Untitled Web Page



**Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada els dies 28 d'octubre i 16 de novembre de 2004.
Comença la reunió a les 11 hores i 2 minuts.
Presideix la Il·lustre Diputada Senyora Dolors Pérez i Martí.
Reunió número 4.**

***Compareixença del conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, per a informar sobre els plans de desenvolupament rural que pensa dur a terme la conselleria en la present legislatura (RE número 1.
869) i per a explicar la recent creació de l'Institut Valencià de Desenvolupament Rural, sol·licitades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 3.
089).***

**La senyora presidenta:**

*(Inoïble)* .
.
.
la Comissió d'Agricultura, Pesca i Ramaderia, i hem de donar, en este cas, la benvinguda al senyor conseller.

Bon dia, senyor conseller, i benvingut a esta la seua primera comissió.

Per a tal fi, li pregue al senyor secretari que passe llista per a vore si n'hi ha el suficient quòrum i iniciar la comissió.

 

*(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar l'existència de quòrum)*

Senyories, el primer punt de l'ordre del dia és la lectura i aprovació, en el seu cas, de l'acta de la comissió anterior.
Si totes les seues senyories estan conforme, per assentiment podem donar per acceptada aquesta acta.

Moltes gràcies.
Queda, per tant, acceptada.

Abans d'iniciar el debat he de participar a les seues senyories que reunits els portaveus d'aquesta comissió vàrem acordar, pel temps, que anàvem a vore aquest matí tres punts de l'ordre del dia.
El segon punt de l'ordre del dia, que és el referent a una compareixença; el tercer, que és també una compareixença i, després, despediríem el senyor conseller i passaríem a debatre una proposta de resolució, amb la qual acabaríem la comissió del dia de hui.

Sense més, esperant que el senyor conseller es trobe molt a gust entre nosaltres, anem a iniciar ja el debat d'aquesta sessió.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Com ja vaig posar de manifest en la meua primera compareixença com a conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació davant del Ple de les Corts, el desenrotllament rural és una de les principals línies d'actuació d'esta conselleria i u dels pilars bàsics sobre els quals s'ha de defensar el futur pla estratègic del sector agroalimentari valencià que ja estem treballant.

Des d'una perspectiva actual, la política agrària s'ha d'entendre necessàriament com un element clau d'ordenació social i territorial.
I, en este sentit, les accions destinades al desenrotllament de les zones rurals de la nostra comunitat tenen especial rellevància.
En esta direcció ha sigut entés el desenrotllament rural a Espanya i a la Unió Europea o han adquirit progressivament un elevat pes en la política agrària.

El desenrotllament rural s'ha plasmat de forma gradual en les diverses reformes dels fons estructurals, en l'anomenada Declaració del COC de 1996 i en l'Agenda 2000.
Ha madurat i ha adquirit un creixement reconegut en la societat rural i urbana dels distints estats membres de la Unió Europea, i ha quedat consolidat en l'actualitat com el segon pilar de la política agrària comuna.

Les raons són evidents.
D'una banda, la funció de les zones rurals és indispensable en les nostres societats, cada vegada més urbanes.
Els seus paisatges agraris i els seus boscs són un gran recurs per a Europa, per a Espanya i per a la Comunitat Valenciana, igual que el patrimoni cultural que representen.
I les persones que viuen i treballen allí són especialment l'essencial.

El despoblament del medi rural té, com vostés coneixen, un conjunt de conseqüències negatives en la disminució de la producció primària de la qualitat, una important pèrdua cultural tant patrimonial com de formes de vida i tradicions o el desequilibri territorial mitjançant la major intensificació de la concentració de població en les zones urbanes.

Precisament, l'acció política que estem desenrotllant a la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, en la matèria que ens ocupa té com a objecte invertir este procés.
És a dir, aconseguir que la població que viu en zones rurals no continue disminuint i fer tot el que pugam perquè augmente.

Per a això, partim d'una idea primordial.
Els agricultors i els no agricultors que residixen en les zones rurals no és gent anònima que compleixen amb funcions socials pròpies del medi on residixen.
Són persones, hòmens i dones que necessiten un entorn adequat i una major qualitat de vida, amb serveis urbans, infraestructures de comunicació i telecomunicació, equipaments socials, culturals, sanitaris, d'oci, propis del segle XXI.

A pesar de les diferents postures dels protagonistes de la política rural, crec que hi ha consens en la identificació d'un conjunt de premisses, a partir de les quals s'han adoptat les mesures necessàries per a obtindre els resultats desitjats i que ens servixen de referència en els plans, programes i projectes que estem realitzant.

Estes premisses les podem resumir en cinc.
La primera d'estes és que no hi ha desenrotllament rural sense agricultura i ramaderia.
L'agricultura és un referent que ha de donar coherència a les mesures de la política rural.
Hui, l'agricultura es troba en un moment de transició, de canvi, a causa de la progressiva globalització econòmica.

En el cas de la Comunitat Valenciana per a créixer en este marc globalitzat és necessari que la nostra agricultura siga més competitiva, competitivitat que aconseguirem per mig de la modernització de les explotacions, la qualitat dels aliments, l'actualització i millora dels canals de comercialització.

En segon lloc, és necessari ser conscients que les nostres activitats agropecuàries no són prou per a atendre les demandes de creixement del medi rural.
Per això, és necessari fomentar altres activitats econòmiques a través de pimes i empreses familiars vinculades a este medi, turisme rural, indústria primària, artesania, etcètera.

Directament relacionats amb el model de creixement expressat en les dos premisses anteriors i, per suposat, en les següents, es troba el creixement sostenible.
Açò constituïx una garantia de la qualitat i seguretat en la producció.
En el manteniment del desenrotllament rural al llarg del temps, els productes de qualitat s'han d'obtindre per mig de pràctiques respectuoses amb el medi ambient i fent un ús racional dels recursos naturals.

El creixement sostenible és, com deia, pressupòsit de la premissa següent: la cohesió social.
La generació de llocs de treball és requisit necessari per a consolidar el creixement en les àrees rurals i per a mantindre i atraure la població jove en estes zones.

Especialment important és la incorporació de la dona a l'ocupació rural.
Com a element essencial d'estabilitat l'ocupació s'ha d'unir a altres facetes essencials per a la cohesió social com són l'accessibilitat als equipaments, la millora de les dotacions i servicis públics i la participació en la presa de decisions que afecten el municipi o l'àmbit administratiu on s'actue.

La quinta i última de les premisses és la importància de la conservació d'elements culturals, que fan a cada comunitat diferent de les altres, dotant els seus habitants de senyes d'identitat pròpies: patrimoni cultural, el patrimoni natural, costums, tradicions, formes de vida.
.
.

Senyories, pràcticament el 40% del nostre territori està destinat a usos agrícoles i nombrosos municipis de la nostra comunitat són susceptibles de ser qualificats com a municipis rurals.
El desenrotllament rural constituïx, per tant, un factor significatiu en la vertebració i ordenació dels del punt de vista econòmic, social i mediambiental de la Comunitat Valenciana.

D'acord amb la creixent importància d'este eix de la política agrícola i si tenim en compte les premisses de partida abans referides, la conselleria que me toca en este moment dirigir ha iniciat una sèrie d'actuacions dirigides a potenciar el desenrotllament rural.

En primer lloc, i amb especial rellevància, estan els plans de desenrotllament rural elaborats per 18 grups d'acció local seleccionats per esta conselleria: 8 corresponen al programa Leader Plus i 10 al Proder II.
Plans que tenen com a objecte l'execució de projectes concrets que constituïxen exemples d'actuació per al creixement i que han de servir per a dinamitzar i incentivar activitats econòmiques a les zones rurals.

En segon lloc, la posada en marxa del projecte de paisatges i espais rurals és ja una realitat.
L'objecte del projecte és impulsar accions de millores de l'espai rural i de recuperació i revaloració de paisatges al territori de la Comunitat Valenciana.
En este sentit, ja s'han adherit al projecte tres municipis de la comunitat, un de cada província: Alpuente, Aras del Maestre i Cañada.
I esperem que en els pròxims mesos vagen adherint-se a este projecte a través dels corresponents convenis aquells municipis que compartixen els valors i els principis del pla.

En la gestió de les polítiques de desenrotllament rural té un paper fonamental l'Institut Valencià de Desenrotllament Rural, Ivader, que mereix especial atenció ja que és objecte específic d'esta compareixença.
Sens dubte, en el context de la política agrària actual era necessari crear un òrgan administratiu propi i específic per a esta àrea del sector rural valencià.
Este institut, creat per decret del Consell 199/2003, centralitza i coordina les actuacions que en la matèria duen a terme les diferents administracions públiques i els diversos departaments de la Generalitat, entre els quals cal destacar la col·laboració de la recent creada Direcció General de Turisme Interior de la Conselleria de Turisme, sent especialment destacables la planificació estratègica del desenrotllament rural integral; la promoció d'estratègies de fixació de la població rural i d'incorporació dels nous pobladors; el foment d'una diversificació econòmica de rendes; el foment de la protecció i valoració dels paisatges i el patrimoni rural, i la gestió de les iniciatives i de les mesures comunitàries que directament o indirectament incidixen en el creixement rural, i de les ajudes derivades de la política d'estructures agràries.

En este sentit, el paper de l'Ivader serà imprescindible en el disseny del model rural de la Comunitat Valenciana i en les línies d'actuació que s'han d'elaborar en el projecte estratègic del sector agroalimentari valencià.

Per un altre costat, l'institut és fonamental en el desenrotllament del pla de revitalització de les comarques d'interior, l'objectiu del qual és resoldre la dualitat de l'evolució de la Comunitat Valenciana existint entre el litoral i les zones d'interior evitant l'abandó d'estes últimes, i la pèrdua de pes econòmic de les comarques d'interior.

 

Des de l'Ivader es gestiona, a més, totes les iniciatives de la Unió Europea que tenen com a objectiu el creixement en el món rural, bé de forma directa --els programes Leader Plus i Proder als quals ja he fet referència--, bé de forma indirecta --ajudes procedents dels fons del Feoga-Orientació i de Feoga-Garantia--, que contribuïx a la modernització de les infraestructures, la cohesió social i el creixement sostenible de l'entorn rural valencià.

Finalment, també s'han iniciat els treballs relatius a l'ordenació legislativa del sector, que esperem que es concrete al llarg d'esta legislatura, en el marc de les accions previstes pel projecte estratègic del sector agroalimentari, en una futura llei valenciana de desenrotllament rural, un cos normatiu que comprenga les diverses polítiques pensades per a les zones rurals de la nostra comunitat revalorant el seu caràcter multifuncional, buscant la coordinació dels moderns mètodes de producció amb la recuperació de cultius tradicionals segons pautes de sostenibilitat i facilitant la creació de condicions de qualitat de vida que frenen els processos de despoblament i envelliment dels nostres espais rurals.

En definitiva, senyories, la conselleria continuarà treballant en pro del desenrotllament de les zones rurals de la Comunitat Valenciana.
El nostre objectiu últim és fer del nostre medi rural un entorn de qualitat no sols per a visitants i turistes, sinó, sobretot i especialment, per a aquelles persones que viuen i treball en ell.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta de la comissió, senyora Nácher Pérez)*

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Té la paraula, pel Grup Parlementari Esquerra Unida-l'Entesa, la senyora Dolors.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, tot i estar d'acord amb una exposició jo diria que magnífica, perquè això és el que significa el desenvolupament de les zones rurals, ens falta entrar en bastants detalls perquè tot açò que s'escriu negre sobre blanc tinga una consistència i puga ser jo diria una de les bases fonamentals per evitar la desertització --per això existix el desenvolupament de les zones rurals, evitar la desertització-- i evitar, per un altre costat, la massificació en moltes zones.
Desertització que ve donada per la poca capacitat de protegir les zones en qüestió, les zones de l'interior, jo diria que principalment les zones de l'interior.
I que això ens beneficia a tots, tant als pobladors d'aquestes zones com als pobladors que estem allunyats d'ells.
I és d'obligat compliment d'aquest govern dur endavant els plans necessaris perquè això siga aixina.

Aviam.
Per a parlar d'estos temes, a mi m'agradaria basar-me principalment que el País Valencià objectiu 1, com altres comunitats autònomes.
I m'agradaria relatar-li les ajudes de diferents comunitats autònomes basant-me en l'any 2003, que va ser quan vaig sol·licitar aquesta compareixença, que no s'ha vist perquè teníem altres labors i altres funcions que fer.

Mire vosté, senyor conseller, en Andalusia es va concedir, per part del Leader Plus, 1.
455.
805 euros, i basant-se en el Proder II, ajudes per valor de 3.
237.
392 euros.
En Astúries, 345.
742 del Leader Plus i 1.
694.
091 del Proder II.
En Canàries, les relacionaré totes, perquè me sembla que és important també que vosté les tinga.
Conforme dia, en Canàries, pel Leader Plus 226.
762 euros, pel Proder II 191.
309.
En Castella-la Manxa, 990.
760 de Leader i 1.
230.
183 de Proder.
En Castella i Lleó, 1.
587.
267 euros del Leader Plus i 1.
813.
353 del Proder II.
En Extremadura estem pràcticament en unes quantitats semblants.
En Galícia baixa una mica en el Leader Plus.
En Múrcia solament tenen ajudes del Leader Plus equivalents a 170.
322 euros.
I el País Valencià, que obté, del Leader Plus, 500.
617 euros i del Proder II 1.
001.
005 euros.
Que tampoc sé, tampoc sé si concretament aquestos diners s'han adjudicat al cent per cent.

Estes ajudes europees, conforme li dic, senyor conseller, equivalen a l'any 2003.
Sobre l'any 2004 no hi ha hagut ninguna informació al respecte, encara que en diverses ocasions, i per mitjà de preguntes en contestació per escrit, he sol·licitat la mateixa per saber què és el que ens passava en l'any 2004 o, si no havent rebut totes les ajudes equivalents al 2003, ens quedava alguna cosa per concedir en el 2004.

No puc obviar dir-li que les ajudes al País Valencià representen el 4,99%.
Estem per davall de Castella i Lleó, que va rebre l'equivalent al 14,19%, o Andalusia, que va rebre el 15,61%.
Extremadura fins i tot rep més diners que el País Valencià, el 5,92%.
Però el més curiós, el que més em va cridar l'atenció és que estudiant la part econòmica d'aquest Leader Plus i del Proder II, com d'una forma sorprenent Catalunya, que no forma part del grup objectiu 1, rep unes ajudes equivalents al 19,12%, a banda de les ajudes directes de la Generalitat de Catalunya, que són bastant quantioses.
No recordava en eixos moments de preparar-me les notes la quantitat que era, però ajudes molt quantioses.
Podríem parlar de vora dos o tres milions d'euros.

I això nosaltres mos ho hem de fer mirar, perquè nosaltres som objectiu 1 i perquè els grups d'acció local del País Valencià tenen en aquestos moments moltísims projectes pendents.
Sé, tant bé com vosté, senyor conseller, tots aquells projectes que tenen pendents, tots aquells projectes que estan paralitzats i tots aquelles projectes que van a presentar.
Ahí estic convençuda que, si ho tractarem, segur que al cent per cent sabríem la mateixa historieta.

Bé.
Vosté ens comentava que en aquestos moments existixen 18 grups d'acció local.
Eixos 18 grups han generat projectes de centenars de milions, de centenars de milions i, a hores d'ara, no saben per quins motius molt d'eixos projectes estan paralitzats a la Unió Europea.
Però a mi em sembla que també ens hauríem de mirar nosaltres, i no precisament el melic sinó mirar-nos davant un espill, i entendre que quan es va crear, per mitjà de les normatives europees, el que havien de ser els grups d'acció local, es parlava en un dels apartats que la representativitat dels mateixos equivalia al 50% de l'administració, o siga, dels municipis, i l'altre 50% era la representació de la part social, del comerç, dels agricultors, de la construcció, de les línies de turisme a desenvolupar en les comarques de l'interior, etcètera.

En l'any 2000, si no m'enganye, es va traure una ordre de la mateixa Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, en la qual s'exposava que tot i sent el 50% per cada una de les parts, qui tindria la potestat de portar la presidència de cada grup d'acció local seria la mateixa administració, o siga, l'alcalde o l'alcaldessa de qualsevol municipi on estaven els grups d'acció local.
Això no és acceptable, perquè no es fa en ninguna part de l'estat espanyol i no ho permet Europa.
Això ha produït que molts projectes a Europa estiguen paralitzats.

Jo li demane, senyor conseller, que se tinga bastant cura en eixa ordre que jo li acabe d'exposar, que vosté la recupere de la mateixa conselleria i que d'una forma rotunda, en el seu bon fer, conforme té, sol·licite d'Europa, i parle amb ells, per a, primer, complir la normativa que diu Europa de com s'ha de crear i qui ha de tindre la presidència, quina part del 50% ha de tindre la presidència.
I a partir d'ahí, que es done el suport necessari, perquè, conforme li he dit abans, els projectes que hi ha presentats a Europa equivalen a centenars de milions.

I tot i sabent que moltes de les ajudes, quan mos les concedixen, vénen via estat espanyol, també és de veritat que tots aquells projectes els enviem des del País Valencià.
Seria un gran suport no solament per a la conselleria, sinó per al conjunt del País Valencià que es prengueren per part de vostés, senyor conseller, que estic convençuda que ho prendrà, les mesures necessàries per rectificar les coses mal fetes i que Europa comence a ajudar-nos en allò necessari, ja que objectiu 1 serem fins el 2006.
Solament mos quedarien, per tant, dos anys per a rebre, mitjançant els projectes presentats, quantes ajudes són necessàries per a desenvolupar les zones de l'interior.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies.

Pel Grup Parlamentari Socialista, el senyor Lozano té la paraula.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor conseller.

 

*(Inoïble)* .
.
.
té dos problemes greus en este aspecte que estem comentant del món rural.
El primer és que totes les polítiques que ha fet el Partit Popular en estos últims 9 anys ha sigut de tal descrèdit que vostés no tenen la confiança del món rural.
I el segon tema important és que no tenen diners, i eixe encara, tal vegada, agreuja més el primer.

Mire, jo crec que coincidim en l'anàlisi que vosté ha fet.
Vosté parla i diu que és necessari reequilibrar el territori, és necessari que la gent no es baixe cap ací, cap a la costa.
I que a partir d'ahí, vosté ha anomenat cinc premisses.
La primera important que vosté comenta és que l'agricultura i la ramaderia hauran de ser, fonamentalment, competitives per a poder portar.
.
.
fer de motor del món rural.
Jo ja tinc una discrepància amb vosté, però que lògicament és menor.
I dic que és menor perquè jo pense que l'agricultura en el món rural d'interior va a ser molt complicat que siga competitiva en termes de mercat, i vosté ho entendrà perfectament, per les condicions climatològiques i hidrogeològiques de l'interior.

Per tant, tinga-ho en compte, quan plantegem el tema de com fem que l'agricultura i la ramaderia.
.
.
, perquè vosté es trobarà moltíssimes vegades amb la dificultat que no va a poder ser, en termes de mercat, competitiu.
I, per tant, haurà d'haver ajudes complementàries per a les rendes d'eixes llauradors i ramaders que estan ahí dins.

En segon lloc, vosté parla de turisme, d'artesania, de productes de qualitat.
Evidentment.
Però també d'infraestructures, de tot allò que faça que el nivell de vida, les possibilitats que els jóvens no se'n vinguen cap ací, tinguen un nivell de vida similar o, almenys, paregut al que tenim ací baix.

Mire, la realitat, senyor conseller, és que s'han perdut dos anys.
Des del període 2000-2006, hem perdut els dos primers anys en eixos despropòsits, que jo li comentava abans, del Partit Popular.
Ahí s'han retardat tantíssim els programes que ara hem d'anar amb la llengua fora per vore com anem recuperant-ho.

Han creat l'institut i ha servit jo crec que inclús per a enfadar més als grups de desenvolupament rural de cada zona.
Fa un any que està format l'institut --que vaja per davant que jo crec que l'únic que hem fet és canviar alguna cosa perquè no canvie res--, i l'únic que feren fou ajuntar els diferents serveis de la conselleria i els diners que tenien cada un d'eixos serveis.
Ja no han fet res més.
Això no és un institut de desenvolupament rural, conforme a les necessitats que tenim en l'interior.
Perquè si vostés l'únic que fan, com a molt.
.
.
--es podria gestionar millor en estar tot junt--, però res més.
I de fet, la realitat és que jo crec, senyor conseller, que he rebut tantes queixes inclús d'ajuntaments governats pel Partit Popular, que jo crec que somie amb la funcionària que porta este tema en la conselleria, i que vosté també la coneix.

Per tant, el que estic dient-li és que l'institut tampoc ha servit per al que haguera sigut coherent o raonable, i era que en ajuntar tots els serveis i, per tant, totes les economies, per haver gestionat millor, haguérem tingut un resultat més gran.

Mire, quan vostés ja plantejaren el tema del Leader Plus, i quan varen vindre en l'altra època, els problemes no s'acabaran.
De fet, encara n'hi ha pendents.
Encara hi ha grups d'acció local que últimament han anat a Madrid a vore com podien, des de Madrid, tirar una maneta perquè en la Comunitat Valenciana es gestionara més.
No està resolt encara el tema de Requena-Utiel, no està resolt encara el tema del Maestrat i no està resolt el tema de la Safor, on s'han donat ja situacions de tot tipus.
I que jo li dic a vosté que si podem parlar, que parlem per vore com ho solucionem.

Ja ho ha comentant també la senyora presidenta de la comissió, la manera en què es va fer, en què es va adaptar el que era la filosofia comunitària, que parlava bàsicament de dir: "anem a crear tots els programes Leader i Proder, amb la finalitat.
.
.
" I és que siga el mateix sector, que siga el mateix món rural qui gestione.
.
.
i que fem de la sinergia positiva una cosa que dos i dos siguen cinc i no tres.
De fet, com hi havia una certa desconfiança en el que era.
.
.
que els programes els gestionaren administracions públiques, el que volia la Comunitat Europea era dir: "Procurem que tinga una mínima representació les administracions i, a partir d'ahí, que la gestió de la societat civil faça que això siga possible.
Ací, com també s'ha nomenat abans, no sols es va utilitzar aquella normativa on parlava de mínims i no de màxims, i que vostés s'agarraren al mínim, i que finalment per a l'únic que el Partit Popular va fer o que va intentar fer, i que jo pense que no ho ha aconseguit perquè ha creat molta desestabilització en el món rural, que era a controlar el món rural i, per tant, el vot.
I això em pareix greu quan les necessitats del món rural d'interior són tan elementals, i tan dures i fortes, senyor conseller.

Mire, jo crec que ací ha passat molt de temps.
La senyora consellera en una de les intervencions que ací tinguérem ens parlava que el Partit Socialista "todavía lo había hecho peor".
I Franco encara ho va fer pitjor perquè ni tant sols existien.

El que vull dir-li és que, senyor conseller, nosaltres governàrem en el nostre moment.
Vostés estan governant nou anys.
Nou anys són suficients per a vore ja per on van eixes polítiques.
I el que li demanaria és que veren com els recursos que en estos moments vénen d'Europa, complementats per l'administració central i per les administracions autonòmiques, foren capaç que ja ni un sol jove se'n baixara cap a la costa, perquè jo crec que això serà un fracàs de tots els valencians i valencianes.

En estos moments no sols defendre el món rural, no sols que hi haja un món rural viu es beneficiós per als qui viuen allí, que per desgràcia ja són ben poquets, tinga en compte que tenim 74 pobles que tenen menys de 5 habitants i que hi ha 3 comarques que tenen menys de 20 habitants per quilòmetre quadrat.
Insistisc, no sols pensant en els qui viuen allí, el problema que tenim som els qui vivim ací baix, que qualsevol cosa que passe en el món rural, siga un incendi, siga contaminació d'aigües, tot el que el que mediambientalment passe a l'interior les conseqüències anem a pagar-les tots els qui vivim ací, a la costa.

Per tant, li demane que este tema, senyor conseller, jo li he vist que té molta bona voluntat, però ara quan vinguen els pressupostos, si ens porta alguns diners més, segurament el món rural li ho agrairà i el món valencià també.
Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor Lozano.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Del Baño.

 

**El señor Del Baño Fernández:**

Gracias, presidenta.

Señor conseller, agradecer su comparecencia y darle la bienvenida en su primera visita a esta comisión.

Yo creo, señor conseller, que a todos nos consta el enorme esfuerzo y trabajo que se está realizando desde el gobierno valenciano para que uno de los sectores productivos más importantes que tenemos en esta comunidad, como la agricultura, pues sea cada vez más competitivo, más moderno y más vanguardista.

Como usted nos ha dicho, y ha dicho bien, el 40% de nuestro territorio está destinado a usos agrícolas.
Y numerosos municipios de nuestra comunidad son susceptibles de ser calificados como municipios rurales.
Es por ello por lo que, desde este grupo parlamentario, vemos con muy buenos ojos todo lo que se haga en beneficio de la actualización y puesta al día del medio rural.
Pues ello llevará, sin duda alguna, a tener una mayor calidad de vida en este entorno, además de ser un importante generador de riqueza, puesto que se crean cada vez más empleos en él.

Medidas importantes ha citado varias, tales como la creación y puesta en marcha del Ivaer, un órgano necesario e importante, que sirve como órgano centralizador administrativo y como coordinador e impulsor de actuaciones.

También los planes de desarrollo rural, motores dinamizadores de la actividad económica en zonas rurales.
O también como el Proyecto de paisajes y espacios rurales, hoy ya una realidad, que consideramos importantísimo para, en muchos casos, evitar el deterioro del hábitat rural y en otros casos como medio de protección y cuidado de nuestro patrimonio cultural, paisajístico, ecológico, medioambiental, e incluso gastronómico.
O también como medio para mantener o recuperar métodos tradicionales combinados a técnicas actuales de mercado.

También nos ha citado usted el Plan de revitalización de comarcas de interior o de la futura ley valenciana de desarrollo rural.
Medidas que no hacen sino que incidir más en lo ya dicho, es decir, creación de riqueza en el entorno rural, en base a la atracción de turismo o generación de actividades económicas muy variadas.

Por lo tanto, conseller, consideramos acertada como política todo lo que conlleve, como usted nos ha dicho, el que nuestro entorno rural sea un entorno cada vez de mayor calidad.
El que se produzca un desarrollo sostenible del medio rural, que se esté tan pendiente de él como se está, porque no hay que olvidar que también son medidas que evitan el despoblamiento del campo, con la incorporación de jóvenes agricultores, e incluso con la potenciación del papel de la mujer en el campo.

Eso se conseguirá cada vez dotando de más calidad de vida, modernizando más el medio rural, creando infraestructuras, medios educativos, culturales, sanitarios, etcétera, etcétera.
Pero todo ello de acuerdo a la tradición y al medio ambiente, pues no hay que olvidar la importante función medioambiental, y de protección y promoción de nuestro patrimonio y cultura que ello conlleva.

Gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Gracias, señor Del Baño.

Tiene la palabra el señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Moltíssimes gràcies.

Mire, jo crec que en les intervencions que vostés han tingut.
.
.
per part del Grup d'Esquerra Unida-l'Entesa, crec que feia una recomanació o un tema que passa en la.
.
.
hi ha molts més expedients o moltes més peticions de les que realment es resolen.
Bé, això significa que els grups estan vius.
I això significa que hem d'intentar aconseguir aprovar totes aquelles que puguem, la qual cosa és una realitat que està ahí.

El Partit Socialista, el seu portaveu, en el tema d'agricultura, jo crec que el resumen que m'ha fet és que tot està mal.
I bé, jo crec que hi haurà algunes coses que poden estar mal, però que crec que la immensa majoria d'elles no estan tan mal.
Jo, des que sóc conseller d'Agricultura, m'he pogut reunir, dels divuit grups que hi ha, en cinc; i en eixos grups, tan lluny com despús-ahir per la vesprada, estiguí reunit en un d'ells i, lògicament, hi ha de vegades dificultats.
El negar les dificultats en qualsevol grup d'estes característiques seria el viure en una altra realitat.
Però hi ha dificultats a la vegada que voluntat de treballar i de buscar solucions.
I eixe és el camí.
Eixe és el camí que la conselleria ha d'estar recolzant permanentment a eixos grups per anar buscant les solucions més òptimes a les dificultats que puguen sorgir en cadascú d'eixos grups.

I demà a la vesprada em vaig a reunir en un altre d'eixos grups.
Per tant, jo crec que el que hem de fer és, crec que igual que ho fan vostés, és escoltar i buscar les solucions perquè els grups, que són una realitat, funcionen.

En el territori de la nostra comunitat s'ha passat de cobrir un 60% del total en València quan a este tipus de projectes, a cobrir el 74%.
Si tenim en compte el nombre de municipis que reben l'ajuda, són 298 municipis, en principi, i ara s'ha passat a 345.
Ho deia pels números actualitzats que vosté em demanava.

Els diners que nosaltres els han fet, s'ha passat 526.
000 milions d'euros a 688.
000.
És a dir, del 13% al 18% total, en el tema d'habitants que estem cobrint en estos tipus d'acords.

Perdone que vaja passant dades, perquè sinó hi ha ací.
.
.
Vol dir, en programes, a més, dels fons que s'atenen en els fons europeus, com abans comentàvem, la Conselleria d'Agricultura aporta 20.
700.
000 euros a este projecte.
En el present període aportava, en el present període la conselleria ha passat a doblar eixa xifra.
Estem en 46 milions d'euros.
També pel que em comentaven abans de com es va a reflectir.
Doncs anem a vore-ho la setmana que ve com es reflectiran estos pressupostos.
Però, més o menys, crec que estes xifres, com poden vore vostés, estaran consolidades.

En definitiva, crec que esta forma que a nivell de la societat agrària valenciana puguem millorar d'alguna manera el funcionament d'eixos grups, mire, jo crec que sempre, com deia abans, és millorable; i és millorable i hem de fer-ho.

El plantejament que la Unió Europea no ens aprove a nosaltres els projectes per uns plantejaments que si el president és una persona o és una altra, mire, jo crec que eixa no és la realitat a Europa.
Jo crec que nosaltres estem dins de la normativa que Europa ens marcà.
I, per tant, si estem dins de la normativa, si la normativa és igual per a tots, possiblement haurem de veure si els projectes que poden estar paralitzats és per uns problemes tècnics, uns problemes econòmics a Europa o per altre tipus de problemes.

Però no crec que cap dels projectes quede perquè el president siga *fulano* o *mengano*.
Perquè seria una contrarietat total que en un poble siga un alcalde i que en l'altre, que també és un alcalde, en un poble aproven i en l'altre no aproven.
Quin sentit té això?
No té cap sentit, eh.
Per tant, jo crec que les coses s'estan fent bé, que l'estructura dels grups està bé.
I que en qualsevol societat que existixen el 50%, i en el 50% el tema és que cal decidir qui del 50% residix, i que la voluntat de la conselleria en el seu moment era que fóra un càrrec polític el que decidia eixe tema.

Que això pot ser no compartible?
Mire vosté, és possible.
Però el que sí que està clar és que, en principi, per part de la conselleria això va a seguir impulsant-se de la manera que s'està fent.
I no vol dir que en el seu moment, si hi ha alguna dificultat, no es revise.
Jo crec que, en qualsevol cas, esta conselleria sempre estarà oberta a qualsevol suggerència que puga ser òptima per a millorar el funcionament d'estos grups, que creem que són essencials per a dinamitzar el món rural.

Però, en este moment i on estem, nosaltres anem a seguir la línia que s'està duent en l'actualitat, en un pla de millora.
I volem que estos grups a més siguen essencials en el Pla estratègic que estem treballant.
Estos grups, en les meues reunions que estic tenint amb ells des de la setmana passada, tenen com a finalitat escoltar, parlar, vindre en companyia meua els tècnics necessaris per a dinamitzar les coses que per qualsevol circumstància puguen estar parades.
I jo li puc dir que en les reunions que he tingut fins el moment, en cap d'elles m'han dit que la dificultat siga el president.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula, pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds, la senyora Dolors Pérez i Martí.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

A mi m'agradaria que no em sentiren sols a trossos, sinó que se m'escoltara tot el que dic, que em sembla que m'explique bastant bé, eh!

Mire, senyor conseller, vosté diu, el que vosté diu dels grups d'acció local és perquè estan vius.
Estan vius i no reben significa que és que el govern està mort?
Dic jo.
Jo no li he dit que no estigueren vius els grups d'acció local.
Clar que estan vius!
Jo també em reunisc amb ells, sap?
I ells vénen ací i es reuneixen amb tots els partits polítics que els vulguen atendre.
Val, des d'eixa *premura*, anem a continuar parlant.

Parla vosté en un moment de la seua intervenció, de la contestació en "s'ha aportat als grups d'acció local 20 milions de pessetes, 40 milions de pessetes", poc més o menys, eh.
.
.
Ah, perdó, euros.
Bé.

Programa 711.
10, de la Generalitat Valenciana.
Pressupostos del 2004.
Direcció i Serveis Generals.
Que és on jo crec que haurien de tindre les quantitats que efectivament van a desenvolupar els Gal a través del Leader-plus o dels plans del Leader-plus i del Proder-II.
I tenim una partida "convenios de interés agrario con municipios".
I eixa li la dic perquè també parlem en molts casos del que havíem parlat en un inici, que també formaven part del desenvolupament els plans de Feoga-Garantia i Feoga-Orientació.
Per tant, sense que eixe pla siga el que jo li vaig a dir, li vaig a nomenar la quantitat a soles.
Dos milions d'euros.
A muntó.
A muntó.

Però després tenim concretament.
"Grupos de Acción Local y Municipios Rurales del Interior".
Aportació de la Generalitat Valenciana no condicionada.
O siga, que en el moment ho acabem d'acceptar se sap, el dia 26 quants diners han de llevar d'esta partida, perquè això és així malauradament.
1.
299.
490 euros.
O Gal, Leader Plus, segons annex, diners que anaven concretament a uns municipis, que eixos no els vaig a detallar, perquè també em poduiria vergonya, a mi em produiria vergonya, i això que m'hauria de donar el mateix.
2.
661.
500 euros.
O, per un altre costat, els Grups d'Acció Local, també per annex s'explicava, 853.
042 euros.
I, per últim, GAL Proder II; es van destinar d'esta conselleria 2.
561.
500 euros.

Però, totes les quantitats que li ha relatat són aportacions de la Generalitat Valenciana no condicionades, hi haja annex o no hi haja annex.
Per tant, a mi no em quadra, perquè este muntant equival a 6.
975.
910 euros sense sumar-li els 2 milions d'euros que li he explicat en un principi.
Però, este debat quasi que no seria d'ara, veritat?
, seria quasi per a la setmana que ve o per a quan tractem concretament les partides pressupostàries.

Però, tinc a bé dir-li-ho perquè vosté prenga nota.
Perquè, jo, efectivament, jo a vosté li recomane, però jo li recomane perquè execute, no perquè em cride l'atenció que el que li he fet siga una recomanació, perquè jo em crec el que estic fent.
I vosté ha d'executar-ho.

I, després, per últim, vull parlar-li de la importància de ser una persona o una altra persona el cap de cada Grup d'Acció Local.
Mire, no es tracta que siga de persona, sinó del que representa la figura en si.
Quan Europa comença a implantar en el conjunt de la Unió Europea, a través de la seua pròpia normativa, normativa que també ens compet i que hem de complir, hem de complir, com havien d'estar creats els Leader, doncs, els van confondre, els van confondre els europeus --parlem del Leader I, parlem del Leader I--.
Quan s'acabà d'adjudicar o de desenvolupar eixes ajudes del Leader I, i trobades totes les deficiències creades pels grups d'acció local, en el Leader II trauen una nova normativa en la qual indiquen clarament --normativa que vosté deu tindre en la pròpia conselleria-- que els grups d'acció local es creen al 50%, tot i que s'ha de tindre molt en cura que la direcció de cada GAL recaurà sobre la part social del total del GAL.
Què vol dir això?
Que és el sector no administratiu.
Per què?
Perquè és una forma diferent de democratitzar els tipus de treball que s'han de fer en tot un conjunt del de la Unió Europea per a desenvolupar les zones rurals.
No té més explicació.
Què vam fer nosaltres ací al País Valencià?
Doncs, com en l'interior, en el món rural, existien molts alcaldes i alcaldesses del Partit Popular, i tenien pocs diners en caixa, i necessitaven que es vera que hi havia inversions i que treballaven moltíssim, va i resulta ser que creem una ordre i ho canviem tot.
A mi no m'haguera agradat explicar-ho conforme estic explicant-ho, però és que vosté semblava que no m'havia sentit.

Aleshores, senyor conseller, el que cal fer és derogar eixa ordre.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Senyora Pérez, per favor, vaja acabant.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Estic acabant, estic acabant, senyora presidenta.

I no hi ha més mal, només que derogar una ordre que no s'aplica en cap part d'Europa ni tant sols en cap altra part de l'Estat espanyol, i aplicar les línies d'actuació tal i com manen les normatives europees.
I això ens evitarà problemes i, lògicament, tindrem projectes que estan retesos i projectes, si això es rectifica, que van a ser acceptats.

I, si no, senyor conseller, vosté demà en el grup GAL que es va a reunir, en el Grup d'Acció Local, els planteja el que jo li acabe d'exposar, i vorà com ni li diran que sí ni li diran que no, però segur que algú en corredors li dirà: "Mire, senyor conseller, això s'hauria d'haver fet bé i estan fent-ho mal".

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gràcies, senyora Pérez.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Lozano.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, presidenta.

Senyor Cotino, jo no he dit que tot està mal, tot és un terme absolut, de termes absoluts és pràcticament impossible parlar, no és possible.
Per tant, jo no he dit que tot estiga malament.

El que sí que dic, i ho reafirme, és que estem en una situació crítica.
I quan dic crítica el que estic dient és que o comencem a pensar que el món agrari i el món rural està malament o la veritat és que mai prendrem este tema seriosament, i quan parle seriosament significa l'aportació de recursos necessaris per a vore com traïm eixe món de la situació que es troba.

Mire, ací només hem parlat o bàsicament hem parlat de Leaders i Proders.
La realitat és que el desenvolupament rural és molt més ample, vosté també ho ha comentat abans, per exemple, en el tema de camins.
En el tema de camins s'estan utilitzant un poc més de mil milions de pessetes.
Els muntons de peticions d'alcaldes que vostés tenen en la conselleria omplin calaixos.
La qual cosa, què vol dir?
Que és una manera també que el món rural estiga desprotegit pel que afecta a les seues estructures i infrastructures, perquè si això continuem mantenint-ho i, per tant, deteriorant-se any darrere d'any, el que passa és que quan venen pluges o quan ve un altre tipus d'accidents climatològics s'agreuja el problema sobre les zones rurals.

Món rural és el tema de les subvencions que es donen --i vosté ho sap massa bé-- a l'oli, a l'ametlla i als productes de secà.
Què ocorre?
Que han tardat més d'un any en cobrar el que altres comunitats autònomes ja fa 14 mesos que han cobrat.
Vosté ha tingut la sort que ha aterrat en el moment que això s'ha desbloquejat per necessitat administrativa i ara estan cobrant-ho, però la realitat és que porten 14 mesos de retardament.
Això també és món rural, i això és atemptar contra l'economia dels 24 mesos quan a un agricultor li passa alguna cosa i de 12 passa a 24, i vosté sap que és molt dur que els anys tinguen 24 mesos.

Mire, jo no dubte de vosté que tinga bones intencions, em consta, vosté és un home que ve del món de la ramaderia.
I en eixe sentit, em consta.
.
.
, inclús li admet que tinga bona voluntat.
Però, tot el que ha sigut la trajectòria fins ara dels seus antecessors, el resultat ha sigut tot un altre.
Vosté sap quan de temps fa que ací ja es va nomenar per Ramón-Llin que anaven a fer la Llei de desenvolupament rural?
4 anys, senyor conseller.
Vosté ara ens torna a dir, igual que en la seua compareixença, el pla, la llei.
.
.
, tot el que vosté vulga.
Jo crec que en el món rural ja se sap perfectament què és el que fa falta.

Per tant, el que li demane és que agilite eixa forma que vosté ara té de situar-se davant de l'aterratge en conselleria i que vosté ha establert el sistema, no sé com li diuen vostés exactament, el fòrum on es raona sobre els problemes que tenen i que el seu talant l'utilitze per a vore si aconseguim d'una manera ràpida, i dic ràpida perquè se sàpiga tot el que fa falta, que açò continue endavant.
Perquè, com li he dit abans, les seues conselleres antecessors ací n'han dit de molt grosses, i la realitat és que han desaparegut 70.
000 llauradors del 154.
000 que hi havien en 1995 i que en estos moments ja hi ha, com li he dit abans, 74 pobles amb menys de cinc habitants.

Si això no és estar en crisi, doncs, jo no diré que tot, però que si això no fa pensar realment que ací hem de fer un esforç de tota la societat valenciana per vore com traiem el món rural i a l'agricultura i ramaderia d'on està, doncs, aleshores és que ja no ho comprenc.

Moltíssimes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gràcies, senyor Lozano.

Té la paraula, el senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltes gràcies.

Mire, el que el món rural a Espanya, a la nostra comunitat, a Europa, per no anar més ample, no està bé, doncs, crec que això ho sabem perfectament tots.
El que sí que li puc dir a vosté és que el que està fent la conselleria, el que està fent el govern d'esta comunitat és treballar perquè millore.
Eixe és el nostre objectiu.
I això és el que fem cada dia: treballar perquè millore.
I eixa és la meua feina.

Vosté diu: "Hem perdut a la nostra comunitat un nombre determinat --que vosté ha esmentat i que no el fique en dubte-- de gent en el món rural".
És cert, però en quina comunitat no s'ha perdut, a la resta d'Espanya i a la resta d'Europa?
Com que tant no?
Jo li puc donar a vosté en la pròxima compareixença percentatges d'altres comunitats que el percentatge de pèrdua en el món rural és, per desgràcia per a eixes comunitats i també per a nosaltres, molt alta.

Per tant, el Partit Popular sap el que ha de fer.
I el Partit Popular, per això que sap el que ha de fer té un criteri molt clar, i és escoltar els distints sectors productors, per exemple --i vosté ha citat un d'ells, i jo he tingut l'ocasió de donar-los este matí un escrit--, el sector productor de l'oli d'oliva creu que per a poder defendre les plantacions d'oliveres que tenim a la nostra comunitat, perquè eixos plantejaments que abans s'esmentaven com a una voluntat ferma del Partit Popular que no hi haja un problema sota el punt de vista que es queda la terra sense cultiu, que això no beneficia en cap sentit, no solament als llauradors, sinó tampoc a l'ecosistema en el seu entorn, doncs, hem de defendre la producció de l'olivar d'una forma determinada.
I hem arribat a un acord, com vostés tenen ahí, entre els sindicats agraris, les cooperatives i la conselleria per a defendre una posició determinada, per a defendre eixe territori.
Crec que eixos són els temes que hem de fer.
Hem d'arribar a acords i sumar-se tots a aquelles coses que realment el sector necessite.
I això és el que farà esta conselleria en este tema i en tots.

Desenrotllar el tema del desenvolupament rural és un tema que, com vostés han indicat, i jo crec que en la meu primera intervenció he dit, també té una finalitat, no solament esta conselleria, sinó d'altres conselleries, d'altres conselleries que estan treballant en eixe fi, i que una d'eixes conselleries que estan treballant en eixe fi és la Conselleria de Turisme sota el punt de vista de la direcció general concreta per al desenvolupament rural de les comarques de l'interior.
Hi ha altres conselleries que han de fer obres d'infrastructura per a poder apropar eixos pobles de l'interior als pobles de les capital de província o les comarques més representatives.
I eixe és un pla global que estem desenrotllant i que en eixa línia continuarem treballant.

Mire, vosté ha citat un tema en el que diu: "Vostés estan fent el tema dels Grups d'Acció Local per fer una espècie de clientelisme polític".
Mire, vosté, això és el que fa el Partit Socialista a Andalusia i a Extremadura.
Possiblement pense vosté així, però nosaltres no estem fent això.
Nosaltres estem fent que funcione en el mesura de les possibilitats, cada dia millor les comarques d'interior.
I el clientelisme, vostés tenen costum de fer-lo en altres llocs i pensen que nosaltres també.

Moltes gràcies.

 

 

***Compareixença del conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer, per a tractar els preus de compravenda, els preus de venda al consum, així com les mesures que la conselleria aplicarà davant els desfases del preu entre llauradors i consumidors, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 3.
175).***

 

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gràcies, senyor conseller.

Passem al tercer punt de l'ordre del dia: Compareixença del senyor conseller per a tractar els preus de compra-venda i els preus de venda del consum, així com les mesures que la conselleria aplicarà davant els desfasos de preus entre llauradors i consumidors, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-l'Entesa.

El senyor conseller té la paraula.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Tots som conscients de la importància que revestim els preus dels productes agraris i pesquers, considerant que són components bàsics de les rendes del sector primari.
Allò cert és que hi ha, respecte a això, dues qüestions de fet que és necessari abordar.

D'un costat, els preus que s'estan pagant en l'origen als productors per part dels distribuïdors són baixos i, de vegades, estan per sota dels costos de producció.
Existeix així una notable diferència entre els preus que cobra l'agricultor i el preu que paga el consumidor fins als productes agraris.
Estes circumstàncies han sigut objecte d'estudi detallat per part del Ministeri d'Economia, a través de la direcció general de defensa de la competència, sobretot en relació amb determinades fruites i hortalisses.

L'informe realitat a principis d'enguany posa de manifest que les circumstàncies que expliquen en certa manera esta situació són, fonamentalment, les següents:

En primer lloc, es tracta de productes de temporada que no poden quedar-se als magatzems, per la qual cosa s'han de vendre immediatament per part del productor, estan totalment subjectes a les lleis de l'oferta i la demanda.

En segon lloc, hi ha una gran atomització de l'oferta en productors que són majoritàriament xicotets.
Aproximadament la meitat de la producció es continua realitzant de forma individualitzada, no organitzada, la qual cosa suposa un alt cost de producció i un baix poder de negociació en front dels distribuïdors.
A més hi ha molts intermediaris abans d'arribar a la tenda.
I, finalment, al final d'eixa cadena, està la venda al detall que també aporta el seu valor afegit i, en conseqüència, incrementa els preus.
És en l'última fase de la cadena de la distribució on els nivells dels marges dels preus aconsegueix el màxim amplitud.
Alguns productes superen el 50%, cosa que de vegades provoca que els preus es tripliquen al preu d'origen.

Amb tot, l'informe posa de manifest que esta situació que afecta a la Comunitat Valenciana i a Espanya en general, genera uns preus equivalents als d'altres països europeus.
El desfasament de preus és un problema que supera els límits de la comunitat autònoma i també les fronteres de l'Estat.
És cert que, de conformitat amb els principis constitucionals que han de sustentar la política social i econòmica, els poders públics tenim la responsabilitat de vetllar per l'equiparació de les rendes de l'agricultura, la ramaderia i la pesca i les de la resta dels sectors econòmics, tot això en el marc d'una economia de mercat que imposa també les seues regles de respecte a la llibertat d'empresa i a la lliure competència.

Senyories, estem convençuts que tots hem de fer un esforç important.
I dic tots, perquè és essencial la implicació dels agents econòmics i socials.
D'entrada, de poc serveixen mesures territorialitzades aplicades exclusivament a la Comunitat Valenciana per part de l'administració autonòmica, perquè el problema és molt més ampli i transcendeix als límits de la nostra Comunitat.
Tenim en compte que pertanyem a un mercat únic europeu, com tots vostés saben.
I, precisament, a fi d'establir mecanismes permanents de vigilància del comportament dels preus, especialment en el sector agroalimentari, es creà en l'any 2000 l'observatori de preus d'aliments de l'Estat, un òrgan col·legiat adscrit al Ministeri d'Agricultura, que té com a objectiu primordial aconseguir mantindre en uns límits raonables l'estabilitat dels preus en origen i en destinació dels productes agraris i pesquers.
I això, perquè les dos cotitzacions són, d'una banda, un comportament bàsic de les rendes agràries i, per una altra, configuren la capacitat adquisitiva dels consumidors.

A l'observatori tenen encomanada la labor d'estudi i seguiment dels factors estructurals i conjunturals explicatius en la situació i de l'evolució dels mercats en origen i destinació i dels marges comercials dels distints agents econòmics que participen en el procés de formació dels preus.
El funcionament correcte de l'observatori és essencial per afavorir la transparència i la racionalitat de la cadena de comercialització i per a contribuir a l'estabilitat dels preus dels aliments.
Precisament, perquè este òrgan puga realitzar el paper que li ha sigut encomanat, s'han integrat totes les administracions públiques, estatals, autonòmiques i locals i tots els implicats, productors, distribuïdors i consumidors, a través de les organitzacions representatives oficialment reconegudes.
De manera que és el fòrum idoni per a realitzar les aportacions que es consideren oportunes i d'estudiar les mesures i actuacions que hagen d'emprendre's.
Esperem que les adaptacions que la ministra d'Agricultura està realitzant en l'observatori donen resultat.
En un sistema de lliure mercat, la transparència i el respecte a les normes de la competència són les mesures més adequades que poden adoptar-se.

La Generalitat Valenciana per la seua part contribueix a eixa transparència, dins de les possibilitats del seu àmbit d'actuació, mitjançant un important sistema d'informació que setmanalment proporciona els preus d'origen dels productes més importants, la seua evolució durant els últims mesos, la situació conjuntural que inclou altres dades en les cotitzacions, en mercats com poden ser els d'Alemanya o França i altres qüestions de rellevància que li poden ajudar a l'agricultor o ramader.

La informació es posa a disposició d'interessats en les pàgines web de la Conselleria d'Agricultura, en la publicació setmanal *Notes Agràries* o de forma indirecta en els mitjans de comunicació.
I esta informació es completa amb la informació que proporciona el Ministeri d'Economia en relació amb els preus en destí.

En tot cas, i al marge de la informació que proporcionem, en este moment estem estudiant altres mesures que puguen ser útils i que puguen ajudar a controlar els desfasament de preus i les seues negatives conseqüències.
No obstant, considerem que fonamentalment esta qüestió s'ha de resoldre amb la implicació dels operadors i especialment amb els acords d'enteniment entre productors i distribuïdors, òbviament sempre en el marc del respecte a les normes de la competència.

M'ha paregut molt interessant les mesures adoptades per algunes empreses valencianes.
Tan lluny com fa una setmana puguí estar junt a una gran empresa valenciana de comercialització de productes i amb un sector important del comerç i de l'agricultura.
Es tracta de ficar-li el valor afegit a cada producte des de l'origen i que tothom sàpiga què costa de produir qualsevol producte en el camp i a eixe producte a com es ven en eixa tenda.
Crec que la idea és important, crec que s'està treballant i desenrotllant bé.
I m'agradaria, i així estic fent-lo, que eixa idea poguera calar en altres xarxes comercials.
Si això ho aconseguírem, tant en l'àmbit de la nostra comunitat com en altres àmbits del nostre entorn i especialment en les grans xarxes de supermercats, seria una fórmula que els productes, especialment de fruites i hortalisses, tingueren un percentatge d'elles assegurat el preu a l'agricultor, perquè eixe agricultor sap el que li costa, però també sap el que li costa el que el ven en la tenda.

En eixa línia estem treballant.
I m'agradaria que poguérem arribar a acords amb grans superfícies, faena que estem fent, perquè si quallara ens resoldria, en part, el problema que tenim amb els preus.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula, pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds, la senyora Dolors Pérez Martí.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

 

Senyor conseller, jo també li vaig a exposar com veig jo la situació en aquests moments dels preus dels productes, perquè d'una forma diferenciada, separada, no en el seu conjunt, tant en 2001, en 2002, com part de 2003, en nom d'Esquerra Unida vaig a incidir en algunes d'estes qüestions que li vaig a plantejar.

Per tant, jo estime el següent, senyor conseller.
Els consumidors, agricultors i ramaders valencians, vénen sofrint en els últims anys les conseqüències directes de la concentració de la distribució agroalimentària de la Unió Europea.
L'autorització de l'oferta valenciana xoca amb la distribució cada vegada més concentrada i controlada pels grans grups empresarials, que agreugen una poderosa influència en el procés de definició dels preus que paga el consumidor.
Esta relació, desigual entre productes i grans distribucions, està provocant la minva de moltes explotacions familiars agràries que no poden suportar la disminució de la rendibilitat en la producció agrària; una disminució que s'ha fet realitat al mateix temps que els marges comercials d'altres agents de la cadena agroalimentària s'han fet grans.

Els xicotets marges comercials són més evidents en els llocs allunyats de les zones de producció, en el cas que el preu final del producte deu repercutir en el cost del transport.
Però en els llocs a prop de les zones de producció, com pot ser el cas del País Valencià, i per extensió podem parlar del conjunt del mercat nacional, la gran diferència entre els preus d'origen i els preus de venda al públic resulta molt difícil d'explicar.
En aquest context, els agricultors valencians troben amenaçat el seu futur immediat i dubten que es puga seguir vivint d'una producció competitiva per la demanda de les nostres produccions en tot el continent europeu i la majoria de països tercers en el cas principalment dels cítrics.
I allò dels cítrics ho vinc a dir, perquè l'entrada de productes de cítrics de països tercers és bastant evident i és també evident que apleguen bastant primer al centre Europa que els nostre cítrics.

La pujada de costos de producció ens ha vingut acompanyada per un augment en les exigències dels controls de qualitats exigits per les grans distribuïdores d'alimentació.
Gràcies a estos controls, els agricultors produeixen fruits cada vegada més saludables per al consumidor, però el productor en si no ho nota, perquè continua tenint una diferenciació entre el que produeix el producte que produeix i quan el producte es fica a la venda en el que vosté havia dit abans, per exemple grans superfícies, tan gran que, a banda de tindre pèrdues, a banda de tindre un gran sacrifici, no nota que puga tindre guanys davant eixa situació.

És, per tant, necessari al meu parer, senyor conseller, establir mesures concretes.
I en eixa línia Esquerra Unida-Els Verds, Esquerra Valenciana: l'Entesa, com ja ha fet per separat, conforme li deia en un inici, en altres ocasions, li vaig a relatar totes aquelles coses que, des de que venim sofrint la situació dels preus i la diferenciació de preus de producció, preus en el mercat, havem vingut presentant a estes Corts i que vosté ho tindrà relacionat en la seua conselleria.

Nosaltres creiem que és important una implantació del doble etiquetatge, indicant el preu d'origen i el preu de venda al públic amb un control per part de l'Administració, com no.
L'establiment de procediments públics per conéixer el marge comercial dels distints agents que intervenen en la formació d'eixos preus.
Tutela de l'Administració per l'establiment de contractes tipus, agroalimentaris, lògicament, junt als proveïdors dels productes on es fixara concretament el preu.
Creació d'un panell públic, i ara parle de les noves tecnologies, parle de l'Internet, parle de les pàgines web.
Jo crec que necessitem una pàgina web de la pròpia conselleria, que no que funcione a la setmana, i que en tota eixa setmana estan els preus, sinó que dia a dia es fique com en les borses, es fique al dia la publicació dels preus agraris conforme dic, per mig d'eixa pàgina web.
Perquè l'agricultor hui també sap utilitzar les noves tecnologies, sap entrat en Internet i sap en un moment determinat com ha de comercialitzar.
I això és bo també per a nosaltres, perquè el productor valencià el que fa amb els seus productes és que els ve i reinverteix la seua economia en la pròpia terra.

I jo pense que també és molt important, i això ho he demanat moltes vegades, la realització de campanyes informatives, campanyes informatives tant públiques, que aplegara a tot, com en els propis centres de distribució dels productes agroalimentaris.
I en eixes campanyes s'haurien de relatar lògicament els preus.
Perquè d'això parlem, no?

I totes aquestes mesures, vosté ha parlat que existeix l'observatori de preus a nivell d'Estat, de la qual cosa jo estic molt contenta, perquè jo pense que totes estes mesures que li acabe de relatar acaben amb la creació d'un observatori de preus autonòmic.
Perquè tot i molt bé allò de Madrid, però nosaltres si ens hem de fer valdre és per mitjà de gaudir no solament de competències sinó d'organismes necessaris per a influenciar en quants defectes notem en la societat que puguen ser reparats pel Govern mateix.

Per tant, nosaltres proposaríem que se tinguera en compte, i que aixina se realitzara el més aviat possible, la creació d'un observatori de preus autonòmics, per tenir informació dels preus en origen i en destí en temps real, de forma que puga ser realitzada una anàlisi de preus fiables i poder reaccionar abans que qualsevol producte comence a sofrir pèrdues.

I això seria tot el que jo li volia exposar, senyor conseller.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Sánchez Brufal.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

 

Muchas gracias.

En esta comparecencia que fue pedida hace un año, hace más de un año, era un momento realmente en el que había una queja muy grande de los consumidores y en los agricultores respecto a la diferencia de precios que encontraban entre el origen y la venta al consumo.

Tanto el Ministerio de Agricultura en aquel momento como el de Economía habían encargado diversos estudios, y podíamos comprobar todos cómo había un incremento de precios de las clementinas de más de un 600% de venta al público, y la manzana, la patata o la cebolla, del 300% de venta al público.

Esto, unido a otros estudios en los que estaba marcándose claramente que la distribución comercial estaba teniendo un papel inflacionista dentro de los precios de los alimentos al consumo, nos llevó, entre otras cuestiones, a plantear en los anteriores presupuestos, y esta vez lo veremos, algunas medidas precisamente para vigilar esta subida y esta desproporción entre los precios de venta y los precios finales.

Desde el Grupo Socialista consideramos que lo que puede estar en juego es la defensa precisamente de los mecanismos de competencia, y por lo tanto, creemos que son necesarias medidas de apoyo a los consumidores y a los productores, para lo que exigimos la transparencia y la información, conociendo la trazabilidad de los productos tanto en el incremento de precios como por seguridad alimentaria.

Es necesario efectuar cambios normativos para evitar situaciones monopolísticas y establecer un sistema de precios de origen y márgenes en la venta al público de alimentos frescos recomendados, y favorecer precisamente que la producción se asocie, apoyando el cooperativismo y el asociacionismo.

Creemos que las principales líneas de actuación para conseguir este objetivo, que significa una vigilancia necesaria de la administración ante elementos posibles de fallo en cuanto a la libertad del mercado porque no exista una competencia real, sería evitar que las situaciones de concentración en la distribución den lugar a posiciones de dominio que distorsionen la competencia a nivel horizontal y vertical, y por ello se propone analizar cuidadosamente las operaciones de crecimiento para impedir que ninguna enseña detente cuotas de mercado superior al 25%.
La autorización de nuevas licencias de apertura deberá tener en cuenta estas cuestiones.
Por otra parte, establecer mecanismos de trazabilidad sobre precios de productos básicos y de control sobre prácticas contrarias a la competencia, como ya he dicho: el etiquetado, precio y recorrido del producto; apoyar la difusión de información sobre los precios de las diferentes enseñas de los distribuidores para facilitar la elección a los consumidores.

Y para, ello apoyamos, y así lo planteamos hace un año, la creación de un observatorio valenciano de los precios al consumo, que reúna y analice toda la información disponible y emita informes detallados, periódicos y públicos, sobre la evolución de los precios al consumidor desagregados por productos, mercados locales o la evolución de los precios en los sucesivos escalones de la distribución, pero en todos los escalones de la distribución.

Por otra parte, la publicidad de estudios sobre los precios de las diferentes enseñas, para promover la competencia de precios, y para que los consumidores realmente puedan conocer cuáles son las diferencias que existen entre unos y otros.
Se ha reclamado no solamente por parte de los consumidores sino por parte, sobre todo, de los productores agrarios, que están muchas veces en una situación absoluta de dominio de las grandes enseñas de distribución.

Es cierto que todo lo que sea añadir valor añadido a los productos y hacer acuerdos como el que se pueda haber hecho con distintas denominaciones de origen va a favorecer el mayor valor del producto dentro del mercado, pero también es cierto que hasta ahora a los consumidores se les ha estado engañando con distintas apreciaciones como puede ser el atribuir, y así lo han hecho los gobiernos del Partido Popular, las subidas de precio a las subidas de la temperatura, como por ejemplo este verano no, el anterior, cuando la propia consellera de Agricultura reconocía en respuestas a preguntas a mi compañero Antoni Lozano que la ola de calor había sido mitigada en la Comunidad Valenciana.

Creemos que debemos ir al fondo de los problemas: información al consumidor, apoyo al asociacionismo de los productores y, al mismo tiempo, vigilancia de todas las partes implicadas en el proceso de la creación de precios.

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gracias, señoría.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

 

Bon dia, senyor conseller.

Bon dia, senyories.

Mosatros voldríem dir i deixar ben clar ací que en compte de criminalitzar, com si diguérem, gestions de determinats governs per interessos jo crec que purament partidistes, s'hauria de tindre molt clar i meridianament clar que els desfasaments entre preus que cobren els agricultors i els que paguen els consumidors finals és un problema que és obvi que supera els límits de la Comunitat Valenciana, i inclús el que són les fronteres de l'estat.
Per això mosatros entenem que l'aplicació de mesures estrictament valencianes no tindrien, com si diguérem, validesa, perquè és un problema interrelacionat i és un problema comú a tots.

Per un altre costat, s'ha de tindre en compte que existix l'Observatori de Preus dels Aliments de l'estat, que integra totes les administracions públiques, o siga, té veu l'estat, tenen veu les autonomies, tenen veus els ajuntaments, els ens locals i a més, els diferents subjectes implicats en esta problemàtica que és comú i que, damunt, està interrelacionada, que són els productors, els distribuïdors i els consumidors.
Per tant, d'ahí jo crec, i ho creu aixina el Partit Popular, que és d'on han d'emanar les diferents propostes i els diferents estudis i mesures d'actuació per a tractar d'aconseguir mantindre dins d'uns límits raonables l'estabilitat dels preus en origen i en destí dels productes agraris i pesquers.

Per això mosatros aplaudim, i aplaudim molt, que la Generalitat Valenciana tracte cada vegada de fer més eficaç allò que és este for a través de la implantació, que la té ja en estos moments, d'un sistema d'informació.
Com molt bé s'ha dit hui ací, la informació, els nostres llauradors, els nostres pescadors, cada volta tenen més accessos a les noves tecnologies, i per tant, la informació és molt valuosa.
Aixina, doncs, la pàgina web que en este moment disposa la Conselleria d'Agricultura que proporcione setmanalment els preus d'origen i, en fi, altres factors que s'han de tindre en compte indefectiblement a l'hora de fer qualsevol transacció i qualsevol mesura que ajude als nostres llauradors a incrementar la seua taxa de.
.
.
el seu negoci, al cap i a la fi.

Hem vist amb molt bons ulls que per part del conseller s'haja comentat que s'estan estudiant altres mesures.
Però, abans que tot, mosatros creem que allò que sí que pot ajudar, com no, que este problema, que és un problema difícil, que és un problema que mos afecta a tots, no sols en la Comunitat Valenciana, s'estiga abordant en diferents àmbits per uns acords entre els operadors.
Clar, si els operadors arriben a acords, eixa és la situació ideal, sempre en el marc d'un respecte possible al que són les normes de la lliure competència.
Mosatros creem que en un sistema de dret, en un sistema de llibertat, la situació ideal és eixa, i creem que, francament, això per part del que és la conselleria, deuria agarrar-se i impulsar-se.
I a més mos ha citat uns exemples que mos han agradat molt i que són reveladors d'una nova fórmula que jo crec i creem que s'ha de tindre en compte, com no, perquè esta problemàtica entre tots, perquè ací hauran d'*arrimar el hombro* absolutament tots, puga arribar cada vegada a uns extrems de racionalitat, ben entesos que en la Comunitat Valenciana estem enquadrats dins d'uns marcs i dins d'uns estàndards que marca, si férem un quadro comparatiu, seríem bàsicament com els que n'hi han en qualsevol àrea de la Unió Europea.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

 

Gràcies, senyor Tomás.

Té la paraula l'honorable conseller.

 

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Moltes gràcies.

Jo crec que tant en el Grup Popular com el Grup Socialista com Esquerra Unida-l'Entesa n'hi han una sèrie d'idees i suggerències que s'han donat en esta taula, i és d'avançar en la informació.
Jo crec que això sempre és important, i prenc bona nota de les suggerències que en esta compareixença vostés m'han donat, per a estudiar per a on podríem avançar tècnicament per a poder donar la màxima informació possible, tant via internet com altres vies que n'hi han.

Un altre tema que esta conselleria ha parlat ja, per exemple els temes de la denominació d'origen, i s'ha creat un grup de treball per a la denominació d'origen de vi, per a vore quin valor podríem donar davall el punt de vista de suport, podríem dir d'alguna manera, de campanyes per a la defensa de la venda dels productes de la nostra comunitat.
I s'han d'unificar criteris en eixe tema, però que ja hi ha un grup de treball respecte al tema del vi per a poder avançar en eixa idea.
Jo crec que és molt important tant en el mercat interior com en l'exterior que els productes de la nostra comunitat siguen uns productes que tinguen una certa referència.

Tenim un fet real que cada volta més estem sentit tots, la dieta mediterrània, cosa que és un tema de consum de productes essencialment nostres i que eixe camí hem d'explotar-lo, i en això estem treballant.

El tema dels costs barats, al final, qualsevol cost és barat o car respecte al que costa i és barat o car respecte a l'oferta en el mercat.
Jo, com els he dit, personalment, i m'agradaria exposar-los la meua intervenció ahir al Senat, per un tema que mos pot preocupar a mosatros i mos pot complicar la vida més encara en el tema de les ofertes de fruites i hortalisses que mosatros tenim.

N'hi ha actualment, com possiblement vostés coneixen, per part de la Unió Europea una comunicació respecte al tema del sucre, i el tema del sucre no és que la nostra comunitat produïxca sucre, però és un fet que a nivell d'Espanya n'hi han aproximadament 100.
000 hectàrees que estan produint sucre, 100.
000 hectàrees que la immensa majoria d'elles són de regadiu, de regadiu amb aigua barata i amb estructures muntades amb subvencions públiques, i si eixes 100.
000 hectàrees que n'hi ha de regadiu disminuïxen perquè les propostes de la comunicació de la Unió Europea reduiríem mosatros la producció en Espanya en vora un 50%, suposaria que part d'eixe territori, molts dels llauradors que cultiven eixa terra i que ja tenen una terra preparada, farien alguns dels productes no tarongers, però per exemple, en el cas d'Andalusia igual sí.
Però altres productes que poden ser competitius directament era la nostra comunitat.
Per tant, això suposa que hi haurà una oferta superior d'alguns dels productes.

La Comunitat Valenciana, i crec que en açò tenim unanimitat tant esta comunitat, com el govern central i altres comunitats, creem que la proposta de comunicació respecte al tema de la remolatxa és inacceptable.
El rebuig de la nostra comunitat a eixe comunicat creem que és molt preocupant i que, per tant, si això es trasllada a una proposta, la Comunitat Valenciana farà tot l'esforç possible perquè això no siga així.

Espanya consumix o produïx el 80% de sucre del que gastem.
Vol dir, som un país importador de sucre d'altres països.
Significa que la proposta de la nostra comunitat, i crec que hi ha coincidència en el govern en esta matèria, és que, bé, si nosaltres no arribem a tindre excedents, el que no estem disposats que ens castiguen.
Hi ha altres països que tenen excedents, en el cas concret de França i Alemanya, i per tant és un tema que.
.
.
bé, és un problema el tema del mercat internacional.

Per què dic açò a les seues senyories?
Perquè crec que és important, i així ho vaig fer saber en el primer acte que tinguí amb vostés, en la primera compareixença, que qualsevol informació que jo puga tindre o qualsevol reunió que jo puga tindre a nivell del ministeri o de qualsevol altre òrgan, els tindré informats d'eixes conversacions i d'eixes relacions.

Este és un tema que ens preocupa.
Jo crec que a la nostra comunitat i a totes les comunitats espanyoles.
No és un tema que afavorixca a ningú.
I, per tant, al govern, que també creem que té la mateixa posició.
Però estem en un moment delicat, i saber que per la nostra comunitat la posició que vam tindre és una posició molt ferma, de rebuig a eixa possible proposta de negociació en el tema de la remolatxa que, ja dic, no produïm nosaltres, però que indirectament eixiríem perjudicats.

Respecte eixe tema, el tema dels cost, com deia adés, té dos, dos baròmetres essencialment.
Has de vore com fas que el preu coste menys, com fas que una taronja, una clementina, una tomata o qualsevol producte et coste menys.
I d'això podem desenrotllar eixe plantejament tot el més ample que es vulga.
I després com venem millor.
Està clar que algunes de les suggerències que vostés m'han donat van encaminades a com tindre eixe producte millor en el mercat i poder que, el valor afegit que tinguen, que li'l donem a l'agricultor, que és qui realment produïx.

Crec que en això coincidim, en eixa línia estem treballant.
I ja m'agradaria aconseguir-ho.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Té la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez Martí.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyora presidenta.

Jo, per concloure.
.
.
per concretar, millor dit, no, algunes de les coses que vosté ha exposat.

Quan parlem de la diferenciació de preus, des de la producció a la venda del mateix, d'eixa diferenciació, jo li havia proposat.
.
.
, vosté diu que sí, no?
que tot es pot parlar i podem caminar pel contracte tipus perquè les diferències no foren tan abismals.

Jo entenc que la majoria de problemes surten per l'existència dels interventors, dels compradors que solem dir a nivell del camp.
Eixe comprador de taronja que simplement és l'intermediari entre l'agricultor i, probablement, el magatzem on se'n va la taronja, que cobra un percentatge, no sé si molt o poc elevat, però que això repercutix lògicament en el preu.

A banda de parlar també del transport, de transports a llarga distància que utilitzem, per dir-li dos coses, no, hi hauria més, i més profundes.
Que utilitzem el transport per carretera i que, probablement, ens havíem de plantejar que el transport per ferrocarril dóna les mateixes garanties, no contamina i pot abaratir el preu.
Seria qüestió d'un estudi econòmic molt més gran al respecte.
O probablement, fins i tot vosté, ja.
.
.
això ja s'ho té en compte.

Però bé, a mi m'agradaria que em diguera el més delicat de tot.
Perquè tot i semblant que estem dient-nos el mateix, encara que amb matisos, eixa és la veritat, a mi m'agradaria que em diguera si vosté crearà un observatori de preus autonòmics; perquè des de la creació d'eixe observatori és des d'on lògicament tots els seus plantejaments, que no estan mal, i tots els qui jo li he exposat, que em semblen molt acceptables, per això els he plantejat, podrien portar-se a terme.

Torne a insistir.
Jo, de veritat, m'agradaria que vosté em contestara sobre l'observatori de preus autonòmics, que em diguera què pensa vosté, i si va a tindre-ho en compte o si simplement en el de Madrid, per allò que està a Madrid i si hi ha problema passem la pilota dalt, doncs m'agradaria que es creara al País Valencià, i em faria il·lusió arrancar-li eixe compromís.
Eixa és la veritat.

I després, una cosa que no m'ha agradat absolutament gens.
A mi em sembla que esta comissió sempre ha sigut molt ètica en la seua forma de treballar i respectuosa quan conseller o consellera haja aparegut per ací.
I em sembla que l'oposició mai no ha tractat de criminalitzar a ningú.
Per tant, jo pregaria que, si és possible, li ho pregaria a la Mesa, no sé fins a quin nivell, per favor, la paraula de *criminalització* del que s'ha dit, evidentment si s'agarren els butlletins no existix i demanaria que, si és factible, que es retire.
Perquè pense que el diputat que ho ha exposat no ho ha exposat en eixa mala idea.
I pense que seria.
.
.
home, és una cosa que m'ha molestat i pense que s'hauria de llevar.

Gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

Gràcies, senyoria.

Té la paraula el diputat senyor Tomás.

 

**El senyor Tomás Puchol:**

Entenc que, bé, que eixa paraula, *criminalitzar*, no està ben dita, no és correcta, no estava dita en eixa intenció.
I, per tant, sí que pregaria, bé, que, en fi, no, no constara en eixos.
.
.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Esta presidència entén que retira eixa paraula.
No?
Molt bé.
Moltes gràcies.

Després d'este incís, té la paraula la senyora Sánchez Brufal.

 

**La senyora Sánchez Brufal:**

Bueno, creo que hemos venido aquí a hablar fundamentalmente de la diferencia de precios entre el productor y el consumidor y qué está pasando en el camino.

Es cierto, y en eso hay un reconocimiento, que no es una competencia que nos afecte únicamente a nivel autonómico, sino que a nivel del estado realmente tiene que haber una preocupación general precisamente por este tema.

Afortunadamente, y usted bien lo sabe, esa preocupación en el gobierno central existe.
Ha habido una reforma del observatorio de precios de los alimentos.
Y esta reforma se ha implicado a todos los elementos de la cadena, no solamente al productor, al consumidor, sino a cualquier elemento de la cadena.
Y esperemos, como usted bien dice, que esto nos lleve, y es cierto que en los últimos meses hemos asistido a una moderación del precio de la.
.
.
del peso de la inflación de los alimentos frescos en el Índice de Precios al Consumo, y espero que esto sea así.

 

Pero estamos hablando de qué es lo que podemos hacer aquí.
Es cierto también que el adoptar medidas que intervengan para que las situaciones de dependencia, de dominio que se están produciendo dentro de los grandes distribuidores respecto a los productores, el gobierno central también tiene obligación de tomar una serie de medidas; ahora estamos en el debate del Proyecto de ley de morosidad y de otros muchos.
Pero lo que nos importa no es eso.
Nos importa qué es lo que se va a hacer a nivel de la Comunidad Valenciana para vigilar este tipo de precios.

Esta situación, que no solamente afecta al productor, no solamente está afectando precisamente para comparecencia anterior a toda la vida rural, sino que también está afectando al consumidor que se siente indefenso en ello.

Por eso, volvemos a repetir, la importancia de que se tome algún tipo de medida que se haga desde aquí, desde la propia comunidad.
Y estamos viendo además como se van denunciando también este año otra vez precios por debajo del precio de coste.

Y dentro de esto, hemos hablado del observatorio de precios al consumo, del doble etiquetado, de *(inintel·ligible)* de implicar a todos los agentes que conforman el precio.
En eso es en lo que yo creo que el señor conseller debería decirnos qué es lo que piensa hacer, independientemente del apoyo a todo lo que sea valor añadido a los productos del campo.

Pero, claro, a mí me ha sorprendido mucho esta derivación hacia el azúcar que hemos tenido.
Y es una derivación que yo creo que lo único que pretende es crear miedo y justificar posibles situaciones de futuro en el mundo agrario, en el mundo agrícola, que es un mundo que se siente en este momento, como mi compañero Antoni Lozano ha dicho, tan amenazado.
Y es cierto que cuando ahora esta preocupación que aporta el conseller en otros momentos de gobierno del Partido Popular -estamos en el noveno año de gobierno del Partido Popular, autonómico-, cuando el PSOE planteaba que el solo anuncio, por ejemplo, del Plan hidrológico iba a crear expectativas de producción de cítricos en Almería, el PP no estaba tan interesado en informar; y cuando el mero anuncio o la mera expectativa del Plan hidrológico creaba 150.
000 hectáreas de crecimiento de cítricos en Murcia, el Partido Popular tampoco estaba tan preocupado; o cuando el anterior presidente autonómico del Partido Popular llegaba a acuerdos que nos dejaba como nos deja, sin agua en el Júcar, pues tampoco parece que estaba tan preocupado.

A nosotros nos gustaría, en aras a una posición constructiva, que habláramos del problema que realmente tenemos ahora.
Los agricultores, y los ganaderos y los pescadores no necesitan más.
.
.
lanzamientos de miedo ante su futuro, sino lo que necesitan es respuestas, igual que el gobierno central en este momento las está dando, de intentar vigilar y encontrar la causa auténtica en la que.
.
.
por la que se van creciendo los precios y no benefician ni al consumidor ni al productor.
Y eso es su competencia.
Eso es lo que usted tiene que dar respuesta.
Y no crear miedo.
Y no crear situaciones a las que en otro momento no dio ninguna solución.

Tienen muy buenas relaciones con Murcia, pueden hablar de ese crecimiento espectacular de los cítricos.
Y esperan los agricultores, los pescadores y los ganaderos su respuesta.

Por lo tanto, creo que es a eso a lo que nos deberíamos de ceñir.
Ahora tiene, en el 2005, una nueva oportunidad.
Y nosotros, todo lo que sea vigilar esa diferencia, nosotros vamos a estar ahí para colaborar y para dar sugerencias.

Muchas gracias.

 

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Muchas gracias.

 

**La senyora vicepresidenta:**

Muchas gracias, señoría.

Tiene la palabra.
.
.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Perdón.

 

**La senyora vicepresidenta:**

*(Rient-se)* .
.
.
el señor conseller.

 

**El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Yo, simplemente, le diría, señora diputada, que si ustedes y su grupo no tienen ningún interés de que yo les informe de cual es la realidad actual del planteamiento agrícola en el ámbito de la Unión Europea y en el ámbito que nos afecta a España, pues no tengo ningún problema.
No les informo más.
Y aquí no pasa nada.
A usted no tengo ningún problema en informar y al Grupo Popular también.
Pero si el Partido Socialista no tiene interés de que le informen, pues no informo.
No pasa nada.

En segundo lugar, mire usted.
Usted ha hablado de un tema muy concreto y muy puntual.
Mire usted, ha hablado del agua.
¿Usted sabe dónde están cultivándose más naranjos?
En Andalucía.
¿Usted sabe, con lo que yo he expuesto de la remolacha, por ejemplo, y del planteamiento del algodón, dónde está el regadío que va a crecer los cítricos?
En Andalucía.
Y en Andalucía esos cítricos van a crecer y van a tener un agua más económica que la nuestra.

¿Usted sabe cuál es el problema del vino de mesa que actualmente tenemos en el Vinalopó, que lo tenemos en un coste más elevado que el que está produciéndose en Italia?
Pues una cosa que se llama agua.
Y que ustedes a esa agua están diciéndole no.
Y esa es la realidad.
Los costes, uno de los ejes esenciales del coste se llama agua.
Y esa agua ustedes nos la quieren dar con sal.
Y con sal no se produce ningún tipo de producto.
Es caro.
Y, además de caro, no va bien.
*(Pausa)*

**La senyora vicepresidenta:**

Gràcies, senyor conseller.

Senyors diputats, anem a fer un descans de cinc minuts per a despedir l'honorable conseller.

Moltes gràcies.

 

*(Se suspén la reunió a les 12 hores i 45 minuts)*

*(Es reprén la reunió a les 13 hores i 05 minuts)*

*(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Pérez i Martí)*

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'autorització de la instal·lació d'un establiment de granja marina al terme municipal de Dénia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 13.
451 BOCV número 51).***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, s'acaba de sol·licitar que es deixara pendent de debat el punt de l'ordre del dia número sis, que era l'acordat a l'inici d'esta comissió, que feia referència a una presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'autorització de la instal·lació d'un establiment de granges marines al terme municipal de Dénia.

Com que ja estava posat l'ordre del dia per mutu acord entre tots, esta presidència considera que seria correcte que haguérem de votar este ajornament, de forma que la comissió poguera continuar el dia 9 del mes de novembre, a les 12:00 del matí.
Sembla a les seues senyories que això ho poden fer?

*(Intervé el senyor Lozano i Pastor sense micròfon)*

 

Ho tornaré a explicar.
El tercer punt de l'ordre del dia.
.
.
Anem a votar l'ajornament d'esta proposta.
A mi em sembla que és com s'ha de fer.
És a dir, no val dir simplement anem a ajornar i ja està, sinó que, com que a l'inici d'aquesta comissió hem parlat de tres punts de l'ordre del dia, el 2, el 3 i el 6, lògicament el primer punt que es l'acta anterior no val la pena, seria convenient que votàrem l'ajornament d'esta proposta i, en cas que s'ajorne, que siga favorable l'ajornament de la mateixa, l'ajornarem la comissió fins al dia 9 del mes de novembre, a les 12:00 del matí.
És que la setmana que ve hem de pensar, senyories, que la setmana que ve són totes les compareixences dels consellers.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

Senyora presidenta, gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Sí.
Diga.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

No, només és perquè és que no entenem absolutament res.
I si ja tenim prou feina i no la fem, doncs ja em sembla que no sé què és el que està passant.
De totes les maneres, si vol vosté que votem i guanyen per vots, ho farem com vostés diguen.
Però volem que conste la nostra no conformitat.

 

**La senyora presidenta:**

A mi em sembla correcte, senyor Lozano, el que vosté ha exposat.
Però no és suficient dir "no estic conforme o sí estic conforme", sinó que s'ha de deixar clar.
.
.
*(el senyor Lozano intervé sense micròfon)*.
Ah!
Val, val.
A mi em sembla que la raó s'estima.
La raó s'estima perquè hi ha una documentació que no ha aplegat a hora, que ha d'estar preparada per a poder fer eixe debat.
I ja està.

 

**La senyora Marcos Puig:**

Sí, señoría.
Señora presidenta, por una cuestión de orden.

Este grupo parlamentario, el Grupo Parlamentario Popular, ha solicitado el aplazamiento de dicho punto del orden del día por estar pendiente de la resolución de un recurso.

 

**La senyora presidenta:**

Algun aclariment més, senyor Lozano?

Aleshores considere que seria convenient passar-lo a votació.
Vots a favor de continuar la comissió amb el punt número sis.
.
.
No?

Bé, rectifiquem.
Sort que tenim una lletrada i ens diu quan fem les coses mal.

Vots a favor de l'ajornament del punt número 6 de l'ordre del dia fins al dia 9 de novembre, a les 12 del matí?
Vots en contra de l'ajornament de l'esmentada proposta?

Bé, doncs una vegada realitzada la votació, queda clar que s'ha d'ajornar aquesta proposta, i fins que la comissió continuarà el proper dia 9 del mes de novembre, a les 12 del matí.

Gràcies, senyories.

 

*(Se suspén la reunió a les 13 hores i 10 minuts)*

*(Es reprén a les 16 hores i 36 minuts del dia 16 de novembre de 2004)*

***Proposició no de llei sobre l'autorització*** 

***de la instal·lació d'un establiment de granja marina***

***en el terme municipal de Dénia***

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Bona vesprada, senyories.

Continua la Comissió d'Agricultura.
He de participar, en primer lloc, la retirada de dues compareixences que havien quedat pendents en companya de la presa en consideració presentada pel Partit Socialista.

Aleshores, solament hui tenim esta presa en consideració: Presa en consideració de la proposició no de llei sobre l'autorització de la instal·lació d'un establiment de granja marina en el terme municipal de Dénia, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té la paraula la seua ponent, Consol Catalá.

Sí?
*(Un diputat parla sense micròfon*).
Dues compareixences sol·licitades a la Conselleria d'Agricultura, que corresponien al punt número 4 i número 5, presentades per Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valencia: l'Entesa.
*(Remors)* Ah!
, bo, m'havia confós.
Val, molt bé.
Gràcies, gràcies, senyor diputat, gràcies per la rectificació.

Té la paraula la senyora Consol Catalá.

 

**La senyora Catalá Pérez:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

En principio, se supone que la continuación de esta comisión.
.
.
Este punto no se discutió el otro día porque estaba pendiente la resolución de un recurso.
No sé si ahora se puede debatir porque ya está resuelto el recurso, por un lado u otro, pero la realidad es que voy a hacer la intervención que tenía prevista la semana anterior.

La presentación de esta proposición no de ley del Grupo Socialista no tiene más sentido que el traer aquí la posición unánime del Ayuntamiento de Denia, a través de un acuerdo plenario, por la que se pedía que se derogara la Resolución 12, de marzo de 2004, de la Dirección general de pesca, por la que se autorizaba la instalación de un establecimiento de granja marina en el término municipal de Denia.

Para evitar malentendidos dejar claro ya que el Grupo Socialista no es que estemos en contra de la acuicultura, sino que estamos en contra de esta instalación aquí y ahora en Denia.
¿Por qué?
¿Por qué estamos en contra?
Bueno, en principio, además de razones de tipo medioambientales, de desarrollo turístico y de defensa del arte de la pesca tradicional --que pasaré luego a explicar-- y, por supuesto, como el frontispicio de que un pueblo entero está en contra de ello, hay razones también de política pesquera comunitaria y de la innecesaria y poco oportuna de una nueva instalación de este tipo en las costas de la Comunidad Valenciana.

Para comenzar voy a empezar por lo último.
La política pesquera europea en el mismo Libro Verde, sobre el futuro de la política pesquera común, del año 2001, y luego desarrollada en posteriores documentos, dan cuenta de qué criterio debe primar en el tema de la acuicultura, por ejemplo, de tipo mediambiental, de desarrollo sostenible, etcétera.
Pero, además, y después de unos años, las propias ayudas previstas en los fondos europeos --y hablamos concretamente del Ifop, del Instrumento financiero de orientación a la pesca-- vigentes, como todo el mundo sabe, hasta el año 2006, dicen expresamente: "En la actualidad, la producción y la demanda están muy bien equilibradas, por lo que no debe estimularse un incremento de la producción que exceda de la evolución probable de la demanda".
Y así hasta que dice, también, y lo dice textualmente, que: "Cabe poner en duda la conveniencia de que la Comunidad Europea siga subvencionando las inversiones en capacidad productiva realizadas por empresas privadas cuando el mercado de las especies producidas se hayan próximas a la saturación.
En el futuro --sigue diciendo la Comunidad Europea--, la intervención de los poderes públicos en favor de la acuicultura debería de excluir las ayudas para inversiones orientadas al aumento de la producción de especies, cuyo mercado está prácticamente saturado, y centrarse en gastos tales como la formación, control, investigación y desarrollo, en particular, del tratamiento de aguas residuales y a la erradicación de enfermedades".

Por lo tanto, y esto es una cosa que se evidencia, el nivel de ayudas por parte de la Comunidad Europea a este tipo de instalaciones se replantea, y se replantea --y usted lo debe saber mejor que yo-- porque ya el 2 de junio de 2003, cuando la conselleria la ostentaba María Ángeles Ramón-Llin, plantean una suspensión de las ayudas, en concreto a subvencionar estas inversiones.
¿Por qué?
Porque haciendo caso a este tipo de directivas europeas se replantean el tipo de subvenciones, una manera disuasoria para que las instalaciones no proliferen más allá de la producción necesaria.

Y por lo tanto, en esa orden explicaba: "Uno de los objetivos de esta línea de ayuda es exponer el fomento de la acuicultura y, al mismo tiempo, tomar medidas conducentes para evitar la creación de producciones sedentarias en especies como la dorada y la lubina, así como de aquellas otras, como el atún, sujetas a medidas de control de cuotas de captura".
Y en base a ello, en su artículo 2: "Se consideran inversiones no subvencionables las destinadas a la cría o cultivo de atún y a la adquisición, construcción e instalación de jaulas".
Luego, por lo pronto tenemos claro que la instalación de esto ya es una manera de evitar que proliferen el hacer que no se subvencione esta intervención.
Ello, por tanto, nos abre la puerta para plantearnos el tipo de criterios por los cuales tanto el Ayuntamiento de Denia como la Cofradía de Pescadores ya dicen que no quieren esta instalación.

Pero, además, el otro argumento que les he dicho a nivel general es en qué momento está la costa valenciana y cuál es el número de instalaciones de este tipo.
Y, si lo vemos, contamos en la provincia de Alicante: Altea cuenta con dos; El Campello con una; Guardamar con una, pero, además, cuenta con otra de engorde de cría de anguila y otra de preengorde de albinas, de doradas y lubinas, ambas en tierra; Calpe, una; también se ha dado la autorización para la ampliación de la granja marina situada frente a las costas de El Campello y sabemos que se están tramitando nuevas solicitudes.
Y, en Valencia, en la costa de Valencia han sido autorizadas dos granjas de engorde frente a las costas de Sagunto y Gandia, una instalación de preengorde en Sagunto y otra de anguila en Puzol.
Y en Castellón hay tres granjas: Alcocebre, Oropesa y Burriana, ciudad donde también hay un centro de preengorde y cria de albinas.

Luego, así para empezar, desde luego parece como que nuestra costa no necesita de ninguna instalación más.
Y en el caso de que la necesitase hay ayuntamientos que les parece estupendo que existan y otros que les parece que es perjudicial, en el caso de Denia.

A ese nivel, consideramos que habría que replantearse la resolución por este tipo de criterios tan básicos como es una.
.
.
, no sé si llamarla sobreexplotación, pero, sobre todo que hay demasiadas granjas en nuestras costas marinas.

Para terminar voy a plantear las tres razones fundamentales que yo creo que son las que realmente tendrían que alumbrar la retirada de la autorización por parte de la conselleria.

Una, desde luego, las razones mediambientales, que son diversas, pero que la propia situación de la granja ya es de por sí una agresión ya que la ubicación específica de la granja de la que estoy hablando se plantea entre los espacios protegidos como la reserva marina del cabo San Antonio, las praderas de posidonia en l'Almadrava y el Montgó, que es parque natural.

En segundo lugar, el tema del rechazo total a la granja marina por parte de la Cofradía de Pescadores de Denia que, desde luego, es evidente que una granja cuya instalación comprende todas esas jaulas flotantes de 16 metros de diámetro y 2 jaulas auxiliares de 6 metros de diámetro significa una agresión importante para lo que es la pesca tradicional.

Y en tercer lugar, el tema de desarrollo turístico.
Es evidente que la instalación de esta granja marina en el propio término diferente a las costas de Denia, cara a un municipio como es Denia, donde el tema turístico es fundamental y, además, se tiene que hacer de forma equilibrada, es evidente que es una razón más que de peso, sobre todo a la luz de los documentos europeos en los que se habla de la importancia de que este tipo de instalaciones cuente también con el beneplácito de aquella zona o de aquellos instrumentos, como es la cofradía o el ayuntamiento, etcétera, que tengan participación en su decisión.

Pero, si esto son tres razones que yo creo que son básicas y fundamentales, la cuarta o la que he hablado al principio, que es que el propio plenario del Ayuntamiento de Denia donde están representados todos los grupos parlamentarios de forma unánime rechazan la instalación marina de la que estoy hablando, creo que es más importante.
Y, además, les voy a recordar textualmente lo que dice su portavoz del Partido Popular en ese momento, porque ahora mismo ya no lo es, porque es director general de Planificación y Ordenación Territorial, *(inintel·ligible)* como cuando se plantea el debate en el plenario de Denia, dice exactamente que rectificar es de sabios y que su grupo municipal apoya la decisión de no querer la instalación de la granja marina.

Yo creo que el criterio o la finalidad de la presentación de esta proposición no de ley en estas Cortes es intentar que se resuelva desde una forma más o menos razonable y dentro del sentido común que esta autorización se derogue, se derogue en base a un compromiso expreso por parte de la conselleria con cuestiones tan fundamentales como es, por un lado, la participación ciudadana, no solamente a través de lo que ha significado la decisión plenaria del ayuntamiento, sino, en concreto de la Cofradía de Pescadores y, luego, por supuesto, cuestiones tan importantes como son las medioambientales y lo que es algo que para el municipio de Denia es fundamental, que es dejar y legar a sus herederos, o a nuestros herederos, una ciudad y un entorno que haga posible que eso sea disfrute de mucha gente en el resto de los años.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora diputada.

Com a rèplica té la paraula la senyora Marcos, representant del Partit Popular.

Té vosté la paraula.

 

**La senyora Marcos Puig:**

 

Muchísimas gracias, señora presidenta.

En primer lugar, quisiera aclarar el motivo de por qué yo solicité el aplazamiento de este punto del orden del día, no estaba pendiente de ninguna resolución, sino que esta diputada solicitaba el aplazamiento porque estaba pendiente simplemente de una información.
En ningún momento me referí a ninguna resolución.

Y bien, dicho esto, señorías, me gustaría, en primer lugar, hacer alusión, al igual que la diputada, la señora Catalá, a la política pesquera común que desarrolla el fomento de las ayudas a la acuicultura y también hacer alusión a la Ley 99/1998, de pesca marítima de la Comunidad Valenciana, en la que se dice que: "La acuicultura constituye una importante actividad económica en la Unión Europea y se encuentra en plena expansión en la Comunidad Valenciana".

La acuicultura, señorías, aumenta la disponibilidad de pescado y marisco, contribuyendo a reducir el déficit comercial comunitario de estos productos, determinante de las importantes ayudas comunitarias establecidas para el desarrollo de este sector, constituyendo, además, una alternativa a las restricciones en la flota y en los caladeros impuestas para evitar la sobreexplotación de los recursos.

En el ttulo V de esta misma ley --a la que también ha hecho referencia la señora Catalá--, dedicado a los cultivos marinos, habla de que: "El fomento de la acuicultura se produzca por vía de las ayudas económicas comunitarias y facilitando --y cito textualmente-- las tramitaciones administrativas, aunque ello, sin perjuicio del rigor en el control de unas actividades que se producen e inciden plenamente en el medio natural".
Además, esta ley marca como una de las principales finalidades de la actuación normativa y ejecutiva de la Generalitat Valenciana el fomento de la acuicultura en el litoral de la Comunidad Valenciana.

Dicho esto, señorías, y haciendo un poco de memoria sobre el expediente de la autorización de la empresa Doradas del Mediterráneo para la construcción de una granja marina, me gustaría destacar que esta empresa reúne todos los requisitos para la instalación de la granja marina, contando con todos los informes favorables, sobre todo con la resolución favorable de la Declaración de impacto ambiental y con la concesión de la ocupación de dominio público por parte de la Dirección general de costas del gobierno central.
Por tanto, señorías, no se puede derogar la resolución que ustedes solicitan en su proposición no de ley.

Señorías, repito, la empresa Doradas del Mediterráneo cuenta con el informe favorable de: la Capitanía Marítima de Alicante, la Comandancia Militar de Alicante, la autoridad portuaria de Alicante, informe favorable de la Dirección general de costas del gobierno central para la ocupación de dominio público de 124.
184 metros cuadrados sobre los 492 que solicitaban a priori dicha empresa.

Y me gustaría que constara en este *Diario de Sesiones* que el área jurídica de la Conselleria de Agricultura, Pesca y Alimentación ha solicitado, además, a la Dirección general de gestión de medio natural, de la Conselleria de Territorio y Vivienda, un informe sobre la declaración de impacto ambiental para poder declarar un informe jurídico, para poder realizar por parte de la conselleria un informe jurídico en base a este informe de impacto ambiental que se solicita a la Conselleria de Territorio y Vivienda.
La petición de la Conselleria de Agricultura a la Conselleria de Territorio y Vivienda responde a la solicitud de la Cofradía de Pescadores de Denia y al propio Ayuntamiento de Denia para que tengan en cuenta es estudio de las distintas alternativas posibles.
Y, señorías, la conselleria no está cerrada a volver a revisar el expediente si el resultado de este informe fuera desfavorable.
Y esto quiero que quede claramente en el *Diario de Sesiones* de esta comisión.

Por tanto, me gustaría que estudiaran ustedes la posibilidad de retirar esta Proposición no de ley, teniendo en cuenta que a fecha de hoy todavía no se dispone de ningún informe desfavorable de ninguna conselleria, de ningún organismo competente para la construcción de una granja marina en la localidad de Denia.
No hay ningún informe, como decía, que diga que la empresa Doradas del Mediterráneo incumpla los requisitos para llevar a cabo su actividad en la localidad de Denia.
Y es importante que tengamos en cuenta, señorías, el derecho de libertad de empresa, que atendamos a la política pesquera común y a la Ley 9/1998, de la Generalitat Valenciana, que regula la acuicultura en el litoral de la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora Marcos.

Senyories, no havent acabat el temps que es considera i que, a més, ho marquen una quantitat d'articulats, perquè vostés puguen portar endavant el debat, tindrem un torn de rèplica perquè d'eixa forma acabem en el temps formulat.

I per tant, té en estos moments la paraula la senyora Consol Catalá, del Partit Socialista.

Quan vosté vulga.

 

**La senyora Català Pérez:**

 

Gracias.

Bueno, yo creo que el *Diario de Sesiones* está ahí, se planteaba que faltaba una resolución, pero, bueno, a mí me da igual.
Yo lo que pienso es que el plenario del Ayuntamiento de Denia acordó su oposición a la instalación de la piscifactoría en el litoral, y presentó alegaciones a ello por los perjuicios que suponía la presencia de esta instalación, tanto medioambientalmente como en sectores económicos y turísticos, y sobre todo el de la pesca.
Y por lo tanto, yo creo que eso es algo que.
.
.
¿Se ha *(inintel·ligible)* algo mal?
*(S'interromp la gravació)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Disculpe, senyora diputada, era jo que estava parlant un poc en veu un poc massa alta.

 

**La senyora Catalá Pérez:**

 

Entonces, yo creo que a ese nivel, si realmente usted está diciéndonos aquí que se ha pedido otro informe jurídico a la Conselleria de Territorio, yo creo que estaría muy bien que estas Cortes, de una forma unitaria, se unieran al plenario de Denia, votaran a favor, y eso indicara también a su propia conselleria que estas Cortes tienen una sensibilidad específica y concreta a nivel de una instalación, que está claro que no estamos en contra a nivel individual de una empresa, al revés, les he dicho que hay muchas en la Comunidad Valenciana, que pueden ubicarla en cualquier otro lugar, y por lo tanto, yo creo que estaría muy bien que en esta comisión, aunque fuese como acto simbólico más que efectivo, esta comisión votara a favor de manera que, frente a la libertad individual de la empresa, votamos a favor de la libertad colectiva de un pueblo y de una cofradía de pescadores que ha votado ya y ha expresado ya su negación y su oposición a la piscifactoría en la ciudad de Denia.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyora Catalá.

Té la paraula, a continuació, la senyora Marcos, en representació del Partit Popular.

 

**La senyora Marcos Puig:**

 

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Señora Catalá, tal y como usted ha dicho, sí que hay un acuerdo del Ayuntamiento de Denia por unanimidad en el que se opone a la construcción de la granja marina.
Este acuerdo se llevó a cabo, si no me equivoco, lo tengo también encima de la mesa, el día 29 de abril de 2004.
También yo tengo el diario de sesiones del Ayuntamiento de Denia del 8 de agosto del año 2001, en la que por unanimidad la comisión de gobierno del Ayuntamiento de Denia no se oponía a la instalación de una granja marina.
Esto ocurrió en el año 2001.
Tras esto, la propia empresa presentó un recurso de alzada y, claro, se abrió otra vez el expediente, se dirigió a la Dirección General de Costas, se dirigió a la dirección general correspondiente de la Generalitat Valenciana, se volvió a estudiar el informe y, bueno, se dijo que esta empresa no hay por qué impedirle el montar una granja marina.
O sea, es que no hay ninguna condición técnica que impida que estos señores puedan montar su granja marina en Denia, al menos los 124.
000 metros cuadrados que se van a llevar a cabo.

Entonces, cuando digo que la conselleria está abierta a revisar este expediente, lo digo porque sabemos de la sensibilidad de la cofradía de los pescadores y sabemos de la sensibilidad del grupo municipal del Ayuntamiento de Denia, de todos los grupos municipales, pero claro, si no tenemos un informe de impacto ambiental que diga que no se puede instalar allí una granja marina, no se le puede impedir a nadie el montar allí su empresa, señora Catalá.

Esperemos a revisar un nuevo informe, tal y como solicita, fuera de plazo, eso sí, la cofradía de pescadores y el Ayuntamiento de Denia, pero vayamos a hacerlo, esperemos el informe de impacto ambiental de la Conselleria de Territorio y Vivienda.
Y yo sí que le cojo a usted la palabra de que desde estas Cortes, si ustedes quieren, podemos instar a la Conselleria de Territorio y Vivienda que en el menor tiempo posible presente ese informe a la Conselleria de Agricultura para que este a su vez pueda hacer el informe jurídico que estamos solicitando.

Y por eso simplemente este grupo parlamentario sí que va a rechazar esta proposición no de ley, porque no tenemos ninguna razón técnica, nadie nos ha dicho que estos señores no puedan instalar allí su granja marina.

Nada más y muchas gracias, señora Catalá.

 

**La senyora presidenta:**

 

Gràcies, senyora Marcos.

Bé, en vista del resultat, me sembla que s'ha de passar a votació aquesta proposta de resolució presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per tant, vots a favor de la proposta?
Vots en contra de la proposta?
Per 8 vots en contra de la proposta i 6 vots a favor de la proposta, queda rebutjada.

Moltes gràcies, senyories.

Com era l'únic punt de l'ordre del dia que havia quedat sobre la taula per a poder-se debatre, finalitza en aquestos moments la comissió, esperant que tot allò que ens queda per davant, que són els pressupostos, mos vinga molt bé a tots i que fem una bona tasca.

Bona vesprada.

 

*(S'alça la reunió a les 16 hores i 58 minuts)*