Untitled Document


<!--
body {
color:#272526;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:#272526;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:#272526;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió de Medi Ambient realitzada el dia 24 de novembre de 2009.
Comença la reunió a les 17 hores i 6 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 15.

Preguntes 16.
918, 16.
919, 16.
920, 16.
921, 16.
922, 16.
923, 16.
924, 16.
925 i 16.
946 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que contesta la
secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre la tala de pins al Penyagolosa, que formula la diputada senyora Mireia
Mollà Herrera (GP Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís) (RE números 42.
449, 42.
450, 42.
451, 42.
452, 42.
453, 42.
454, 42.
455, 42.
456 i 42.
477, BOC número 171)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
señor secretario, tiene usted la palabra para pasar lista, a ver si están todos puntuales.

(El secretari passa llista per tal de comprovar el quòrum)

Pasaré.
.
.
, primero, dar cuenta a la comisión -los portavoces si quieren acercarse aquí y, si no, desde su sitio- de que vamos a proceder, porque así lo estima la Mesa, al agrupamiento de la mayoría de las preguntas que tenemos aquí.

Serían de la 16.
918 a la 16.
925, incluida la 16.
946; de la 16.
933 a la 16.
936; de la
16.
937 a la 19.
945; de la 16.
949 a la 17.
492.
.
.
, (veus) el almacenamiento del gas natural de Castor.
(Veus) La 49.
.
.
No, no, no, es.
.
.
, no es desde hasta, ¿eh?
, es 16.
949 a la 17.
492.
(Algun diputat diu: «Sueltas.
») Sueltas, sí, sí, sí, sí.
.
.
Luego, la 17.
362; tiene esta Mesa un escrito aplazando la pregunta 17.
366; (veus) a continuación, la 17.
473, y para finalizar con la 17.
487.

¿Correcto, Mireia?
(Veus) ¿Lo último?
(Veus) ¿Lo último ha sido correcto, Mireia?
No, las últimas son 17.
487, la 17.
473, empresa la Traiguera; la 17.
366, infraestructuras
hidráulicas de la Safor.
.
.
(Veus) Ésa está aplazada.
La 17.
362, el LIC de Orpesa y tránsito de vehículos.
.
.
¿Sigo?
(Veus) La 16.
949 y la 17.
492, que es la de Castor; de la 16.
937 a la 19.
945 más la 16.
947, plan general de ordenación urbana de Castellón; la 16.
933 a la 16.
936, polígono del Serrallo, y 16.
918 a la 16.
925 más la 16.
946, Penyagolosa.
¿Todo correcto?

Muy bien, entonces tenemos.
.
.
, la mesa ha recibido.
.
.
, la Mesa ha recibido
varios comunicados.
Primero, el aplazamiento de la pregunta esta que hemos
dicho, la 17.
366; la excusa del señor conseller por su no presencia a la comparecencia, que la tendrán ustedes en el escrito, y no creo que haya ninguna otra cosa que comunicar.

Con lo cual, podemos pasar a la aprobación del acta.
.
.
¿Perdón?
Ah!
, bueno, el cambio de portavoz del Grupo Popular en la persona de don César Sánchez.

¿Qué me decía?

La senyora Salvador Rubert:

Sí, voldria demanar la paraula per una qüestió referent a l'ordre del dia.

El senyor president:

Sí, tiene la palabra.

La senyora Salvador Rubert:

I és relatiu a manifestar la disconformitat d'aquest grup parlamentari per l'absència del conseller, del senyor Cotino, una falta de respecte a aquesta cambra.
Una absència reiterada que demostra el desinterés del senyor conseller per les qüestions que es substancien en aquesta comissió, i volem que conste en acta.

Gràcies.

El senyor president:

Yo le recordaría a la señora Salvador que el señor Cotino solamente lleva como conseller de esta conselleria dos comisiones con ésta, o sea, una más y ésta, y dice usted de forma reiterada.
.
.
(Veus) Pero bueno.

¿Sí?
Tiene la palabra.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, jo voldria fer una petició a la mesa de la comissió, quant a la comunicació que fa el conseller, que arriba vora les quatre i mitja de la vesprada, i la
seva justificació que és «compromisos adquiridos con anterioridad.
»

M'agradaria que la Mesa de Les Corts acceptara la petició d'enviar-li un comunicat al senyor conseller mostrant-li el nostre rebuig a aquest
tipus d'explicacions que se donen.
Si els compromisos estaven adquirits abans de les
quatre i mitja d'esta vesprada, podia haver-ho comunicat molt abans perquè hi ha gent que.
.
.
, doncs bé, perquè ha vingut la secretària, si no, estaríem ací fent el no res.

Gràcies.
(Veus)

El senyor president:

Yo, aclararle a la señora Mollà que si ha leído la disculpa, es de fecha 23 de noviembre, simplemente.

Señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Simplemente, quería comentar que el señor vicepresidente, como bien ha indicado, lleva muy poquito tiempo como conseller de Medio Ambiente.
Ha comparecido en pleno de las Cortes siempre que ha tenido
oportunidad de comparecer.
Vendrá a esta comisión cuando corresponda y cuando pueda.
Y puntualizar, también, que la excusa es de fecha de 23 de noviembre, y no de hace apenas unas horas.
No sé si ha habido algún tipo de problema administrativo o burocrático que haya hecho que esta excusa llegue a las cuatro y media de la tarde.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muy bien, señor Sánchez.

Tiene la palabra.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Simplemente, para felicitar al nuevo portavoz del Grupo Popular, don César Sánchez, y desearle lo mejor en esta andadura.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Muy bien, pasamos a la votación, si ustedes así lo estiman, si no, también, la votación del acta anterior.
¿Votos a favor?
Se da por aprobada, por unanimidad.
Muy bien.

El senyor president:

Vamos al punto número 2, que para ello tenemos la visita, siempre agradable para esta comisión, de doña María Ángeles Ureña, para dar cumplida y buena respuesta a todo este mogollón de preguntas que tenemos aquí.

Con lo cual, pasamos a la primera agrupación, que es la 16.
918 a la 16.
925 más la 16.
946.

Tiene la palabra doña Mireia Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Jo, primer, volia situar els membres de la comissió.
Aquestes preguntes sobre la tala de pins al Penyagolosa són de 28 de juliol de 2009 i, com passarà en altres preguntes que farem, trobem una resposta de les típiques que fa el Partit Popular al govern de La Generalitat que és de 6 d'octubre de 2009.

Com tots sabran, els tràmits de les preguntes amb petició per escrit, que era com eren formulades aquestes primeres preguntes, no té vacances.
Però els membres del Partit Popular sembla que tenen moltes vacances i, per això, és pel que el meu grup parlamentari no ha deixat passar l'oportunitat que siguen contestades, ací en la cambra, d'acord amb el reglament.

Aquestes preguntes vénen a dir que, segons s'està denunciant, la conselleria sembla tenir la intenció de talar uns 3.
000 pins de l'espècie Pinus sylvestris i Pinus nigra al bosc de Sant Joan de Penyagolosa com a
mesura fitosanitària per a fer front a l'afectació d'aquests pins pel vesc.

La Junta Rectora del parc de Penyagolosa, en la reunió de 3 de juny a Vistavella, ha emés un informe desfavorable al projecte de la conselleria.
Diverses organitzacions
es van oposar en la junta a aquesta mesura, ateses les opinions tècniques que disposen i que qüestionen la conveniència.
Els valors naturals i culturals del bosc de Penyagolosa exigeixen un
tractament molt acurat que no pot fonamentar-se, com pretén la conselleria, en la simple tala d'arbres.

El bosc de Penyagolosa és justament això, un bosc, i com a un bosc -no com una reserva de fusta- ha de ser tractat.
I és per això que se formulaven: quantes hectàrees a la zona de Penyagolosa estan afectades pel vesc?
Quantes hectàrees i quines zones de la nostra comunitat autònoma estan afectades per aquest paràsit?
Des de quan té coneiximent la conselleria d'aquesta problemàtica?
Quina garantia hi ha perquè amb la tala dels pins no es propagarà aquesta plaga?
Quan preveu la conselleria iniciar la tala?
Què es pensa fer posteriorment amb els arbres talats?
Quines mesures per a evitar l'erosió del sòl es pensa adoptar si s'efectua la tala?
I si ha estudiat o pensa estudiar la conselleria mesures
alternatives per a lluitar contra el paràsit que no siga la tala de pins.

Com voran vostés, són preguntes diferents, però d'una mateixa temàtica i que ve a dibuixar una realitat, i és la deixadesa de les seves funcions -de la Conselleria de Medi Ambient- quant a la protecció.
Perquè, ja dic, les mesures que prenen són les mesures més contraproduents i que afecten molt el nostre medi natural.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Para responder tiene la palabra doña María Ángeles Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Muchas gracias, señor presidente.

Bona vesprada a tots els senyors i senyores diputades i diputats.

Senyora Mollà, la resposta que li va donar el conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge, el passat 6 d'octubre de l'any 2009, li dia que el visc o vesc és una planta autòctona pròpia de les pinedes de muntanya, per la qual cosa la seua presència és habitual i necessària per als ecosistemes.
No obstant això, de vegades pot proliferar de manera excessiva i es pot considerar perillosa
per a la supervivència de la pineda.

Des de 1996, la nostra conselleria du a terme prospeccions fitosanitàries per a conéixer l'estat sanitari de les (inintel·ligible) .
.
.
de la comunitat.
En la pàgina web de la nostra conselleria es pot consultar la informació sobre els resultats d'aquestes prospeccions.
La propagació del visc s'efectua per la dispersió de les llavors, per la qual cosa en eliminar els espècimens més afectats s'elimina gran part de la seua capacitat dispersiva.

Els treballs de sanejament pretenen reduir les poblacions de visc per a
mantenir-les en nivells que permeten la persistència de la pineda i la supervivència del mateix visc.
Només s'eliminen els arbres morts, moribunds o greument afectats.
En tot cas, el nombre
d'exemplars que s'ha d'eliminar és molt reduït en proporció a la població de la zona.

Segons establix la llei, la fusta resultant d'aquest tractament s'ha adjudicat mitjançant subhasta.
La conselleria ha adoptat mesures adequades per a evitar l'erosió del sòl.

Se dia en eixe moment, el 6 d'octubre, que la pròxima junta rectora del Parc Natural del Penyagolosa seria assabentada, per part
de la conselleria, del Pla d'actuació integral per al control del visc a la muntanya de Sant Joan de Penyagolosa.

La junta rectora, a la qual fa referència eixa pregunta, se va celebrar el 29 d'octubre.
I en eixa junta rectora se va donar a conéixer a tots els membres de la junta el pla que ha segut aprovat per unanimitat
en el si de la junta rectora.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Para la réplica, tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bé, jo, com que ja he exposat.
.
.
per què vénen a parar aquestes preguntes ací.
Jo tinc les contestacions.
Jo.
.
.
, m'agradaria que.
.
.
, doncs bé, jo sé llegir, i si haguera pogut fer una còpia als membres.
.
.
, no fa falta que se llija.
Jo vullc més enllà.
Perquè aquí se fan moltes preguntes, que la contestació de la conselleria no ve a reflectir els dubtes que tenim des del meu grup
parlamentari.

Per començar, quan se demanen dades, vostés tenen el costum de remetre-mos a unes pàgines web.
Jo supose que eixes dades no se posen en una pàgina web perquè si, vénen avalats per uns informes que haurà fet algun tipus de tècnic.
I això, això no està en una pàgina web.
Això.
.
.
, jo vullc eixos informes i, per això, jo vullc eixes contestacions d'una forma rigorosa i formal, com crec que tinc dret a rebre per part de la seua
conselleria.

Al marge d'això que és una particularitat, però que sol passar en totes les conselleries, hi han coses que a mi em criden l'atenció.
Se parla de quants pins pensa talar la conselleria, una pregunta molt exacta, i la conselleria diu, bé, en tot cas, el nombre d'exemplars que s'ha d'eliminar és molt reduït en proporció a la població de la zona.

Les evasives són molt evidents!
Jo crec que a vosté això li sembla, vaja, una deducció molt fàcil.

Després diu, «la conselleria ha adoptat mesures adequades per a evitar l'erosió del sòl».
Quan la meua pregunta és quines mesures ha adoptat la conselleria per a evitar l'erosió del sòl.
No fa falta que em conteste amb la mateixa pregunta que jo he formulat
donant-li caràcter de contestació, perquè jo dic: quines mesures aleshores?
Quines?
Jo supose que tindrà algun tipus d'informe o documentació sobre això.

A banda, a banda, vosté sap que en el seu document, de la conselleria, per a justificar aquesta tala se
feia menció a una qüestió que jo voldria ressaltar.
Diu: «Hace falta profundizar en el conocimiento de todos los factores que influyen en
el desarrollo y dispersión del muérdago.
» Per això sorprén que, en compte de fer eixos estudis, i a més començant amb les intervencions de menor impacte, perquè vosté sap que la tala és de més impacte, que representa el 75% de les inversions; però hi ha altre 25% que són de menor impacte i que anirien a pal·liar eixa problemàtica molt més que, ja dic, prendre mesures tan dràstiques, s'ha començat directament per això, per tallar els pins.

És a dir, vostés estan profunditzant en el coneixement de tots eixos factors?
En quina mesura?
Perquè si ja directament la seua solució és la tala de pins, per a què volen, per a què volen vostés aprofundir en el coneixement dels factors que influïxen en el desenvolupament i la dispersió del muérdago.
Perquè és una solució que li donen.

I jo voldria recordar-los que estem parlant d'una zona LIC, un parc natural, i, per tant, qualsevol actuació dins d'este pot suposar una destrossa difícil de recuperar.

L'associació ecologista Agró els va denunciar públicament sobre açò, els va posar en avís, va fer un seguiment d'este i va enviar un equip de sis biòlegs de la comissió forestal, en els quals hi havia tres doctors en botànica, i que havien pogut comprovar l'inici de les tales que es fonamentaven en aquest informe, en el document
elaborat per la Direcció General de Gestió del Medi Natural, que presentava a més, ja de per si pobres argumentacions i discutibles justificacions de les
actuacions, però que a més, en vore els pins que se talaven en primera instància, és a dir, perquè van estar allí els primers dies només, se donaven compte que no són tal com vostés justifiquen que diuen que són, perquè estan, o morts, o molt infectats, moribunds, i no ha estat així.

Per tant, jo li dic, si vosté és capaç de creure'm que hi han hagut grups d'experts que han anat a la zona, s'han preocupat de forma voluntària de ser este seguiment i alerten d'esta situació, jo crec que vosté podrà encomanar la conselleria que faça la vigilància pertinent, perquè és possible, és possible, que les persones que estan ocupant-se d'aquesta tala no estiguen fent-la com cal.

De totes formes, ja li dic, nosaltres creguem que hi ha moltíssimes, moltíssimes altres solucions que no creguem que hi haja informes rigorosos que
justifiquen una possible plaga, que tampoc ens han oferit vostés massa dades al respecte que justifiquen, ja dic, aquesta tala indiscriminada i
que suposa, ja dic, perquè vosté ja sap que s'ha començat en aquesta tala una degradació d'aquest parc natural.

Ja li dic, voldríem almenys algunes contestacions molt més exactes del que és la pròpia de la conselleria.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Com li dia, senyora Mollà, el passat 29 d'octubre va ser sotmesa a la consideració de la junta rectora del parc el pla d'actuació integral que la conselleria pensa portar a terme per eradicar la plaga de visc
en el Penyagolosa.

Després de l'aprovació d'este pla s'inicien els treballs de sanejament dels terrenys forestals, i pretén este pla donar coherència i continuïtat a les accions que realitzen per a controlar l'expansió del visc a la zona de Sant Joan de Penyagolosa.

El pla inclou les següents propostes d'actuació: l'eliminació dels peus més afectats pel visc; la poda de branques infestades; promoure l'aprofitament de les mates de visc per a l'ús ornamental; la plantació d'espècies arbòries i arbustives que produïsquen fruits d'hivern de manera que estes puguen servir de l'aliment a les aus que propaguen les llavors del visc; el foment de l'ús que alimente el visc, però que no el propague, i actuacions a l'entorn dels punts permanents d'aigua de les aus, dirigides a mantindre o plantar arbres
(inintel·ligible) .
.
.
 en les proximitats.

Este pla proposa actuacions a mitjà termini, té una duració de deu anys.
La superfície a tractar és de 452.
000 hectàrees en deu zones d'actuació.
Per tant, comporta una superfície de 45 hectàrees cadascuna.
I quant a les branques infestades per visc, s'actuarà cada any sobre dos zones d'actuació, de manera que al cap de deu anys s'haja efectuat la poda dos vegades en cada superfície.
D'esta manera es realitzaran podes en cada superfície i cada cinc anys, que és el temps que necessita una nova mata de visc per a començar a donar fruit.
Per això s'elimina la possibilitat de la dispersió.
El cost total del pla s'estima en 1.
106.
600 euros.

Moltes gràcies.
(S'interromp la gravació)

Preguntes 16.
933, 16.
934, 16.
935 i 16.
936 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que contesta la
secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre una planta de fertilitzants al port de Castelló, que formula la diputada senyora Mireia Mollà Herrera (GP Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís) (RE números 42.
464, 42.
465, 42.
466 i 42.
467, BOC número 171)

El senyor president:

(Inoïble per raons tècniques)

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, aquestes preguntes, si més no, doncs hem acceptat agrupar-les, però, com vosté sap, i pot llegir-les perfectament, cada una té un tarannà molt diferent.

La primera parla directament de la perillositat al.
.
.
, doncs bé, indicar no solament aquesta nova indústria, diguérem, però si en la zona, analitzem la zona en què s'instal·laria, la repercussió que pot tindre en la resta d'indústries, produint un efecte dominó si estiguérem en una situació d'accident, de perill, etcètera, etcètera.

La següent.
Em crida l'atenció que no pugam fer un debat molt extens sobre el tema, ve a parlar directament de
la contaminació que es produïx en aquesta zona i que en les dades, que no vaig a extendre'm massa, el que ve a dir és que només que en les tres empreses ubicades en el polígon del Serrallo emeten la mateixa quantitat que 670.
000 vehicles.
Jo voldria
que si algú se poguera escandalitzar d'açò, perquè les dates són les següents.

A la ciutat de Castelló, en 2008, es disposava de 120.
000 vehicles.
Però és que a la ciutat de Barcelona, que tothom la coneixerà, se disposava en 2006 de 616.
000 vehicles.
És a dir, en aquesta zona estes tres empreses les seves emissions repercutixen en
670.
000 vehicles.
És a dir, molt més que en la ciutat de Barcelona.

Jo supose que vostés es poden imaginar la gravetat del que estem parlant.
Ja dic, per un costat de
les emissions, per altra de la indústria perillosa que es vol autoritzar ahí.
I se plantejava al respecte de tot açò quines mesures pensa prendre la conselleria per a obligar que esta empresa haja
de complir, no els límits que se li estableix per.
.
.
, sinó donant per suposat que està ubicada en una zona on es registren unes emissions molt altes i a més s'ubiquen altres empreses que estan declarades extremadament perilloses, doncs jo
crec que tot açò la conselleria hauria d'obrir molt més els ulls, hauria de projectar en un suposat molt més que el que pot regir una suposada normativa.
És a dir, sempre ha de previndre per damunt de qualsevol norma de límits mínims.
I és el que nosaltres creguem que està passant.

La conselleria s'està quedant en els límits mínims, per tal de donar-li aquesta autorització, i no està preveient unes situacions que, ja siguen a nivell de contaminació, ja siguen a nivell de perillositat, podrien produir-se.
A nivell de
contaminació és evident que se produiran.
No vullguérem, no vullguérem, això és una declaració, no vullguérem ningú que hi hagués cap tipus de problema en aquestes indústries.
Però la possibilitat està ahí i per això es declaren com a extremadament perilloses.

Volem saber, volem saber quines són les mesures, més enllà que vostés mos conten en la seva resposta justament el que nosaltres havíem plantejat en les nostres preguntes.
Sabem que els límits, sabem les normatives, sabem tal.
És a dir, aquesta contestació que ens fa la conselleria no ens val, perquè, ja dic, ha sigut simplement copiar i pegar el que nosaltres exposàvem en les nostres preguntes.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra, para dar respuesta, la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyora Mollà, com vosté sap, la pregunta també va ser resposta per escrit per part del vicepresident tercer del Govern i
conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge el 6 d'octubre passat.

Li dia en eixe moment el conseller que la conselleria està tramitant l'autorització ambiental integrada d'Agriberia Nutrición Vegetal, sociedad limitada, en la qual s'avaluarà la viabilitat del projecte.

Bé, això es tindran en compte totes les al·legacions que s'han presentat durant el període d'exposició pública, com també els informes dels organismes competents, inclosos els competents en matèria de protecció civil.

Per a la concessió d'esta autorització l'activitat ha complir els valors límit d'emissió de contaminants establits en la legislació vigent, tendint sempre a la implantació de les millors tècniques disponibles.

D'acord amb la documentació que ha presentat l'empresa, la capacitat prevista per a l'emmagatzematge d'amoníac es troba per davall del límit d'aplicació del Reial decret 1.
254/1999, l'empresa ha presentat el Pla d'autoprotecció que establix el Reial decret 303/2007, de 23 de març, pel qual s'aprova la norma bàsica d'autoprotecció de centres, establiments i dependències dedicades a activitats que puguen donar origen a situacions d'emergència.

També preguntava en el conjunt d'estes preguntes per la xarxa valenciana de vigilància i control de la contaminació atmosfèrica.
Li diem que la xarxa valenciana de vigilància i control de la contaminació atmosfèrica exercix un control efectiu sobre els distints paràmetres contaminants regulats per la normativa.
Es poden consultar els nivells de
concentració de distints paràmetres contaminats registrats per les estacions d'esta xarxa en la web de la conselleria, on trobarem dades permanentment
actualitzades.

Les estacions de la xarxa valenciana, segons els criteris que establix el Reial
decret 1.
073/2002, sobre avaluació i gestió de la qualitat de l'aire, quant al calibratge de la xarxa, diàriament es realitzen els treballs de manteniment necessaris perquè es trobe dins dels marges operatius òptims especificats pels fabricants de cadascun d'estos equips.

També volia fer-li referència a sa senyoria que en la informació arreplegada en esta xarxa de vigilància de la qualitat atmosfèrica, qualitat de l'aire o immissió fa referència a la permanència dels compostos de forma contínua o temporal en l'atmosfera present a nivell de sòl.
Esta idea d'immissió coincidix en la de concentració dels contaminants en l'ambient en punts suficientment allunyats de les fonts per a no discernir quina d'elles és la causant dels nivells de contaminació aconseguits, nivells als quals, de manera general, estan exposats els
receptors.

Moltes gràcies.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Anem a vore de nou, doncs bé, jo tinc aquesta contestació.
Sí que és ben cert que vosté diu, bé, les preguntes ja van ser contestades.
Sap vosté que estem ací perquè el tràmit diu que quan vostés no contesten les preguntes al temps, doncs poden passar ací a pregunta oral.
Vull dir, el que passa és que han vingut després.
Però, clar, jo no tinc la culpa d'açò, el tràmit del reglament és eixe i la seva responsabilitat en la conselleria és contestar a les meues preguntes en el temps indicat, que és molt suficient.
Fins arriba al punt que les conselleries es permeten el luxe
de demanar pròrrogues.
I la Mesa de Les Corts, la senyora presidenta, no és susceptible de negar aquestes pròrrogues a les conselleries.
Doncs, jo voldria que la propera vegada no haguera de succeir aquest cas, però, malgrat això, ja li dic, jo tinc aquestes contestacions i no em quede satisfeta.

Perquè hi han coses que jo voldria no deixar-me, en aquests argumentaris que se fan en
les preguntes, que jo crec que vostés no hi han aprofundit, perquè vorien el rigor amb què es formulen.
Molts vegades, el Partit Popular, doncs, amb esta mania de no vore
més enllà dels seus nassos, no vol vore que hi ha gent que exposa arguments molt tècnics sobre estes qüestions, i fins i tot que fan referències a coses preocupants que a vostés crec que se'ls escapen o no volen vore-les.

En una de les preguntes, el que ve a dir és que l'empresa Agriberia Nutrición Vegetal ha exposat al públic la concessió de l'autorització ambiental integrada per al projecte d'una planta de fertilitzants.
En l'EIA presentat per l'empresa es presenten una sèrie de propostes d'emissions atmosfèriques on es reconeix tàcitament la impossibilitat de complir els límits d'emissió legals, fins i tot amb les MTD que s'implementaran en la planta.
Açò suposa que s'incomplirà la legislació, amb la consegüent emissió de grans quantitats de contaminants que són tòxics i perillosos per a la salut de la població pròxima.

Se deia, «aquestes superacions dels límits d'emissions justifiquen de sobra la no-concessió».
.
.
I se preguntava al respecte d'aquesta situació quines mesures pensa adoptar la conselleria.
Jo crec que aquí se'ls està posant en alerta.
.
.
És a dir, és l'empresa qui fa públics uns documents on ells mateixos reconeixen ¡que no podrien garantir eixos límits!
, que fins i tot asseguren que els superaran.
I, aleshores, ¿què els fa falta a vostés per a no atorgar una autorització a una empresa que diu tàcitament que vulnerarà la legislació?

Jo no sé si a vostés els agrada treballar de forma endarrerida: quan estiga l'empresa instal·lada i se comprove que se superen aquests límits, se posa la població en perill, no solament la població, sinó l'atmosfera, aleshores vostés potser reaccionen.
.
.
Doncs, jo crec que aixina no s'ha de funcionar.
Quan se'l posa en previ avís i no ha sigut Compromís qui ha descobert açò, i vostés ho saben, sinó que l'empresa ho ha fet públic i notori, ¿què fa la conselleria respecte a aquestes actituds?
Perquè jo crec que són actituds fins i tot de despropòsit cap a la conselleria, cap a l'autoritat, que una empresa que està esperant una autorització ja diga alt i clar que pensa saltar-se la legislació i que vostés encara no pensen en no donar-li l'autorització pertinent, o almenys que revisen el que estan dient, no menys que pel políticament correcte, perquè la gent d'estes poblacions està preocupada.

Potser, a qui li quede lluny, doncs, li passe desapercebut el tema, però aquesta gent està demanant solucions i reaccions, i vostés això no estan fent-ho.
I, al marge, ja dic, se posen molt clares les superacions de
les emissions que se fan, perquè vostés han de valorar el conjunt de les empreses instal·lades en aquesta zona.
És molt.
.
.
Clar, anem a vore, és molt justificable que una empresa arribe als límits legals, però quan vostés instal·len, en tenen ja tres i en volen una altra, la suma de totes supera.

¿Què li hem de dir a la població que viu allà?
Que només que amb les empreses que hi han superen el parc mòbil del 2006 de la ciutat de Barcelona.
¿Vostés saben quina contaminació representa això?
Crec que estan funcionant molt endarrerits i, sobretot, vindran cap a l'altra costat sense cap tipus de raonament, i vostés fan que nosaltres pugam deduir que són altres interessos.
¿No se n'adonen?
Perquè si foren interessos per la salut i per la protecció del medi, no estarien fent estes coses i, per tant, algú que explique com poden vostés justificar açò davant la ciutadania, perquè amb esta contestació vosté sap que no, vosté sap que no perquè qui ho està patint.
.
.
, no li valdrà.
I no és que la vullga jo, és que la volen aquestes persones.

Gràcies.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidenta.

Senyora Mollà, m'ha fet vosté una explicació ahí llarga i com cal, però, anem a vore, jo només vull dir-li una cosa.
Jo crec que li he dit molt clar que la conselleria el
que està tramitant ara és una procediment administratiu, però, com tots els procediments administratius, tenen les seues regles, i que és una garantia per als administrats i per a l'administració, per a ells davant de nosaltres, i per a nosaltres per a prendre la decisió escaient, però, a més, fonamentada en dret, com cal, deure al qual no podem sostraure'ns.

¿Amb això què li estic dient?
Amb això li estic dient que la conselleria, en el si d'eixe expedient administratiu que està tramitant avaluarà, com li he dit, tots els informes que hi han, tota la documentació que n'hi ha, i donarà la resposta escaient.

Però m'agradaria fer referència a una cosa.
Jo li he dit, d'acord amb la documentació que n'hi ha presentada, l'empresa diu.
.
.
que la capacitat prevista per a l'emmagatzematge d'amoníac es troba per davall del límit d'aplicació del Reial decret 1.
254/1999.

I, a més, també m'agradaria que sa senyoria tinguera en compte una cosa: els nivells de
concentració.
.
.
Vosté me parla de si és un parc mòbil equivalent al de la ciutat de Barcelona, els nivells d'emissió.
Mire, els nivells de concentració dels distints paràmetres contaminants en el si de l'atmosfera es veuen afectats no sols per les emissions que hi puguen haver en una
àrea determinada, sinó per l'orografia, per la dinàmica atmosfèrica, pels fenòmens meteorològics, per les característiques climàtiques, pels règims de vents, els usos del sòl i la dinàmica de la població fins i tot influïxen en això.
Els nivells de qualitat de l'aire que es voran afectats pels efectes conjunts de tots eixos factors és allò que hem d'avaluar.
Cal mencionar l'especial importància que els règims de brises tenen en estes zones costaneres, com és el cas de l'àrea d'estes preguntes parlamentàries.

Sàpia que la conselleria tindrà en compte tot allò que obre en l'expedient administratiu i dictarà la resolució tinguent en compte el contingut dels informes obrants.

Res més i moltes gràcies.
(S'interromp la gravació)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta, senyora Elena Bonet Mancheño)

Preguntes 16.
937, 16.
938, 16.
939, 16.
940, 16.
941, 16.
942, 16.
943, 16.
944, 16.
945 i 16.
947 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que contesta la
secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre el Pla general d'ordenació urbana de Castelló, que formula la diputada senyora Mireia Mollà Herrera (GP Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís) (RE números 42.
468, 42.
469, 42.
470, 42.
471, 42.
472, 42.
473, 42.
474, 42.
475, 42.
476 i 42.
478, BOC número 171)

La senyora vicepresidenta:

Perdón, sí, que damos paso al siguiente bloque, que va de la pregunta 16.
937 a la 19.
945.

Tiene la palabra para la formulación de la primera pregunta de este bloque la señora Mireia Mollà por cinco minutos.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Anem a vore, aquestes preguntes van també en moltes línies, no solament.
.
.
, fins i tot és així que les preguntes en si són les mateixes, però l'argumentari, no.
I, bé, les, hem vullgut agrupar, perquè tampoc voldríem deixar un debat que té una única contestació per part de la conselleria.
I perquè pugam a vore.
.
.
, tirar-mos un órdago, jo li la lligc, i aixina no me l'haurà de llegir a mi després.

L'última part de la contestació del conseller diu: «D'altra banda, l'execució de la sentència del Tribunal Suprem dictada en el recurs de cassació no afecta (inintel·ligible) .
.
.
a la validesa dels actes d'execució o el desenvolupament del pla general de Castelló de la Plana de l'any 2000 ni les modificacions puntuals aprovades amb posterioritat, per la qual
cosa la conselleria no té previst sol·licitar l'anul·lació d'aquests actes.
»

Anem a donar-li la volta.
¿Vosté considera.
.
.
, la conselleria considera (veus) que quan s'ha fet una modificació.
.
.
, fins a 59 modificacions, d'un pla aprovat en 2000 i que ara se té de tornar a posar en exposició pública i, com vosté diu, la sentència no anul·la aquestes modificacions, quan se posa a exposició pública, haurà d'assumir-se aquestes modificacions?
És a dir, ¿se posa en pla més les modificacions o només el pla?
¿Quina seria la contestació?
¡Se posa el pla més les modificacions!
¡Si és que això és el que és lògic!
Però sembla ser que el Partit Popular de Castelló no ho veu clar.

És a dir, té un pla general del 2000, (remors) hi fa 59 modificacions, a més d'una sèrie d'històries que no tenen tant de transcendència, tot això, suposadament, no invalida, no està invalidat per la sentència, però quan li fan tornar a posar en exposició pública el pla, aquestes modificacions, se les guarda en el calaix.
Jo crec no és acceptable, i que només amb açò la conselleria ja deuria demanar la nul·litat del pla.
I vosté ho sap, perquè se li està negant la informació al ciutadà, que és una de les normes més bàsiques per tal que se puguen fer les coses d'acord amb les normatives, amb les lleis, etcètera, etcètera, amb les qüestions de dret.
¡Se li està negant!

¿Què haurà de fer el ciutadà?
¿Buscar-se cadascuna de les modificacions?
¡Jo crec que no!
Vosté sap que no.
I a açò, vosté no hi contesta.
Assumix que les modificacions no estan invalidades, però no contesten a les meves preguntes on directament se li diu que si pensen
demanar des de la conselleria la nul·litat d'aquest procediment i exigir-ne la correcció.
Vosté, a això, no hi contesta, i se li diu claríssim: és un incompliment, és una declaració de manca de transparència i de responsabilitat d'una corporació local, i la conselleria ha de vetlar perquè això no passe, perquè té també competències per a fer-ho.

Ací no poden tornar vostés a fer deixadesa de funcions, com ens tenen acostumats, el primer, el senyor
conseller, i després, la conselleria com a organisme.
És a dir, li demane almenys que, ja que hem pogut llegir la contestació, segur que ara avançarem en la següent contestació.

Gràcies.

(Ocupa la presidència el president, senyor Andrés Antonio Ballester Costa)

El senyor president:

Muchas gracias.

Para réplica.
.
.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

No, para contestación.
(Rient)

El senyor president:

Para contestación.

Tiene la palabra la señora .
.
.
.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Senyora Mollà.
.
.

Gracias, presidente.

Senyora Mollà, anem a vore, ara li lligc jo el primer paràgraf en lloc del segon de la contestació.
.
.
(Veus) No.
Bé, el que vull dir-li, a més, que a vosté és a qui li se va contestar el dia 6 d'octubre, però a la pregunta que vosté fa, mire, la conselleria, a hores d'ara, i això li ho puc confirmar, no ha rebut encara el pla general d'ordenació urbana de Castelló per a la seua aprovació definitiva.

El Pla general d'ordenació urbana de Castelló va ser.
.
.
, (veus) en un recurs de cassació, va dir una sentència que tinc ací la decisió de la sentència, que estimà un recurs contenciós administratiu interposat i que ordena l'Ajuntament de Castelló, ordena, en realitat, retrotraure l'expedient administratiu a un moment processal, que és el moment posterior a l'acord d'aprovació provisional per al seu sotmetiment a nou tràmit d'informació pública.
Això ho diu literalment la decisió de la sentència.

Jo entenc que l'Ajuntament de Castelló estarà complint la sentència en els seus propis termes, i quan arribe a la comissió territorial d'urbanisme, al servei territorial de Castelló, doncs, nosaltres tindrem de vore què ha fet l'ajuntament per a complir esta sentència, i analitzar-ho i prendre l'acord que calga.
I res més.

O siga.
.
.
, però cenyint-nos a l'àmbit en què ens trobem, que és un acte administratiu concret, que és la resolució de la Conselleria.
.
.
, llavors se dia d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, que va aprovar un pla general i que un tribunal
ha dit que en el procediment d'aprovació tornem arrere a un moment concret, el moment posterior a l'aprovació provisional, i aixina eixe és el marc en què estem i la conselleria actuarà, quan vinga a la conselleria, que li dic, li garantixc que no ha entrat en la
conselleria encara l'expedient que l'Ajuntament de Castelló estiga tramitant.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

¿Hay réplica?
Sí.
.
.
Tiene la palabra.

La senyora Mollà Herrera:

Sí, gràcies, senyor president.

De nou una apreciació, i després entraré en matèria.

Em crida l'atenció que les respostes totes són del 6 d'octubre del 2009.
Totes estes preguntes es publiquen, per a contestació oral en comissió, el 15 de setembre del 2009.
És a dir, és una reacció a una reacció que té el meu grup parlamentari per no trobar resposta en aquesta conselleria.
És a dir, no solament avui no ha vingut el conseller quan li tocava, registrant
el seu escrit a les quatre i mitja d'aquesta vesprada, en les Corts Valencianes, sinó que és una reacció a la nostra reacció.
La conselleria no ha vullgut contestar a cap ni una d'aquestes preguntes, i quan ha vist que tenia de donar resposta cara a cara, ha
sigut quan ha vullgut amagar-se darrere d'unes contestacions que han vingut deu dies després que es publiquen les nostres preguntes en petició oral en comissió.

De totes formes, vosté.
.
.
, ja dic, sembla que no han aprofundit en les nostres contestacions.
Com no
tenien voluntat de contestar.
.
.
, perquè, posem específicament, creiem que hi ha una infracció de l'article 11.
3 del Reial decret legislatiu 2/2008, de 20 de juny, pel qual s'aprova el text refós de la llei del sòl.
Fem el favor de buscar-li.
.
.
, a la conselleria, per si de cas i diu que
desconeix, dient, d'acord amb aquesta, diu, «en els procediments d'aprovació o alteració d'instruments d'ordenació urbanística, la documentació exposada al públic haurà d'incloure un resum executiu expressiu dels punts següents: delimitació dels àmbits en què l'ordenació projectada altera la vigent amb un pla de la seva situació i d'abast d'aquesta alteració, si s'escau, en els àmbits en què suspengueren l'ordenació o els procediments d`'execució o d'intervenció urbanística i la duració d'aquesta suspensió».

Vosté diu: «Nosaltres hem de creure que l'Ajuntament de Castelló està fent les coses».
No ho està fent.
Perquè ¿on està aquest resum executiu, expressiu de les modificacions que s'han fet?
En cap lloc, i vostés ho saben.
I saben que està passant açò, i saben que tenen els instruments per a obligar a una corporació a aplicar una llei, no perquè després els vinga directament el projecte i el tinguen d'analitzar.
Les competències van molt més enllà que açò.

I crec, i crec, que de totes les preguntes que estem fent, ja en són moltes les que estem veient que la conselleria només que actua enfront de les reaccions, i la majoria de les vegades per eludir les
seves responsabilitats.
I una reacció d'aquest tipus suposa una vulneració d'un dret fonamental, que és el dret a la informació.
I això és el que fa el Partit Popular.
I a dia d'avui, la conselleria està anant de la mà de l'Ajuntament de Castelló quant a la vulneració d'aquest dret, i vostés ho saben.
I se posa aquí claríssim i no volen reaccionar.
Jo no sé si té alguna cosa a dir-me en aquest punt.

Gràcies.

El senyor president:

Gracias.

Para la réplica, tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyora Mollà, que no actuem per reacció, que actuem en l'exercici de la nostra competència.
Li ho dic de veritat, li ho dic com cal.

De veritat que, mire, si no li haguérem volgut donar resposta a les preguntes, no estarien contestades, i les
preguntes estan contestades.
I vosté me diu: «S'han contestat fora del termini.
» Sí, senyora, s'han contestat fora del termini.
Vostés i tots els membres de la comissió sabem que en la nostra conselleria hi ha hagut un canvi, i sabem per què s'ha produït i sabem el que ocasiona en qualsevol organització tornar les coses al seu lloc.
Independentment d'això, les preguntes estan contestades, i estan contestades per escrit i sa senyoria
té la informació.

Però, a més a més, senyoria, ¿per què no mos centrem en el moment en què ens trobem, amb la documentació que nosaltres tenim?
¿Vosté creu que a mi no em sorprén que vosté diga: «jo sé que en l'expedient administratiu que té l'Ajuntament de Castelló no hi ha tal cosa»?
Mire, senyoria, jo no ho sé.
Jo ho sabré quan vinga a la conselleria què ha fet l'Ajuntament de Castelló i com ho ha fet.

Però estic segura d'una cosa: l'Ajuntament de Castelló complirà la sentència, conforme mana la llei de la jurisdicció contenciosa administrativa.
No pot fer altra cosa, no pot fer altra cosa.
Com
la conselleria no pot dictar ninguna resolució que no siga la que la legislació urbanística vigent, en el moment que calga, establix per a l'acte que estem avaluant.
I una altra cosa seria faltar a la legalitat, que és el que mosatros no poden consentir.

Li garantisc, senyora Mollà, que quan vinga al servei territorial de Castelló l'expedient, es prendrà la decisió ajustada a dret.

Res més i moltes gràcies.

Preguntes 16.
949 i 17.
492 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que contesta la
secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre el projecte Castor d'emmagatzemament de gas natural, que formula la diputada senyora Mireia Mollà Herrera (GP Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís) (RE números 42.
482 i 43.
517, BOC número 171 i 174)

El senyor president:

Muchas gracias.

Pasamos al gas natural Castor.

Para ello, tiene la palabra la señora Mollà.
(Veus) Está todo junto.
(Pausa)

Cuando quiera, cuando pueda.

La senyora Mollà Herrera:

Bé.
La pregunta que se fa sobre.
.
.
són dos, perquè tenen dos contestacions.
En aquest cas, sí que ens han contestat.

La primera, el que preguntava era si se disposava d'autorització prèvia per part de les administracions que en el seu dia van concedir les
autoritzacions per a construir aquest escull artificial quant a possibles
afeccions pel traçat del gasoducte associat al projecte Castor d'emmagatzemament de gas natural.

L'exposició crec que me la vaig a saltar, però vosté sap que la contestació que se fa a aquesta pregunta, que és claríssima, el que me puga llegir no tindrà res a vore.

I sí que voldria un esforç perquè els responsables de la conselleria pogueren contestar a les coses tal com es
pregunten.
És com si jo li dic -no sé- si aquest és un roig, verd o gris, i vosté me diu: «De tot, menys verd.
» No sé.
.
.
¿Sap el que vull dir?
És que hi han preguntes molt clares, i vostés en açò no estan donant respostes.

I, per tant, no em val que se diga que la responsabilitat és del ministeri.
El ministeri, no sé si de forma sorprenent o no, però perquè tampoc ens podem fiar molt del tarannà que se seguix últimament en el Ministeri de Medi Ambient.
.
.
Vosté sap que ja ha declarat que no té de presentar, valga la redundància, declaració d'impacte ambiental aquesta empresa.
Nosaltres creguem que és gravíssim.

Volem aprofitar que justament és notícia d'actualitat per a fer la nostra denúncia pública sobre aquesta declaració del ministeri, però, però sí que voldríem que la conselleria, en aquest cas, prenguera cartes en l'assumpte, no deixara passar l'oportunitat de pronunciar-se enfront d'una qüestió que ens sembla d'un caràcter molt important, que té molt de perill, que no solament afecta una zona determinada, sinó que fins i tot avui, en els anuncis del ministeri, es deduïx que fins i tot impliquen a altres comunitats autònomes, com la catalana.
És a dir, va molt més enllà d'una cosa que se va voler deixar com a residual.

I, per tant, jo, directament, la pregunta que se formulava en el seu dia: si se
disposava d'autorització prèvia, que és el que la consellera no ha sabut contestar.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Para la repuesta, tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyora Mollà, esta pregunta la va contestar la conselleria el 6 d'octubre famós, però el 19 d'octubre també a l'altra pregunta.

I li diem a sa senyoria el que vosté sap per raó de les competències de cada una de les administracions, i és que la conselleria nostra, o siga, l'administració autonòmica, està tramitant l'autorització ambiental integrada de la planta terrestre de tractament de gas a què fa referència sa senyoria, d'acord amb el que establix la Llei 2/2006, de 5 de maig, de prevenció de la contaminació i qualitat ambiental.

La declaració d'impacte ambiental la dictà en el seu moment el Ministeri de Medi Ambient i Medi Rural i Marí, i ha sigut publicada al Butlletí Oficial de l'Estat l'11 de novembre de 2009.

Per altra banda, el ministeri sí que s'ha dirigit a la conselleria nostra per a realitzar consultes prèvies relatives al projecte d'emmagatzemament subterrani de gas natural, dins del procediment d'avaluació d'impacte ambiental.
¡Ah!
, ja li he dit que li correspon a ell la resolució, i esta que li he dit.

I nosaltres sí que hem fet al·legacions, en l'àmbit de les nostres competències, en eixa fase de consulta prèvia que ens correspon.
I hem fet al·legacions tant per la Direcció General de Canvi Climàtic com per la de Gestió del Medi Natural en allò que afecta a les competències de cadascuna.
I a més, vénen arreplegades en la mateixa declaració d'impacte ambiental que ha publicat el Ministeri de Medi Ambient.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Para la réplica, tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Bé.
A mi em criden l'atenció certes contradiccions.
Quan nosaltres preguntem expressament si es disposa d'autorització prèvia per part de les administracions per a construir aquest escull artificial
quant a possibles afeccions pel traçat del gasoducte associat al projecte Castor, la consellera diu: «La Conselleria està tramitant l'autorització, però la declaració d'impacte ambiental és competència del ministeri.
»

Però després sí que diu, en la següent contestació -que res tampoc tenia a vore amb la pregunta que formulàvem- que el ministeri s'havia dirigit a la conselleria per a realitzar consultes prèvies, per a demanar documentació, per a demanar informes -favorables sí o no-, etcètera, etcètera.

Aleshores, ¿podem accedir nosaltres a eixe tipus d'informació?
, perquè és el que demanàvem.
Són també consultes prèvies -pot mirar-ho com vullga- per part del ministeri, per un costat, o per part de l'oposició parlamentària en el País Valencià.

És a dir, nosaltres directament li preguntàvem sobre això, específicament si se disposava d'aquestes autoritzacions.
.
.
, que segurament el ministeri possiblement també li va preguntar pel mateix a la conselleria.
¿Qui sap?
I nosaltres no obtenim eixa contestació, no tenim dret els grups parlamentaris a accedir a eixa informació, que sembla ser que sí que se li va facilitar, amb molta cortesia, al ministeri.

És a dir, no sé si s'adona vosté que al final açò és una tragicomèdia.
I quasi ens quedem amb la part còmica, perquè si ens quedàrem amb la part tràgica, la veritat, tornaríem a casa amb un mal de cap impressionat.
I, per tant, ens quedem amb la part còmica, i és la part de la contradicció.
Com nosaltres tenim difícil accés a la informació, difícil, quan no impossible, i el ministeri o altres organismes sembla que tenen
molt més accés que els diputats que tenen dret, i a qui han de retre comptes vostés també, en definitiva, que els obliga la llei.

De totes formes, jo torne a denunciar la nostra disconformitat amb l'anunci que ha fet el ministeri.
No creguem, no creguem que es puga no avaluar, a
través d'un informe d'impacte ambiental, el projecte que estem parlant, perquè creguem no solament que pot suposar un perill important a nivell, doncs bé, de salut, per possibles abocaments que se facen, accidentals o no, o per
imprudència.
I fins i tot, ja dic, perquè s'admet que competix a altres administracions, és a dir, pot perjudicar a altres administracions a les quals no s'ha assabentat en cap moment del projecte.
I això és responsabilitat de totes les administracions implicades, perquè vostés saben de sobra que la conselleria no està esperant res.
La conselleria també va actuar en el seu moment, juntament amb el ministeri en aquest cas.

I per això, per això, els diem i els reclamen que facen vore les recomanacions que se fan perquè aquest projecte no es duga endavant, perquè, sincerament, creem que serà una nova errada en les polítiques que practica el govern del Partit Popular.
I, en aquest cas, ens sorprén o no, ja dic, amb el recolzament del Partit Socialista en el govern central.
És trist que en este tipus de coses dos partits, que suposadament són tan diferents, es posen d'acord, quan en mig està la qualitat de vida dels ciutadans.
¡Quina cosa més contradictòria!

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Para el turno de réplica, tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Senyora Mollà, mire, dins de la planificació estratègica dels sectors de l'electricitat i el gas 2008-2016, d'octubre de 2007, aprovat pel Consell de Ministres el 30 de maig de 2008, el
projecte d'emmagatzemament subterrani de gas natural Castor està inclòs en la categoria màxima A urgent, com a projecte necessari i prioritari per al sistema gasificador
espanyol i, en conseqüència, complix les recomanacions contingudes en la memòria ambiental d'eixe document.

És a dir, ens trobem davant un projecte estratègic per a l'estat espanyol, no se tracta de qualsevol cosa.

Però, a més a més, vosté ha dit: «Què passa quan l'estat pensa que això és un projecte estratègic i cada administració, en l'exercici de les nostres competències, tirem endavant quan hi ha en este cas una iniciativa privada que ha posat
en marxa el Castor?
» El ministeri farà les seues competències.
I ¿què fa per a exercir la seua competència, que es la declaració d'impacte ambiental?
Consulta a totes les administracions que tenen alguna cosa a
dir, i dins d'eixe procediment normal, ordinari de consulta, a l'administració autonòmica li pregunta en les competències pròpies nostres: «Analitze'm açò i dis-me, des de les teues competències, tu què penses.
» I en eixe àmbit és on mosatros li contestem.

Però és que això que vosté diu: «Ells tenen dret a saber-ho i nosaltres no.
» No, senyories.
Si jo li he dit a vosté: senyoria, la declaració d'impacte ambiental està publicada en el Butlletí Oficial de l'Estat, del dia 11 de novembre de l'any 2009.
I en el contingut de la declaració ambiental estan arreplegats tots els informes que ha rebut l'administració general de l'estat per a emetre eixa declaració, per part nostra, per part de les confederacions hidrogràfiques, per part dels ajuntaments, per part de tots els que tenen alguna cosa a
dir.
No som nosaltres a soles.
Fan, jo què sé.
.
.
Crec que nosaltres, per a fer una declaració d'impacte ambiental, fem així com vint consultes, aproximadament.
Doncs, l'estat espanyol, més o menys, el mateix.

Sap el que vull dir-li?
O siga, no es tracta que nosaltres vulguem per una cosa
d'una manera o d'altra.
No!
Estem com sempre, al voltant d'uns procediments reglats i cada u exercix les seues competències dins d'eixe àmbit.
I res més.

El Castor és un projecte estratègic i la Conselleria de Medi Ambient el que està fent ara és la tramitació de l'autorització ambiental integrada, que és el que ens pertoca.
De la planta terrestre!
Però, tinga en compte que el Castor té la planta terrestre, el propi depòsit subterrani i els connectors.
O siga que, són moltes coses les que s'han de mirar.

Així que, en eixes estem.
I la conselleria, a l'autorització ambiental integrada, respondrà quan calga, a la vista de la documentació que hi ha ja en l'expedient.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

Pasamos a la pregunta 17.
362.
Tiene la palabra.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Les preguntes 17.
362 i 17.
473 estan formulades pel Josep Maria Pañella i Mònica Oltra Jarque.
Quan ens han notificat que no venia el conseller, doncs, han
hagut d'anar a una altra comissió pensant que anàvem a fer la retirada, però pensàvem que és que no anava a entrar cap tipus de pregunta.
Aleshores, per això no hem fet l'ajornament.

Jo li sol·licite l'ajornament d'estes dos preguntes.

Pregunta 17.
487 al conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, que contesta la
secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge, senyora M.
ª Ángeles Ureña Guillem, sobre el pla Laguna de Rabassa, que formula la diputada senyora Mireia Mollà Herrera (GP Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís) (RE número 43.
512, BOC número 174)

El senyor president:

Ya, ya, es correcto lo que usted me está diciendo.
Pero, yo le quiero aclarar que les aclare usted, a su vez, a los
compañeros de su grupo, que las preguntas las puede resolver, con arreglo al
reglamento de esta cámara, la señora directora general.

Muy bien, pues, las aplazamos y pasamos.
.
.

Con lo cual, solamente nos quedaría una última pregunta, nos queda Rabassa, que para los alicantinos siempre será algo interesante para escuchar.

La pregunta es la 17.
487 y tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Doncs, com és una pregunta breu, doncs una contestació també breu.
I vull fer una apreciació abans.
Crec que ho vaig a fer tot i així mos aclarim ràpidament.

Abans, l'apreciació.
Jo voldria dir que no és una dinàmica de la Conselleria de Medi Ambient el que hagen de vindre ací les preguntes.
Tots els presidents de comissions o presidentes voran com en
totes les comissions hi ha preguntes, perquè totes i cadascuna de les conselleries no contesta amb temps i forma al meu grup
parlamentari.
I estan en totes les comissions.
Justament, vosté, com li toca aquesta, no ho sap!
Però, jo li ho dic: és una dinàmica del Partit Popular, no una dinàmica de Medi Ambient.
I som conscients de la pèrdua del senyor García Antón en este estiu.
Però, malgrat això, jo li he de dir que dubte molt que el senyor García Antón se posara a escriure literalment les contestacions, supose que tindria un
equip tècnic i hi han hagut mesos per a contestar abans d'octubre.
D'acord?
I ho sent molt -ja dic- la pèrdua.

Però, a banda d'això, la pregunta era claríssima: ¿té coneixement formal el conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge
de diverses modificacions previstes en l'anomenat pla Laguna de Rabassa, d'Alacant, per a incloure diversos centres comercials, equipaments esportius, etcètera?
Si s'escau, considereu que la tramitació d'aquestes modificacions s'efectuaran en un temps breu?
I contestava la conselleria: «Aquesta conselleria no té coneixement de les modificacions a què fa referència la pregunta formulada.
»

És una tragicomèdia, perquè a Alacant, la senyora Castedo només es dedica a, dia sí dia no, a dir on ubicarà un centre comercial amb una tenda de mobles, doncs, bé, coneguda, la meneja com si fóra una peça del dominó per tot Alacant, no sé sap el projecte quin impacte va a tindre perquè l'impacte és brutal, però, a més, si damunt se tracta amb este tipus d'informalitat, doncs, puga vosté imaginar la preocupació que ens consta admetre la gent que estàvem en contra d'aquest projecte pel seu impacte.

És a dir, ací, si la conselleria no ho té clar, que ho diga!
Perquè, així, podrem anar als ciutadans d'Alacant i dir-los que a dia d'avui la corporació municipal, amb la senyora Castedo al cap, està prenent-los el pèl i menejant un projecte -ja dic-, dia sí dia no, que no ha notificat a la conselleria, perquè jo he de suposar que en qualsevol modificació que se faça del projecte haurà de consultar-se la conselleria, perquè no és el mateix l'autorització que se li va a donar per a un projecte que si tinguera una modificació.
I hem de recordar que ja la conselleria va manar que modificaren el projecte
per una manca de recursos hidràulics en esta megaconstrucció que estava projectada.

És a dir, si s'està prenent el pèl a la ciutadania, voldríem saber-ho claríssimament.
És a dir, ¿l'Ajuntament d'Alacant ha notificat algun tipus de modificació, encara que siga mínima, a la conselleria respecte del projecte en el pla Rabassa?

El senyor president:

¡Por fin, la pregunta!

Muchas gracias, señora Mollà.
(Rient)

Tiene la palabra para la respuesta, la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Gracias, presidente.

Señora Mollà, no, la conselleria, a hores d'ara, no ha rebut cap modificació al planejament vigent en el municipi d'Alacant.
També és legítim per a tots els alcaldes transmetre a la seua ciutadania allò que ells volen per al seu municipi que consideren que és d'interés general per a tots.

Per tant, és molt normal el que està fent l'Ajuntament d'Alacant de dir, doncs, que ací tenim esta oferta d'implantar-se una multinacional, que, a més, vosté sap que sol generar molta activitat, que tot el que genere activitat econòmica i llocs de treball ara és una cosa que hem de mirar amb especial cura, amb especial estima.

Però, a hores d'ara, encara no ha entrat a la conselleria el lloc on l'ajuntament vulga ubicar, dins del seu model territorial, eixa instal·lació, si és que la vol ubicar.
Al final, doncs, l'ajuntament decidirà si és d'acord amb el seu plantejament, i, si és així, formularà davant la conselleria la modificació del plantejament que calga.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Ureña.

¿Queda alguna cosa más?

La senyora Mollà Herrera:

És que m'ha sorgit un dubte i voldria fer-li una rèplica.

El senyor president:

Muy bien.

Tiene la palabra.

La senyora Mollà Herrera:

Com vosté sabrà, a nosaltres ens preocupa aquest projecte, no solament per l'impacte, sinó perquè també creguem que darrere hi ha coses que no s'han gestionat amb la transparència que s'havien d'haver gestionat.

Aleshores, tenint en compte, doncs, bé, el que estàvem comentat sobre aquest projecte, que no se sap bé ni cap a on va, ni d'on ve, ni on anirà, sabent de la mà de qui ve aquest projecte, que és d'un senyor d'una empresa investigada, en un informe de la policia, de blanqueig de capitals,
que relaciona directament al Partit Popular -que, justament, la corporació municipal és del Partit Popular- amb un suposat finançament irregular del partit, mitjançant aquesta empresa, Enrique Ortiz e Hijos, i aquest projecte -ja dic- és de la mà, jo voldria preguntar-li: ¿la conselleria ha pensat demanar al Consell que torne el projecte per tal d'investigar les possibles irregularitats que haja tingut l'administració autonòmica en esta empresa, i, així, comprovar si té viabilitat o no, cedir-li un projecte com aquest a una empresa que podríem estar parlant, no solament de finançament irregular, sinó de blanqueig de capitals?
És a dir, la conselleria en açò pensa reaccionar o li dóna igual a qui atorgar un projecte com aquest?

Jo crec que és interessant saber si pensa prendre alguna mesura al respecte.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene la palabra la señora Ureña.

La senyora secretària autonòmica de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i Habitatge:

Senyora Mollà, li ho diré en castellà el que vaig a dir-li, primer, perquè en valencià no m'ho sé tan fort.
El que vosté ha fet es diu coger el rábano por las hojas.
És a dir, dur en este moment, en la contestació d'una pregunta parlamentària, el cas que vosté ha dut, està completament fora de lloc, completament fora de lloc.
De veritat, senyora Mollà.
Anem a vore.

Projecte d'Ikea a la ciutat d'Alacant.
La conselleria no ha de tornar-ne cap, no ha de tornar-ne cap, perquè no ha entrat cap projecte dins de la conselleria.
Jo li ho he dit molt claret.
El projecte d'Ikea, segons els que s'ha publicat als mitjans de comunicació, la senyora alcaldessa d'Alacant s'ha reunit amb el director de relacions externes d'Ikea.
I és l'única relació que han dit els mitjans de comunicació, que fins ara no han sigut en la vida font del dret.
A la millor, d'ara endavant, ho seran; per a nosaltres, no.

Quan entre a la conselleria el projecte que l'Ajuntament d'Alacant considere bo per al seu municipi, s'avaluarà.
Mentrestant, res més.
I cap tipus de relació estranya amb ningú, Ajuntament d'Alacant, Conselleria de Medi Ambient.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Como siempre, agradecer a esta comisión sus explicaciones, por cierto, cortas, pero, en definitiva, concluyentes.
Muchas gracias.

Proposició no de llei sobre l'obertura d'una investigació sobre l'abocador il·legal ubicat al terme municipal d'Andilla, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 41.
226, BOC número 172)

El senyor president:

Seguimos con el punto número.
.
.
del orden del día, que es una Proposición no de ley sobre la investigación sobre el vertedero ilegal ubicado en el término municipal de Andilla, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra
Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Para eso, tiene la palabra la señora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

El Grup Parlamentari Compromís ha presentat una proposició no de llei que tracta una problemàtica ubicada en el terme municipal d'Andilla i que ja ha estat denunciada -com bé diu l'exposició que se fa-.
És ben senzilla, jo crec que no té altre caràcter que donar-li llum a una situació que, a dia d'avui, està preocupant els seus ciutadans, d'aquest municipi, i que, per tant, no crec que tinga cap tipus de desacord amb
aquesta cambra.

Se demana que les Corts Valencianes acorden instar el Consell a demanar als
responsables del Consell de Seguretat Nuclear explicacions sobre un abocament
incontrolat de residus radioactius de procedència desconeguda en el terme municipal d'Andilla, fet que ha estat detectat i denunciat pel Seprona de la Guàrdia Civil, que procedisca a la retirada per un gestor autoritzat i que s'estudie l'establiment de nous mètodes, procediments i controls per part del Consell de Seguretat Nuclear
respecte de la gestió, el control i la destrucció o l'emmagatzemament d'aquest tipus de residus radioactius.

És una demanda, doncs, que dóna resposta a una situació que es va donar en un moment donat, que ha estat denunciada -com ja comentem- al Seprona, on se van trobar els residus radioactius d'empreses que estan treballant en la zona i creguem que hem de donar resposta d'alguna manera.
I que més que ho faça el centre amb les competències directes en aquest tipus de situacions.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Para responder.
.
.
Imagino que querrá usted fijar la posición.

Tiene la palabra.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, president.

Assenyalar tres aspectes.
Pensem que anem a recolzar aquesta proposició no de llei, pensem que n'hi ha tres aspectes que són bàsics al respecte i que voldríem que aquesta comissió donara llums sobre l'assumpte.

La primera qüestió és quina és la procedència d'aquests residus abocats de forma, almenys, presumptament incontrolada.

Segona qüestió.
Malgrat que aquest fet haja estat detectat pel Seprona de la Guàrdia Civil, quins són les actuacions que ha dut a terme, sobretot perquè hi ha una intervenció del Seprona al respecte per part de conselleria.

I tercera.
El problema no és solament que es procedisca a la retirada d'aquestes deixalles, presumptament radioactives, sinó que el que demanem ací -i pense que s'hauria d'establir entre tots- és que se duguen a terme o que s'establisquen els procediments i els controls per part d'aquest Consell de Seguretat Nuclear respecte a la gestió, control i destrucció d'aquest tipus de residus.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias.

Té la paraula César Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo, en primer lugar, quiero agradecer la comprensión del señor presidente con los portavoces.
.
.
varios hoy del Grupo Compromís en las preguntas anteriores en el día de hoy y el consiguiente aplazamiento de las preguntas que no han podido ser
formuladas, comprensión que esperamos desde el Grupo Parlamentario Popular sirva de ejemplo.
.
.

El senyor president:

Señor Sánchez.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
sea recíproco.
.
.

El senyor president:

No se preocupe usted.
Esta presidencia, como sabe usted, siempre intenta.
.
.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
por parte del resto de grupos.

El senyor president:

Esta presidencia procurará siempre que haya el debate más fluido posible y que el conocimiento de todos los miembros de esta comisión sea el mayor posible, para lo cual hemos procedido al aplazamiento de esas
preguntas.

Puede usted continuar.

El senyor Sánchez Pérez:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, destacar que (remors) la preocupación es compartida por parte de los tres grupos políticos de lo que ha ocurrido a lo largo de este año en Andilla, concretamente a principios de año.

El Grupo Compromís ya presentó esta proposición no de ley, no pudo debatirse.
Hoy la estamos debatiendo.
Y quisiera, en primer
lugar, hacer una breve reflexión acerca de lo ocurrido.

Los hechos conocidos a raíz de una investigación que se inicia por el Seprona en el año 2008, que advierte indicios de delito, el Seprona remitió las actuaciones a la fiscalía para que, en su caso, procediese a la apertura del proceso penal
correspondiente.
Destacar que en modo alguno en aquel momento el Seprona
comunicó a la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda ninguna
información.
Se siguió el procedimiento que se tenía que seguir.
Aparentemente los residuos, y así lo han indicado distintos expertos, son residuos de actividad no muy elevada.
Y
quisiéramos, desde el Grupo Popular, destacar que es importante que en este tipo de
casos no generemos alarma social.

Es importante que estemos preocupados, es importante que velemos por el
cumplimiento del procedimiento, de qué es lo que se tiene que hacer, de que se haga bien, de que los órganos competentes cumplan con la normativa y con la legislación vigente.
Pero es importante también que no generemos alarma social.
Eso no quita que, en este caso, pues la
asociación ecologista que denunció los hechos cumplió con su labor de denunciar unos hechos que tuvo conocimiento de los mismos.

Pero desde el punto de vista de la Conselleria de Gobernación, que es quien tuvo conocimiento de este hecho, no, como digo, la Conselleria
de Medio Ambiente, actuó de acuerdo a la normativa y a la legislación vigente.
Y quisiera hacer un breve detalle, si el tiempo me lo permite, de cómo actuó esta conselleria.

De conformidad con el acuerdo de encomienda de funciones que tiene firmada La
Generalitat, el 19 de enero recibió una notificación por parte de la Delegación del Gobierno, la Conselleria de Gobernación, del hallazgo de material radiactivo contenido en 22 detectores iónicos de humo en el término municipal de Andilla, en el transcurso de una inspección de vertederos efectuada por el equipo del Seprona de la comandancia de la
Guardia Civil de Valencia.
Esta información se trasladó a la Dirección General de Prevención y Extinción de Incendios y Emergencias de la Conselleria de Gobernación, para la intervención del personal habilitado por el Consejo de Seguridad Nuclear, que procedió a comunicar el incidente, tanto al Consejo de Seguridad Nuclear como a la
Empresa Nacional de Residuos Radioactivos, Enresa, cuyo personal, acompañado de un inspector del Consejo de Seguridad Nuclear, procedió a retirar los residuos radioactivos.
Luego los residuos ya están retirados y parte de la proposición no de ley que se plantea en el día de hoy no tiene fundamento.

Los residuos radiactivos se encontraban localizados y custodiados en las
dependencias de la comandancia de la Guardia Civil de Valencia, a fecha 10 de
febrero de 2009.

Por tanto, en relación a la solicitud que ha planteado el Grupo Compromís, como ya he dicho, los residuos ya fueron retirados.

Al mismo tiempo, el Consejo de Seguridad Nuclear tiene la facultad de informar
e investigar acerca de las infracciones, y tiene que trasladar al Ministerio de
Industria, Turismo y Comercio, órgano competente para la imposición de sanciones, las infracciones que pudiesen derivar de este tipo de
actuaciones.

Es el Consejo de Seguridad Nuclear a quien corresponde rendir ante el
parlamento, el parlamento nacional, las cuentas de sus actuaciones, colaborar
con distintos organismos, como es el caso de las comunidades autónomas, como el caso de La Generalitat, incluso con las administraciones locales.

Por eso, desde el Grupo Parlamentario Popular entendemos que podemos desde las
Cortes Valencianas solicitar al Consejo de Seguridad Nuclear que nos informe
acerca de lo ocurrido en Andilla, pero en modo alguno a través del Consell, puesto que La Generalitat y el Consejo de Seguridad Nuclear
establecieron su comunicación, el procedimiento que estaba previsto y en modo alguno es necesario introducir
al Consell en este tipo de cuestiones.

Por tanto, nosotros planteamos, desde el Grupo Parlamentario Popular, un texto
alternativo, que si las fuerzas políticas en esta comisión quieren suscribirlo podríamos fundamentarlo, y es solicitar al Consejo de Seguridad Nuclear directamente
desde las Cortes que nos informen acerca de la información que tiene el Consejo de Seguridad Nuclear de los hechos ocurridos en Andilla.

Y nada más.
Porque la segunda parte de la proposición no de ley tampoco se sustenta, puesto que hay un marco normativo europeo, una
directiva europea.
.
.

El senyor president:

Señor Sánchez, vaya terminando, por favor.

El senyor Sánchez Pérez:

.
.
.
-sí-, una normativa europea, una directiva europea, que trata de las cuestiones que
plantean en la segunda parte de su proposición, concretamente de los métodos, de la normativa, del procedimiento a realizarse acerca de cuando ocurren
hechos como los sucedidos en Andilla en enero del año pasado.

Muchas gracias.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Jo crec que en la proposició no de llei si se llevara allò de «el Consell», «les Corts Valencianes acorden demanar responsables.
.
.
», ja, a partir d'ahí, tota la resta ho veiem lògic.

Una, perquè fins que no se'ns informe no sabem les garanties que hi ha sobre que s'haja netejat completament tot l'abocador.
Això per començar.

Dos, se demana que es procedisca a un control major respecte a la gestió, control, la destrucció o l'emmagatzematge d'aquests tipus de residus radioactius.
Un fet que és el que estem denunciant.
És a dir, l'únic que instem és que se pose en marxa altres mecanismes molt més eficients que els que s'han comprovat inútils a dia d'avui.
És a dir, poden funcionar, però han deixat de funcionar en un moment donat, perquè si no estaríem parlant en aquest cas d'aquest tipus de residus que se van trobar en Andilla.
Per tant, no se li demana
altra cosa que una miqueta més d'acció respecte a les seues responsabilitats.

Jo estic d'acord que se lleve la part del Consell, que sigam Les Corts qui demanem
expressament al Consell de Seguretat Nuclear.
Però, ja dic, l'argument se diu que no se sustenta a l'altra part, perquè a través d'una normativa europea, però és que les normatives europees el govern valencià era el primer que se les salta.
Vull dir, què anem a esperar de qualsevol empresa que treballe en el municipi d'Andilla i que tinga estes restes, que sàpiga que ha de tindre un tractament específic.
Però, clar, marge-benefici, no?
Doncs els tira ahí, i els deixa i aixina menys problema.

De totes formes se parla, s'ha parlat al principi de «distintos expertos», «actividad no muy elevada».
Ahí hi ha preguntes que jo faig a l'aire, perquè no espere que tampoc se me conteste.
Jo avui parle de la proposició no de llei que se planteja.
Això és el que jo vull, en definitiva.
Però em crida l'atenció que no s'haja fet públic quins experts, no s'haja fet públic quin nivell.
Em crida l'atenció que quan el Grup Compromís féu un roda de premsa denunciant aquests fets, el responsable de la Diputació de València a aquesta mateixa diputada li diguera que era mentida el que estava dient,
quan després estem vivint un debat veient una realitat que era la que era, que hi havia uns
productes tòxics, radioactius en esta zona, abocats de forma incontrolada, i que no hi havia
autoritats que s'estigueren posant en marxa per tal de previndre esta situació i reconstituir-la.

Se parla que Governació va tindre coneixement, però no Medi Ambient.
Això em preocupa molt!
Em preocupa molt perquè la Conselleria de Governació, si li arriba esta denúncia, el primer que ha de fer és cridar la Conselleria de Medi Ambient.
Jo entenc això.
I agafar-se de la mà les dos conselleries i actuar de forma transversal en un tema com aquest, que té implicacions, doncs bé, penals, jurídiques, etcètera, etcètera, però també té respecte a l'impacte mediambiental que puga crear.

Vull dir, ja dic, això són apreciacions, però jo accepte gustosament la proposta que fa, en nom del Grup Parlamentari
Popular, de llevar la part del Consell, però sí que li pregaria que deixara l'última part, perquè l'únic que fa és posar en alerta el Consell de Seguretat Nuclear que alguna cosa ha fallat,
alguna cosa ha fallat en l'aplicació de les seues competències, perquè si no açò, d'alguna manera se podia haver evitat.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Mollà.

Tiene el turno, pídalo.

El senyor Sánchez Pérez:

Gracias, señor presidente.

Podríamos.
.
.

El senyor president:

Tiene la palabra.

El senyor Sánchez Pérez:

Podríamos, si el señor presidente da un receso a la comisión, pues hablar de un texto alternativo que pudiésemos suscribir todas las fuerzas políticas y pudiésemos plantear.

El senyor president:

Para reunirse los portavoces tienen cinco minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Señora Mollà, sólo por la cara que está poniendo el diputado Sánchez debería usted admitir las transaccionales.

El senyor Sánchez Pérez:

Señor presidente, el texto que plantea.
.
.
, el texto que plantea el Grupo Parlamentario Popular.
.
.
(Veus) ¿Lo digo?
Tiene que estar suscrito.
¿Lo leo?

El senyor president:

Señor Sánchez, ¡claro!
¡Lea!
¡Proceda a leer el acuerdo!

El senyor Sánchez Pérez:

«Les Corts Valencianes acuerdan solicitar al Consejo de Seguridad Nuclear que
facilite la información de que disponga en relación con el vertido incontrolado de residuos radiactivos de procedencia desconocida
en el término municipal de Andilla, que fue detectado y denunciado por el Seprona de la
Guardia Civil; y que estudie nuevos métodos, procedimientos y controles respecto a la gestión, control y destrucción o almacenamiento de este tipo de residuos radioactivos.
»

El senyor president:

¿Estamos de acuerdo?

Fírmese el acuerdo por los portavoces, por favor.
(Remors)

La senyora Mollà Herrera:

Yo acepto esa enmienda.
Es unánime, es una enmienda que ha leído, pero que es de todos los grupos.

El senyor president:

¿Acepta usted la enmienda?

La senyora Mollà Herrera:

Exactamente.

El senyor president:

Señor Sanmartín, ¿acepta la enmienda?

El senyor Sánchez Pérez:

No es una enmienda, no se pueden plantear enmiendas.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Un acuerdo unánime en base a la propuesta, un texto alternativo.
(Remors)

El senyor president:

He dejado cinco minutos para que se pusieran de acuerdo.
.
.
(Veus)

El senyor Sánchez Pérez:

Un texto alternativo presentado y suscrito por los grupos parlamentarios.
(Remors i pausa)

El senyor president:

Tiene la palabra el señor Signes.

No.
Nada.
(Remors)

Piense usted que el señor Maluenda lleva así como muchos más años que este presidente.
Quedamos así.
Se redacta el acuerdo y en la próxima sesión de la comisión daremos cuenta de ello en el orden del día.
¿De acuerdo?

Proposició no de llei sobre l'aprovació del Pla d'acció territorial contra el risc sísmic, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 41.
827, BOC número 172)

El senyor president:

Pues para finalizar tenemos el quinto.
.
.
, el sexto.
.
.
, quinto, perdón, quinto punto del orden del día, que es una proposición no de ley que por fin no presenta Compromís y la presenta el Partido Socialista, porque hasta el momento la señora Mollà ha sido la que ha llevado la voz cantante en esta comisión.

Tiene la palabra el señor Sanmartín, para la defensa de la misma.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyor president.

Recordar que portàvem una compareixença però que no s'ha pogut debatre aquí perquè no estava el conseller, no perquè el Partit Socialiste (inoïble perquè el diputat està parlant amb el micròfon desconnectat) .
.
.

Coincidiran amb mi que el Pla d'acció territorial contra el risc sísmic, de possibilitat de terratrèmols per a entendre-mos, és un instrument més de planificació, d'ordenació del territori territorial que vostés mateixa, no el Grup Parlamentari Socialista ni tan sols el Partit Socialista
aquí en la Comunitat Valenciana, vostés es van comprometre a elaborar a través de l'article 14 de la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, des de l'any 2004.

Per tant, vostés tenien un compromís ferm des de fa cinc anys d'establir un mecanisme per a previndre els riscs sísmics a la Comunitat Valenciana.
El problema, però, és que com li he dit aquí, l'objecte d'aquest pla d'acció territorial malgrat l'escassa o nul·la voluntat política d'aquest grup per dur-lo a terme, dia que el problema és que aquest Pla d'acció territorial no és alguna cosa intranscendent o almenys no té una transcendència limitada.
Tot el contrari, té una importància tremenda.
Té una importància tremenda perquè l'objectiu, malgrat que no s'haja elaborat encara, d'aquest Pla d'acció territorial contra el risc sísmic no és altre que previndre els danys que qualsevol moviment sísmic pot produir sobre els béns, però sobretot, sobretot, sobre les persones, és a dir, quines serien preveure les conseqüències lamentables, catastròfiques, negatives sobre els béns, però sobretot, sobre les persones.

Clar, aquí pareix que haurien de fer una pregunta que pareix alguna cosa exòtica, no?
, que té a vore la Comunitat Valenciana amb possibilitats de riscs sísmics?
O en compte de dir realment, la pregunta que podem deixar damunt la taula
és, realment, siguem objectius, existeix algun risc a la nostra comunitat des d'un punt de vista sísmic, des d'un punt de vista de terratrèmol?
O dit d'altra forma, per què, si no existix, vostés ho van incorporar en una llei que pretén ordenar el territori a la Comunitat Valenciana com era la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge?

Al respecte jo li recorde que l'any noranta cinc, per tant ja han passat catorze anys, l'estat central va aprovar una directriu, una directriu de planificació per part de protecció civil, és una directriu de planificació contra el risc sísmic que mitjançant -no ho va elaborar el Partit Socialiste, evidentment, ho va elaborar l'Institut Nacional de Cartografia-, estableix que a la Comunitat Valenciana existeixen dos províncies, concretament la d'Alacant primer i la de València després, que tenen un risc potencial de terratrèmol, és a dir, que són territoris susceptibles de sofrir les conseqüències negatives d'un moviment sísmic.
Concretament la província d'Alacant amb una intensitat superior o igual a set i la província de València amb una intensitat igual o superior a sis.

I, de fet, imagine, jo no sóc tècnic, imagine que és aquest perill, aquesta potencialitat a un risc sísmic el que va portar els tècnics de la conselleria de Medi Ambient a suggerir al govern valencià a incloure dins de la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge l'elaboració d'aquest pla d'acció territorial.

Tanmateix, ens trobem al 2009 i res s'ha sabut, igual que tampoc no s'ha sabut res de nou dels plans d'acció territorial que incorporava esta llei i ni s'han aprovat ni se sap ningú on dormen, des de l'horta, des de mil històries.

Doncs bé, no han fet vostés res al respecte, però el perill d'aquest tema i per això aquest grup parlamentari ho porta a comissió i després ho portarà a ple, és que la qüestió no és que vostés per falta de voluntat política no ho hagen aprovat.
El perill i el problema és que justament el govern valencià, la conselleria, mitjançant la conselleria, aleshores de Territori i Habitatge, ha aprovat quantitat important de
requalificacions de sòl de no urbanitzable a urbanitzable o urbà, inclús a permés infraestructures públiques, ja no parlo de privades, en sòls, en terrenys, en territoris, en zones, que d'haver estat elaborada la cartografia contra el risc sísmic, estic convençut que no s'haguera ni edificat ni hagueren permés estes infraestructures.

Encara més, a hores d'ara -perquè me s'acaba el temps-, l'únic que jo sóc coneixedor és que per part de la Universitat d'Alacant, de fet ho van encarregar vostés, únicament estan efectuant un estudi, vostés diuen sobre l'entorn urbà, però que únicament s'ha fet sobre dos ciutats de la Comunitat Valenciana, Sant Vicent del Raspeig i
Almoradí, les dos úniques, la resta no han fet absolutament res.
Per tant, presentem una proposició no de llei per a instar, concretament, instar el Consell de La Generalitat ha
que aproven d'una vegada per totes aquest Pla d'acció territorial contra el risc sísmic.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra para fijación de posición la señora Díaz.

La senyora Díaz González:

Muchas gracias, presidente.

En efecto, la Ley 4/2004, de 30 de junio, de ordenación del territorio y ordenación del paisaje contempla en su artículo 14 la aprobación del Plan de acción territorial contra el riesgo sísmico.
Este extremo viene detallado en el artículo 29 del ROGTU, del Reglamento de ordenación y gestión territorial y urbanística.
Desde el momento de la aprobación de esta ley se ha profundizado en la legislación urbanística con la ley del suelo no urbanizable que refuerza la atención a los riesgos naturales e inducidos con la ley urbanística valenciana y sin olvidar la ley estatal del suelo.

También ha entrado en vigor la ley sobre evaluación de los efectos de determinados planes y programas en el medio ambiente.
Es
decir, tenemos un horizonte legislativo que hay que cumplir y que se va
modificando con el tiempo, por lo que queremos hacer y debemos hacer las cosas
bien, con rigor y sin precipitaciones, sobretodo en estos temas de planificación territorial fundamentales para el futuro.

Estamos trabajando en el Plan de acción territorial contra el riesgo sísmico, si bien cabe decir que estamos desarrollando un proyecto más general, mucho más importante, que engloba este PAT, este plan de acción territorial, y de gran envergadura, como es la estrategia territorial de la
Comunidad Valenciana.

Ahora se acaba de iniciar el proceso de participación de la estrategia territorial que va a ser el marco orientador de toda la
planificación de la Comunidad Valenciana y va a definir los criterios generales de la
ordenación de nuestro territorio.
Por tanto, el contenido de la estrategia en su versión definitiva, que el Consell aprobará a lo largo del 2010, será el que establezca las bases que han de orientar todos los planes de acción territorial, tanto los que ya estamos redactando como los futuros planes que
pudieran llevarse a cabo.

Además, la prevención de riesgos naturales es uno de los temas importantes que trata la estrategia.
Concretamente entre sus objetivos encontramos, entre sus objetivos principales
encontramos que dice: «Establecer criterios, directrices y acciones de carácter territorial en la ordenación del suelo no urbanizable, la gestión racional de los recursos naturales y la prevención de los riesgos».

Por tanto, la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda está trabajando en la preparación de este PAT en paralelo al proceso de desarrollo de la estrategia territorial,
de manera que cuando ésta esté aprobada se pueda aprobar también con agilidad un plan contra el riesgo sísmico plenamente acorde con el marco establecido en la propia estrategia.

Ahora mismo, la conselleria tiene ya definida la cartografía en una escala 1:50.
000, que es un formato de trabajo que permite integrarse en
la cartografía de La Generalitat.
Esta es la base fundamental para la posterior redacción del Plan de acción territorial contra el riesgo sísmico.

Estamos trabajando de forma conjunta con la Universidad de Alicante,
concretamente con la unidad de registro sismológico de su departamento de ciencias de la tierra y de medio ambiente que cuenta
con un equipo humano de un prestigio académico y científico reconocido.

Tenemos claro los pasos a seguir y los estamos llevando a cabo al compás de la estrategia territorial que es lo realmente prioritario, ya que es la que debe establecer los objetivos, criterios y directrices para la
ordenación territorial de la comunidad.

Así pues, el Consell, a través de la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y Vivienda está elaborando el Plan de acción territorial contra el riesgo sísmico en la Comunidad Valenciana.
Lo que estamos diciendo es que sería ilógico aprobar un plan de acción territorial contra el riesgo sísmico sin aprobar antes la estrategia territorial que está finalizando, cuyo trámite está finalizando, puesto que ésta engloba estos planes de acción territorial.

Por todo ello se propone el siguiente texto alternativo: «Les Corts instan al Consell a que continúe impulsando los trabajos de preparación y elaboración del Plan de acción territorial contra el riesgo sísmico para definir y prevenir la peligrosidad del riesgo sísmico en la Comunidad Valenciana de forma coordinada con el proceso de elaboración de la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana.
»

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.

En turno de réplica, señor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyor president.

Evidentment, difícilment podem consensuar una proposta més per part d'este grup parlamentari.

Mire, és que justament el que li demane jo a vosté, el que demane jo a este grup parlamentari, el que li demane jo a la
conselleria, el que demane al Consell, en definitiva, és agilitat.
El que no pot ser és que des de l'any 1995, estem al 2009, han passat catorze anys, amb una directriu clara de perill de
risc sísmic en dos províncies concretes de la nostra comunitat i que vostés, a hores d'ara, catorze anys després, vinguen ací a dir-me que, bé, un marc legislatiu que es va modificar en el temps i el tindrem en compte, que
estem treballant, que estem elaborant, que l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana, que ho aprovarem prompte, marcarà les pautes i que engloba no solament este pla d'acció territorial sinó altres plans d'acció territorial.
.
.
Però si jo li demano una cosa més senzilla, jo els demano una cosa tan senzilla que és que elaboren unes mesures de prevenció i protecció aplicables a, o bé a les edificacions o bé a les infraestructures en funció del risc corresponent a cada zona.
Per això tenen l'Institut Cartogràfic Nacional que ho estableix clarament.

Jo li pregunte, quinze anys després i no existeixen encara mecanismes de col·laboració i cooperació entre les diverses conselleries de la Generalitat valenciana davant un
potencial risc sísmic.
 Quinze anys després, li pareix correcte que no existisquen mecanismes de col·laboració entre Generalitat Valenciana i les diputacions o els ajuntaments almenys en
aquestes zones que tenen una susceptibilitat de risc sísmic amb una intensitat set o sis dins de l'escala Richter?
Per favor!

Jo, el que no puc acceptar i crec que ni seria sensat per part meua és que vostés m'assenyalen, «home, espere encara un poc més que l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana englobarà la resta de plans».

Perquè clar, si accepte això tindria d'acceptar també que esta mateixa estratègia territorial de la Comunitat Valenciana els ha estat impedint a vostés elaborar la resta de plans d'ordenació del territori que estableix la llei d'ordenació del territori i que en són diversos, no solament és el Pla d'acció territorial contra el risc sísmic.
 Haurà.
.
.
, tard o prompte hauran de parlar ací també de l'horta, del pla de protecció de l'horta valenciana, tard o prompte haurem de parlar de tota una sèrie de plans d'acció territorial que no han tengut capacitat d'elaborar.

Afortunadament, jo vaig estar també de portaveu en l'anterior legislatura, on hi havia un anterior conseller, (veus) que li diuen el senyor Blasco, i que se va especialitzar únicament (remors) en desmuntar tota una sèrie de mecanismes legislatius aprovats des de feia uns anys ¿per a què?
, per a dir que anava a renovar-ho tot.
I se va fer tota una sèrie de lleis, com la Llei d'ordenació del territori i protecció del paisatge, la Llei urbanística valenciana, la Llei de sòl no urbanitzable, de tal.
.
.
¿Per a què?
Per a després no res o ben poc, perquè no han tengut cap transcendència pràctica.
¡I ara ens trobem amb los problemes!
, ara ens trobem amb los problemes que
aquelles lleis en absolut han solucionat, moltes de les quals, no s'ha fet ni els reglaments de tal.
.
.
, i que va ser una presa de pèl.

I ens trobem amb tota una sèrie de plans d'acció territorial, que, adone-se'n, un pla d'acció territorial, jo li recorde a vosté que està per damunt d'un pla general d'ordenació urbana.
Un pla d'acció territorial, un pla general està obligat a incorporar al pla general d'ordenació urbana el que determina un pla d'acció territorial, i, per tant, quinze anys després, que a mi vosté ara me pose l'excusa que
(veus) estan treballant, estem elaborant i que una vegada tinguen aprovada l'estratègia territorial de la Comunitat Valenciana traurem ja com a botifarres la resta
de plans d'acció territorial, doncs, no me pareix sensat.

Però, a més, me pareix indecent des d'un punt de vista polític, evidentment, me pareix indecent que vostés s'hagen omplit la boca d'ordenar el territori, quan l'única cosa que han fet ha segut desordenar-lo premeditadament, ¿per a què?
, perquè succeïxquen coses com aquestes, que quinze anys després tinguem la major part del plans d'acció territorial, que afecten sobretot la planificació urbana.
.
.
Ja li dic jo, si tindríem la cartografia de risc elaborada ja en la Comunitat Valenciana, moltes de
reclassificacions, sobretot en la província d'Alacant, no s'hagueren fet.
Després, algú haurà d'assumir les conseqüències.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Sanmartín.

Tiene la palabra para réplica, senyora Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, presidente.

Mire, nosotros hemos venido aquí con una propuesta encima de la mesa, con unas intenciones de diálogo y basados en la lógica más pura, que contamos con un instrumento que engloba todos estos que usted está comentando, y lo ilógico sería aprobar uno, un PAT, un plan de acción territorial, para, luego, que tenga que ser modificado porque se apruebe una
estrategia territorial que va mucho más allá y que está en un (veus) trámite mucho más avanzado.

De hecho, supongo, pienso yo, dado su discurso, que ni siquiera lo ha
consultado, pero, además de estar muy avanzado, es muy completo y es un gran instrumento de planificación de toda la Comunidad Valenciana.
Es nuestro eje, es el eje a partir del cual
vamos a planificar el resto de la Comunidad Valenciana.

Y el riesgo sísmico es.
.
.
, la prevención sobre el riesgo sísmico, es una materia muy importante, y por eso la contempla la estrategia territorial de la Comunidad Valenciana, y por eso tenemos que aprobar antes la
estrategia territorial de la Comunidad Valenciana para poder hacer un buen plan, (veus) un buen y correcto y coherente plan de acción territorial contra el riesgo sísmico que no vaya en contra ni se contradiga con otros planes de acción territorial, ni, por supuesto, contra la estrategia territorial de la
Comunidad Valenciana.

Por ello, yo entiendo que, bueno, como rechazan, no suscriben los grupos
parlamentarios la.
.
.
, el texto alternativo presentado, nuestra posición es, por supuesto, rechazar la propuesta presentada por el Partido Socialista.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Díaz.
(S'interromp la gravació)

Señores portavoces, tenemos el texto de la moción, del acuerdo.
Si queréis, lo leemos.

Señor secretario, ¿es usted tan amable de leer el texto?

El senyor secretari:

Sí, un momento.

«Les Corts Valencianes acuerdan».
.
.
Està en castellà (inoïble) .
.
.

«Les Corts Valencianes acuerdan solicitar (veus) al Consejo de Seguridad Nuclear que facilite la información de que disponga en relación con el vertido incontrolado de residuos radiactivos de procedencia desconocida
en el término municipal de Andilla, que fue detectado y denunciado por el Seprona de la
Guardia Civil, y que estudie nuevos métodos, procedimientos y controles respecto a la gestión, control y destrucción o almacenamiento de este tipo de residuos radiactivos.
» (Veus)

Vale, pues, que lo firmen, si están de acuerdo.

El senyor president:

Señores portavoces.
.
.
Si los señores portavoces están de acuerdo, pasan por esta mesa y firman el texto.
(Sorolls i veus)

Muchas gracias.
Solamente el último punto.
.
.
¿Votamos?
, ¿votamos el acuerdo?
(Veus) ¿Votos a favor?
(Veus) ¿Votamos el acuerdo?
¿Por unanimidad?
(Veus) Por unanimidad, a favor.

Informe de la presidència de la comissió sobre el compliment de la Resolució 160/VII sobre l'aprovació d'un decàleg de l'aigua, aprovada per la comissió en la reunió del dia 1 d'abril de 2009 (RE número 43.
435)

El senyor president:

Queda el sexto punto del orden del día, que es el informe de esta presidencia para la comisión, sobre el cumplimiento de la resolución 160/VII, sobre la aprobación de un decálogo del agua, aprobado por la comisión en la reunión del 1 de abril del 2009.

Sin más, se levanta la sesión.

(S'alça la sessió a les 19 hores i 3 minuts)