Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text20 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.para0 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 4 de novembre de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix el diputat senyor Jesús Ros Piles.
Reunió número 34/I.

Compareixences dels membres del Consell per a informar sobre el Projecte de llei
de pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2011

El senyor president:

Bon dia, senyories.

Anem a començar la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda convocada per a hui, que es prolongarà al llarg de quatre dies, com les seues senyories saben, on passaran tots els
membres del govern per a explicar a la comissió quin és el projecte de pressupost per a l'any 2011.

Abans de començar formalment la comissió, comunicar als membres de la comissió que la compareixença del conseller d'Infraestructures i Transports, prevista per a hui a les dotze, quedarà ajornada, i ja decidirem el dia i l'hora per a la compareixença.
Saben vostés que ha faltat la mare del senyor conseller.
Des d'ací li enviem una abraçada i, si les seues senyories ho consideren oportú, constarà en acta la nostra condolença pels moments que està passant.

Dit açò, també vull, com no pot ser d'altra manera, saludar el meu amic Ricardo Costa, que de nou el trobe assentat en
l'escó que era habitual per a d'ell.

Anem a demanar a la senyora secretària que passe.
.
.
, que veja si hi ha suficient quòrum per a poder començar.
Pareix que sí, però de totes les maneres.
.
.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Hay quórum.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Passem al primer punt de l'ordre del dia, que és lectura i aprovació de l'acta de la sessió anterior.
Les seues senyories tenen alguna cosa a dir o que al·legar?

La donem per aprovada.

Compareixença del conseller d'Indústria, Comerç i Innovació i vicepresident primer del Consell, senyor Vicente Rambla Momplet

El senyor president:

El segon punt de l'ordre del dia és la compareixença dels membres del Consell.
A les deu de hui teníem prevista la compareixença del conseller d'Indústria, Comerç i Innovació i també vicepresident primer del Consell.

Com és habitual, li donem la benvinguda a esta sessió de la Comissió d'Economia, i vosté té la paraula quan ho estime convenient.

El senyor conseller d'Indústria, Comerç i Innovació:

Molt bé.
Moltes gràcies.

En primer lloc, sumar-me a eixes condolences per la mort de la mare del
conseller d'Infraestructures, que entre altres coses li impedirà estar este matí ací.
Però, com bé ha dit el president de la comissió, ho farà la pròxima setmana.

I per la meua part, iniciar esta ronda de compareixences.
I per això salude el president i els membres d'esta comissió.

Y comparezco para dar cuenta, como he dicho, del Proyecto de ley de
presupuestos de La Generalitat para el año 2011 en lo relativo a la sección de Presidencia y a la sección de la Conselleria de Industria, Comercio e Innovación.

Como vicepresidente primero, inicio así la ronda de comparecencias de los miembros del Consell, quienes informarán de forma detallada en los próximos días de los capítulos de ingresos y gastos, diseñados para ejecutar de forma eficaz los presupuestos de La Generalitat en el próximo ejercicio.

Unos presupuestos para el próximo año que, como comprobarán, se caracterizan por ser austeros, por ser realistas, sociales y por encima de
todo eficaces para combatir una crisis económica y adaptados, por tanto, a la realidad actual.

Por contra, señorías, hemos conocido hace una semana los presupuestos generales del estado para el
año 2011, y son el reconocimiento implícito de una incapacidad para afrontar la crisis económica.
Una incapacidad que ha llevado a que el propio gobierno empeore la previsión de desempleo, de paro, para el año 2010 y para el año 2011, en el cuadro macroeconómico que acompañó a las cuentas del estado.

Porque, para hacer frente al descalabro que está sufriendo la economía española, el señor Rodríguez Zapatero ha optado por subidas generalizadas de impuestos, con el
consiguiente impacto negativo en la recuperación económica.
Incrementos de los tipos impositivos sobre el ahorro, los tipos generales
y reducidos del impuesto de valor añadido ya en vigor últimamente, el incremento de impuestos sobre el tabaco, la gasolina o la
eliminación parcial de la deducción por inversión en la vivienda habitual.
Por ejemplo, para que se hagan ustedes una idea, les
diré que sólo esta última medida supone un incremento de más de 1.
350 euros cada año en impuestos para las familias de renta media que compren su vivienda a partir
del año 2011.

Así pues, con estas subidas impositivas, eliminamos cualquier posibilidad de
recuperación de la demanda interna, una recuperación que sin duda es un factor clave para la reactivación económica.

Además, estos presupuestos generales del estado son unos presupuestos
discriminatorios, que distribuyen recursos entre las comunidades autónomas en función de criterios puramente partidistas, olvidando que un Gobierno de España merece ese nombre y, por tanto, ha de gobernar para todos los españoles.

Pues bien, esa política errática es lo que ha provocado que hoy España esté retrocediendo a los niveles del año 2005.
Hemos perdido en los últimos cinco años, hemos pasado de tasas de desempleo de 8 al 20% y la percepción de los españoles en la situación económica, en cuanto a mala o muy mala, ha pasado del 24 al 70%.

En estos cinco últimos años hemos perdido muchas oportunidades de crecimiento porque no se han tomado las
decisiones oportunas.
Y ese lastre lo está pagando hoy la sociedad española.

He querido iniciar esta comparecencia haciendo esta breve referencia a los
presupuestos generales del estado porque creo que es importante contextualizar
la situación presupuestaria a nivel nacional antes de detallar las cuentas que hemos
confeccionado para la Comunidad Valenciana desde La Generalitat.

Unos presupuestos que, como comprobarán, son continuistas, realistas, austeros y sociales.
Continuistas porque se
mantienen las líneas estratégicas que han marcado las cuentas de La Generalitat en los últimos años.
Realistas porque se adaptan a la actual coyuntura económica.
Y sociales porque el 83% de su presupuesto, el mayor porcentaje de la
historia, se destina a las políticas sociales.

Presupuestos que La Generalitat para el año 2011 van a ascender a 13.
714 millones de euros.
Lo que representa un descenso
del 4,7% en comparación con el presupuesto inicialmente previsto para el ejercicio 2010.
Una reducción motivada por el escenario macroeconómico que les he descrito anteriormente, caracterizado por el estancamiento de la
economía española y una política estatal redistributiva discriminatoria.

Porque, aunque el Consell hasta el momento todos los instrumentos que tiene a
su alcance para luchar contra la crisis, nuestras medidas tienen un alcance
delimitado por las competencias que nos han sido transferidas desde el estado,
como saben sus señorías, la repercusión de nuestras políticas está restringida por esas capacidades insuficientes para atajar por sí solas los efectos negativos de esta crisis.

No obstante, y a pesar de las limitaciones en la Comunidad Valenciana ya se
atisban signos de recuperación, tanto en el sector exterior como en el mercado de trabajo, en la producción industrial o en el sector turístico.

Por otro lado, no debemos olvidar que estas cuentas que les presentamos son
también unas cuentas ajustadas a la realidad económica, y por tanto unas cuentas austeras.
Así, por segundo año consecutivo, incluyen un ambicioso plan de austeridad, ya contemplado en el
plan de reequilibrio financiero acordado en el Consejo de Política Fiscal y Financiera para cumplir con los objetivos marcados en el pacto de
estabilidad y crecimiento fijados por la Comisión Europea.

Los ejes básicos de este plan de austeridad son la reducción del gasto corriente, sin que por ello se vean comprometidas las prestaciones
en educación, sanidad, bienestar social o educación, y la reducción de un 30% en las cartas administrativas.

Un rigor que hemos aplicado también en las dotaciones presupuestarias de los capítulos VI y VII que descienden en conjunto un 11%, frente al 37,7% del estado.

No obstante, este descenso se ve compensado con la inversión productiva prevista en el plan Confianza, que asciende a 625 millones de
euros, lo que supone en realidad un mantenimiento de las inversiones en 2.
551
millones de euros.

De este modo, al sumar las inversiones presupuestarias con las derivadas del
plan Confianza, en conjunto la inversión únicamente baja un 0,25%.

Señorías, un año más los presupuestos de La Generalitat para este ejercicio tienen un compromiso
social evidente.
Porque en conjunto el gasto social representa cerca del 83%
del presupuesto.
Así, el presupuesto de educación y sanidad baja en un 3,6%, debido principalmente al recorte del capítulo I, como consecuencia de la aplicación de la normativa estatal básica que regula la reducción salarial de los empleados del sector público.

Con respecto a las partidas destinadas al área de bienestar social, éstas crecen un 0,1%, a pesar del capítulo I y debido fundamentalmente a la mayor cobertura de prestaciones en el
marco de la ley de dependencia, al contrario de cómo ocurre en los presupuestos del estado, cuya partida a la ley de la
dependencia disminuye.

Nuestros presupuestos garantizan la cohesión social y a la vez destinan un volumen de inversión necesario para la recuperación económica.
De ahí que las políticas destinadas al apoyo, a los sectores productivos y a las áreas de empleo y formación son las que menos bajan del presupuesto.

De hecho, estos dos objetivos: recuperación de los niveles de empleo -reitero-, recuperación de los niveles de empleo, por ser la generación de empleo objetivo fundamental en las políticas del gobierno del presidente Camps y, por otro lado, el fortalecimiento de
nuestras empresas y nuestro tejido productivo, son también las líneas maestras del programa de gobierno.

Pero antes de entrar a presentarles el presupuesto de la Conselleria de
Industria propiamente dicho, decirles que el proyecto de presupuestos para el
ejercicio 2011, en lo que respecta a la sección de Presidencia, tiene como característica principal el esfuerzo en contención del gasto en todas las unidades, con una reducción media de casi el 10%.
Son programas que experimentan pocas variaciones, lógicamente, respecto al ejercicio anterior, más allá de la ya mencionada contención de gasto en su capítulo II, de gastos corrientes.

Y entrando ya en el presupuesto de la Conselleria de Industria propiamente
dicho, para el próximo ejercicio contamos con 222 millones de euros.
Una cantidad que nos permitirá poner en marcha la estrategia de política industrial que este mismo martes ha firmado el Consell con los sindicatos y
la patronal.
Un documento de trabajo para los próximos cinco años que nosotros sí hemos logrado consensuar con las confederaciones empresariales y los sindicatos
Unión General de Trabajadores y Comisiones Obreras.

Como ya anuncié en mi comparecencia en esta comisión, esta estrategia de política industrial es, por tanto, el resultado del esfuerzo y el compromiso de
todos los agentes sociales y la administración autonómica.
Es fruto de la responsabilidad y el consenso, propiedades que deben estar
presentes, y deberían estar presentes en otros gobiernos, como el del señor Rodríguez Zapatero, que han hecho de la discordia, el enfrentamiento, los verdaderos
estandartes de su política en materia económica y laboral.

La Comunidad Valenciana necesita modular su modelo productivo para hacerlo más competitivo.
Y eso es precisamente lo que pretende esta estrategia de política industrial.
Una estrategia integral, a corto, medio y largo plazo, cuyo
principal objetivo es reforzar el modelo de competitividad de la Comunidad
Valenciana y entrar en la senda de creación de empleo que está demandando nuestra sociedad.

Por tanto, el objetivo central de esta estrategia no es inducir un cambio en el
modelo productivo, sino propiciar el desarrollo y la creación de empresas globales y competitivas en todos los sectores, tanto consolidados
como emergentes.
Y no les quepa la menor duda de que los presupuestos que hoy
les presento van destinados a propiciar ese cambio, incorporando en 2011 todas
aquellas iniciativas que en materia de innovación e internacionalización y diversificación han sido consensuadas con los agentes sociales.

Un presupuesto de más de 222 millones de euros que nos permite cumplir con el compromiso de contención de gasto, por un lado, pero materializarlo en aquellos capítulos de gestión interna de la conselleria, es decir, un descenso de casi un 16% en el capítulo II, de gastos corrientes, unido a una bajada del 7,7% en el capítulo primero, de gastos de personal, y un recorte de casi el 40% en el capítulo VI, de unas ya de por si escasas inversiones, porque ésta no es una conselleria inversora en lo que a inversión directa de la propia conselleria se refiere, sí inversión generada en el sector privado, que sí se sigue incentivando.

Esta contención del gasto en los capítulos primero, segundo y en las iniciativas de la propia conselleria en el ámbito de inversiones, es la que nos permite preservar el apoyo y las ayudas a
las empresas, asociaciones y al comercio en un momento donde se requiere de
este tipo de acciones frente al gasto corriente, inversión interna y personal.

Un presupuesto que encuentra su razón de ser en el apoyo a las empresas y al sector comercial de la comunidad y, con
ello, el mantenimiento y creación de los puestos de trabajo, sin los cuales no hay crecimiento, ni bienestar ni
políticas sociales sostenibles en el medio plazo.

Porque la política industrial del Consell de Francisco Camps, plasmada en esta estrategia
2010-2015, está en el apoyo incondicional a nuestros sectores productivos, en reforzar la
competitividad de los sectores consolidados y en fomentar nuevas actividades de
alto contenido tecnológico.

Como les digo, nuestra mayor apuesta en este presupuesto la destinamos a la política industrial.
Así, el 54,1%, un 0,3% más que el año anterior, se destina al aumento de la productividad de las empresas, al
desarrollo de alianzas y grupos empresariales y a la creación de una estructura productiva y de servicios diversificada con actividades de
creciente intensidad tecnológica y valor añadido.

Son más de 141 millones de euros los que contribuirán a cumplir los objetivos de la estrategia de política industrial 2010-2015, que se suman a los más de 130 destinados ya este año 2010.
Y todo ello en áreas referentes al gasto empresarial en I+D+I, en el sentido de alcanzar el 2%
del PIB regional en gasto en I+D, con la participación de al menos un 50% por parte del sector privado, así como duplicar el gasto empresarial, pasando del 1,12% del PIB al 2,3 en el
2015, donde al menos el 50% de este gasto debe corresponder a gasto en innovación.

En el área de personal, dentro de esta estrategia de política industrial, la incorporación en el sector privado de 700 investigadores, tecnólogos y gestores de la innovación en empresas y en centros tecnológicos valenciana se constituye como otro de los objetivos.

Como lo es también en el área de creación y desarrollo de empresas innovadoras, con la incorporación de, aproximadamente, 800 empresas innovadoras al año, tanto en nuestros sectores consolidados como a través de la creación de nuevas empresas de base tecnológica.

Como objetivo también es en el área de empleo según intensidad tecnológica, cuyo objetivo es diversificar la base industrial de la Comunidad
Valenciana hacia actividades emergentes de elevado valor añadido, superando en 2015 el 25% de trabajadores empleados en sectores de
intensidad tecnológica media y alta.

Pero política industrial es también la que pretende fomentar la diversificación del tejido productivo de nuestra comunidad a través de la innovación, así como favorecer el equilibrio y la cohesión territorial de nuestra comunidad, con la integración del conjunto de sus comarcas y municipios en el desarrollo económico regional.

A través del programa política industrial, aportamos financiación al Instituto de la Mediana y Pequeña Empresa Valenciana, el Impiva, que recibe más de 116 millones de euros, de los que más del 90% se destinan a apoyar nuestro tejido productivo.

Con este presupuesto, el Impiva lleva a cabo la ejecución de sus programas de ayuda en materia de innovación empresarial, investigación y desarrollo industrial, potenciación de la red de centros tecnológicos, financiación de los centros europeos de empresas innovadoras y desarrollo de actuaciones en
el marco de los planes de competitividad.
Precisamente estos planes sectoriales
de competitividad, junto con la red de institutos tecnológicos, aglutinan el grueso del presupuesto del Impiva con un 64,4%.

Vamos a destinar más de 43 millones de euros a la red de institutos tecnológicos de nuestra comunidad.
Nos encontramos en un momento de incertidumbre en el
que las administraciones jugamos un papel fundamental para relanzar nuestra
economía, un momento en el que también necesitamos más empresas, más empresarios, con nuevas ideas, capaces de competir en un entorno global.

De ahí que en la conselleria de industria apostemos firmemente por nuestros centros europeos de empresas
innovadoras en Castellón, en Valencia, en Alcoy y en Elche.
Y lo hacemos incrementando un 10% su
presupuesto en relación al presente ejercicio, alcanzando los 2,2 millones de euros.

Y otra de las iniciativas que contempla esta estrategia de política industrial, y que recogemos en los presupuestos del próximo año y que ya avanzó en el debate de política general el presidente de La Generalitat, es la creación de la Agencia Valenciana del Emprendedor.
Una iniciativa que no pretende crear
un nuevo organismos de gestión, pero sí impulsar, coordinar y fomentar, en colaboración con Cierval y el consejo de cámaras de la comunidad, la cultura del
emprendedurismo, elaborando un mapa de necesidades enfocado a la creación de jóvenes empresas innovadoras, así como de todos los recursos existentes en la administración y en las organizaciones empresariales.

Nuestras empresas exigen que se tomen decisiones certeras, adecuadas a sus
necesidades de presente y de futuro.
Por eso, adaptamos nuestros programas de
gasto, como el correspondiente a los planes de competitividad, a esas demandas.
Más de 31 millones de euros se destinarán al fomento de acciones innovadoras en sectores tradicionales y en sectores
emergentes.

En el año 2011, España se enfrenta a la necesidad de reactivar su crecimiento económico sobre bases sostenibles a través de proyectos que ayuden a las empresas a incrementar su capacidad de innovar y
competir para crear empleo estable.

Y para llevar a cabo todas estas acciones, contamos también con recursos procedentes de la Unión Europea, a través de los correspondientes programas operativos del fondo europeo de desarrollo
regional y del fondo social europeo para la Comunidad Valenciana en el período 2007-2013.

Un programa de política industrial basado también en la intensificación de las políticas de fomento, ordenación, promoción y desarrollo sostenible de las actividades mineras sobre el territorio,
mediante el aprovechamiento racional de recursos minerales y la coordinación de la ordenación minera con la ordenación ambiental y territorial.

Señorías, como he mencionado anteriormente, esta estrategia de política industrial establece un modelo de competitividad, del que se deriva la
necesidad de impulsar y coordinar las actuaciones en materia de investigación aplicada, desarrollo tecnológico e innovación empresarial, destinado a los sectores económicos.

De ahí que a pesar de la coyuntura general de contención presupuestaria, el programa de innovación empresarial experimenta un incremento de dotación del 3,85%, lo que pone de manifiesto la decidida apuesta del Consell por la
investigación, el desarrollo y la innovación y por la diversificación industrial como clave de la recuperación económica.
Solo con innovación es posible crecer en nuestras empresas.

Asimismo, dentro del programa de innovación empresarial destaca como novedad la creación de los bonos eco-innovación, ayudas destinadas a propiciar la innovación ecológica en las pymes de la comunidad, así como la incorporación de una nueva línea destinada a implementar diversas acciones de la estrategia de política industrial.

La diversificación industrial con el desarrollo de alianzas y grupos empresariales y el fomento
del espíritu emprendedor e innovador en la creación de empresas de base tecnológica son los objetivos que persigue la línea destinada a promover acciones estratégicas de diversión industrial, para que en el año 2011 se incremente un 3,76% hasta alcanzar los 6 millones de euros.

Además, otra de las principales actuaciones del programa es lo referente a la formación empresarial, que se enmarca en los planes sectoriales de competitividad, con
una dotación de 1,2 millones de euros.

Por otra parte, las iniciativas europeas en materia de investigación, en el entorno de los programas marco, constituyen un escenario que las
empresas y entidades de nuestra comunidad no pueden desaprovechar.

Por eso, acabamos de poner en marcha -y este es otro compromiso que asumí en mi comparecencia del año anterior- la oficina de proyectos empresariales de I+D+I, una de las medidas que
contempla esa estrategia de política industrial y que supone la creación de un instrumento al servicio del empresariado, cuya finalidad es coordinar
actuaciones de captación de fondos para financiación de I+D+I empresarial del gobierno central a través del fondo tecnológico, de la Comisión Europea a través del séptimo programa marco y el impulso a la generación de grandes proyectos estratégicos de I+D+I empresarial.

La captación de fondos adicionales para nuestras empresas y centros tecnológicos se constituye, por tanto, como otro de nuestros objetivos.
Por eso
apostamos decididamente por la continuidad del plan de impulso para incrementar
la participación de las pymes y entidades valencianas en el séptimo programa marco de investigación de la Comisión Europea, así como en otros programas nacionales e internacionales para el año 2011.

Señorías, para poder mantener y ampliar su cuota de mercado, las empresas de la
Comunidad Valenciana deben seguir innovando, diferenciarse y competir con un
mundo global.
Por ello, es tan necesario detectar oportunidades de innovación y potenciar los instrumentos que permitan a nuestras empresas salir al
exterior o ampliar sus mercados.

Estos dos objetivos, los que ahora les señalo, son fundamentales para afrontar los retos de nuestra industria.
La promoción de la innovación y el fomento de la internacionalización constituyen, por tanto, los grandes ejes sobre los que se articula la
estrategia de política industrial 2010-2015.

Por este motivo, el programa presupuestario destinado al comercio exterior
alcanza los 22 millones de euros, lo que representa un incremento respecto a
los presupuestos del ejercicio anterior.
Este incremento supone el
mantenimiento de una línea de trabajo basada en el aumento sucesivo del presupuesto destinado a
internacionalización, tanto en lo relativo a ayudas directas a empresas como en el presupuesto del
Ivex.

Tal y como describe la estrategia de política industrial, en el mundo globalizado actual la internacionalización juega un papel fundamental para el crecimiento y prosperidad futura de nuestra
comunidad.
Hoy más que nunca la Comunidad Valenciana debe ser capaz de competir con garantías de éxito en el mundo globalizado del que forma parte.
Y al mismo tiempo, competir
desde una posición de privilegio como una región avanzada y emprendedora, que pueda presentarse al exterior con productos y
servicios competitivos, con presencia institucional, con alianzas estratégicas de cooperación entre regiones y países, con inversiones en el exterior y, a su vez, mostrándose como un territorio receptor de inversiones internacionales.

La finalidad de la Conselleria de Industria, Comercio e Innovación en el ámbito de la internacionalización de las empresas valencianas se centra en incrementar el número de empresas globales, es decir, aquellas capaces de desarrollarse en el
exterior aprovechando todas las oportunidades que los distintos mercados
exteriores nos ofrecen.

Precisamente uno de los objetivos de esta nueva estrategia pasa por incrementar
el peso de las empresas exportadoras de la comunidad en un 50%, hasta alcanzar
el 6,5% en el año 2015, duplicando la media nacional y consolidando el carácter internacional de la empresa valenciana.

Por todo ello, este año vamos a seguir respondiendo a las demandas del tejido empresarial de la
comunidad en la elaboración de sus presupuestos, y hemos creado una nueva orden de ayudas, que en este
ocasión va a subvencionar algo tan importante y costoso para nuestras empresas como
los gastos relativos a registrar las marcas y los diseños en el exterior, aquello que precisamente hace de nuestros productos y a
nuestras empresas diferentes de la competencia exterior.

Con esta nueva convocatoria, la conselleria de industria habrá creado tres nuevas órdenes de ayuda en materia de internacionalización a lo largo de la presente legislatura, dos en los dos últimos años, con lo que se pasa de tres líneas de apoyo a seis en la actualidad.

Por tanto, en este momento contamos con la orden de apoyo a la
internacionalización y a la promoción comercial para asistencia a ferias en el extranjero, misiones comerciales,
realización de misiones inversas y confección de catálogos sectoriales; la orden de apoyo a la implantación exterior, que respalda la multilocalización de nuestras empresas a través de los incentivos a la inversión en activos materiales e inmateriales en el exterior, los servicios prestados
por consultores y los gastos relacionados con la primera participación de la pyme en una determinada feria o exposición; la nueva orden de ayudas para la creación y consolidación de marcas de la Comunidad Valenciana, que apoya el gasto realizado por
nuestras empresas en el posicionamiento de sus marcas a través de publicidad en medios extranjeros y la realización de acciones promocionales.
La orden de ayuda Ivex Exit, puesta en marcha
recientemente con el objetivo de impulsar el carácter internacional de las empresas valencianas mediante el apoyo a los gastos
derivados de la creación de oficinas de representación en el exterior, y con esta medida se garantiza la presencia continuada de
productos de la comunidad en los distintos mercados, permitiendo a los
importadores poder conocer la oferta de su comunidad sin tener que desplazarse
de su país.

O la orden de ayudas Ivex Afin, creada este mismo año 2010, con el objetivo de apoyar la herramienta de promoción más utilizada por nuestras empresas en sus procesos de internacionalización, es decir, la participación en ferias internacionales celebradas en territorio nacional, como, por
ejemplo, la feria del hábitat o la feria Cevisama, por citar alguna.
Mediante esta orden se subvencionan
los costes de contratación de espacios en los distintos recintos feriales del territorio nacional.

Y, por último, la nueva orden de ayudas Inter-Innova, que se pondrá en marcha en el año 2011, porque unos de los objetivos estratégicos de La Generalitat en materia de internacionalización es el aumento del valor tecnológico de nuestras exportaciones, orientándolas hacia segmentos de mayor valor añadido y alcanzando en el año 2015 el 45% en exportaciones de intensidad tecnológica a media y alta, que es un objetivo prioritario en nuestra política e internacionalización.

Dicho objetivo está recogido en esta estrategia de política industrial y, para conseguirlo, dando respuesta a la demanda de las
empresas, la nueva orden de ayudas apoyará la defensa del diseño industrial de la marca como instrumento para aumentar la competitividad de
nuestras exportaciones, y es que las características del producto que más valoran los mercados son las innovaciones de base tecnológica, la diferenciación por calidad, el diseño y la imagen de marca.

La propiedad industrial es, por tanto, en el contexto actual, el activo más importante para el éxito internacional de nuestras empresas.
Los mercados internacionales demandan
innovación y calidad.
Por ello, es necesario apoyar a nuestras empresas en el esfuerzo
que realizan para proteger y diferenciar sus productos en el exterior.

Esta apuesta pone de manifiesto que La Generalitat ha atendido las demandas de
los empresarios expuestas en repetidas ocasiones por Cierval, las cámaras de comercio y el resto de organismos de representación empresarial, que otorgan a la internacionalización una importancia clave como palanca para salir de la crisis.

Las exportaciones están creciendo y la salida de la crisis pasa por engancharse a la recuperación económica que ya experimentan otros países.
Señorías, dadas las características propias de nuestro tejido productivo, integrado principalmente por pymes,
la infraestructura de una red exterior tan potente como la del Ivex ha
demostrado ser una herramienta necesaria y útil que ha permitido facilitar y consolidar la acción de las empresas valencianas en los mercados exteriores.
Por este motivo, hemos
incrementado el presupuesto del Ivex en un 7,4%, superando los 14 millones de
euros.

El Ivex cuenta con la segunda mayor infraestructura autonómica española en el exterior, compuesta por 28 oficinas en 21 países diferentes.
15 de estas oficinas ofrecen, además, el servicio de centro empresarial, es decir, espacios a disposición de las empresas para que puedan desarrollar su estrategia desde el propio
mercado, lo que supone un avance cualitativo en la prestación de servicios.

Además, no podemos olvidar que a partir del año 2011, cumpliendo con el compromiso de La Generalitat de reducir su sector público empresarial y fundacional para reducir, a la vez, el gasto que comporta,
el Instituto Valenciano de la Exportación va a hacer efectiva la asunción de competencias de la Comunidad Valenciana de Inversiones (VCI).
Al asumir
estas funciones el Ivex, podrá ejercer de soporte necesario a los grandes proyectos de multinacionales que se
encuentran en nuestro territorio, así como prestar el apoyo para la consecución de nuevos proyectos.

Porque la internacionalización de un territorio no es solo la promoción exterior de nuestras empresas o la actividad exportadora de las mismas.
El
grado de apertura de la economía regional y sus oportunidades de negocio se plasman también en el volumen y calidad de las empresas foráneas que deciden radicarse en un territorio, de ahí que vayamos a potenciar también la promoción internacionalización de los parques empresariales de nuestra comunidad para difundir su oferta y
lograr una mayor atracción de inversión extranjera.

En este sentido, huelga decir que estamos realizando un gran esfuerzo de
inversión y de gestión.
Así, en el año 2010, hemos hecho efectivas las nuevas modalidades de comercialización de parcelas y hemos flexibilizado desde el Sepiva las condiciones de acceso al
suelo industrial, abaratando los precios y posibilitando la actividad
empresarial.
Pero, no satisfechos con ello, este año 2011, y esta es una importante prioridad, vamos a tener definido el mapa de
desarrollo de áreas empresariales prioritarias, un documento en el que se van a determinar
diferentes zonas prioritarias de actuación y se detallarán las perspectivas y los objetivos a alcanzar en materia de suelo industrial en
la Comunidad Valenciana y con el que llevamos trabajando en los últimos meses.

Este nuevo documento de trabajo aúna las directrices de la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana, de
la Xarxa Logística de la Comunitat Valenciana y el Plan de infraestructuras estratégicas 2010-2020, así como también la estrategia de política industrial.
Y es que esta estrategia de política industrial incorpora como una de sus líneas de actuación que la disposición de recursos suficientes de suelo industrial a precios competitivos constituye
un elemento fundamental tanto para el desarrollo del tejido industrial de la
comunidad como para la atracción de inversiones nacionales y extranjeras.

Por lo que se refiere al programa de seguridad industrial, en el proyecto de
presupuestos para el 2011 se le asignan 6 millones de euros, una cantidad que
va a contribuir a difundir la cultura de la seguridad y la prevención de las pequeñas y medianas empresas, a facilitar las actuaciones de las entidades de control
autorizadas, a potenciar la calidad y seguridad de las instalaciones
industriales y aparatos elevadores, así como a vigilar la aplicación de los reglamentos técnicos vigentes.

El 18% del presupuesto de la sección de industria se destina a la ordenación y promoción comercial, siendo este programa el segundo con más peso relativo dentro del presupuesto global.
Son más de cuarenta millones de euros estructurados para responder de forma eficaz a
las pymes y micropymes comerciales y artesanas de las asociaciones
empresariales de carácter comercial y artesano, así como también a las entidades locales de nuestra comunidad, un presupuesto que nos permitirá seguir ejecutando el plan de competitividad del comercio minorista aprobado en
el año 2009 y cuya vigencia se extiende hasta el año 2013.
A través de este plan estamos modernizando y profesionalizando el sector comercial,
incrementando su competitividad y adaptándolo a los nuevos retos de la sociedad actual.

Del mismo modo, se mantienen acciones transversales para el fomento de la
calidad en las pymes y mercados, así como acciones formativas de estudios e investigación.
Para ello, hemos concentrado gran parte de los recursos en grandes líneas, para conseguir economías de escala, ya que hasta ahora teníamos abiertas distintas líneas con menor presupuesto, lo que dificultaba la simplicidad en la gestión.

Así, en la línea «Gestión integral de centros comerciales urbanos» se integra ahora la de «Fomento del asociacionismo», experimentando un crecimiento del 38% respecto al año 2009 y creando dos macrolíneas, una, la denominada Comerç Innova, dotada con 3,9 millones de euros, que aglutina toda la inversión en la pyme comercial, incrementando y mejorando la financiación de estas inversiones; y otra línea, la gestión y difusión del conocimiento, que cuenta con una dotación de 1 millón de euros.

Con esta nueva estructuración del programa de orientación y promoción comercial, la traslación a las correspondientes órdenes de ayuda se hace más fácil.
Además, cumplimos con una de las reclamaciones del sector, que es la simplificación administrativa, una nueva agrupación con la que conseguiremos una mayor eficacia y eficiencia en el uso de los
recursos públicos.

También quiero recordar en este punto que el año 2011 será un ejercicio con una alta carga de desarrollo reglamentario tras la aprobación de la ley de comercio, una nueva norma que nace de nuestro empeño por conseguir un comercio acorde con los nuevos tiempos y que contempla, entre
otras cuestiones, el impulso de la innovación y las tecnologías de la información, la promoción de las ferias comerciales, la formación y el comercio sostenible y responsable, una nueva ley del comercio, cuyo
anteproyecto ya ha sido aprobado por el Consell y que iniciará el trámite parlamentario antes de finalizar el año.

Y como el comercio y el consumo van estrechamente ligados, me voy a referir
ahora al programa de protección de los consumidores y de la calidad de bienes y productos, un programa, cuyo
objetivo es facilitar la información, formación y educación necesaria para conseguir un consumo responsable, fortaleciendo la autonomía y capacidad de decisión del consumidor, y concienciándole, al mismo tiempo, de sus responsabilidades en las elecciones y hábitos de consumo, que deben basarse no solo en criterios estrictamente económicos, sino de racionalidad, de sostenibilidad y de responsabilidad social.

Este programa, que contará con cerca de siete millones de euros, que se van a destinar a seguir apoyando
la labor de las asociaciones de consumidores y usuarios impulsando la resolución de conflictos a través de la mediación y el arbitraje de consumo e intensificando el apoyo a las oficinas municipales
de información al consumidor.
Y, en este sentido, destacar una nueva línea presupuestaria para la puesta en marcha de una oficina municipal de
información al consumidor móvil, en colaboración con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias, para dar servicio a aquellas
poblaciones que por su reducido tamaño no disponen de recursos.

También quiero recordar que mañana mismo el pleno del Consell aprobará el proyecto de ley del nuevo estatuto de los consumidores y usuarios, que da
una respuesta normativa adecuada a los problemas que presentan las relaciones
de consumo en la actualidad, intensificando la protección de los consumidores.

Señorías, no podrán negar que el gobierno del presidente Camps cumple con los compromisos que
adquiere con los ciudadanos, porque cuando presentamos los presupuestos
hablamos de futuro, pero contamos con el aval de los ejercicios precedentes, y,
así, lo que presentamos son realidades, proyectos en marcha o compromisos
adquiridos.
Podrán gustar más o menos, podrán compartir o no nuestros criterios, pero resulta innegable que cumplimos con
rigor y con responsabilidad con los ciudadanos de Castellón, Valencia y Alicante.

Un año más, estos presupuestos, los presupuestos del Consell, incrementan el gasto
social, trasforman ese gasto en ingreso, porque mejoran nuestra sanidad y
nuestra educación, apostando por las políticas de igualdad, promoviendo una auténtica justicia social y apoyando a nuestros sectores productivos, a nuestros
empresarios, a nuestros comerciantes, porque en este caso no estamos gastando
sino que estamos invirtiendo en una comunidad cada vez más próspera, más justa y más solidaria.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Li donem la paraula al senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, sumar-me, per començar, a les condolences cap al conseller d'Infraestructures i Transport, i, bé, després, respecte al que fa a la intervenció, només fer una reflexió de caràcter global, ¿no?
: espere, sincerament, que no es crega tot el que ens acaba d'explicar ací, ¿no?
, i espere que no s'ho crega perquè, si s'ho creguera, les dos alternatives que hi han ahí no són massa raonables.
Una, ni la plantege, i l'altra és.
.
.
, simplement, és que o no ha participat o no s'ha llegit el pressupostos, ¿no?
I com crec que això no és possible, l'alternativa que ens queda, ¿eh?
, no és que no s'ho creu, sinó que tracta de confondre la ciutadania amb els discursos que ací plantegen i amb els pressupostos que ens volen plantejar, ¿no?

Bé, no vaig a parlar en general dels pressupostos, com ha fet vosté a l'inici, això ho deixarem per al debat en plenari respecte a la qüestió.
Només vull dir-li que la política fiscal que fan vostés, regalen 1.
500 milions d'euros, més de mil cinc-cents milions d'euros als rics d'este país, més de mil cinc-cents milions d'euros, amb els quals es podrien fer moltes coses, i eixos diners no afectarien
per a res sobre la demanda.

I respecte al pressupost d'indústria, mire, primer, cau més de la mitjana, ¿val?
, prou més de la mitjana.
Mire, si el comparem amb 2009, ¿eh?
, que és quan va començar a caure, el resultat és que en dos anys ha caigut un 16,03%, ¿val?
, i el resultat és que l'esforç pressupostari en esta matèria, en època de crisi, en època de crisi, passa de l'1,6% del pressupost l'any passat a, enguany, l'1,54%, ¿val?
, i això probablement ni tan sols és el més greu, perquè el problema és que, quan s'analitza en detall, l'esforç pressupostari que fa la
conselleria i que fa el Consell en general, encara cau més, ¿val?
, perquè, tot este tipus de polítiques, cal tindre en compte el que ve d'Europa, ¿val?
, els gastos que vénen d'Europa, ¿no?
Només per centrar-se en la Direcció General d'Indústria i Innovació, el programa de política industrial.
El programa operatiu dels Feder passa de 55 milions i mig a 79
milions i mig; és a dir, creix el 43,24%.
En 2010, els fons europeus cobrien a penes dos cinquenes parts de la despesa, amb un 43%, i ara superen les tres
cinquenes parts, apropant-se quasi als dos terços, és a dir un 62,29%.
És a dir, estan disminuint l'esforç pressupostari en matèria de política industrial, una cosa que és demencial en època de crisi i contradictori amb eixes declaracions i preteses estratègies industrials de les que mos parla vosté ací.

Descomptant l'ajuda europea, el Consell reduïx la seua despesa en este programa, el programa del que estem parlant, un 50%;
de 73, quasi setanta-quatre milions d'euros, a 37 milions d'euros.
Si descomptem les ajudes europees, l'aportació del Consell a penes suposa el 0,32%, 0,32% del total dels ingressos corrents del pressupost.
Això és el que vostés posen en l'estratègia de política industrial.
I açò és molt greu, perquè quan s'analitzen algunes partides, com per exemple les accions estratègiques de diversificació industrial, s'aprecia que els fons Feder aporten el 70% del cost de la despesa.
És a dir, cada euro que s'invertix ací es multiplica per més de tres.
Per tant, no estan incrementant la seua aportació sinó, al contrari, estan disminuint-la molt per damunt de la mitjana.

Vostés parlen d'estratègia de política industrial i, efectivament, quan un llig el pressupost s'adona que tots els aspectes que han de vore amb açò, problemàtica i objectius, introduïxen literatura sobre l'estratègia de política industrial, els objectius que s'han d'assolir i tot això.

Però, tret d'un parell de coses puntuals a l'àrea de comerç exterior, no hi ha ni una sola línia d'actuació que és on es marca, en definitiva, què és el que toca, ni una sola línia d'actuació que s'haja modificat respecte el pressupost anterior.
És a dir, amb una problemàtica que no reconeixen que ací hi ha crisi, ací tot es millora però crisi mai, en la problemàtica apareix l'EPI en els objectius apareix l'EPI, però les línies d'actuació són les mateixes que l'any passat.
Per tant, si no canvien les línies d'actuació i si no canvien la major part de les línies pressupostàries i dels programes, ¿què pretenen fer amb eixa estratègia de política industrial?

Tinc molt poc de temps, per tant, vaig a referir-me o a passar de puntetes sobre determinades qüestions.
Però sí que voldria fer una reflexió sobre una qüestió que vosté ha estat plantejant ací respecte al mapa de desenvolupament d'àrees empresarials prioritàries.
Amb quins diners pensen fer això, si el pressupost del Sepiva cau de forma importantíssima?
Les despeses corrents del Sepiva passen de 29 milions a 9 milions d'euros.
I les inversions a penes augmenten 80.
000 euros, pràcticament es mantenen igual.
I s'han gastat alguns dels diners en eixos famosos parcs empresarials compromesos
que estaven en les inversions de l'any passat?

En definitiva, i concloc, senyor president, per no abusar, estos pressupostos són pura propaganda.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, ha començat indubtablement, com no podia ser d'una altra manera, tirant la culpa als qui no estan ací.
Indubtablement, no vaig a ser jo, li ho he dit moltes vegades, però no me costa repetir-ho, qui vaja a defendre la política econòmica del president de l'estat i del govern de l'estat, indubtablement que no.

Però, a vore, parlen de discriminació d'autonomies; estic d'acord, vosté ho sap, a més que estem d'acord.
Però amb el que no puc estar d'acord és que s'utilitze d'esta manera, perquè fa uns pocs dies va tindre l'oportunitat de votar una reclamació del deute històric, dels 3.
400 milions d'euros i acabar amb eixa situació, basat en l'informe d'experts que es va fer, i vostés van votar que no.
Per tant, a vore si són conseqüents i podem participar de la crítica totalment, participaríem al cent per cent.
Però, indubtablement, del que no participem és de que eixa crítica siga una forma eterna de tirar balons fora i de no assumir les
responsabilitats pròpies, que vostés les tenen.

Mire, vosté ha fet ací un pressupost que jo ho entenc, ho entenc i hauria de dir que no ho ha fet
malament, perquè defendre, conforme ho ha fet, este pressupost, lògicament, tenia la seua dificultat.
Altra cosa és que si ho fem basant-nos en una il·lusió que realment no està tocant terra, que no està basada en els números d'estos pressupostos, i d'alguns en parlàrem, lògicament, no estem fent cap favor al futur i més en la situació econòmica que estem.

Mire, com vosté ha dit, mos trobem amb un pressupost global que disminueix el 4,7%, el global,
respecte al de l'any anterior.
Ja és significatiu que indústria disminuïsca, parle d'indústria, parle referent a tot el programa, no vull exclusivament el programa d'indústria sinó en global, quasi el 8%.
Ja és significatiu.
I ho dic més encara seriosament pel tema de la situació econòmica en què estem.

Nosaltres, i jo ho he dit ja reiterades vegades, una de les polítiques més importants que s'han de fer en este moment és tot allò que va orientat a la creació de treball.
I, lògicament, indústria i comerç al País Valencià són dos dels factors més importants a l'hora de la creació de treball.
Si vosté disminuïx molt més del que disminuïx la mitjana del pressupost vol dir que la conselleria perd entitat, perd
percentatge dins del pressupost, i difícilment va a poder fer una política agressiva per a la creació de treball en la indústria i en el comerç.

El problema és que, com he dit, se vol fer il·lusió, però els objectius no els tenim clar.
I faré referència a la contestació del president en el passat plenari a les preguntes que va fer el nostre grup.
L'objectiu era la creació de 5.
400 llocs de treball, 5.
400 llocs de treball que després van modificar en una segona, que seria el saldo positiu de 5.
400.
Però tenim el saldo negatiu per a saber si.
.
.
l'objectiu ha de ser aquell que 
(inintel·ligible) .
.
.
?
I això és el que veem.
Perquè, realment, el que ens hem trobat és que ara ha crescut amb 872 llocs més l'atur.

Si seguim amb eixa dinàmica de mig milió d'aturats en el pressupost, en l'objectiu d'este pressupost, necessitarem cent pressupostos com este per arribar a l'ocupació absoluta, cosa que hauria de ser un objectiu a llarg termini.
Per tant, vol dir
que si en cent anys és això, perquè sinó no arriba d'altra manera, no arriba d'altra manera.

Però, mire, després de les diverses afirmacions, si fem una anàlisi del pressupost vorem també les intencionalitats.
Per què?
Mire, ho farem de dues maneres, primer en percentatge i després en termes absoluts.
En percentatge el que més, el que més baixa, i vosté ho ha reconegut ja, és el capítol VI, el capítol d'inversions, baixa pràcticament quasi un 40%.
Vosté ha donat una explicació, és que no és objectiu d'esta conselleria el que són inversions directes.
Bé, ho deixe ahí com a principi.

Però, després, n'hi ha un altre.
El segon, i estic d'acord, el 15,9%, quasi un 16% del capítol II, el que són despeses corrents.
Simplement ara vaig a fer una pregunta.
Nosaltres portem
pressupost darrere de pressupost demanant eixa disminució en el capítol II i se'ns ha dit sempre que això era condemnar la conselleria a no poder funcionar.
Va a poder funcionar ara?
Sí.
Doncs, aleshores, el raonament anterior cau per terra, el raonament dels
altres pressupostos cau per terra.

Tercer.
Transferències corrents, un 9% pràcticament.
I capítol I un 9%, quan diuen que és conseqüència de les noves normes de disminució.
Bé, si és aixina explique'ns, perquè no crec que la disminució del salari siga del 9%.
Per tant, voldria que ens explicara d'on ix eixe pràcticament 9% de disminució del capítol I, si va a restringir a més menys personal o se va a reduir el salari més del que està establert per norma.
I ho dic com a preguntes en esta primera compareixença que vosté fa, ho dic com a preguntes per a que puguen aclarir.

Però és més significatiu, i he parlat de percentatge, però encara és més significatiu en xifres absolutes.
Per què?
Perquè, mire, pràcticament vosté té una pèrdua respecte a l'any anterior de 19 milions, 14 vénen de les transferències, i això és preocupant; 10 milions i mig vénen del capítol IV i 4,3, compte que ja portem 15 milions dels 19 de la reducció, vénen del capítol IV i VII.
Clar, quan parlem molt fàcil d'agilitzar, és molt fàcil de parlar que anem a incrementar, però, escolte, si anem tallant, tallant les aportacions difícil serà que.
.
.
, si anem disminuint les ajudes a la indústria i al comerç, difícil serà que esta siga més àgil i puga eixir de la situació de crisi en què està.

Vosté ha parlat.
.
.
, i jo no ho faré en tots perquè no tinc temps, però d'alguns sí que voldria.
Mire, la política industrial.
Vosté ens ha parlat de política industrial, ha parlat de les pymes, i en les pymes no fan altra cosa que substituir partides unes per altres.
La
que crea de nova va a costelles de les que van llevant d'altres costats.
Li ho puc dir perquè estes van desapareixent i, sobretot, i coincidint també amb el que el senyor Torró dia abans, mire, hi han dues partides que són les màximes d'allà on va traent diners.
La primera, la X0133000, «finançament de despeses corrents Impiva i estratègia política industrial 2010-2015».
I ahí és important, perquè ahí se trauen.
.
.
, són 4 milions; encara que percentualment és menys important, són 4 dels milions que vosté perd i que van ahí.

Però és més curiós, perquè hi ha un increment significatiu dels fons externs.
Vull dir, eixa partida, l'any passat tenia 24 milions del Feder 2007-2013; en té este any, 35, 11 milions del Feder més.
Eixa partida tenia 2.
000.
300 de l'any anterior del fons social europeu, programa operatiu 2007-2013, i en té pràcticament tres i mig.
Aportació condicionada de La Generalitat era l'any passat de 26.
000.
475, este any és de 16, 10 milions menys.
I de l'aportació no condicionada, vostés l'any passat ne posaven nou i este any ne posen tres i mig.
Eixe és l'esforç que vostés fan, com dia, perquè m'he fixat que ha ressaltat molt el gran esforç que se fa de cara a l'Impiva.
Bé, és una reducció enorme de les aportacions de La Generalitat i que la salva únicament les aportacions externes.

Però és que hi ha una altra partida molt similar, que és la X0137000, que també és transferències de capital a l'Impiva i estratègia de política industrial 2010-2015, que passa exactament el mateix.
Disminuïx en 4 milions més, de 56 a 61 o de 61 a 56, però que la diferència també està en el mateix punt.
Perquè del Feder en rebíem 29, en reben 44 este any; una aportació condicionada de l'any passat de 29, este any d'11, i una aportació de l'any passat no condicionada de 2 a 1,7 este any.

Per tant, el que estem dient, que ha fet una gran reducció en dues partides que vostés haurien d'haver fet un gran augment, perquè l'aportació externa és molt més gran.
I el que han fet és compensar en reduccions de les aportacions de La Generalitat, aportar,
compensar i deixar-la amb una mínima reducció.

Al mateix sentit, en la mateixa línia, «ordenació i promoció comercial», vostés estan fent el mateix.
D'ahí deduïxen pràcticament, dels 7 milions que perden o dels sis i poc més, tots són en base a les transferències corrents, en base a les transferències corrents.
Com és això?
Té una normalitat, que és la d'un 30% de reducció bàsicament, que tampoc és al cent per cent en totes les línies, però més o menys anirà per ahí.
Però és curiós, perquè vosté parlava i jo li ho he avançat ja sobre les pymes, és curiós que desaparega la partida 6911000, «pla director reconvertor sector industrial», que va dirigida al comerç tradicional; l'altra que són accions estratègiques dels sectors comercials, que va dirigida a les pymes; el xec d'innovació de comerç, que va dirigit a les pymes; el Pla de modernització i innovació tecnològica i d'implantació de sistemes de qualitat dirigit a les pymes.
Han desaparegut al cent per cent
eixes partides dirigides a les pymes.
És veritat el que vosté ha dit, que en crea una dotada amb 3,9 milions, parle de memòria, però crec que són 3,9 milions dedicada a ella, sí; però que hi ha una reducció per l'altre costat també.

Vull dir que estem fent jocs d'equilibri per a salvar un pressupost que és insalvable pel que vosté ha dit, per continuista i perquè no canvia el model productiu.
És un pressupost que va a entrar encara més dins dels mateixos problemes, va a aprofundir els mateixos problemes que tenim
avui.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula la senyora Marco.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor conseller, en primer lugar sumarme a las condolencias al conseller de Infraestructuras, como no podía ser de otra forma.

Y, en segundo lugar, señor conseller no lo puede remediar.
Primer minuto de comparecencia, no había llegado al primer minuto, Zapatero encima de la mesa.
Yo creo que usted en la
mesilla de noche debe tener una foto de José Luis Rodríguez Zapatero, porque no se lo puede usted remediar.

Estoy de acuerdo con usted en una cuestión.
Es importante contextualizar.
Y yo solamente le voy a poner encima de la
mesa, porque creo que es usted una persona inteligente, varias palabras: contextualizar, crisis financiera, hipoteca subprime, economía globalizada, estatuto de autonomia, autogobierno, competencias exclusivas en materia de industria, comercio, innovación, artesanía.
Creo que es importante contextualizar, me parece que usted ha celebrado en
propia portería, en el primer minuto de juego.

Mire, señor conseller, nos encontramos ante los últimos presupuestos -esperemos- de la era Camps.
Esperemos.
Unos presupuestos que no dan solución a los grandes problemas de esta comunidad.
Unos presupuestos que no sacan a
nuestra comunidad de la crisis económica, a pesar de que el señor Camps se llene la boca, constantemente, en decir que vamos a ser la primera
comunidad en salir de la crisis económica.
Unos presupuestos que hacen que esas palabras estén vacías, y sus intenciones maniatadas por la falta de presupuesto y por años de despilfarro, señor Rambla.
Unos presupuestos que, si no nos sacan de la crisis, todavía menos nos marcan una senda, un camino para salir de la crisis y tener un
crecimiento económico equilibrado y sostenible.
Porque estos presupuestos ni tan siquiera generan
los raquíticos 5.
400 puestos de trabajo, empleos, que el señor Camps anunció en esta misma cámara.

Y unos presupuestos discriminatorios, que hacen que, en esta misma comunidad,
convivan ciudadanos de primera y ciudadanos de segunda, en función de caprichosos deseos o del peso político de los jefes provinciales.
Y ahí vemos que se ha desvelado el insignificante peso del clan Fabra.

Y, sobre todo, unos presupuestos total y absolutamente ficticios, señor Rambla.
Y usted lo sabe muy bien.
Lo sabe porque usted viene aquí a poner en escena la defensa de unos presupuestos.
Tiene usted que hacer una
interpretación de cara a la galería.
Lo que podíamos llamar.
.
.
hace usted un ejercicio de hipocresía contable -y permítame que se lo diga de esa forma-.
Porque usted sabe, perfectamente, que estos presupuestos serán modificados con premeditación, alevosía y amparados en el manto de la Virgen de Agosto, y que, además, no se ejecutarán nunca al 100%.
Nunca al 100%.

Usted ha hecho su papel, claro, el de la defensa de unos presupuestos
indefendibles.
Y ahora nos toca nuestro papel, el papel de lo que han dicho los
ciudadanos que tenemos que hacer: preguntarle a usted.
Y preguntas hay muchas,
hay muchas sobre estas competencias que tiene usted tan variopintas y tan
diferentes como: políticas industriales, comerciales; innovación; asesoría; defensa en juicio; relaciones con Las Cortes; o coordinación.
Y ha dicho usted, de estos presupuestos, que son austeros, realistas,
sociales y eficaces.
Sin embargo, estos presupuestos son los mismos del año pasado y los mismos del anterior, y los mismos del anterior, y los mismos del
anterior, señor
conseller.
¿Cómo se puede ser austero, realista, social, eficaz y, a la vez, ser continuista?
Porque estos presupuestos son los mismos para crisis económica que para auge económico.
Explíquemelo porque no lo entiendo, señor conseller.

Hay cinco nuevas líneas -cinco nuevas líneas- por un total de 5,6 millones de euros.
Y desaparecen otras tantas líneas con un importe de 9,4 millones de euros.
No voy a entrar a criticar la caída del presupuesto, en esa caída del 7,8% del presupuesto.
Es lógico.
En épocas de crisis se producen menos ingresos y, por lo tanto, se ha de ajustar el
gasto a esa caída de los ingresos.
Pero donde sí que entraré es en la reorientación.
Porque, justamente, en épocas de crisis se ingresa menos y lo que se tiene que hacer es reorientar el
presupuesto para dar solución a los problemas de los valencianos.
Y ahí sí que entramos.
Y entramos porque lo que sería la parte productiva de su
conselleria -Industria, Comercio e Innovación- ha pasado, ha ido cayendo, justamente, el peso en la época de crisis.
En el año 2008 el peso era del 1,70 sobre el presupuesto general de la Generalitat
valenciana.
En el 2009, 1,75.
En el 2010, 1,60.
Y en el 2011, 1,55.
Es decir,
la parte productiva, la que debe de generar empleo, cada vez pierde peso.
Y eso
se lo tendría que hacer mirar.

Hace dos días ustedes presentaron, ustedes y el señor Camps, la Estrategia de política industrial 2010-2015, algo de lo que nos alegramos.
Nos alegramos de que
hayan llegado a un consenso en política industrial.
Pero, sin embargo, a pesar de ese consenso y a pesar de esos
pactos, lo que demuestran sus presupuestos es que la política industrial queda total y absolutamente relegada, al caer un 7,31% con
respecto al año anterior.
Lo único que ha cambiado en este presupuesto es que ahora pasamos de competitividad
a EPI.
Lo único.
Han cambiado las denominaciones de las líneas, pero ni tan siquiera han puesto líneas de apoyo a la Estrategia de política industrial.
No hay más presupuesto para esa Estrategia de política industrial.
¿Considera usted, sinceramente, que estos presupuestos hacen frente a la crisis
económica, señor
conseller?
¿De verdad que hacen frente a esa caída del empleo y al desplome de la productividad de nuestras empresas?

Pero todavía es más grave si entramos a analizar los presupuestos con detalle.
Si se analizan los
ingresos de su conselleria, en lo que se refiere a fondos europeos, yo me pregunto qué haría usted, señor conseller, sin fondos europeos.
Qué clase de política industrial y de innovación haría usted sin fondos europeos.

Mire, el 42,81% de su presupuesto está destinado -del presupuesto de la parte productiva, Conselleria de Industria, Comercio e
Innovación-, son fondos europeos provenientes del fondo social europeo y de los fondos
Feder, del programa operativo 2007-2013: 90 millones sobre 212 -90 millones sobre 212-.
Pero este dato todavía es más grave cuando vamos a ver lo que es política industrial e innovación, los programas de política industrial y de innovación.
Fíjese, el 69,04% de todo el programa de política industrial, son fondos europeos; y el 64,60% de lo que es política de innovación.
En política industrial, el porcentaje más elevado desde el año 2005.
Y en política de innovación, el porcentaje más elevado del 2008.

Pero todavía es más grave si vamos solamente a transferencias, si esos fondos los comparamos con
las transferencias que usted hace -lo que realmente son políticas, no la gestión de los expedientes-.
La cuantía se eleva, en política industrial, al 78,16%.
Es decir, de todas las transferencias que usted
hace, de todo lo que es política industrial, el 78% son fondos europeos -83 millones-, y todos en el Impiva.
Y en innovación, seis millones de nueve millones de transferencias corrientes y de capital.
¿Qué clase de política industrial harían ustedes, sin fondos europeos?
Me parece que con estos datos, me temo que el
Impiva va a tener que seguir llamando a Bruselas, previamente a publicar las órdenes de las convocatorias de ayudas a las empresas.
Porque si no viene el
dinero de Europa no hay política industrial ni de innovación.

Si se analiza con detalle, algunas consideraciones son necesarias hacer.
Mire,
en servicios generales y seguridad industrial -ya se lo comentamos, porque como los presupuestos son continuistas, pues la crítica debe de ser, más o menos, la misma-, mire, 4,7 millones de euros en seguridad industrial para gestionar 120.
000
euros -4,7 millones-.
Y en gastos de dietas y locomoción, se gasta usted más de lo que gestiona, 518.
000 euros.
Lo mismo ocurre en servicios generales.
¿Tiene sentido gestionar transferencias en servicios generales?
¿Tiene sentido gastar 4,4 millones de gastos de personal para gestionar 39.
000
euros de transferencias?
Lo mismo ocurre.
Coherencia, señor
conseller.
Haga algo con esto porque no tiene, absolutamente, ningún sentido.
Y más adelante, si quiere, hablaremos de personal también.

En política industrial, seguimos sin comprender qué hacen en el presupuesto los museos: el Museu de la Taronja, el del textil, el
del calzado o el industrial de Sagunto.
No decimos que no tengan que estar en
los presupuestos de la Generalitat valenciana, pero no en los presupuestos de
industria.
Los museos, a cultura.
Usted a generar empresas y a crear puestos de
trabajo, que es lo que le corresponde a su conselleria.

¿A qué destinan los recursos de los objetos, de los oscuros objetos de deseo que
suponen las fundaciones en sus manos?
Mire, de lo que es la política industrial, de toda la línea presupuestaria del programa de política industrial, ustedes destinan 2,8 millones de euros a dos fundaciones: la
Fundación Valenciana de la Calidad, 580.
000 euros; y la Fundación Desarrollo e Innovación, 2.
225.
000 euros.
Que suponen el 79,92% del presupuesto destinado a política industrial, descontado el Impiva -descontado el Impiva-.
Ha pasado del 60% al 79.
Ha aumentado en las transferencias a las dos
fundaciones, de un 60 a un 79%.

Y el tema más grave es cuando se ve, las transferencias a estas fundaciones, en global.
Porque, si nos vamos a gastos diversos, la cantidad que se transfiere a la
Fundación de Desarrollo e Innovación asciende a 8,5 millones de euros.

¿Podría explicarnos qué viviendas tiene alquiladas el Impiva o qué inmuebles tiene alquilados el Impiva?
Porque en el capítulo de ingresos hay unos 685.
000 euros -casi 114 millones de las antiguas pesetas- que proceden de ingresos por alquileres de viviendas.
Es una curiosidad.
Qué quiere decir, ahora nos dedicamos en el Impiva.
.
.

El senyor president:

Senyora Marco.

La senyora Marco Gual:

.
.
.
a hacer política de alquiler.

En cuanto a planes de competitividad se les llena la boca y siguen
insuficientemente presupuestados.

Y voy terminando, señor presidente.
Mire, me ha hecho gracia y me ha gustado que usted diga que ahora
el Ivex va a asumir las competencias del Valencian Community Investments.
Me ha
alegrado, porque me ha solucionado usted la duda que tenía sobre el tercer punto de las líneas del Ivex.

Y también me he alegrado por otra cuestión.
Mire, en la página web oficial del Valencian Community Investments, en recomendaciones,
ustedes recomendaban paraísos fiscales.
Me alegra que ya no sea una recomendación.
Y espero que el Ivex no recomiende invertir en paraísos fiscales.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marco.

Té la paraula el senyor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Muchas gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor vicepresidente primero y conseller de Industria.

En primer lugar, en nombre del Grupo Popular, también sumarnos a las condolencias.
.
.
para transmitirle las condolencias al conseller Flores, como no podía ser de otra manera.

Y, entrando en materia, les diré que hace ahora un año, en esta misma comisión y en idéntico.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Betoret Coll:

.
.
.
y en idéntico contexto, les hablábamos de que las claves de los presupuestos de La Generalitat, en materia de
industria, se resumían en dos palabras, fundamentalmente: innovación e internacionalización.
Una doble «i» que constituía la fórmula de lo que hoy se ha transformado en un crecimiento de la producción industrial de un 7,7%, frente al 3,2% nacional.
Algo que confirma que la comunitat está hoy mejor situada para salir de la crisis.
Una doble «i» que se aplica también en estos nuevos presupuestos y, cómo no, en la Estrategia de política industrial 2010-2015, que el pasado martes presentaba el presidente Camps,
junto a los sindicatos y a la patronal.

La Generalitat hace los presupuestos pensando en el presente, pero también en el futuro.
Sabemos que ahora sentamos las bases sobre las que se asentarán las políticas industriales de los próximos cinco años.
Porque en el Partido Popular no creemos en cortoplacismos, que son pan para hoy y hambre para mañana.
Por eso, 1.
100 millones de euros hablan de impulso que recibirán.
.
.

El senyor president:

Senyories, guarden un poc de silenci, per favor.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

Como decía, por eso, 1.
100 millones de euros hablan del impulso que recibirán nuestros sectores productivos.
Un impulso que tiene no sólo el visto bueno, sino el apoyo de los principales agentes sociales.
Algo que,
lamento recordar, no se ha conseguido a nivel nacional.
1.
100 millones y un
apoyo social que suponen el pistoletazo de salida hacia la comunidad más exportadora, más internacional, para lo que se han destinado 32 millones de euros, con los que
nuestros sectores productivos podrán crear mercados en países que, a diferencia del nuestro, empiezan a remontar y ven cómo ya sus economías se miden en datos en verde y no en números rojos.

Una comunitat que mira hacia afuera, pero sin descuidar lo que tenemos dentro.
Por eso, no
abandonamos a nuestras pymes.
Sabemos que el tejido industrial valenciano se
compone, principalmente, de pequeñas y medianas empresas.
En pequeñas y medianas empresas más preparadas, con los mejores productos y con las mejores tecnologías.

Para seguir manteniendo este liderazgo, 120 millones de euros se destinan este
año a innovación.
Ya que, a diferencia de Zapatero, nosotros sabemos que en la calidad y en la
especialización está el futuro y el porvenir de nuestras empresas.
Por eso nos hemos marcado, como
objetivo, llegar a las diez mil empresas de base tecnológica en cinco años.
Y, también, por eso, seguimos apoyando a nuestros sectores tradicionales, como el cerámico, el del juguete o el del calzado -tres sectores que, por cierto, alguien se ha olvidado de incluir en las
transferencias de capital del Ministerio de Industria.

Queremos cubrir todos los frentes.
Tan importante como tener un buen producto
es saber venderlo.
De ahí que otro de los ejes de actuación sea la ordenación y promoción comercial, con más de un 18% de nuestro presupuesto.

Si nos centramos en el comercio exterior, el esfuerzo de La Generalitat es aún mayor.
El presupuesto en esta materia se incrementa en tres décimas y llega ya a los 22 millones de euros.

Cuestiones vitales para nuestra red empresarial, como la consolidación de nuestras marcas o el registro de nuestros diseños en el extranjero.
Con esta finalidad hemos intensificado las ayudas,
duplicando, durante esta legislatura, las líneas de apoyo al comercio internacional.

Internacionalización e innovación, dos conceptos que se complementan para hacer de nuestra industria una
industria con futuro.
Para lo cual, además, hay que añadir un ingrediente más: la sostenibilidad medioambiental.
El Consell no busca sólo la mejor solución, busca la mejor solución posible.
Y, abarcando una perspectiva más amplia, ha creado los bonos Ecoinnovación, destinados a propiciar la innovación ecológica en nuestras pequeñas y medianas empresas.

Detrás de todas estas líneas de ayuda -inversiones, bonos y demás actuaciones-, subyace un punto fundamental para salir de la crisis, que está íntimamente relacionado con el tejido empresarial: la creación de puestos de trabajo.
Una tarea que cobra especial relevancia en la
industria, ya que por cada empleo generado en este sector se generan cuatro más de forma indirecta.
Esto supone una gran responsabilidad que recae sobre los
hombros de las empresas valencianas y sobre los hombros de quienes podemos y
debemos trabajar para ayudarlas.

Nosotros, desde aquí, podemos contribuir aprobando unos presupuestos que -como los que ha traído aquí el conseller Rambla- suponen un espaldarazo al progreso, dinamizan nuestros sectores productivos, y,
al final de la rueda, generan puestos de trabajo que reactivarán la economía valenciana, que es lo que preocupa a los ciudadanos.
Y, por lo tanto, lo que
nos debe ocupar en esta cámara.

Tampoco quiero pasar por alto otro detalle.
Se han mantenido o incrementado las
partidas a innovación, internacionalización, exportación y comercio.
Estos presupuestos reflejan una gran contención del gasto corriente de la Conselleria de Industria, lo que permite que se
mantengan otras partidas más productivas para nuestras empresas.
En definitiva, un objetivo, como es salir
de la crisis; un camino, nuestras industrias; y una herramienta, estos
presupuestos.

Ante el abandono absoluto de un gobierno central que reduce las partidas para
la comunitat en 600 millones de euros y que disminuye, e, incluso, elimina las ayudas que
existían sin crear otras nuevas y sin solucionar problemas, La Generalitat está con las empresas.

Ante un ejecutivo que asegura que su reforma laboral no creará empleo y que insiste en bajar sueldos, congelar pensiones y tensar las cuerdas
del diálogo social, La Generalitat está con los trabajadores y consigue acuerdos con los agentes sociales.

Ante una situación de crisis -que en España se perpetúa-, La Generalitat apuesta porque la comunitat mire a Europa y al mundo y se posicione para salir cuanto antes de esta situación y genere oportunidades.

Por todos estos motivos, el Grupo Popular apoya las cuentas de la Conselleria
de Industria y felicita, un año más, al conseller por los frutos que continúa dando la cosecha de esta conselleria.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Betoret.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller d'Indústria, Comerç i Innovació:

Muy bien, pues, muchas gracias a todos, al señor Betoret, al señor Torró, al señor Pañella y a la señora Marco por su intervención y por sus aportaciones -estoy convencido- constructivas, constructivas.

Pero, también les tengo que decir que la labor de oposición es muy complicada y, en ocasiones, no se dispone de suficientemente información para poder ejercerla, no se dispone simplemente porque la gestión del día a día aporta una mayor información de la que pueden aportar los fríos papeles a los que podemos tener acceso y todos aquellos que ustedes quieran
demandar, como así lo hacen, que no les quepa la menor duda que lo hacen y les responden.
Pero,
creo que el desconocimiento de la gestión de la
conselleria les hace incurrir en errores que estoy convencido de que no son fruto de la mala
intención, sino de ese desconocimiento.

Mire, que les quede claro; las ayudas, los incentivos y el apoyo a nuestras
empresas no han perdido peso en los últimos años en la conselleria, hemos ganado paso, estamos apoyando y aportando más dinero a nuestras empresas.
Donde hemos reducido el esfuerzo y donde hemos
reducido el peso es en aquellas líneas propias de la conselleria internas, es decir: de gestión; de organización de la empresa; en nuestros capítulos de personal, donde no incorporamos nuevos funcionarios a la conselleria, distribuimos los medios que tenemos y hay reducciones de salario, algunas -como usted bien conoce- para todo el conjunto de trabajadores, que no se incrementa un ápice para ninguno de los trabajadores de la Conselleria de Industria, pero sí que, por ejemplo, hay reducciones.
Y no podemos olvidar, por ejemplo, para los
altos cargos, entre los que mi incluyo, del 15% de su retribución.
Con lo cual, ahí hay algunos trabajadores -que lo somos- de la
conselleria cuyas reducciones son especialmente destacables.

Por lo tanto, en primer lugar, reseñarles el peso que mantiene e incrementan las políticas de apoyo a nuestras empresas: políticas de innovación, de internacionalización.
.
.
en definitiva, de apoyo a la investigación, al desarrollo, a los distintos proyectos de inversión que desarrollan nuestras empresas.

No son los mismos presupuestos que el año anterior.
El problema es que, en muchas ocasiones, sí son las mismas respuestas de la oposición; de hecho, este año -y ustedes estaban invitados-, aprobamos anteayer el acuerdo que supuso la estrategia de política industrial, un acuerdo en el que llevamos trabajando meses con todas las
organizaciones empresariales y sindicales de la comunidad.
Y ellas no piensan
lo mismo que ustedes, porque ellas, quienes representan a quienes tienen
capacidad de generar empleo y a generar prosperidad en la comunidad, estuvieron
todo el martes apoyando este gran acuerdo.
Estaba invitada, no esta comisión de presupuestos, pero sí la comisión de industria.
Y agradezco a los diputados del Grupo Parlamentario Popular de
la comisión que vinieran a respaldar esta iniciativa, que respaldó el conjunto de los sectores empresariales y sindicales de la comunidad.
Y
lamento que no lo hicieran los representantes del Partido Socialista y del
resto de grupos que estaban invitados, pero que no consideraron oportuno
respaldar esta iniciativa.

Afortunadamente, la sociedad va por un lado, y, ustedes, la oposición, los que están en este parlamento, van por otro.
Se lo recuerdan cada cuatro años, pero tengan en cuenta que falta ya poco tiempo para que se lo vuelvan a
recordar.
.
.

Y, señora Marco, no son los últimos presupuestos de la era Camps.
Y, además, además, le digo más, es que no es porque lo diga yo, es porque usted está segura -y ha tenido que decir lo contrario-, porque usted está segura.
Y eso, todavía lo hace mucho más duro.
En lo que sí que creo que son los últimos, suyos -por lo que leo en la prensa-, porque se quiere dedicar a otras cosas o la quieran dedicar -su partido- a otros menesteres, no de rango autonómico, sino municipal, en donde les deseo la mejor de las suertes.

Dicho eso, la labor de oposición -como digo-, siendo ésta complicada, requiere también saber defender a esta comunidad en todas las instancias.
Y cuando yo hablaba
del presidente del gobierno, Rodríguez Zapatero, que -como ustedes bien saben- no lo tengo en una fotografía en mi mesita de noche porque quiero dormir bien y, afortunadamente,.
.
.
(Veus) No, se lo digo yo, se lo digo yo.

El senyor president:

Señorías, por favor.

El senyor conseller d'Indústria, Comerç i Innovació:

Usted, usted lo sabe bien, que no lo tengo porque quiero dormir bien, y eso me
impediría dormir, pero sí lo tienen la mayoría de los valencianos al señor Rodríguez Zapatero en sus oraciones todos los días, porque, además, quieren que desaparezca cuanto antes, eso sí, de la política, de la presidencia del gobierno en la que está.
Porque esta sociedad española, y no porque lo diga yo, sino porque lo dice el conjunto de la sociedad, lo
dicen sus socios europeos y lo dice el mundo mundial, necesita un cambio.
Y con
el presidente Rodríguez Zapatero esta sociedad está condenada a seguir estando en la cola del desempleo, de la prosperidad y del
dinamismo económico en Europa y en el mundo.
España no tiene ningún motivo estructural para estar donde está.
Y es este presidente del gobierno y sus políticas erráticas lo que nos está llevando a esta posición.

Mire, por ejemplo, medidas de carácter fiscal como las que ha ido tomando últimamente.
Nuestro país, nuestra comunidad -por decirlo en la Comunidad Valenciana- estamos creciendo en los últimos meses en el índice de producción industrial.
Eso quiere decir que nuestras empresas, si ustedes hablaran con
ellas -yo, ayer, estuve visitando una, he estado visitando y acompañándoles en las ferias últimas de los sectores de cerámica, de mueble, del textil, del calzado.
.
.
, por citar algunas-, confirmaban la evolución, aunque lenta, de su actividad económica.
Pero, no una evolución -no, no se alegren-, no una evolución porque el mercado interior ha recuperado actividad y, por tanto, hay una mayor
demanda en nuestro país, no, sino porque el comercio exterior y el esfuerzo enorme que están haciendo nuestras empresas está permitiendo compensar en buena medida el descalabro que están teniendo en el contexto nacional.

No hay una sola medida que haya tomado el presidente del gobierno en los últimos años, ¡ni una!
, que sea incentivadora de la actividad económica.
¡Ni una!
¿Estamos de acuerdo en que hay políticas de austeridad que llevar a cabo ¡Sí!
Pero, esas políticas de austeridad hay que hacerlas compatible con algunas medidas que puedan
incentivar a nuestros sectores productivos, a nuestro sector comercial, y, en
definitiva, generar un poco de prosperidad.
Lo que anteayer pudimos firmar en
la Comunidad Valenciana empresarios y sindicatos no es fruto de una llamada de
teléfono dos días antes, es fruto de muchos meses de negociación, de mucha voluntad y, sobre todo, de mucha confianza, de mucha confianza recíproca entre todas las partes.
Esa confianza no existe en España; no existe relación con las organizaciones sindicales, no existe relación con las organizaciones empresariales, tenemos a un presidente del gobierno
autista de la realidad política española.
Y, por tanto, así tengo que contextualizar estos presupuestos porque es la realidad de este país.

Y, afortunadamente, a pesar de eso, en la Comunidad Valenciana crecemos nuestro
índice de producción industrial; están creciendo nuestras exportaciones; crece el presupuesto del Instituto
Valenciano a la Exportación; disminuye casi un 9% el del Instituto de Comercio Exterior, del Icex; a nivel
nacional, estamos creciendo estos últimos meses en lo que es la venta de viviendas en la Comunidad Valenciana, en
concreto, en la venta de viviendas somos la segunda autonomía con mayor número de ventas en los último meses y eso se va a quebrar, porque el presidente del gobierno ha
decidido, a partir del 1 de enero, eliminar una deducción como es la deducción para adquisición de vivienda, que le va a costar a cada valenciano de media 1.
350 euros comprar
una vivienda.

Si eso es una medida de estímulo al consumo y a la actividad económica, ¡que venga Dios y lo vea!
Y eso no es pensar en Rodríguez Zapatero, eso es pensar en la sociedad española.
Y su partido, si estuviera pensando en la sociedad española y en la sociedad valenciana, también hablaría de eso y también denunciaría estas cosas.

Pero, en nuestra comunidad -como le digo- estamos con un gran esfuerzo apoyando a nuestras empresas para crecer en ese índice de producción industrial, creciendo nuestras exportaciones porque, desgraciadamente -como digo-, la demanda interna sigue estancada en España, la creación de empresas ha crecido un 14,4 en lo que llevamos de año en nuestra comunidad, con 6.
615 empresas, aunque sean pequeñas, aunque provengan de otras iniciativas empresariales, pero hay que fomentar
el espíritu emprendedor en nuestra comunidad, es necesario que se creen nuevas
iniciativas empresariales; todas ellas incorporan valor añadido, casi todas tienen un componente tecnológico importante.
Y ahí es donde tenemos que estar.
Y ahí es donde han estado todas las organizaciones empresariales.
Ahí es donde han estado todos los sindicatos.
Y ahí es donde me hubiera gustado encontrar a la oposición, apoyando esos proyectos de futuro y estando al lado del principal problema
que tiene nuestra sociedad, que es generar empleo y dinamismo económico.

Y estos presupuestos están pensando en incrementar nuestro apoyo en políticas de innovación, porque no crecemos si no innovamos; apoyo a nuestras empresas en políticas de internacionalización, porque no tenemos más actividad económica si no salimos al exterior, mientras no se recupere la confianza en España; apoyo a nuestras empresas para que vayan ganando más tamaño, para tener empresas con más capacidad para poder afrontar los restos de la financiación, los retos de la globalización y, en definitiva, tener un músculo mayor con el que poder ser más competitiva; apoyar nuestros proyectos empresariales diversificados.
Tenemos
que conseguir, porque de hecho es así, que haya más empresas de base tecnológica, alta o media en nuestra comunidad, porque son ellas las que tienen una
mayor propensión a la exportación y mayor capacidad de penetración en otros mercados.

Pues, todo este conjunto de iniciativas, junto con innovación, también en la gestión, en la administración de nuestras empresas, todo ello nos tiene que llevar en los próximos años a tener un tejido industrial y empresarial más competitivo y que nuestra industria pueda recuperar un mayor nivel dentro de
nuestro producto interior bruto, y, sobre todo, a generar más empleo.

Es momento de que estemos al lado de quienes pueden generar empleo, de quienes
pueden generar actividad económica, es momento de sumar, y esa suma es la que quisimos transmitir anteayer y
que, hoy, me hubiera gustado encontrar aquí por parte de los grupos de la oposición para impulsar y generar confianza en nuestra sociedad, que es lo que está demandando.

Espero, en su segunda intervención, poder lograr un mayor apoyo a estas políticas.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, senyor conseller, la veritat és que tanta condescendència m'aclapara una miqueta, vull dir, «no tenim informació, pobres persones.
.
.
, és que no saben més.
»

Bé, mire, jo no sé si tenim molta o poca informació, però llegir un pressupost li assegure que sé llegir-lo, sé llegir-lo.
Per tant, no em vinga amb romanços -com diuen vulgarment- de si s'han reduït les línies internes o les línies no sé què.
.
.
Val?
Perquè el pressupost és claríssim!
, claríssim!
Jo no sé si, després, el compliran o no!
Ací, ja s'ha dit que el més probable és que després no ho complisquen, que això ja és el súmmum!
Damunt, després, no el complixen!

Però, jo no vull parlar d'això, vull parlar del que vostés mos ha presentat ací.
I el que vostés mos ha presentat ací no té res a vore amb el que vosté està dient ací.
Vosté ací diu que el Consell va a lligar els gossos amb llonganisses en política industrial, i el que estan fent és posant menys diners, directament menys diners, en termes globals, i, a més, en comparació amb allò que posaren l'any passat i el que posaren l'altre en relació a les ajudes europees que vénen, encara molt menys diners.
Per tant, no mos vinga amb històries i conteste per què opten per això.

Perquè l'estratègia de política industrial, jo crec que, mirant estos pressupostos, podia dir l'estafa de la política industrial.
Perquè vostés, no sé si a mosatros aconseguiran prendre'ns el pèl, però que, per descomptat, que tracten de prendre'ls el pèl a la ciutadania és evidentíssim.

Perquè li repetisc el que li he dit abans, que vosté no m'ha contestat.
Sap en què consistix la política industrial?
, perquè, li ho torne a dir, no sé si es creu el que està dient vosté.
Si es creu el que està dient vosté, o no s'ha llegit els pressupostos, o és alguna cosa molt pitjor, val?
, o és alguna cosa molt pitjor.
Perquè l'estratègia de política industrial apareix en estos pressupostos en li-te-ra-tu-ra, val?
,
literatura.
Les mateixes partides que hi havia l'any passat, la major part d'elles disminuïdes, se'ls afig una noteta que posa: «En compliment de l'estratègia de política industrial, no sé què, no sé quants», «en compliment de l'estratègia de política industrial, no sé què.
.
.
» És el mateix que l'any anterior.
El mateix, eh?
, la mateixa partida, idèntica, inclús el mateix codi de línia, és a dir, no canvia.
L'únic que canvia és que se li afig això.

Li ho torne a dir, no apareixen partides noves relaciones amb l'estratègia política industrial!
Diga-me'n una, una, una nova.
Una, (inintel·ligible) .
.
.
una, agarre el pressupost ara i li done temps.
.
.
busque-me'n una, una nova, una nova, una nova.
(Veus) No, no, una, una, una, val?
Una nova, que l'any passat no estiguera, relacionada amb l'estratègia de política industrial, perquè són totes adaptacions, totes.

I està clar, li ho estic dient, en la problemàtica afigen els objectius.
Les línies d'actuació, llija-se-les, la fitxa FP4 de cada programa, llija-s'ho, les línies d'actuació idèntiques!
, les mateixes que l'any passat, les mateixetes.
On està l'estratègia de política industrial, senyor conseller?
On està l'estratègia de política industrial?

Vosté ací mos ha contat una sèrie de coses, mos ha parlat dels CEEI.
S'ha atrevit a dir: «No, els CEEI creixen un 10%.
» Sap vosté el que suposa, després d'eixe creiximent dels CEEI, en el pressupost de la conselleria?
, sap vosté el que suposa?
Un 1%.
L'1% dels 222 milions d'euros que té esta conselleria van als centres europeus d'empresa i innovació, que és un instrument fonamental per a ajudar al desenvolupament de les empreses.
Això és el que vostés entenen per innovació.
I vosté mos ha plantejat ací, bé, el 10%!
El que no ho haja llegit açò, diran: «Fotre!
Quants diners es gasten estos en això i quin augment!
» L'1%, l'1%.

I en temes de política comercial, per favor, és vergonyós.
L'ordenació i programació comercial baixa quasi un 15%.
Ja va baixar l'any passat en termes pareguts.
I jo li pregunte: l'instrument per excel·lència d'ordenació del comerç, sobretot del xicotet comerç, el Pateco, què passa amb el Pateco?
Quan estarà?
Perquè tots els anys apareixen diners, però el Pateco no el veuen per ningun costat.
Li dic els diners que havien
consignat?
El 2009, 50.
000 euros; el 2010, 190.
000 euros; enguany, 20.
000.
On
està el Pateco?
Han fet alguna cosa?
Quan es presentarà?
Eixa és la seua política d'estímul de.
.
.
l'activitat productiva, que és zero, zero, és zero, no.
.
.
és zero.
L'Impiva, els CEEI, els instituts tecnològics fan moltíssim treball, però, sobretot, perquè es busquen la vida amb aportacions externes.
Perquè si tingueren que dependre del Consell, estarien aviats, estarien aviats.

Per tant, siga menys condescendent i conteste més a les preguntes directes que se li fan ací i explique'ns per què eixa caiguda en termes reals de l'esforç pressupostari del Consell en matèria de política industrial.
I no mos conte més romanços.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.
.
.
-perdó-, senyor Torró.

Té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, no vull abundar ja en la mateixa pregunta que s'ha fet ja, que se parle del nou pla d'estratègia.
.
.
-perdó- de la nova estratègia de política industrial, però bé, efectivament, això hauria de tindre una plasmació en el pressupost, que indubtablement no trobe.
Però que, bé, ja està dit i, per tant, ho assumisc jo, personalment també, com si ho diguera jo.

Mire, hi ha una qüestió bàsica.
He acabat l'anterior intervenció meua donant-li la raó que el pressupost és continuista.
És continuista i, damunt, reforça els defectes que ja tenien els anteriors pressupostos.

Jo no sé si vosté està satisfet, perquè han dit: «Ja sabem que en esta situació el pressupost va a la baixa.
» Però si el pressupost global baixa un 4,7%, li reitere, el seu baixa molt més, el d'esta conselleria baixa molt més.
Arriba a tindre una dotació de 222 milions.
Quant se va gastar en la fórmula 1 en un dia?
No, no, ja sé que se riu perquè sempre dic el mateix, però és que és un element de comparació.
Quant s'han gastat?
No, no, no li estic dient si «no» o si «sí» a la fórmula 1, estic simplement fent un raonament.
Quants milions se van gastar en la
fórmula 1?
Pràcticament, pràcticament, la dotació d'esta conselleria.
El cost de la fórmula 1 és similar a la dotació de la conselleria.
Eixa és la realitat.
Per tant, al ser un pressupost continuista i conserva els
mateixos defectes, els mateixos defectes.

Vosté ho ha dit, no canvia el model productiu.
No és que no el canvia, ni intenta tampoc adaptar-lo.
Estem en una crisi econòmica.
La crisi té unes causes.
Ho ha hagut unes causes.
Açò no apareix com els bolets perquè plou.
No, no, ací hi ha unes causes perquè ara estiguem en crisi.
S'actua sobre alguna d'estes causes?
S'intenta modificar algun dels motius que ens han portat a la crisi?
No, vosté està satisfet en el seu model, perquè no és ja canviar el model, sinó adaptar-lo a les circumstàncies que tenim.
No.

He dit.
.
.
, i després hi ha un tercer apartat, per a mi és important, que és la pobresa amb la qual s'afronta una part importantíssima del pressupost de La Generalitat, com és el d'indústria i comerç.
I ho dic fent-li una referència al meu anterior discurs, també.

Mire, si només en dues partides, la X0133 i la X0137000, tenim una aportació externa superior als 12 milions i mig respecte a la de l'any anterior, com no han aprofitat esta major aportació per a donar-li un major impuls?
Al revés, l'han aprofitada per a disminuir les seues aportacions -aportacions pròpies- i retallar encara això.
Això sí que és responsabilitat seua, tant que mos està vosté recordant a l'oposició quines són les nostres responsabilitats i la nostra.
.
.
ho sabem.
Això deixe-mos-ho a mosatros, jo li ho demane, deixe-mos-ho a nosaltres, eh?
Els
nostres maldecaps els tenim nosaltres.
Però ara no parlem d'això, ni tan sols estem parlant del Partit Popular ni del Bloc ni de ningun dels
partits que estem ací.
Estem parlant del pressupost de La Generalitat, del pressupost de tots els
valencians i valencianes.
I totes estes digressions a qüestions purament externes, simplement, indica que no vol parlar d'on està el
meollo, que és de les xifres d'este pressupost.

Jo d'allò que no sé li faig preguntes.
I vosté una me n'ha contestat, la del capítol I.
M'he llevat un pes de damunt saber que eixe augment no va ni en reducció de personal ni en augments superior a personal.
Perfecte.
Ja m'ha contestat, però volia l'aclariment i, també, no només l'aclariment, sinó el compromís amb una acta davant.

Però hi han altres preguntes que s'han anat fent, volia dir, i que pense que no s'han contestat.
Perquè vostés sempre estan dissimulant.
«Baixem les inversions.
Però no, però fem un recurs al pla Confiança.
» Però, a vore, a quin pla Confiança?
, a les partides compromeses de l'any passat?
, a les d'este?
, a les que se pagaran?
, a les que s'adoptaran i no se pagaran perquè passarà, com a mínim, fins després de les eleccions, deixarem ahí pendent i ja arribarem?
Perquè és el que està passant, i els ajuntaments que estan patint per poder.
.
.
Això, vosté ho barreja tot.

No, no, mire, el pressupost que ens han donat és este.
Parlem del que ens han donat.
I si el pla Confiança no està ací, és perquè ací, perdone, ací, en esta conselleria i en este pressupost, ací no existix.
Per què?
O perquè estava davant, o perquè estarà després, o perquè estarà en un altre lloc.
Però no mos el barrege.
Estem definint un pressupost.
I les xifres d'este pressupost diuen que disminuïx per damunt de la mitjana, per tant, la consideració que el govern valencià té a la indústria i al comerç està per baix de la mitjana.
I, a més, quan hi han més aportacions externes, vostés encara el disminuïxen.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula la senyora Marco.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señor presidente.

Señor conseller.

Mire, el tiempo pone a cada uno en su lugar, señor conseller, y los votos, también.
En Madrid, y aquí también.
Y a mí, y a usted también, señor conseller.
No se olvide de eso nunca, no se olvide, porque parece que tiene usted unas
ganas de despejarme del ámbito autonómico que no veas, no sé por qué.

En segundo lugar, condescendencia.
¡Ay, pobrecitos!
que «miren, como no gestionamos, pues no sabemos.
» Bueno, pues yo tengo que saber lo que ustedes ponen en el presupuesto.
Que yo
estoy aquí para analizar el presupuesto, no para saber lo que usted hace día a día o lo que tiene en la mesilla de noche, porque no lo sé, ¿vale?
Es decir, yo lo que tengo que ver.
.
.
, y aquí hay unos presupuestos que dan una información y sus «no» contestaciones también dan otra información.
Y en base a eso, nosotros hacemos nuestra labor de oposición.

Tampoco trate de hacernos de padre espiritual de la oposición, porque hacemos lo que tenemos que hacer: control del gobierno, que es para lo
que nos han elegido los ciudadanos de esta comunidad.

Usted dice que, bueno, la oposición, que no estábamos en la presentación.
.
.
Bueno, el día que encontremos la fórmula de la ubicuidad, a lo mejor estamos en dos o tres sitios a la vez.
Pero,
hoy por hoy, señor conseller, estamos donde tenemos que estar y donde es nuestra obligación principal, ¿vale?
Y aquí somos diputados en estas Cortes, que yo sepa, que yo sepa, no somos gobierno,
somos diputados en estas Cortes, por lo menos, la señora Marco, que es la que le está hablando en estos momentos.

Y usted dice que le gustaría encontrar a la oposición.
Pues, mire, a nosotros, al Grupo Parlamentario Socialista, nos hubiera
gustado encontrar un gobierno hace ya mucho tiempo, ¿eh?
, hace mucho tiempo.
Porque quiero recordarle que en estas Cortes se han
debatido propuestas de pactos por la industria que ustedes han rechazado; de
pactos por el I+D+I que ustedes han rechazado; el señor Jorge Alarte, secretario general de mi partido, les tendió la mano para pactar unos presupuestos en época de crisis y, ahora, también, les ha tendido la mano para hablar de situación económica y de salir de la crisis económica y de cómo podemos nosotros, desde nuestro partido, arrimar el hombro por el bien de los
valencianos.
Y, ¿sabe qué hemos tenido por respuesta?
El silencio por respuesta.
Eso es un gobierno, ¿eh?
, eso es un gobierno como Dios manda.

Ha hablado usted, y no lo hemos dicho nosotros, lo ha dicho usted.
Usted ha
calificado estos presupuestos de austeros, realistas, sociales, eficaces y
con-ti-nuis-tas.
Lo ha dicho usted, no lo hemos dicho nosotros.
Lo ha dicho
usted.
Y la verdad es que de austeros, realistas, sociales, eficaces y
continuistas, la verdad es que hay que tener yo no sé qué para venir y decir que Zapatero sube los impuestos, cuando usted en la ley de
acompañamiento, que no sé si se la ha leído, no lo sé, usted en la Conselleria de Industria, Comercio e Innovación crean cuatro nuevas tasas y aumentan las tasas de lo que son expedición de certificados, certificados que son gratuitos en cualquier otra administración.
Y usted incrementa las tasas.

¿Qué pasa que esto no son tributos?
Que es que no son tributos, ¿no?
O, ¿que son?
No lo sé.
Ya nos lo explicará usted.
Porque me parece que aquí los únicos que suben los impuestos indirectos, que son los más injustos, es el Partido Popular, es el que sube los impuestos.

Habla usted de austeridad.
¿Austeridad?
Pero si usted en el personal.
.
.
, (veus) pero si usted lo que dirige es un Titánic, señor conseller, un Titánic.
¿Sabe usted cuánta gente está trabajando en su conselleria?
673 personas, de las cuales siete son personas eventuales; algunos, chóferes con sueldos de hasta 30.
000 euros.
Eso se llama austeridad.
Y para
austeridad, la Dirección General de Comercio, que tiene tres personas; de las tres, un director
general.
Aquí hay más jefes que trabajadores.
Es increíble que usted hable de austeridad.
Esto tendría que hacérselo mirar, ¿eh?
, tendría que hacérselo mirar.

También ha hablado usted de realistas.
Pero, mire, realismo es la ejecución presupuestaria que también está publicada en el presupuesto de la Generalitat valenciana.
La ejecución presupuestaria de industria, comercio e innovación, a 31 de diciembre del año 2009, es: de obligaciones pendientes de pago, del 39% en compra de bienes
corrientes y gastos de funcionamiento; de transferencias corrientes, falta
pagar el 49%; de inversiones reales, el 74% pendiente de pago, y transferencias
de capital, el 74%.
Eso también es realismo, señor
conseller.

Y, por supuesto, innovación es fundamental.
Por cierto, ¿se han puesto ustedes en contacto con las empresas que apoyaron.
.
.
, en las empresas de alta tecnología de los dos equipos que estuvieron aquí en la Copa del America?
Porque, por cierto, algunos colaboraban con universidades de esta comunidad y
han desaparecido.
Y podían haberlo hecho ustedes detractores de inversiones en esta comunidad.

Que ustedes apoyan a los sectores productivos.
A ver si vemos en los
presupuestos 40 millones de euros que prometió el señor Camps para el sector azulejero para líneas de financiación, que generarían 400 millones de economía en una provincia que ha pasado de ser pleno empleo, de liderar el pleno empleo
a liderar la destrucción de puestos de trabajo.
A ver si lo vemos, señor conseller, y cumplen ustedes con sus promesas, que es lo que está diciendo.

Y, por último, simplemente, decirle que valoramos estos presupuestos como un ejercicio
de irresponsabilidad, de irresponsabilidad política de un gobierno atrapado en sus propias fantasías, señor conseller, de un gobierno más preocupado de cómo salir lo mejor librados de casos judiciales y de arcas vacías.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marco.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller d'Indústria, Comerç i Innovació:

Muchas gracias, presidente.

La verdad es que, señora Marco, voy a repetir una frase que ha dicho usted: «Quien sube los impuestos en este país es el Partido Popular, no el Partido Socialista.
» Si esa frase recoge su conocimiento de la realidad española, el resto de su argumentación queda descalificada.
El conjunto de los españoles saben quién sube los impuestos y quién está este año, impuestos indirectos, impuestos directos, y el año que viene exactamente igual.
Eso.
.
.
 usted puede seguir en la luna en la que esté.
La realidad es la que es y el conjunto de españoles sabe quién sube los impuestos en este país y quién está asfixiando al conjunto de familias y al conjunto de empresas, con la dificultad
que eso supone para luego generar empleo.

Que, por cierto, que, por cierto, cuando usted antes hablaba de los fondos
europeos, recordarle, porque también debería de conocer un poquito más la realidad del Gobierno de España para poder hacer una crítica constructiva, que sin duda lo merece.
El Gobierno de España tenía una línea con las comunidades autónomas, la única que manteníamos denominada «Innoempresa», donde el 80% de esa línea eran fondos europeos, tenía que cofinanciar el 20%.
Pues no ha encontrado el Gobierno de España ni el 20%, ha suprimido la línea Innoempresa, y en cambio La Generalitat ha mantenido esa línea con sus fondos propios, al margen de la colaboración del Gobierno de España, que no sólo no aporta nuevos recursos, sino que además ni siquiera colabora cofinanciando los recursos que la Unión Europea pone a disposición de las empresas españolas.
¡Mire si hay diferencia en cómo hacen las cosas en el Gobierno de España y cómo las hacemos aquí!
 Como aquí estamos al lado de un sector tan importante que usted conoce, como el sector
cerámico, y el Gobierno de España, a pesar de reivindicárselo, sigue dándole la espalda y sigue aportándole de líneas de financiación de sectores estratégicos en este momento en el conjunto nacional.

Por cierto, señor Torró, una línea, Inter-Innova, solamente una línea de exportación que se refiere a la estrategia de política industrial, la contenida en los institutos tecnológicos.
En una línea de institutos tecnológicos con ello vamos a trabajar el desarrollo de esa estrategia de política industrial.

En los planes de competitividad, vamos a trabajar el desarrollo de esa
estrategia de política industrial.

El Impiva.
Vamos a trabajar ese desarrollo de política industrial.
Por ejemplo, en líneas específicas de empresas valencianas, de grandes empresas, para que puedan ganar tamaño, de diversificación industrial, etcétera, etcétera.
Por ejemplo, el año pasado había 130 millones de euros destinados a la EPI, sin estar aprobada, porque ya estábamos negociándolo.
Pusimos en marcha el cheque gestión, contenido en la estrategia de política industrial.
Pusimos en marcha la Bioregión en la Comunidad Valenciana.
Pusimos en marcha la red Innovanet.
(Remors) Pusimos en marcha el Plan estratégico.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Indústria, Comerç i Innovació:

.
.
.
director 2010-2013 de la red de institutos tecnológicos.
Pusimos en marcha la oficina de proyectos empresariales de investigación, desarrollo e innovación tecnológica.
Al finalizar el año 2011 el presupuesto de la estrategia de política industrial se habrá ejecutado en algo más del 25%, que son los 133 millones de euros de este año, más los 120 millones de euros que destinamos el año 2010.

En definitiva, estamos hablando de una estrategia que, si usted quiere, confío que le hayan hecho llegar este libro y, si no, se lo haremos llegar en los próximos días para que conozca con detalle en qué están trabajando los empresarios, los sindicatos y la administración de la Comunidad Valenciana.

Por cierto, señora Marco, supongo que usted trabajará mucho, pero yo no lo percibo.
Yo no voy a ser quien le recrimine su trabajo,
Dios me libre.
Pero ya que ha hablado de empresas que han nacido en el entorno
de la Copa America, estuve yo hace tres meses en una de ellas y el presidente estuvo la semana
pasada, se llama Future Fibre, que ha hecho una inversión, es una empresa británica con sede en Nueva Zelanda, donde ha situado en Museros la central para el
mundo, y nace de la Copa America.
Y, por tanto, es que cuando uno habla desde el desconocimiento tiene la
desgracia de cometer un error tras otro.
Y en este caso, bueno, pues ha
aparecido en todos los medios de comunicación, y es conocido el apoyo que estamos haciendo a inversiones extranjeras para
que vengan a la Comunidad Valenciana, en este caso nacida de la Copa America, ya que usted ha hecho esa referencia.

En todo caso, le digo que estos presupuestos son los presupuestos que nacen del consenso en
este caso con empresarios, nacen del consenso con sindicatos, quieren mantener
y afianzar la política industrial de nuestra comunidad.
Y sobre todo quieren aportarle un impulso
decisivo en políticas de innovación, en políticas de internacionalización, en políticas de diversificación que permitan que la industria de la Comunidad Valenciana recupere el peso que
siempre ha tenido, recupere además los niveles de empleo, que, por cierto, es el único ámbito de empleo donde no hemos perdido empleo el último año en el sector industrial, sí, en cambio, en otros sectores.
Y lo que quiere es tener una industria más competitiva, que en el año 2015 hayamos podido generar ese empleo y esa prosperidad que al menos
empresarios, sindicatos, administración y buena parte de la sociedad civil sí cree, y que me gustaría que ustedes compartieran.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, amb la compareixença del conseller d'Indústria, Comerç i Innovació, vicepresident primer, finalitzem la sessió de la comissió d'hisenda este matí.

Saben que la compareixença a les dotze del conseller d'Infraestructures ha sigut ajornada.

Alcem la sessió fins les quatre i mitja d'esta vesprada, que compareixerà el conseller d'Educació.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 3 minuts)

(Es reprén la reunió a les 16 hores i 30 minuts)

Compareixença del conseller d'Educació, senyor Alejandro Font de Mora Turón

El senyor president:

Bona vesprada, senyories.

Senyor conseller, benvingut.

Anem a reprendre la comissió d'economia i hisenda, que vàrem començar este matí, que la vàrem aplaçar a les dotze, després de la compareixença del conseller d'Indústria, Comerç i Innovació, vicepresident primer del Consell.

Ara a les quatre i mitja de la vesprada tenim la compareixença del conseller d'Educació, per a informar-mos -com no?
- dels pressupostos que ha presentat el seu departament per a l'exercici 2011.

Com sempre, senyor conseller, benvingut a esta comissió, i gràcies.
I quan crega convenient, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Educació:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyores i senyors diputats.

És una vegada més un plaer estar ací en este ja tram final de la legislatura per a presentar el que va a ser l'últim pressupost d'esta legislatura.
Per tant, un pressupost interessant, perquè corona una sèrie de propostes i d'iniciatives posades en marxa pel govern del president Camps.

El pressupost de La Generalitat en matèria educativa que els presente per a l'any 2011 vol ser una aposta responsable per mantindre els nivells de qualitat, d'eficiència, eficàcia i compromís social amb l'educació en la Comunitat Valenciana en el context econòmic que se troba Espanya, el nostre país.

I és que he de dir-los, senyores i senyors, que estos pressupostos se sintetitzen
en una única frase.
Els pressupostos per a l'any 2011 són un exemple de responsabilitat i compromís amb la nostra societat a través de la continuïtat del gasto social destinat a les famílies.

He de dir-los que el projecte pressupostari general de La Generalitat per a l'exercici ascendix a un total de 13.
713 milions d'euros, dels quals 4.
273,4 corresponen a la Conselleria d'Educació, la qual cosa constituïx un 31,16% del pressupost total de La Generalitat, havent augmentat un 0,28% més el pes específic respecte al pressupost 2010.

I esta és la primera dada que m'agradaria ressaltar.
I és que una altra vegada se realitza un esforç extraordinari que situa la comunitat al capdavant del percentatge de gasto
pressupostari en educació respecte als pressupostos totals de totes les comunitats autònomes.
Mosatros, com he dit, destinem el 31,16 i Andalusia destina el 25,2,
Catalunya el 23,9, Castella-la Manxa el 24,7 i Extremadura un 20,6, per posar
algun exemple.

Dit açò, si bé és cert que el pressupost 2011 s'ha vist reduït en un 3,6% en este capítol, en educació, enfront del 4,7% de reducció del pressupost total de la Generalitat valenciana, per tant, descendim menys
que el conjunt del pressupost de la Generalitat valenciana, tinc d'assenyalar immediatament que esta variació principalment correspon al capítol I, destinat a gastos de personal, en aplicació dels retalls aprovats per l'executiu central del govern socialista del president Zapatero.

Prova d'això és que la diferència en nombres absoluts respecte a l'exercici pressupostari anterior és de 159,2 milions d'euros menys, dels quals 142,6 pertanyen a eixos retalls en gasto de personal
imposats pel govern socialista d'Espanya.
Això vol dir que el 90%, el 90% del retall.
.
.
el descens pressupostari és imputable directament al govern del president Zapatero i a les seues
decisions.

Per tant, he d'insistir-los que de no haver-se produït eixe retall en la massa salarial estaríem parlant pràcticament d'un pressupost educatiu semblant al de l'exercici 2010.
Queda, por tant, objectivament demostrat que La Generalitat, a
diferència del Govern d'Espanya, atorga la importància que es mereix l'educació més que mai com a mesura fonamental per a fer front a la situació econòmica a què ens ha dut l'actual govern.

I això és veu reflectit també si analitzem unes dades, molt poquetes, però unes dades a l'hora de confrontar-nos amb el pressupost general de l'estat en matèria educativa.
El pressupost general de l'estat en matèria educativa presenta algunes particularitats, per exemple, decréixer molt més que el pressupost de la Generalitat valenciana, decreix un 7,36% respecte a l'exercici anterior, i margina totalment les transferències corrents a les comunitats autònomes amb un retall del 44%, del 44%.
Però a més, si a eixe pressupost de l'estat li separem les partides que corresponen a universitat, estos pressupostos
reflectixen un retall molt important de l'educació no universitària a Espanya, baixa un 13,45%.

I, finalment, he de destacar una trista continuïtat en una política de marginació de la Comunitat Valenciana.
Una vegada més hem quedat maltractats de les línies nominatives dels pressupostos, per exemple, en este cas concret, del
Ministeri de Ciència i Tecnologia, que és molt cridaner.
(Veus) Per exemple, el País Basc, en eixa transferència de línies nominatives, té 71,7 milions d'euros de transferència, i la Comunitat Valenciana 72.
000 euros.
És a dir, 78,7 milions, i mosatros 72.
000 euros, mil vegades més destinades al País Basc, mil vegades més, mil vegades.
I quasi 350 vegades més a Catalunya, 24,8 milions d'euros per a.
.
.
del Ministeri de Ciència i Tecnologia.
És la diferència que existix en esta Espanya, evidentment, que han aconseguit fer asimètrica, han aconseguit l'asimetria ja d'una manera òbvia.
Aragó, per exemple, que quantitativament té una població escolar molt menuda respecte a mosatros, té 5,1 milions d'euros, mosatros 72.
000 euros.
I altres comunitats, Cantàbria, Canàries, Andalusia i Balears, 9 milions d'euros.
Com veuen, quan se parla de marginació, se parla amb fonament.

És per això que els pressupostos d'este capítol educatiu deuen considerar-se un esforç de la societat valenciana, sense cap ajut del govern central.
Som mosatros els
valencians els que ens constituïm en defensors de l'educació pública al nostre país, a la nostra comunitat i, en definitiva, al conjunt d'Espanya, perquè fem l'esforç relatiu més important en matèria d'aportació econòmica comunitària als pressupostos educatius.
I això ho dic perquè després parlaran, senyors, amb tot el dret, que enfocaran moltes crítiques, però convindria que les enfocaren des d'eixe panorama general que he dibuixat.

Parlem del pressupost.
Com ja he dit, comptem en l'exercici pressupostari 2011 amb 4.
273,5 milions d'euros.
Una inversió diària en matèria educativa que supera els 11,7 milions d'euros, i una inversió que serà distribuïda en tres àrees: l'àrea d'educació, que percebrà 3.
300,04 milions i compta amb un pes específic sobre el pressupost toral d'un 77,22; l'àrea d'universitat i ciència, que percebrà 940,42 milions, amb un pes del 22,01 sobre el total del pressupost i l'àrea d'administració, que percebrà 33,03, que serà un 0,77% del total del pressupost.

Parlant en termes generals, però assenyalant algunes dades fonamentals, puc dir que es reduïxen les despeses de funcionament de tots els programes en un 10%, excepte els
relacionats amb les despeses de funcionament dels centres públics, que mantenen els mateixos nivells que es van assolir en 2010.
Se reduïxen les transferències corrents un 0,63%, enfront del 30% del pressupost general, mantenint les
principals partides destinades al finançament del sistema educatiu.
I s'incrementa molt el capítol d'inversions en un 58,3%, increment que es reflectix fonamentalment en les
inversions previstes per a infraestructures educatives en centre de primària i secundària i en les destinades a la introducció de noves tecnologies de la informació i la comunicació, com després vorem.
I es manté la despesa pública, el gasto públic en ensenyament universitari, en ensenyança universitària, afavorint la qualitat de la docència a eixe nivell en el marc del nou pla plurianual de finançament, del qual també després parlarem.

En definitiva, es tracta d'un pressupost que en el context generalitzat de contenció de la despesa pública educativa, baixen els capítols destinats a gasto corrent i augmenten els capítols que estan destinats a impulsar l'activitat inversora i la productiva.

En l'àrea d'educació, apostem, en primer lloc, per l'optimització i l'eficiència en la gestió de personal.
Senyories, en els últims anys, La Generalitat ha dut a terme tots els esforços possibles perquè els nostres docents obtingueren un nivell retributiu d'acord amb la importància que exercixen diàriament en els nostres centres educatius, i hem pogut situar en la Comunitat
Valenciana als nostres docents com els millors pagats entre les comunitats autònomes dels nostre mateix nivell demogràfic.

Per això, en estos pressupostos destinem, com he dit adés, als gastos derivats del personal docent i no docent un total de 2.
268,6
milions d'euros, la qual cosa representa el 53,08% del pressupost 2011 de la Conselleria d'Educació.

I respecte a este capítol, voldria destacar tres aspectes fonamentals.
Primer, que a hores d'ara comptem amb la millor i major plantilla docent de la història de la comunitat.
Tenim 51.
854 docents en plantilla, és a dir, 500 docents més que en el curs passat.
I si sumem els docents que s'incorporen al sistema educatiu al llarg del curs per a cobrir determinades
necessitats, la xifra és al voltant de 55.
000 docents.
Des de 2003, des de que governa el president
Francisco Camps, s'han incrementat en 7.
009 les places, el nombre de docents, la qual cosa suposa
un creixement del 15,62%.
I si considerem el període de govern del Partit Popular des de l'any 1995, s'han augmentat 17.
406 places de plantilla, és a dir, un 50,52% més.
Tenim més professors que mai oferint els seus servicis als alumnes.
En l'any 1995 hi havia 34.
448 docents i ara, com he dit, 51.
854.

Voldria recordar també que la Conselleria d'Educació ha aplicat els augments salarials acordats des del 8 de maig de 2007 amb les
organitzacions sindicals, a excepció de l'STEPV, que no la va signar, culminant en estos pressupostos de 2010 tot un procés de gestió que posa de manifest l'esforç realitzat per esta administració, a pesar de la més que evident crisi econòmica.
Un procés que s'ha realitzat de la manera següent: 88 milions d'euros finalitzats i consolidats per a l'augment del complement específic per al conjunt del professorat del sistema, 22 milions d'euros més finalitzats i consolidats des de gener de 2010 en aplicació de l'últim tram de millora dels imports dels sexennis als docents i 15 milions d'euros més finalitzats i consolidats per a la millora econòmica en la funció directiva dels centres.

Això vol dir que durant el període de govern del president Camps, en l'últim quadrienni en concret, en el que portem de legislatura, encara no fa quatre
anys, el professor que menys ha augmentat els seus honoraris ha sigut del 5,2%
i el que més el 24%.
El 5,2% el que menys i el màxim el 24%.
Això permet suportar l'impacte negatiu de l'efecte Zapatero en el que és la remuneració del professorat a la nostra comunitat.
Per això em fa gràcia a mi, que no sé què haguera passat si aquest govern haguera pres una mesura d'estes característiques.
No sé jo com ha pogut ser que els sindicats d'esquerres i nacionalistes hagen consentit este tipus de situació.
Perquè està bé reduir la despesa, naturalment, però cal prioritzar.
Jo crec que si estem parlant d'augmentar l'autoritat del professor, de valorar la seua funció pública, jo crec que podria ser un col·lectiu, podria ser que haguera sigut respectar per la decisió del govern estatal, com no ho ha segut.

Apostem per continuar oferint, en segon lloc, a les famílies un sistema educatiu més social.
Este apartat mereix una especial atenció, atés que l'actual context econòmic exigix als governs posar a disposició dels ciutadans tots els recursos possibles per a poder oferir majors
oportunitats, a través d'iniciatives socials i ajudes destinades a facilitar a les famílies el transcurs de les etapes educatives en què es troben els alumnes.

D'esta manera, els puc assegurar que la Conselleria d'Educació manté aquelles partides socials destinades a la gratuïtat de llibres de text, menjador, transport, bo infantil, etcètera, com passe a detallar-los a continuació.

La gratuïtat de llibres de text, amb una inversió de 49,8 milions d'euros, beneficiarà a més de 387.
000 alumnes.
Ahí tenim inclosos el bo llibre, del qual se beneficiaran 280.
423 alumnes, ajudes a
llibres de text a alumnes de secundària, que beneficiarà a 96.
952 i la gratuïtat de llibres de text en CAES que beneficiarà a 10.
537.

En segon lloc, ajudes al transport escolar, inversió de 63,9 milions d'euros en 725 rutes, que es beneficiaran 50.
990 alumnes.
Ajudes a menjadors
escolars, una inversió de 39,15 milions d'euros, que beneficiaran directament a 163.
609 alumnes, perquè a més d'estes ajudes de menjadors, es destina 1,45 euros per alumne i dia per a atendre
el servici de cuidadors i altres gastos derivats d'este servici.
Per tant, esta inversió, sumada a les ajudes directes ja mencionades, suposen més de huitanta-cinc milions d'euros en matèria de menjadors i el que s'invertix al voltant dels menjadors.

Després tenim el bo infantil, amb una inversió de 30,61 milions d'euros, que beneficiarà 30.
796 alumnes; ajudes a les guarderies municipals sense ànim de lucre amb una inversió de 490.
100 euros, beneficiarà 2.
187 alumnes en cinquanta centres; i el finançament de les despeses de funcionament de les escoles infantils de la Generalitat
valenciana, que són 11,3 milions d'euros, beneficiant 3.
100 alumnes.

El total d'alumnes de zero a tres beneficiaris és de 36.
083.
El Pavace, que se va signar entre el govern i els agents socials,
preveïa o estipulava que fins a 2013 tenien de finançar-se 47.
000 places.
Per tant, estem ara ajudant, i finançant-ne, a 36.
083.
Això vol dir que duem un bon ritme i que, previsiblement el 2013 els objectius del
Pavace estaran assolits.
Tenim també les ajudes als gabinets psicopedagògics municipals, amb una inversió d'1,8 milions d'euros, beneficiant-se'n 143 gabinets.

En definitiva, senyories, 620.
000 alumnes, 620.
000 del total d'alumnes, el 81% dels alumnes del nostre sistema, reben algun tipus d'ajuda en este moment.

També apostem per l'ocupació a través de la Formació Professional.
La Direcció General d'Avaluació, Innovació, Qualitat Educativa i de la Formació Professional, s'estructura en tres programes, amb un import total que ascendix a 21,4 milions d'euros.
La distribució dels programes és la següent: el Programa d'avaluació, innovació, qualitat educativa i formació professional, 15,4 milions d'euros; el d'Institut Valencià per al Desenrotllament de l'Educació a Distància, 4,4; el de l'Institut Valencià de les Qualificacions Professionals, 1,6 milions d'euros.
Hi hem d'afegir, o de considerar, la important aportació que des del capítol I es fa per a personal de l'FP, perquè tinc de dir ara, hui, precisament, tenim en este moment 5.
125 docents, 5.
125
docents, amb un cost aproximat de 181,9 milions d'euros.
.
.
Un cost aproximat, no, un cost de 181,9 milions d'euros.
Per tant, eixa és una consideració que faig ací, perquè es parla en estos dies d'estos temes.

En els últims anys la Formació Professional ha experimentat un creiximent exponencial gràcies a les polítiques dutes a terme pel Consell en esta matèria, i, en este sentit, som conscients que és una ferramenta indispensable per a la creació d'ocupació i desenrotllament del nostre teixit productiu.
Prova d'això són els 65.
205 alumnes que a hores d'ara es troben matriculats, són xifres de matrícula, senyories, en cicles formatius, i que per segon any consecutiu superen els
alumnes matriculats en Batxillerat, que en tenim matriculats 56.
883.

Cal destacar que en este curs acadèmic, com vaig assenyalar l'altre dia a preguntes de vostés, en estos moments comptem amb 5.
910 alumnes més matriculats en Formació Professional, la qual cosa suposa un increment de, pràcticament, el 10% d'alumnat respecte al curs passat, tenim un 9,93% més.
Ens trobem davant de la major quantitat d'alumnes matriculats en Formació Professional de tota la nostra història.

He d'assenyalar també que, paral·lelament a això, naturalment, l'oferta de cicles formatius ha experimentat un notable creiximent.
Està situada ara en 1.
137 cicles, en centres sostinguts amb fons públics, és a dir, 19 cicles més que el curs anterior i 1.
039 més respecte al curs 1994-1995.

En estos pressupostos que hui presentem, en definitiva, es preveu una aposta
que no té precedents per a continuar avançant, perquè els alumnes que cursen Formació Professional disposen d'un valor afegit de cara a la seua inserció en el mercat laboral.

Breument, destacaré algun dels aspectes claus que caracteritzen el nostre model de Formació Professional i a on van destinats els diners que ací es pressuposten.

L'increment del nombre de cicles que s'impartixen total o parcialment en empreses i instituts tecnològics, els centres integrats d'FP, que ja en tenim 14, 12 dependents de la Conselleria d'Educació i 2 de la Conselleria d'Economia i Hisenda, la concessió d'ajudes a empreses que permeten compatibilitzar l'ocupació i la formació del seus treballadors, la implementació del règim d'alternança ocupació-formació, és a dir, recuperar la figura de l'aprenent, la validació de la formació contínua que s'impartix en les empreses, l'oferta parcial d'ensenyances d'FP a la carta, l'FP a distància, l'atenció particular a les noves vetes de mercat, com és, per exemple, l'eficiència energètica o les energies renovables, o les pràctiques en empreses de la Unió Europea, que estan funcionant amb un èxit absolutament espectacular per l'acollida que té entre alumnes i professors.

Apostem, en quart lloc, pel foment de l'èxit escolar i la millora de la qualitat del sistema educatiu.
Pel que fa a este
apartat, voldria ressaltar que en estos pressupostos de 2011 es preveuen les
principals ferramentes per a fomentar l'èxit escolar, que en els últims anys han suposat per a molts alumnes en risc d'abandonar el sistema educatiu una oportunitat per a continuar els seus estudis
cap a la Formació Professional o altres opcions formatives i laborals.

Estic parlant, per exemple, dels programes de qualificació inicial, el PCPI, l'oferta del qual per al present curs s'ha vist incrementada en 136 grups respecte al curs anterior i s'han aconseguit 857 grups i s'ha arribat a 10.
284 alumnes en el present curs, és a dir, 9,7% d'alumnes més respecte al curs passat.
Suposen una inversió aproximada de 50 milions d'euros, dels quals tenen vostés a considerar, perquè, si no, no ho trobaran, que pràcticament esta inversió pertany al cos derivat del personal que porta i que conduïx este tipus de programes.
A més, junt amb els PCPI, també comptem amb una sèrie de mesures pensades per a continuar millorant la qualitat de l'èxit escolar del nostre sistema educatiu, com ara els programes Integra 1 i
Integra 2, dirigits a l'alumnat amb problemes socioeducatius i risc d'abandó i absentisme; el programa d'ampliació d'horari escolar, en què per a este curs que estem analitzant participarà un total de 75 centres; el programa Èxit, per a l'èxit escolar, destinat a alumnes de tercer i quart d'Educació Secundaria Obligatòria, que rebran reforç extraordinari en horari suplementari durant els mesos de maig, juny i juliol;
el programa d'enriquiment curricular i atenció a l'alumnat d'altes capacitats, participant-hi 51 centres; el programa Proa, que enguany
atendrà entorn de dos mil cinc-cents alumnes en 208 centres educatius; el programa de
compensació educativa PASE, creat per a donar resposta als alumnes d'incorporació tardana i que, a més, presenten el problema afegit d'una dificultat lingüística, beneficiarà 88 centres entre primària i secundària; programes de diversificació curricular, dels quals es beneficiaran 6.
800 alumnes; les avaluacions diagnòstiques per competències, que és important també per a augmentar la qualitat educativa i fer els diagnòstics i prendre les mesures, que se centraran en este curs, les de quart de primària i les de segon d'ESO, sobretot centrades en la competència matemàtica, lingüística i digital; i les proves lliures de graduat en Educació Secundària Obligatòria a la comunitat, que també permeten recuperar alumnes que tenen la possibilitat d'inserir-se en el sistema educatiu després d'haver-lo abandonat.

En definitiva, estos programes, junt amb el pla Previ, que també, pel foment de la convivència, incidix directament en la qualitat educativa; els «Saturdays in english», l'Educar-te, el programa d'orientació professional, el programa experimental per a la detecció de bones pràctiques educatives, el programa de l'uniforme escolar, que també n'hi ha una relació en convivència i en el rendiment, i el programa de caps de setmana per a excel·lents, en conjunt, tots els programes compten amb una inversió de 135 milions d'euros per a dotar els centres de tots els recursos necessaris que incidixquen
directament tant en qualitat educativa com en èxit escolar, incloent-hi, com dic, en estes xifres, els gastos derivats pel
personal.

He de dir-los que el govern central, en relació a estos 135 milions que s'han aplicat per part de la conselleria, per a l'any 2010 només va a aportar en transferències corrents 4,8 milions d'euros, i només en el programa Proa.
És a dir, que només aporta un 3,5% del total d'inversió per a foment de l'èxit escolar entre els valencians.
Damunt d'això, eixe programa Proa mateix ha patit un retall del 6,34% en estos fons
procedents del Govern d'Espanya, i mosatros, doncs, continuarem fent el mateix esforç, mantenint la mateixa dotació pressupostària, en absolut, perquè, a pesar de la crisi, no es menyscabe la qualitat d'estos programes tan importants.

Apostem també per més i millors infraestructures educatives.
Com vostés saben, les polítiques dirigides a l'ampliació i millora de la xarxa de centres educatius és u dels grans eixos d'esta conselleria.
En este sentit, l'esforç inversor realitzat per La Generalitat en els últims anys constituïx una de les fites més importants realitzades per un govern en l'educació d'esta comunitat.
La Generalitat en estos moments és líder a Espanya en la construcció d'infraestructures educatives i tot això sense un cèntim d'euro aportat pel govern socialista d'Espanya, contràriament al que s'ha fet enguany en Canàries, o en Andalusia l'any passat, o en Castella-la Manxa, etcètera, amb altres governs a on interessat al govern central repartir uns diners.
Mai ha segut ací.
Per tant, l'esforç educatiu en matèria de construcció també recau absolutament sobre els muscles de la Comunitat Valenciana.

En este sentit, els recorde que des de setembre de 2003 fins ara s'han posat en funcionament 394 centres, amb una inversió de 1.
782 milions d'euros, centres que han suposat la posada en funcionament de 6.
147 unitats noves,
aules noves, i això suposa 175.
930 places escolars que tenen lloc en llocs nous, en locals nous o
renovats, actuacions que, si les sumem.
.
.
, les 394, les sumem a les 191 que van
ser dutes a terme en el període 1996-2003, el període de govern anterior al president.
.
.
, del president Zaplana, fan un total de
585 centres des que governa el Partit Popular, que estan posats en funcionament
o nous o completament renovats o significativament ampliats.
La inversió total és de 2.
278,7 milions d'euros, més de 162,7 milions d'euros anuals en ensenyament públic, en centres públics.
14 anys destinant de mitjana 162,7 milions d'euros destinats a l'ampliació i millora de les nostres infraestructures educatives.

És evident que si comparem amb les 77 dels dotze anys de govern del Partit
Socialista, evidentment, comprenem per què tenim d'estar realitzant un esforç tan important.
Vàrem heretar una xarxa de centres educatius públics obsoleta i insuficient.

No obstant això, he de dir-los que tot este treball continua amb la mateixa il·lusió del primer dia.
En l'últim any, només en un any, hem posat en marxa 51 centres més de nova construcció, d'ampliació o remodelació total, respecte a l'inici del curs anterior: 4 centres educatius al mes en un any només, creant 6.
240 llocs de treball, una nova oferta en la qual esta administració ha invertit en un any, el passat, 215,5 milions d'euros.
Per cada dia lectiu d'un alumne, en el nostre sistema educatiu la Conselleria d'Educació invertix o ha invertit l'any passat 1,19 milions d'euros.

Bé, ara mateix, a hores d'ara, tenim 50 centres en marxa, 28 en execució, en obres, i 22 obres en licitació.
És a dir, que, mentres estic parlant, s'estan realitzant actuacions en la comunitat per un import de 213,3 milions d'euros, que suposen la creació de 6.
272 llocs de treball.

A banda del que hem fet d'estos plans de construcció, atenem també al que és Milloraescola, que preveu obres de menor contingut econòmic, en la seua programació d'obres tenim un total de 295 actuacions, ¿eh?
, per una inversió superior als 130 milions d'euros.

Tinc d'afegir també que per a donar-los una fotografia actual de les actuacions dutes a terme en
matèria constructiva, els he d'indicar que el pressupost per a 2011 en este moment, el que este exposant,
preveu un total de 39,5 milions d'euros en educació primària i educació secundària corresponents al capítol VI, a la qual cosa cal afegir 186,9 milions d'euros corresponents al pressupost de CIEGSA, que es destinen, com saben, a la
construcció de centres d'ampliació i millora, a l'equipament i dotació informàtica.

I afegim també el pla especial de suport a la inversió productiva, el pla Confiança del govern de La Generalitat, que entre els capítol VI i VII totalitzen una inversió de 27,3 milions d'euros, i la quantitat corresponent a l'anualitat de 2011 és de 3,29 milions d'euros.
Amb esta inversió del pla especial de suport a la inversió productiva, el pla Confiança, que pràcticament ja ha segut executada al llarg d'enguany, el 2010, s'atendran 62 actuacions, en les quals cap destacar les 25 relatives a escoles
infantils municipals, construccions de nova planta, ampliacions, reparacions i
rehabilitacions, amb una execució actual, com dic, del 88,7%.

Si sumem el capítol VI de la conselleria, la inversió de CIEGSA i el pla Confiança, el conjunt de la inversió és, per a l'any 2011, de 230 milions d'euros.

He d'avançar-los que a hores d'ara és, en estos moments, el conjunt d'obres que s'estan duent a terme en els diferents programes són els següents: en infraestructures escolars ja he dit que teníem 50 actuacions, 213,3 milions d'euros; en el pla Milloraescola tenim 16 milions d'euros per a 50 actuacions; el pla Confiança 18,3 milions d'euros per a 37 actuacions, i obres menors a centres educatius que sempre s'obliden, però que cal considerar-les, 3,6 milions més per a més de huitanta actuacions.
Per tant, tenim 225 actuacions en centres educatius en
marxa, com dic, en estos moments, amb estes xifres que els he donat.

Quant al sext apartat, és l'aposta que fa el govern del president Camps pel plurilingüisme com a motor de futur i oportunitat a través del sistema educatiu per a professors i per a alumnes.

Arribat a este punt de la meua intervenció, voldria remarcar, com un dels puntals característics del nostre model educatiu, el que avança cap a un objectiu ben definit: l'educació plurilingüe, que permetrà als nostres alumnes adquirir les competències adequades en les dos nostres llengües cooficials, el castellà i el valencià, i també en anglès al finalitzar l'ensenyança obligatòria.
Eixa és la meta que ens plantegem i este és, per tant, un dels grans reptes educatius al qual s'enfronta esta comunitat, que sense cap dubte serà fonamental en la competitivitat i les oportunitats de què disposen els nostres alumnes de cara a la inserció laboral i al plantejament del seu futur.

En este present curs 2010-2011 esta conselleria ha posat en funcionament altres
tres centres més amb línies amb anglés en cadascuna de les tres províncies, amb la qual cosa tenim ja sis línies en anglés en el sistema educatiu, amb una iniciativa que és capdavantera també en Espanya, en el nostre país.

A través de l'anteriorment denominat programa Pextri, del Pla d'extensió del trilingüisme, actualment programa de plurilingüisme, tenim en este moment 353 centres que oferixen la possibilitat de programes
plurilingües.
En este moment, compten amb 71.
722 alumnes, entre infantil, primària i secundària i anem a estructurar-los formalment d'una manera immediata amb una xarxa coordinada i ordenada de centres plurilingües.

L'increment d'este programa respecte al curs anterior ha sigut considerable, s'ha passat de 57.
610 alumnes, en un curs només, a 71.
722; és a dir, 24,49 més en un curs acadèmic.
I si parlem de centres, l'increment ha sigut encara més cridaner.
Parlem de 511 centres en el curs 2009-2010 i 753 actuals, és a dir, 47,35% més.

He d'indicar-los que per a donar resposta a l'increment en la matèria d'exigència plurilingüe comptem, a hores d'ara, amb un total de 3.
881 docents, 301 més respecte al curs anterior, un 8,4 d'increment en un curs escolar que es distribuïxen de la manera següent: 1.
800 mestres en educació infantil, primària, segon cicle de secundària i formació de persones adultes; 1.
762 en secundària i 299 professors en escoles oficials d'idiomes.
En tots els trams hi ha hagut increment de llocs de treball en
professors d'idiomes.

En este sentit, des de 2003 a 2010, s'han creat 827 noves places, tant del cos de mestres en educació primària, com a professorat d'anglés en secundària i escoles oficials d'idiomes, la qual cosa suposa que en este temps, des que governa el president
Camps, s'ha incrementat els professors d'idiomes a la Comunitat Valenciana en un 27,07%.

D'altra banda, si parlem d'ensenyament en valencià, les dades parlen per si soles amb increments realment espectaculars que avalen
el treball realitzat per esta conselleria en els últims anys i que passe a detallar-los.
Estudien actualment en valencià 222.
236 alumnes, un 199,2% més que en el 1995-1996.
El sistema educatiu valencià compta amb 1.
070 centres que oferixen ensenyament en valencià, és a dir, 120 més que en 2003-2004, un 12,6% d'increment.
I la quantitat de línies o grups en valencià en l'actualitat ascendeix a 3.
651, davant les 2.
121 del passat immediat.

Per un altre costat, he d'afegir-los que els nostres pressupostos preveuen partides dirigides clarament a
estendre el plurilingüisme en la nostra educació.
Si fem la suma de les partides destinades a l'ensenyament d'idiomes diferents dels cooficials ens ix una suma total de 145,3 milions d'euros.
Ahí va comptat l'auxiliar de conversació, material informàtic dels centres plurilingües, professorats, proves de certificació d'idiomes, homologació d'idiomes, pla de formació lingüisticotècnica, centres experimentats d'anglés.
Ja dic, professorat de tot tipus, d'Educació Infantil, Primària i Secundària, de programes experimentals, com el xinés, etcètera, materials didàctics, professorat d'escoles oficials d'idiomes, cursos de formació al professorat.
Sumem tot això i l'esforç que fem per a l'idioma estranger en este pressupost, en este que estem ara presentant, és de 145,3 milions d'euros.

I si fem el mateix amb el valencià, assessoria del valencià, línies en valencià, grups en secundària, unitats d'infantil, unitats de primària, etcètera, sumem i suma 583,03 milions d'euros.
O siga, que la suma, entre el cost de les llengües estrangeres i el cost de la llengua valenciana, més despesa corrent, representa un 22,07% del pressupost total de la conselleria
en ensenyament no universitari, el 22,07% d'esforç en partides i línies que figuren individualitzades en el pressupost que
(inintel·ligible) .
.
.
en l'exercici, en el meu gabinet, al que agraïsc el seu treball, per cert, als meus assessors, que han fet l'esforç de sumar per a poder posar al seu abast.

Apostem, en sèptim lloc, apostem pel present i futur, a través de les noves tecnologies de la informació i de la comunicació.
Estaran d'acord amb mi en que és molt important per al futur introduir les noves tecnologies en el sistema
educatiu.
En este sentit, l'esforç ha sigut molt important en este pressupost.
Hem volgut donar un impuls
qualitatiu incrementant, respecte a l'exercici anterior, un 25,9%, passant de 4,7 milions de l'exercici anterior, a 6 milions d'euros l'assignació econòmica destinada a dotar els centres educatius del suport tecnològic necessari per a estar a l'avantguarda del procés d'ensenyament i aprenentatge.
Una inversió que al llarg d'este curs ens permetrà posar en funcionament 17 nous centres intel·ligents, que se sumaran al que ja existeix i farà, per tant, la xifra de 18 centres intel·ligents, que posarà a disposició d'alumnes i professors noves tecnologies d'informació i comunicació en totes les aules del centre educatiu; és a dir, és posar les TIC en tot l'àmbit docent.

En definitiva, un nou concepte de centre educatiu que dóna resposta a les necessitats actuals i futures que demana una societat moderna,
com és la nostra, i que pretén situar-se al capdavant en la integració de les noves tecnologies.

Després de fer el pilotatge en un centre estenem el pilotatge en díhuit i després extraurem conclusions, perquè, evidentment, el propòsit és estendre el model, si aixina ho indica l'experimentació definitiva, a tota la xarxa pública educativa finançada amb fons públics.

D'altra banda, he de recordar-los que el curs acadèmic 2010-2011 començà amb importants avanços tecnològics.
Molt ràpidament.
Quasi cent deu mil ordinadors en els centres educatius públics, una inversió de 3,3, milions d'euros, 4,6 la ràtio d'alumnes per ordinador en centres públics de la Comunitat Valenciana, 2.
885 aules d'informàtica, la informatització completa de 1.
471 sales de professors, 3.
630 pissarres digitals, 5.
767 racons
multimèdia en aules d'infantil.
La informatització total de 1.
327 biblioteques escolars, amb servidor i clients per a consultes;
76 aules PASE que s'han dotat d'ordinadors i una versió de Lliurex; aules mòbils amb 5.
665 portàtils i 866 aules de música amb servidor multimèdia.

I, a més d'això, el programa Lliurex, estès per tot el sistema, que ha permés un estalvi de més de trenta milions d'euros des que estem treballant en ell, més de trenta milions d'euros d'estalvi en llicències; la creació de 19 centres de suport i assistència informàtica que han resolt, amb un pressupost relativament modest d'1,2 milions d'euros, han resolt més de 113.
000 incidències.

Tenim el 50% de l'equipament informàtic connectat i amb accés a Internet a través de fibra òptica amb cabals de fins 100 megues per connexió.
La creació del departament didàctic d'informàtica en tots els centres d'educació secundària obligatòria.
La creació de la figura del coordinador TIC en tots els centres educatius.
El projecte «Mestre a casa», que és la plataforma tecnològica que permetrà la utilització, com és per exemple cicles formatius, idiomes a distància, recursos educatius per a tots els nivells.
I el Ítaca, per a la millora de l'administració, que ja tenim implantada en la infantil i primària, tant pública com concertada, i de manera experimental en 28 centres de secundària en el procés d'extensió a tot el sistema.

En l'àrea d'universitats i d'investigació, apostem per una universitat de qualitat, futur i excel·lència.
Com dic, com he dit adés, es destinaran a esta àrea un total de 940,42 milions d'euros, que suposen un pes específic sobre el total pressupostat per a 2011 de 22,01%.
D'esta manera, el programa d'universitats i estudis superiors, destinat a finançar el funcionament de les universitats públiques valencianes i els gastos dels estudiants universitaris, té una dotació de 912,5 milions d'euros per a l'exercici 2011.

Quant a les beques que concedix La Generalitat per a la realització d'estudis universitaris, l'import de la línia a este fi ascendix a 1,9 milions d'euros i no ha patit variació respecte a l'exercici anterior.
També la línia pressupostària d'ajudes complementàries per al programa Erasmus continua estant dotada amb més de tres-cents mil euros.
Igualment succeïx en la partida pressupostària d'ajudes al transport universitari, que se situa en 520.
000 euros.

Dit açò, me permetran destacar un dels més importants esdeveniments realitzats en matèria universitària en Espanya en els últims anys.
M'estic referint al nou Pla plurianual de finançament 2010-2017 de les nostres universitats, que es va firmar el passat 30 de
setembre entre els rectors de les cinc universitats públiques de la comunitat i la Generalitat valenciana i al qual este pressupost dóna suport.

És un pla que preveu una inversió que oscil·la, fins a finalitzar en 2017, entre els 6.
500 i 7.
000 milions d'euros, la qual cosa dóna una estimació entre 800 i 1.
000 milions d'euros de mitjana lineal per any al conjunt de les universitats públiques de la Comunitat Valenciana.
Com dic, és una iniciativa cridanera i nova en tota Espanya i està servint de referència tant al Ministeri d'Educació, amb el disseny i elaboració de propostes sobre models de finançament públic universitari, com a la resta de comunitats autònomes, moltes d'elles ens han demanat el model, que estan dissenyant els seus nous plans.

La gran novetat, he de repetir ací, és que pràcticament el 65% de les transferències, no pràcticament sinó més del 65%, el 65% de les transferències, se concediran en funció dels resultats docents d'investigació i de transferència tecnològica.
Es tracta d'un plantejament que consolida el model R x R, recursos per resultats, no el erre
que erre, sinó el R x R, recursos per resultats.

A més del que he dit que suposa este pla plurianual, he de fer una especial menció a l'esforç extraordinari en matèria de finançament ordinari de les nostres universitats i molt especialment en l'actual context econòmic en què ens trobem.
He d'indicar-los que des de gener fins a octubre d'enguany han sigut transferits un total, ja transferits, de 738 milions d'euros entre totes les universitats públiques de la comunitat.
I en els pròxims dos mesos es transferiran altres 134 milions d'euros.
De manera que quan culmine l'any 2010 s'hauran transferit a les nostres universitats públiques un total de 873 milions d'euros.

També he de donar-los una altra dada que demostra el compromís sense fissures d'este govern amb la universitat.
Des del curs 2000-2001 fins al període 2009-2010, és a dir, en deu anys, hem invertit en el sistema universitari públic valencià, des de La Generalitat, prop de 7.
800 milions d'euros.
En altres paraules, durant estos anys La Generalitat ha destinat una
mitjana diària, durant deu anys, de 2,2 milions d'euros per als centres públics d'educació superior.
També això és una inversió sense precedents i té una conseqüència immediata, i és que tenim uns resultats ja contrastats en l'àmbit nacional que situen el nostre sistema universitari com un dels millors de
tot l'estat.

Prova d'això són les valoracions realitzades per la CRUE, la Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles.
L'últim informe del que se disposa de la Conferència de Rectors d'Universitats Espanyoles està elaborat en 2008, és l'últim.
Fa referència, com sempre estos informes, a dos anys abans, és a dir a dades de 2006.
Bé, ens situa a la Comunitat Valenciana com a la segona autonomia que major esforç inversor realitza per estudiant, 5.
677 euros per alumne.

Les cinc universitats públiques valencianes són les que més ingressen en Espanya per activitats d'investigació aplicada contractada pel sector empresarial i són les que més patents tenen formalitzades de tot el sistema universitari espanyol.
També, segons l'informe CRUE.
I també segons l'informe CRUE som la segona comunitat autònoma que millor finança al sistema universitari respecte al seu PIB.
Mosatros tenim, representem, el
0,87% del PIB de la Comunitat Valenciana i la mitjana nacional és del 0,68%.
Informe CRUE.

He de dir-los també, i parlant d'altres qüestions, que l'Agència Valenciana d'Avaluació i Perspectiva percebrà un total pressupostat de 806.
000 euros, a fi de dotar l'organització dels mitjans necessaris per a continuar desenrotllant el seu treball d'avaluació completa a tot el sistema universitari.
No per a pagar el sou -que deia, l'altre dia, un periòdic que pagava; perquè l'altre dia sumaven dos- el del director i el secretari general, doncs, sumava tot; tot conjunt, de tot
el sistema de l'AVAP, tots els sous de l'AVAP.
Per tant, els 806.
000 euros són per a avaluació completa de tot el sistema universitari i l'avaluació de l'R+D i la seua labor de prospectiva.

Quant al programa corresponent a l'institut superior d'ensenyaments artístics, té una dotació pressupostària de 2,29 milions d'euros.
I manté la seua configuració com a programa pressupostari propi.

Apostem, també, per el desenrotllament a través de la investigació.
La Direcció General de Política Científica gestiona dos programes importants, destinats a la promoció d'R+D+I.
El programa d'innovació, transferència, tecnologia i suport de infraestructures es dirigix a potenciar els eixos
fonamentals de l'activitat científica.
Compta amb un pressupost de 24,7 milions d'euros.
I està inserit en el que és l'estratègia Horitzó 2015, en R+D+I, impulsada pel Consell de La Generalitat, que suposarà mobilitzar 2.
700 milions d'euros en participació pública i privada, i la creació de més de 27.
000 llocs de treball.

També, el programa d'alt assessorament en ciència i tecnologia està dotat amb 951.
000 euros, que fan possible que l'Alt Consell Consultiu en Investigació i Desenrotllament realitze les seues importants funcions d'assessorament al Consell en R+D+I.

En l'àrea d'administració -per a acabar- apostem per una administració educativa més eficaç, a través de l'optimització i l'eficiència dels nostres recursos.
Este últim apartat arreplega 33,03 milions d'euros, el que suposa un 0,77% del pressupost.

He d'enunciar-los que la Conselleria d'Educació posarà en marxa un pla de sostenibilitat en les seues instal·lacions, així com en algunes infraestructures dependents d'esta, a fi d'incorporar les energies netes i afavorir l'estalvi energètic.
I donarà, per tant, una categoria sistemàtica a les iniciatives que ja hem estat treballant en la incorporació d'energies solars als centres educatius i altres qüestions.
Les instal·lacions en què s'inicia l'aplicació del pla de sostenibilitat són: l'edifici central de la conselleria, el palau de Pineda, l'IES Conselleria i l'IES Abastos.

Al mateix temps, impulsarem la creació ordenada i coordinada d'una xarxa de centres de sostenibilitat.
Aprovarem una guia de sostenibilitat per
als centres.
I durem a terme campanyes d'educació ambiental en centres educatius.
En definitiva, impulsar una sèrie d'accions dirigides al foment i optimització de recursos energètics, sostenibilitat, estalvi, bones pràctiques dins de l'administració educativa.

Reitere, per a acabar, que estos pressupostos suposen l'esforç d'una societat per defensar la seua xarxa educativa, finançada amb fons públics, enfront de l'oblit del govern del president Zapatero.
I, per tant, recordar a totes les
valencianes i valencians que ells -ells i només ells- són els protagonistes de la seua política educativa.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Donem la paraula als representants dels grups polítics.
En primer lloc, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller.

Usted ha enmarcado los presupuestos dentro de las políticas restrictivas y de recortes del Gobierno de España.
Yo le tengo que decir que Izquierda Unida, en el Congreso de Diputados, ya
manifiesta cuáles son sus posiciones respecto a esos presupuestos -y ha sido una oposición muy crítica-.
Pero yo, en estos momentos, vengo a estudiar los presupuestos de la
Generalitat valenciana y, en concreto, los presupuestos que su conselleria ha trabajado para el curso del 2011.

En ese sentido, también tengo que decir que esos presupuestos se enmarcan dentro de los presupuestos
generales de los presupuestos de la Generalitat valenciana.
Y que también es verdad que tiene una responsabilidad -la Generalitat valenciana- en las prioridades que establece y en el hecho de que si hoy se encuentran con
menos recursos financieros, también es por la responsabilidad de la propia Generalitat -que renunció a ingresos fiscales, que renunció a impuestos y que nunca se ha comprometido en la persecución del fraude fiscal-.
Con lo cual, también aquí hay responsabilidades en qué números tenemos, en estos momentos, en educación.
Porque son unos presupuestos que yo entiendo que, a la vista del poco tiempo
que he tenido de estudiarlos, ni son unos presupuestos responsables, y menos
son unos presupuestos de compromiso con la sociedad valenciana.

Y le voy a dar algunos números.
En primer lugar, efectivamente, usted también reconoce que son unos presupuestos restrictivos, que han disminuido en un
3,6%, en todos los capítulos, excepto en inversiones reales, pero en todos los programas.
Y yo le diría que, además, son unos presupuestos que sitúan a nivel de subsistencia partidas y elementos fundamentales para el
funcionamiento del sistema educativo.
Y yo me voy a referir a algunos de ellos.

En primer lugar, los gastos de funcionamiento que tienen para este año los centros públicos.
Usted dice: «Se mantiene -efectivamente- igual que el año pasado.
» Y, efectivamente, se mantienen igual que el año pasado.
Pero es que mantenerse al igual que el año pasado, cuando el año pasado ya sufrieron un recorte de tres millones y medio, el anterior de tres
millones, y en estos momentos estamos a unos niveles de 75 millones para los
centros de primaria, que son inferiores a los que se tenían en el 2007 -de 80 millones-, con una crisis por medio, no quiere decir que hayamos mejorado.
Y cuando en la
enseñanza secundaria se presupuestan de 93 millones, cuando en el 2007 eran de 103,
con una crisis por medio, no es que hayamos mejorado.
Por tanto, las cifras se
han de dar en su contexto también.
Aquí ha habido un recorte sustancial y estamos en subsistencia en los centros públicos, en los gastos de funcionamiento.

Ustedes dicen que han aumentado el peso en el presupuesto, en dos décimas -en dos décimas-, en el presupuesto general.
Pero yo le digo que los números, tal y como los han estructurado dentro del presupuesto, ni van a ser, en
estos momentos, los adecuados para salvar los problemas de abandono y fracaso
escolar ni van a imprimir una dinámica nueva en las necesidades que hoy el sistema educativo está resaltando y que ahora me referiré a alguno de ellos.

Mire, son continuistas porque, realmente, ustedes hablan de que aquí, gracias a la subida que ha habido en los sueldos de los profesorados se va a
limitar el impacto de los recortes del estado -de los sueldos de los recortes del estado-.
Pero yo lo que le digo es que, esa disminución promedio del 5,8 que se tiene en el capítulo I, destinado al personal funcionario en educación, no van a poder solventar las nuevas contrataciones que se necesitan para este
año.
En todo caso, para mantener los sueldos de quienes están, en estos momentos, contratados.
Pero la formación de adultos tampoco, porque se sigue situando al mismo nivel que el año pasado.
Las necesidades educativas especiales de los alumnos, ya los hemos
estudiado y hemos visto y le hemos dicho que, realmente, no se están abordando con los recortes que hemos tenido este curso en profesorado
destinado a este tipo de trabajos en educación.
Y, por tanto, tampoco en la finalización de construcciones escolares, que seguimos situando un déficit importantísimo ahí, pese a todas las obras que usted ha dicho que, en estos momentos -y que luego me referiré-, están en marcha.

Pero, mire, estos presupuestos son también desequilibrados.
Y cuando digo «desequilibrados» es porque, en estos momentos, ustedes están estableciendo unas prioridades por las cuales lo que no se está situando en primer lugar es la defensa, el reforzamiento y la extensión y la calidad en el sistema público de enseñanza.
Y digo el sistema público de enseñanza, que es el que en estos momentos está perdiendo -y a través de estos últimos años- peso dentro de los presupuestos.

Mire, ustedes han desaprovechado recursos del estado para mejorar la educación -como, por ejemplo, fue el tema de los ordenadores-.
O no han construido escuelas infantiles públicas para escolarizar de cero a tres años y hacer que se amplíe la casi inexistente oferta pública en esta etapa educativa.
Desaparece el programa Escuela 2.
0, que el año pasado estaba presupuestado con 500.
000 euros, este año ya no aparece.
Quiero decir, ahí hay una serie de situaciones en las cuales ustedes, lo que no están demostrando es que, en estos momentos, ni están aplicando la Ley orgánica de educación, ni están situando las prioridades que, en estos momentos, deberían marcar, frente a la crisis, su actuación.

Y yo le diré, cuando los conciertos educativos alcanzan el 54% -seis puntos más, dentro de las transferencias corrientes, que el año pasado-, ustedes sí que están estableciendo unas prioridades.
Y a nosotros nos asusta que esas prioridades,
en estos momentos, no vaya en la defensa del sistema público de enseñanza y no vaya en la defensa de mejorar su calidad para dar unos resultados que
tienen que superar esos índices de abandono y de fracaso escolar que, en estos momentos, determinan el
funcionamiento del sistema educativo valenciano.
Y luego -como no tengo más que cinco minutos- podré explicarle algunas cuestiones más que nos preocupan.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor conseller, lògicament, en primer lloc, he d'agrair-li la seua detallada exposició, en la qual ja ha començat explicant-nos que tenim un pressupost de 4.
273,5 milions d'euros, que és una disminució de l'1,4 sobre l'any anterior.
Que això li dóna un pes específic major -i estic afirmant, també, les mateixes paraules que vosté ha dit-, dit percentualment, dins del que és el pressupost global d'este any, i arribant a conformar el 31,6% del total.

Pràcticament, això és quasi el mateix inici de l'any passat.
Perquè també tenim un pressupost similar.
I, clar, com vosté també ha barrejat un poc el que és.
.
.
un poc no, moltíssim, el que són les dades de pressupost, en les dades de quasi de donar compte del
funcionament de certes àrees, doncs, no m'importa a mi barrejar un poquet i dir-li, demanar-li també: «Escolte, i quins resultats tenim?
És important».

De moment, per anar, i no vull passar molt de temps, doncs li diré que no aconseguim baixar, estem ahí -un poquet menys, un poquet més, tampoc.
.
.
- sobre els mil barracons -nou-cents, nou-cents i poc, estem ahí-.
No aconseguim millorar el rendiment escolar, que ens situa al cap del fracàs escolar de tot l'estat.

I, clar, davant d'això, doncs, lògicament, la meua primera pregunta -ja que vosté m'ha donat l'oportunitat, per la seua forma d'exposar- és: «Escolte, resultats.
Resultats.
» Perquè, clar, no podem estar dient sempre: «Es que se'n construïxen tants.
.
.
».
Escolte, alguna cosa no funciona.
Si no parem de construir i sempre estem en
el mateix percentatge de barracons escolars, la població, o té un creixement molt més alt del que habitualment mos estan dient -cosa que no veig en este moment-.
.
.
I si, a més, això se reduïx en ser capdavanters en el fracàs escolar, és l'hora de donar explicacions de com s'utilitzen els diners.
Hora de donar explicacions de com ha utilitzat eixe gran
pressupost, que vosté diu que té, i que, realment, comparativament amb la resta de conselleries, és veritat que el té.

Passant al cos de la seua qualificació del pressupost, que és un exemple de responsabilitat i compromís amb la societat -com vosté ha dit-, mire, jo no sé si és un exemple de compromís.
Però sí que és un pressupost encriptat.
Encriptat en el sentit que per a saber què vol dir necessitem un codi, perquè vosté està amagant coses en eixe pressupost.

De la mateixa manera que, encara més, en la seua exposició també ha sigut una exposició encriptada, de dir: «Necessitem el codi per a separar totes.
.
.
, necessitem el programa per a separar
totes les coses que ens ha dit; que ha barrejat, totalment, cosetes (inintel·ligible) .
.
.
per un altre.
»

I, per exemple, doncs això mos porta a dir-li algunes preguntes, d'entrada, per a dir.
.
.
, bé, si m'ho pot explicar.
Mire, tenim, pràcticament, un 6% de disminució del capítol I -5,9 i poc-.
Això són 142 milions, i més, 142,5 milions.
Però, bé, ni que dir que vosté ha dit que la culpa la té el govern central de la disminució del pressupost.
No, home.
Tindrà la culpa que se disminuïsca el capítol I, però vosté ha tingut l'oportunitat de ficar eixos 142 milions en un altre capítol.
Ha tingut la oportunitat de dir: «No va.
.
.
», i ha optat per no posar-los a cap lloc.
No, no, home!
 Si els teníem pressupostats i la culpa és de Zapatero, que diu que cal baixar un 5%, però vosté els necessita en educació, eixos 142 milions els posa en un altre capítol, que eixa sí que és responsabilitat seua.
Jo li accepte la responsabilitat total del president del
Govern d'Espanya en eixe 6% -o en el 5%, però, bé, no anem a discutir tampoc d'això-.
Però vosté té la responsabilitat que eixos 142 milions no estiguen en un altre capítol, eh?
, sobre tot en inversions.
En inversions directes o en CIEGSA, però en inversions per a poder eixir d'esta situació on estem.

Dic «encriptat» perquè la barreja de conceptes que diu.
.
.
Resulta que tenim el 6% menys, m'ha dit que té 200 professors més i que n'entraran 200 professors.
.
.
No, no.
Perdone.
Jo ho entés -i si ho he entés malament, m'ho rectifica-, jo he entés que ha dit que en este moment té 200 professors més i 200 més que entraran per les necessitats que se produïsquen davant del curs.
La qual cosa, és dir, si entren 400 professors més i tenim un 6%, de pressupost, menys, com els pagarem?
Per això dia allò d'encriptat, perquè dic: «Estes coses que s'han dit, a mi no me quadren.
» Igual que no me quadra la lloança que fa dels programes del PQPI, dient-me que -també encriptat-, que no el trobarem perquè, clar, això és el professorat.
.
.
Bé, li ho accepte.
Però, per exemple, que ho lleve dels concerts, per exemple.
Tan important és que el llevem dels centres concertats.
No ho sé, no ho acabe d'entendre.
Si és important, s'ha d'anar a tots els llocs.

Per tant, tan important com l'ensenyament en valencià.
.
.
Que és molt greu el que he interpretat -com ha dit abans, a vore si també ho entés jo.
Perquè com estem en este procés de, possiblement, jo no tinga els codis per a desxifrar, exactament, el que
diu, i no l'entenc-, perquè me diu que «el cost dels alumnes que estudien en valencià.
.
.
» i m'inclou els professors.
O siga, deduïsc que el professor no és pel dret a l'educació que té ell; si estudia en valencià, el cost del professor no és pel dret a l'educació, eixe no el tindria.
És que ha donat eixes explicacions vosté, o ho entés jo -ja li ho dic-, si no, m'ho explica, perquè ha dit que el cost global, total, comptant els professors que tenen i tal i
tal.
.
.
Perdonen, el cost de professors ve derivat del dret a l'educació, no del dret a ensenyar en valencià.
M'explicarà quin és el sobrecost que té un alumne que estudie en valencià per a poder fer les afirmacions que ha fet vosté.

I, també, una altra.
La promoció i ús del valencià disminuïx, però molt sensiblement, un 15% ¡i avant!
A més del 15% que va disminuir l'any passat, del qual diem que en dos cursos ha baixat el 30%, però això cal lloar-lo.

D'entrada, ja he dit algunes coses, però mire, en diré més.
El pressupost és clarament continuista, clarament continuista perquè està dotat dels mateixos problemes que té (inintel·ligible) .
.
.
 Ja he dit, seguix la tendència, tant en retribucions del professorat com en els plans d'atenció a l'alumnat amb necessitats educatives especials, com en la formació de persones adultes, com les construccions i els barracons, com el fracàs escolar, com prioritzar l'ensenyament privat per damunt d'allò que és l'ensenyament públic.
.
.
Continuista totalment!
Els objectius que vosté té, els que no diu, els que no diu, però que estan ací -i els acabe jo de dir-.
I, si no és aixina, lògicament, m'ho demostra, però que dels números que tenim en el pressupost se desprén això.

I li diré més.
Un pressupost aparentment desequilibrat, desequilibrat perquè -ja dic- d'allò dels professors, indubtablement no anem a poder-los pagar; de fet ja s'està produint durant este curs retards, sobretot en els interins que estan dient-los
que el pagament del seu salari és a mes vençut ja, vull dir, passem als altres.
.
.
30 dies darrere i esperant que se puga
solucionar.

Però, bé, desequilibrat no només per això, perquè un any més manté -i és el tercer consecutiu- les mateixes xifres per allò que són els concerts, quan vosté sap que no són les mateixes xifres, no són les mateixes xifres.
Durant dos anys, tres anys consecutius, estan mantenint
la mateixa quantitat, quan hi ha hagut augment de línies concertades i quan hi ha hagut, lògicament, canvis de professorat ahí dins.

Per tant, m'ho explica perquè, o no ho entenc, o, realment, eixe pressupost està desequilibrat.
I això és un defecte.
Vosté ho sap, que administrativament un pressupost desequilibrat no es pot aprovar.

Eixes són les.
.
.
Sí, a part de dir el de sempre, representa un abandonament de l'educació pública, una pèrdua de diners, inclús, en eixe confrontament etern amb Madrid que -ja sap-, a més sap que en el tema de finançament vosté i jo estem d'acord, estem d'acord amb el tema, mos sentim realment.
.
.
 Però, jo demane també que vostés posen de la seua part el que toca per a fer un pressupost al marge; una cosa és reclamar a Madrid, i, l'altra cosa, amb els diners fer el nostre pressupost.
I, ara és l'hora de fer el nostre pressupost.
Reclamar han tingut l'oportunitat -i ho he dit abans, en l'anterior comissió, però he de dir-ho ara també-, fa pocs dies en plenari, de reclamar el deute històric que s'està quantificant en 3.
400 milions d'euros, que arreglaríem molt este pressupost amb 3.
400 milions d'euros.
Seria una aportació molt important.
I van dir que no volien reclamar-lo.
Per tant, si no volen
reclamar-lo, no estiguen reclamant-lo diàriament perquè ara no val, ací reclamar-lo ara no val, cal reclamar-lo on toca.

És poc el temps que me queda, me queda entrar, realment, en els capítols, però, bé, si podem entrarem, i, si no, de manera global ho tractarem.
Hi ha una qüestió que sempre m'aombra, i és que les paraules i els nombres no coincidisquen, no coincidixen, no
coincidixen mai quan parlem d'universitats, és que no coincidixen mai.
A vore, és que vosté m'ha donat este pressupost, és el que m'han passat vostés.
I per a les universitats tenien 925 milions; tenim 912 milions, la qual cosa
representa una davallada de 12.
966,3, una davallada en el total.
Però, és més important, perquè les davallades se corresponen, sobretot, a les transferències, tant les corrents com les de capital.
En les transferències corrents té 1.
735.
880 de menys, mentres que les de capital tenen 11 milions de menys.
Supose que vindrà per un altre lloc,.
.
.
però, bé, jo, ara, ahí, no vull deixar-li de fer una pregunta que és.
.
.

El senyor president:

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
-me deixa fer la pregunta i acabe-, és: vosté se va a comprometre amb la Universitat Jaume I de Castelló per a l'any que ve, el curs que ve, a iniciar els estudis de Ciències de la Salut.
Per a iniciar-los, el mateix rector li va dir que feien falta
una sèrie d'infraestructures.
On està la possibilitat de fer eixes infraestructures per al present curs?
I és una pregunta.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula la senyora Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Señor presidente.

Señor conseller, buenas tardes.

El año pasado comentó usted que este era un presupuesto sin precedentes, el del año pasado, cuando había tenido unos recortes entre un 35 y un 50% en todas las áreas.
Este año lo veo a usted menos optimista y parece que le gusta menos, ya dice que es «una apuesta responsable».
Esto casi me suena al chiste de «virgencita que me quede como estoy» y no sigamos bajando más.
Pero, lo cierto es que con este presupuesto pocos problemas va a poder
solucionar usted tal y como lo arrastra.

Yo entiendo que tenga que empezar ya intentando poner parches calientes y
responsabilizando a otros -bueno, siempre es el mismo, el gobierno de ZP- de las cosas que usted no haga -que ya hablaremos ahora de las transferencias de gobierno-, lo que ocurre es que no sé cómo se lo tomará Rajoy, que está ahora intentando adelgazar el estado de las autonomías, porque lo que piensa de ustedes -o de usted en concreto- es que gasta mucho en exceso y duplica competencias.
Así que, tendrán que intentar hacer una cierta coherencia con ese discurso de las autonomías.

Lo cierto es que este es el mismo presupuesto del 2010, ¡casi el mismo!
, porque desciende.
.
.
Y, además, hay algunas costas que, desde luego, usted, de forma agotada ya, sin
imaginación, me da la impresión que con la quiebra económica que tienen delante no va a poder resolver.

Yo sí que le agradecería que no se patrimonializara la sociedad valenciana, porque este es el
presupuesto del Partido Popular.
Hay mucha sociedad valenciana que paga sus
impuestos y no se van a ver reflejados en estos, porque no van a tener un
profesor, no van a tener beca, ni siquiera a lo mejor algunos van a tener plaza
escolar pública.
Por tanto, es verdad que pagan impuestos, pero este no es el presupuesto
de la sociedad valenciana, es su presupuesto y del Partido Popular.

Empecemos con personal.
Hablaba usted de la rebaja salarial que le marca la
ley.
Bueno, no exactamente, porque usted en primaria y secundaria se le ha ido
un poquito la mano y ha rebajado mucho más de lo que marcaba la ley y parece que lo ha hecho con ganas, lo cual indica
también -como decía la señora Sanz- que con su recorte presupuestario ni va a aumentar plantillas ni siquiera va a
crear las dotaciones de interinos necesarios, con lo que no va a solucionar los
problemas de secundaria, de FP, y eso que ha habido aumento de ratio en un año que hay menos alumnos.
Por cierto, por cierto, CIEGSA ha rebajado tan solo el
3,5% a su personal.
Entiendo que es la política que usted hubiera aplicado en este caso, podría haberlo hecho a lo mejor con los profesores de primaria y secundaria, no sé por qué CIEGSA ha sido especial.

Dice usted que este año hay exactamente -corríjame- 51.
854 profesores -ha dicho-.
El año pasado, usted, en esta comparecencia dijo que habían 54.
847, tres mil más.
Sí, sí, está en la comparecencia.
O se equivocó o es que ya vamos perdiendo -como hace Cameron en su plan inglés- algunos docentes.
Hoy mismo, hemos eliminado 800 docentes, señor conseller, de Formación Profesional, por no desdoblar grupos, hoy mismo, 800.

Inversiones educativas, que es otra cosa que ha querido tratar usted.
Aparentemente, da la impresión de que las inversiones suben en primaria y secundaria, porque dice usted que
aumentan, en concreto, 14 millones de euros en los dos.
Pero, no es exactamente
así.

En primer lugar, este incremento de primaria y secundaria no palia la rebaja de
inversión educativa que tiene CIEGSA, porque CIEGSA rebaja 23 millones frente al año pasado.

En segundo lugar, si vemos la liquidación de su presupuesto -esta liquidación, la que usted ha ejecutado-, usted el año pasado tenía casi 26 millones en inversión real, más los del plan Confianza, que eran 20 millones más, más de 46 millones de euros, pero usted solo ha ejecutado 11 millones, el 25%.
Y
eso que no sabemos la inversión real de CIEGSA, porque ese es un dato que lo ocultan, pero no tengo ninguna
garantía de que, desde luego, llegue al cien por cien.

Por tanto, ustedes, solo ejecutan mucho menos, un tercio de lo que dicen o un
cuarto de lo que dicen que ustedes están presupuestando.
¿Cuánto quiere que me crea de este presupuesto?

Mire, yo creo que ya es hora de hacer balance de la época Camps, y más ahora que el molt honorable nos dejará después de las siguientes elecciones, no va a volver a ser presidente, ya podemos ir
haciendo un balance del fin de la etapa de Camps.
Usted ha dicho exactamente
230 millones de inversión entre primaria, secundaria, plan Confianza y CIEGSA.
¿Correcto?
¿Sabe cuánto tenían en el 2003?
¿Sabe cuánta inversión tenían en el 2003 para construir centros?
439 millones.
El 50% más.
Bueno, el cien por cien más, es el doble.
Ha rebajado usted a la mitad -o el señor Camps- las inversiones que tenían que haber hecho.

¡Claro!
, ¿me quiere decir que ya se han acabado las construcciones escolares y no hacen
falta?
¿O que no es necesario construir tanto?
¿O que, efectivamente, entre lo que no ejecutan y están recortando nos están tomando el pelo?
¿O es que estamos empezando ya con todo este despliego de que serán los privados los que construirán?
No hace falta que les recuerde que la evolución de construcción del 2000 a aquí ha sido de un 9% en pública, mientras que la privada ha sido de un 40%.

Por cierto, ha hecho usted una pequeña trampita de pillín.
Dice que no invierte nada en construcción el gobierno central; lógicamente, no va a invertir en las construcciones de primaria y secundaria, que
es su competencia y tiene su transferencia.
Pero, el gobierno central ha hecho
121 millones de euros en inversiones, en el convenio de cero a tres, por
ejemplo -que usted no quiere poner un euro-, y, luego, en todas las ayudas y reformas que más de cien ayuntamientos -también del Partido Popular la inmensa mayoría- han solicitado al plan Zapatero porque ni el plan Confianza ni sus inversiones
se la daban.
121 millones de euros en construcción del gobierno central que -creo- se le habrá olvidado, a lo mejor tiene que ser cosa de tantos años haciendo presupuestos que uno se traspapela.

Vayamos a becas, transferencias y ayudas.
El año pasado recortó del 35 al 50% estas ayudas y supone que hay muchas familias que se han quedado
sin beca de comedor, que han recibido menos ayuda a libros, que han tenido
menos planes de integración y menos ayudas a la diversidad.
Pero, también supone que muchas otras ni siquiera se han adjudicado.
¡Oiga!
, ¿dónde está el plan Previ, ahora que es tan importante para esto de la violencia escolar?
Porque ni apareció en 2010 ni se le ve en el 2011.

Como tampoco se ha adjudicado todavía ni han aparecido las subvenciones de las becas de transporte universitario.
Pero, no solo es que han desaparecido un sinfín de ayudas, ¡muchas!
, que en el 2011 ni aparecen, ayudas pequeñas, pero no por eso son menos importantes: becas de formación de personal, ayudas para usos de nuevas tecnologías, cursos de adaptación pedagógica, actividades formativas de profesores, el PCPI para los colegios
concertados.
.
.
¡Hombre!
, las escuelas de música ni las cuento porque eso, después de sus barbaridades, supongo que ya no está aquí, por eso no aparecen, estará en Gobernación -digo yo-.
Pero, las prácticas formativas en centros de trabajo, las becas de formación para personas licenciadas, el apoyo jurídico y social a los miembros de comunidad educativa víctimas de agresiones -¡qué curioso!
, ¿eh?
, ha desaparecido- o el funcionamiento de bibliotecas escolares y un largo etcétera.

Pero, mire, las cosas no están igual.
Hagamos repaso de la época Camps.
La formación de adultos.
En este año hay 2.
300.
00 euros, pero es que en el año 2003 eran más de tres millones de euros, 3.
226.
000 euros.
Es decir, casi un 30% menos en el
tiempo que Camps está aquí para la formación de adultos.

Y la Formación Profesional, ¿me puede decir que no ha encontrado la partida donde se van a poner esas dos mil
plazas nuevas de docentes, que se comprometió el señor Camps delante de los empresarios que iba a crear?
Es que no la he encontrado.
No sé si es que hay algún capítulo aparte o con la rebaja, desde luego, de docentes, no me aparecen las dos
mil plazas comprometidas por el señor Camps para Formación Profesional.

Hay otras cosas inconcebibles.
Por ejemplo, que la educación compensatoria para los centros concertados siga rebajándose.
Supongo que aquel centro concertado que intenta hacer integración del alumnado, ustedes ya lo disuaden bastante para decir, «¡no, hombre, no!
, no se te ocurra que eso genera problemas, te rebajamos».

Y una cosa más.
El plurilingüismo.
¡Fíjese!
, usted, que está tan contento que hayan ya seis colegios que pueden hablar en inglés, o, bueno, tener líneas en inglés y que, además, ya tenemos la cultura china subvencionada con 60.
000 euros.
Pues, mire, la
promoción del valenciano, que tiene 1.
363.
000 euros, en el año 2003 -haciendo balance de la época Camps, que creo que es importante- tenía 2.
400.
000 euros.
Es decir, se ha rebajado un 45%.
Bueno, pues, no lo veo yo
esto compensado ni con el inglés ni con el valenciano.

Y lo único que aumenta, lo único, lo único que aumenta de toda su conselleria es la innovación tecnológica, que usted lo ha comentado y que yo estoy muy orgullosa y muy contenta de
que, efectivamente, pueda haber dinero para centros, 18 experimentales -dice usted-.
¡Claro!
, el dinero que llega es europeo, dos millones de euros.
¡Bienvenido sea el dinero europeo porque, si no fuera así, este capítulo también descendería!

Por cierto, ¿me puede decir por qué hemos dejado perder más de treinta millones de euros del convenio 2.
0 con el gobierno central por su
cabezonería de no firmarlo?
Porque, quizás, si lo hubiéramos firmado, en lugar de hablar de dos millones de euros o de tres millones de
euros -que usted habla como gran logro-, estaríamos con más de treinta millones de euros ya en estos momentos ejecutados por parte del
gobierno central que usted no ha querido.

Y CIEGSA, que me la dejo en un minuto para que no diga usted que sueño y pienso en CIEGSA tanto.
Bueno, pienso lo justo y lo que le corresponde
porque me sigue preocupando; sigue aumentando la deuda de La Generalitat, sigue
aumentando, pero sigue sin cubrir La Generalitat toda la deuda que debe CIEGSA
y sigue aumentando la deuda de CIEGSA.
Y, por cierto, caen las inversiones
reales.
El presupuesto de su conselleria baja cerca de un 4%, pero la construcción de CIEGSA cae más de un 11%.
En el 2003 tenía 395 millones de inversión, y, hoy, tan solo, 186.

Pero, solamente el último dato -y con esto termino-, lo que me parece más grave.
En estos momentos, un tercio de los colegios que se construyen, el
dinero que gasta es tan solo para mantener CIEGSA.
Es decir, dos de cada tres
euros del presupuesto de CIEGSA es para el mantenimiento de la estructura de
CIEGSA.
¡Sí señor!
Mire el presupuesto.
Es muy fácil, porque quita usted lo que es la deuda, los gastos de personal y tener
abierta la sede, y la descuenta con el personal, y sale exacto.

Tienen que saber todos los valencianos, a estos a los cuales usted envía su presupuesto, que cada centro escolar, un tercio de lo que pagan es para
mantener una plataforma de CIEGSA, que mucho más barato nos saldría si la cerráramos y lo hiciera la conselleria.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Noguera.

Té la paraula la senyora Barrieras.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Honorable conseller, bé, en primer lloc, com no podria ser d'altra manera, donar-li les gràcies per la seua exhaustiva explicació dels pressupostos que corresponen a la seua secció, a la secció 9 del pressupost de La Generalitat.
D'uns pressupostos de la Generalitat valenciana que, com vosté molt bé ha dit, són austers, realistes, socials i orientats a la recuperació.
Uns pressupostos que tenen un muntant de 13.
713,6 milions d'euros, i que d'eixe pressupost, s'emporta la Conselleria d'Educació 4.
273,5 milions d'euros, que correspon a un 31,16% de tot el pressupost.

Evidentment, el dir que és una dada que jo crec que és molt important, que 11,71 milions d'euros diaris es destinen a educació, crec que només per això seria la primera felicitació per part del Grup Parlamentari Popular.

Evidentment, en els pressupostos de La Generalitat cal destacar també que el pes de la despesa social s'ha anat incrementant poc a poc.
Cal recordar que en el 2008 parlàvem d'un 80,3%; en el 2009, 80,4%; en el 2010, 81,5%, i en els d'enguany, 2011, estem al voltant del 83%, de cada 100 euros es destinen 83 euros
a la despesa social.

Són uns pressupostos que, evidentment, estem en la situació que estem, no han pujat, però també cal recordar per si de cas.
.
.
, aixina ens posem, una miqueta, en tota l'estructura de la nostra Espanya, que, per exemple, els de Galícia han baixat un 9%, més del doble del que han baixat els de la Comunitat Valenciana; Andalusia, un 6%;
Castella-la Manxa, un 4,9%, i Castella i Lleó, també, un 4,9%.

Per tant, jo crec que és la situació a la qual ens ha dut, a la qual ens ha dut.
.
.
, doncs, jo crec que això també ho tenim tots assumit, ens ha dut el govern del nostre president Rodríguez Zapatero, que si en un moment determinat, senyor conseller, haguera dit, «madrecita, madrecita, que me quede como estoy», a la millor, ara, estaríem molt millor.
Clar, perquè ho diuen, però és que a la millor, mos hagueren hagut de dir (inintel·ligible) .
.
.
tants anys, quan vam dir des del govern del partit.
.
.
-ai, perdó- des del Partit Popular, des del partit nostre a nivell nacional: «¡Estem en crisi, senyor Zapatero!
¡Faça el favor de fer alguna cosa!
» Si en aquell moment, haguera dit: «Me quede como estoy.
» Tant de bo!
, més bé ens haguera anat.
Però, mire, tampoc no ho va fer.
O siga, que a vegades els refranys i les frases
estes cal aplicar-les, però a la millor el destinatari, també, a vegades, ens podem equivocar.

Bé, com li dia, són uns pressupostos crec que importants perquè estan situats en la situació en la qual ens trobem.
Són els millors pressupostos que es poden fer.
Jo crec que en els pressupostos que
vosté, tenint en compte que el capítol VI, inversions reals, puja un 58,3%; en tecnologia educativa, 120% més que en el 2010, 1,6 milions d'euros; que en infraestructures educatives en primària, 7,6 milions de.
.
.
0,6 -perdó- milions d'euros, un 67,9% d'increment, o que en infraestructures educatives de secundària, 7,14 milions d'euros, un 59,5% d'increment, crec que l'esforç s'està fent més que palés.

Bé, vosté ha parlat de les transferències corrents a les comunitats autònomes que eren aixina com ridícules.
Doncs bé, és que no poden ser ridícules, senyor conseller, enguany.
És que ja ho eren, les transferències que nosaltres teníem ací, ridícules.
Perquè si han baixat enguany un 44%, i a nosaltres en la Comunitat Valenciana ja ens
tenien sequets, jo no sé ja el que ha de passar este any en estos pressupostos, perquè un 44% és a muntó, eh?
, és a muntó, senyor conseller.

Els programes educatius, un 44% més en el govern central, doncs, ja vorem el que vindrà.
Ja vorem el que vindrà.

Jo, mire, vaig a parlar esta vegada perquè estic molt cansada, i li ho dic de veritat, senyor conseller, estic molt
cansada, des del grup parlamentari sempre estem sentint que es parla ací en la boca molt plena de tota la gent que té un problema amb un professor, de tota la gent que té problemes perquè no té ajudes, de tota la gent.
.
.

Doncs, mire, jo vaig a fer-ho al revés, vaig a parlar de tota la gent que està encantada amb la seua política educativa.
És que és molta eixa gent, senyor conseller!
És molta, perquè li diré, li diré que de moment tenim 17.
406, 17.
406 professors més que en l'any 1995, quan va governar el PP.
Per tant, eixes 17.
406 persones estan
contentes de la política educativa del govern del Partit Popular.

Però també estan contents els 387.
000 alumnes que s'han beneficiat per la gratuïtat dels llibres de text, o bé pel bo, o bé per les ajudes.
Eixos xiquets, i les seues famílies!
, perquè les seues famílies també estan contentes per eixa política.
O els 50.
990 alumnes que estan contents perquè tenen el transport escolar gratuït; aixina com els 163.
609 alumnes que tenen menjador escolar gratuït, o els 30.
796 alumnes que estan disfrutant del bo infantil, o els 2.
187
alumnes que tenen gratuïta la guarderia municipal.

Cal dir també, cal dir també que n'hi han molts pares i molts alumnes, i li ho diria perquè m'agradaria que això també s'escoltara, s'escoltara bé, el 80% de tots els alumnes que han tingut possibilitat de tindre uniforme
escolar han triat eixa opció.
En totes les escoles, traent la mitjana, que s'ha donat l'oportunitat de tindre uniforme escolar, un 80% han agarrat eixa opció.
Perquè després es vinga ací dient que l'uniforme escolar és horrorós i que les associacions de pares estan en contra de l'uniforme escolar.
Com pot ser això, senyor conseller?
Si el 80% de tots els alumnes que han tingut possibilitat d'accedir a l'uniforme estan conformes, com es pot vindre ací a parlar en la boca plena que les associacions de pares estan en contra de l'uniforme escolar?

O també li parlaria jo en nom dels 71.
722 alumnes que estan encantats amb el programa
plurilingüe que ha presentat la seua conselleria des de l'any que va començar amb el tema de l'anglés.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
que crec que és prou important.
Bé, i de tots els programes que podria parlar, i parlar, i parlar.
.
.

Però, també, també, com no?
, estan molt contents -i li done l'enhorabona, encara que siga per boca meua perquè tots no poden vindre a donar-li-la, l'enhorabona- tots els alumnes que estan en els 585 centres que ha fet el govern del Partit
Popular des de l'any 1995; 394, des de l'any 2003 amb el president Camps.
I vaig a dir-li només des de l'any 2003, que són els que tenim comptabilitzats, 175.
930 llocs escolars, que això vol dir 1,19 milions d'euros diaris en construccions educatives.

Doncs, mire, senyor conseller, tots eixos xiquets.
.
.
, les seues famílies estan encantats de la seua política educativa, que en realitat els seus pressupostos, que hui presenta, no fan
res més que el permetre que eixa política educativa continue en eixa línia.

Jo, de veritat, parlar d'universitats, i no haver sentit la felicitació, també m'he quedat una miqueta bocabadada, em quede bocabadada, perquè crec que és per a felicitar el que s'haja aplegat, que es va signar el 30 de setembre, a un acord per al Pla
plurianual de finançament del 2010-2017, i tampoc no he sentit la felicitació.

O siga, jo vaig a tornar a ser la portaveu de tota esta gent que està encantada que s'haja aplegat a acords en el tema d'universitat, perquè vosté molt bé ho ha dit que som la segon autonomia, segons la CRUE, segon autonomia, segons
la CRUE, que major esforç inversor realitza per estudiant en educació superior, 5.
676 euros, i que som la segona autonomia que major.
.
.
que millor -perdó- finança el sistema universitari.
Enhorabona, senyor conseller, enhorabona.
Enhorabona
en nom de tots eixos alumnes que estan podent disfrutar d'eixe sistema universitari, que entre tots els que tenen alguna cosa a vore, vosté també té alguna cosa a vore, i crec que part a muntó important.

Quant a ciència i tecnologia, jo també m'he quedat una miqueta sorpresa quan vosté ha ressaltat que vénen del govern central 72.
000 euros, vénen 72.
000 euros, quan mil vegades més al País Basc, i 354 he apuntat a Catalunya, a Catalunya.
Quan, ací, nosaltres estem en 1.
.
.
en 2 -perdó-, en 2 milions d'euros mensuals dedicant a investigació, i que del govern central vénen 72.
000 euros!
O siga, mil vegades més al País Basc, i després ens diuen que nosaltres som plorons.
Doncs bé, no cal, sense comentaris, senyor conseller, sense comentaris.
Altra vegada,
enhorabona per l'esforç que fa el govern del president Camps i la seua conselleria en ciència i en tecnologia.

Bé, per a fer-ho ja curt, perquè vaig acabant el temps.
Vull donar-li les gràcies en nom de 690.
000 alumnes i de les seues famílies, d'un total -cal dir- d'un total de 764.
000 alumnes, que tenen algun tipus d'ajuda de la Conselleria d'Educació.
Eixes famílies estan contentes.
Eixos xiquets estan contents.
Encara que quan es reflectix
ací la representativitat de la societat valenciana, crec que no està mai ben representada, perquè només parlem en nom de quatre persones que, evidentment, han de tindre problemes.
El
sistema educatiu no és perfecte!
, no és perfecte i hi ha d'haver algun problema.
Això és una cosa lògica.
I que s'han de solucionar i que s'ha de sentir eixa veu, però no anem a generalitzar.
Perquè si volem que generalitzem, senyor conseller, anem a generalitzar, i la majoria,
la majoria d'alumnes i de pares i famílies d'esta Comunitat Valenciana estan molt contents en la seua política.

Tinga vosté el recolzament d'este grup parlamentari, que ja li dic que és la representació de la majoria de valencians i valencianes que ens han donat el seu suport i que
no dubte, senyor conseller, que ens el seguiran donant.
No ho dubte.
I el
president Camps, encara que a algú li puga pesar, seguirà sent el president per a tornar a portar estos pressupostos a estes Corts perquè els puguem aprovar.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Té la paraula el senyor conseller per a aclarir alguns dubtes que s'han plantejat.

El senyor conseller d'Educació:

Moltes gràcies, senyor president, molt amable.

Senyories, tractaré de ser breu per no eixir-mos del temps que tenim assignat.

En primer lloc, com a anècdota i per a destensar una miqueta, que no està tensa, és un to molt amable, però vullguera dir-los que he dut ací els vocabularis del valencià en les diverses llengües, el famós francés-valencià, el xinés-valencià, el romanés, l'italià, l'anglés, el portugués, l'alemany i el rus.
I amb molt de gust ara els meus col·laboradors els els repartiran.

Per tant, és una miqueta d'avançar els Nadals i demostrar que, encara que siga testimonialment, hem de tindre en
compte, i amb això conteste alguna qüestió que s'ha plantejat, que una cosa és la partida d'iniciatives de promoció del valencià i altra cosa és la promoció del valencià dintre de tot el sistema educatiu.
I amb això conteste estrictament al senyor Pañella.

Mosatros l'exercici que hem fet no és per a dir que suposava cap de sobrecost, sinó per visualitzar clarament.
Perquè moltes voltes, per banda seua i del seu partit i de la seua organització, se diu que estem, d'alguna manera, discriminant el valencià o que el valencià no importa en les nostres polítiques.
Importa molt.
I per això que importa molt, hem vullgut delimitar aquelles partides de les diferents línies pressupostàries que se poden sumar totes, i dir que això va destinat directament a l'aprenentatge del valencià, a l'ensenyament del valencià.

És una xifra que no mai havia tingut vosté, segurament no ho havia considerat mai aixina, que haurà d'estudiar-la i reflexionar-la, i després, tal volta, canviarà d'opinió.
No crec, perquè formalment no canviarà, però bé, a la millor, internament suavitzarà una miqueta la seua postura.
Perquè és, evidentment, un esforç molt important el que està fent la societat valenciana pel valencià.
I això es reflectix clarament, clarament en el creiximent continu dels alumnes que
estudien tot el seu currículum en valencià.
Per tant, és que és impossible de negar!
No se pot negar, n'hi ha 222.
000 i tants que estudien en valencià, i l'any passat va créixer també en una xifra considerable.
Està creixent tots els anys.
Diu: «No, és que el senyor Font de Mora és.
.
.
-com dien l'altre dia, no sé, una barbaritat- que va contra no sé què.
» No, no, doncs ho faig molt malament.
Si jo vaig contra el valencià i, de dia en dia, de mes en mes i de curs a curs, augmenta el valencià, tal.
.
.

Vostés se queden, una miqueta, en l'anècdota.
Per això he dut jo l'anècdota també, perquè vegen que són anècdotes.
Perquè són partides menors en el context del pressupostos que, de vegades, amb menys
diners i amb una miqueta d'imaginació, se pot tindre més repercussió a nivell de la societat en el que és la promoció.
La promoció no depén de la quantitat; moltes voltes, depén de la qualitat de les mesures.
Ara, després, quan vosté veja en xinés com se diu gràcies, o en portugués, o tot això, doncs, a la millor me les dóna en algun d'estos idiomes, perquè en valencià no me les donarà.
(Remors)

Bé, per altra banda, agrair a la senyora Barrieras la seua intervenció.
Vosté ha donat en el clau.
El clau de la permanència del Partit Popular en el govern de la Generalitat valenciana, i per això la senyora Noguera fallarà en la seua predicció, la seua bola fallarà, perquè, evidentment, ha dit que no continuarà el president Camps, i continuarà el president Camps, evidentment, per una raó òbvia, una raó òbvia, (rient) i és que mosatros treballem per a la majoria del poble, per a tot el poble.
Procurem treballar per a tot el poble valencià.
Moltes voltes, instrumentem polítiques amb les quals a la millor no estaríem d'acord inicialment, però comprenem que n'hi ha un cert consens en la matèria i les fem treballar tranquil·lament.

Per tant, jo crec que el partir d'un consens social important, això ha segut molt clau, clau, perquè els governs del Partit Popular puguen vore's recolzats d'una manera tan intensa com continuem sent recolzats.
Perquè, inclús, les enquestes de la bola no els ixen com cal perquè se complisquen les seues expectatives.
Per tant, senyora Barrieras, moltes gràcies.

Señora Sanz, usted me ha hecho el mejor elogio que se le puede hacer a un conseller o gobernante este año.
Usted ha dicho: «Se mantiene igual que el año pasado».
El mejor elogio.
Eso no se lo puede usted decir ni al señor Zapatero, ni al señor ministro de Educación de su gobierno, ni a nadie de esa parentela ideológica con la que usted de cuando en cuando también forma parte.
Porque ahora le contaré cosas de Cataluña, donde ustedes también son responsables.
Porque, claro, aquí hurtando, pues.
.
.
, se las voy a contar.

Por ejemplo, ya que la que señora Noguera me cita, yo acudo y se lo digo.
Por ejemplo, aquí tienen usted pues un periódico de Barcelona que dice: «Dificultades en la FP para hacer prácticas y costear el material debido a los recortes.
» Cataluña.
Lo digo porque Cataluña es ideológicamente sensible para algunos, y ahí están, con responsabilidad de gobierno.
«Las restricciones de plantilla y de presupuesto hacen que no se puedan desdoblar
grupos y hacer prácticas con seguridad.
» Y luego dice un estudio del Consell Superior d'Avaluació del Sistema Educatiu sobre la FP: «La insuficiencia de recursos para el gasto corriente es algo persistente.
» Y afirma el estudio que la principal vía de ingresos para hacer frente al material de FP en Cataluña viene desde el exterior del sistema.

O sea que, bien, en su casa cuecen habas también, señora diputada, señora Sanz.
Porque ustedes manejan muy bien la utopía, pero administran muy mal la realidad.
Y ese es el drama de la izquierda española fundamentalmente.
Ustedes manejan muy bien la utopía, pero administran muy mal la realidad.
Ustedes venden muy bien los sueños, pero al final, desgraciadamente, muchos de esos sueños acaban convertidos en pesadillas, en este caso en una pesadilla económica evidente, que se traduce en una pesadilla social, en unas cifras de paro
absolutamente inassumibles por un gobierno que se precia.
Desde luego al señor Zapatero hay que decirle que tiene estómago, otra cosa no, pero estómago sí, porque una persona con casi cuatro millones de parados debería de replantearse su futuro inmediatamente, antes de que se lo haga el señor Tomás Gómez.
(Remors) Que, por cierto, también, en la población del señor Gómez están poniendo colegios de estos que ustedes dicen.
.
.

El senyor president:

Señorías.

El senyor conseller d'Educació:

.
.
.
que son concertados con cesión de sueldo, ¿eh?
El señor Tomás Gómez, ahí, en su localidad, tiene un colegio que pidió, como otro alcalde de Izquierda Unida, que lo tengo por ahí, que luego se lo facilitaré para que usted sepa que también Izquierda Unida saben que cuando hay una demanda social pues hay que atender a
la demanda social, y que con las viejas ideas no se pueden enfocar los tiempos
nuevos, con las viejas ideas se enfocan los tiempos antiguos, los nuevos no.
Y
hay que estar a lo que pide la gente y hay que estar con la gente.
No hay que
estar con los manuales.
Y a mí me da la impresión de que la izquierda de esta comunidad está en los manuales y la izquierda educativa de todo el país también está en los manuales.
Y así estamos, que dicen que el problema nuestro es que no aplicamos la LOE.
Y yo
digo que el problema nuestro es que aplicamos la LOE.
Justamente el problema
nuestro es que aplicamos la LOE y la aplicamos legalmente.
Usted ha dicho «no aplican la LOE».
¿Pues ya me dirá en qué no aplicamos la LOE?

Senyor Pañella, vosté també ha parlat d'un pressupost similar.
Per tant, també s'ha afegit a l'elogi de la seua companya d'escó, ja que no de grup.
I, per tant, estem en esta teoria que ningú vol reconéixer el que és evident.
Què és l'evident en este moment?
És que el govern valencià ha fet un esforç extraordinari per a mantindre els nivells de l'educació pública valenciana, per a mantindre els nivells.
És veritat que en algunes partides puntuals, que vostés, experts en la dissecció pressupostària, han tret a la llum, si és veritat que tenim algun problema, això és veritat, cap persona ho pot negar, però no és menys veritat que, si analitzen vostés, resulta que la principal partida -li ho torne a dir- ha sigut la que s'ha menjat el senyor Zapatero, eh!
, amb el silenci còmplice dels sindicats d'esquerres i nacionalistes d'esta comunitat, que a mi.
.
.
, jo me veig constantment qüestionat.
Els peguen una retallada als professors i l'STEPV, Comissions Obreres i UGT fent les palmes, amb el que ha passat o mirant cap a altre costat.
Jo no entenc què és el que està passant en esta comunitat.
Bé, sí, que està governant el Partit Popular, i això, encara que els beneficie, d'un punt de vista econòmic no els interessa.

Per tant, continuem treballant per a la majoria del poble valencià.

Vosté diu, «escolte, és que encara continuen en instal·lacions prefabricades».
Vosté ho utilitza amb molt mal gust, i més venint del sistema educatiu, la paraula que no utilitzen en altres llocs.
Bé, jo li dic que en tenim menys que mai, que anem continuadament disminuint el
nombre d'instal·lacions prefabricades i que per primera volta, mire quina casualitat, i li ho
dic a vosté, no als altres que han mencionat el tema, a vosté, li ho dic, i a vosté sabrà per què, que en Catalunya ne tenen més.
Li agrada?
En Catalunya ne tenen més.
En Catalunya, per a vosté «nord», eh?
, per a mosatros en Catalunya, per a vosté «nord».
En tenen més.
Comprén vosté?
Més.
O siga, però allí no ho anomenen d'eixa manera, ni protesten d'eixa manera, ni diuen estes coses horribles que confonen una instal·lació educativa amb altra cosa que no té vergonya la persona que no repara que està denigrant el sistema educatiu.
Perquè si jo l'invite a vosté a visitar amb mi, jo he anat a la Vall d'Uixó, per exemple, a una instal·lació que està perfectament, perfectament assumible; i altres s'estan renovant, etcètera.
I estem treballant, naturalment.

Jo els he dut.
.
.
Ja ho sé que ha vingut ací este tema, però també els he dut el tema del que eren 365, i hem hagut d'afegir-li un mes més.
Per a mosatros el calendari ja ha de tindre 13 mesos, perquè ara ja són 394 i ha fet falta afegir-li una pàgina més perquè vegen físicament com d'equivocats que estan.

Com ha de ser este govern contrari al sistema públic educatiu si no fa més que gastar-se diners construint centres públics educatius?
I ahí estan les fotografies.
I centres de qualitat per a la gent del sistema públic.
He de dir-los que u del sistema, un centre de secundària d'Alacant ha sigut premiat, fixe's vosté, en Barcelona -li ho dic a vosté també- en un dels premis més importants d'arquitectura, un dels premis.
(Remors) Sí, sí, tinc fixació perquè vosté la té, sinó no la tindria.
(Rialles) Compren?
Un dels premis d'arquitectura més importants, més importants de tota Espanya, bé, de tot l'estat, com diuen vostés.
No?
És això.
Ahí ho té, ahí ho té.

I ara els meus col·laboradors ho passaran perquè ho tinguen tots i s'ho emportaran, només que.
.
.
encara que siga que per a tirar-ho a la basura, però almenys ho tindran en la mà un minut, i voran, i voran.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller d'Educació:

No, jo sé del que parle.

Anem a vore, la plantilla.
La plantilla de professors està claríssima, ni disminuïx ni augmenta.
Jo no sé quins càlculs fan?

Clar, el problema és que jo he dit que tenim en plantilla la xifra que he dit: 51.
000 i escaig.
I
després, al llarg del curs, s'incorporen altres, que arriben a ser prop de.
.
.
, en este curs 55.
000.
L'altre curs vaig donar una xifra més acurada i vaig dir que eren més de 53.
000.
Però eren, no els que tenim en plantilla, sinó els que afegim per a respondre, a més dels de plantilla, les necessitats educatives.

Aleshores jo entenc que en estes coses s'ha de fer la crítica, però amb una miqueta de fonament.

Acabe dient que no estem enfrontats a Madrid.
Vosté s'equivoca.
És Madrid el que està enfrontat a mosatros.
Claro!
Vull dir, mosatros no som els que neguem que n'hi haja les inversions corresponents.
No estem confrontats.
I de fet, inclús, i ara responc també a altres qüestions que s'han plantejat, el que hem demanat ha sigut flexibilitat.
En el pla Educa3 hem demanat flexibilitat.
El problema que té la Comunitat Valenciana en estos moments, en estos moments, és en la xarxa pública d'ensenyament obligatori.
Fins ara tenim construccions per construir, és la nostra prioritat.
O no ho han notat que és la nostra prioritat?
I ara se'ns vol dirigir cap a zero a tres.
Mosatros de zero a tres tenim un altre model,
que és el bo infantil, que mos permet gastar una quantitat, eh, subvencionant places
en el número que jo he dit i que he indicat que estem en un bon camí per a inclús assolir els resultats que demanaven els sindicats.

Però, clar, quan se té una concepció antiautonomista del govern, com el senyor Zapatero, que només és amic de les autonomies que li convenen, el que vol és en les partides centrals dirigir el teu pressupost, i te diu «ara te done no sé quants milions per a fer Escola 2.
0 o l'Educa3».
Escolte, no!
Ajude'm a mi en el que jo tinc necessitat.
M'ajuda a mi en construir la xarxa pública obligatòria, i després, o simultàniament, però amb l'ajuda seua d'una manera més elàstica i més noble, més generosa en esta comunitat, podem fer escoles de zero a tres també en col·laboració amb vosté.
O les fa vosté!
O les fa vosté!

Però ell, no, tu me dones un euro i jo te'n done un altre.

Vosté sap per què?
-faig un incís, pot ser cridat a la qüestió-.
Sap vosté per què el president Fabra en Castelló dura, i dura, i dura i durarà?
Perquè passava el mateix.
Als pobles xicotets els dien: «Fique vosté 5.
000 euros i jo li'n ficaré 5.
000 més».
I els pobles xicotets no podien ficar 5.
000 euros.
La solució va ser: «Jo ho ficaré, la diputació ho ficarà tot, i vostés s'obliden, li farem la piscina, li farem la carretera, li farem el que siga.
»

Ací passa una miqueta el mateix.
Passa que te diuen: «No, le doy -dicen- 10 millones para ordenadores, pero usted tiene que poner otros 10.
» Y yo le digo: «No, no, mire, por esos 10 que usted me da, contando para lo que usted quiere que
sean, yo no tengo que poner 10, tengo que poner 20, porque usted me da unas
cositas así de 10 pulgadas que no las quiere nadie, nadie las quiere, y son
contraproducentes; y yo necesito tener uno de 15 pulgadas para que la gente esté derecha y no padezca.
Y tengo que poner el triple de lo que usted me dice.
»

Usted me dice: «Le doy los ordenadores para toda la red educativa.
» Pero yo tengo la mitad de la red educativa que tengo que cablear, y tengo que
conectarla a la banda ancha, y tengo que poner redes wi-fi, etcétera, etcétera.
I el que els he dit jo, senyor Pañella, done'm vosté els diners per a tecnologies de la informació i comunicació, i ja parlarem dels ordinadors.
Comprén?
Elasticitat, elasticitat.
Bona voluntat.

Però, clar, quan hi ha comissaris polítics, com hi ha, i a nivell de directors generals, que n'hi han, valencians que diuen que ací, a València, no vinga ni un duro, és que no ve ni un duro, ni un euro.

I la senyora Noguera sap ben bé del que estic parlant.
Sap ben bé del que estic parlant.
(Remors) Ben bé, ben bé.

El senyor president:

Señorías, por favor.

El senyor conseller d'Educació:

Ben bé.

Per tant, tenim un bloqueo persistent cap a esta comunitat, tenim un bloqueo persistent de gent que està a Madrid, gent socialista que està especialitzada en agarrar i bloquejar tot el que puga vindre de la Comunitat
Valenciana.
I cal denunciar-ho públicament, cal denunciar-ho.
Estic convençut que hi ha molts socialistes honrats, a muntonades, que no estarien d'acord amb eixa política.

Perquè a mi un alt càrrec, un alt càrrec, un alt càrrec, que no diré ni quin càrrec ni qui, però me va dir una cosa que me va cridar l'atenció: «Yo no soy de estos que aquí dicen “a los valencianos ni agua”».
 Ah!
Si tu dius que no eres un d'estos que diuen que «a los valencianos, ni agua», es que hay algunos que dicen que «a los valencianos ni agua».
I la relativa fase final és que ens passa el que ens passa.

La señora Noguera.
Ya quisiera usted, señora Noguera, que estos presupuestos fueran los mismos o tuvieran el mismo cariz
que los del gobierno central, porque entonces sí que nos podría criticar con fundamento.
Porque los presupuestos educativos del gobierno
central, hombre, bajan más del doble que los nuestros, suprimen las transferencias, las dejan reducidas a
más del 44%, dicen que como se ha acabado de implantar la LOE ya hay que olvidarse
del sistema educativo que ya funciona solo, y no es verdad, porque el sistema
educativo español, en general, y el valenciano, en particular, también tiene problemas.
Naturalmente que nadie los va a negar, porque yo no he negado
a nadie nada.
Usted me preguntaba si dormía, y yo le he dicho que no dormía, y se lo vuelvo a repetir porque me preocupan los problemas de la educación valenciana, pero parece que en Madrid hay quien duerme a pierna suelta negándonos el pan y la sal a los valencianos y, lo que es más grave, negándose a reconocer un sistema que no funciona en su conjunto, porque todas las
comunidades, todas, todas, todas, sea cual sea su presupuesto educativo, sea
cual sea su inversión en materia de optimización de recursos, todas ellas, están por debajo de los estándares de la OCDE.

¡Algo no funciona en el sistema educativo!
Y yo se lo diré.
El sistema educativo está enfermo de socialismo.
(Remors) El sistema educativo español está enfermo de socialismo.
Están con un modelo que no sostienen ya ni los socialistas de otros países, como Inglaterra, por ejemplo.
Pero aquí persisten en un socialismo arcaico, caduco, en un socialismo anclado en algunos
casos por algunas actitudes incluso en los años treinta del siglo pasado, en cuya primera mitad yo nací, para mi desgracia, y entonces resulta que esto es lo que tenemos.
Ésta es la situación.
Esa es la situación real.

Por tanto, ya quisiera usted que fuera lo mismo para poderme criticar.
Pero no son lo mismo, no son lo mismo.

Mire, no hay problema de plantillas.
El problema es lo mismo que en centros
educativos.
Usted -ahora lo comentaremos con CIEGSA- dice no sé qué, no sé qué, y lo que la gente ve es esto.
Pero en realidad la gente pasa por ahí y dice, es que dicen los socialistas que estos del PP son unos tal, que no
hacen nada por la educación.
Y llegan y ¡pumba!
, un instituto nuevo de 9 millones; ¡pumba!
, un colegio nuevo de 6 millones, ¡pumba!
¿Eh?
Entonces la gente dice, bueno, estos señores parece que están un poquito equivocados, y no me conviene que me gobierne alguien que está un poquito equivocado.
¡Ese es el problema!

Si cambiaran el chip.
Pero, claro, yo no les voy a dar consejos, nada más faltaría, como decía Napoleón, «cuando tu enemigo se equivoca, no te entrometas».
¡Bien!

Entonces, qué es lo que pasa.
Las plantillas, no hay problema.
El otro día me preguntaba.
¡Hay, es que se ha dicho que van a suprimir la oferta pública de empleo!
¿Cómo que vamos a suprimir la oferta pública de empleo?
¿Pero quién ha dicho eso?
El vicepresidente primero lo que dijo primero fue que en la
administración general de La Generalitat este año y durante dos años no iba a suprimir, no iba a haber oferta pública de empleo, porque además tienen pactado que unos años hay concurso y otros años hay oferta pública de empleo, pero no para nada habló del problema de la educación.
En la educación, si se hacen colegios nuevos, pues habrá que aumentar la plantilla y se ampliará.
Si hace falta contratar personal, se contratará, naturalmente.
Y los presupuestos respaldan esa actitud, digan ustedes lo que
quieran.
Porque además no hemos hecho otra cosa, no hemos hecho otra cosa.

Las inversiones.
Mire, inversiones ocultas, CIEGSA, no sé qué.
Yo creo que.
.
.
voy a decir algo absolutamente ocioso.
Pero -vamos a ver- ustedes saben manejar un ordenador, porque a pesar de no ser nativos digitales,
por edad, lo saben manejar.
Bueno, pues hay las páginas web correspondientes: la página web de la conselleria de economía y hacienda, la página web del registro mercantil, todas las páginas web de la Sindicatura de Cuentas, ahí está la cuenta general de La Generalitat, la cuenta general.
Cualquiera de los que
estamos en esta sala -en las últimas filas se lo sugiero- pueden entrar en la página web de la conselleria de economía y hacienda y pueden entrar en la página web correspondiente y ver las cuentas generales de La Generalitat.

Y ustedes ahí ven, ven lo mismo que veo yo, porque yo lo he visto ahí, me han ayudado, pero lo he visto.
Y entonces he visto que, por ejemplo, dice: «La inversión acumulada de CIEGSA hasta el ejercicio 2009 -que es el último que hay liquidado y figura en la cuenta general-.
.
.
» Vamos a ver.
Por favor, si no quiere entrar en la página web.
.
.
Inversión acumulada de CIEGSA en el ejercicio 2009, es decir, todo lo que ha invertido
CIEGSA desde que se fundó hasta finalizar el 2009, son 2.
200 millones de euros con IVA, 2.
200 millones de
euros.
Usted se va a la misma cuenta y dice: «Deuda de CIEGSA, ejercicio 2009, 2.
074,6 millones de euros.
» ¡Si está en la cuenta general, si puede acceder cualquiera!
¿Qué dijo usted 3.
000 el otro día en las Cortes, señora mía, qué dijo usted?
¿Quién la ha engañado a usted?
A usted hoy he leído que la quieren enviar no sé dónde.
Claro, y la engañan y le dan datos falsos y usted sale ahí y los dice.
Dice: «3.
000 millones.
» Y luego, claro, no son.
Es que hay 1.
000 millones de diferencia, señora Noguera, que a lo mejor en su economía no son muchos, pero en la mía y en la de los valencianos, desde luego, son bastante.
En la cuenta general.

Y ahora resulta que en la cuenta general te dice que tiene de pasivo no
corriente, más pasivo corriente en el 2009, 2.
074,6, y te dice que en la misma fecha tiene
2.
220 millones de inversión acumulada.
Más inversión que deuda.
¿Dónde está el dinero que dice usted que se ha malbaratado, que se ha metido el conseller o quién sabe no sé dónde?
¿Dónde está?
¡Pero si está todo más claro que el agua!
Nunca ha estado CIEGSA, ni nunca ha estado la conselleria más fiscalizada.
Lo tiene usted absolutamente todo claro, todo informado.
Y, por
tanto, la realidad es la que es.
Y la realidad es muy difícil de desmentir.

Mire, esto es el presupuesto por alumno desde que ustedes gobernaban y desde
1995 hasta ahora.
Ustedes en rojito, como les gusta, y nosotros en azulito, que
nos da igual.
Pero miren, subiendo, subiendo sin parar.
El crecimiento de la
economía educativa, subiendo sin parar.
Es verdad que hubo ciertas oscilaciones al
principio, es verdad que ahora hay, con respecto a este año, una pequeña bajada, pero el resultado neto es subiendo sin parar.

Señorías, yo de verdad creo que las críticas son positivas, y las acepto como tales, pero debieran ustedes, creo yo,
ajustarlas a la realidad del mundo que perciben los ciudadanos.
Porque, claro, el problema está en que se ha producido una cultura según la cual todo defecto, por mínimo que sea, que exista en el sistema educativo, por mínimo que sea, se hace público y se da a la luz, para ventura de quienes trabajan en el ramo y es fácil encontrar materias para trabajar.
Pero todo lo que pasa malo se transmite.
Muchas veces incluso se transmite de una manera exagerada, de una manera
exagerada, y nos encontramos con que problemas que se resuelven rápidamente, tienen una resonancia que alarma a la sociedad.

Por lo tanto, yo voy terminando para decirles que es muy importante que nos
ajustemos todos a la realidad de lo que tenemos.
La realidad del sistema
educativo la van a tener ustedes en sus manos, metafóricamente, en cuanto acabe esta sesión.
La realidad del sistema educativo en número es la que es.
Y es verdad, y no quiero acabar mi intervención sin decir esto, porque no quiero que me tachen de excesivamente triunfalista,
que, vamos, por favor, que es verdad que faltan cosas.
Es verdad que hay que
seguir construyendo centros, es que tenemos 50 en marcha.
Porque si viniera yo
y dijera: «No, es que ha parado CIEGSA de construir».
.
.
, pero CIEGSA tiene 50 en marcha, 22 de ellos en construcción o.
.
.
no sé cuántos y no sé cuántos licitados.
La suma total, que lo he dicho antes, 50, 50.

Por lo tanto, estamos trabajando, señorías.
Es verdad que continuamos contratando profesorado, es verdad.
Con
dificultades, también es verdad.
Pero ahora mismo, hoy mismo o ayer se resolvió ya una contratación de secundaria y de FP, y esta semana va a haber otra.
Y, por tanto, los
sistemas se van cubriendo, se van cubriendo yo creo que para desesperación de algunos, que trabajan para ellos, no para el sistema educativo.
El día 2 de diciembre hay elecciones sindicales, y esto es sintomático para cómo algunos intentan aprovechar dificultades coyunturales para continuar
desprestigiando el sistema, porque lo que pretenden es hacer campaña para ellos continuar ahí en ese sindicato disfrutando de privilegios que no tienen el resto de
profesores.

Y, por tanto, eso hay que tenerlo en cuenta y la sociedad valenciana tiene que
ser advertida.
Igual que cuando nos ponemos en elecciones generales, todo el
mundo lo sabe, y todo el mundo se pone en una cierta disposición de ánimo, porque dice: «Bueno, aquí está el político de turno que me va a contar una cuestión que luego quiere que se traduzca en un voto», pues aquí pasa lo mismo.
La sociedad tiene que saber que como hay elecciones sindicales
el 2 de diciembre, aquí la gente hace de lo que es un problema, y que no lo niego yo, hace un drama y
una tragedia.
Y con ello, indirectamente, continúa perjudicando al sistema educativo.
Porque ustedes muchas veces con su hipercrítica, y otros, los sindicatos de izquierda nacionalistas con sus críticas, son los mejores defensores de la enseñanza concertada, no hay mejor defensor de la enseñanza concertada, porque la gente les oye a ustedes y huye a uña de caballo de la enseñanza pública, a uña de caballo, porque les oye a ustedes las maldades que parece ser y luego no se
corresponden con la realidad.

La enseñanza pública es una enseñanza pública que dentro de las dificultades del sistema que tenemos, porque tenemos el
sistema que marca la ley general, funciona porque hay gente muy dedicada, y muy
trabajadora y muy inteligente, y funciona.
Sin embargo, ustedes están empeñados en que todo es malo, todo va fatal.
Y para ejemplo, la muestra de estas
intervenciones, que, en todo caso, yo les agradezco.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

Señor conseller, hemos venido a hablar de educación, no hemos venido aquí a escuchar mitin político sobre lo malo que es el señor Zapatero.
.
.

El senyor president:

Señorías, por favor.

La senyora Sanz Alonso:

.
.
.
y lo malo que otras formaciones, como es la mía, lo están haciendo en otros sitios.
Nosotros venimos aquí a estudiar sus presupuestos.
Lo que yo también sí que le digo es que usted a la salida me da el nombre de ese alcalde de
Izquierda Unida que teóricamente incumple los programas nuestros, yo lo comprobaré.
.
.
Y lo que sí que le aseguró es que no lo pondré de ejemplo en una reunión de esta comisión, como usted ha hecho con el señor Fabra, cuando está imputado y se le pide quince años por parte del fiscal.
Por tanto, situemos las cosas.

Porque, mire, aquí nosotros podremos estar en algunos manuales anticuados, según usted, pero los que están en el manual de fracaso escolar es su conselleria y es su Consell.
Los que están en el manual de la opacidad es su conselleria y es su Consell.
Por lo tanto, no vengamos aquí a tirarnos los trastos a la cabeza y vengamos a hablar de educación y vengamos a hablar, sobre todo, de los números del presupuesto.

Porque mire, usted, claro, dice: «Me ha hecho un gran favor diciendo que se mantienen los gastos de funcionamiento
de los centros.
» Yo no he dicho que se mantengan exclusivamente los gastos de funcionamiento, se
mantienen en el marco de un recorte donde en tres años, en cuatro años, se han recortado en 14 millones los gastos de funcionamiento de los centros
públicos de esta comunidad.

Y yo le digo, y le decía, que usted poco tiene que ver en algunos elementos de su política con el cumplimiento de la LOE, cuando se dedica en plena crisis, porque no
es en absoluto prioritario -desde luego, no está dentro tampoco de nuestras políticas-, a concertar cosas que no son obligatorias.
Conciertan bachilleres, conciertan
Formación Profesional y tienen la escasa sensibilidad de concertar de cero a tres años, cuando ahí la oferta pública es absolutamente mínima y es una demanda social extendidísima que ustedes deberían tener en estos momentos como prioridad.

Por tanto, cuando yo le digo a usted que en estos momentos el conjunto de esos
conciertos sí que ha subido en 6 puntos en el conjunto de las transferencias en su
presupuesto, mientras se congelan los recortes de años anteriores en todo lo que afecta a la pública -y ahora le diré qué otras partidas se congelan-, es porque ustedes están dando unas prioridades, y las prioridades están claras.
Y las prioridades, usted dirá que nosotros decimos cosas que luego afectan a la comunidad educativa, afectan
a la sociedad y creamos alarmismo.

Pero aquí el alarmismo no lo creamos nosotros, el alarmismo lo crean cuando ustedes, en
determinados institutos, en muchos institutos, están masificando las aulas, cuando desaparecen los profesores, recortan en 300 los
profesores que atienden las necesidades educativas especiales, cuando recortan
plazas -que no digo profesores con plaza propia-, plazas de profesorado en la educación pública, en los centros públicos.
Y, por tanto, ustedes esconden esos aspectos dentro de sus presupuestos,
y los esconden muy bien, como esconden los conciertos reales, el alcance de los
conciertos reales en los centros privados, porque los están escondiendo, todos los años es la misma cantidad.
Dígame si este año los conciertos privados tienen la misma cantidad asignada que el año pasado con los centros privados, ¿ustedes van a rebajar el 5% a los profesores de la privada-concertada o no lo
van a rebajar?
Seguramente estos compañeros querrán saber si también van a ser víctimas de este tipo de recortes, porque ustedes no lo contemplan.

Yo lo que le estoy diciendo es que ustedes tienen unas prioridades.
¿Por qué nos dicen ahora que van a poner suelo público al servicio de quienes quieran construir para luego darles en concierto o
darles la gestión y aplicando a la enseñanza el modelo Alzira?
Porque ustedes tienen una visión de la educación y de enseñanza que no es la nuestra.
Ustedes están haciendo el eje fundamental del sistema educativo valenciano basándolo y basculándolo hacia la iniciativa privada, derivando cantidades ingentes de dinero que
podrían estar en estos momentos reforzando un sistema básico, el sistema público valenciano.
Y realmente eso es lo que está detrás de todas sus políticas.
Y por eso estos presupuestos no son reales, porque esconden cifras que se
están dando realmente, y por eso estos presupuestos son desequilibrados.
Por eso,
nuestro grupo no puede estar en absoluto de acuerdo con ellos.

No me quiero extender más, pero sí que le diría solamente una cosita que se me olvidó antes y no tuve tiempo.
Los PCPI.
¿Por qué a los PCPI les quitan la línea para los centros concertados?
Allí también habrá niños que necesiten los PCPI.
Eso.
.
.
No, no.
Allí habrá niños que necesitan esos PCPI.
Yo le hago esa pregunta: ¿por qué desaparecen de ahí?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanz.

Té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo voldria començar la meua intervenció trencant una llança -no sé si fa falta-, però en favor del sindicats als quals ha fet referència el senyor conseller.
Ho dic perquè no és real el que vosté ha dit.
Els sindicats, davant les mesures proposades pel govern de l'estat, com vosté sap que m'agrada dir a mi, han plantat cara, han plantat cara.
Vosté no ha estat, jo sí que he estat en les manifestacions que han organitzat els sindicats en contra d'eixes mesures, sí que hi he estat.
És més, n'hi ha algun sindicat que inclús està procedint jurídicament, legalment, en contra dels acords estos.
O siga, que sí que és veritat que estan els sindicats plantant cara.

L'altra cosa és que en ells no està la decisió, de la mateixa forma que no la tingueren el dia que feren manifestacions també en contra de la política educativa de La Generalitat i del Consell.
Per tant, eixa.
.
.
A la millor
vosté se pensa, perquè a ningun sindicat se l'ha sancionat econòmicament, que no fan res, però sí que en fan, senyor conseller.
Clar que en fan.
Han estat a l'altura del que poden.
Després tampoc.
.
.
Jo ho he dit perquè ací no estan representats i pense que calia dir-ho.
Però no vull parlar del sindicats en el sentit que ells responen als seus afiliats
i, si els seus afiliats no els qüestionen, no tenim per què qüestionar-los ni jo ni crec que ningú més.

Segona qüestió.
Barracons: mal gust, Barcelona.
.
.
Ja ho he dit, té una fixació.
A mi és que no me sent parlar mai de Barcelona.
Fixe's, és que no me sent parlar mai.
Jo me fixe ací.
Per una qüestió: perquè les meues responsabilitats com a oposició se circumscriuen al País Valencià i actue dins el País Valencià.
Tota la resta, bé, disgregacions per a despistar i no parlar del que cal parlar.

Mal gust.
Si parlar de barracons és de mal gust, ficar barracons, senyor conseller, ficar-los i tindre la
responsabilitat de mantindre'ls any rere any, què es?
Mire, un dia me va dir a mi: «Si vols -recorde eixa intervenció seua-, a l'eixir anirem a pegar una volta i vorem els centres que hem fet.
» Mire, jo li dic el mateix.
Si vosté vol, la volta l'organitzaré jo i anirem a vore els centres també.
La volta l'organitzaré jo i anirem a vore els centres i a parlar amb els pares, i a parlar amb els
alumnes d'estos centres.
Perquè, clar, erigir-se portaveu sense que ningú t'ho diga dels centres que estan arreglats, mire, qualsevol se pot erigir en
portaveu dels centres que estan per arreglar.
Però jo crec que no és el cas, perquè els portaveus els elegixen els responsables.
I això, ni un ni l'altre.

També li dic que si vol, acabarem i pujarem al nostre grup i vorà on tinc jo el calendari que vosté me va donar i l'annex que la senyora Barrieras se'n recordarà també que me'l va donar i que no està a la basura ni mot menys, no està a la basura.
Entre altres coses, perquè són realitzacions, realitzacions també que cal matisar i que en un plenari ja li vaig matisar en alguns d'ells, en alguns, que podíem matisar-ne molts més.

Per tant, li agraïxc, en valencià, li done les gràcies.
.
.
, en valencià, (veus) i és un,.
.
.

El senyor president:

Senyories.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
com vosté ha dit, una cosa anecdòtica, és un detall, és positiu, i li recomane, davant de la seua.
.
.
, perquè supose que no ho ha pensat que en falta un, falta el català-valencià.
.
.
(Veus) Sí, sí, que conste en acte, que conste en acta, i mirant-lo a vosté, ho he dit.

A mi m'agradaria, però me preocupa més que tot açò, que són les contestacions, me preocupa les contestacions, senyor conseller, que no s'han donat, i n'hi ha una que em preocupa molt i vaig a reiterar-la: ¿està en algun lloc del pressupost contemplades les construccions necessàries, les infraestructures necessàries, perquè la Universitat Jaume I de Castelló puga iniciar en el curs 2011-2012 els estudis de ciències de la salut?
¿Està contemplat?
¿A on?
Vull saber-ho, si és possible, ¿eh?

Eixa és una de les qüestions per a mi molt important, perquè li recorde i li reitere que va ser una qüestió que vosté va anunciar, crec que va ser en la inauguració del curs, i que el rector també li va agarrar la paraula allí davant de tota la gent i, per tant, considere que és un compromís ferm amb tota la societat de Castelló i que, lògicament, incomplir-lo seria molt greu.

Per tant, li pregue que s'ho anote per a donar-me contestació concreta d'eixe fet.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula la senyora Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Sí, gracias, señor presidente.

Bueno, yo creo, señor conseller, que cuando usted revise su réplica se dará cuenta de que se ha superado a usted mismo con los chascarrillos sin gracia y
esa vena cómica que ha rayado lo grosero, y es que le ha ocurrido como al gobierno Camps,
con el tiempo, también se ha devaluado y, sinceramente, lo lamento, porque entró usted siendo un gran parlamentario de nivel y con inteligencia, y me parece que
esto merece algo más, al menos esta presentación de presupuestos.
Revísela y verá.

Hace usted las comparaciones cuando le interesan, porque sacaba no sé qué comparativa para intentar justificar no sé qué cosas con esto de que el maestro me tienen manía, pero cuando le hablamos del fracaso escolar del 40%, esa ya no es cosa suya,
y eso es la manipulación más objetiva de cómo usted maneja los datos.

Cuando yo le he hablado de los docentes y le he dicho que, efectivamente, el año pasado, usted, aquí mismo, ya hace un año, dijo que habían cincuenta y cuatro mil y pico docentes, exactamente, 3.
000 más, usted me acaba de contestar y me ha dicho, es que allí se contaron y se consideran los que se han incorporado de más, es decir, los interinos.
Efectivamente, y este año, no, hay 3.
000 menos.
Usted mismo lo ha dicho.
¡No, no!
, sus mismos datos del año pasado y de este, hay tres mil menos, y dice usted, «no, ya los incorporaré».
.
.
Ya me dirá con qué dinero.

Usted no ha hecho solo una rebaja salarial sino una congelación de plantilla, y usted lo sabe bien, y empieza en este momento a resquebrajarse
justamente lo que es la incorporación de profesores, educadores y especialistas.

En segundo lugar, no me puede usted justificar la caída de inversión en construcciones, por mucho que intente pasar fotos y detalles y sentirse
orgulloso.
Habían 439 millones de euros de inversión en el 2003 y en estos momentos son 230 millones de euros.
Y diga usted lo que
diga tampoco puede justificar por qué tan sol ejecuta un 25%, porque no me lo ha explicado, pero me encantaría saber por qué su nivel de ejecución llega a un 25%.
¿Es usted tan malo para solo ejecutar un 25% o es que la realidad es que no hay
dinero y por eso no ejecutan y por eso ahora cederán los solares a setenta y cinco años?

Y, se ponga como se ponga, el mayor desprecio a la escuela pública lo hace aquel que ha permitido desequilibrar su oferta y que en estos
momentos haya ya un 40% de plazas concertadas gracias a que, efectivamente, ahí se han ido las ayudas, trasferencias y solares que alguna alcaldesa cabezota no
ha querido utilizar en suelo público y sí en privado.

¿Cuántas familias más tendrán becas de comedor, gratuidad de libros y ayudas que el año pasado?
Ninguna, señor conseller.
Y, le digo, cuando usted habla de todos esos programas de Proa, plan de
aprendizaje, lenguas extranjeras, PASE, abandono escolar, programas de (inintel·ligible) .
.
.
escolar, etcétera, que, por cierto, recibe dinero también, y financiación, del ministerio, aunque no quiera reconocerlo, recibe, ese dinero siempre
sirve para que usted reduzca la parte que debería de seguir poniendo.
Es decir, usted se ahorra, con el dinero del ministerio,
poner su parte.

Y resulta también mezquino, y se lo digo claramente, claramente mezquino, no solo cegato, sino
mezquino, cuando usted no quiere reconocer algunas cosas.
Esta comunidad este año recibirá del gobierno central 159 millones de euros tan solo para becas no
universitarias.
Es decir, un 8% más que el año pasado, un 7% más que desde el 2004, con un crecimiento espectacular.
Solo tendría que hacer usted una prueba: encargarle a la (inintel·ligible) .
.
.
que pregunte cuántos estudiantes valencianos estudian con beca del ministerio y cuánto estudian con beca de La Generalitat, y verán cómo lo tiene todo resuelto, porque enseguida lo sabrá.

Por cierto, ¿cuántos adultos se han quedado sin estudiar del 2003 al 2011 rebajando un millón de euros el presupuesto, que usted también ha pasado por alto y no ha querido comentar?
¿Sabe qué ocurre?
Que al final.
.
.
, y me sabe mal decirlo, pero me da la impresión de que Rajoy tiene o empieza a tener cierta razón cuando habla de que hay que empezar a ponerle cortapisas a este delirio autonómico en el que ustedes se han subido, de gasto, de despilfarro, de publicidades
y de gestión ineficaz, que, a costa de decir que lo hacen por los valencianos, ustedes sabrá por qué y en beneficio de qué lo hace.
Yo auguraba que el señor Camps no será el candidato en las próximas elecciones.
Igual me equivoco y resulta que es que se tiene que ir antes,
no lo sé.
Pero, mire, cuando le he oído hablar a usted, sinceramente, y hablaba de enfermedades, sí que he llegado a pensar que hay alguien que está muy enfermo.
Me parece que el gobierno autonómico sí está enfermo realmente de delirio y de soberbia, y eso no tiene cura, señor
conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Noguera.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller d'Educació:

Muchas gracias.

Rápidamente, señor presidente, muchas gracias.

Señor.
.
.
, antes de que se me pueda olvidar, señor Pañella, estamos en conversaciones con la universidad de UJI, la Universitat Jaume
I de Castelló.
.
.
, estem en converses ara mateix.

Ahir mateix vaig parlar amb el rector i li vaig anunciar que, immediatament, el
director general de la conselleria, d'Universitats, se posarà en contacte, i ja hem quedat amb els responsables econòmics de la Universitat Jaume I i començaran a fer el panorama en el qual puga la Universitat Jaume I rebre les ajudes
adients per a poder construir les seues instal·lacions i posar-les en marxa en el termini previst, que és el curs que ve, amb les mateixes places que s'oferien per a enguany.

Per tant, en eixe sentit, li puc assegurar formalment que estes converses van a
tindre lloc i les negociacions i els estudis tècnics estan a punt de començar.

En segon lloc, dir que, bueno, la señora Noguera me ve una vena cómica que raya en lo grosero.
Bien, bueno, lamento haber incurrido en su
disgusto, qué pena no haber mantenido este que es el último año de la legislatura, no haber mantenido el buen humor que nos ha caracterizado a
ambos en otras pasadas épocas, pero, bueno, todo el mundo pierde, con el tiempo, fundamentalmente yo,
que soy muchísimo más mayor, para mi desgracia, vuelvo a insistir.

Mire, yo, señoría, le digo que su empecinamiento en negar la realidad es obvio.
El año pasado había en plantilla cincuenta y un mil y pico y este año hay cincuenta y un mil y pico, quinientos más de los cincuenta y un mil y pico que había el año pasado en plantilla.
Y a continuación le dije la cifra, que puede llegar a, unos años, 53, otros 54, otros cerca de 55.
Por tanto, si usted repasa realmente las
cifras, verá cómo yo dije eso el año pasado y usted las ha enfocado como quiere.

Me ha preocupado extraordinariamente una cosa que ha dicho usted, y creo que a
usted le debe preocupar haberla dicho: «el delirio autonómico», «el delirio autonómico».
¿Qué es eso del «delirio autonómico»?
Lo ha dicho usted ahora.
¿Usted cree que se tiene razón al hablar de delirio autonómico?
(Veus) Usted verá por qué lo dice, usted verá.
.
.

El senyor president:

Señorías.

El senyor conseller d'Educació:

.
.
.
por qué lo dice, usted verá.
Yo le digo a usted que usted debe revisar ese tipo de argumentos, porque no le
convienen en nada, ni a usted ni a su partido, mire lo que le digo.
(Veus)

A continuación, digo lo siguiente: ¿la ejecución del presupuesto?
, ¿la ejecución presupuestaria?
Vuelven a engañarla, señora Noguera.
Yo no sé quién le asesora, pero yo, en el breve tiempo que me queda le puedo decir que en el
cierre del ejercicio 2009, no me saque usted papeles, 96,65%.
(Veus) ¡96,65%!

El senyor president:

Señorías.

El senyor conseller d'Educació:

Dato en porcentaje de obligaciones reconocidas.

Por capítulos.
El capítulo I, 96,44; el II, el 93,07; el IV, el 98,57; el VI, 70,36; el VII, 88,76; y
el VIII, el 99,99.
La ejecución a 2010, a 31 de octubre de 2010, obligaciones reconocidas, 77,13%, y créditos dispuestos reconocidos con terceros, el 94,01%.
(Veus) Por tanto, despeje usted cualquier problemática en ese sentido, ¿eh?

Y otra cosa sí le digo.
Mire usted, a la hora de plantearnos los problemas educativos, es
importante ser precisos, porque, señora Noguera, no es lo mismo y es muy grave decir que hay un 40% de fracaso,
cuando hay un 38,7, porque en ese porcentaje que a usted le parece
despreciable, está comprendida mucha gente que está usted metiéndola en un saco que no le corresponde.

Y le dije el otro día, y tuvimos un debate monográfico, que su visión es torticera, porque ese concepto es un concepto que está mal traído, y lo dice su propio ministro.
Por tanto, si usted insiste en contradecir a
su propio ministro, no me extraña que acabe usted en un organismo diferente del parlamentario.

Por otra parte, no le deseo más que lo mejor, señor Noguera, como acabo deseándoles a todos ustedes lo mejor para este ejercicio presupuestario (rient) en el que acaba la legislatura.
Y les deseo lo mejor, personalmente, porque políticamente espero que acaben la legislatura fatal, francamente se lo digo.

Muchas gracias y muy amable.
(Veus)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.
Gràcies per la seua compareixença.
(Veus) Senyories, tranquil·litat.

Dins d'un minut començarà la compareixença (veus) del conseller de Medi Ambient.
(Pausa)

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge i vicepresident tercer
del Consell, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer

El senyor president:

Senyories, després de la compareixença del conseller d'Educació tenim ací entre mosatros, i li donem la benvinguda, com sempre, a esta comissió al conseller de Medi Ambient, Aigua i Urbanisme i vicepresident tercer del
Consell, que vindrà a exposar a la comissió quin són els plantejaments del seu pressupost de la seua conselleria per a l'exercici 2011.

Quan vosté vullga, senyor vicepresident, té la paraula.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Comparezco ante sus señorías una vez más ante esta comisión, para explicar los presupuestos de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua,
Urbanismo y Vivienda.
Cuando hablamos de los presupuestos de la conselleria hemos de tener en cuenta, también, a las empresas públicas que dependen de la conselleria: la Entidad Pública de Saneamiento de Aguas Residuales, el Instituto Valenciano de la
Vivienda, VAERSA y el Instituto Cartográfico Valenciano.

Además, el Consell está desarrollando el plan Confianza.
Y eso supone la aportación de financiación extraordinaria para ejecutar las actuaciones asignadas a la conselleria en el marco del Plan de inversión productiva de los municipios.
También hay que tener en cuenta que el año que viene pondremos en marcha una serie de inversiones de depuración y reutilización, dentro de lo que hemos denominado el plan 100x75 mediante concesiones, lo que
supondrá una fuente de inversión privada adicional a los presupuestos de La Generalitat.

Teniendo en cuenta todos estos recursos, la conselleria, empresas públicas, plan Confianza, las competencias de la conselleria van a contar en 2011 con un presupuesto global de más de 1.
100 millones de euros, más las obras correspondientes al plan 100x75, que tenemos calculado el año próximo comenzar unas obras por valor de (inintel·ligible) .
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Como en los años anteriores, la parte principal de este presupuesto es la correspondiente a la
infraestructura y gestión del agua.
La cantidad que vamos a destinar a la actuación de estos temas de agua asciende en 2011 a más de 600 millones de euros.

Con estos recursos, durante el ejercicio 2011 tendremos en ejecución o terminaremos más de 150 obras de infraestructuras hidráulicas, incluyendo actuaciones tan importantes como la planta potabilizadora de
la Ribera, que ya está en marcha, la modernización de regadíos en la acequia real del Júcar y en la real acequia de Escalona.
Y en ejecución el abastecimiento al aeropuerto de Castellón, que terminará en 2011; las obras de encauzamiento del barranco de Fraga en Castellón; los encauzamientos de los barrancos de Tramusser y de Palmaret en Valencia;
la fase final del encauzamiento del barranco de Las Ovejas en Alicante, que ya
está licitada; la ampliación de la potabilizadora de Manises para el abastecimiento del agua de Valencia y área metropolitana; el abastecimiento de La Marina de Elche, que también está licitada; la terminación de las depuradoras de Alacantí Nord, Arenales en Elche.

Tenemos en ejecución las depuradoras de Alcalá de Xivert, Benicarló, Oropesa, Moncófar y próximamente se realizan las obras en Peñíscola.

En el Júcar-Vinalopó estamos terminando las obras de postrasvase y el año que viene vamos a seguir trabajando en la zona, de acuerdo con los usuarios.
Concretamente vamos a iniciar la construcción de una balsa en Villena para la regulación y recuperación energética, con el fin de contribuir a la mejora de la viabilidad del trasvase.

Pero además, como les he comentado, este año 2011 vamos a iniciar las actuaciones del plan 100x75 y con este plan vamos a
extender la depuración de aguas al cien por cien de las poblaciones, llegando hasta los núcleos más pequeños.
Y vamos a mejorar o a ampliar las instalaciones que lo necesitan, también a construir las infraestructuras de reutilización que permitan reutilizar, y es nuestro objetivo, el 75% de las aguas depuradas.

Esta inversión no se va a ver afectada por ninguna limitación presupuestaria porque, como decía, la vamos a llevar a cabo con contratos de concesión y explotación en las obras públicas.
Entre las primeras actuaciones, el plan que vamos a poner en marcha está la ampliación de la EDAR Oliveral de Ribarroja y otras actuaciones de saneamiento en Turís, Sot de Chera, Yátova, Jalance, Jarafuel, con un presupuesto de 65 millones de euros.
Y este
grupo de obras está ya en trámites administrativos y ha tenido la primera aprobación correspondiente del Consell.
Las actuaciones para la reutilización del agua de las depuradoras de Alicante, Elche y Santa en el Hondo es otra de
las obras prioritarias que tiene ya la tramitación en marcha.

Por otra parte, también vamos a seguir impulsando la inversión en las infraestructuras, aprovechando la capacidad de VAERSA para financiar
las obras que le encomienda La Generalitat.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Como ustedes recordarán, esta es una posibilidad establecida por la ley que aprobamos en las Cortes el
pasado 21 de julio.
Este año que viene vamos a hacer uso de esa posibilidad y vamos a poner en marcha una
serie de obras de modernización de regadíos en Orihuela, Albatera, Carcaixent, la Font de la Figuera, Cheste y Chiva, con
una inversión extrapresupuestaria de más de veinte millones de euros.

Un objetivo fundamental del Consell es que en este momento de grandes
dificultades económicas, la Comunidad Valenciana mantenga su posición de liderazgo como la comunidad más eficiente en el uso del agua.
Y para ello vamos a utilizar en 2011 todos los
sistemas de financiación posibles para que esto sea así y se alcance.

Esta voluntad de mantener el esfuerzo inversor en infraestructuras productivas,
que crean empleo y que mejoran nuestro medio ambiente, va de la mano de otro
objetivo del Consell, no menos importante, que es el de contener los impuestos.
En este sentido, quiero destacar que por segundo año consecutivo, en 2011 vamos a mantener congelado el canon de saneamiento, lo
mantenemos a nivel de 2009.
Lo que supone que los ciudadanos valencianos se van
a ahorrar en estos dos años más de 40 millones de euros en recibo de agua.

La vivienda es el segundo gran apartado de nuestros presupuestos.
Para 2011, el
año que viene, las actuaciones de vivienda van a recibir más de 320 millones de euros, incluyendo el programa presupuestario de la conselleria, las obras que ejecutará el IVVSA con financiación propia y las actuaciones del plan Confianza.
Con este presupuesto La
Generalitat confirma su compromiso por la vivienda.
Mantenemos la financiación autonómica del Plan de vivienda 2009-2012 y mantenemos todos los compromisos que hemos
asumido con los ciudadanos, a pesar que, como saben, el Gobierno de España va a imponer un recorte muy fuerte de su aportación a partir del día 1 de enero.

Por otra parte, vamos a hacer un esfuerzo importante por incrementar el
presupuesto destinado a reparación y mantenimiento del parque de viviendas públicas de La Generalitat, que en 2011 crecerá un 10% respecto a la dotación del año pasado.
Además, vamos a seguir impulsando el alquiler de viviendas, especialmente en el
funcionamiento de la Red Alquila.
También hay que destacar que con este presupuesto introducimos una nueva línea de ayudas a los ayuntamientos para impulsar la inspección técnica de los edificios con más de cincuenta años de antigüedad.

Por su parte, el IVVSA va a continuar gestionando el parque de viviendas públicas de La Generalitat y va a seguir desarrollando las actuaciones de promoción de viviendas y de urbanización de suelo que está impulsando en diversos municipios de la comunidad.
Concretamente, en 2011, el
IVVSA ejecutará obras de construcción de 1.
455 viviendas y obras de urbanización de suelo que permitirán la futura construcción de 9.
921 viviendas, en las cuales el 75% será viviendas de protección pública.
De entre estas actuaciones, yo quisiera mencionar una en particular, la
rehabilitación del barrio de San Antón, en Elche, donde en 2011 tendremos en ejecución la urbanización de la primera fase de las primeras 300 viviendas.

El tercer gran bloque presupuestario de la conselleria es lo que podemos denominar las actuaciones de protección y puesta en valor del territorio valenciano.
En este respecto, en 2011 vamos a
contar con y un presupuesto global de más de 200 millones de euros, destinados a actuaciones en materia de ordenación territorial y paisaje, protección y gestión de espacios naturales, bosques y biodiversidad, calidad ambiental y
planificación y gestión de residuos.

Dentro de este bloque, los tres programas presupuestarios que gestiona la
Dirección General de Gestión del Medio Natural tendrán en 2011 recursos suficientes para mantener las actividades básicas de la conselleria en conservación y gestión de espacios naturales protegidos, protección de la biodiversidad y conservación de especies, servicios de caza y pesca, prevención de incendios y gestión forestal.

En este ámbito en particular, vamos a hacer un esfuerzo por mantener este año próximo la colaboración con las universidades y otros centros de investigación para el proyecto de I+D relacionadas con la recuperación y protección de nuestros recursos naturales.
Y también para este 2011 contaremos con las subvenciones a las comunidades de regantes
para compensar los esfuerzos que requiere su participación en la conservación de espacios naturales tan importantes, por ejemplo, como el Hondo de Elche o
la Albufera de Valencia.

Por su parte, los programas presupuestarios de ordenación del territorio y de paisaje van a permitir seguir impulsando los trabajos
necesarios para la aprobación de planes en marcha tan importantes como el Plan de acción territorial y paisaje, el Plan de la huerta y la revisión del Patricova; es decir, los instrumentos que van a orientar el desarrollo
sostenible de la Comunidad Valenciana, en el marco de la estrategia territorial
que el Consell aprobará próximamente.

El programa de urbanismo tiene la dotación necesaria para que la conselleria siga ejerciendo sus competencias urbanísticas y, también, para desarrollar el sistema de apoyo a la gestión y agilización de los trámites de los expedientes y para ayudar a 78 pequeños municipios a redactar sus planes generales.

Y, por último, el programa de calidad ambiental y gestión de residuos, que gestiona la Dirección General del Cambio Climático, tendrá el ejercicio próximo la dotación económica necesaria para mantener la red de vigilancia y control de la contaminación atmosférica, colaborar con los ayuntamientos en materia de contaminación acústica, continuar impulsando las actividades formativas y divulgación, a través del Centro de Estudios Ambientales en Sagunto y del Centro de Tecnologías Limpias en el Parque Tecnológico; desarrollar la estrategia valenciana ante el cambio climático; ejecutar obras de clausura y sellado de vertederos, como es el caso de
Liria, Altura, Ayelo de Malferit y en Elda y construir tres ecoparques en la
zona del parque natural de Peñagolosa.

A eso hay que añadir, por un lado, la inversión propia de VAERSA en las instalaciones de residuos que gestione en 2011 incluirá operaciones como la reconstrucción de la planta de envases ligeros en Benidorm, que ya está en marcha, y actuaciones de remodelación o de mejora en las plantas de Villena, Alzira, Castellón, Picassent, Denia y Buñol.
Y, por otro, las actuaciones del plan Confianza, que incluyen entre otras:
soterramiento de contenedores en diversos municipios, clausura de vertederos e
implantación de puntos limpios.

En definitiva, este es a grandes rasgos el presupuesto con que vamos a
continuar desempeñando en 2011 las responsabilidades que corresponden a la Conselleria de Medio
Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore.
La veritat és que no puc eixir de la meua sorpresa, perquè si tot el que ha dit vosté ací en estos moments és de veres, no sé què estem fent ací.
Però si resulta que, entre unes coses i altres, el pressupost global que diu que té la conselleria és de 1.
100 milions d'euros i ací estem discutint sobre 270 milions, sincerament, ¿què estem fent ací?
Perquè quin sentit té si resulta que es presenten uns pressupostos que després en la pràctica no són els que són deveres.
Una de dos, o tracten d'enganyar-nos o simplement estan tractant d'enganyar-se vostés mateixos.
Jo açò sincerament no ho entenc.
I a més en coses tan curioses com dir que més de 600 milions d'euros en inversions per a temes hidràulics.
M'agradaria que com a mínim tingueren el detall d'explicar-nos eixe pla en què consistix, com a mínim.

Perquè, a més, vosté acaba de dir també, parlant d'això, que van a congelar el cànon de sanejament i segons això resulta que eixes inversions del pla 100x75, que acaba de dir, van a fer-se
sobre la base de concessions, no sé com van a pagar-ho això.
Ahí haurà d'explicar això.
Com és possible que facen ací la quadratura del cercle congelant impostos i augmentant les inversions, unes
inversions que no les fan vostés directament a compte dels pressupostos de tots sinó a compte dels impostos concrets, de les taxes concretes que es paguen a través cànon de sanejament?
Sincerament, no ho entenc.

La veritat és que ha dit unes coses que jo deveres encara tinc els ulls com a plats.
En
territori van a gastar-se 200 milions d'euros.
Això què és?
Per dir-la, dir-la ben grossa, ¿no?
Perquè en el pressupost no sé d'on ixen eixos 200 milions d'euros.
En el pressupost n'hi ha, comptant així per damunt i sent generós totes les partides que poden haver-hi sobre temes de territori que diu vosté, a mi no me n'ixen més de 70.
A la millor és que quan em van ensenyar a sumar no van ensenyar-me molt bé.
Però dubte molt que siga eixe el problema que estem tenint, sinó més bé que estem davant d'un enorme exercici de comptabilitat creativa, al que vostés ens tenen ben acostumats.
I que pretenen, damunt, prendre-li el pèl a la ciutadania, en tot este tipus de coses, no?

Bé, clar, en la pràctica, el que està passant és que la conselleria que té vosté està perdent pes, de forma reiterada, sistemàtica i.
.
.
Enguany, el 25,8%; l'any passat, el 22,8%.
En dos anys acumula una pèrdua de 42,75% del pressupost de la seua conselleria.
Jo crec que és un autèntic exemple de fracàs polític, social i econòmic -a més, de primer ordre-.
Perquè, no estem parlant de qualsevol conselleria.
Si llevem les conselleries de caràcter social, entre cometes, estam davant d'una de les conselleries més importants.
I estem parlant de coses que parlen d'aigua, de canvi climàtic, de sostenibilitat ambiental, d'habitatge.

És a dir, quan el model social i econòmic que impera en el País Valencià fa fallida -el model que es resumix, a més, en un consum insostenible de recursos ambientals-, bé, vostés el que fan és reduir els diners que hi han per a tractar de fer, o de canviar, o de
corregir, eixe model.
I, a més, tenint en compte que vosté és vicepresident del Consell, doncs, la veritat és que ho veig, realment, complicat.

El que diu el pressupost -no sé el que vostés mos conten-, però el que diu el pressupost és que les inversions reals es reduïxen, pràcticament, el mateix que el pressupost de la conselleria.
I si acumulem les
transferències de capital, encara es reduïxen més; concretament, el 32,9.
Si comptem en els dos últims projectes de pressupostos, les transferències de capital baixen un 60%; les inversions reals, sobretot en tema de matèria hídrica, baixen de forma escandalosa.

Vosté afirma que fa política per a millorar les famílies, però la despesa en política d'habitatge baixa un 26%.
Si acumulem els dos exercicis, que han seguit baixant,
estem parlant de quasi un 50%.

I, després, no sé de quina manera pensen vostés defendre el medi ambient, quan programes de vocació mediambientals com conservació del medi natural, protecció de recursos naturals, veuen reduïda la seua capacitat de despesa en un 83,9%.
Si ho acumulem, els programes, amb
la reducció des del 2009, estem parlant d'una reducció de pràcticament el 95%.
Ara entenem coses que han vingut ací preguntant i que vosté no ha sabut explicar-nos.

El tema de l'IVVSA -i tinc molt poc temps, però, això, no vull deixar-m'ho darrere-.
A vore, segons el que mos diu el seu pressupost, l'IVVSA estarà en fallida tècnica a finals de 2011.
I, això, hauríem d'estar ací explicant com és possible que s'haja arribat a eixa situació; i explicar-mos com pensen construir tanta cosa si, realment, l'IVVSA no va a poder tindre recursos per a això, per a fer això.
¿Com és possible que s'afegisquen línies que estan any rere any -estic plantejant, per exemple, del Patfor, el Pla d'acció territorial forestal-.
.
.
?
No sé què pensen fer en això.

O una cosa que és escandalosa i que acabarem això, no?
, que és el tema del canvi climàtic.
Que estem ací, alguns diputats d'estes Corts, reunint-nos durant dies i dies i dies i dies i dies, per a que els
experts vinguen ací a explicar-nos el canvi climàtic, val?
Vosté fa que disminuïsca eixa partida des de 9.
264 euros en 2008 fins als 5.
000 que té ara.
És a dir, ja és una partida ínfima, eh?
, -perdó, els cinc milions d'euros-.
Ha baixat, en quatre anys, el 45%.
¿I vostés volen desplegar amb eixos diners l'estratègia valenciana del canvi climàtic?

El senyor president:

Senyor Torró, moltes gràcies.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, anem a vore, no sé com podem afrontar estos pressupostos.
De fet, és que no sé com podrà afrontar-los vosté.

En primer lloc -jo vaig a ser molt sincera amb la seva persona-, jo considere i el meu grup considera que vosté no està legitimitat per a governar esta conselleria, no sols esta conselleria sinó formar part d'este govern.
Vosté, jo crec que coneix quins són els seus problemes, quines han estat les seves actuacions al davant de les
distintes competències que ha desenvolupat en el govern valencià.
I, per tant, poca cosa podrem esperar de vosté que vinga, sincerament, a pal·liar problemàtiques en els temes que ara estem tractant o a servir als interessos generals de
la ciutadania.

Jo voldria dir-li això, perquè supose que mos enfrontarem, durant este any que ve, amb moltes situacions en què li demanarem moltíssimes més explicacions que les pròpies d'un pressupost.

Però, a part d'això, jo, el resum que faig de la seva conselleria -si ja era trist vore com quedava reduïda al mínim exponent l'any passat-, que vosté tinga la voluntat d'explicar la raquítica situació de la conselleria en els temes pressupostaris, diguent-nos que hi ha finançament extraordinari, i parla del pla Confiança, s'ha tret centenars de milions d'euros de no sabem on ve.
.
.

Jo no sé si vostés busquen fórmules imaginàries, se les creuen, les somnien o què és el que passa.
Perquè els diners no estan.
No estan.
I si estigueren, hi ha un marc llei, que són els pressupostos, on han d'estar tots i cadascun dels gastos, les despeses, els diners, els ingressos, etcètera, etcètera.

Per tant, no mos val que vosté vinga ací a dir-nos els centenars de milions d'euros que no se saben d'on vénen i que no estan en un marc legítim, com és la llei de pressupostos.
Perquè, aleshores, vostés estan oferint un desemparament ciutadà davant uns pressupostos que són l'única garantia -deurien ser l'única garantia- del ciutadà per a, després, rendir comptes cap a vostés.
Per tant, no val.
És també un fórmula maquiavèl·lica de pervertir el que, veritablement, vostés van a fer -que és poca cosa- i més en una conselleria tan important com aquesta.

Però, més encara, jo sincerament li faig una reflexió: crec que vosté està perdent la batalla interna en el seu partit.
I, per això, té vosté estos pressupostos.
Està perdent esta batalla interna -tots sabem i coneixem quins són els seus problemes en el seu propi partit- i crec que l'estan castigant en els pressupostos.
Li estan deixant molt poca maniobra.
I, de
vegades, ho agraïm, sincerament, per la primera part de la meva intervenció, perquè nosaltres dubtem molt del que vosté seria capaç de fer si tinguera més finançament.
Però em sembla de poca responsabilitat, ja dic -i, en això, compartim jo crec que la major part dels que mos creguem estes competències-, estem molt apenats perquè, sincerament, creguem que és molt fonamental que esta conselleria siga una de les més potents en un govern que se crega -ja dic- allò que promou.

Jo, aprofundint, hi han coses que em criden l'atenció.
Per exemple, vostés han sortit diguent que, bé, que la crisi els ha fet estrènyer-se el cinturó i que són els adalils de l'austeritat.
Doncs, crida l'atenció, per exemple, com en els capítols I les reduccions siguen molt majors en tots els programes, en tots els que
tenen alguna cosa de contingut.
I, per exemple, en direcció general siga, doncs bé, una cosa anecdòtica.

Però, és que, també passa això en el capítol II, de gastos superflus, diguérem.
També en direcció general, crec que estan vostés molt acomodats.
Perquè sembla que vostés ahí no han volgut fer gala d'una bona reducció del que deurien ser les despeses -ja dic- supèrflues.
Però, en canvi, veiem, dràsticament, reduïdes molts dels programes que tenen un contingut, un contingut de competències.

Voldria que vosté m'aclarira els 25,3 milions d'euros que vosté té per a manipular i distribuir, de forma discrecional, sense que passen per la
fiscalitat de la sindicatura, i que són, justament, estes partides d'assistències tècniques i treballs realitzats per altres empreses, que són diners que se donen a dit i que han donat, com a font, tots els casos de
corrupció que tenim en esta comunitat.
Per exemple, vostés, en açò, estos 25,3 milions d'euros, què pensa fer en ells?

Voldria que me parlara, per exemple, del tema de la vivenda.
Vosté ha posat com a exemple -que a mi me fa gràcia, no?
, perquè.
.
.
-, destaca com a actuacions en vivenda el barri de San Antón, d'Elx.
Després de quants anys estem esperant que hi hagen les actuacions i després que, fins i tot, hi hagen hagut irregularitats d'un possible cobrament dels diners que vénen del ministeri per a altres actuacions i no per al barri -perquè vosté sabrà que no s'ha menejat ni una pedra, però ni una pedra-?
 I, per tant, eixos diners que vostés van cobrar, els milions d'euros que van cobrar, ara què fem en ells?
Perquè ara ho posen vostés açò com a destacable, ¿però i els diners que han estan cobrant fins ara?
On han anat a parar?
Voldria que m'ho explicara, perquè hi ha una compareixença demanada sobre el tema.

Voldria que m'explicara també, per exemple -per exemple-, una de les partides que a mi me crida l'atenció, que vostés l'han eliminat completament, que és la d'infraestructures en prevenció d'incendis forestals.
És la línea d'1,3 milions d'euros que han eliminat completament.
Vostés, en açò.
.
.
Vull dir, els problemes que hem tingut este estiu, per a vostés, ¿signifiquen alguna cosa?
Perquè jo crec que reduir en la prevenció d'incendis forestals és molt greu.
I més, i més, tenint en compte el desastre que hem patit este estiu.
Voldria que vosté m'explicara el perquè de l'eliminació totalment, totalment, d'esta línea.

Voldria que me diguera per què, per exemple, han reduït uns quatre milions -que estimaven ja vostés l'any passat- en la lluita contra desertificació.
Vosté, coneix la realitat d'este territori?
Perquè, justament, en estes compareixences de les que hem estat parlant, de la comissió de canvi climàtic, ha sigut una de les component que s'ha posat com a exemple, no?
Este territori té un fort índex de desertificació que cal combatre per part d'esta conselleria -no per part d'una altra-.
¿Per què vostés estimaven nou milions d'euros i ara, resulta, que només que han reduït a quatre milions d'euros esta partida?

¿Per què, per exemple, per a protecció, conservació i millora de les forests de la comunitat, han reduït de 2,8 milions d'euros que tenia esta partida, l'han deixat en 12.
000 euros?
És que és alarmant.
Tenia 2,8 milions d'euros i han conservat esta partida en 12.
000 -ridículs i raquítics i vergonyosos- mil euros.
En això, vosté se pensa que se pot protegir, conservar i millorar la forest d'esta comunitat?
Jo ho dubte.

I el pla de vivenda, el pla que compartix ministeri i Comunitat Valenciana?
Este és un dels que vosté, segurament, en els debats, dirà: «Ui!
, és que el ministeri -i de fet ho ha fet- ens ha reduït, dràsticament, l'aportació.
» Doncs bé, del quinze milions d'euros que se reduïx, el que vosté no ha contat ara -i, segurament, no conte- és que cinc són per part del ministeri, però deu milions d'euros, de la reducció que ha patit este programa, és del Consell.
Directament de l'aportació que havia de fer el Consell.
Per què han reduït deu milions d'euros en este pla de vivenda?

Altra de les qüestions, que jo voldria que em diguera, és com afronten vostés el tema de la gestió de residus.
Perquè jo ho veig vergonyós en els pressupostos, no sé vosté.
Vosté no sé si ha sigut conscient en algun moment, perquè aquí en Les Corts no ho ha demostrat.
Poques han sigut les vegades en les que hem
pogut debatre en vosté, en el tema de gestió de residus.
Perquè vosté sempre delega en la seua secretària autonòmica, que bé, que ha intentat, al menys, sortir sense massa pals d'esta qüestió que nosaltres considerem que és un caos creat amb premeditació i traïdoria, per vosté.
I, a més, vosté, responsable directe, no?

En estos pressupostos, què vol que fem de la gestió de residus?
Si s'ha creat un caos, si és patent, si ho estan patint de forma directa els municipis -no solament aquells en els quals vostés tenen tendència a penalitzar, que són els que no són del seu color polític, sinó els seus propis municipis, governats per vostés, estan patint de forma directa la gestió nefasta de residus-.
Com és possible que vostés retallen 2,5 milions d'euros de les noves actuacions en la restauració d'àrees degradades?
 O, per exemple, que reduïsquen la mínima -ja- partida per als consorcis?
I posaré un exemple: el consorci de la zona 13, que és de la zona de Villena, que té saturació de residus, que estan viatjant-li els residus de la zona del nord -de les comarques del nord d'esta comunitat- a Villena per a gestionar-los, fent un caos on està la planta de gestió de residus, doncs els reduïxen més de la mitat del seu pressupost -este consorci-.
¿Com volen vostés que treballen?
¿Com volen que facen una bona gestió de residus?

I en canvi climàtic, poca cosa he de dir-li.
Simplement que, lògicament, en açò.
.
.
Vostés van crear este programa, l'últim any el crearen, perquè quedava molt bé tindre un programa específic de canvi climàtic, i ara veiem la poca importància que vostés li donen.
No sé què esperarem ara, d'afrontar en les comissions de canvi climàtic, com Déu mana, intentant amb tots els compareixents -li ho diguem- que hi hagen unes conclusions que el valencià puga assumir, on tots estem d'acord -inclús el seu partit polític-, però que quan anem a posar estes, en actuacions específiques, el que no tindrem és pressupost, perquè vostés -ja dic- ho reduïxen a allò políticament correcte, però sense dotació econòmica.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Té la paraula el senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

Senyor conseller, passem a analitzar els pressupostos.
En primer lloc, el que és el descens global, que ens preocupa però, sobretot, per la tendència que porta, independentment de la conjuntura de crisi que ens podem trobar.
Jo comprendria una reestructuració del pressupost i d'alguns dels programes i de les línees d'actuació, d'acord amb la conjuntura actual.
Però, si analitzem els pressupostos anteriors, la tendència al decreixement ha estat contínua i constant.
I, per tant, és independent.
És independent a la conjuntura actual.

De fet, als pressupostos d'enguany passem de 338 milions d'euros -que són els d'este any-, per a este any, per al 2011, a 260 milions d'euros.
Clar, 77 milions d'euros respecte als pressupostos de l'any passat.
Això és un decreixement del 23%.
Si sumem el decreixement de l'exercici anterior, respecte als pressupostos del 2009, el percentatge de descens
suma ja el 43%.
És a dir, des de 2009 a 2011, els pressupostos de la seua conselleria han baixat en
quasi 200 milions d'euros, quasi en la meitat.
Pense que és preocupant, preocupant perquè les línies d'actuació que apareixen en la seua conselleria, la seua execució resulta improrrogable.

Si anem a vore els programes, ens trobem amb descensos -jo diria- escandalosos, escandalosos, en el tema de depuració d'aigües, sanejament i depuració d'aigües.
És cert que baixen tots els programes, a excepció del tema de vivenda, però -insisteixo- hi ha programes que baixen o superen el 40%, és a dir, es retallen a la meitat.
Però que si ho comparem amb el pressupost de fa dos anys, el descens supera el 80%.
És que ja quasi que hi ha programes d'una emergència a l'hora d'actuació i que s'han quedat amb una inversió simbòlica, simbòlica.

De fet -com li dia-, el més preocupant de tot, sanejament i depuració d'aigües, que ho porta la Direcció General de l'Aigua, el decreixement ha superat el 45% respecte als pressupostos de l'any passat; ens hem quedat, de 13 milions, al 2010, a 7 milions, el 2011, 46% de
descens.
Però, si ho comparem amb el tema de depuració d'aigües als pressupostos, no de l'any de la Quica, sinó als dels 2009, el descens supera el 70%, concretament el 72,4%.
Pense que és preocupant, sobretot, en un tema com és el sanejament i depuració, i, sobretot, en la situació per la qual travessen tota una sèrie d'instal·lacions a la nostra comunitat.

Anem per direccions generals, inclús, vaig a ser més benvolent, no vaig ni per programes, sinó per direccions generals.

Dirección General de l'Aigua.
Vosté sap que esta direcció general administra dos programes: el tema de sanejament i depuració -que li he dit- i el tema de recursos hidràulics.
Com li dia, com li dia, no es tracta d'un descens provocat únicament per la conjuntura actual de crisi, sinó que ve de fa prou anys.
Jo li ho poso com a exemple il·lustratiu, perquè me queden sis minuts.

Del 2008 al 2011, sanejament i depuració.
El passat 2008 tenia 31 milions d'euros de pressupost, ara en té 7.
Del 2008 al 2011.
Va passar el 2009 amb 25; 2010, 13; 2011, 7 milions d'euros.
Si passem en infraestructures de recursos hidràulics, que és bàsic, hem passat 121 a 69.

Clar!
, això explica que resulta impossible parlar de noves infraestructures de sanejament i
depuració.
Perquè, clar, el II Pla de sanejament d'aigües de la Comunitat Valenciana, que va acabar el 31 de desembre de fa dos anys,
es troba a penes executat.
Això explica com, per exemple, a la meua província, a la província de Castelló, de les 81 depuradores que tenim a la província de pobles de menys de cinc mil habitants, la major part d'elles no tenen tractament terciari, la qual cosa vol dir que no podem
reutilitzar les aigües, que les han de tirar a la claveguera o als barrancs perquè no podem reutilitzar-les.
I, clar, i després se parla de reutilització d'aigües i no tenim l'abast que es mereixeria.

Però, clar, si mirem en noves actuacions per a qualitat d'aigües, ens hem quedat amb 400.
000 euros, quan jo recorde que encara hi han
dos-cents municipis a la Comunitat Valenciana i més de tres-cents mil ciutadans que estan patint problemes de qualitat de l'aigua, per exemple, com podria ser contaminació per nitrats.
En actuacions en rambles i barrancs ens hem quedat amb a penes 34
milions d'euros, de més de cinquanta que teníem l'any passat.

Aleshores, hem d'entendre per què el Patricova no pot, no pot executar-se de la manera que hauria d'haver-se executat.
Alerta!
Vosté me pot dir: «Home!
, però és que també hi ha inversions de l'estat, també hi ha inversions de la diputació en el Patricova, no solament de la comunitat autònoma.
» Li torne a repetir -jo sempre tinc este defecte-, de la meua província, per exemple, de la província de Castelló, el Patricova portava una inversió de 122 milions d'euros.
A hores d'ara, únicament s'han executat 55 milions d'euros.
Però, clar, vosté me digué: «Eh!
, quasi que arribem al 50%.
» No és veritat!
D'estos 55 milions d'euros que s'han executat, el 80% els ha executat la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
Únicament la resta, únicament la resta, ho ha fet la conselleria, amb a penes uns milions d'euros -que, després, podríem constatar.

Però, clar, si passem a una altra direcció general, la de Canvi Climàtic, que porta gestió de residus i canvi climàtic -pròpiament dit-, en el canvi climàtic portem ahí una tirallonga de reunions i tal per a intentar arribar a un acord de quina és la situació en l'àmbit de la Comunitat Valenciana.
Però, clar, jo li recorde que al desembre de 2008, a penes fa dos anys, vàrem aprovar l'Estratègia valenciana davant el canvi climàtic 2008-2012.
Doncs, bé, per a executar les actuacions d'esta estratègia valenciana hi havia un annex d'inversions perquè, si no, dien que no valien per a res les bones intencions si no s'acompanyava d'una disponibilitat pressupostària.

Doncs, bé, ara ens quedem amb una partida de 60.
000 euros, no 600.
000 euros, ni sis
milions d'euros, ni 60 milions d'euros, 60.
000 euros per a l'estratègia valenciana davant el canvi climàtic.
La qual cosa, vosté me dirà: «Home!
, però és que hi ha accions que s'han de prendre per part de totes les conselleries, no sols per la.
.
.
» D'acord!
Però, 60.
000 euros per a executar esta estratègia valenciana me pareix irrisori.

Si passem al tema de la gestió de residus, els pressupostos van baixant progressivament.
Vosté me pot dir: «Home!
, van baixant perquè les infraestructures se van executant.
» Vaig més enllà inclús, vaig a dir-li, adone's!
També és un problema l'execució de les infraestructures, però jo pense que el problema que actualment tenim a la Comunitat Valenciana en la
gestió dels residus, més que les infraestructures, que arribarà un moment que s'executaran, és la capacitat que tindrem per a complir les directius europeus i la llei
estatal en el tema del reciclatge i reutilització.
Els ciutadans hem de saber quin és el percentatge de reutilització i reciclatge en els nostres residus, perquè si utilitzant fons europeus hem construït instal·lacions, el que no pot ser és que amb fons europeus incomplim directives europees perquè no arribem als percentatges de reciclatge i reutilització.

Jo pense que este és el tema que hem de posar damunt la taula, no tant parlar d'infraestructures, que és important el retard, és important, però arribarà un moment que s'executaran, si no, realment, posem damunt la taula quin és el percentatge veritable que reutilitzem i reciclem i, en definitiva, si
complim les normatives.

Direcció General de Gestió del Medi Natural.
Bé, a vore.
Restauració i protecció de recursos naturals, el tema d'incendis, manteniment i noves infraestructures de prevenció d'incendis.
Alerta, alerta!
La reducció és tremenda, d'11 milions d'euros al 2009, a penes 4 a hores d'ara.
O, per exemple, la subvenció a propietaris, no solament privats, públics també, de la forest de la comunitat.
Estem donant 12.
000 euros per a tots!
Quan el 70%
dels monts a la Comunitat Valenciana són de propietat privada!
Com pot ser 12.
000 euros?
12.
000 euros són dos milions de les antigues pessetes.
Adone's que me pareix, me pareix, de veres, vergonyós, perquè vostés que fan gala de liberalisme, el liberalisme aplicat amb les seues conseqüències, és a dir, fomentem la iniciativa privada amb la regeneració, amb la protecció i amb la restauració del nostre bosc.
12.
000 euros!
12.
000 euros, vosté entendrà que, si passem de tots els problemes
(inintel·ligible) .
.
.
podem eixir a tres cents de les antigues pessetes.

Ja no parlo del tema de repoblació i prevenció perquè tinc 56 segons.

Vivenda -i acabe-, el pla estatal.
El Pla estatal de vivenda i rehabilitació 2009-2011 prioritza el lloguer i la rehabilitació.
Bé, doncs, en el projecte de pressupostos no es parla de lloguer i baixen la
rehabilitació únicament, a penes, dos milions d'euros, un milió menys respecte dels pressupostos de 2010.

El tema de l'IVVSA.
Jo pense que el tema de l'IVVSA mereix un respecte.
55 milions d'euros menys que l'any passat, l'institut valencià de.
.
.
, malgrat tots els problemes -que no tenim temps aquí- que puguen haver aquí dins.

I, per últim, el govern central sí que aporta al voltant de catorze milions d'euros en el tema de vivendes protecció oficial.
Aquí ha desaparegut una línia bàsica en els pressupostos de la Generalitat valenciana que no està per cap lloc.

En definitiva, conseller, la conjuntura de crisis com a excusa de retallada de
pressupostos.
Esta conselleria manté una retallada contínua, constant i progressiva, des de fa quatre anys, quan és una de les conselleries estructurals de la nostra comunitat en aspectes que són vitals per als nostres ciutadans.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Té la paraula el senyor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchísimas gracias, señor presidente.

En primer lugar, señor conseller, quiero, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, agradecerle su
comparecencia en esta comisión para explicar las líneas generales del presupuesto para el 2011, de la Generalitat valenciana, de la
Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Vivienda y Urbanismo, de la conselleria como tal y de aquellas empresas públicas que dependen de la conselleria, y que están haciendo una excelente labor en materias tan importantes como son la vivienda,
el tratamiento de aguas y la planificación y ordenación de nuestro territorio.

Antes de cualquier otra consideración, es obligado valorar -y muy positivamente- el dato que ha puesto encima de la mesa; los más de 1.
100 millones de euros de inversión de la conselleria para el próximo ejercicio.
Un dato potente, real y necesario para las necesidades de
nuestra comunitat.

Teniendo en cuenta lo que ya hemos repetido en tantas y tantas ocasiones en
esta cámara, en comisión y en pleno, y que parece hacer poca mella en algunos oídos de algunos grupos parlamentarios en esta cámara, como seguro saben ya, me refiero a la falta de financiación del gobierno socialista en nuestra comunitat.

La asfixia económica a la que nos tiene sometido el gobierno socialista, el abandono y la
deslealtad que, año tras año, los presupuestos generales del estado tienen en nuestra comunitat y que obligan al Consell a realizar un extraordinario esfuerzo para atender las
necesidades de los más de cinco millones de valencianos que viven en nuestra comunitat.

Valoramos muy positivamente la inversión en materia de agua para el próximo ejercicio.
Como es sabido por todos, uno de los pilares básicos y esenciales del Partido Popular durante los últimos años y que seguirá siendo así en el futuro: la defensa de actuaciones que van encaminadas a mejorar los
recursos hídricos en nuestra comunitat.

El malogrado trasvase del Ebro, el Júcar-Vinalopó, y el mantenimiento del Tajo-Segura, según se encuentra en estos momentos, son proyectos esenciales, no ya solo del
gobierno del Partido Popular, o del Partido Popular, sino también de la sociedad valenciana y del proyecto colectivo que como pueblo tiene la
Comunidad Valenciana.

Otro de los aspectos importantes y relevantes de su intervención es la apuesta del gobierno valenciano con el plan de inversión productiva en los municipios de nuestra comunitat, el plan Confianza.
Un plan
encaminado a inyectar confianza en nuestra economía, además de dinamizar económicamente a los ayuntamientos, hoy asfixiados por el Gobierno de España, de nuestra comunitat.
Un proyecto de todos y para todos y que ya tiene un importante grado de
ejecución en estos momentos.

Valoramos muy positivamente el plan 100x75 encaminado a extender la depuración de aguas al cien por cien de la de población de nuestra comunidad.
Así como el resto de inversiones en materias hídricas, que hacen de nuestra comunitat una comunitat líder en España, en esta materia, y que nos permitirán en un futuro próximo poder afrontar los retos que en esta materia tengamos que afrontar.

Otra de las cuestiones que ha planteado en su intervención es la vivienda, una de las prioridades del gobierno valenciano durante los últimos años en todos y cada uno de los presupuestos que se han ido presentando en esta cámara.
Y valoramos positivamente que se haya mantenido la financiación y que se hayan mantenido en muchos capítulos la inversión, teniendo en cuenta lo que he dicho antes, la falta de inversión socialista y que el gobierno valenciano en esta materia ha hecho un importante
esfuerzo pese a lo que se haya podido decir en este sentido.

Señor conseller, hace muy pocas fechas se realizó en esta sala una comisión de medio ambiente y una de las cuestiones que se planteó por parte de uno de los grupos de la oposición fue la rehabilitación del barrio de San Antón de Elche, que ha sido objeto de comentario.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
en su intervención.

Y sus palabras no pueden ser más ilustrativas y más oportunas.
Es, sin ninguna duda, una buena noticia que el presupuesto de 2011
contemple la ejecución de esa primera fase de la rehabilitación del barrio de San Antón con esas primeras trescientas viviendas, algo que valora muy positivamente el
Grupo Parlamentario Popular.

Protección y puesta en valor del territorio de la Comunidad Valenciana.
Durante los últimos años, la protección y puesta en valor del territorio, de nuestro territorio, ha sido una de las
prioridades el gobierno valenciano y de este grupo parlamentario, desde el
punto de vista de las acciones del gobierno y desde el punto de vista
legislativo, de aquella legislación que mana de las Cortes Valencianas respectivamente.

Y queremos poner de manifiesto con estas palabras la satisfacción, el respaldo y el apoyo del Grupo Parlamentario Popular al Consell en esta
materia y a todos los proyectos que están en estos momentos en marcha.
Son más de dos cientos millones de euros de inversión para el 2011, una inversión que, sin ningún género de dudas, es una clara apuesta por el futuro de nuestro territorio.

La revisión del Patricova, es decir, de los instrumentos que van orientados al desarrollo
sostenible de nuestra comunidad, los programas de calidad medioambiental y
gestión de residuos y la lucha contra el cambio climático, la lucha transversal contra el cambio climático, no solamente de la Conselleria de Medio Ambiente, sino de todas las consellerias del gobierno valenciano que de una u otra manera hacen especial hincapié en la lucha contra el cambio climático, son acciones prioritarias y que el Grupo Parlamentario Popular valora y
respalda positivamente.

Son, a juicio del Grupo Parlamentario Popular, unos presupuestos reales,
austeros, acordes a la crisis socialista que en estos momentos vive España y que afecta a la Comunidad Valenciana.
Unos presupuestos que afrontan la
falta de financiación del gobierno socialista a nuestra comunitat, que ha olvidado durante los últimos años a más de un millón de valencianos en su financiación.
Son unos presupuestos reales, como decía, y unos presupuestos que estamos convencidos van a sacar a la Comunidad
Valenciana como líder en España de esta crisis en la que nos ha metido el gobierno socialista y el presidente
del gobierno Rodríguez Zapatero.

Muchas gracias por su comparecencia, y el grupo parlamentario, no solamente
valora positivamente su intervención, sino, además, los datos que ha planteado del presupuesto para el 2011, y dará todo el respaldo al proyecto de presupuestos, al presupuesto, por consiguiente,
para el año 2011 que ha presentado el Consell.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sánchez.

Té la paraula el senyor vicepresident i conseller de Medi Ambient.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Moltíssimes gràcies.

Bé, jo crec que, en primer lloc, hem de partir del que.
.
.
, com se sol dir, del que
n'hi ha.
I el que n'hi ha, certament, és un pressupost més minvat, un pressupost més minvat, en concret és el 22,8% menys que el pressupost de l'any passat.

I, per tant, el que per part del govern de La Generalitat s'ha fet, és buscar fórmules perquè la inversió en distintes matèries, però especialment en matèria de l'auia, poguera ser similar a la que ha segut en anys anteriors.
I per això, donat el fet que en moltes zones de la nostra comunitat, especialment, en els
pobles xicotets i en algunes depuradores fetes fa temps, fea falta, o construir
eixes depuradores, o adequar-les a la realitat actual, se va estudiar la
possibilitat de fer el que han vingut a dir-li el 100×75.

Això significa que, bé, s'han fet els tràmits pertinents.
El primer grup d'estes.
.
.
, treball d'estes depuradores ha tingut ja l'aprovació del Consell.
Està en el tràmit pertinent per a poder eixir a subhasta, esperem que a primers d'any, i els he citat el número d'eixos pobles i té una inversió de 65 milions d'euros.

El total del pla que denominem 100×75 tindrà una inversió al voltant de 500 milions d'euros.
La qual cosa vol dir que per a l'any que ve -en obra, perquè eixos 500 milions d'euros no solament és l'obra, sinó tot allò relacionat al finançament i a altres temes que poden tindre al llarg de la concessió- l'any que ve està previst en eixes matèries tindre una inversió al voltant de 100 milions d'euros en obres que cal fer.

Si mosatros li sumem al pressupost que hem tingut l'any passat, estos 100 milions d'euros en este pla 100×75, que, com vosté dia, senyor Torró, «com anem a pagar això?
» Doncs, eixe pla se va a pagar amb les taxes, i se va a pagar amb les taxes d'una manera molt senzilla.
Ací n'hi han dos temes.
(Veus) El plantejament de les taxes del cànon de sanejament i les obres que tinguen una repercussió, que faciliten un auia, com és el cas, al tema del reg.
Doncs, s'està estudiant el plantejament que els que utilitzem l'auia, -perquè a més és una normativa europea- en la part corresponent, hem de fer-se càrrec de pagar el cost del tractament d'eixa auia, encara que les obres les assumirà el cànon corresponent.
Igual com s'està fent ara, perquè al final les obres que se fan de l'EPSAR se financen amb el cànon de sanejament.

Eixe cànon de sanejament podíem haver-lo augmentat progressivament en estos últims anys i havérem tingut una recaptació de 40 milions d'euros més que hagueren figurat en la comptabilitat de l'EPSAR, bé, en els pressupostos de l'EPSAR.
Sí, és de veres.
Però mosatros pensem que en un moment com l'actual és preferible buscar altres fórmules, que allarguem la possibilitat i encontrar finançaments diferents, que que els ciutadans traguen 40 milions de la butxaca per a
poder pagar les obres.
Crec que eixe és un tema.
.
.
, que és una manera d'entendre les coses, però mosatros les entenem d'esta.

El tema del pressupost, esta conselleria, lògicament, és una conselleria que ha de fer moltes coses, no cap dubte.
I ha de fer moltes
coses i les fa.
I potser en anys anteriors, en els quals el planejament econòmic era millor que és l'actual, doncs, podíem tindre o mantindre una sèrie d'inversions més elevades en moltíssimes més partides que podem tindre en el moment actual.
Perquè per al govern de La Generalitat -crec que ha tingut la intervenció anteriorment el conseller d'Educació, i quan li corresponga vindrà el conseller de Sanitat- n'hi han unes partides que creguem que són prioritàries.

Mosatros tenim els ingressos que tenim.
I vostés coneixen la situació que té esta comunitat respecte al finançament autonòmic perquè ho hem parlat i s'ha discutit en fòrums de comissió, en plenaris i en tot tipus de reunions.
Per tant, hem de partir del que tenim,
no del que deuríem.
.
.
, hauríem de partir del que deuríem tindre.
I si tinguérem el que deuríem tindre, no tindríem una disminució del 22,8%.
Possiblement, a la millor, esta conselleria, també podria tindre una disminució, perquè és necessari atendre uns temes prioritaris per al govern valencià, com són les àrees socials, que no poden disminuir perquè és necessari atendre les persones prioritàriament.

Per tant, este pressupost, igual enguany, com en altres anys, saben vostés molt bé que se partix, com els he dit jo en la meua primera intervenció, del que és el pressupost i del que són les empreses públiques que tenen unes actuacions, concretament, en la Conselleria de Medi
Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge.

A més a més, també saben vostés que el govern de La Generalitat féu unes actuacions que s'estan desenvolupant en l'actualitat i que han de desenvolupar-se en l'any que ve, la qual cosa vol dir que s'han de pagar l'any que ve les obres que s'executen al llarg de l'any que ve, que és el que venim a dir el pla Confiança.
Això vol dir que mosatros estem des de la conselleria atenent 197 pobles, obres
determinades, que sumen, entre les obres que estem fent amb el pla Confiança, amb el pressupost, les empreses públiques i el pla 100×75, el voltant d'inversió que tindrà serà similar a la que tinguérem l'any passat, que és de 1.
200 milions d'euros.
Eixa és la realitat de les inversions que el govern de La Generalitat va a fer en esta
conselleria al llarg del 2011.

Si tinguérem la possibilitat de tindre més ingressos, podíem fer més coses?
Doncs pense que sí, com no!
Fa falta fer-les?
Clar que fa falta fer-les.
En tots els camps fa falta fer
moltes coses.
Però el que sí que està clar és que quan un, com li ocorre a qualsevol família, té uns ingressos determinats, ha de fer unes prioritats.
I mosatros hem començat fent la prioritat de l'atenció en els temes socials, que crec que, en un moment tan difícil com el que està travessant l'economia espanyola, és prioritari en qualsevol tema.

Per tant, mosatros hem fet un pressupost amb el qual, com els dia abans, se
tracta de mantindre un plantejament inversor similar al d'altres anys.
I eixe plantejament inversor normalment.
.
.
, i és una necessitat, o siga, ací s'ha parlat del problema de desertització.
I, clar, és una realitat que la Comunitat Valenciana és la que és.
I per això tantes voltes estem parlant de la necessitat, no solament de reutilitzar l'auia que tenim, com més millor; depurar l'auia i utilitzar-la per al reg, i per als cabals i per als aqüífers.
Per això estem parlant, permanentment, des del govern popular, fa moltíssims anys, de la importància de la reutilització de l'auia i, ahí, bàsicament, d'eixa auia que se perd, que va al mar i que, per tant, si mosatros la tinguérem, si s'hagueren fet les obres oportunes en este tema, el problema de la desertització i del medi ambient milloraria d'una forma, podíem dir, de passos agegantats.
I esta és la realitat.

I amb eixa realitat, mosatros treballem i durem endavant els pressupostos i
farem tot el que està al nostre abast perquè en la Comunitat Valenciana seguim treballant perquè siga una comunitat que en matèria d'auia especialment, o en altres matèries, siga pionera, perquè és una necessitat per als que vivim hui i pels que poden viure el dia de demà.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

Té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, jo el primer que he de lamentar és la quantitat enorme de coses que s'ha deixat per contestar del que li hem preguntat ací.
Perquè s'ha centrat només en una molt concreta, que és el tema dels diners i les inversions.

Bé, jo.
.
.
continue sense entendre-ho, eh?
, no sé, de veres, com fan vostés els números, però a mi la veritat és que no em quadren.
No sé com poden fer concessions sense pujar el cànon.
De veres, explique-m'ho.
A la millor, és que jo estic confós, pot ser que ho estiga, però jo no ho entenc.
Jo no ho entenc.

Vosté està reconeixent que un increment del cànon li podia donar a l'EPSAR fins a 40 milions d'euros.
Vosté sap la importància que té el fet que la gent sàpiga que està pagant el reciclatge de l'aigua?
Perquè si no, qui ho ha de pagar això?
, santa Rita?
Qui ha de pagar?
Qui ha de fer-se càrrec del cost que suposa el que l'aigua que nosaltres utilitzen la tractem?
Qui ha de pagar-ho això?
Explique-m'ho!
Vull dir, algú ho haurà de pagar.
Han de ser els ciutadans.
No poden ser altres, no poden ser altres.
Han de ser els ciutadans els que assumisquen això.
I això s'ha de fer a través d'un cànon que penalitze els consums excessius d'aigua i a través d'un cànon que distingisca entre els que embruten molt l'aigua i els que l'embruten poc.

Si ho feren això, i plantejaren una ecotaxa com Déu mana, probablement, no estaríem parlant d'això, perquè eixes inversions podrien ser públiques, i no a través d'estes coses estranyes que vostés s'inventen.

I, a més, com compten eixos 1.
200 milions d'euros?
Que són els diners que van a gastar-se durant quatre anys?
Perquè, ara, primer, diu que n'hi han 500; però, després, per a l'any que ve només són 100.
Ah!
Val.
És que, clar, vostés compten d'una manera molt especial, perquè al final ací no ens aclarim.

Perquè jo li dic una cosa.
Anem a vore.
Han fet un pressupost, que teòricament és el que estem discutint ací.
Però ara vosté em diu que n'hi han 1.
200 milions d'euros que no estan en este pressupost.
Aleshores, ací què estem fent?
Explique-m'ho, què estem fent ací?
Vull dir, em senc, diguem, d'alguna forma, estafat.
Vull dir, perquè vinc ací a discutir una cosa que no.
.
.
vaja, no és que no sé el què és, és que ni tan sols m'ho han ensenyat!
Aleshores, a què estem jugant ací?
Per què no ho posen vostés això ací?

Mire, només hi ha dos explicacions, eh?
, i estic segur que les dos es complixen.
Primera,
perquè la mitat és mentida, o prou més de la mitat.
I, segona, perquè no volen que els fiscalitzen.
Pretenen fugir permanentment la fiscalització.
I si el que està dient vosté cada volta és de veres, jo sincerament el que estan fent vostés és carregar-se la democràcia.
I jo no estic exagerant el que estic dient.
Perquè ací estem en representació dels ciutadans per a poder fiscalitzar el que fa el govern.
I el govern ha de
presentar els comptes del que vol fer.
I si resulta que el govern ve ací i presenta uns comptes que no són del que vol fer, sinó una part del que vol fer i, l'altra, «no, ja ho faré».
Aleshores, ací, a què estem jugant?
Açò què vol dir?
Quina burla és esta a la ciutadania?
Després s'estranyen que la gent cada volta parle més malament dels polítics.
Home!
A mi no m'estranyaria, ja no només per qüestions de corrupció, i només això, sinó per estes coses també, per estes coses també.

Mire, li hem preguntat ací què passa en el tema del canvi climàtic.
Com és possible que hi hagen unes partides tan míseres per a abordar el tema del canvi climàtic?
Li ho hem preguntat els tres partits de l'oposició, i vosté d'això passa.
I li ho dic sincerament, ja no és una qüestió.
.
.
, és inclús una qüestió de caràcter personal, què pintem ací reunint-se totes les setmanes si vostés d'això se'n fumen?
Perquè després a l'hora de la pràctica no posen diners per a fer-ho, això.
Per a fer res del que estan dient, de les estratègies, ni res d'això.

Anem a vore, el tema molt important de l'habitatge.
No, perdó, abans de l'habitatge.
El tema dels plans d'acció territorial, que abans li ho volia comentar, i no li ho he comentat abans.
Bé, vostés van disminuint progressivament el tema dels plans d'acció territorial.
Podrien explicar-nos quin cost tenen eixos plans?
Quants plans es
troben en estos moments en disposició de ser aprovats?
Què estan fent amb eixos diners?
Per què reduïxen cada vegada més eixa quantitat de diners?
Cada vegada les quantitats són més míseres.
Per què?
Què estan fent en el tema de la planificació?
Vosté ha dit «75 ajuntaments.
.
.
m'ha paregut a mi entendre que ha dit que hi han 75 xicotets ajuntaments que van a
agafar-se a les ajudes per a la redacció dels plans generals d'ordenació urbana.
»

Enguany només n'hi han 1.
100.
000 euros per això.
Quants ajuntaments s'han acollit ja als plans que s'han fet?
I quants plans estan redactant-se amb estes ajudes?
Perquè això és important per a avaluar el que estem fent en el pressupost.

I el tema de l'habitatge.
El tema de l'habitatge, vosté (inintel·ligible) .
.
.
un pla que es dedica només a donar subvencions a la comprar d'habitatge.
No plantegen politiques de lloguer d'habitatge.
No plantegen polítiques de rehabilitació d'habitatge com Déu mana.

I ací el que s'ha de preguntar és: què és més important?
Si reactivar el mercat de l'habitatge o resoldre els problemes de l'habitatge?
Ja sé que els dos problemes tenen molta connexió.
Però, segons es posa l'accent en una cosa o en l'altra, i una cosa és molt més important que l'altra, les polítiques van a tindre orientacions diferents.

Per tant, ja que no ho ha fet abans, a vore si ara en estos cinc minuts
aconseguix explicar-mos estes coses.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor Cotino, vosté ha vingut a excusar-se, sincerament.
La seua rèplica està claríssima.
Ha pronunciat el mea culpa del ridícul que s'està fent en esta conselleria.
Perquè, jo, una de les coses que encara no entenc, i probablement és que siga una discrepància ideològica, quin problema hi ha en esta conselleria que vostés consideren que no és social?

Anem a vore, la Conselleria de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge no és social?
Perquè vostés diuen, no, és que les prioritats per al govern valencià són les àrees socials.
I què té esta conselleria que no és social?
Perquè és que jo la veig una de les més socials que hi han.

Però, clar, a la millor pot ser que siga una discrepància ideològica.
I vosté aleshores explique'm a mi si vosté considera que l'habitatge no és social, que fer una bona política de gestió dels nostres recursos naturals i del nostre territori no és social, que fer una bona gestió dels recursos de l'aigua i no estar plorant, que és el que fan vostés constantment, no és social.

Vostés, fan que la gent surta al carrer, al carrer, vostés, en campanyes i tot el que s'han gastat en publicitat.
La gent sortint al carrer per a demanar aigua.
És que no és social la política d'aigua?

Però home!
Vostés diuen que les prioritats són polítiques socials, i esta és la ridiculesa de la conselleria.
Però any rere any.
Vosté ha arribat a esta conselleria, i si ja era almenys una miqueta vergonyós el que feien, però és que ha arribat vosté, senyor Cotino, i el faig responsable directe, i no sé què és el que ha passat.
Per això li dic que està perdent alguna guerra.
Perquè, o a vostés el volen deixar, ja dic, reduït al mínim exponent sense una capacitat de menejar diners, perquè tots saben el que passa, quan vosté controla alguna grossa, no?
O què és el que està passant?
Perquè, home, és vergonyós!
 Esta no és social?
Qui diu que no?

I una altra qüestió, vostés estan molt acostumats, i fins i tot ara ho estan fent palés en els pressupostos, en controlar «cuentas A» i «cuentas B».
Perquè açò és el marc llei, el marc llei.
Li ho repetit, açò és el marc llei.
Els pressupostos de La Generalitat és una llei, una llei que dóna garanties al ciutadà, no solament per a fiscalitzar l'oposició política, sinó garanties al ciutadà, que per això se publica, perquè puguen reclamar-los a vostés i perquè vegen clarament les línies estratègiques de les seves polítiques.
I els altres
inventos que fan vostés s'estan saltant, al meu parer, la legalitat i la transparència que han de tindre els comptes.
Perquè vostés volen inventar aquí fórmules màgiques i fins i tot diners, no se sap ben bé d'on, pot ser del Monopoli, no sé d'on estan traguent vostés els diners.
Però és que el marc llei és este.
I si vostés eixos diners els tingueren realment per a invertir, quin problema hi ha de
posar-los línia per línia en estos pressupostos?
Escolten!
Si és que estarien deixant-nos en ridícul.

Però com que els seus diners no se veuen, igual que este plan que diu el Partit Popular.
No, «es que damos total confianza a un plan», que vostés ni l'han presentat, que vostés ni l'han presentat, per l'amor de Déu!
Nosaltres no podem opinar si donen confiança a este plan 100x75.
Si és que, qui ha vist eixe pla?
On l'han presentat vosté eixe pla?
O només l'han filtrat al Partit Popular en estes Corts?
Perquè aquí diuen vostés!
Però és que l'han vist?
L'han vist eixe pla?
Impossible, perquè no l'han presentat vostés, no l'han manat.
Però, home, de què estem parlant?
És vergonyós!

Jo, sincerament, li hem fet preguntes molt clares.
Vosté parla que s'han hagut de restringir al màxim els programes.
Doncs bé, per què direcció general no està restringida i canvi climàtic, conservació dels espais naturals, infraestructures de recursos hídrics, gestió de residus, etcètera, són molt més restringides?
Per què?

Per què vostés han eliminat.
.
.
?
I és que li ho pregunte, literalment, vullc saber, vullc esta contestació.
Per què han eliminat tota la partida d'infraestructures en prevenció d'incendis forestals?
Per què?
Perquè és que açò és fonamental perquè després nosaltres ho pugam debatre amb vostés, perquè pugam fer-los entendre que se pot retallar de la prevenció d'incendis forestals.
Que no ho entenen vostés?

I després diuen, no, és que nosaltres intentem traure recursos d'altres llocs, i inventar-nos fórmules, no?
No a través del cànon, que podíem haver obtingut 40 milions d'euros.
Però no admeten coses, i és que mentres estan desviant l'atenció culpant el govern de Madrid, per exemple, no diuen que gràcies als fons Feder és pel que vostés no han fet una reducció brutal de la gestió de les infraestructures dels recursos hidràulics.
O és que això no ho diu?
És que no diu.
.
.
Perquè han rebut vostés 13 milions d'euros dels fons Feder.
I han fet una retallada de 18,5 milions d'euros.
És a dir, de 18,5 milions d'euros el que han reduït, i a part han rebut 13 milions d'euros, és a dir, la seva retallada en recursos hidràulics és de 30 milions d'euros.
I, per tant, discursos d'aigua, pocs.
Bona gestió de l'aigua, menys.
I entonar el
meu culpa no val.
El que ha de fer és pressionar en el seu govern que la guerra l'està perdent, senyor Cotino.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor Sanmartín, té la paraula.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

Senyor conseller, parlava vosté de pressupostos minvats.
Jo pense que l'adjectiu que qualifica els pressupostos, la llei de pressupostos, no és l'adequada.
Perquè, clar, una cosa és que estiguen minvats i l'altra és que quasi estiguen desapareguts en alguna de les línies i dels programes de la seua conselleria.

Insisteixo que el descens, el descens en a penes dos anys arriba quasi al 50%.
Estem parlant de 200 milions d'euros.
Per tant, més que minvats, és, algunes línies i alguns programes, únicament testimonials, simbòlics; i sobretot línies i programes que penso que són estructurals, bàsics per a solucionar determinats problemes aquí, a la Comunitat Valenciana.

Segona qüestió.
En el tema de la depuració d'aigües, clar, vosté s'excusa, a part de tot el programa este que no el coneixia i que no sé quant l'han presentat, diu, home, és que mosatros haguérem pogut augmentar el cànon de sanejament, però no ho hem volgut fer perquè la conjuntura actual de crisi haguera anat en detriment de les famílies i dels pressupostos, els precaris pressupostos que tenen actualment.
I jo
li recorde una cosa, que, independentment del pressupost que han baixat en
picat, però en picat, li recorde que l'Institut Nacional d'Estadística no.
.
.
, el Partit Socialista, li recorde que diu que la Comunitat
Valenciana és la darrera a hores d'ara en depuració d'aigües residuals i, paradoxalment, la segona que més recapta en cànon de sanejament.
Això ho diu l'Institut Nacional d'Estadística, no ho diu esta formació política.

Per tant, el que no pot ser és que continuen augmentant el cànon de sanejament, perquè, ja li dic, si ara som la darrera en depuració d'aigües, però la segona que més recapta, no tindria cap sentit.

Tercera qüestió.
Parlava vosté, és que, clar, nosaltres hem de prioritzar esta part social del govern de La
Generalitat, del Consell, en detriment, he entés, en detriment de la conselleria que vosté administra.

Clar, ahí hi han dos qüestions.
Una cosa és prioritzar, que li he dit jo abans en la meua intervenció, i l'altra és eliminar completament.
No té sentit partides de.
.
.
, per molt que vosté considere que no siguen socials, com la que li he dit de 2 milions de les
antigues pessetes, 12.
000 eurets, per a la subvenció dels propietaris públics, de monts públics i privats, eh, per a manteniment.
O el tema del Patricova que també és tremendament
(inintel·ligible) .
.
.
 El tema del Patricova alguna vegada hauran de dir alguna cosa o replantejar-ho
al respecte.
El que no pot ser que el nivell d'execució siga tan baix.
Estic parlant de 34 milions d'euros per a tota la Comunitat Valenciana en obres hidràuliques que són tremendament cares, no són barates.
Per tant, explica el que li dia que vostés invertixquen molt poquet.

Però, clar, és que hi ha coses que no costen diners, conseller, sinó que solo voluntad política.
I, clar, voluntat política no es mesura en disponibilitat pressupostària, malgrat la crisi econòmica actual, malgrat la crisi econòmica actual no pot amagar la falta de disponibilitat política, perquè hi han coses que no costen diners i que no estan reflectides en els
pressupostos.

Per exemple, en el tema del Pla general d'ordenació dels recursos forestals, que no costa diners.
Ja no vaig a entrar ni en la sentència del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana de l'any 2007, que els va anul·lar, ja fa tres anys, el Pla general d'ordenació forestal que vostés havien fet; sinó que li recorde que la mateixa Llei forestal valenciana diu perfectament que
confeccionat l'inventari de la superfície forestal de la Comunitat Valenciana, diu, en el termini de dos anys s'aprovarà el Pla general d'ordenació dels recursos forestals.
Bé, este inventari es va publicar, se va aprovar ja el 18 de juny de 2007.
Per
tant, han passat tres anys, i incomplint la legislació valenciana vostés no han aprovat encara el Pla general d'ordenació de recursos forestals.
Que és una cosa bàsica!
Que és per a ordenar els recursos forestals a la Comunitat Valenciana.
I això no costa diners, és voluntat política.
I vostés no ho fan.

Com voluntat política és crear l'Agència Valenciana de l'Aigua, per assumir les competències que vostés tenen en matèria de conques intracomunitàries.
Vostés, ho van dir al programa electoral, igual que la formació política a la qual jo represento, l'Estatut d'autonomia que vostés continuen incomplint.
És a dir, hi ha coses que no costen diners i que tampoc no executen.

En definitiva, jo pense que si alguna cosa té este pressupost és, ja li ho dic jo, sincerament, coincidisc amb vostés, de real, de real perquè per primera vegada no han amagat, no han amagat allò que realment no volien fer, perquè fins ara tenim una gran quantitat de partides pressupostàries que no arribaven a executar-se mai, que apareixien en els pressupostos, però que any darrere any, inclús partides nominatives, però que després no s'executen, i com ho venen cada any, i encara que no s'executen molta gent se pensen que s'ha realitzat.

Almenys jo coincidisc amb vosté en la realitat dels pressupostos, en el sentit que s'han destapat en una sèrie de decreixements tremends que abans, abans, se'ns tenia enganyats en el sentit que tampoc mai anaven a executar-se, però que apareixien any darrere any en els pressupostos.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Sanmartín.

Té la paraula el senyor vicepresident per tancar la compareixença.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Moltes gràcies.

Senyor Sanmartín, mire, el Pla d'ordenació forestal jo pense que abans de finalitzar este any serà presentat.
Està elaborant-se i esperem que puga estar acabat abans de finalitzar este any.

Respecte a les dades que vosté ha dit de l'Institut Nacional d'Estadística, li enviaré la rectificació de l'Institut Nacional d'Estadística per l'error que n'hi hagué, i que, per tant, mosatros vam fer la petició oportuna, i aixina s'ha reconegut respecte al tema de l'aigua, pel que vosté me dia.

Senyora diputada, lògicament, vosté diu que tenim visió diferent.
Açò és la democràcia, si tinguérem la mateixa visió vosté i jo del que s'ha fer en esta comunitat, estaríem militant en el mateix partit.

Jo li he de dir que jo no estic en ninguna guerra.
Vosté, pel que es veu, la guerra ja ve de temps.
Per tant, continue vosté en la guerra i mosatros estarem en la pau i treballant per la Comunitat
Valenciana.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor vicepresident.

Senyories, hem acabat la compareixença del conseller de Medi Ambient, Aigua i Urbanisme i vicepresident tercer.
(Remors) Li agraïm que s'haja cenyit als temps, això està molt bé, senyor vicepresident.

Anem a suspendre la sessió fins demà, de matí, a les dotze hores, que compareixerà la consellera de Cultura i Esports.

Senyories, s'alça la sessió.

(Se suspén la reunió a les 20 hores)