo tiempo que todos sus compañeros.

El senyor Tormo Moratalla:

Estupendo, nada, lo que usted diga.
He acabado mi intervención, gracias secretario autonómico.

La senyora presidenta:

Perfecto.
(Veus) Bé, passem al torn d'intervenció del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta.

Y muchas gracias por su comparecencia, señor Quesada.
Bienvenido, espero que se encuentre mejor.

Y decirle que comparto…, es que no es proporcional el tiempo que tenemos para hablar de tanta materia.
Y para su comparecencia, yo habría preferido una comparecencia exclusiva de cada una de las direcciones generales para poder centrarnos más en cada una de ellas.
Pero, bueno, voy a intentar también ir completando todo lo que van diciendo mis compañeros.

Bueno, darle la enhorabuena, porque ha llegado usted en el momento justo de poder hacer cosas, porque llevan tres años sin hacer nada y parece que, a partir de ahora, como queda un año para elecciones, parece que ahora lo van a hacer todo: el PDR ponerlo en funcionamiento después de tres años de tenerlo ahí parado.
Bueno, prácticamente todo.
El plan director de recuperación de la cuenca del Vinalopó, una promesa, bueno, una resolución que se aprobó aquí por unanimidad, que tampoco se ha puesto en funcionamiento.
Hasta creo que tienen una reunión hoy mismo en Aspe.
Vamos a ver qué sale de esa reunión.

Bueno, y decirle que aquí se critica siempre que no se ha hecho nada en estos veinte años en medio ambiente, pero quería que me dijera qué se ha encontrado usted.
Porque, al final, todas las zonas protegidas, todas las instalaciones, infraestructuras hidráulicas hechas, todas las infraestructuras de prevención de incendios, todo eso estaba ya.
Creo, vamos, y estoy convencida de ello.
Porque, ¿qué se ha hecho de más en estos tres años?
Nos consta que no se ha hecho nada.
Que lo poco que se ha invertido es en mantener lo que ya estaba.
Inauguraron un observatorio, pero que ya estaba, ya lo dejamos hecho en la legislatura pasada.

Preguntarle, bueno, el presupuesto que tienen para el plan director de la cuenca del Vinalopó, si nos lo pudiera decir, porque sí que nos ha llegado que se trata de 102.
000 euros, la redacción del plan director.
Y queríamos saber si ese presupuesto está para 2018 o vendrá en 2019.

Otras promesas que aquí, bueno, se han…, el colector de San Vicente, por ejemplo.
Aquí se aprobó ese colector y no hemos visto reflejado en los presupuestos para ejecutar el mismo.

Respecto de los PORN de los parques, parece que en el año que queda van a hacer todo lo que no han hecho en tres años: la revisión de todos los PORN y los PRUG de todos los parques naturales de la Comunidad Valenciana, cuando llevan tres años con la revisión de un solo PORN, el del Parque Natural del Turia; que, además, se hizo con un objetivo concreto, que fue la paralización de la variante sur de Pedralba.
¿De verdad cree que en un año se va a poder llevar a cabo esa revisión, que además también fue un acuerdo de estas Cortes Valencianas por unanimidad hace ya más de dos años, precisamente para adaptar esa normativa de los parques naturales a los nuevos usos y nuevas demandas que hay y a también dinamizar la zona, nuestro interior?
¿Cree que va a ser posible eso?

Respecto a las juntas de parques naturales, decirle, ¿sabe cuántas se han reunido de cada uno de los parques naturales?
Porque a nosotros nos exigían cuando gobernábamos que, como mínimo, debían de reunirse tres veces al año.
Resulta que, después de tres años sabemos que eso no lo han cumplido.
Entonces, nos gustaría saber si considera que se reúnen lo suficiente o aún se tendrían que reunir más.

Y luego, esa exclusión que hace de los políticos, los cargos públicos de las juntas rectoras, sinceramente, perdóneme pero no pensamos igual.
Porque los cargos públicos somos representantes de los ciudadanos y, por tanto, claro que deberíamos de constar y estar en las juntas rectoras.

Luego, le quería preguntar: han nombrado a Redován.
Me gustaría saber para cuándo, porque son tres años lo que llevan esperando esa reforestación.

Ha nombrado a Guardamar.
También me gustaría saber para cuándo, porque también se aprobó en estas Cortes Valencianas un acuerdo por unanimidad, para que se llevara a cabo esa actuación.

Orihuela no la ha nombrado, pero sí que hay una licitación aprobada de 300.
000 euros.
Me gustaría saber cuándo van a ejecutarlo.

Y bueno, ya me he quedado sin tiempo.
Me gustaría hablar de muchas más cosas, pero seguiremos luego.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, l'il·lustre diputat Juan Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señora presidenta.

Buenas tardes ya, señor Quesada.
Gracias por estar aquí, bienvenido.

Desde luego, con la ingente cantidad de preguntas que le han realizado, yo no voy a hacerle muchas más.
Como se han dicho muchas cosas, sí que quiero destacar la situación de partida suya, y hacer hincapié en algunas de las cuestiones que ha comentado, que yo creo que es fundamental.

Por ejemplo, esa revisión de los PORN y los PRUG, que promovió el Grupo Compromís en su momento, lo que pretendía era actualizar la protección de esos espacios naturales protegidos, puesto que muchos de ellos estaban desprotegidos, fruto de la falsa protección del Partido Popular, y fruto de que no estaban renovados ni revisados adecuadamente y muchos de ellos estaban caducados.

Ahora, esa revisión implica la evaluación ambiental estratégica, con lo cual es un proceso mucho más largo, como ustedes saben.
Y todo se llevará como dice la normativa y con toda la participación y la transparencia que requieren este tipo de procesos, cosa que por supuesto antes no estaba.

La eliminación de los políticos era de las presidencias de las juntas rectoras y de los directores conservadores, que ustedes se encargaron de eliminar de los parques naturales, y los convirtieron en dinamizadores, para poder mantener a sus enchufados.

Ahora son profesionales unos, y representantes de la vida social, digamos, del parque, los presidentes de las juntas rectores.
Y se reúnen un par de veces al año, que es lo que dice la normativa y es lo que les pedíamos al Partido Popular en la anterior legislatura, y lo que no hacían.
Es verdad.

Bien.
Respecto a la red Natura 2000, por ejemplo, destacar que las normas de gestión de la red Natura 2000, estuvimos toda la legislatura pasada y está oyendo que el Partido Popular había protegido el 40% del territorio.

Falso absolutamente, puesto que de ese 40% nada tenía una norma de gestión aprobada.
Por tanto, no estaba protegido.
Estaba en vías de protección, y por tanto estaba más desprotegido que nunca.

Sí que había un 8% del territorio protegido como parques naturales, pero hasta el 40% estaba absolutamente desprotegido.
Creo que en 2012 tenían que estar las normas de gestión, en 2015 había el 0,1% de ese 40% del territorio con normas de gestión, el 0,1, las cuevas, entorno a diecisiete de ellas, y punto final.

Y me consta que ahora estamos del orden del 35 al 40%, si me quiere o puede confirmar el dato, yo creo que es bastante significativo.
Sobre todo, dada la coyuntura que ha heredado usted en la conselleria, respecto al personal.

Hay que recordar que durante los años del Partido Popular, la conselleria no creció en personal, fue todo a través de la conselleria en B, denominada VAERSA, que el propio Partido Popular se encargó de mutilar con un par de ERE ilegales, según los tribunales, en los que se cargó a todo el personal vinculado a calidad ambiental y mutiló el de espacios naturales y demás.

Ahora sí que es verdad que se ha reimpulsado, se ha contratado a más gente en prevención de incendios y se ha intentado dignificar de alguna manera el personal en espacios naturales.
Y complicado lo tienen, complicado lo tienen en calidad ambiental, con el poco personal y la gran cantidad de trabajo.

Yo, mis dos preguntas, si puede ser, sería que contara algo más de la ley de protección de espacios naturales, que solamente el nombre ya creo que nos da una idea de que no es la ley de espacios naturales protegidos, islas a proteger rodeadas de zonas urbanizadas, sino la protección de los espacios naturales en general.

Porque creo que tiene mucha importancia hacer más conectores y demás, y las novedades del PIR, que también me consta que la tramitación ha sido lenta, y hay novedades significativas que creo que podría destacar.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Ponce.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat David Cerdán.

El senyor Cerdán Pastor:

Sí.
Señor Quesada, vaya por delante que va a tener la colaboración de este grupo para lo que requiera.
Le damos ánimos para el esfuerzo que tiene que hacer en estos meses que quedan de legislatura.

Le voy a dar una mala noticia: los veinte años no se van a curar en cuatro y desde luego no se van a curar en diez.
Pero bueno, yo creo que bien encaminados estamos, y le animo a trabajar con todas las ganas y con toda la fuerza que usted cuente.

Voy a repetir, me temo, alguna pregunta, pero bueno, quiero concretar.
Mire, en cuanto al trasvase Júcar-Vinalopó, me gustaría que incidiera un poquito más en las fechas, en cuanto al post-transvase que es fundamental.

Le quiero preguntar si tiene o ha tenido o tendrá alguna acción política para conseguir que el gobierno de España termine de una vez por todas aprobando el convenio con la Junta Central de Regantes.

Le quería preguntar también si va a recomponer el diálogo con los regantes del Vinalopó, tanto del medio como del Alto Vinalopó, si va a establecer ahí una alianza para poder sumar esfuerzos con ellos.

Y le quería también preguntar por el Tajo-Segura.
La Junta de Castilla-La Mancha anuncia reiteradamente los recursos contra los trasvases.
Le quería preguntar si desde su ámbito tiene también la intención de personarse en defensa de los intereses, fundamentalmente de la provincia de Alicante, que es la que se beneficia de esos aportes de agua.

En cuanto a la EPSAR, me parece interesante lo que se está haciendo, es encomiable la labor.
Le quería preguntar dos cosas concretas: ¿cuál es el futuro de la EPSAR?
¿Cuál es horizonte que usted plantea políticamente a medio plazo?
¿Qué configuración le va a dar a esta entidad?

Si plantea, si diseña, si prevé algún cambio de formato, de institución, de organismo, para seguir insistiendo en la labor importante que hace la EPSAR hasta ahora.

Le quería preguntar de la ley de espacios naturales, lo ha hecho mi compañero.
Yo le pregunto en la misma línea, exactamente que especifique cuáles son las apuestas.

En cuanto al quinto contenedor, que me parece muy interesante, ya ha dado usted algunas ideas.
¿Cuál es la proyección real para que eso sea palpable, utilizable en los quinientos cuarenta y tantos municipios de la Comunidad Valenciana a medio plazo?

Es decir, si hablamos de separación en origen, usted ya ha explicado que no solo en el ámbito doméstico, pero fundamentalmente en el ámbito doméstico, ese quinto contenedor, ¿cuándo va a ser más que un proyecto piloto, más que una iniciativa?

Le quiero preguntar por la ley de cambio climático.
¿Qué idea tiene de la agencia de cambio climático?
¿Cuáles serían las líneas maestras para este organismo?

Y alguien le ha preguntado también por el puerto de Alicante, y yo le recuerdo la pregunta: ¿qué hacemos con el puerto de Alicante?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Cerdán.

Passem al torn d'intervenció del secretari autonòmic, per un temps il·limitat.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Se m'ha preguntat pel tema del cànon d'incineració.
El cànon d'incineració va a aplicar-se.
Jo entenc que sí.
S'ha estat tenint reunions amb les empreses, amb el sector.
I clar, tal vegada és per deformació professional, però jo entenc que per a mi és prioritari sempre establir canals de conversa, de participació, de col·laboració, i en cert moment també de coresponsabilitat.

Tal vegada això suposa un major temps a l'hora d'arribar a acords o d'arribar a desacords.
Però jo entenc que és la meua manera de ser i en això estem.
Jo entenc que en este cas les empreses són sabedores que sí que va a aplicar-se este cànon d'abocador amb tractament o sense tractament amb preus diferents, d'incineració de determinats residus també un cànon.

I per tant, estem treballant en això.
Falta simplement perfilar alguns aspectes i que entre les parts pugam parlar d'eixa coresponsabilitat i arribem a un acord que siga beneficiós, no sols per a la indústria ni per a la conselleria, sinó sobretot per al ciutadà.
És la meua visió, sempre.

En el tema de la negociació en Ecoembes, estem en ella.
Som sabedors, sóc sabedor d'eixa infravaloració de la Comunitat Valenciana respecte de la resta de comunitats.
Una altra vegada eixa relació suposa un temps més ampli de l'habitual tal vegada, no ho sé, per a eixa negociació.

I el que nosaltres li hem transmés en este cas a Ecoembes és que volem eixa coresponsabilitat ben marcada.
És a dir, volem ser, igual que en el tema del finançament el mateix que qualsevol altra comunitat, ni menys ni més.
Però com a mínim això.

Respecte dels inspectors, els inspectors, jo pense que no n'hi haurà possibilitat d'augmentar-ne més, tenint en compte el temps que ha suposat que augmentaren primer d'un a tres, i després de tres a cinc.
Per tant, no crec que augmenten.

De totes formes, nosaltres continuarem demandant no sols els inspectors que pensem que fan falta per a inspeccionar el que és la nostra comunitat, el País Valencià, sinó molt més.

És que realment fan falta en eixe departament, com en el departament de sancions, com en tots els departaments i de totes les direccions generals.
I supose que els meus companys d'altres conselleries demanaran el mateix.
Però que sàpiga que sí que estem, estic en el tema.

No és una qüestió que es demana i ja està.
És una qüestió d'insistència.
I sí que estic, encara ja estic acostumat a rebotar contra la paret.
Per tant, en això tenim avantatge.

Respecte del PGOU de Callosa d'en Sarrià, vam tindre una reunió la setmana passada, i el que li vam comentar al representant que va vindre és que si ell veia viable el plantejament que estava fent en este cas a la conselleria, doncs que ho presentara.
I així vam quedar.

Vam escoltar quina era la seua proposta.
Van estar discrepant el nostre tècnic i ell sobre determinades qüestions, i finalment la decisió és de Callosa de presentar o no presentar el projecte.
Si es presenta, s'actuarà com qualsevol altre projecte, amb la tramitació corresponent.

I això val tant per a Callosa, com per a Puerto Mediterráneo, com per a variante de Pedralba, com al que siga.

No pot ser d'una altra manera.
Jo ni estic en contra, ni estic a favor de determinats projectes.
Simplement els projectes entren i tenen la seua tramitació i en eixa tramitació es prenen les mesures adients, totes per descomptat dins de la legalitat.

Respecte de l'agència valenciana, no puc contestar-li, perquè, em sap greu, però no tinc coneiximent.
Per tant, si m'ho fa per escrit, li ho puc enviar, la resposta per escrit.

Respecte de la llei de canvi climàtic, com he dit abans, estem treballant.
La presentació espere tindre-la a final d'enguany.
I el problema és la quantitat de direccions general i conselleries que coparticipen d'este canvi en ser una llei transversal, bé, com quasi totes les que du la conselleria de medi ambient, però aquesta molt més.
Per tant, fan falta que no sols apareguen propostes de les nostres direccions generals, sinó que fan falta que també apareguen propostes de la resta de direccions, fa falta que estiguem tots d'acord, que nosaltres proposem un canvi i que potser no estan d'acord.
Per tant, suposa també una relació per a consensuar eixa llei de canvi climàtic molt complicada.
Però, estarà llesta per a final de 2018.
Si no, doncs, vindré ací i vostés m'ho tiraran en cara i hauré d'aguantar-me.
És que no n'hi ha altre.
No sé, ja està, no?

Respecte a allò del PIR, és cert.
Jo no puc parlar del que ha passat abans, perquè no sóc sabedor i, per tant, el que sí que sé és que fa temps, jo a Ontinyent vaig participar d'eixa redacció del programa de residus de Compromís, i jo sí que estava interessat en què el PIR es llançara.
I, quan vaig vindre ací, doncs de seguida vaig encetar, vaig forçar-lo davant, el vaig prioritzar.
Més que forçar vaig prioritzar aquest tema davant d'altres, que això també ha suposat un retard en altres qüestions per la manca de personal.
I s'ha iniciat la seua tramitació per urgència.
Per tant, a final d'enguany el PIR també estarà.
Si volen que els explique les cosetes que hem introduït, doncs ara després, quan acabe de contestar.
(Remors) Ah, sí?
(Remors) Que hi ha una compareixença o no sé.
(Remors) Si vols…

La senyora presidenta:

Continua.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Bé, respecte a les mesures per a la reutilització i altres temes que m'han preguntat més bé tenen a vore amb, ara contestaré tota la resta, però vostés coneixen els pressupostos, coneixen els fons propis.
No crec que és ètic demanar miracles tampoc amb eixos pressupostos.
Duc tota la vida repoblant i amb 2.
000 euros es poden repoblar moltíssimes hectàrees.
I tenint en compte la poca quantitat de pressupostos i tenint en compte que després se'ns ha retallat, etcètera, etcètera, crec que estem fent un esforç, jo crec, que important.

Com he dit abans, jo no puc o no sé el que ha passat abans, respecte a la tasca, estic segur que no s'ha deixat de fer res, seguríssim.
El que sí que sé, per exemple, això parlant amb els directors generals, la modificació del PDR baix una altra perspectiva de gestió, errònia o no, per a mi encertada, ha suposat un entrebanc brutal.
I tal vegada, doncs bé.
Però, així i tot, jo li assegure que jo des de fora, com ho veia des de fora, jo li assegure que sí que s'ha realitzat, sí que s'ha realitzat tasca.

A banda, eixa tasca també vosté millor que jo, vostés em referisc a tots vosaltres, coneixeu millor el funcionament de l'administració.
Jo he hagut de modificar tot això perquè el PIR, doncs, està ja.
Si ja està, a vore.
.
.
Una consulta en el consultiu doncs són tres mesos o quatre mesos, després ha d'anar a.
.
.
, no, això era jurídica.
Després ha d'anar al consultiu, són tres-quatre mesos més.
De fet, quan vaig entrar, vaig proposar una subvenció, perquè la vaig proposar també de l'ajuntament d'on venia, i clar, quan em vaig assabentar que la puc proposar, que la proposaré, per descomptat, però que fins a l'any següent, i no sabrem si estaré jo, no es podrà executar, doncs, també planteja que l'administració tal vegada deuria de modificar el seu funcionament âsense perdre les garantiesâ perquè fóra un poc més àgil.
Perquè jo em queixava del funcionament a nivell municipal, però no sabia com funcionava l'administració central.
És la central, no?

En el tema del PORN del Parc Natural del Túria, jo entenc que ja està en exposició, ja s'ha superat el tema de l'exposició.
No, està en exposició pública, per tant, supose que no sé, cinc-sis mesos estarà fet.
Jo crec que no puc dir-li més a ningú.
No sé qui ho ha preguntat, però no puc.
Però, la intenció és tindre-la feta.
I el que han comentat, no sé qui, que era per paralitzar Pedralba, jo li assegure a qui siga, a tots, que no és per paralització ni Pedralba, ni de no sé què més que diuen, ni res.
No, no.
És simplement per conscienciació i per convenciment propi, simplement.
Si hi ha possibilitat d'eixa ampliació en Gestalgar, Bugarra i tota la resta de pobles.

A vore, jo entenc que això és una oportunitat, una oportunitat de nous llocs de treball, de nova activitat econòmica.
Tal vegada, no plantejada baix una perspectiva capitalista pura i dura, però jo entenc que sí que són possibilitats econòmiques diferents a les que trobem a la ciutat.
Entenent també que la vida a la ciutat no té res a vore amb la rural, la urbana i la rural no tenen res a vore.
Jo vinc d'un poble, que ja és gran, i el viure ací ni m'ho plantege.
Però, no perquè no vullga, perquè jo també he estudiat ací cinc anys.
No és per això, és perquè a mi això m'estressa molt i, per tant, jo preferisc viure allí.

Per tant, jo sé que allí és més complicat determinades gestions o qüestions, que ací sí que es duen a terme, però el que hem de potenciar des del punt de vista de l'administració, és que eixes activitats que es fan en el món rural no crec que deurien d'estar subvencionades, sinó recolzades.
Perquè la gent quan rep una subvenció s'ho pren com una, almenys des de la meua perspectiva, s'ho pren com una almoina.
I, llavors, arribem a la valoració de, Â«estos de la capi que no vinguen acíÂ».

Per tant, entenc que els parcs naturals, a banda d'eixe caire de protecció de quelcom nostre, de quelcom de tots, jo crec que és important.
I hem de ser capaços, i en això és una tasca que convide a tothom, de conciliar els usos d'eixos espais amb el món rural, no amb subvencions, però sí prioritzant determinades tasques.
Prioritzant, que no aprovant fora de legislació, etcètera, etcètera.
Crec que tot el món m'entén.
Per tant, per a mi això.
.
.
, jo no compartisc que un parc natural o un PORN siga sempre negatiu.
No és mai negatiu, mai és negatiu.
Perquè fica en valor quelcom que és propietat de tots i, a més a més, d'eixe poble.

El que sí que tal vegada l'administració central sí que no aposta directament per activitats o de manera pressupostària amb lleis, amb el que siga, per eixa gent.
Per això, jo crec que el món rural cada vegada està.
.
.
, no és que estiga més cabrejat, però està més decebut, podríem dir.

En el tema de les energies renovables, jo crec que tothom que està ací, tothom entén que no és viable el que està passant.
Deuríem fer alguna cosa perquè, com a mínim, eixes energies renovables, no passara el que va passar en el seu temps, que es van desmadrar.
Perquè jo tampoc sóc partidari dels horts urbans.
.
.
, dels horts urbans.
no, perdó, dels horts solars.
Jo sóc partidari d'un ús racional de l'energia renovable, igual que també jo vaig encetar protestes en la meua zona pel tema dels parcs eòlics.
Perquè no hi havia una ubicació clara, no s'havia fet un estudi seriós, etcètera, etcètera.
Llavors, entre tots, el que deuríem fer és ficar-se d'acord perquè eixe tipus d'energia, no té per què ser prioritària, però sí que ha de ser necessària per a ajudar a conformar el que és el mix energètic en l'estat espanyol.
Tenint en compte la quantitat de sol, jo entenc que apostar per la energia fotovoltaica i tèrmica és del tot imprescindible, ja no necessària, sinó imprescindible.
I que, a més a més, tenint en compte que som punters en el tema, no entenc el perquè, a no ser que siguen per pressions de grans empreses o de monopolis o d'oligopolis o com vulguen dir-li, als governants actuals.
Per tant, entre tots, jo crec que això deuria canviar-se.

I sí és cert que tal vegada no es puga gestionar una dessaladora amb fotovoltaica sols, però sí que vosté entén que sí que es pot acompanyar, es pot ajudar i jo crec que sí que es pot abaratir el cost d'eixa energia.
De fet, estan fent-se en extraccions de pou per a agricultors la utilització de l'energia fotovoltaica per abaratir eixos preus.
I a mi em trobaran on faça falta ahí, perquè ho he cregut sempre, ho he defensat des de fa molt de temps.

El tema del transvasament, sense entrar en polèmiques, i a vore si ho fem rapidet, des de la conselleria, i com a secretari autonòmic, jo defense els llauradors del nostre territori, a tots i cadascun d'ells.
I, en qüestió d'aigua, els que estan patint eixa circumstància que és el sud d'Alacant.
Tenim problemes molt més greus que el tema del transvasament.
Perquè a la fi i al cap, eixa aigua que, a més a més, està dins d'un marc legal i que ens pertoca, i nosaltres no anem a renunciar a eixa quantitat d'aigua, el que voria també amb poques mires seria el no continuar defensant eixa quantitat, eixos vint hectòmetres, la quantitat que està estipulada en el memoràndum; però, al mateix temps i com a prioritari, aportar noves vies de solució, que les he anomenat ací, i intentar implementar-les ara, que és el tema de la reutilització.

Per això també, una reunió amb la confederació hidrogràfica, no sé si és la setmana que ve o la següent, per a intentar que, de manera coordinada, eixes cessions d'ús d'aigua, vore com podem arribar a un enteniment el més ràpid possible, per a que als agricultors no els supose en l'entrada del seu bancal la necessitat de l'analítica.
O, si és necessària eixa analítica de l'aigua, vore com podem solucionar el cost que el llaurador no està disposat a pagar.
Vore que el cost d'eixe terciari i de les necessitats que vinguen després a posteriori per a la reutilització de l'aigua, vore quines són, tindre una quantia, tindre un estudi i, amb eixe estudi, vore de quina manera podem repartir eixes càrregues impositives de manera, no sé, equitativa, ordenada, que tot el món ho sàpiga.

Amb el tema de l'EPSAR, el problema principal també és la manca de personal.
Se'ns estan amuntonant perquè no tenim personal.
Però no podem incorporar nou personal.
Per tant, què intentarem fer?
El que intentarem és, amb el personal que hi ha, continuar fent el que es puga, intentar fer el màxim possible.
És que no es pot intentar, ja estan fent-ho.
Per això, de nou, vull agrair la tasca de tots els funcionaris, perquè ho he viscut en primera persona i no és agradable.
I, a banda d'això, potenciar polítiques i modificacions normatives perquè l'EPSAR puga ser instrument de la Direcció General de l'Aigua per al tema de la reutilització.

Això és una idea que anem a vore si enguany pot arribar a algun lloc.
Jo pense que sí que arribarà perquè tots pensem exactament el mateix.
És a dir, no sols ens fa falta l'aigua del transvasament, que sí, però el que ens fa falta és la utilització, l'aportació al sistema d'altres recursos.
I altres recursos que, a més a més, no minven el bé més preat, que és l'aigua en aqüífer.
Que pot ser eixa la joia en un futur del nostre país, perquè el tema del sud d'Alacant, en el tema del Toscar, el problema, justament, és eixe.
Utilitzar eixa aigua per a l'agricultor per a evitar que els agricultors extraguen aigua dels pous de l'aqüífer i poder permetre en deu, quinze, vint anys poder restablir eixa quantitat d'aigua.
.
.
, no podríem dir pura, però d'altíssima qualitat que, ara mateix, a l'aqüífer estem quedant-se sense ella per una sobreexplotació.

També, altres mesures són.
.
.
Si en un lloc determinem que no hi ha suficient capacitat hídrica per a dur endavant uns cultius ics, doncs no ampliar eixos cultius.
Jo, personalment, no és competència nostra, però no ho entenc tampoc això.
No entenc que, en un espai de secà, es trasllade eixe secà a regadiu.
Per molta inversió que es faça en regadius, en millora del regadiu i tal.
Eixa zona és secà.
Si no hi ha recurs hídric suficient per a mantindre-ho, és que estem hipotecant el nostre territori.
Això és el que pense, i perdonen que no.
.
.
Perdonen.

En el tema de.
.
.
Ja ho he dit tot o no?
(Remors) En el tema de Puerto Alicante, Puerto Alicante va amb el mateix tema que allò de Callosa d'en Sarrià i tot.
Si el promotor presenta un projecte nou, doncs s'iniciaran els procediments administratius corresponents i ja està.
I si la modificació es determina que és más de lo mismo i que eixa modificació no és substancial, jo ho he consultat i a mi m'han dit els tècnics que es tornaria arrere perquè ja ha sigut avaluada.

El tema dels espais naturals protegits.
Per a mi, igual que amb el tema de l'aigua, este espai és primordial.
Jo entenc que a la resta de persones potser no els interessa tant, però és el nostre futur.
Les poquetes modificacions en què jo he pogut participar, perquè ja estava molt enllestida, a banda del típic que he dit abans, que actualitza el règim jurídic i administratiu a la normativa, conservació i tot això.
.
.
Hi ha un aspecte que per a mi és importantíssim, que és, a banda d'eixa conservació.
.
.
Però no sols passiva, és a dir, amb mesures repressives i normatives, també proactiva en l'aspecte actiu, que es pot conscienciar.
Amb eixe aspecte, és l'única manera que veig jo, des d'eixe àmbit professional del qual vinc, en què es pot actuar.
És l'única manera de mitigar de forma molt important el canvi climàtic.
I, a més a més, de donar-li la veu a eixa gent que està dins d'eixe espai.

I que sí, que de vegades hi ha accions que ells han fet durant tota la vida que no poden permetre's.
No poden permetre's però cal fer una pedagogia, cal fer una relació de confiança.
I això és el que jo veig que fan els directors dels parcs o les directores dels parcs, conservadors o conservadores.
Estar en contacte amb la població i explicar el perquè de determinades accions i també donar idees de com ficar en valor eixes accions que s'han dut a terme i que puguen traure benefici.

Jo entenc que el tema proactiu de treballar, de confiar en els llauradors, en els agricultors, de també modificar la seua manera o idiosincràsia de ser, per a mi és importantíssim.
Això és amb el que jo vaig poder col·laborar.
Les altres coses les veia bé i, per tant, jo entenc que en el tema de lleis d'espais naturals, el més important, a banda dels mecanismes que presenten la conservació passiva, la proactiva per a mi és importantíssima.
A banda de l'harmonització dels instruments de gestió i fins a qüestions europees, etcètera, etcètera.

I no sé si se m'ha oblidat alguna cosa.
(Remors) Perdona.
El Vinalopó.
Possible aprovar el pla del Túria?
Jo confie que sí.
Confie, no puc dir-te que s'aprovarà.
Jo confie que sí, per favor.

I, després, el tema del Vinalopó.
És cert que la PNL ja fa temps que hauria.
.
.
És cert.
Quan jo arribe fa dos mesos i mig, a banda que se'm comenta el tema d'esta actuació, tinc la sort de conéixer gent del Vinalopó activista que sí que ens fa trucades telefòniques en què jo, per descomptat, em crec això.
I és quan, amb la consellera.
.
.
Per descomptat, és qui m'ordena, que duga això endavant, i ens fiquem a treballar.
He tingut dos reunions -jo dic sempre la veritat- amb Ana Campo i amb Javi per a vore com podíem enllestir el tema perquè enguany sí que es poguera vore per a complir el que és la PNL, perquè és una disposició de Les Corts i s'ha de complir, per descomptat.

Però jo vaig un pèl més enllà, i això, com sé que vaig a fer-ho.
.
.
Vaig a fer-ho i, per tant, ja ho complisc.
És el projecte en sí.
I això a mi sí que.
.
.
Parlant amb ells, sí que m'agradaria vore quin és el plantejament que es té inicialment.
Perquè el plantejament que jo he comentat amb ells -crec que coincidix, però no ho sé perquè només he tingut dos reunions- és plantejar una restauració completament total per ser la primera vegada també que es fa a nivell europeu.
Jo entenc que és la primera vegada que es fa des de la capçalera fins al final.
Una restauració absoluta, no sols fluvial, sinó també temes a tractar dels aqüífers, les mesures i els compromisos que cada ajuntament, mentre està redactant-se el pla director, puguen o deguen tindre en el seu pressupost.

És a dir, tot això és un munt de coses, però l'avantatge que tenim tots és que, a més a més, eixa gent ja té contactes amb moltíssimes persones.
I, en conseqüència, entenc que la possibilitat ràpida de fer la mesa amb un document base, jo sí que ho veig factible abans que acabe l'any.
I, en conseqüència, establir un conveni de col·laboració amb les entitats que hagen de fer eixe estudi director per a, després del pressupost, per descomptat, llançar-ho a la futura legislatura.
O si es pot en esta, en esta.
Jo intentaré que tot acabe en esta legislatura, vos ho promet.

Perdoneu.
A totes les senyories els dic que sí, que ho faré.
Que sí, que confien en mi, que ho faré.
(Algú diu: Â«Redován.
Â») Redován.
Ara mateix.
.
.
(Algú diu: Â«Es que como lo ha nombrado.
.
.
Â») Lo he nombrado porque lo tenía aquí apuntado por una cosa que hemos hecho.
Pero, de todas formas, ahora se lo miro y luego se lo contesto.
-Per què parle en castellà?
- Queda alguna cosa més?

La senyora presidenta:

Torn de rèplica.
Ha demanat.
.
.

Senyories, bé.
Doncs.
.
.
(Remors) (S'interromp la gravació)

Bé, doncs passem al torn de rèplica.
La il·lustre diputada Beatriu Gascó té la paraula per un temps de dos minuts.
(Algú diu: Â«No.
.
.
Â») (S'interromp la gravació)

Doncs, té la paraula l'il·lustre diputat Emigdio Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Señor secretario autonómico, yo soy consciente de que esto es complicado, esto es muy complicado.
De repente, le ha caído a usted, con el mayor de mis respetos, un marrón de dimensiones cósmicas.
Pero yo nunca me atrevería a decir que la crítica política es ética o deja de ser ética, como usted ha dicho.
Sobre mi crítica a la falta de fondos para reforestar hectáreas quemadas hace muchos años, usted me dice: Â«Con 2.
000 euros se pueden reforestar hectáreas y hectáreas.
Â» Es que no solo es… Como usted sabe, probablemente mucho más que yo, no solo es poner las semillitas, sino que hay que acceder a los lugares, hay que llevar maquinaria en muchos casos, etcétera, etcétera.

Por tanto, no mezclemos la ética con las acciones puramente técnicas, como es en este caso.
Yo he hecho una crítica política sobre una falta de fondos, a mi juicio, que usted podrá rebatir o no, pero yo no entraría más.
Como tampoco entro en si las anteriores funciones de otros gobiernos son mejores o peores, y estamos tres años con la misma cantinela.
Y no lo digo por usted, lo digo por otras intervenciones de lo malos que son unos señores que no hicieron su trabajo como debiera haber sido.
Pues estupendo, pues muy bien.
Pero ahora lo que tiene usted delante es una función y una tarea ardua, complejísima.
Y, por lo tanto, remitirnos a tiempos pretéritos no es lo mejor.

Mire, yo siempre he ofrecido en nombre de mi grupo la mayor de nuestra colaboración para aprobar todo aquello que fuera necesario en pos del bien común de esta comunidad, de sus agricultores, de sus ganaderos.
Y, en este caso, del medio ambiente, de los trasvases, etcétera, etcétera, de los acuíferos, de la falta de agua.

Pero, claro, aquí se han hecho algunas alusiones que, a mí, como mínimo, me sorprenden.
Cuando alguien ha hecho alusión a que se recompusiera, en la persona del secretario autonómico -es decir, de usted-, la posibilidad o capacidad de hablar entre los regantes del Júcar-Vinalopó, yo me pregunto: ¿quién ha roto ese diálogo que había entre los regantes del Júcar-Vinalopó y las administraciones?
Porque solo puede ser uno.
O la administración central o la administración autonómica, en este caso, representada no por usted, sino por quien estaba en el cargo anteriormente.

Simplemente, terminar con ese ofrecimiento de máxima colaboración para intentar sacar esta difícil misión que tiene usted delante.

Gracias, muy amable.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Per part del Grup Parlamentari Podem, la il·lustre diputada Beatriu Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Gràcies, senyor Quesada, per totes les respostes.

A mi m'agradaria tindre una resposta un poc més precisa sobre Fontcalent, si es durà a terme o no l'abocador o és segur que està paralitzat.

Quant al PIR, algunes de les novetats que volia comentar vosté no sé si es poden enumerar de forma breu.
I, sobretot, tindre la seua confirmació i compromís que estarà fet a finals d'enguany, perquè ja duem molt de retard.
De fet, fa dues setmanes varen aprovar un paquet de mesures d'economia circular a la Unió Europea, i ja que el PIR no s'ha renovat, caldria tal volta que introduïra estes novetats que preveu este paquet de mesures.

També m'agradaria saber, perquè no n'hem parlat, de les mines.
Com van a.
.
.
, totes les mines obertes, controlar que s'està fent la recuperació allà on està, que es complix la normativa i, sobretot, el control de les emissions a l'atmosfera de substàncies de pols.

Quant a Serra Escalona, voldria saber.
.
.
Està en tramitació, en efecte, la declaració d'espai natural protegit.
Però també voldria saber de quina manera s'està controlant que no s'expandisca el regadiu allí a la mateixa serra, que és un problema del qual som conscients tots des de fa temps perquè l'hem denunciat en moltes ocasions.

Quant a les cremes prescrites i l'ús del foc agrícola, vosté sap bé.
.
.

La senyora presidenta:

Senyories, per una qüestió d'ordre, m'està dient ara mateix el lletrat que una rèplica és per a replicar el que ja s'ha explicat, no per a introduir temes nous i preguntar qüestions noves.
(Remors) Aleshores, simplement anem a intentar parlar del que ja s'ha parlat i no introduïm més temes nous.

La senyora Gascó Verdier:

Doncs és una novetat.
Normalment no ho fem així, però bé.
En les rèpliques, cadascú parla del que vol.
(El lletrat intervé amb el micròfon desconnectat)

En realitat, no hi ha cap tema nou.
Dels temes que jo he anomenat, l'únic és el de les mines.
Però de la resta, el de les cremes prescrites, la serra Escalona i el PIR, ja n'havia parlat abans.
L'únic tema nou és el de les mines.
Doncs, l'eliminem.
(Remors)

Bé, faig onze segons.
Els restem mentalment i ja està.

Les cremes prescrites, vosté sap que han suscitat moltes problemàtiques per als llauradors perquè se'ls ha de proposar alternatives, i això vol dir pressupost per a tindre trituradores per a compostatge o el que siga.
Però quines alternatives estan pensant i de quina manera es pensa abordar una qüestió tan problemàtica per al món rural?

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Gascó.

Per part del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta.

Mire, señor Quesada, todo esto que usted está planteando lleva planteándolo la consellera des del principio, a la que se la ve con una gran voluntad, igual que usted.
Creo que usted tiene muchísima voluntad de hacer, pero que se ha encontrado con unas dificultades que son las de la administración.
Nada que ver tiene lo que ustedes decían cuando estaban en la oposición y nos criticaban a quienes estábamos gobernando con lo que dicen ahora que están en el gobierno.
Y tal vez ahora entiendan muchas cosas.

Pero mire, cuando usted habla de… Por ejemplo, cuando estaba nombrando todo el tema de inversiones necesarias en las infraestructuras que están hoy por hoy hechas de tratamiento de residuos, este dinero en los presupuestos no está.

Entonces, quería saber, al final, ¿todas estas inversiones cuándo se van a hacer?
Porque ahora mismo no están.
Inversiones en mejoras de infraestructuras de tratamiento de residuos por parte de La Generalitat y no sé si llegaba a dos millones.
No llega a dos millones.

Y, claro, es un problema.
Nosotros ya decíamos que no debía tener color político el tema del tratamiento de residuos.
Ustedes decían todo lo contrario y ahora nos piden lo mismo.
Colaboración por nuestra parte, precisamente por toda esa sabienda que traemos de haber gestionado, la van a tener, siempre y cuando estemos en la misma línea.

Decir, por ejemplo… Mire, ha hablado también de inversión en caminos, en accesos.
Apúntese este, el de Petrer.
Porque aquí no se puede acceder.
El camino de los Chaparrales.
Aquí no pueden acceder… Dicho por el jefe de bomberos del Consorcio de Alicante, no pueden acceder los vehículos de emergencias arriba por este camino, que es el que hay, debido al estado en el que se encuentra, que viene de temporales pasados.
Está enunciado también.

Y no le digo más porque es verdad que podríamos estar aquí todo el día porque son muchas las competencias.
Esperemos que en la siguiente comparecencia sigamos hablando de algunos temas que se han quedado en el aire y le agradezco su voluntad.
Ahora solo hace falta que sea todo una realidad.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Bé, ara és el torn del secretari autonòmic.
I sí que té ara el temps limitat a quatre minuts.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Jo, agrair el to de la compareixença.
I el que sí que els puc dir és que, si no aconseguisc tot açò que amb la voluntat intentes, els primers que en seran sabedors seran vostés.
A més, vostés també, a les compareixences, m'ho diran.
Per tant, jo ho intentaré.
I sóc sincer, pla, transparent i quan no puga, li diré: Â«No he pogut per açò, per açò i per açò.
Â»

I, després, el tema de plantar i tal, sí, és cert que amb dos mil euros es pot plantar molt.
Es pot plantar molt, però hui en dia no es planten.
.
.
No, amb màquina no, a mà.
I no és llavoreta, és plançó.
Però que sí, amb voluntat i amb més inversió, per descomptat, i amb més diners.
Els pressupostos s'aproven ací.
Per tant, en els propers pressupostos, els demane, per favor, que munten la partida de medi ambient.

Gràcies, moltes gràcies.

I el Puerto de Alicante.
Al port d'Alacant es va fer una tasca superimportant.
I eixa tasca està arribant ja a la seua conclusió.
Simplement, estem a l'espera que isca a oferta el que és la construcció de les naus amb el seu tancament i pressionar al port perquè agilitze eixos tràmits.
El port ens demanda determinades qüestions i nosaltres també estem pressionant.
Ells estan pressionant però nosaltres també estem pressionant.

I sí, es farà tot com.
.
.
La gent d'Alacant, sobretot la que viu prop del port, es mereix simplement això.
Perquè no pot ser d'una altra manera.
I li ho assegure, i si no, parlarem i vorem.

El tema de Fontcalent, no puc donar-li informació perquè no en sóc coneixedor.
No puc assegurar-li si sí o si no, però tan prompte ho puga asseverar, li ho rebotaré per whatsap o per algun company de la comissió que conega o pel grup.

I no sé què més.
Ja està, no?
O com està?
(Remors) No, si falta alguna cosa, conteste.
És que no.
.
.
(Remors)

Cremes prescrites?
Quines.
.
.
?
(Remors) L'ús de foc agrícola?
Hi ha moltes alternatives.
El que passa és que cadascuna ha d'aplicar-se en funció de les circumstàncies del terreny.
Per exemple, a Ontinyent tenim moltes casetes.
Allí té una bona acollida la trituració, però no té una bona acollida el compostatge.
Per tant, el que va fer l'Ajuntament d'Ontinyent és propiciar que a la persona no li coste diners el triturat, però haver d'endur-se el triturat perquè no el volia a la caseta.

Això és una.
Una altra és anar a una zona agrícola a triturar i que el mateix llaurador faça el compost.
Com?
Soterrant-ho.
Que no vol soterrar?
Doncs potser eixa trituradora sí que pot dur els ancoratges darrere com fan a Alfafara, crec, i ratllen el que és el camp i soterren el compost.

Una altra és la utilització d'eixe compost per mancomunitats per a la realització en plantes de compostatge de compost orgànic mesclat amb matèria orgànica.
I, després, amb el compromís de la mancomunitat de comprar eixe compost per a abonar el que són tots els parcs i jardins d'eixa comarca.

Això és una altra possibilitat.
Amb eixa compravenda de compost també es pot abonar a l'agricultor o es pot fer, directament, que la despesa d'eixa activitat siga menor.

En funció de les xarrades que tenim, dels díhuit tallers que tenim als diferents llocs, en funció d'això traurem una sèrie de conclusions que, en funció de la zona i de l'agricultor.
.
.
Però l'important és parlar-ho, xarrar-ho.
Començar a xarrar-ho per a poder intentar canviar la mentalitat de l'agricultor, que és molt complicat, com vosté sap.

La senyora presidenta:

Gràcies.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Açò va al revés.

La senyora presidenta:

Ja està.
Gràcies, senyor Quesada.

Passem ara al punt quatre de l'ordre del dia.
(Remors)

Fem un recés de cinc minuts, perdó.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixences de la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, que fa el secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, senyor Francisco Javier Quesada Ferre, per a informar sobre l'emmagatzematge de les tones de deixalles apilades a l'abocador il·legal abandonat ubicat a la localitat de Xixona i els motius pels quals no s'ha procedit a prendre mesures en l'assumpte, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 92.
848), i per a explicar la gestió del Consorci de Residus del Pla Zonal 7, Àrea de Gestió A2, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 92.
856), a les quals s'acumulen les sol·licitades pel secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic, a petició pròpia (RE números 96.
652 i 96.
653)

La senyora presidenta:

Passem ara al punt 4 de l'ordre del dia.
Compareixença de la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural per a informar sobre l'emmagatzematge de les tones d'escombraries apilades a l'abocador il·legal abandonat ubicat en la localitat alacantina de Xixona i els motius pels quals no s'ha procedit a prendre mesures en l'assumpte, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciutadans; acumulada amb la compareixença de la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural per a explicar la gestió del Consorci de Residus del Pla Zonal número 7, Àrea de Gestió A2, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular; acumulada amb la compareixença del secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic per a exposar l'emmagatzematge de les tones d'escombraries apilades en l'abocador ubicat a Xixona, sol·licitada a petició pròpia i, acumulada, per últim, amb la compareixença del secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic per a exposar la gestió del consorci de residus del pla zonal 7, àrea de gestió A2, sol·licitada a petició pròpia.
Sí?

El senyor Tormo Moratalla:

Simplemente, es una aclaración.
Quiero pedir disculpas por un error que ha habido en nuestra petición de comparecencia.
No vamos a hablar, por supuesto, de ningún vertedero ilegal abandonado en Jijona.
De hecho, es: situación actual de la planta de tratamiento de residuos sólidos urbanos de Jijona.
Yo no entiendo muy bien por qué este error, en todo caso, achacable a nuestro grupo.
Con lo cual, pido disculpas y, por mi parte, si se puede seguir hablando del tema con este epígrafe que hemos visto, bien, y, si no, lo que usted diga.

La senyora presidenta:

Bé, perfecte.
Ho afegim a l'acta?
Molt bé.

Passem, doncs, al torn d'intervenció del secretari autonòmic.
Té la paraula.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Anem a ser breus.
He dit abans que vaig a fer un petit esquema, perquè també, quan vaig trobar la compareixença, no entenia molt bé la qüestió, però m'he fet un esquema mental, més o menys, que ara vos ho comentem.

El tema de Xixona, ve de temps enrere.
.
.
, i ara, el que m'interessa a mi és el que s'ha fet.
Actualment, en la planta de Xixona, en Piedra Negra, ja està l'equip triturador mòbil.
A més a més, s'ha fet una sèrie de millores, etcètera, i tot el que es preveia: el separador d'alumini, el triturador de voluminosos.
Jo m'he dut ací fotos per a ensenyar-vos-les a vosaltres, però no cal tampoc, perquè són coneixedors que tota eixa maquinària ja està en la planta i ja està realitzant la tasca oportuna.

L'esquema que jo m'he pogut fer, intentant compondre'l sense interpretacions polítiques i tal.
.
.
Jo entenc que hi havia una empresa mixta, en este cas VAERSA i CEPSA.
S'aproven les noves lleis de contracte, que, a més a més, prohibixen que empreses mixtes ja no siguen mitjans propis.
En l'antiga legislatura es pren una decisió, que és privatitzar l'empresa mixta sense tindre un projecte de gestió ni cap contracte.
I això crea un problema, perquè l'empresa no té una relació contractual amb el consorci i, llavors, el consorci no té una relació tampoc contractual amb els ajuntaments i són els interventors els que fiquen reparo.

També es va presentar, com tots sabem, un projecte de gestió al consorci, pel que siga, perquè no era apropiat o pel que siga.
Es va decidir eliminar eixe punt de l'ordre del dia i, en conseqüència, açò va suposar que aquesta empresa no tinguera l'obligatorietat de realitzar inversions de millora ni res.

Llavors, el que jo entenc és que, amb eixa problemàtica, independentment de qui l'haja generat o no, està ahí i s'ha d'intentar resoldre.
I el que m'han explicat a mi.
.
.
, i jo sóc el que he fet l'esquema.

L'administració tenia dos objectius, igual que en qualsevol altre consorci.
Per exemple, el V5 és el meu.
Primer, acomplir la normativa i, després, intentar resoldre el problema contractual, que no existia entre la gestora, l'empresa concessionària, el consorci i, en conseqüència, amb els ajuntaments.
Després, així, l'interventor ja no té per què ficar cap reparo, perquè sí que hi ha ja una relació contractual.

Això és l'esquema que m'he fet.
No veig jo tampoc.
.
.

Després, també m'han passat la nota de premsa.
Hem de tindre en compte també que a Xixona arribava fem, residus, de la Vega Baixa.
Per tant, hem de tindre en compte que, a la millor, tal vegada, en eixa nota de premsa el que es va voler és pressionar els alcaldes que formen part d'eixe consorci perquè no es duguera endavant eixa relació contractual o eixa aplicació de la normativa al consorci.
I, bé, al final, en el plenari, va eixir tot per unanimitat i no n'hi ha més problema, jo no veig més problema.

El que sí que entenc ara és que la relació contractual és de dos anys, és transitòria.
Això obliga l'empresa concessionària o gestora dels residus a realitzar eixa inversió, que crec que són.
.
.
, tinc apuntat tres milions i mig.
Crec que són tres milions i mig en dos anys.
I la maquinària ja ha començat a arribar a la planta i ja està.
Sense entrar en més consideracions.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Quesada.

Passem ara al torn d'intervenció de Ciutadans per un temps de huit minuts.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Señor secretario autonómico, voy a intentar ser lo más breve posible por consideración a lo que usted y yo sabemos.

Mire, Jijona tiene un problema fundamental que no es otro que el de la saturación de la planta de residuos sólidos urbanos.
¿Por qué?
Porque anteriores gobiernos de La Generalitat, que tenían tiempo para prever lo que se les venía encima en cuanto a la gestión de residuos sólidos, y había dinero en aquel momento para poder haberlo gestionado de la mejor manera, pues se dedicaron a otro tipo de cosas en las que yo no voy a entrar porque, como le he dicho antes, eso forma parte del pasado y no del presente, que es su problema y el nuestro -suyo como gestor y nuestro como poder legislativo-, y, sobre todo, de futuro.

Pero ocurre que aquellas personas que antes tenían unas responsabilidades como gobierno local, que era el Partido Socialista del País Valenciano, y ahora se ven en el gobierno de La Generalitat, junto con el partido Compromís, y que eran especialmente reivindicativos sobre la situación de la planta de residuos sólidos, ahora ya no lo son tanto.
Y le voy a decir por qué.

Se llegó incluso al hecho de mandar a la fuerza pública, a la policía local, en este caso, a paralizar la entrada de camiones de residuos que venían de fuera de la zona, de la Vega Baja, con toda la problemática que usted conoce perfectamente y que afecta a esta comunidad desde hace algún tiempo.
Lo que pasa es que hubo una resolución judicial que llegó a la conclusión de que, basándose en el principio de solidaridad, debía dejar, en tanto en cuanto no hubiera dónde dejar esos residuos sólidos -valga la redundancia-, en la planta de Jijona.
Y así se hizo.

Pero, como digo, la hoy alcaldesa, entonces concejal del Ayuntamiento de Jijona, que era especialmente reivindicativa -y, además, yo entiendo que es lo que tenía que hacer como responsable política; en aquel caso, concejal y hoy, alcaldesa-, hoy, esa necesidad, ya no la tiene.

¿Por qué?
Pues eso es lo que queremos que nos explique.
Porque una planta de residuos sólidos que tiene una capacidad limitada y que si sobrepasa esa capacidad llegaremos a la conclusión de que, en menos tiempo del que se estipula, quedará colmatada, quedará llena, con una serie de perjuicios que ahora les señalaré.
.
.
¿Por qué lo que antes era un problema ya no lo es?

Actualmente, está recibiendo del entorno de ciento ochenta mil toneladas de residuos al año, que es el doble, básicamente, de lo que tendría que recibir.
Y, además, resulta que de toda esa cantidad de residuos que recibe solo se valoriza o solo se reaprovecha o solo se reutiliza una cantidad mínima, que no es el objetivo último de esta planta de residuos sólidos.
Al menos, así lo entendemos nosotros, así lo entiende la ley estatal y así lo entienden también las directivas de la Unión Europea.

Usted sabe que la directiva marco de residuos establece un orden de prioridades.
Primero, la prevención; segundo, la preparación para reutilización; tercero, reciclado; cuarto, valorización, y quinto, eliminación.
Entendemos que aquí, el almacenamiento, es la eliminación.

Usted nos traslada ahora que ya se está poniendo en marcha una serie de maquinaria para que este orden de prioridades sea, si no el establecido, que es prevención, etcétera, el que he dicho, pues sí, al menos, que, en vez de que la eliminación sea la principal, que sea la reutilización.
De lo cual nos alegramos.

Pero fíjese usted que cuando nuestro concejal en la plaza, en Jijona, le pregunta a la señora alcaldesa, que es la presidenta del consorcio -fíjese en la pregunta-, quién controla lo que está ocurriendo en la planta, la respuesta de la presidenta del consorcio es: Â«No lo sé.
Â»

A la pregunta: Â«¿Quién vigila que se cumpla la ley medioambiental en la planta?
Â» Respuesta de la señora alcaldesa y presidenta del consorcio: Â«No lo sé.
Â»

A la pregunta: Â«¿Quién controla que se cumpla el tanto por ciento de reciclaje mínimo establecido?
Â» Respuesta: Â«No lo sé.
Â»

Como responsable político, usted comprenderá, igual que comprendemos nosotros, que la respuesta Â«no lo séÂ» no puede ser la respuesta de alguien que es presidenta del consorcio y alcaldesa de donde está ubicada la planta de residuos sólidos urbanos.

Y ya, para terminar mi intervención, señor secretario autonómico.
Lo que nosotros queremos constatar es, primero, las quejas por malos olores de los vecinos de Jijona, especialmente los que están cerca de la planta.
Segundo, el tráfico incesante de camiones por la CV-800.
Y aprovecho para pedir, ¿para cuándo un desdoblamiento de la CV-800 en Jijona?
Tercero, una industria emblemática como es el turrón se ve afectada por los olores y por todo lo que lleva alrededor una planta de residuos sólidos, que no es precisamente bueno para este tipo de industrias.
Cuarto, los lixiviados.
Está claro que el fondo de la vasija donde se depositan los residuos está impermeabilizado, pero cuando se sobrepasa en más del doble la capacidad anual de la planta, eso también hace una presión que, probablemente -los técnicos podrían informar mejor-, lleve a que se puedan filtrar al terreno, al subsuelo y también a los posibles acuíferos que hay en la zona.

Y nada más, señor secretario autonómico.

Gracias por su presencia hoy aquí.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Per part del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta.

Y le vuelvo a dar las gracias porque cierto es que usted llegó a posteriori de este episodio y, desde el Grupo Parlamentario Popular, digamos que fue la gota que colmó el vaso para volver a pedir la dimisión o cese del secretario autonómico, el señor Julià Álvaro.
Pero, mire, no entiendo que usted no entienda que pidiéramos esta comparecencia en prácticamente dos días, porque el consorcio subió veintinueve euros la tonelada de basura para garantizar su reciclaje, recaudan a los ciudadanos por las bravas con la mentira de que sus residuos se van a separar y a tratar.

Le digo esto porque suben la tasa diciendo que van a reciclar y, luego, resulta que no hay reciclaje.
¿Se va a devolver el dinero a los ciudadanos por no haber reciclado todo lo que han pagado de más porque se ha demostrado que no se estaba reciclando?
Deberían devolverlo.

Â«Xixona entierra residuos sin tratar con el aval del Consell.
Â» Con el aval del Consell se están enterrando residuos que no deberían ser enterrados, que deberían ser tratados.
Â«Alicante es el gran vertedero de desechos de la comunidad.
Â» Bueno, sí que es verdad que viene de hace tiempo porque es verdad que las inversiones más fuertes se hicieron a posteriori.
Estas son las más antiguas y, a posteriori, se hicieron las más nuevas, como la de Algimia, que ponen ustedes de referencia, y ustedes hacen que todos los consorcios visiten estas instalaciones que terminó en la legislatura pasada el Partido Popular y que llevan valorización energética.

Pero seguimos con Jijona: Â«El vertedero de Xixona no recupera ni la mitad de los residuos que marca la normativa.
Â» Incumple la normativa y ustedes lo sabían.
Â«Més Xixona reprocha que no se tomen medidas para tener control de lo que se tira en Piedra Negra.
Â» La Generalitat dice: Â«Que lleguen materiales en esas condiciones no es extraño.
Â» Vaya, no es extraño.

Julià Álvaro critica que no se haya llevado una inversión; sin embargo, el señor Joan Piqué dice y admite que hasta 2020 no hay obligación de reciclar.
¿Usted cree lo mismo, que no hay obligación de reciclar?
Porque el PIR, el vigente.
.
.
El que están modificando, ya veremos la modificación cuándo sale.
¿Tenemos obligación de reciclar o voluntad de reciclar?
Porque, sinceramente, si ante todas estas actuaciones lo que hay es una disculpa o el decir que esto es normal y, como es normal, vamos a dejar que pase.
Â«Xixona entierra enseres, escombros y plásticos sin tratar -de nuevo- con el aval del Consell.
Â»

Y este es el tema que a nosotros nos ha.
.
.
De verdad que nos impactó en el sentido de que, precisamente ustedes.
.
.
Seamos sinceros, si esto hubiese pasado en la legislatura pasada, con un gobierno del Partido Popular, a buenas horas ustedes iban a hacer declaraciones de este tipo.
Vamos, yo creo que ni mucho menos.
Se habrían volcado a constituir plataformas, con carteles, camisetas, en contra de la gestión de residuos del Partido Popular.
Nosotros no hemos hecho eso, nosotros hemos ido por la vía de solicitar la comparecencia porque queríamos explicaciones.
Explicaciones para saber por qué se está cobrando de más por un tratamiento que no se hace; saber si, después de estas imágenes, desde la conselleria se ha llevado a cabo alguna actuación.
Pero no alguna actuación de que la empresa salga a anunciar por fin la inversión que va hacer, porque también es casualidad que salga justo después de hacer públicas estas imágenes.
Pero, en cualquier caso, bienvenida sea la inversión y bienvenida sean las actuaciones para llevar a cabo ese reciclaje.

Pero, respecto de lo que no estaban haciendo, ¿se ha iniciado algún trámite, algún procedimiento sancionador, alguna inspección de más, algún procedimiento de restauración de la legalidad?
Si se han iniciado esos trámites, nos gustaría saber en qué momento se encuentran esos procedimientos, porque creo que es importante, tal y como piden incluso Ecologistes en Acció.
No es algo que, por lógica, pidamos desde la oposición el Grupo Parlamentario Popular.
Es que hasta los más afines a ustedes se lo están diciendo.
También es por coherencia, son los únicos que han salido a ser coherentes con lo que siempre han criticado y ahora, claro, siguen criticando.
Porque, en gestión de residuos, ya le decía antes, no se ha invertido nada.

Usted aludía a la modificación de la ley de contratos, que ha dificultado el tema.
Pero la modificación de la ley de contratos es muy reciente, y ustedes llevan gobernando casi tres años.
En estos tres años, como decía la alcaldesa de Xixona, se ha estado en una situación de alegalidad por no tener esa relación contractual del consorcio con la empresa.
Y fue en diciembre cuando consiguieron esa situación de legalidad.
A mí me cuesta decírselo a usted porque usted no ha estado, usted acaba de llegar.
Pedíamos la comparecencia porque, por aquel entonces, con todo esto y con todo lo que no se ha hecho en esos dos años y medio de su legislatura, estaba el señor Julià Álvaro.

En cualquier caso, usted ahora es el responsable.
Tiene o queremos pensar que tiene esos datos y nos gustaría conocer qué se está haciendo al respecto.
Y cómo se va a responder al consorcio de la Vega Baja, a los municipios -que no son todos- que están llevando los residuos a Xixona, respecto de esa subida que no se ve equilibrada o correspondida con el tratamiento que se supone que están pagando.
O sea, con el tratamiento que se supone que deberían hacer y que están pagando.

De hecho, nos acompaña un concejal del Ayuntamiento de Orihuela, que está preocupado por el tema, porque tienen que dar la cara y contestar a sus vecinos por qué se hace una subida que luego no responde al tratamiento por el cual se está diciendo que se sube esa tasa.

Como comprenderá, independientemente de que aquí se va a hablar, evidentemente, del pasado, eso no lo dude, no hace falta que lo diga usted.
Aquí hay compañeros que van a hablar del pasado y de la gestión de residuos en el pasado, porque no van a hablar del presente y del futuro, ya se lo digo yo, la falta de argumentos, es lo que tiene.
Pero, al final, si es verdad que a ustedes, que han abanderado lo verde durante tantos años y han llegado ahora a gestionar una conselleria como la de medio ambiente, en la que la gestión de residuos es el gran problema que tenemos en la Comunidad Valenciana, aparte del agua, me gustaría saber si han tomado medidas al respecto.
La inversión la va a hacer la empresa, estamos de acuerdo.
Ya la va a hacer la empresa.
¿Va a ser la única inversión que se va a hacer al respecto en Xixona?
Y, además, ¿está ya hecha por completo, está todo en funcionamiento, o es por fases?
También nos gustaría saberlo.

Porque, evidentemente, también nos interesa mucho saber qué es lo que pasa en la Vega Baja.
Sé que la comparecencia no es sobre la Vega Baja, sobre el consorcio de la Vega Baja, pero de lo que pase allí depende también lo que pase en Xixona, porque hay residuos que están llevándose de la Vega Baja a Xixona.
Y cuando se solucione, si se soluciona, el proyecto de gestión o las instalaciones que se deben hacer en el consorcio A6 de la Vega Baja, entonces estaremos también solucionando en parte la acumulación que hay en Xixona.

También me gustaría saber si esa promesa de planta de transferencia que había para antes de dos mil.
.
.
, ya no me acuerdo, era antes de 2016, es que estamos ya en 2018, a mediados de 2018.

La senyora presidenta:

Senyoria, el temps.

La senyora Díaz González:

.
.
.
Y esa planta de transferencia no está.
Me gustaría también saber si hay medidas al respecto que, ya encima de la mesa, con presupuesto y proyectos, algunos se las encontraron.
Y me gustaría saber si se está haciendo algo al respecto, aparte de la cantidad anunciada por la empresa para Xixona.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Per part del diputat no adscrit, senyor Domingo Rojo, té la paraula.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señora presidenta.

Buenos días, señor Quesada.

Le quería preguntar para ver si nos podía aclarar algunas cifras que aparecen en un artículo de información en referencia al vertedero de Jijona y que dice los siguiente: Â«Según los datos de la dirección general de calidad ambiental, el 80% de la basura que llega a Jijona no se recicla y se lleva a vertedero, cuando el Plan integral de residuos establece que no se debe superar el 44%Â».
Entonces, sí que es verdad que se firma este convenio el 22 de diciembre de 2017 (tus), al que ha hecho usted referencia, pero si se está enviando un rechazo del 80% quiere decir que la planta está funcionando muy mal.

Entonces, era si usted tiene datos del funcionamiento de esa planta, el volumen real de rechazo que está teniendo, porque vamos, si la propia dirección de calidad ambiental está reconociendo que el 80% es rechazo, muy mal va.
Aparte, que no hace un tratamiento de los voluminosos, era simplemente eso.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Per part del grup parlamentari Podem, la il·lustre diputada Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Gràcies, senyor Quesada, de nou.

Bé, nosaltres tenim la sensació que el que passa a l'abocador de Xixona no és una excepció, sinó que és el resultat en els abocadors, el resultat de la incompetència i de la falta de voluntat política que, tant des de La Generalitat, com des dels municipis, del País Valencià, gestionats.
.
.
, s'ha posat en la gestió de residus en general.

Aleshores, ens trobem amb un problema de falta de maquinària per a poder fraccionar, passar del combustible derivat dels residus al famós combustible sòlid, que tinga un valor energètic major; tenim un problema d'abundància de matèria orgànica, que fa que, evidentment, els residus perden valor també; tenim un problema d'abandonament dels envasos per l'ambient, però també que una fracció importantíssima dels envasos continuen anant al contenidor verd o gris, depén del municipi.

En fi, els problemes són enormes i són deguts a una mala gestió, a una falta de sensibilització i d'informació a la ciutadania, que moltes voltes no sap ni tan sols a on ha de tirar el fem i jo veig encara un nivell de conscienciació baixíssim respecte a altres països de la Unió Europea, en els quals a la gent no se li ocorreria mai tirar al contenidor verd el que veiem ací, que pots trobar qualsevol cosa.

Aleshores, hi ha un problema de sensibilització, però hi ha una problema també que no s'ha donat seguiment ni s'ha mostrat una voluntat fèrria en la gestió.

Aleshores, sí, és de veres que va eixir una sèrie d'articles sobre l'abocador de Xixona i, quan a nosaltres també ens varen demanar explicacions els regidors de la zona de la Vega Baixa, els vàrem explicar un poc la que era, des del nostre punt de vista, la situació.
Nosaltres continuem creient que cal imposar el cànon als abocadors municipals, precisament per a obtindre recursos econòmics per a poder finançar eixa modernització de les plantes que encara ens falta i estem molt endarrerits en la implementació d'eixa modernització.

D'altra banda, pensem que la web de la conselleria no reflectix la quantitat d'informació que vostés estan treballant: tots els informes i tot el treball de sensibilització hauria de començar precisament per donar llum.
Jo personalment recorde que vaig buscar on es podia tirar cadascun dels residus que podem generar en una casa a nivell domiciliari i no hi ha informació sobre això, ja no en tota La Generalitat, ja no en tota la Comunitat Valenciana, ni tan sols els municipis oferixen eixe tipus d'informació.

Aleshores, caldrà espentar (so d'un telèfon mòbil) per a augmentar la conscienciació, però sobretot també perquè els municipis facen bé la seua feina, també els que estan governats pel Partit Popular, que eren, en la seua majoria, els que dominaven.
Durant vint anys han estat dominant no sols l'escena autonòmica, sinó també l'escena municipal en molts llocs i s'ha perdut una oportunitat històrica d'adequar-nos a la normativa europea i de ser, com ho dic?
, de ser exemple en este sentit.

Aleshores, no entenc que ara vinguen a demanar explicacions d'una gestió que ells mateixa no han dut a terme.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.
Per part del Grup Parlamentari Compromís, l'il·lustre diputat Juan Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señora presidenta.

Bien, sí, resulta sorprendente oír la justificación de la petición de esta comparecencia viniendo de quien viene y diciendo que, bueno, que, si esto hubiera pasado en anteriores legislaturas, hubiéramos puesto el grito en el cielo.
Por supuesto que lo pusimos.
O sea, reiteradas veces, a la exconsellera Bonig este parlamentario y otros compañeros de la oposición reclamamos que se cumpliera el PIR del año 1997 que, al inicio de la anterior legislatura, prácticamente la mitad de las plantas de tratamiento de transferencia, vertederos y demás no estaban construidas después de catorce años de gobierno del PP, de dieciséis, perdón.
Entonces, resulta sorprendente que se pidan explicaciones a ese nivel.

Ahora mismo, el gobierno del botánico está invirtiendo, se están redactando proyectos de mejora (tus) en todos los consorcios de la provincia de Alicante, con inversiones importantes que, como usted sabe, tienen que ser aprobadas por los consorcios de residuos y, tristemente, es algo que en el año 2013 se podía haber hecho en el consorcio de Jijona, una planta que ya estaba obsoleta, que estaba saturada, porque áreas como la Vega Baja no tenían ningún tipo de instalación y esas basuras tenían que ir a otros consorcios; bien, pues en el año 2013 hubo oportunidad de aprobar un proyecto de mejora para el área A2 de Xixona y el consorcio dijo al final que no.
El consorcio formado por diputación, Partido Popular; Generalitat, Partido Popular y ayuntamientos, buena parte de ellos, Partido Popular.

O sea, que el Partido Popular nos ha dejado un legado nefasto en el tema de residuos y afortunadamente el gobierno del botánico ha cogido el toro por los cuernos y está intentado que todo se ponga en marcha, se actualice y se priorice lo que es fundamental y que el Partido Popular nunca tuvo en cuenta, que es la recogida selectiva de materia orgánica para poder alcanzar altos ratios de reciclaje, de recuperación de materiales y de reciclaje de los mismos.
Por supuesto que jamás tuvo en cuenta los planes de minimización en comarcas que sí que estaban redactados, como usted sabe, señor secretario autonómico.
(Remors)

Y lo que nos encontramos fue, pues, que eso, que después de veinte años estaba todo prácticamente por hacer, con un imperativo que ahora se va a intentar cumplir a todos los niveles, por parte de la Unión Europea, de cara al año 2020 y que me consta que, con todas las medidas que se están implementando pues se va a llegar a ellos, porque la clave, como todos sabemos, pero el Partido Popular siempre obvió, es la recogida selectiva de materia orgánica, para poder, en las distintas áreas, pues poder llevar los materiales a distintas plantas de reciclaje y con esa recogida selectiva de materia orgánica nunca hubiéramos tenido que tener que echar del vertedero ese compost que se producía en las plantas de tratamiento, porque estaba contaminado por materiales al venir toda la basura mezclada, pero el objetivo del Partido Popular era quemar la basura, como todos sabemos, crear una incineradora en cada provincia.

Como al final no pudo hacerlo, pues el tema era impulsar a les cementeras, que ya estaban de capa caída después del estallido de la burbuja urbanística, también consecuencia de la gestión del PP, y bueno, pues miramos para delante, señor secretario autonómico.
(Veus)

Gracias por las explicaciones.
Mucho ánimo.
Felicitar a toda la gente de su parte de la conselleria, de su secretaría autonómica, porque nos consta que están haciendo un trabajo ingente.
Son muy pocos, pero afortunadamente son muy buenos y con muchas ganas de sacar el trabajo hacia adelante, como supongo que es su caso, y agradecerle encarecidamente su presencia y las explicaciones, dado su estado de salud, que hoy tampoco es del todo favorable, pero ha estado aquí hasta el último momento.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.
(Algú tus)

é, per part del Grup Parlamentari Socialista, l'il·lustre diputat Manuel Pineda.

El senyor Pineda Cuenca:

Gracias, señora presidenta.
Bienvenido, señor Quesada.

Bien, pues yo, en primer lugar, como vecino de la Vega Baja que soy, y además presidente del consorcio de la Vega Baja, y en nombre de todos ellos y ellas, yo, ya que estamos hablando de Jijona, quiero manifestar y mostrar mi agradecimiento al consorcio de residuos de Jijona por su solidaridad con la Vega Baja, con mi comarca, en las materias de valorización y eliminación de residuos.

Tras oír algunos comentarios de algún ponente, pues la verdad, uno no sabe si reír o llorar, la verdad.
Todos sabemos, a estas alturas, cuál es la situación de residuos de toda la Comunidad Valenciana, no de la Vega Baja o de Jijona, todos lo sabemos: es un auténtico desastre y podemos decir que es horrible.
Y además, cuál es la situación que hemos heredado, y lo que se hereda pues es eso, es un montón de basura, que es lo que las imágenes de Jijona mostraron aquel día en la prensa.
No se van a cumplir los objetivos de la Unión Europea, eso lo tenemos muy claro, ni por asomo y además seremos sancionados convenientemente y además esta es la consecuencia de la gestión anterior.

La noticia que apareció en enero de 2018 pues lo mismo podría haber sido en Jijona, en Villena, en Fontcalent, en El Campello, porque todas ellas, como usted ha dicho, son instalaciones antiguas que necesitaban, además, de mucha inversión.

Bueno, y como presidente del consorcio, pues aprovecho también para decirle a la diputada, que va por buen camino, pero va por el bueno camino que nos han dejado; es decir, nos han dejado un consorcio totalmente judicializado y que no hemos podido, hemos estado atados de pies y manos e intervenidos por la administración, porque no podemos sacar un concurso de ninguna manera, porque entonces de esa manera pues habría habido una suspensión cautelar.
Y aunque eso sirva de risa, es la realidad y es así como estamos trabajando.

La planta de transferencia ha tenido su dificultad y ahí estamos, cerca de que ya VAERSA por fin pueda presentar el proyecto viario, que ya lo ha presentado, tenemos proyecto de gestión, cosa que no tenía Jijona, y ahí va también la respuesta, quizás si el señor Tormo la quiere tomar: si no hay un proyecto de gestión, pues la respuesta es Â«no lo sé, no lo sé, no lo séÂ» porque, además, esa planta se privatizó completamente y, al privatizarse, pues no hay control de la administración, esa es la cuestión.
Por eso la presidenta, mi homologa en Jijona, responde Â«no lo sé, no lo sé, no lo séÂ», porque no puede controlar y eso es una evidencia.

Y yo entiendo lo que ha sucedido en Alicante, porque claro, viendo lo que ha sucedido en 2010, que el presidente (algú tus) de todos los consorcios de la provincia de Alicante, del A2 de Jijona, del de la Vega Baja, pues hombre, fuera miembro del Partido Popular, fuera detenido y esposado, pues hombre, yo, hay que… Y además el caso Brugal ahí por en medio, pues hombre, hay que poner en tela de juicio, y aunque hablemos de pasado, esa es la realidad y ese es el diagnóstico de la situación sobre el cual, ustedes, conselleria, están tratando de armar proyectos para poder, por lo menos, legalizar y cumplir la normativa, como usted ha dicho.

Y las preguntas serían: ¿cuál es su opinión sobre sobre la privatización de la empresa mixta?
Y si sabe por qué se decidió privatizar, porque claro, de esta forma nos dejó una situación de indefensión importante.

Otra también es en qué situación deja esta venta al consorcio y en qué sentido esa sociedad mixta, que era una exigencia la participación pública, era una exigencia, era una condición sine qua non de la Unión Europea para poder aportar esos cerca de ocho millones.

Y esto, esto, ¿conllevará esta irresponsabilidad el retorno de los ocho millones de euros a la Unión Europea y tendrán que ser los vecinos los que lo paguen?
¿Será esto otro pufo de la señora Bonig, como los cinco millones y medio del tema este metropolitano de la Alcoiana, en Alcoi?
Pues la verdad es que no lo sé.

¿Qué opina, ya que lo ha comentado anteriormente, de la retirada del orden del día del proyecto de gestión que tenía informes técnicos favorables?
Y además, se hizo esto, se metió por urgencia.
Porque claro, si lo retiran, seguimos sin tener y, además, fue el Partido Popular, el presidente en aquel consorcio era, seguimos sin tener.

La senyora presidenta:

Senyoria, el temps.

El senyor Pineda Cuenca:

Seguimos sin tener… Y bueno, me quedan muchas preguntas, pero bueno, si hay otra posibilidad.
Y bueno, únicamente ha hecho referencia al precio, decir que hay nueva maquinaria, nueva inversión, se habrá que amortizar.

Ha hecho referencia a la preocupación del concejal que quiero saludar, a mi amigo Dámaso Aparicio.
También tengo que decir que el Partido Popular en Orihuela, viendo La Murada, no se molestó y usted, como directora territorial, creo que debería también de responder.

La senyora presidenta:

Gràcies, (Una diputada diu: Â«Espero que me dejen tiempo.
Â») senyor Pineda.
(Veus)

Bé, passem al torn d'intervenció del secretari per temps il·limitat.

La senyora Díaz González:

Perdón, presidenta, un momento, por alusiones, porque me ha pedido que responda como directora territorial que fui, a una cuestión.
Por alusiones.

La senyora presidenta:

No, no le ha pedido que responda.
No tiene la palabra.

La senyora Díaz González:

Bueno, porque usted no me deja, pero que quede constancia que ha pedido que conteste…

La senyora presidenta:

Vamos a ver, el debate es cuestión…

La senyora Díaz González:

Sí, sí, conozco el debate, pero…

La senyora presidenta:

Muy bien.

La senyora Díaz González:

…usted también debería de conocer el reglamento, y ha pedido que conteste como directora territorial que fui en su día…

La senyora presidenta:

Y esta mesa, esta presidencia considerará que no ha habido una alusión directa, sino ha sido parte del debate y de su intervención.

La senyora Díaz González:

¿Cómo?
Ha pedido que conteste como directora territorial que fui en la legislatura pasada.

La senyora presidenta:

No, ha dicho en la exposición que estaba haciendo…

La senyora Díaz González:

Espero que conteste…

La senyora presidenta:

…que usted, como directora territorial, debería de saberlo y tal y cual.
Y ya está.

La senyora Díaz González:

No, no, de hecho ha pedido expresamente que conteste como directora territorial.

La senyora presidenta:

Ya está.
Tiene la palabra ahora el secretario autonómico.
Señoría, no tiene la palabra, por favor.

La senyora Díaz González:

…que fui en la legislatura pasada.

La senyora presidenta:

No tiene la palabra.

La senyora Díaz González:

Si usted no lo ha oído, es otra cosa.
Pero es eso lo que ha dicho.
La interpretación que hace del reglamento…

La senyora presidenta:

Señoría, no tiene la palabra.

La senyora Díaz González:

…es bastante sectaria, como es normal en su grupo parlamentario.

La senyora presidenta:

No tiene la palabra.
Tiene la palabra el secretario autonómico.
Cuando quiera, señor Fran Quesada.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Açò jo entenc que és el joc polític, però no estic molt acostumat, eh?
(Remors i veus) No sé.
En l'aula no passa açò.
(Rialles) Però, bé.
De vegades… (Se sent alguna veu que diu: Â«De vegades, sí.
Â») Com?
No, no, açò no passa, açò no passa en les aules.
(Rient)

Però bé, de totes formes, no cal alterar-se.
Jo no vaig a entrar al trapo de res.
Jo simplement he comentat allò del que m'he fet l'esquema.
En qüestió de residus, qüestions molt tècniques, jo no puc respondre, ara no tinc dades.
Però si me les envien per escrit, jo les respondré.

Però el que sí que puc dir-los és que jo he estat lluitant contra els consorcis des de la meua població, des d'Ontinyent, com a regidor i com a membre també dels ecologistes, d'una associació ecologista de la zona.
Li recorde que els ecologistes són els més coherents que n'hi ha sobre el planeta.
Sempre.
Amb vosté, amb vosté, amb vosté, i amb mi encara més.
Per tant, li ho agraïxc, que pense així, perquè és cert, és cert.
A banda d'això, el problema dels residus no és l'herència sols, que jo entenc que també, però és una cosa que nosaltres rebem i hem d'actuar en funció, i punt.

Pense que les coses no es van fer bé, perquè jo estava en contra de com estaven fent-se.
Jo vaig tindre converses amb la senyora Bonig, amb el senyor Tejedo pel tema del pla de minimització de la Vall d'Albaida, que sí que existia.
És cert que no s'havia fet la planta, també és cert.
Però també era cert que altres consorcis tampoc tenien la planta i no van eliminar el consorci ni res.

Sí que n'hi havia un acord polític amb els diferents presidents, pel qual es mantenia eixe pla de minimització i nosaltres per exemple el que demanàvem a la consellera, l'anterior consellera, era que respectara el pla, igual que el d'Elx i el d'Alacant, crec.

No va ser possible i no va ser possible, i no passa res.
Ara, des de la meua posició, el que jo entenc és que el problema dels residus no sols és una qüestió política, que sí, que sí que ho és, superimportant, perquè som els màxims responsables que estiga passant el que està passant.

I independentment d'això, també és cert que part d'eixa responsabilitat és dels diferents municipis i dels diferents ciutadans.
És a dir, la responsabilitat és compartida.
Cadascú tindrà més o menys d'eixa responsabilitat un major grau o menys, però jo entenc que la responsabilitat és de tots: del ciutadà per no reciclar.
.
.

Vosté ha dit: Â«És que hauríem de reciclar en el consorci.
Â» En el consorci deurien fer el que han de fer, segons la llei.
Però és que nosaltres, a nivell ciutadà, també hauríem de fer-ho.

En conseqüència, com n'hi ha tantes incoherències en esta vida, el que s'intenta és ser el més coherent possible.
I per tant, és cert que en el tema de residus, nosaltres estem fent el que podem.
I un dels problemes, i per això jo sóc un dels que fica la planta de.
.
.
Esta que ha anomenat vosté, que no recorde ara el nom, la de.
.
.
Fotre.
La d'Algímia, exactament.

Eixa planta d'Algímia, nosaltres, jo, fa cinc, sis, set, huit anys, la ficava com a exemple, perquè és una de les plantes.
.
.
Era una de les plantes més modernes, estava completament coberta, no hi havia olor.
És a dir, el model de gestió de residus ha canviat.

I el que hem de demostrar a la ciutadania és que tindre una planta de tractament al costat d'una població -al costat és en el polígon, prou allunyat- no té per què ser una mala cosa.
No té per què ser.
El que ha de ser és una oportunitat per a dur endavant les coses d'una millor manera, i a més a més propiciar que en eixa comarca es puga conscienciar més la gent pel tema dels residus.

Perquè principalment no és fer plantes, no és conscienciar, que sí, però per a mi el principal problema és reduir.
Reduir els residus és on deuríem intentar fer el màxim esforç, a banda de tota la resta.

Per tant, des del que jo represente ara, des de la conselleria en el tema de residus, jo els assegure a tots vostés que l'esforç que durant estos tres anys s'ha fet per a intentar que en tot el territori hi haja la possibilitat que algú oferixca terrenys per a la ubicació d'una planta, això és.
.
.
Sí, es tremenda.
És molt complicat.

Però justetament per això.
L'altre dia vaig tindre una reunió en Ecoembes, i li comentava: Â«El problema que hi haja impropis en el contenidor groc és teua.
Â» I feia: Â«No, és que no sé què.
Â» I jo dia: Â«Val, jo entenc que és de tots.
Â» Però jo recorde les primeres campanyes, que dien: Â«Vidrio y plástico.
Â»

Llavors, en ma casa, a la meua família, em costa molt dir que açò no pot anar al contenidor de plàstic, que és d'envasos lleugers.
Però ningú diu d'envasos lleugers.
Normalment és plàstic, i va al plàstic.
Eixe problema és doble, perquè ara ens costarà el doble canviar la mentalitat.

Per tant, en eixe tema, i torne a dir altra vegada, jo pense que està fent-se la millor tasca possible en el tema de residus, i ahí jo no vaig a entrar a polemitzar.
Jo entenc que s'ha intentat resoldre i jo pense que s'ha resolt el tema este.

Sobre el tema de si paguen més o menys, jo entenc que ningú està pagant el que toca per eixa gestió, per eixa bona gestió dels residus, això costa molts diners i no estem pagant-ho els ciutadans.
Eixa és una altra matèria.
A vore com li expliques tu al ciutadà que a la millor hauria de pagar cent o cent i tants a l'any.

Una altra també són les diferents ordenances municipals que n'hi ha que maltracten determinades indústries que no generen residus, però que per la seua quantitat de metres quadrats han de passar una quantitat molt elevada de residus.

N'hi ha una quantitat de qüestions que envolten este tema, que no és gens fàcil, sinó més bé complexa la solució.
I jo entenc que ha de ser una solució compartida per tots.
Per tant, des de la conselleria, continue a dir, està fent-se el possible perquè en tot el territori i en totes les comarques hi haja una planta de tractament.

Però no sols la planta, sinó també abocadors.
Perquè el problema és que tampoc es volen els abocadors.
I jo entenc que no es vullguen els abocadors.
Però també nosaltres anàvem a vore eixa planta, eixe tipus d'abocador, perquè és (inintel·ligible) .
.
.
no fan olors, no produïx lixiviats.

El tractament era diferent, i eixe model és el que jo personalment, en el meu ajuntament, propiciava i anava en contra de la conselleria en aquell moment.
I ara el que intente és, totes eixes idees que jo tenia, traslladar-les ara ací, en els tres mesos que arribe, intentar fer el millor possible.

I estic segur, i me'n faig responsable.
.
.
Bé, sóc el responsable, però estic segur que està fent-se eixa tasca.
La quantitat de viatges que el director general fa per a intentar convéncer comarques, ajuntaments de la necessitat d'implementar ja no sols la recollida selectiva en origen, sinó la recollida selectiva sols.

Plantejar la possibilitat de vore on plantem una planta.
Que eixes plantes ja no siguen macro, sinó que siguen més reduïdes, pel tema de proximitat.
Que jo entenc que eixes plantes deurien anar sempre en el terme de la ciutat que més residus produïx.

Perquè sempre intenten ficar-les en pobles rurals, que jo no li trobe sentit.
Més que res perquè així eixes ciutats serien sabedores, s'intentaria conscienciar més eixes persones que són les que més produïxen residus, de vore on van eixos residus que ells generen.
Doncs, van ahí al costat.

Però això sí, amb una gestió adequada, sense olors, o en els mínims olors, amb un tractament el millor possible del compost, la reutilització de material, quan es puga reciclar, el reciclatge, encara que les plantes no reciclen, simplement eixe material s'envia a altres empreses gestores.

És a dir, és un món molt complex com per a banalitzar en este tipus de qüestions.
El tema de les taxes també en el meu V5, que és el mateix, les aprova el consorci.
Allí estan representats tots els ajuntaments i la taxa és el cost del servei.
I ja està.
No vaig a dir el que anava dir, però que no, que no, que això està tipificat i ja està.

Per tant,.
.
.

La senyora presidenta:

Ha finalitzat?

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Sí.

La senyora presidenta:

Algú vol rèplica?
Partit Popular.
Ciutadans.
I el Partit Socialista.

Comença el Partit Socialista.
Té la paraula Manuel Pineda.

El senyor Pineda Cuenca:

(Inoïble) … Vale, pues empezamos en ese caso.
Empezamos, señora presidenta.
Empezamos, ¿no?
(Veus) Es que no está grabado.

La senyora presidenta:

Pues empiece.

El senyor Pineda Cuenca:

Bueno, yo lo que quería decirle es: ¿usted piensa que esta irresponsabilidad podría ser que la población tendría que pagar esos ocho millones?
¿Qué era lo que pensaba usted sobre ese aspecto?

Había otra serie de cuestiones que se me han quedado en el tintero.
Únicamente era el tema de los voluminosos.
Parece ser como si jamás se hubieran llevado voluminosos a esa montaña de basura que se veía allí.

Y la pregunta era: ¿desde cuándo hay triturador o alguna maquinaria que sea capaz de reciclar ese tipo de residuos en la planta de Jijona?
Por si usted lo sabe, porque… ¿Y antes qué se hacía con las podas y con ese tipo de residuos?
Porque uno hereda lo que hereda y, como le he dicho anteriormente, eso es lo que hay.

Y bueno, por otra parte, pues nada, animarle.
Efectivamente hay una serie de inversiones que usted ha comentado anteriormente.
17 millones en El Campello, 20 millones en Jijona, 20 millones en Villena, 15 millones en Elche.

Y bueno, a ver, ¿por qué el Partido Popular…?
Habría que pensar qué es lo que ha dificultado que el Partido Popular, con la gestión anterior, no haya podido hacer todo ese tipo de procedimientos administrativos y modificaciones en la legislatura pasada.

Porque probablemente todo esto ya estaría ya solucionado y no hubiéramos tenido ese tipo de imágenes que hemos tenido.

Y nada, darle mucho ánimo a usted, a la consellera, al director general, que, por cierto, ya vale el…, con una serie de recortes de prensa, el juzgar unas frases que estoy seguro que él no ha dicho.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Pineda.

I ara per part del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, señora presidenta.

Bueno, pues, entiendo que considera como parte técnica el saber si hay un inicio de procedimiento sancionador, o si se ha hecho alguna inspección o si hay algún procedimiento de restauración de la legalidad.
Bueno, pues preguntaremos por escrito para ver si así nos contestan.

Porque independientemente de que se hayan adoptado medidas, como le decía, para que a partir de ahora aquello funcione bien, no se ha funcionado bien.
Se ha visto por todo el mundo.
Estamos hablando de enseres, de muebles, de colchones… Todo eso no debería de ir ahí.
Y parece increíble que pongan como excusa que eso pase todas las plantas de tratamiento.
Desconozco si pasa, yo espero que no, que no se así.
Y si pasa, también deberán de ser sancionadas de igual manera, digo yo.

Bueno.
Decir también que ecoparques…, que hablaba antes de los ecoparques y se me había olvidado comentarle que hay ecoparques móviles en la provincia de Alicante y están paralizados.
Uno de ellos el de Xixona, el que…, el de Xixona.
Llevan más de cinco meses paralizados.
Si no lo sabe, pues que lo sepa, porque al final es otra parte más de los consorcios con la que se supone que cuentan para hacer buena gestión, que aunque venga con fondos del ministerio o fondos Feder, pero que no los están poniendo en funcionamiento.

Decirle que la gestora de la planta de Jijona ha comunicado una subida de precios de forma unilateral y sin motivación alguna.
Y esto es lo que hace que los ciudadanos quieran explicaciones, y los ayuntamientos, quienes gobiernan en los ayuntamientos, de todos los colores, también quieran una explicación de por qué se sube, por qué la gestora sube sin motivación alguna.
En Orihuela, por ejemplo, estamos hablando de 700.
000 euros al año, sin saber por qué se sube de esta manera.

Ahora, también es verdad que antes quienes decían que no se podía subir la tasa para nada, son los primeros que a la hora de gobernar llegan y los primeros que dicen que se tiene que subir.
Ahora todo se entiende.
Ahora cuando se ve la planta de Algimia y la forma de trabajar… Entonces, cualquier planta de tratamiento que sea de esa manera, que son las que vienen incluidas así, tal y como está la de Algimia, en el PIR que dejamos hecho y aprobado… Es decir, todo lo que se planteaba, la forma de gestionar los residuos era precisamente así, ahora resulta que eso es lo lógico y lo que se apoyaría y que no se entiende…, no se puede llegar a entender que en un municipio no se quiera una instalación de ese tipo.

Pero es que en la legislatura pasada, y en las anteriores, quienes ahora gobiernan eran quienes boicoteaban cada paso que daba precisamente la anterior consellera para poder llevar a cabo este tipo de instalaciones en cualquier municipio.

Y hablamos, por supuesto, también de la Vega Baja, que si se hubiese echado una mano por parte de los otros grupos políticos es posible que ese problema hubiese estado solucionado.
Pero no, casi todo eran plataformas, pancartas, manifestaciones y todo en contra de llevar a cabo una gestión que ahora ustedes ponen como ejemplo.

Yo, de verdad, le agradezco el tono que está utilizando, entiendo que usted acaba de llegar, pero creo que es lógico que desde nuestra oposición, desde nuestra postura en la oposición lleguemos a decir que no podemos quedarnos de brazos cruzados cuando aquí están reconociendo un incumplimiento de la ley y que no pasa nada.
Vamos, es que es inaudito, sinceramente, es inaudito.
No se puede contestar a los ciudadanos así, que incumplen la ley y que no pasa nada.
Que como pasa en todos lados, que no pasa nada.
Vamos, es que estamos hablando de…, yo creo que de algo bastante importante.
Lo están reconociendo y no pasa nada.

Ustedes hablan de que, claro, todo se solucionaría con cánones, dicen por aquí.
Bueno, o con priorizar de otra manera.
Porque a la mejor en lugar de abrir agencias de más personal de confianza y una televisión, a lo mejor se tendría que priorizar en instalaciones… en invertir en instalaciones de este tipo, porque no hay inversión.
Es que este Consell, de momento, no ha invertido nada en mejorar las instalaciones…

La senyora presidenta:

Senyoria, el temps.

La senyora Díaz González:

…siquiera que existen y usted conoce ya las inversiones que hacen falta.

Por mi parte, nada más.
Me gustaría saber de verdad si se va a llevar a cabo alguna actuación no para hacer una… un buen tratamiento de residuos a partir de ahora, sino respecto de lo que se ha hecho mal y que todos hemos conocido a través de los medios de comunicación.

Nada más.
Gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyoria.

Bé.
Té ara la paraula el secretari autonòmic, el senyor Fran Quesada, per un temps limitat de quatre minuts.

El senyor secretari autonòmic de Medi Ambient i Canvi Climàtic:

Jo agraïsc el to de la compareixença en aquest cas.
És complicat el tema de residus, ja ho he dit abans.
I continue dient que no vaig a polemitzar amb ningú, i menys amb la representant del Partit Popular.
No vaig a fer-ho ni amb ella ni amb ningú, perquè, a més a més, entenc que no és el moment ni el lloc.

Jo continue dient que la tasca que està fent-se des de la conselleria és una tasca impressionant, i acabarem la legislatura, entenc jo, molt millor que abans, independentment del que estiga abans.
Me se'n dóna exactament igual.
Molt millor.
Si n'hi ha alguna qüestió que es puga denunciar, jo ho preguntaré i ho investigarem.

Però, clar, també podem retrotraure'ns a temps anteriors i, per tant, també serà una cosa complicada.

Per tant, així i tot, els recorde també que si n'hi ha una munta de la taxa, els alcaldes l'han tinguda d'aprovar pel consorci també.
Â«Está hecho.
Â» En el consorci que investiguen, que pregunten i que els donen la justificació.
I ja està.

En el V5 nosaltres funcionem així.
Quan n'hi ha algun dubte, nosaltres anem.
.
.
, que no ens donen la informació, els ecologistes, com són coherents, ixen amb pancartes, amb camisetes…, menys amb pistoles, que isquen com vullguen, per a reclamar el que és de tots, no sols d'ells, sinó de tots.

Per tant, jo agraïsc les preguntes.
La informació que jo puc passar-los ara és que estem treballant…, que estic treballant en el tema dels residus.
És més, m'ho crec a…, però a més no poder.
I anem a intentar, quan acabe la legislatura, estar molt millor, però molt és molt, de com estàvem abans.
I me se'n dóna igual qui estava abans.

Simplement, en este període la tasca que nosaltres tenim de fer és la que estem fent i anem a intentar acabar-la.
¿És complicat?
Sí, perquè inclús en la meua comarca, el buscar una ubicació per a eixa planta de tractament i eixe planta…, eixe abocador, que ara ja no es diu abocador, sinó dipòsit, a vore si cola i no…, doncs això.

Simplement no puc dir-li res més.
Jo simplement estic dient-li que la tasca que està fent-se és immensa.
I supose que els problemes, la màxima problemàtica està en el sud d'Alacant.

Ja està.
Intentarem solucionar-la també, amb la col·laboració de tots, segur.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Donem per finalitzats els punts del dia i finalitzada la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 33 minuts)