Untitled Web Page



**Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat realitzada el dia 21 de juliol de 2005.
Comença la reunió a les 10 hores i 38 minuts, sota la presidencia de l'Il·lustre Diputat Senyor Rafael Maluenda Verdú.**

***Debat en comissió de la Proposició de llei de reforma de la Llei 10/1994, de 19 de desembre, de creació del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.***

**El senyor president:**

Bon dia.
Pregue al senyor secretari comprove el quòrum.

 

*(El senyor secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)*

Moltes gràcies, senyor secretari.

El punt primer de l'ordre del dia és lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.
Com de costum, en la carpeta les seues senyories tenen l'esborrany de l'acta, i és el moment de fer alguna manifestació, si procedix fer-la.
En cas contrari entendrem que està aprovada per unanimitat, per assentiment.
Moltíssimes gràcies.

El següent punt: debat de la Proposició de llei de reforma de la Llei 10/1994, de 10 de desembre, de creació del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana.

Per a la defensa de les esmenes.
.
.
L'esmena número 1 és del Grup Parlamentari Popular i del Grup Parlamentari Socialista.
Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

Gracias, señor presidente.

Yo pido la agrupación, junto con la enmienda número 1, de todas las enmiendas.

 

**El senyor president:**

Muy bien.
Sí, adelante.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

*(Pausa)* Al artículo 9 hemos presentado dos enmiendas de adición.
La primera de ellas modifica el texto del artículo 3.
3 de la Ley 10/94, en cuanto a la referencia que dicho punto hace del artículo 4, párrafo segundo.
Y es que, como consecuencia de la nueva redacción que se le da a dicho artículo 4, lo que antes era el artículo 4, párrafo segundo, ahora pasa a ser el artículo 4.
2, párrafo segundo.

Por eso, la enmienda señala donde dice "artículo 4, párrafo segundo", debe decir "artículo 4.
2 párrafo segundo", para adecuarlo a la modificación.

La segunda de las enmiendas es al artículo 9, también es de adición, y lo que se hace es mejorar la redacción, a la vez que subsanar una errata.
Esta enmienda incorpora en dicho punto 3, del artículo 3, en su primer párrafo después de "Actuarán con voz pero sin voto, no computándose.
.
.
", y entonces añadimos "en consecuencia, su asistencia a efectos del quórum de constitución previsto en el artículo 13 de la presente Ley", que no estaba.

La enmienda al artículo 11 lo que pretende hacer es una corrección de estilo en lo que es el título del artículo, ya que cuando se habla o se menciona "Nombramiento, posesión e incompatibilidad de los miembros del Consell", lo que queremos decir es "Nombramiento, toma de posesión e incompatibilidad.
.
.
" etcétera.
Así lo que se hace es que se mejora la redacción del artículo.

La enmienda al artículo 14 lo único que tiene por objeto es eliminar la palabra "administrativo" después de "puestos de trabajo".
Ya que la referencia que se hace en dicho artículo, en la clasificación de los puestos de trabajo administrativos, de acuerdo con las normas de la Ley de Función Pública, debe ser extensivo a todos los puestos de trabajo, no sólo a los que tienen carácter administrativo.

Las enmiendas de supresión de los artículos 16, 17 y 18 van aparejadas a lo que son enmiendas de adición de las disposiciones transitorias primera, segunda y disposición final.
Entendemos que suprimimos los artículos mencionados porque entendemos que es más correcto incorporarlo como disposición transitoria primera, disposición transitoria segunda y disposición final.

Luego tenemos una enmienda de adición, de una disposición transitoria tercera, ésta es nueva.
Y es que el artículo 3.
2 de la Ley 10/94 establece que el Presidente y los Consejeros electivos serán nombrados por un período de cinco años, pudiendo ser confirmados hasta un máximo de tres períodos.
Como consecuencia de la aprobación de la disposición transitoria, los miembros del Consell Jurídic Consultiu van a ser renovados a la entrada en vigor de esta ley que estamos aprobando.
Entonces, parece que no tiene mucho sentido que el tiempo transcurrido desde el último nombramiento compute como un período de los tres máximos que pueden ser elegidos.
Por ello, la disposición transitoria tercera, que es una enmienda de adición al texto, lo que establece es que "A los efectos del artículo 3.
2 de la Ley 10/94 no se computará el mandato que resulte interrumpido por los nombramientos producidos a la entrada en vigor de la presente Ley".

Luego, el resto de enmiendas se refieren a la exposición de motivos y son consecuencia de las enmiendas antes defendidas.
Pretendemos que no desaparezca, como ya he dicho, la exposición de motivos de la ley que estamos aprobando, y que cuando goce del respaldo del pleno se incorpore como preámbulo de la Ley 10/94, sin suprimir el preámbulo que dicha ley contiene.

El resto de enmiendas a la exposición de motivos son subsanación de errores y correcciones propias.

Y luego sí, dejar constancia, para que sea subsanado, un error de publicación que aparece en el Boletín, solamente en la versión en castellano.
Concretamente en el artículo 9, que modifica el artículo 3.
1 de la Ley 10/94, que al referirse, en la penúltima línea, dice "al Secretaria General", en lugar de "a la Secretaria General", tal y como figura en la versión del idioma valenciano, que es, en definitiva, la que el Grupo Parlamentario Popular y el Grupo Parlamentario Socialista presentaron por registro.

Por todo lo expuesto, yo lo que pido al Grupo Parlamentario Esquerra Unida-l'Entesa es que se sume a estas enmiendas y que las vote favorablemente, ya que ninguna de ellas interrumpe ni contradice el contenido de las suyas.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyora Quinzá.

El torn a favor l'han compartit el Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari Socialista.
Per tant, per a exercir en el temps que queda, té la paraula el senyor Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

Sí.
Moltes gràcies, senyor president.

Per a defensar també les esmenes que hem presentat conjuntament, el Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari Socialista.

Jo crec que és un nombre d'esmenes que l'única cosa que pretén realment és introduir un poquet més de racionalitat dins del que era el text que s'havia presentat, és a dir, corregir determinats errors i clarificar alguns aspectes que tal vegada en la presentació de la pròpia proposició de llei no s'havia quedat suficientment clar, com és el tema de l'accés dels funcionaris al Consell Jurídic Consultiu, destacant clarament que s'atendrà al que diu i marca la Llei de la Funció Pública Valenciana.
I algunes correccions que suposen donar-li un contingut molt més homogeni.

Però, com ja ha expressat el Grup Parlamentari Popular el que són les esmenes en si, a mi sols em queda.
.
.
per.
.
.
per expressar, no, que la voluntat que en estos moments tenim i que tenim el Grup Parlamentari Socialista, i en este cas també compartit amb el Grup Parlamentari Popular, és realment participar d'una major democratització del que és el Consell Jurídic Consultiu.
Democratització donant participació a una institució de la Generalitat Valenciana, com s'incorpora en el propi Estatut d'Autonomia, que hem aprovat a estes Corts el passat 1 de juliol, i donant-li una participació a allò que és la sobirania del poble valencià, mitjançant l'elecció almenys d'una part important, de la meitat en este cas, dels representants del Consell Jurídic Consultiu que siguen elegits per part de les Corts.

Jo crec que, conjuntament, la proposició de llei i les esmenes presentades donen realment una.
.
.
una marca, no, al que és l'esforç que estem fent entre tots per aconseguir que les institucions de la nostra comunitat siguen realment institucions representatives, ja que hem ampliat l'espectre del que és la seua capacitat de dictaminar, d'aconsellar, d'informar en matèria jurídica tant al propi govern de la Generalitat Valenciana, com a les seues institucions, als ajuntaments i a les universitats.

Jo crec en este sentit que el conjunt és tremendament positiu, el conjunt que conforma la proposició de llei presentada i les esmenes de correcció en este cas, bàsicament de correcció i de clarificació d'alguns aspectes que queden poc detallats, i que en este sentit és prou positiu.
És prou positiu perquè estem corrent un camí, estem recorrent un camí de participació, no, de participació de les Corts en la presa de decisions d'institucions que tenen molt a dir a tot arreu de la nostra comunitat, començant pels ajuntaments, acabant per les universitats i tot tipus d'institucions, que ja *de facto* estaven consultant al propi Consell Jurídic Consultiu.
I això requeria també que no fóra sols el propi govern el que designara el seu representant, sinó que foren els diputats, en representació del poble valencià, els que feren eixa participació.

Nosaltres esperem, i així ho ha fet també el Grup Parlamentari Popular, que per part del Grup d'Esquerra Unida, que una vegada vistes també les seues esmenes, que no són contradictòries amb les esmenes presentades, doncs que també es pogueren sumar a l'aprovació d'aquestes perquè li donen una major fortalesa, una major potència a una institució com esta, que és una institució important i que ha de servir-nos també per a donar una certa garantia jurídica, una certa garantia de legalitat, tant en l'àmbit de la Constitució com en l'àmbit del propi Estatut d'Autonomia.
I en este sentit, demanar, no, demanar al Grup d'Esquerra Unida també que done suport a les esmenes presentades, perquè açò ens pot atorgar una major possibilitat de treball en el futur.
Gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies a vosté, senyor Such.

Per a torn en contra, té la paraula el senyor Oltra.

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Bé.
Nosaltres anem a recolzar bona part de les esmenes que han presentat els dos grups proponents.
En la voluntat a més que això cree precedent, i ara ho han viscut també els nostres, doncs que es tinga en compte, no.

La veritat és que la majoria de les esmenes que presenten són esmenes d'estil, que perfectament, més que esmenes, podien haver anat com a correcció d'errors, perquè la veritat és que fer esmenes per a separar una i d'una paraula, doncs això.
.
.
home, no està mal, però això diu molt poc quan a.
.
.
I la sensació que es té algú ha estat ahí mirant en lupa a veure on estaven els errors de redacció de la llei, per a trobar eixos errors i aleshores poder fer.
Si ha sigut axina, ha tingut també.
.
.
el que havia de corregir els errors ha tingut també algun error, perquè no ha vist algunes coses, per exemple, l'invent este de transformar articles en disposicions transitòries, en totes figura "tansitòria", que ja, posats a rectificar, no haguera estat de més haver rectificat la rectificació.

Nosaltres, ja dic, anem a.
.
.
anem a recolzar bona part d'estes, perquè bé, entenem que no.
.
.
ni milloren essencialment ni perjudiquen tampoc.
Són correccions d'estil que, bé, no està mal.
Per tant, ja li dic que anem a recolzar gran part d'elles.

Sí que no podem recolzar un bloc de quatre, que en concret toquen temes relacionats en el tema famós dels consellers nats, a pesar que quan es va aprovar aquella llei és cert que quan es va traslladar al Consell Jurídic Consultiu doncs havia també un error ahí, que no ha passat res, però bé, que faltava una clarificació, que ara d'alguna manera es clarifica.
Però nosaltres, com estem en contra de la presència d'estes persones ahí, per pura coherència hem de votar absolutament en contra d'aquesta.
Això doncs provoca que, per exemple, l'esmena 15 i l'esmena 40, que estan un poc.
.
.
bé la 40 està relacionada amb l'altrano.
.
.
Nosaltres tenim la 15, 33, 40 i 16 que anunciem que anem a votar en contra d'eixes quatre.
De la resta anem a votar a favor, la qual cosa jo crec que és un percentatge altíssim, eh, altíssim.
Jo quasi en la meitat del percentatge em conformaria que m'aprovàrem vostés, dic la meitat, no.

Sí que hi ha una esmena, que en concret és la 33, que d'alguna manera és la que més ens ha cridat l'atenció, no.
Perquè, clar, no acabàvem de trobar el significat d'aquesta.
.
.
Jo crec que de les esmenes que presenten els dos grups és la única que té certa entitat.
Aleshores, clar, si l'objectiu que es perseguix és que les persones que avui componen el Consell no s'hagen de sotmetre a la renovació fins que acabe el seu manament, doncs això nosaltres no ho veiem correcte.
Perquè, si és això.
.
.
perquè si no és això es pot, es pot fer d'una altra manera, i queda molt més clar.
Jo demanaria aleshores que es fera d'una altra manera.

Perquè jo crec que, davant d'una proposta, que és nova, i que pràcticament en aquesta llei quasi l'única cosa nova i interessant, aquest projecte de reforma de llei, incorpora que l'elecció parlamentària de tres.
.
.
per a l'augment de un, l'elecció parlamentària de tres persones, doncs si això d'alguna manera va a bloquejar-se i pràcticament va a poder elegir-se una sola persona, doncs queda absolutament desvirtuat.
Si és eixe l'objectiu que es perseguix en aquesta esmena que vostés han fet, nosaltres, lògicament, hem de votar en contra i replantejar-nos fins i tot que al final l'objectiu del projecte de llei queda prou desvirtuat, queda prou mal.
Per tant, sí que requeriríem eixe aclariment.

De totes maneres, no passaria absolutament res, perquè si estes persones es renovaren ara en aplicació de la llei --que nosaltres hem fet una esmena per a establir també un termini, perquè pensàvem que no figurava en el text del project--, perfectament el còmput dels tres manaments començaria ara.
O siga, que no hi hauria en eixe aspecte cap problema, si és que estes persones són les persones competents, en renovar-los la confiança, complint el tràmit de les Corts, i que començaren un manament nou i fins i tot que pogueren disposar d'altres dos possible.
En això, nosaltres no tenim cap problema.

Però sí que observem que si el que es pretén ací és que eixa renovació, encara que al final foren les mateixes persones, no fóra d'aplicació en estos moments, això sí que entendríem que d'alguna manera s'està desvirtuant d'una forma important el tema.

Per tant, nosaltres, ja dic, no estem d'acord en això i, a més, pensem que es desvirtua absolutament el tema.

Per tant, sí demanar eixe aclariment.
Pensem que si és eixe l'objectiu es podrien buscar fórmules.
.
.
.
vaja, transaccionals per a millorar el text i deixar clar que el que no es pretén és, digam, impedir que eixa renovació es puga fer ara, encara, ja dic, insistisc, que a la millor podrien ser les mateixes persones.
Però jo crec que si algun objectiu té la llei és fer complir un objectiu, un horitzó, que d'alguna manera queda absolutament hipotecat en estos moments.

La resta d'esmenes, ja dic, són en alguns casos correccions de defectes que vénen de l'any 1994, quan es va aprovar.
I, per tant, nosaltres estem d'acord ahí.

És un acord prou majoritari, tenint en compte que són esmenes més de correcció que altra cosa, excepció feta d'eixes que fan referència al tema dels consellers nats i al tema, lògicament, este de la renovació.
.
.
o siga, el còmput o no còmput del manament que queda interromput.

Per tant, vaja, ja acabaria esta primera intervenció.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Oltra.

Per a rèplica, té la paraula la senyora Quinzá.

 

**La senyora Quinzá Alegre:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Oltra.

En primer lugar, agradecerle el respaldo a la mayoría de las enmiendas presentadas por ambos grupos.

Pero, claro, nosotros no compartimos los criterios que ha aducido usted para rechazar las enmiendas que dice.
Habla de la enmienda 15 y de la 40.
La 15, en concreto, lo que hace es una corrección principalmente de estilo.
Es una enmienda de adición.
Y lo que se hace, además de mejorar la redacción, es subsanar una errata, porque lo que hace es incorporar al punto 3, del artículo 3, en su primer párrafo, cuando dice: "actuarán con voz pero sin voto, no computándose.
.
.
", y luego parecería que faltaba un párrafo, que se subsana con esta enmienda, y se añade: ".
.
.
en consecuencia, su asistencia a los efectos quórum de constitución previsto en el artículo 13 de la presente ley".
O sea, que es más una cuestión de estilo y de redacción.

Cuando habla usted también de la enmienda número 40.
.
.
La enmienda número 40 en concreto lo que hace es añadir.
.
.
.
que donde dice: "incorpora dos disposiciones transitorias y una final", debe decir: "contiene tres disposiciones transitorias y una final".
Eso es así porque hemos presentado una disposición transitoria nueva de adición.
Luego si hemos presentado una disposición transitoria, lógicamente esta enmienda tiene que ir en este sentido.

Y luego, respecto más al fondo del asunto, que ha comentado usted en la enmienda 33, respecto a que no se computaría este mandato para los consejeros, entendemos que es lógico, ya que es un hecho absolutamente ajeno a la voluntad y que no debe computársele como un mandato con el máximo que tiene limitado la ley.
Usted ha dicho: "Independientemente de que lo han nombrado los mismos, si es así".
Ya.
Pero entendemos que este hecho, que es ajeno a los miembros actuales, no debe, en este caso, limitarles el período por el que están.
Entonces, lo que se hace es que no se computa.
Entendemos que lo normal y lo justo sería esto.

Nada más.
Y ratificarnos en el contenido del resto de las enmiendas.

 

*(S'interromp la gravació)*

 

**El senyor Such Botella:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, agrair-li al senyor Oltra, del Grup d'Esquerra Unida, que vagen a aprovar la majoria de les esmenes.

Jo sé que és complicat que en la llei esta, i en les esmenes, es parle també d'una altra llei, que és la de l'estatut dels expresidents.
I en este sentit, si ja s'estava en contra d'una llei, com era la de l'estatut dels expresidents, és molt complicat poder estar i entrar a considerar inclús reforma en este sentit.

El que és evident és que no es pot utilitzar, i nosaltres no estem per la labor que s'utilitze, la llei per a canviar l'estatut dels expresidents.
L'únic que sí que podem fer és millorar-ho i aclarir determinats aspectes foscos que en aquell moment no es va fer en l'estatut dels expresidents, en la seua participació, en el si del Consell Jurídic Consultiu, i intentar donar més llum, més claredat i deixar-ho tot més normalitzat.

Eixe un poc ha sigut l'objectiu que hem pretés.
Per què?
Perquè a efectes de quòrum, els expresidents, que són membres nats, que no són electes --és a dir, els electes són els que designa el Govern i els que designen les Corts--, no era molt raonable que a efectes de quòrum, perquè no són els que són elegits, pogueren computar.

I ha eixit també el que són causes d'incompatibilitat sobrevingudes, com interrompre en este sentit el mandat perquè són expresidents, no són electes.
És a dir, són membres nats del Consell Jurídic Consultiu, i són membres nats i son expresidents, i no poden renunciar a la situació d'expresident.
Han sigut presidents i, per tant, en estos moments, quan s'incoporen, són expresidents.

Jo crec que l'únic que hem intentat ha sigut donar un poc llum en este sentit, i donar llum i aclarir, des de la perspectiva que nosaltres compartim, que és bo per a la nostra comunitat que els expresidents, com a màxim representants del poble valencià en una determinada època, participen en el Consell Jurídic Consultiu per a expressar allò que consideren, perquè es mereixen una consideració important.
I este lloc, igual que hi ha en moltes comunitats, inclús a nivell de l'Estat, en el Consell d'Estat, servix per a fer reflexions, donar un poc de claredat també i expressar les opinions de la gent que ha sigut i que ha ostentat la màxima magistratura d'esta comunitat en un determinat moment.
En este sentit, això és el que hem pretés.

És evident que tal vegada, respecte a l'esmena 33, ha hagut un certa confusió mediàtica.
El que es pretén no és que comencen a computar de nou els tres terminis de cinc anys, sinó que en este període de cinc anys, que va a acurtar-se a dos anys, que no computara com a cinc.
És un tema que és més de justícia que d'altra cosa.
Perquè, efectivament, maldita la gràcia que algú que tenia l'expectativa de cinc anys, només estiga dos i li compute per cinc a l'hora que no es puga ratificar.

Però açò és un tema més irrellevant.
És més irrellevant perquè, en tot cas, es pot canviar quan acaben els períodes.
I, per tant, si a algú se li atorga la confiança, o bé les Corts Valencianes atorga la confiança, o bé el Govern de la Generalitat atorga la confiança, ja està.
És a dir, és irrellevant en eixe sentit.
L'únic que sí que consideràvem és que era més just que no se li computaren cinc anys als efectes del mandat quan realment se n'ha exercit dos.
I no és que comencen a computar tots els períodes ara.
És a dir, aquell que ja haja complit dos de cinc, ja en té dos de cinc i sap que sols li'n queda un, però no es podia computar este com a cinc anys, perquè es va procedir, i així ho diu la llei, que va a procedir-se a la renovació de la totalitat dels membres del Consell Jurídic Consultiu, en la doble condició mixta de representants del Govern i elegits per part de les Corts Valencianes.

En este sentit, l'únic que intentàvem era donar-li un poquet més de.
.
.
Però, clar, sempre partint de la base que el principal problema que vosté planteja és el tema dels expresidents, i que com el concepte inicial és distint, perquè vostés no l'han recolzat i seguixen no estant d'acord que els expresidents formem part del Consell Jurídic Consultiu, realment qualsevol modificació sabem que és molt complicat i molt difícil d'entrar a parlar d'eixe reconeixement que ja d'inici no fa el Grup d'Esquerra Unida.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Such.

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies.

Home!
, es diu per part del representant socialista que no està bé utilitzar aquest projecte de llei per a modificar la llei de l'estatut dels expresidents.
La llei de l'estatut dels expresidents va modificar esta llei.
O siga, que ara, en tot cas, estaríem tornant un poc les coses al seu lloc.
O siga, la llei del Consell Jurídic Consultiu va ser modificada amb l'aprovació de la llei d'expresidents.
O siga, es va ficar, es va incrustar ahí, en el Consell Jurídic Consultiu, a estes persones.
I això va ser una modificació votada per vostés i pel Partit Popular.

Per tant, és una cosa absolutament legal i legítim, i jo crec que inclús necessària, que ara intentem tornar les coses conforme estaven, perquè pensem que estes persones no deuen estar ahí, no incorporen res.
Jo crec que inclús vostés mateixos d'alguna manera es descobrixen, es van descobrir en el seu moment, quan es va aprovar la llei.
I és que estes persones no computen a l'hora dels treballs del consell.
Per què?
Perquè pràcticament per ahí segurament no aniran, m'imagine jo.

Llavors, per a evitar el problema eixe que es podria ocasionar, si computen però no han vingut perquè estan dedicats a altres coses, la solució és que figuren que estan, que cobren com que estan, però que si no estan no passa res, i aixina no computen.
I és, vaja, una confessió en plena regla que està bé.
Però, clar, nosaltres, a pesar d'estar bé, perquè, ja dic, és una confessió, i les confessions sempre estan bé en este sentit, nosaltres, com estem en contra des del principi de la presència d'estes persones ahí, no podem recolzar aquesta esmena que vostés.
.
.
en concret, la número 33.

I, clar, allò altre que es planteja, que és l'altre tema un poc de.
.
.
diferència, que és el tema de l'actual manament, nosaltres és que no trobem justificació a açò tampoc, perquè perfectament.
.
.
.
Si és que tenim dos qüestions: la presència de determinades persones que avui composen el Consell Jurídic Consultiu, que nosaltres, si és que són les persones ideals, escolta!
, estupend, no passa res.
I m'imagine que tant les Corts com el president de la Generalitat ratificarien la seua presència ahí, i els terminis de còmput començarien a comptar lògicament a partir d'ara.

Però la llei, la reforma de la llei, l'objectiu, digam, central, estrella, si se vol, de la llei s'hauria complit.
I és que per primera vegada les Corts podran nomenar a la meitat d'eixe consell.
Això no va a poder fer-se.
Quan va a poder fer-se?
Dins d'un any, dins de dos?
En tot cas, el període de quinze anys màxim que tenen, què es fa, amb una propina d'un any, de dos anys, per a alguna gent ?
Tot això per què?
Per què es fa tan complicat?
Per què no s'aprova la llei i en el termini, com nosaltres hem proposat, màxim de tres mesos es procedix a la renovació?
Que han de ser estes persones perquè són estupendes?
Es ratifica a estes persones.
Que es pot substituir a alguna?
Se substituïx.
No perden absolutament res.
Això s'arbitra de manera que el còmput dels tres manaments de cinc anys comença a partir de l'aplicació de la nova llei.
Si és que no costa absolutament res.

D'alguna manera pareix o que s'han espantat o que.
.
.
no sé què ha passat.
És que no acabe de comprendre com una novetat que se presenta en el moment de dur endavant aquesta reforma, vostés mateixos la desvirtuen i la deixen ahí, en tot cas, per a una única persona, que serà la que s'haurà d'eligir.
I punt.
Allò altre fora.
Jo crec que això és frustrar unes expectatives.
.
.
Ja dic, insistisc, no es pretén en absolut ni perjudicar a ningú ni qüestionar a ningú en estos moments, sinó simplement.
.
.
.
Jo és que m'havia cregut l'esperit de la llei.
Pensava que tal i com està redactat, efectivament, a partir de l'aprovació d'aquesta reforma, es ratificava.
Però és que això.
.
.
Estes persones havien creat unes expectatives.
Bé, és que això.
.
.
També una persona que és diputat o senador, quan se dissolen les cambres, deixa de ser diputat o senador i no passa res.
Que no s'haguera creat aquelles expectatives, jo què sé.
És una cosa d'eixe tipus que no veig.

Per tant, com veig que no acaben d'aclarir aquest tema i que, en tot cas, han confirmat un poc les sospites, nosaltres, lògicament, no podem recolzar aquesta proposta, perquè, ja dic, crec que desvirtua innecessàriament, eh?
, innecessàriament.
.
.
perquè es podia haver buscat una solució intermèdia, una solució que haguera donat satisfacció quant a eixes possibles expectatives i, al mateix temps, complir en el que dia l'esperit i la lletra de la reforma de la llei.

Res més.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Debatudes les esmenes del Grup Parlamentari Popular i del Grup Parlamentari Socialista, passem a votar-les.

La presidència ha entés que el senyor Oltra volia votar a part l'esmena 15, la 33 i la 40.
*(Remors)* 15, 16, 33.
.
.
Anem a votar estes quatres esmenes primer, si els pareix.
Vots a favor de la 15, 16, 33 i 40?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Per 1 vot en contra i 14 vots a favor queden aprovades estes esmenes.

Hi ha una transitòria, que té constància la presidència que s'ha firmat, però no ha arribat a la Mesa, que pregaria la feren arribar.
*(Remors)* Una transaccional, perdó.
Una transaccional a una disposició addicional.
*(Remors)* L'esmena transaccional està firmada pels tres grups.
I no és a una transitòria com ha dit la presidència per error, és a una disposició addicional.
I diu, "l'exposició de motius de la present llei s'incorporarà com a preàmbul a la Llei de creació del Consell Jurídic Consultiu com apartat 2, havent de figurar el text del preàmbul de la citada norma com apartat 1.
Esta transaccional engloba les esmenes número 1 i número 35 dels grups parlamentaris Popular i Socialista".

Anem a votar en primer lloc esta esmena transaccional.
Vots a favor de l'esmena transaccional?
Gràcies.
Per unanimitat queda aprovada.

Ara votem la resta de les esmenes defensades per la senyora Quinzá i el senyor Such, que no hem votat abans.
Vots a favor de la resta d'esmenes?
Gràcies.
Per unanimitat queden aprovades.

A l'article primer està l'esmena número 2 del Grup Parlamentari Esquerra Unida-els Verds-Esquerra Valenciana-Entesa.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Hem presentat un primer bloc d'esmenes.
No sé si anomenar-les o estan.
.
.
La 2, de la 2 a la 12, me pareix si van totes correlatives.
Són onze, un bloc d'onze esmenes, de la 2 a l'11, a la 12, perdó.
*(Remors)*

Sí, ací també hi ha tota una sèrie d'esmenes, diguem de correcció d'estil si se vol, de clarificació del tipus de valencià que parlem, inclús de denominació.
Nosaltres ja en el debat de la reforma de l'Estatut, intentàrem que en esta ocasió se recuperara la denominació, que en el seu moment va estar acceptada per tot el món, que isqué aprovada com a tal, i que en tot cas va ser canviada a Madrid, de la nostra comunitat.
I en concret el tema del País Valencià com a nom oficial del que al final a Madrid ens van batejar com a Comunitat Valenciana.

Aquesta és la denominació que ha vingut utilitzant-se per determinades, bo, està en l'Estatut, també està la del País Valencià, a l'igual que altres.
Però jo crec que a nivell de carrer ha continuat, a pesar de totes les dificultats, la denominació de País Valencià com una denominació molt més correcta i molt més adequada.
Inclús les forces polítiques que signen, diguem el canvi de denominació, en el seu nom tenen allò del País Valencià.
I jo crec que és simptomàtic això, de quina és la realitat social, no probablement l'escrita però sí la realitat social.
I nosaltres, a l'igual que férem en el tema de l'Estatut, hem intentat en aquest cas corregir eixa situació.

Després també hi ha una sèrie d'esmenes, que a l'igual que han fet els dos grups proposants en el tema de l'Estatut, que no acabem de trobar justificació, crec que és un defecte d'estil innecessari.
Això de posar davant de Generalitat o davant de Corts, la o les en majúscules la primera.
Això jo crec que és un error inclús ortogràfic.
No sé per què, o siga, i en tot cas si se fa hi hauria que fer-lo en totes les conseqüències.
No solament en el cas de Generalitat i Corts.

Vostés mateixa, quan parlen de Comunitat Valenciana diuen la Comunitat en minúscula.
No sé si és que la Comunitat és menys important que Les Corts o no sé.
Ahí trobe que hi ha una cosa estranya.
El Congrés dels Diputats s'escriu en minúscula la primera.
El Senat s'escriu en minúscula.
L'Estat s'escriu en minúscula.
No sé l'invent este.
.
.
jo és que no l'havia vist.
Ja diu aquell que no se gitarà un sense saber una cosa nova.
I en este cas la veritat és que ha sigut una cosa.
Ho veguérem nou allí.
Però observem que això continua en el tema d'aquesta llei.

Això és que, vaja, d'alguna manera 'chirría' un poc.
O siga, dius, xe, i açò com és possible que se pose, si això no és una marca, no és una, vaja, no acabe de trobar eixa majúscula ahí la seua justificació.
No té evidentment molt més importància que una correcció d'estil que jo crec que necessària.

Després hi ha també la denominació de determinats articles, que nosaltres entenem que la denominació tradicional en valencià ha sigut una.
Sabem que en el llenguatge, diguem del parlar, diguem corrent, vulgar si se vol, que a la millor és el que més utilitzem tots nosaltres també, es parla també d'una altra manera i que d'alguna manera ha hagut un cert canvi o degeneració en el llenguatge que això també li ha passat al castellà.

I pareix ser que l'acadèmia valenciana.
.
.
Bo, l'acadèmia valenciana és un camp de baralla permanent.
Quasi no té temps per a altra cosa que per a estar allí quasi barallats, i de fortes pressions per part de tot el món.
En eixe sentit, pareix que acceptava o no posava pegues a determinada utilització d'alguns termes, que sí són coneguts i són inclús repetits per molta gent, i segurament per mosatros els primers.
Però que, diguem no són els correctes des d'un punt de vista més tècnic, més, diguem exacte, més correcte.

Per tant, nosaltres creguem que més que contribuir a desvirtuar la nostra llengua, jo crec que hauríem d'intentar polir-la, intentar alliberar-la de, o bé de castellanismes, o de vulgarismes, o de coses que sobre la marxa han anat incorporant-se però que no són correctes.
I que, gramatical, morfològica, sintàcticament no són les correctes.
Per tant nosaltres reivindiquem en estos casos, per una banda que se pose inclús en l'article en el seu número.
I per altra que se pose en una denominació que fins ara ha sigut la tradicional.

Després també tenim alguna esmena que fa referència a una qüestió que no trobem en absolut justificada.
La Llei de creació del Consell Jurídic Consultiu va ser probablement una de les poques que en el seu moment va eliminar un problema crònic de tota la legislació.
I és el llenguatge sexista.
Eixa llei, feta en l'any 94, incorpora, quan parla de determinats càrrecs, sempre el tema president presidenta, conseller consellera, etcètera, i això crec que està bé.
No costa tant de fer les coses bé i evitar eixa discriminació de gènere en el llenguatge.
En el llenguatge escrit.

Però en el cas concret d'aquesta reforma que ve, onze anys després es produix un retrocés.
O siga el que en l'any 94 havia sigut un avanç quant a eliminar el llenguatge sexista, ara s'elimina i aquí se posa 'president de la Generalitat'.
O siga no existirà mai una presidenta.
Es veu que això estarà prohibit.
Per a què, si sempre serà un president o sempre serà un conseller no serà una consellera.

I això, ja dic, és una cosa, me pareix, deu ser un error jo pense que deu ser un error per part dels grups proposants.
Però que és un error fàcil de solucionar.
I en tot cas jo he anomenat algun cas concret en alguna esmena, però, bo, també hem fet una més genèrica quant a l'eliminació d'eixe llenguatge.
Ja dic.
No és un invent nostre, ja estava en l'any 94 i crec que es produix un retrocés en eixe sentit.

Després, en l'article seté, hi ha.
.
.
que és l'única referència em pareix que en tot el text de la reforma, pareix que eixe desig que ha sigut molt evident en la reforma de l'Estatut, del tema del valencià no solament no contribuir a clarificar el tema, sinó a continuar en eixe embolic, i inclús algunes cessions preocupants; cessions preocupants al tema secessionista, blaverisme, etcètera.

Ara mateixa hi ha qüestions ací que deixarien, vaja, a l'altura del betum com se sol dir, alguns dels elements que en aquella època més lluitaren.
Seria la felicitat en vore el que està aprovant-se hui en dia aquí.
Però en el tema del valencià, la denominació o la catalogació com a idioma, ens pareix un tema que en això no té cap recolzament acadèmic, universitari.
Bo, acadèmic en tot cas serà de la famosa acadèmia eixa de la llengua valenciana.
Perquè crec que ni tan sols de l'idioma.

Aleshores, això nosaltres creem que són cessions innecessàries, són cessions innecessàries I per tant, nosaltres creem que, a l'igual que figura en la resta del projecte de llei, quan se parla del tema valencià, és això, o siga, valencià-castellà sense tindre la necessitat que pareix que en esta reforma i en l'Estatut, pareix que alguns de vostés s'han sentit en la necessitat d'incorporar això de l'idioma.
O siga, és que ha de figurar allò de l'idioma.
Hi ha que oficialitzar que el valencià és un idioma, del qual quasi depén ara mateix quasi el castellà, igual és un dialecte del valencià el castellà.
Tot arribarà, eh, tot arribarà, és qüestió d'alguna reforma més de l'Estatut en esta línia i vorem coses increïbles.

Nosaltres creem que això no contribuix més que a donar satisfacció a determinats sectors minoritaris, no representatius, i que no gaudixen de cap, ja dic, reconeixement a nivell universitari, per no dir una cosa així més sospitós.
Per tant, demanem en eixa esmena la supressió d'eixe terme, que ja dic, està suprimit en la resta en la resta de la llei.
Per tant, nosaltres el que demanem és que en este article no figure, perquè no figura en cap lloc, no contribuix a res absolutament, i en tot cas és introduir un element de distorsió que jo crec que no és necessari.

Res més.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per al torn en contra, té la paraula el senyor Ovejero, que se partirà el temps en la senyora Andrés.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Muy bien.
Muchas gracias, señor presidente.

Señor Oltra.

Dentro de este bloque ha hecho referencia usted también, que creo que en el segundo lo tratará más directamente, a las enmiendas 18 y 19 que tratan sobre el tema sexista.
En el próximo debate de la próxima agrupación ya le contestaré lo que pensamos, yo creo que el Grupo Socialista igual que nosotros.

Pero vamos a ver al bloque este que usted ha presentado de la 2 a la 12.
Le tengo que indicar que las enmiendas a los artículos que usted presenta primero y segundo, que pretenden modificar la denominación de nuestra comunidad utilizando otra distinta a la que figura en el artículo primero de nuestro Estatuto de Autonomía.
Señor oltra, usted tiene que reconocer, aunque no quiere, que estas enmiendas son contrarias al Estatuto de Autonomía de la Comunitat Valenciana.
Contrarias al Estatuto en vigor, la Ley orgánica 5/82, de 1 de julio, y contraria también a la proposición de ley de les Corts Valencianes, de la Ley orgánica de reforma de nuestro Estatuto.

Insisten ustedes en querer reabrir la 'guerra de Valencia'.
Afortunadamente cicatrizada, retomando un debate obsoleto y superado, que pretende, después de veintitrés años, que nuestra comunidad se llame de forma distinta a como se llama.

Las enmiendas 4 y 5 que son a los artículos tercero y cuarto, pretenden ignorar algo que para ustedes por lo visto es evidente.
Y ya no tiene discusión en este foro o no debía tenerlo ya.
Y no es otro que el contenido del artículo 20, de la proposición de ley de reforma del Estatuto, que especifica claramente que el conjunto de instituciones de autogobierno de la Comunitat Valenciana constituyen La Generalitat, así como consta en la ley.
No son Generalitat a secas, el conjunto de instituciones son La Generalitat.

Y por ello, queremos, sin error alguno, que cuando se nombre dicha institución de instituciones se diga La Generalitat con mayúscula, La, y no Generalitat a secas, o con el la en minúsculas.
Ese ha sido uno de los puntos de encuentro en el espíritu de la reforma y usted lo sabe perfectamente.
Así reza en lo que será, sin duda alguna, el nuevo Estatuto de Autonomía de la Comunidad Valenciana.

En la enmienda presentada al artículo quinto, la número 6, si me permite le haré una observación.
He de decirle que demuestra, con independencia de las discrepancias que pueda tener con el texto de la proposición de ley de reforma de la Ley 10/94, una total falta de respeto a la estructura de la iniciativa, ya que ésta ha sido redactada conjuntamente por el Grupo Popular y el Grupo Socialista.
En lo que a la numeración de los artículos desde el primero al octavo, en número ordinales, no cardinales.
Y usted, en su enmienda a este artículo, hace una mezcla de ambos que verdaderamente no sabemos bien lo que pretende.

Si lo que persigue es cambiar en la versión en valenciano 'quint' por 'cinqué', permítame recomendarle que no pierda el tiempo, ya que 'quint' es la expresión reconocida por la Academia Valenciana de la Lengua, que es, como usted debe saber, la institución de la Generalitat que marca las normas del idioma valenciano.
Si usted utiliza el corrector Salt-3 podrá comprobar que tengo razón.

Respecto a la enmienda número 7, que és al mismo artículo, reitero los argumentos que acabo de utilizar.
Aunque le reconozco que en esta ocasión, con independencia de que nos guste más o menos la expresión 'presidente/a', ha sido bien planteada la enmienda y su señoría da razón a los argumentos que utilizaré en el segundo turno, en el segundo bloque, para oponer a las dos enmiendas que usted también ha presentado a todo el texto de la ley.

Las referentes a las enmiendas 8, 9, 10, 11 y 12, pues por economía procesal me reitero a lo que he comentado para la enmienda 6.
Muchas gracias.
Por lo tanto, nuestro grupo, por parte del Grupo Popular, pues va a votar en contra de estas enmiendas.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Ovejero.

La senyora Andrés té la paraula.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Gràcies, senyor president.

En principi, senyor Oltra, ací el que hi ha és un tema d'estil polític.
Jo crec que en este conjunt d'esmenes el que planteja són problemes antics, problemes no solucionats d'alguna manera inclús no solucionats en determinats grups polítics.

El tema de País Valencià és un tema emotiu, és un tema simbòlic que s'utilitza cordialment.
Però nosaltres estem ara davant una reforma de l'Estatut que hem aprovat, davant una reforma d'una institució important per a la Generalitat Valenciana, i hem de reconéixer el que oficialment es diu que és Comunitat Valenciana.
Per tant, considerem que en este moment de reflexió i d'encontre, hauríem d'obviar determinades coses que poden ser resquills o problemes per a aplegar a millor cotes d'autogovern.

Per una altra part està també el tema d'estil que vosté ha dit, el tema de la numeració fins i tot del "quint" i "cinqué" i demés.
No, era el tema dels articles.
Bé, en principi, dir-li que és un tema.
.
.
no és un tema ortogràfic, sols és un tema d'intentar elevar la categoria de les institucions valencianes.
Jo sé que entre frases s'utilitza el "la" en minúscula.
Però és cert que en este moment estem valorant el que seria el reconeixement de les institucions valencianes i, per tant, considerem que seria oportú.

Respecte al tema de la vulgarització de la utilització dels números, per exemple, el "cinqué" o "quint".
Jo que li parle, que parle d'una manera vulgar, li diria que vosté ha dit que s'hauria d'avançar en el tema i corregir en els textos i parlar d'una manera més acadèmica.
En este moment, l'Acadèmia Valenciana de la Llengua reconeix les dues situacions, tant "quint" com "cinqué", i per tant considerem que seria també entrar en una dinàmica d'enfrontaments que no seria raonable.

El tema del llenguatge sexista.
Vosté m'ha mirat quan ha parlat de llenguatge sexista en la meua condició de dona.
Jo he sentit al senyor Ovejero.
I jo volguera cridar a l'obertura d'una possible negociació per a corregir tot este llenguatge sexista en el text.
.
.
que, com vosté ha dit, la Llei del Consell Jurídic Consultiu sí que la contempla.
Volguera deixar obert i demanar als ponents, inclosa jo, l'intent d'aplegar a un acord.

I el tema de l'idioma.
En el tema de l'idioma el reconeixement del valencià com a idioma és un tema de polèmica política, és un tema que en este moment es produïx disfuncions quan a la ideologia, però jo pense que s'hauria d'intentar acatar les normes que ja han sigut assumides per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i intentar normalitzar les situacions per a obtenir un millor resultat pel tema de l'autogovern.

Per tant, jo considere que estes esmenes són esmenes d'importància ideologica i d'importància sentimental, llevat el tema sexista, llevat el tema sexista que és un tema ja de participació i un tema de reconeixement de la dona en la vida pública.
Les demés esmenes considerem que no són oportunes per a intentar entrar en una polèmica en el que seria un tema tan important, com és el Consell Jurídic Consultiu.
Gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyora Andrés.

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies.
Bé, he pogut comprovar que l'esforç que nosaltres hem fet d'acceptar esmenes no ha estat correspost per part de vostés, en absolut.
I això que no.
.
.
en este bloc quasi estaven les més simples, però vaja.
.
.

Nosaltres, home, lògicament no estem d'acord en les rèpliques que ens han fet.
Perquè no tractem de reobrir cap ferida que estiga cicatritzada, en tot cas el que té ferides ací som nosaltres, no vostés.
I clar, des d'eixe punt de vista és fàcil parlar, no.
Clar, els que van perdre, eh, moltes senyes d'identitat va ser una part de la societat valenciana, que vostés no eren.
Els qui perdérem aquelles senyes d'identitat i als qui ens van canviar l'Estatut en un altre lloc per mediació de determinada gent van ser uns, i som eixos uns els qui tenim més ferides, i no estan *(so d'un telèfon mòbil)* cicatritzades, ni molt menys.
En tot cas han tornat a reobrir-se ara, no, en veure l'oportunitat que es presentava de fer un Estatut nou, i almenys intentar corregir alguna de les situacions que els valencians no votaren en el seu moment, perquè açò de "Comunitat Valenciana" no va estar votat ací mai, eh, mai.
En tot cas, si hi ha alguna cosa que té pedigrí democràtic és allò de País Valencià, que sí va estar votat en el seu moment, eh, pels representants del poble valencià i que va estar canviat a Madrid.
Però "Comunitat Valenciana" no ha estat votat mai.
Això és una imposició.
El que vulga defensar imposicions que les defenga, però nosaltres no.

I jo a més posava l'exemple que a pesar del temps transcorregut, bé, és que evidentment el País Valencià és absolutament legal.
I en tot cas, si no és legal, vaja al jutjat i mos denuncia, perquè mosatros anem a continuar cridant-nos aixina i denominant aquesta terra com a País Valencià.
Per tant, això està clar.

No es pot argumentar tampoc el tema del nou Estatut perquè no està aprovat a Madrid, no sabem com s'aprovarà.
I bé, si fem cas a determinada gent del Partit Popular, igual ens el tornen o el tornen a canviar allí.
A saber el que pot passar!
Jo ja no em fiaria molt!
No?

I jo ja havia advertit que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua està en la fase de pressions que està.
I, per tant, nosaltres com en el seu moment no recolzàrem la proposta de creació, però el que tampoc no ens agrada són les pressions que està rebent i, d'alguna manera, els canvis als quals està d'alguna manera sotmesa, eh, per admetre coses que en un principi no estava disposat a admetre.

Aleshores, com mosatros creem que això és un error, considerem que s'ha de mantindre el.
.
.
vaja.
.
.
les denominacions i el tipus de valencià que hem mantingut històricament sempre, no!
No sense tant de castellanisme.
Perquè això al final és un castellanisme.
Hi haurà gent que ho vorà bé, fins i tot hi haurà gent que vorà bé que desaparega el valencià.
Però, clar, si intentem que això no desaparega i intentem a més polir-lo i netejar-lo de determinats castellanismes, doncs les esmenes nostres anaven en eixa línia.
Que vostés preferixen l'altre?
Bé, al final guanyaran *(tussen)*.

Sí que em preocupa que en una cosa tan simple com és eliminar una discriminació sexista se'ns diga per part del PP que.
.
.
que.
.
.
bé, espere, perquè ahí hi havia una proposta en concret, però bé, espere que al final es veja alguna cosa.

I després, per allò que deia la representant socialista, l'estil polític, Home!
evidentment!
Clar.
No és un estil, és una línia política d'una certa coherència que procurem mantindre.
Fa quatre dies s'ha debatut l'Estatut, i no és que.
.
.
no és que mosatros vulguem aportar problemes, és que com no s'aporten solucions, doncs el problema és que continua latent.
És a dir, el problema està ahí.
És a dir, ni el tema de l'idioma està clarificat, i això ho patirem ara i ho patirà a més l'esquerra quan governe aquesta comunitat.
Aleshores l'oposició serà una oposició de dretes i s'aprofitarà d'eixa confusió deliberada que s'ha creat a l'Estatut, i anirà, lògicament, a fer les coses difícils a eixe futur govern d'esquerres, i això serà gràcies, entre d'altres coses, a eixa nebulosa en la qual s'ha deixat voluntària, no sé per què, perquè no hi havia cap necessitat de caure, diguem, tan baix en eixe aspecte per a transigir de nou en estos temes.

I després es fa una referència que la famosa "la" o les Corts en majúscula.
.
.
Això és alçar la categoria, no.
Ha dit la companya alçar la categoria.
Jo, vaja, no estic d'acord amb això.
Jo crec que la categoria de les Corts, la categoria de la Generalitat, ja que són les dos institucions, no s'alça o es baixa per si una paraula tinga majúscula o minúscula.
Això, vaja, faltaria més.
Si no serien totes.
Perquè a més, ja posat, perquè la ela sols, sinó l'a i l'esa també, no.
Però a la millor li done la idea aquí al president *(rient-se)*, i està a temps de fer una transaccional.

Home!
jo crec que això, home, no podem inventar-ho.
Ja, ja s'estan inventant vostés una part del valencià.
Però, home, no s'inventen també el castellà perquè és que això, això no és correcte, no, i la categoria no es guanya aixina, és guanya d'una altra manera.
Res més.

 

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

Sí, señor Oltra, mire yo le tengo que decir lo que le comenté también en el debate que tuvimos en la propuesta no de ley, de que en democracia aquí ha de aceptar lo que vota la mayoría.
Se lo digo porque, yo no le voy a pedir que usted a nivel de su partido siga llamándose País Valencia, yo no se lo voy a pedir porque, al fin y al cabo, es un tema interno.
Pero lo que sí que le voy a pedir y a exigir como diputado, una vez se haya aprobado la ley del estatuto, de que aquí, en estas Cortes, en esta comisión y en el pleno no se esté hablando de País Valencia.
Todos hemos aceptado Comunidad Valenciana.
Lo digo porque es que parece que ustedes siguen reiterando, "no abrimos la guerra", pero, por favor, *(remors)* ustedes también sean demócratas, que lo son, pero por lo menos lo demuestren.

Y en el aspecto sexista ya le hemos comentado tanto la señora Andrés como yo que como hay otro bloque en el cual hay unas propuestas por parte de unas enmiendas, pues que lo vamos a tratar.
Pero en lo principal, que es el tema de la denominación, yo, por favor, sea demócrata, usted y su partido.
Llámense ustedes como quieran en sus juntas locales, pero en las instituciones, por favor, utilicen la norma que nos hemos puesto la gran mayoría de estas Cortes.
Nada más.

 

**El senyor president:**

Gràcies, senyor Ovejero.

Senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Gràcies, senyor president.

Bé, senyor Oltra, la veritat és que vosté ha parlat en principi de ferides.
És que ferides en tenim moltes.
Uns menys que altres.
És cert que uns hem cedit més que altres.
I jo crec que, en un principi, en benefici de la democràcia, que és un element fonamental, és un element superior de garantia.

Jo pense que ací en el tema.
.
.
quan eixen estos temes a debat tan sensibles u es planteja "quien puso más", no?
I no és un tema de "quién puso más", sinó com anem avant i com continuem en el camí per avançar i obtenir una major i millor democràcia, i un major i millor autogovern.

A mi em pareix estupend que u siga ferm en les seues línies polítiques, com vosté ha dit.
Però moltes vegades el consens ens arriba a un millor objectiu, a una millor obtenció dels beneficis per a la resta dels ciutadans.

Molt bé.
Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies a vosté, senyora Andrés.

Acabat el debat, si no hi ha cap inconvenient, anem a votar conjuntament les onze esmenes defensades pel senyor Oltra, les que van des de la 2 fins la 12 inclusivament.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot a favor i 14 en contra, es rebutgen.

Anem a votar l'article primer.
Vots a favor de l'article primer?
Gràcies.
Vots en contra?
Per 14 vots a favor i 1 en contra s'aprova l'article primer.

Votem l'article segon.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat l'article segon.

A l'article tercer.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat l'article tercer.

L'article quart.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat l'article quart.

L'article quint.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat l'article quint.

L'article sext.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat l'article sext.

A l'article sèptim.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat l'article sèptim.

L'article octau.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovat també l'article octau.

Passem a l'esmena número 13, a l'article 9, que defensa el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Este és un bloc que té.
.
.
Bé, la resta d'esmenes.
No sé si.
.
.
Bé, són la resta d'esmenes que hem presentat.
Són 14 esmenes en total les que hi ha ací.

Bé, ací hi ha un paquet important d'esmenes que fan referència al tema que abans havíem estat comentant, quan eren les esmenes del Grup Popular i PSOE.
Nosaltres en el seu moment votàrem en contra de la Llei de l'estatut dels expresidents.
Consideràvem i considerem que es va produir ahí un abús de situacions privilegiades.
Que fins i tot els mateixos grups proponents hagueren de corregir davant la critica social que s'havia generat, i del que havia sigut una situació *(pausa)*, el que havia sigut una proposta inicial aprovada pels dos grups de donar-li un tractament vitalici com a membre del Consell Jurídic Consultiu, a estes persones, doncs això.
.
.
bé, no sé si en algun lloc.
.
.
els *marajás* de l'Índia i poc més, era, era una cosa així comparable, no.

Davant d'això, bé, es va modificar allò en una llei d'acompanyament i es va fer una rebaixa, de manera que eixe tractament vitalici, de "retiro dorado", doncs es quedava en quinze anys, no, que era una cosa que no estava mal per al comú dels mortals.

Nosaltres continuem pensant que això no és correcte.
I que, malgrat que coneixem que existixen moltes comunitats autònomes, hi ha tota una dispersió de situacions.
Hi ha comunitats on no.
.
.
on no existeix aquesta figura, hi ha comunitats on existeix però no cobren, per exemple.
Hi ha on estan durant determinat temps fins que complisquen 65.
Hi ha que cobren solament les dietes, amb la qual cosa aquí no cobraria ningú perquè com vostés els han alliberat d'anar a les sessions, doncs ni tant sols cobrarien.
Bé, hi ha tota una dispersió que no anem a entrar perquè tampoc no és el tema.

Però, bé, que nosaltres sí que.
.
.
hem fet ahí una sèrie d'esmenes per a depurar la Llei del Consell Jurídic Consultiu del que nosaltres entenem contaminació que va generar l'estatut d'expresidents.
Aleshores, lògicament, tot l'apartat de reforma d'aquesta llei on es planteja aquest tema dels consellers nats o bé es fa referència a l'estatut dels expresidents, nosaltres fem esmenes de supressió.
Inclús ens hem permés una cosa d'eixes aixina ja de propina, de dir: "Bé, com suposem que no van a aprovar-nos ninguna.
.
.
" Perquè, clar, això seria, seria.
.
.
no sé el que seria, coses de vostés, com aprovaren alguna d'estes.

Hi ha un cas ahí curiós, i és que es planteja en un article les causes per les quals els consellers electius poden deixar de ser-ho.
Hi ha un altre cas on els consellers nats, o siga, els expresidents, poden deixar de ser membres del Consell Jurídic Consultiu.
I curiosament, entre els supòsits --perquè són supòsits, estem parlant de supòsits--, entre eixos supòsits, no està la renuncia, amb la qual cosa dius: "Bé, ¿què passa, que l'expresident que entre ahí és que no pot renunciar?
" Perquè si renuncia, ¿què fem, el tanquem o alguna cosa?
Perquè, clar, com no està previst, igual és il·legal que renuncie.
O a la millor la versió encara més cruel, de dir: "¿Com va a renunciar?
És que és un supòsit d'impossible compliment".
Per això segurament vostés no l'han tingut en compte, perquè deu estar tan bé, que és una cosa que ningú es va a plantejar una volta entre ahí.

Llavors, nosaltres, que estem en contra d'això, dius: "Home!
--jo què sé--, a mi em pareix molt dur que un expresident entre en el Consell Jurídic Consultiu, i per la raó que siga, a la millor després no es troba a gust --o jo què sé-- i vol renunciar, home!
, que puga renunciar".
Ja sé que és difícil, però, home!
, almenys que puga renunciar.
Llavors, hem fet una esmena, en previsió que no mos aproven la principal, que serà.
.
.
en la qual simplement contemplem això, de dir: "Bé, que estes persones puguen també renunciar".

Després hi ha una, en concret, la número 23, que eixa m'imagine que l'aprovaran, perquè eixa ja no és un llenguatge sexista, és simplement un error, un error, que el detector d'errors de vostés, i això que és un dels partits grans, no havien detectat.
I és que el text del projecte parla que les consultes facultatives.
.
.
Estem parlant de la petició de dictamen per les corporacions locals, etcètera, etcètera.
Ahí hi ha un error, en el text del projecte de llei, que diu que les consultes facultatives hauran d'interessar-les per mitjà del conseller competent.
Això és un error, no és una discriminació sexista.
És simplement un error, perquè inclús --ho dic per il·lustrar-los-- en l'exposició de motius, quan es parla d'este tema, es parla que es farà per mitjà de la conselleria corresponent.
Hi ha hagut un error ahí.
És un error que, vaja, no té més importància.
Però, home!
, posats aixina, deixat aixina, me pareix que no té.
.
.
no té això.

Després, està el tema de la renovació dels membres del Consell Jurídic Consultiu.
Nosaltres continuem creient que allò ideal, i l'objectiu, és que una volta s'aprove aquesta llei, en un termini curt --que no s'especifica, per cert, en el projecte i que nosaltres establim en tres mesos en una esmena--, que es procedisca a la renovació o substitució --el que toque-- de les persones que avui composen el Consell.
Un termini de tres mesos em pareix un termini adequat perquè estes persones puguen ser ratificades i nomenades cada una pel sector que vinga, o bé el president de la Generalitat --en estos moments president-- o bé com a Corts Valencianes.

Bé, hi ha alguna disposició derogatòria que el que fa referència, lògicament, és a tot el tema de l'estatut dels expresidents.

Després una qüestió, que és l'esmena 17, que nosaltres.
.
.
bé, vaig fer referència a ella, vaig anunciar que la presentaria en el debat de.
.
.
en el plenari.
Nosaltres continuem pensat que és interessant que aquestes Corts, igual que es fa en altres institucions.
.
.
Jo crec que és un model en el qual cal avançar.
Abans, crec que era Toni Such, plantejava una major democratització, que aquest projecte hauria d'anar en eixa línia.
Bé, esta va en eixa línia, a més, total, i per a tot el món, a més.
I és això que es diu l'examen previ, l'audiència prèvia, tant d'alguna manera que les persones que vagen a estar nomenades per a càrrecs importants per part d'aquestes Corts, tinguen l'obligació de comparèixer ací davant la comissió corresponent per a, bé, a banda ja de conéixer-los físicament, que seria l'aspecte menys important, dir què pensen, quina ha sigut la seua trajectòria, com pensen desenvolupar la tasca en l'òrgan que toque.

Aixina, segurament, per una banda, jo crec que ens permetria conéixer molt més a persones que van a estar càrrecs importants.
I a la millor també evitar alguna sorpresa, que de tant en tant ha passat en algun nomenament, que després d'estar nomenat, s'ha descobert que no era.
.
.
no era com pareixia.
I, bé, estes coses servixen per això.
Inclús per a augmentar també el nivell de consens a l'hora de procedir a aquestos nomenaments.
I la mateixa proposta, en el seu moment, pareixia que es veia per part de tot el món.
O siga, estem parlant de la legislatura anterior.
Jo recorde inclús haver estat conversant amb el vicepresident, senyor Ripoll.
Teníem ahí preparat inclús un model quasi d'aplicació d'allò.
Allò va quedar en res.
I ara ens trobem que, digam, la primera oportunitat formal de regular el tema també ha quedat en res.
Astò, lògicament, si ho implantàrem, ja ho implantaríem per a molta més.
.
.
tots els càrrecs, Televisió Valenciana, etcètera, etcètera.

Per tant, creem que és una esmena que va en eixa línia d'augmentar la transparència, l'eficàcia, etcètera.

Després, el tema del nomenament.
.
.
del que vostés diuen el president, que nosaltres demanem president o presidenta del Consell Jurídic.
Demanem, bé, que siga, efectivament, continue sent triat pel president o presidenta de la Generalitat, però --que ara mateix no queda especificat-- que fóra elegit d'entre les persones nomenades per les Corts.
No és per res.
Però pensem que les persones que vénen nomenades per les Corts aporten un plus de representativitat major que aquelles que vénen directament pel dit del o de la presidenta de les Corts.
I que d'alguna manera, home!
, si cal demanar algun nivell d'independència o de major objectivitat, a la millor les persones que vénen amb un consens tan important de les Corts podrien ser en eixe aspecte, digam, més correcte.

Bé, hi ha alguna qüestió tècnica ahí també pel que fa referència al tema de.
.
.
bé, el tema de substitució de president o presidenta que.
.
.
Jo crec que pràcticament quasi ja està.

Després estan les dos finals.
Per una banda, insistir en el missatge de la correcció lingüística em pareix important --ja hem fet referència, no vaig a entrar més.
I després el tema del llenguatge sexista, que havíem posat algun exemple abans.
I llavors, bé, que es faça, digam, l'eliminació de qualsevol referència en eixe aspecte discriminatori.
Jo pense que és una cosa que ja que tenim el precedent de la llei anterior, seria fàcil fer i d'alguna manera també crearíem escola en eixe sentit.

Res més.
Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Senyor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Gracias, señor presidente.

Bueno, señor Oltra, dejaré para el final las dos enmiendas que me he ido reiterando en la primera intervención y que creo que compartiendo con la señora Andrés el mismo sentido, vamos a intentar transaccionar.
Pero eso lo dejamos para el final.
Vamos primero a decir lo que no vamos a votar a favor.

Siguiendo una correlación, le digo que las enmiendas 13 y 14 pretenden que desaparezcan como consellers natos, con voz pero sin voto, los expresidentes de la Generalitat.
Le recuerdo que por consenso, una vez más, se promulgó una ley, la 6/2002, como usted ha indicado, del 2 de agosto, de estatuto de los expresidentes de la Generalitat, así como la modificación de los artículos 92 y 93 de la Ley 11/2002, del 23 de diciembre, de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de la Generalitat, como usted también ha aducido, que les convierte en miembros natos y que aunque ustedes, Izquierda Unida, la votasen en contra --vuelvo a reiterarme--, deben aceptar democráticamente su existencia y su contenido, aunque no lo compartan.
Eso es la democracia, es la esencia.
Es decir, no hacemos más que repetir.
Es que al final voy a empezar a dudar ya de que sean demócratas, que no lo dudo, pero es que usted va cayendo siempre en el mismo error, bajo mi punto de vista.

En lo que es la enmienda al artículo 10, que es la número 17, y que usted ha tratado casi a última hora, que pretende que las personas que vayan a ser propuestas per les Corts sean conocidas previamente por la comisión parlamentaria correspondiente --así lo pone usted literalmente--, y con este fin comparecerán para su audiencia.
Eso es lo que dice literalmente.

Pero yo le tengo que comentar, en primer lugar, que antes de su elección, les Corts tendrán conocimiento de las propuestas porque así lo establece el reglamento, y su elección ha de ser fruto del consenso, ya que requiere mayoría de tres quintos cuando se apruebe esta reforma.
Por lo tanto, no es la comisión que usted menciona quien debe conocerlos, sino el órgano soberano de les Corts, el Pleno.
Dice la enmienda que deben comparecer en la comisión correspondiente.
¿En cuál?
Usted no especifica cuál.
Nosotros, en este caso concreto el Grupo Popular, no sabemos cuál es.
Es más, no tenemos conocimiento de que exista en el seno de nuestro parlamento ninguna comisión con dichas competencias.
No obstante, también le tengo que indicar, por este tema y por otro, que de aquí hasta el Pleno del miércoles que viene donde vamos a tratar, podemos seguir trabajando en algunos temas en concreto, que es posible que a nosotros se nos haya podido pasar.

En las enmiendas 21 y 22 usted modifica el artículo 7 de la Ley 10/94.
Pero yo le tengo que indicar que son contradictorias entre sí, por aquello del estilo, ya que en una pretenden suprimir el punto 2 de dicho artículo, que es el referido a los miembros natos.
.
.
Claro, esto no es contradictorio con otras enmiendas planteadas, pero sí que lo es entre las dos que han presentado a este precepto.
Una pide que desaparezca y la otra que se mantenga y se añada "por renuncia".
Usted ya lo ha explicado en su exposición.
Por si no cae una, que caiga la otra.
Bueno, yo le voy a decir que ni una ni otra.
Si tenemos en cuenta que nos estamos refiriendo a los miembros natos, esta última enmienda es un contrasentido.
Los miembros natos lo son por su condición de expresidentes de la Generalitat, como bien ha indicado la señora Andrés antes, y, por tanto, no pueden cesar por renuncia.
Se puede renunciar a ser presidente de la Generalitat, pero cuando uno deja de serlo es, lo quiera o no, expresidente.
Y esta situación es claramente irrenunciable, tal como también ha expresado anteriormente el señor Such.

La enmienda número 23, que es al artículo 13, pretende que las consultas facultativas al Consell Jurídic Consultiu deban realizarse a través de la conselleria competente, en vez de a través del conseller.
Yo, sinceramente, no entiendo los motivos que pueda tener esta propuesta.
Pero, en cualquier caso, decirle que nos parece mucho más acertado y lógico que dichas consultas se dirijan al conseller, ya que la conselleria, como usted bien sabe, es el organismo integrado por todas las direcciones generales, y por encima de todo este entramado administrativo está la figura del conseller como máximo responsable.
No obstante, es otro de los temas que podremos mirar, por aquello que usted dice que en la exposición de motivos se habla de conselleria.
Puede haber quizás un lapsus, pero lo trataremos.

La enmienda 26, que es al artículo 16, hace unos momentos hemos aprobado una enmienda de supresión.
Por lo tanto, creo que no cabe ya entrar en discusión.
En cualquier caso, su pretensión de que a la entrada en vigor de esta ley de reforma se elijan los consejeros del Consell Jurídic Consultiu en el término de tres meses, no nos parece acertado, señor Oltra, si se tiene en cuenta que para su elección se requiere una mayoría cualificada de dos tercios, por lo que no depende de que se realice con mayor o menor agilidad, sino que los grupos parlamentarios lleguen a un consenso, y ello podrá ser o no ser en el plazo de tres meses.
A lo mejor se llega a un acuerdo en un plazo inferior, o tal vez sea mayor, pero no debemos encorsetarnos en tal plazo, que no sabemos si vamos a poder cumplir.
Y no debe existir preocupación alguna si se tarda más de tres meses, ya que hasta entonces estarán en funciones los consejeros actuales --no hay ningún problema en que nos retrasemos-- y su presidente.
Por lo tanto, no existe prisa alguna.

En cuanto a la exposición de motivos, presenta una enmienda que es congruente con la de la supresión del punto 2, del artículo 7, como antes le he indicado, ya que solicitan desaparezca de la exposición de motivos la referencia a las causas del cese de los consejeros natos.
Hasta aquí es correcto su planteamiento, con independencia de su criterio, con lo que usted ha expuesto.

Pero lo que ya no es congruente es que en una enmienda siguiente, de adición, pretendan mantener dicho precepto para los miembros natos, e incluso añadir un nuevo concepto de cese, y acto seguido plantear una enmienda a la exposición de motivos solicitando la supresión de dicha referencia.
Son una serie de incongruencias que también quizás desde aquí hasta el miércoles podamos subsanar.
Si los dos teníamos.
.
.
, usted creo que en este caso también ha pecado.
Porque ¿en qué quedamos?
¿Quiere que desaparezca el precepto o lo quiere ampliar?
¿Quiere mantenerlo y ampliarlo, pero que desaparezca la referencia en la exposición de motivos?
¿En qué quedamos?
Como no lo sé, luego lo podemos tratar en un momento determinado, pero que sepa que estas enmiendas las vamos a votar en contra por parte del Grupo Popular.

Y ya entrando.
.
.
le voy a hacer, si me permite la expresión, una especie de regañina, que yo ya lo he oído en el presidente de esta comisión y portavoz adjunto de mi grupo en alguna intervención, en algún Pleno, en otros proyectos no de ley.
Las enmiendas que viene a todo el texto, les tenemos que decir, y yo me reitero, que ustedes se presentan otra vez más ­--yo qué sé, que son pocos en el grupo-- sin los deberes hechos.
En sus enmiendas piden que hagan otros lo que ustedes desean y no se atreven a hacer una corrección lingüística.
¿Por qué no la hacen ustedes?
¿A quién están solicitando que la hagan?
¿A los funcionarios de la cámara?
Entrando al fondo de la cuestión, hemos de decirle que las normas ortográficas y sintácticas del texto son las vigentes, ya que son concordantes con las promulgadas por la Academia Valenciana de la Lengua.
¿Que a usted no le guste?
Eso es otra cuestión.
Pero que quede claro que todas son oficiales.

Respecto a la forma, tanto en el primero como en el segundo caso, en sus enmiendas ha omitido su señoría lo más importante: decir qué es lo que quiere corregir y cómo desea hacerlo.
Muy ambiguo que se corrija.
Mientras no lo haga, si de verdad es consciente de que hay partes que deben corregirse, estará haciendo dejación de su responsabilidad, porque ha tenido tiempo para hacerlo.
Reglamentariamente no es posible hacer modificaciones en un texto de ley que no estén reflejadas en las enmiendas, y además que estas sean asumidas por la comisión.
Pero con su estilo, ni tan siquiera es posible valorar sus intenciones porque no han sido reflejadas en las enmiendas.
Es decir, que es muy ambiguo.

No obstante, ahora le voy a decir la parte positiva en este caso concreto, de lo que he venido reiterando antes.

En las enmiendas número 18 y 19, que ustedes llaman de carácter sexista y que compartimos y podremos compartir, ya que están bien planteadas.
Lo que demuestra que cuando quieren, si lo quieren, lo pueden hacer.
Es por lo que le acabo de comentar anteriormente, que dan el trabajo a otros, y ustedes lo saben hacer.
Ya no les vale aquello, como decía en las enmiendas al texto, de que se haga una corrección lingüística que elimine el carácter sexista, sino que concretamente dicen lo que quieren y cómo lo quieren, como dicen diga presidente o presidenta.
Así de claro y conciso.
Si es lo que hay que hacer.
Para eso estamos en estas comisiones y para eso estamos en estos debates.

Pero yo también le tengo que decir que han cometido un fallo, y el fallo es el mismo de otras enmiendas: no respetan el contenido de la proposición de ley de las Cortes Valencianas, de propuesta de ley orgánica del Estatuto de Autonomía, que en su artículo 20.
3 establece como primera institución de la Generalitat a les Corts Valencianes o les Corts.
Es decir, que fallan ahí.

Pero, bueno, a pesar de todo esto, y conociendo el espíritu de la reforma, yo creo que podemos llegar a una transaccional en este aspecto.
.
Y a la otra enmienda, que es la 19, que es también al mismo artículo, pero al párrafo segundo, el punto 2, también nos da la razón en forma de plantear lo de president o presidenta.

Y de verdad que nos alegramos de que vayan reconociendo que nuestra teoría es la adecuada.
Tampoco tendríamos inconveniente en aceptarla, una vez de acuerdo con el Grupo Socialista, pero también habría que transaccionarla para el pleno.
Si el Grupo Socialista comparte este criterio, señora de Andrés, pues yo creo que estas dos, por parte del Grupo Popular, sí que podríamos transaccionar perfectamente.

Por lo tanto, le tengo que decir, señor Oltra, que solamente dos y que estos dos lapsus que pueden haber existido, podemos también tratarlos en su momento.
Pero de momento, por parte del Grupo Popular, la 18 y 19 podemos llegar a transaccionar, pero las demás vamos a votarlas en contra.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies, senyor Ovejero.

Señora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Gràcies, president.

Bueno, en principio, este grupo de enmiendas se refiere, digamos a la parte más troncal de la propia ley.
La enmienda 13 y 14 se refiere al artículo 9 que es la propia composición del Consejo Jurídico Consultivo.
Y entramos aquí en lo que ya hemos debatido anteriormente, que es el tema del estatuto de los expresidentes.

De alguna manera no se quiere eliminar solamente los consejeros natos, que serían los expresidentes, sino hacer una serie de modificaciones en cuanto a la constitución del Consell, en cuanto a las funciones también, sobre todo el tema de las deliberaciones con respecto a esos miembros natos.

El tema del estatuto de los expresidentes, evidentemente que es por coherencia que ustedes plantean la eliminación, porque no estaban de acuerdo, votaron en contra.
Y ahora no van a consentir, digamos que aquel estatuto de los expresidentes, que con la Ley de medidas fiscales del 2002, se modificó, el Consejo Jurídico Consultivo no va a permitir esta situación.
Pero yo creo que aquí habría que hacer una mirada prospectiva a lo que es el entorno del país.
La situación de los expresidentes en el resto de las comunidades autónomas, que usted sabe que forman parte en la mayoría de los consejos, que son retribuidos y no retribuidos, es variable, pero aquí en este momento la situación es que nadie ha hecho uso de este estatuto de expresidentes por el momento.

La situación de considerarlos como elementos importantes, o como potenciales conocedores de lo que sería la política en la Comunidad Valenciana, y el conocimiento del Estado en esta propia comunidad supondría un valor para el propio Consejo Jurídico Consultivo.
El elemento de ser miembros natos no es para que no vayan a trabajar, sino simplemente porque el Consejo Jurídico Consultivo tiene una actividad importante, como así se reflejó en la memoria de ayer.
Y los expresidentes digamos que tendrían voz pero no tendrían voto, con lo cual estarían en el elemento asesor o consultor del propio Consejo Jurídico Consultivo.

El artículo 10 de la proposición de ley habla del tema de las enmiendas que usted presenta, hablan del tema de lo que usted planteaba anteriormente, que era la toma de posesión inmediata cuando entre la ley en vigor en su publicación.
Al parecer yo no he entendido porqué usted plantea el problema.
Yo creo que la situación está bastante clara, incluso con una enmienda que el Partido Popular y el Partido Socialista ha presentado, que es que entre en vigor al día siguiente de su publicación.
Y debe de entrar en su publicación, según el orden que establezca la lista de espera que hay en la publicación del DOGV, y que en ese momento se renueven los cargos.
Que se mantendrían en su puesto hasta la renovación.
Pero yo no entiendo que existan disfunciones ahí.
O sea, no plantea ningún problema más que la propia publicación y su puesta en marcha de la ley.
No existe ningún tipo de problema.

En cuanto al artículo 17 existen las dos enmiendas de carácter sexista, que desde luego voy a poner mi empeño en que.
.
.
--si tengo influencia para que eso sea así--.
Y respecto al artículo 12, el artículo 12 plantea lo que sería que los consejeros natos.
.
.
puedan cesar.
Vamos a ver, en el tema de los expresidentes había una clara situación como elementos del Consejo Jurídico Consultivo, como componentes del Consejo Jurídico Consultivo porque han sido expresidentes.
Pero en el caso de que un expresidente no quiera tomar posesión no va a tomar posesión, no tiene por qué renunciar.
O sea, no toma la posesión.
En el caso de que tome posesión, la existencia de una renuncia quizá a lo mejor es un tema que habría que reflexionar de aquí al debate del miércoles.

Pero quiero decirle, una persona que tenga incompatibilidad en tomar posesión en el Consejo Jurídico Consultivo, será la persona quien propiamente lo diga y no tome posesión de ello.
La renuncia no ha lugar.
No ha lugar porque es expresidente.
Aunque de alguna manera, si quizás crea confusión es un elemento que habría que limar en el propio texto definitivo.
Y se podría llegar a algún tipo de conversación?

Vamos a ver, con respecto a la enmienda 23 del artículo 13, pues.
.
.
a ver, vamos a ver, las consultas facultativas.
El tema de las consultas facultativas, que en la exposición de motivos pone por las consellerias y en el articulado pone por el conseller.
Yo creo que eso se establece en el propio proceso administrativo.
Es el conseller quien rubrica la firma de la propia consulta, pero el proceso administrativo de una consulta porque sea facultativa, porque sea preceptiva es claro, pero porque sea facultativa.
.
.
por lo tanto, debe de ser a instancia de la propia dirección de la conselleria, quien inicie la propia acción administrativa para que se pidan consultas al Consejo Jurídico Consultivo.
Aunque existe una dualidad entre la exposición de motivos y aquí, con lo cual eso habría que subsanarlo o matizarlo para que se entienda correctamente.

Con la enmienda 26 al artículo 16, vamos a ver, plantean ustedes el plazo de tres meses.
El partido Popular y el Partido Socialista han presentado una enmienda, como le decía antes, para que entre en vigor al día siguiente de su publicación.
O sea, que no habría lugar a esperar esos tres meses.

En la enmienda 28 y 29 plantean, la enmienda 28 y 29 plantean un nuevo artículo, que es la supresión de digamos los artículos de la Ley de medidas fiscales que modificaron la composición del Consejo Jurídico Consultivo, lógicamente a consecuencia de que ustedes no admiten la existencia de los expresidentes en el Consejo Jurídico Consultivo.
Evidentemente, esa modificación de la Ley de medidas fiscales va a quedar completamente zanjada en este momento, al aprobarse esta propuesta de ley, y por lo tanto no habrá lugar a que exista modificaciones en la ley del 2002.

Y no sé si me dejo algún tema más, pero en concreto lo que quería decir es que todos los planteamientos que plantee Izquierda Unida con respecto a la parte troncal de esta ley es el tema de los expresidentes.
No hay un problema más que del reconocimiento de la autoridad que podrían tener personas de significada importancia, independientemente del grupo político en que hayan representado a la comunidad el reconocimiento a estas personas.

Yo creo que perderíamos un gran valor si dejamos perder a las personas que históricamente han dirigido esta comunidad.
Por eso el Consejo Jurídico Consultivo además tiene, digamos, la precaución de que sean miembros natos.
Y que sean miembros con voz pero sin voto, para que solamente realicen labores de asesoramiento y consejo, que yo creo que es el elemento fundamental inspirador que debe de mantener que los miembros natos del Consejo Jurídico Consultivo aporten a las decisiones de este órgano.
Por lo tanto, consideramos que no son aceptables estas enmiendas.
Gracias.

 

**El senyor president:**

 

Gràcies a vosté, senyora Andrés.

Senyories, finalitzat el debat correspon la votació.
Ay!
Perdón.
Perdón, perdón, perdón.
*(Remors)* Perdón.

Senyor Oltra, té la paraula.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Anem a vore, una qüestió, vaja, jo crec d'inici.
En tot cas recordar-li al senyor Ovejero que en democràcia també existixen les minories, i també existixen diguem la dissidència si se vol, que la dissidència és legal, o siga, no necessàriament tot el món ha d'estar d'acord en tot el món.
I ni tan sols que una llei s'aprove vol dir que, bo, hi haurà que acatar-la mentre estiga en vigor, però que és legítim intentar canviar-la, com qualsevol resolució.

Mire l'anterior president de la Generalitat, senyor Zaplana, allí.
Si està en contra de tot, de totes les lleis, de totes les resolucions que s'aproven.
Si és una cosa, dóna no sé què de vore'l, a un que l'ha conegut aquí.
Però vaja.
O siga, que per tant, això és legítim, és fer el paper de l'oposició és un paper, a més jo crec que imprescindible en una democràcia, si no ja no és democràcia.
I el paper de l'oposició no és fer aplaudiments a qui mana, en tot cas en algun moment, però també és plantejar alternatives i intentar rectificar el que un creu que està mal.

I en este cas, com crec que continua estant mal.
.
.
Clar, un sent coses increïbles.
Dius, bo, fa una proposta que ja he advertit com he fet la proposta.
He intentat suprimir l'apartat però coneixia que no anaven a deixar-ho, doncs dius: almenys intentar millorar la situació.

Però és que, clar, els arguments que he sentit han empitjorat la situació.
Com és possible que un expresident de la Generalitat que entre al Consell Jurídic Consultiu no puga eixir-se'n d'ací si vol?
Això no crec que passe ni, vaja, ni en una república bananera.
O siga, però com se pot impedir a una persona que està en un òrgan determinat, que per la raó que siga no vol continuar estant?
Si jo ja sé que per a entrar ahí és voluntari, ha de demanar.
I que fins ara no ho ha demanat cap perquè estan els tres estan col·locats.

Però que això se pot presentar el dia de demà, i a la millor entra.
I a la millor a l'any o als dos anys o als cinc anys, eixa persona, per la raó que siga vol renunciar.
Però com que no pot renunciar?
Però això, és que a més segur que és il·legal.
Això, senyor Ovejero, segur que és il·legal.
Això sí que.
No se pot obligar a ningú a estar en un lloc que no vol estar.
Però fins ahí podíem arribar.
Això estudien-s'ho, perquè vaja, segur que està mal, segur que això no se pot, no se li pot prohibir a la gent que se'n vaja dels llocs.
És que això, vaja, això me pareix un disbarat i damunt que se defenga.
És una cosa.

Allò de l'examen previ.
Home, això és que és una cosa que fa molt poquet temps aquí tots els grups defensàvem com una cosa correcta, necessària inclús a Madrid, al Congrés, estava començant a estudiar-se.
Bo, el model d'altres països.
I bo, jo ahí no he volgut posar allò de la comissió corresponent.

Perquè clar, les comissions i a més un poc l'exemple que vostés mateixa estan posant hui en dia quan aproven les lleis.
Quan diuen, ja no diuen la conselleria de no sé què, diuen la conselleria corresponent, la conselleria que toque els temes.
Per què?
Perquè aquí anem a fer una reforma del Reglament de les Corts, la comissió que ara posarem ahí a la millor canvia el dia de demà.
O siga, és una cosa.
Jo l'he deixat molt més ampla, també s'ha de fer un reglament nou del tema del consell jurídic.
Jo no he volgut tancar el tema, he volgut deixar-lo obert.
Resulta que a la millor per això m'he equivocat, però vaja, jo crec que és més correcte conforme tenim el tema nosaltres.

Posar els tres mesos d'anomenament.
Bo, és cert que eixe problema pot passar.
Però pot passar l'altre, que ja que no hi ha termini, de manera indefinida doncs ahí s'està.

Allò del tema este de.
.
.
que ara també s'ha fet referència per part de la senyora Josefa Andrés, de la conselleria, la consulta.
Bo, és que això, és que arriba un moment, dius bo, jo no sé, aquí ja és el súmmum que jo haja de defensar açò.
L'exposició de motius diu, textualment, 'exigint en la resta dels casos, que la petició es curse a través de la conselleria competent'.
Això és el que diu l'exposició de motius, jo no l'he escrita, eh, està ahí.

Vostés, el qui ha fet açò segurament s'ha equivocat, i ha posat del conseller, en una cosa aixina.
.
.
com és un sentiment masclista que aflora, doncs diu no, te conselleria.
És un error total.
Si això hi ha que estudiar-ho?
Bo, anem a estudiar-ho, però és un error, facen el que vulguen.
Però això és un error, ja que qüestionen eixe tema, jo em pareix un tema també que no acabe.
.
.

Després diuen, és que són vostés molt còmodes, o siga, el tema de l'estil no mos han dit on hi ha que corregir-ho.
Però vosté s'ha donat compte que en la proposta que presenten vostés en l'article tercer, l'article quart, l'article cinqué, el sisé, etcètera, diuen -vostés, eh- en tot el text de la llei, en la seua versió en castellà que se substituïsca l'expressió tal per la tal.

Jo he fet el mateix que vostés.
O siga, vosté està bé que ho faça.
No diuen on hi ha que rectificar-ho, sinó on figure que se rectifique.
I jo faig igual diu és que vosté no vol treballar.
Collons, home, és que me pareix una cosa també que són.
I estem parlant, com vulgarment se diu de *xuminades.* O siga que açò no té *(rialles)* no té, no té.
Però vaja, no m'isca per ahí, intente defensar-ho d'una altra manera perquè és que això no té ni peus ni cap.

I ara me diu, accepte dos esmenes perquè és tan evident i tan escandalós el llenguatge sexista.
I jo accepte, i jo ara me pregunte, aleshores perquè m'ha votat en contra l'esmena 7?
Perquè l'esmena 7, jo l'única cosa que deia la meua esmena és, que on diu president de la Generalitat que diga president o presidenta.
Però, per què, per què, és que vostés no pensen que mai arribarà una dona a una presidència?
Perque jo crec que sí.
, i estaria molt be que arribara.
Per tant, vull tindre coberta eixa posibilitat.
Pero vostés sabran més i això está descartat, no ?
Jo vaig a mantindre esta esmena, mire a vore si pal ple, i si no, hi ha una certa incoherència.

Jo defense en les esmenes en la línea de que eixa proposta d'ampliació es posa el millor possible.
Crec que ha segut una bona idea i ho vaig dir en el ple i torne reperti-ho ací, que és la mitad de les persones que estén nominades siguen per les Corts, me pareix una bona.
.
.
inclús ja anuncie que, a pesar de que tinc esmenes presentades al artícle 10 jo vaig a votar a favor del article 10.
També crec que és l'únic que val la pena, per dir-ho claramente de tot el que està fent-se ací.
La única novetat.

Pero vaig a mantindre les meues esmenes de cara al ple, perquè considere que milloren i amplien la transparéncia d'eixe article, que no eixen, però me pareix positiu eixe article -al igual que hi ha algún atre per ahí- pero crec que era important fer eixes esmenes en la línea, de donar-li més transparència, més coningut, pero crec que al final isca el millor possible, ya sabem les majories aquí, començant, que jo ho tinc mal, pero contrbuint a que les coses isquen el millor posible.
Eixa era un poc la idea.
Res més.
Gràcies.

 

**El senyor president:**

Moltes gràcies, senyor Oltra.
La presidència, sense voler entrar, perque no pertoca, en el debat, sí que vull aclarar que l'esmena número 7 no diu el que el senyor Olta ha dit, no diu que diga president o presidenta.
Diu; president/a de la Generalitat.
*(Remors)* És el que diu l'esmena, que cap senyoria es confonga.
Diu concretament: President/a de la Generalitat.

Senyor Ovejero.

 

 

**El senyor Ovejero Adelantado**:

 

Simplemente ratificarme que creo, con el Grupo Socialista, que de aquí al miércoles podemos mirar algún tema donde pueda haber habido algún lapsus, y en cuanto a lo demás, como usted considera aquí a veces son ·*chuminaes"*, no vale perder el tiempo por economía procesal, y de aquí al miércoles, si hay algo que cambiar, los tres grupos de acuerdo lo haremos.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Gracias, señor Ovejero.

Señora de Andrés.

 

**La senyora de Andrés Barea:**

 

Yo no puedo ser tan práctica *(rient-se)* como el señor Ovejero.
Jo pense que el tema que ha plantejat el senyor Oltra va sobre tres elements: el tema de la renuncia, que crec que és un tema que habría de estudiar-ho en profunditat, perquè pot ser no se entén específicacament el tema de l'examen, que quedaria un poc plegat a una posible reforma del reglament de estes Corts, on deurien compareixer i com deurien de compareixer.
.
.
i el compromís de la revisió de tota la llei, del caràcter sexista de aquesta, inclòs l'artícul 7, el compromís de revisió de tota la llei del caràcter sexista d'aquesta.
Res més i gràcies.

 

**El senyor president:**

Gràcies a vosté, senyora Andrés.
Finalitzat el debat, votem conjuntament totes les esmenes defensades pel senyor Oltra.
*(Remors)* La presidència entés que va a transaccionar-se per el Ple.
*(Remors)* La presidencia farà el que demanen.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Sí que había propuesto que de aquí al pleno.
.
.
y en el pkeno después transaccionamos.
Esa es la propuesta que había hecho la señora Andrés ¿y también el Grupo Socialista?

 

**El senyor president:**

 

Vosté sap, senyor Oltra, que no pot ser d'altra forma, perquè a més del vocabulari sexista vosté afegís altra qüestió, que al llarg del debat s'ha vist que el Grup Socialista i el Grup Popular no han estat d'acord.
Senyora Andrés.

 

**La senyora Andrés Barea:**

Senyor president.
No més dir una cosa: Jo acabe de fer la proposta de la revisió de tota la llei.
Pero això no sería aprovar ara sino fer una revisió general.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora Andrés

Pasem a votar el bloc d'esmenes que ha defensat el senyor Oltra.

Vots a favor de les esmenes?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Un vot a favor, 14 en contra.
Queden rebutjades.

Hem votat fins lárticle 8.
Si les seues senyories no tenen inconvenient, podem votar conjuntament des del 9 al 18.
¿Algún inconvenient, senyor Oltra?

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Demanaría votació separada del 10 i el 11*.
(Remors)* Perdó, 14, 15.
.
.
El 17.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor president:**

 

El 17 no existix.
(Remors) Anem a votar peque la seua senyoria no tinga cap dupte.
Vot a favor de l'alticle 9?
¡En contra?
Un vot en contra i 14 a favor, queda aprovat.

Votem l'article 10.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovat.
Votem l'article 11.
Vots a favor?
Gràcies, per unanimitat es aprovat.

Votem l'article 12.
Vots a favor?
Un vot en contra I 14 a favor queda aprovat l'article 12.
Votem el 13.
Vots a favor del article 13?
Per un vot en contra I 14 a favor queda aprovat l'article 13.
Votem l'article 14.
Vots a favor?
Per unanimitat queda aprovat, A l'article 15 no hi ha esmenes.
Vots a favor?
Per unanimitat es aprovat.
L'article 16 ja no no existeix.
.
L'alticle 17 tampoc.
I l'article 18 tampoc.

A una nova disposició transitoria, una, dos i tres, podem votar-les conjuntament?
*(Remors)* No.
A un transitoria nova, que és l'esmena 31, que ha segut aprovada, separadament.
Vots a favor?
Vot en contra?
1 vot en contra i 14 a favor queda aprovada.
Una nova disposiciói transitoria segona.
Vots a favor?
(Remors) Per unanimitat queda aprovada.
Una nova disposició transitoria tercera, vots a favor?
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovada.
A una nova disposició final ¿vot a favor?
Gràcies.
Per unanimitat queda aprovada.

A l'exposició de motius.
Vots a favor?
Vots en contra?
1 vot en contra i 14 a favor, queda aprovada l'exposició de motius.
A la disposicio adicional, que ha sigut plantejada amb una que era transaccional que hem votat anteriorment, vot a favor?
Per unanimitat queda aprovada.

Senyories, finalitzat el debat, els recorde que fins a hui a les 14 hores hi ha de lloc per a mantindre esmenes o a presentar vots particulars.

Senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

El Grupo Parlamentari d'Esquerra Unida: Entesa mantés totes les esmenes presentades.

 

***Designació del membre de la comissió que ha de presentar el dictamen sobre la Proposició de llei de reforma de la Llei 10/1994, de 19 de desembre, de creació del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana davant el Ple de les Corts.***

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.
Que el últim punt de l'ordre del dia, que es designació de la persona que ha de presentar el dictamen davant el Ple de les Corts.
Senyor Ovejero?

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Yo propondría en nombre del Grupo Popular que fuera el señor Sarriá el que hiciera la presentación.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Oltra?
Molt bé.
Don Vicent Sarrià presentarà el dictamen davant el Ple.
Senyories.
Moltísimes gràcies.
S'alça la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 12 hores i 14 minuts)*