DS-142HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 30 de març de 2023.
Comença la sessió a les 10 hores i 8 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 77.
Segona i darrera reunió.

El senyor president:

Senyories, anem a continuar el nostre treball.

Senyories, anem a continuar el ple, el número 77 de la present legislatura.

I anem a continuar amb el debat de tres dictàmens, que seran votats en l'últim moment d'este ple.

Proposició de llei d'habitatges col·laboratius de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 61.
744, BOCV número 320).
Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Obres Públiques, Infraestructures i Transport

El senyor president:

Senyories, punt número 16: debat i votació del dictamen de la Comissió d'obres públiques, infraestructures i transport sobre la Proposició de llei d'habitatges col·laboratius de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem.

Coneixen vostés el procediment.
Anem a fer, en primer lloc, la presentació del dictamen de la comissió per la seua vicepresidenta.
(Veus) Per la presidenta de la comissió?
Molt bé, millor encara.

Té la paraula la il·lustre diputada i presidenta de la comissió, Mercedes Caballero.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Em correspon, com a presidenta de la comissió d'obres públiques, presentar el dictamen sobre la Proposició de llei d'habitatges col·laboratius de la Comunitat Valenciana.

Però, abans, vull donar les gràcies, en nom de la comissió, al personal de la cambra per la professionalitat i diligencia demostrada durant la tramitació de la proposició.
I de manera individualitzada al lletrat, José Carlos Navarro, pel seu treball, però també per la seua paciència.
Ha estat un honor i un plaer treballar amb vosté.

El text normatiu es va presentar en el registre de les Corts el 10 d'octubre del 2022, va ser tramitat per la mesa el dia 18 i, tot seguit, publicat en el butlletí oficial del 26 d'octubre.
En el criteri del Consell preceptiu, favorable a la presa en consideració, la seua tramitació es va produir en la sessió plenària del 23 de novembre de l'any passat.

Esta proposició de llei es va tramitar pel procediment d'urgència, per la qual cosa es va donar un termini de cinc dies per a la presentació de propostes de compareixences de participació ciutadana.
En la comissió del 16 de gener es varen substanciar les compareixences dels representants del Col·legi Oficial d'Arquitectes de la Comunitat Valenciana, de la Federació Valenciana de Cooperatives d'Habitatges i Rehabilitació i de la cooperativa catalana Sostre Cívic.

El mateix dia es va obrir el termini abreujat per a la presentació d'esmenes per les diputades i diputats i els grups parlamentaris, que finalitzava el dia 1 de febrer.
De les esmenes presentades pels grups, el ple del 22 de febrer va rebutjar l'esmena a la totalitat presentada pel grup Vox.
I de les 67 parcials, s'aprovaren, en comissió, 14 esmenes dels grups que donen suport al Botànic, 3 del grup popular, 3 tècniques i 15 d'aproximació entre PSPV-PSOE, Compromís, Unides Podem, Ciudadanos i Partit Popular.
He de dir que la majoria d'estes s'aprovaren quasi per unanimitat.

Ara per ara, s'han mantingut per al debat en esta sessió la resta de les esmenes presentades pels grups parlamentaris popular i Ciudadanos, que, tot i haver-se defensat i haver estat votades, no s'han incorporat al dictamen que hui portem al debat del ple.
Espere i desitge com a presidenta de la comissió que el debat que ara iniciem siga un debat tranquil, profitós i propositiu, i siguem capaços d'aplegar al major consens possible.

Vull agrair als companys de la mesa de la comissió el seu tarannà i les facilitats ficades en pro del treball durant quatre anys.
I a tots els membres de la comissió dir-los que ha estat un privilegi ser la seua presidenta.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

També moltes gràcies per l'ús correcte del temps.

Ara anem a conéixer la posició de cada grup parlamentari sobre este dictamen.

Té la paraula la il·lustre diputada Naiara Davó, que fixarà posició en nom del Grup Parlamentari Unides Podem.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

Agrair, en primer lloc, la presència dels representants de la Federació de Cooperatives d'Habitatge i de Rehabilitació de la Comunitat Valenciana, i per tota la seva tasca.
Enguany, Fecovi ha estat valorada per la Universitat de València per la seva contribució, entre d'altres, als objectius de desenvolupament sostenible, com també enguany la cooperativa d'habitatges Sostre Cívic ha estat guardonada per les Nacions Unides per l'impuls d'habitatges col·laboratius que faciliten l'accés a la vivenda i eviten l'especulació.

Aixina que mentres experts i organismes internacionals reconeixen i premien les iniciatives de les cooperatives d'habitatge i el seu treball, sobretot per impulsar un nou paradigma d'habitatge que suposa autonomia, independència, educació i interés per la comunitat, ací sentiran hui vostés alguns grups, senyories, que menystindran aquesta llei, i especialment els punts que asseguren un model no especulatiu.

Perquè aquesta llei, sobretot, del que va, a més de facilitar l'accés a l'habitatge, és d'evitar la especulació immobiliària, de permetre'ns pensar en una altra forma quan pensem en habitatge.
Canvia eixe model immobiliari que tant de dolor ens va causar, incrementant la pobresa durant una dècada, i a més que va provocar una gran desafecció cap a les institucions públiques.

I al final, miren, el poder públic ha de corregir les desigualtats socials, no augmentar-les.
El poder públic ha de facilitar l'accés a l'habitatge a la gent, no als fons voltor.
El poder públic ha de democratitzar l'habitatge, no reduir-lo a un luxe.
El poder públic ha de promoure models residencials que lluiten contra la soledat, contra l'aïllament, i no models que busquen l'enriquiment sols d'uns pocs.

Jo crec que mai hi ha hagut un element tan clau com l'habitatge per veure els dos models que hui estan ací representats: el model del Botànic, que considera l'habitatge un dret, i el model de la dreta, que continua considerant-lo un negoci per al seu enriquiment.
Per això, les esmenes que hui arriben vives a aquest ple volen obrir de nou la porta a l'especulació i al negoci de la rajola.
En comissió hem pogut acordar, hem pogut transaccionar, hem pogut aprovar diferents esmenes de tots els grups, a excepció de Vox -perquè ja saben que això de fer esmenes i treballar poc-, però sí que ho hem pogut fer amb el Partit Popular i amb Ciudadanos, amb aquelles que incorporaven millores al text o propostes dels compareixents.
Però les que arriben hui ací, i de les que ells parlaran, són molt diferents, tan diferents que són contràries a l'esperit d'aquesta llei.

Per exemple, pretenent suprimir qualsevol menció al «sense ànim de lucre», referent a les cooperatives o a les associacions, o acabar amb el dret del tanteig i retracte per part de l'administració pública.
Per cert, el tanteig i retracte, al qual el PP, fent de braç polític dels fons voltor, va posar un recurs d'inconstitucionalitat i que el Tribunal Constitucional ha rebutjat.
Vaja, no han trobat ni invasió de competències de l'estat, ni vulneració del dret a la propietat… El que sí que ha trobat el Tribunal Constitucional és que aquest decret permet una resposta més ràpida per satisfer les necessitats de vivenda de les persones més vulnerables.

Així que crec que alguns hauran d'explicar a les valencianes i als valencians per què volen, altra vegada, i en aquesta llei, suprimir el dret de l'administració al tanteig i retracte.
Hauran d'explicar per què l'administració pública no ha de poder comprar les cases als mateixos preus que els fons voltor per a posar-les a disposició de la gent.
Per què estan d'acord que un fons voltor puga comprar un edifici per 100.
000 euros i tirar a la gent, però no estan d'acord que l'administració pública puga comprar eixe mateix edifici i permetre un lloguer social.

Miren, fa huit anys el Botànic va posar les primeres pedres per aprovar un marc essencial per al desenvolupament de noves polítiques d'habitatge, va ser amb la llei de la funció social de l'habitatge.
I ara fa quatre anys, amb l'exvicepresident Rubén Martínez Dalmau, es va engegar un full de ruta, que ha continuat el vicepresident Héctor Illueca.
No ha estat senzill perquè, com se li va escapar a un dels portaveus de la dreta, les polítiques de vivenda tarden més d'una dècada en poder-se revertir.

Així i tot, el camí que hem fet estem continuant-lo, i estem conseguint capgirar eixa hipoteca que ens van deixar, regulant les mesures d'intervenció com a conseqüència dels desnonaments, les mesures d'intervenció i de foment per promoure eixe ús social, les competències i la possibilitat, en què s'ha parlat en aquest ple, per mobilitzar les cases buides, multiplicant les ajudes al lloguer, les rehabilitacions, la xarxa Xaloc, el pla Hàbitat 2030… I ara, amb aquesta llei de vivendes col·laboratives, fem un pas més en el camí per assegurar uns habitatges estables i sostenibles en el temps.
Perquè, amb aquesta llei, deixem enrere els postulats d'enriquir uns pocs a costa de l'esforç i del treball de moltes perquè mai més es repetisca l'escenari del 2008.

Aixina que, quan les Corts avancen, el conjunt de la societat valenciana continua avançant, avançant en drets, avançant cap a un futur millor.
I això és el que farem hui en aquest ple.

Moltes gràcies, senyories.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre diputat Miguel Pascual, en representació del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

En este debat farem, com sempre, sis minuts de menor a major, i després, els que vullgueu rèplica, també tres minuts de menor a major.

Quan vullga, senyoria.

El senyor Pascual Pérez:

Sí, muchas gracias, señora presidenta.

Bueno, nos encontramos (aplaudiments) ante este último pleno de la legislatura… No, no aplaudan ustedes tanto, que vamos a tratar un tema bastante serio.
(Veus)

Miren, nos encontramos ante el último pleno de la legislatura debatiendo el último trámite parlamentario de esta proposición de ley de Podemos, que forma parte de lo que se ha denunciado aquí en las últimas semanas, se denunció también ayer en la prensa, y es toda esta vorágine legislativa de última hora por el procedimiento al que nos tienen acostumbrados ustedes, que es el de rápido, tarde y mal.
Algo que yo he catalogado como diarrea legislativa.
Y esta proposición de ley pues no es una excepción.

Una proposición de ley que era un proyecto de ley que había preparado Podemos desde la consejería, que no les había dado tiempo a tramitarlo, a hacer todos los procesos, esos de «escucha, estudio y debate» que tanto promulgan ustedes, con los respectivos informes…, incluso el respectivo informe de perspectiva de género.
Es curioso, tanto que alardean de ello e intentan imponérselo a los demás, pero aquí no les ha interesado absolutamente para nada.

Por todo lo anterior es por lo que desde mi grupo parlamentario no presentamos enmiendas parciales, no; presentamos una enmienda a la totalidad.
A la totalidad.
Y esto es lo que se debería haber hecho, habérselo devuelto al Consell, que era a la conselleria de Podemos, que es de donde ha salido, y que la presentasen como toca.
Pero no, Ximo Puig tragó, traga, sigue tragando y permite darle esta satisfacción propagandística a Podemos, aunque esta ley repercutiese o repercuta negativamente a lo que va dirigido, que es la promoción de las viviendas colaborativas.

Porque ustedes se han puesto a intentar legislar de forma previa sobre algo que no tienen ni idea, ni pajolera idea de cómo va a responder el sector.
Y también porque los efectos perniciosos que se vayan a cometer hoy, aprobando esta ley, deberán ser corregidos mediante otra ley, alargando los plazos.
Unos efectos perniciosos que, aun sin haber sido aprobada, pues ya se empiezan a intuir, y yo voy a intentar vislumbrar algunos.
Esto no sé yo si el partido proponente se lo habrá explicado a todos aquellos promotores de vivienda colaborativa, pero bueno, yo se lo digo.

Miren, hoy, además de esta proposición de ley, se votan otros tres decretos ley.
Uno de ellos, el 4/2023, sobre cooperativas, en el cual también se incluye, en su artículo 91, las cuestiones referentes a cooperativas de vivienda, algo que podría afectar, en cierta medida, a las cooperativas de vivienda colaborativas.
O, por lo menos, eso hubiese sido lo recomendable, lo coherente.
Pues este decreto ley mejora y con creces lo que los partidos de izquierda nos traen con esta proposición de ley y que intentan imponerles a los de las viviendas colaborativas.

Por ejemplo, dan mayor libertad a las cooperativas de vivienda que a las de vivienda colaborativa para que puedan utilizar sus viviendas… (veus) -pues esté usted atento (s'adreça a algú)-…

La senyora vicepresidenta primera:

Senyories.

El senyor Pascual Pérez:

…puedan utilizar las viviendas no solamente para lo que Podemos diga que tienen que usarlas.

Otra de las diferencias a favor de las viviendas cooperativas y en detrimento de las colaborativas es que da mayor libertad con respecto al número de viviendas en proporción de los socios.
Y esto siendo un decreto ley también impuesto, porque es decreto ley, prácticamente no hay debate, pero claro, ya no es de Podemos.

También la cooperativa de viviendas tiene ventaja sobre las colaborativas con respecto a no enajenar o arrendar a terceros que no son socios, no lo limita única y exclusivamente a los locales, permite otras formas; y también permite que se puedan beneficiar de esos ingresos.
En las colaborativas no, no se lo permiten.
Podemos ha dicho no, por aquí no.
Una buena medida comunista, como no, donde el Estado siempre pensando por el individuo, el Estado, Podemos, al fin y al cabo, el partido del régimen, pues supondrá que los individuos son imbéciles y que no pueden pensar y decidir por ellos mismos.
Y esto es lo que se da en esta proposición de ley que ustedes quieren aprobar y pretenden imponerles.

Este decreto ley también da mayor libertad, el Decreto ley 4/2023, mayor libertad a las cooperativas de vivienda en contra de las colaborativas, con respecto a la transmisión de viviendas y demás.
Algo que ha rebajado un poco el tono Podemos con respecto a lo del tanteo y retracto, porque Compromís y el Partido Socialista creían que era de una medida demasiado comunista.
Pues imagínense como salía esta proposición de ley.

Claro, ahora, sabiendo todas estas diferencias que tiene este decreto ley con respecto a las de viviendas colaborativas, la pregunta que el usuario, que el promotor que quiera adentrarse en este mundo de las viviendas colaborativas es: oiga, ¿y yo puedo elegir, optar, a utilizar la legislación que me sea más favorable?
Pues si son viviendas colaborativas no, no puede.
Mire, aquí el legislador, de forma muy hábil, introduce un último punto en el artículo 91 donde indica que las cooperativas de viviendas colaborativas se regirán por lo establecido en la normativa sectorial de vivienda colaborativa.
Por lo que si usted pretende promover viviendas colaborativas, obligatoriamente va a tener que tragar a lo que diga Podemos.

En definitiva, señores, lo que ustedes tienen aquí es una soberana chapuza, parida desde una consejería controlada por comunistas que hacen propaganda política de cara a las elecciones.
Los que van a sufrir esta proposición de ley no son ustedes, no, son todos aquellos que pretendan promover viviendas colaborativas en la Comunidad Valenciana, porque con esto lo que van a conseguir ustedes es cargárselas incluso antes de que pudiesen, digamos, nacer.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre diputat Fernando Mulas, del Grup Parlamentari Ciudadanos, per a explicació de posició.

Quan vullga, senyoria.

El senyor Mulas Delgado:

Gracias, presidenta.

Buenos días, señorías.

Esta proposición de ley que nos ocupa no es más que el síntoma de un cambio cultural y social que surge de la sociedad civil, que va a tener un impacto indudable en el futuro, un futuro que no podemos hipotecar por un presente que debe gestionarse desde unas administraciones públicas que tienen la obligación de dar respuesta a estos retos.
Ahora, valores como la solidaridad, la cooperación y la sostenibilidad necesitan ser difundidos y defendidos evitando actitudes partidistas sectarias en lo posible.
En este contexto, las cooperativas de viviendas pueden jugar un papel primordial como solución habitacional para ciertos colectivos que necesitan una regulación legal.

Por ello, desde Ciudadanos presentamos un total de trece enmiendas que partían principalmente de la sociedad civil y de las asociaciones de personas interesadas con las que nos hemos reunido en innumerables ocasiones para poder abordar en esta ley una serie de mejoras para conseguir cumplir su principal objetivo.

En este sentido, me gustaría poner de valor la aprobación de siete de las trece enmiendas que transaccionamos previamente con otros grupos de esta Cámara y que eran el reflejo claro de las necesidades y propuestas de mejora que partía de la propia sociedad civil que he citado antes.
Un grupo de personas, como Fecovi, aquí presentes, a las que quiero aprovechar esta intervención para agradecer y reconocer su implicación e interés para que esta ley fuera lo más amplia y consensuada posible.
Un propósito que se ha conseguido solo en cierta manera, ya que algunas de nuestras aportaciones no se han incorporado a esta proposición de ley y, en consecuencia, consideramos que tiene algunas carencias que pueden afectar de manera directa a su desarrollo e implicación futuras, como son las siguientes enmiendas: enmiendas 5, 18, 41, 54 y 57.

En primer lugar, la enmienda número 5, que hace referencia al artículo 3, sobre el concepto de vivienda colaborativa, en la que hacemos una mejora técnica a través de una nueva redacción del primer párrafo, y se eliminan los apartados 1, 2 y 3.

En segundo lugar, nuestra enmienda 18, que suprime el artículo 9, que recoge las normas de diseño y calidad y que consideramos que deben regirse por las establecidas en la legislación vigente.

En referencia al artículo 14, en tercer lugar, quiero hacer especial referencia a nuestra tercera enmienda número 41, que suprime los apartados 5 y 6 de este artículo, que son aquellos que hacen referencia al derecho de tanteo y retracto por parte de la Administración, que igualmente es lo más polémico.

Nuestra enmienda 54 también va en este sentido, y elimina la normativa sobre tanteo y el retracto del artículo 18, aquel decreto mordaza aprobado en 2020, que prima más la ideología que la voz de la sociedad civil, dejando una tremenda inseguridad jurídica.

En quinto lugar, y también de supresión, es nuestra enmienda 57, donde pedimos que se suprima el apartado 7, del artículo 19, sobre medidas de fomento de las viviendas colaborativas, que recoge que cualquiera de las entidades que cumpla con los requisitos previstos en la presente ley tendrán derecho preferente a la obtención de suelo o derechos en superficie públicos, siempre que se comprometa a destinarlos a la promoción, construcción y gestión de viviendas colaborativas en régimen de cesión de uso.

Estas enmiendas, señorías, y más concretamente las que hacen referencia al tanteo y retracto, son para mi grupo parlamentario de vital importancia y una línea roja para poder apoyar esta proposición de ley.
Y precisamente no podemos consentir que no se verifiquen algunas lagunas y problemáticas que se han detectado en este proceso, siendo imprescindible considerarlas para que cumplan con su cometido y las viviendas colaborativas pueden convertirse en una alternativa habitacional real en la Comunitat Valenciana.

Por eso, y siguiendo la misma línea de diálogo y colaboración que considero que hemos llevado en la tramitación de esta ley, les agradecería que volvieran a considerar nuestras enmiendas para votarlas a favor e incorporarlas y abran esta proposición de ley a las propuestas de otros grupos que conformamos este Parlamento.

Pero, por lo que he visto en el tiempo limitado que he estado entre ustedes, y aprovecho, señora presidenta, para recordar lo del tiempo que tan amablemente se me permitió que me excediese en mi primera intervención en las Cortes, deduzco que es muy poco probable que por parte del Botánico se acepten cambios provenientes de distintas ideas políticas.
En todo caso, desearía que, no solo en esta ocasión, sino siempre, que se eviten condicionamientos apriorísticos, ideológicos o sectarios, ya que aunque ustedes tengan ahora una mayoría parlamentaria ajustada, estas actitudes no siempre benefician a la mayoría de la ciudadanía.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

És el torn de la il·lustre diputada Belén Bachero, en representació del Grup Parlamentari Compromís, per a explicar la posició.

La senyora Bachero Traver:

Gràcies, presidenta.

En primer lloc, m'agradaria felicitar-nos per tots els acords i consensos als que hem aplegat en la comissió prèvia a aquest ple, fruit del diàleg entre els grups parlamentaris.
Hem pogut incloure gran part de les esmenes que han presentat els grups de l'oposició, i així contribuïm a millorar la llei i a donar-li també una visió més àmplia.
Tots els grups, excepte Vox, que no ha presentat cap esmena i, per tant, no dóna peu a cap tipus de diàleg.

Les esmenes que queden vives avui queda prou clar que no podem acceptar-les per una qüestió ideològica.
Són esmenes contràries totalment a l'esperit de la llei, que pretenen convertir este model en un model mercantilista, quan l'ànim de la llei, l'ànima de la llei, està realment en eixe «sense ànim de lucre», filosofia del model cooperatiu.
I amb les esmenes que s'estan avui mantenint ací vives contradien esta filosofia.

I també tenim el grup d'esmenes que suprimixen qualsevol menció al tanteig i retracte.
A mi m'agradaria saber què els molesta tant del tanteig i retracte.
Perquè es facen una idea del que és açò, una idea molt local: permet que quan hi ha una venda massiva de vivendes, que açò passa, nosaltres no mos enterem, però passa, n'hi han vendes massives de vivendes a quatre perres, i qui les compra són els fons inversors, els fons buitre, eh, coneguts més popularment.
I amb aquesta llei l'administració pública té compra preferent a eixe mateix preu, per a una cosa tan alocada com garantir el dret constitucional a la vivenda.
I per açò, senyories, per açò, se mos diu intervencionistes, comunistes, bolivarianos.
Doncs, sap una cosa?
Abans d'intervencionista, comunista, bolivariana que feixista.
Això també ho tenim prou clar.

Des de Compromís considerem fonamental l'impuls a una nova fórmula d'accés a l'habitatge que suposarà l'aprovació d'aquesta llei, la qual ha comptat amb ampla participació del teixit social -altre èxit del Botànic, incloure la participació social en les lleis- i resultat d'un diàleg constant amb la representació de les famílies que s'acabaran beneficiant de la seua aprovació.
Només hem hagut d'acompanyar el seu impuls i tractat d'establir un model consensuat, que, d'altra banda, és un model amb molts bons resultats a altres indrets del món.

L'aprovació d'esta norma suposa situar al País Valencià en l'avantguarda de la legislació específica en matèria de cooperatives d'habitatge en l'Estat espanyol, tal com van traslladar-nos la totalitat dels compareixents en la comissió.

Per altra banda, les dificultats d'accés a l'habitatge requerixen de diversitat de fórmules per a abordar-les, i una d'aquestes són els habitatges col·laboratius, que poden permetre, a més a més, satisfer demandes específiques quant a serveis que es poden compartir, caminant també cap a edificis amb una petjada ambiental nul·la.

Amb aquesta llei d'habitatges col·laboratius culminem la feina feta en matèria de vivenda.
Hauríem d'aspirar que la contribució d'este model al conjunt del parc de vivenda del País Valencià se situara en els estàndards d'altres indrets a Europa: 25 % en algunes zones d'Alemanya, amb una mitjana del 7 % a tot l'estat; 33 % a Copenhage, amb una mitjana d'un 20 % al conjunt de Dinamarca.
Una bona oferta d'habitatges amb preus raonables ajudaria a destensionar el mercat del lloguer i proporcionaria alternatives d'accés a l'habitatge a gent gran, a persones amb mobilitat reduïda o gent jove, amb alts estàndards de confort i serveis afegits.

Senyories, per totes aquestes qüestions, considere que tots els grups haurien d'aprovar aquesta llei i acabar aquest Ple de les Corts amb una unanimitat.

I ja, si me deixen, només voldria despedir-me de tots vostés perquè finalitze ací a aquesta etapa de vuit anys; i sobretot done les gràcies a la meua família, hui han vingut ma mare i les meues filles a acompanyar-me i, sobretot, perquè tots sabem el que costa a la família el nostre pas per ací.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Li desitgem tota la sort i també saludem a les filles i a la família de la diputada Belén Bachero, que jo crec que són l'exemple que en este Parlament també transcorre la vida, i naix la vida i sempre és, jo crec, que un signe bonic de companyerisme i que ací estem també les dones compaginant totes les tasques, des de les responsabilitats polítiques i les de ser mares.

Té la paraula l'il·lustre diputat Alfredo Castelló per a l'explicació de vot.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias, presidenta.

Los hombres también, Belén, los hombres también.
(Aplaudiments)

Me gustaría saber dónde está en la filosofía de la vivienda colaborativa que la Administración pública meta sus manos impunemente en inmuebles privados.
Me gustaría saberlo.
Porque al final la vivienda colaborativa es, más allá de una tipología de vivienda que se describe penosamente en esta proposición de ley, más allá de eso, es también un modo de interrelacionarse socialmente.
¿Y qué pinta aquí pues semejante intervencionismo?
¿Qué pinta aquí este ataque público hacia una iniciativa privada?
¿Por qué se prohíbe a quienes quieren construir o rehabilitar un inmueble para hacer una vivienda colaborativa que lo hagan a través de una empresa privada y lo tengan que hacer obligatoriamente a través de una sociedad sin ánimo de lucro o una cooperativa?
¿Por qué?
Porque, efectivamente, nuestros modelos son distintos.
Ustedes no creen en la libertad, no creen en la libertad de empresa y quieren maniatar incluso a quienes quieren hacerse una vivienda privada y les quieren decir cómo la tienen que hacer, por qué y quién se la tiene que construir; y nosotros no estamos ahí señorías y nunca lo estaremos.

Por otro lado, posología: una cucharada sopera, 24 horas, de jarabe legislativo podemita al gobierno de «equis punto» Puig en el mismo pleno.
Ayer hubo algo más, hubo más cositas que jarabes legislativos; se quedó una buena tarde.
Pero esta es la segunda dosis de jarabe legislativo que, otra vez, «equis punto» Puig traga con agrado porque ya, para lo que le queda de legislatura, debe seguir haciendo lo mismo que lleva haciendo ocho años, el moderado Puig haciéndose un extremista con las leyes que aprueba.
Eso es lo que hay.

Y esta ley, señorías, sigue sin gustarnos, después de todo este trámite parlamentario, a pesar de que hemos de agradecer que eso no se han aprobado varias enmiendas parciales que agradecemos porque creemos que, sinceramente, mejoran esta ley, pero sigue sin gustarnos la ley por cuestiones que les he comentado y les indicaré de nuevo.

En toda ella está la sombra de un intervencionismo atroz de la administración en una actividad estrictamente privada, en una actividad de personas que quieren construirse sus propias viviendas y que simplemente tienen una tipología específica y unos usos específicos que ustedes manosean hasta el extremo de, en algunos casos, comprometer su viabilidad y, en otros casos -si no, tiempo al tiempo-, imposibilitar la actividad directamente.

Establecen un derecho de tanteo y retracto sobre viviendas estrictamente privadas.
Establecen obligaciones a la iniciativa privada que genera derechos a la administración; claro, para eso hacemos nosotros las leyes, ¿no?
, les quitamos derechos a los privados y nos generamos derechos a la administración -muy bonito-.
Se elimina la empresa y se deja excluida de poder participar aquí y, simplemente, se permite a cooperativas y asociaciones sin ánimo de lucro -muy democrático y muy constitucional-, ¿alguien me puede decir por qué?
Hay excesivas prescripciones y limitaciones arquitectónicas y bioclimáticas que encorsetan y limitan hasta el extremo la construcción de viviendas colaborativas.
Entran en el régimen estatutario particular de quienes deciden entrar a realizar esas viviendas colaborativas como un elefante en una cacharrería, machacando la autonomía de la voluntad del artículo 1.
255 del Código civil, por el que se rige esta actividad.

Hay que considerar de interés social lo que a ustedes les apetezca, sin justificación alguna.
¿Por qué estas viviendas son de interés social?
¿Por qué no lo es una vivienda rehabilitada de bajo precio?
¿Por qué no lo es cualquier tipo de vivienda?
¿Por qué no declaran esas viviendas de interés social y les aplican una serie de bonificaciones?
Puro sectarismo, señorías.

La Generalitat se cuela como socio de la cooperativa o asociación en algún tipo de intereses, cuando hay alguna hipoteca, alguna ejecución hipotecaria, y lo hacen por la cara: eso me lo quedo yo.
O el «exprópiese» de Podemos-Puig, del artículo 18, que ha quedado redactada de una forma rocambolesca.
Si hay un procedimiento de ejecución, como les decía, el titular del edificio de viviendas colaborativas puede perder su titularidad porque la Generalitat se autoconcede un derecho de tanteo y retracto, con un par, sí, tanteo y retracto.

Derechos preferentes por la obtención de suelos o derechos de superficie públicos por precios inferiores a los de mercado, pero solo para viviendas colaborativas.
¿Por qué este castigo, señorías?
Nadie ha explicado por qué solo se dan ayudas a las viviendas colaborativas de interés social y no al resto de viviendas colaborativas.
¿Por qué?
Oiga, si el modelo de vivienda colaborativa les gusta y es bueno, ¿por qué no establecen ayudas al modelo y no solamente a las que ustedes declaran de interés social?
Tampoco se explica.

En fin, señorías, esto, efectivamente, es un modelo botánico de intromisión en la actividad privada, en el que, en el mes de «ximoanuncios» del presidente Puig se intercala este «ximoanuncio» podemita de vivienda, en la que en ocho años no ha podido hacer absolutamente nada.

Gracias, presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula la il·lustre diputada Sabina Escrig, en representació del Grup Parlamentari Socialista, per a l'explicació de vot.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories, en primer lloc, vull donar la benvinguda als pares i mares d'aquesta proposició de llei, perquè no és una proposició de llei que naix sols de l'àmbit polític, sinó també de l'àmbit de les cooperatives, perquè d'això es tracta, d'escoltar la ciutadania per a elaborar lleis que ens facen avançar.
De veres que moltíssimes gràcies.
I em vaig equivocar, ho reconec, em vaig equivocar; vaig dir que no aplegaríem a aprovar aquesta proposició de llei i em vaig equivocar i me n'alegre, me n'alegre.

En segon lloc, vull donar les gràcies a totes i tots els portaveus de la llei, perquè -ja s'ha dit abans- hem aplegat a molts acords i entre totes i tots hem millorat, al nostre entendre, aquesta llei.
I em permeten que faça un especial agraïment a Naiara i a Belén.
Moltíssimes gràcies per estos quatre anys, que han sigut quatre anys de molt de diàleg i d'estira-i-arronsa, que hem hagut de dialogar, discutir, però sempre aplegant a acords.
Moltíssimes, moltíssimes gràcies a les dos.

Senyories, l'habitatge col·laboratiu dona resposta a dos problemes principals: la soledat no desitjada de les persones majors i les dificultats d'accés a l'habitatge per part de les persones joves i col·lectius més vulnerables.
I és que el concepte d'habitatge ha anat canviant amb el temps i es transforma amb el temps.
I en cap moment hem d'oblidar que l'habitatge és un dret; per tant, totes les administracions han de posar els recursos necessaris perquè aquest dret siga real i efectiu.

Vivim en un món canviant, on, per desgràcia, la soledat no desitjada és cada dia més comú.
Per això, l'habitatge col·laboratiu és una peça fonamental per a lluitar contra eixa soledat no desitjada, perquè aquesta soledat entre les persones grans constituïx un problema cada volta més present i no sols per les conseqüències emocionals, sinó perquè eixe aïllament social perjudica tant la salut emocional, psicològica i física.

Per l'altra banda, els joves tenen dificultats per a accedir a un habitatge, el que significa una tardana emancipació, no per desig tampoc, sinó per falta a voltes d'oportunitat.

Senyories, amb les experiències d'habitatges col·laboratius s'ha demostrat que les persones majors milloren el seu estat de salut, redueixen les seues despeses, estableixen relacions d'ajuda intergeneracional, augmenten la sensació d'utilitat per als altres i es senten més segurs.
Quant als joves, també són avantatges, perquè redueixen les despeses i també es beneficien de la convivència intergeneracional, amb eixe suport entre uns i altres.
Tot són beneficis.
Perquè també s'ha comprovat que, amb aquesta nova forma de vida, la gent gran retarda l'ús dels serveis especialitzats, redueixen la demanda de serveis de salut, milloren la cohesió social i milloren l'accés a l'habitatge.

Senyories, aquesta proposició de llei, amb totes les esmenes incorporades, serà una bona llei que donarà oportunitats tant per als més grans com per als més menuts.
I en els edificis d'habitatges col·laboratius d'interés social se disposarà de vivendes per a col·lectius vulnerables, perquè hem d'avançar cap a eixe dret a l'habitatge per a totes i per a tots, però, sobretot, per a aquelles persones amb l'accés a l'habitatge més difícil i més complicat.

I no hem d'oblidar que, per a començar un projecte de vida, per a poder escriure en la teua pròpia història i per a fer efectius la resta de drets, has de disposar d'un habitatge digne.
I ho dic també perquè aquesta és una de les frases que l'anterior consellera d'habitatge deia moltes vegades i jo eixa frase de veritat que la tinc al cor, perquè és de veres: per a iniciar un projecte de vida, fa falta un habitatge.

Amb aquesta llei es beneficiaran les persones majors, els joves, les persones amb discapacitat, les dones víctimes de violència de gènere, els joves i els col·lectius vulnerables.
Amb aquesta llei lluitarem contra la soledat no desitjada, evitarem les morts en soledat, de les quals ningú s'assabenta fins temps després.
Aquesta situació és la que més ens ha de remoure el cor, morir en soledat i que ningú -ningú- note la teua absència.

Per desgràcia, ens hem convertit en una societat individualista.
Per tant, hem de construir de nou una societat que es preocupe per la resta, els uns pels altres.
I aquesta llei potser un inici.

Moltíssimes gràcies a totes i tots.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Comencem ara un torn de rèpliques de tres minuts.
Entenc que tots els grups van a intervindre.
Si algú no vol intervindre, doncs, quan li toque el torn, ja m'ho aneu indicant.

Té la paraula la il·lustre diputada Naiara Davó, del Grup Parlamentari Unides Podem.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies, presidenta.

Senyories, ací l'única administració pública que ha metido sus manos donde no tocaba ha sido la administración pública del PP madrileño, que vendió, ilegalmente, tres mil viviendas públicas a los fondos buitre.
(Aplaudiments)

A vostés… Miren, senyories, ací hi ha gent que parla de la intervenció de l'administració pública, que els molesta que l'administració pública intervinga.
Però no és cert, el que els molesta és el sentit de la intervenció de l'administració pública.
Perquè nosaltres intervenim per fer de l'habitatge un dret i intervenim a favor de les famílies treballadores, però altres van intervindre per liberalitzar el sòl i promoure la major bombolla immobiliària que tant de dolor i tant de patiment va causar en aquesta terra.
Per tant, no els molesta la intervenció, els molesta el sentit d'eixa intervenció.

De fet, han arribat a dir que ja no existix l'especulació en l'habitatge.
Ja no existeix l'especulació en l'habitatge?
Un fons voltor compra un edifici, tira tots els seus inquilins, trosseja les vivendes, que passen de 70 metres quadrats a 25, i multiplica per tres el preu de lloguer, de 700 euros a 2.
600.
No existix l'especulació en l'habitatge?

Miren, en un context d'increment generalitzat dels preus del lloguer, de falta, de falta d'habitatge públic, en este ple tenim l'oportunitat d'aprovar una llei que facilita l'accés a l'habitatge i que ho fa d'una forma, a més, democràtica, que suposa cooperació, que suposa crear comunitat i va a haver-hi alguns que van a haver d'explicar per què no van a votar a favor de facilitar l'accés a l'habitatge de les valencianes i els valencians, per què no van a votar a favor d'evitar l'especulació immobiliària.
Hui crec que tenen una oportunitat ací per posar-se totes del costat de les valencianes dels valencians; facen ús, ús d'ella.

I com que també és el meu últim ple en aquesta cambra, doncs, no voldria acabar-lo sense dir que ha sigut un orgull poder representar les valencianes i els valencians en aquest hemicicle, que ha sigut un plaer poder compartir moments amb totes vosaltres, especialment amb les companyes amb què hem compartit àrees i temes i molt especialment els moments compartits amb els dos primers síndics d'aquest Botànic.

Els desitge a tots molts encerts, molta alegria i molta força per construir un tercer Botànic.

I abans d'acabar, també m'agradaria, igual que la meua companya Belén Bachero, donar les gràcies a la família per estar present i per ajudar també perquè nosaltres pugam estar ací fent la nostra tasca.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria, i molta sort en els seus reptes.

Té la paraula l'il·lustre diputat Miguel Pascual, en representació del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, per a exercir el torn de rèplica.

Quan vullga, senyoria.

El senyor Pascual Pérez:

Con la venia.

Vamos a ver, además de las cuestiones tratadas anteriormente, hay otra cuestión que me parece muy destacable, la cual se debatió en esta cámara también el día de ayer y también se va a aprobar hoy.
Y me estoy refiriendo a otro decreto ley, por parte del Consell, otro trágala de Ximo Puig de estas últimas horas, cuyo origen también es la consejería de vivienda, dirigida por Podemos.
Estoy hablando del Decreto 3/2023, sobre grandes tenedores y acoso inmobiliario.
Así que, señorías, señores que nos escuchan, promotores de viviendas colaborativas, aviso a navegantes porque esto, tal vez, tampoco se lo han contado: tras la aprobación de este decreto ley, las viviendas colaborativas de más de diez viviendas pasan a ser consideradas «grandes tenedores».
Así que, mucho ojo, ya lo dijo ayer el vicepresidente comunista: van a estar ustedes en la mira del vicepresidente y de la consejería.
Ahora van a ser ustedes, todos ustedes, considerados los malos.

Otro apunte más sobre el Decreto ley 3/023: mucho cuidado, no se les cuele a ustedes un okupa dentro de la cooperativa, también van a aprobar el acoso inmobiliario.
Si el okupa vive pacíficamente en su promoción de viviendas colaborativas, no se les ocurra perturbarle el uso y disfrute pacífico de la misma, incluidas, por supuesto, las zonas comunes, que en la vivienda colaborativa pues ya me dirán ustedes, son bastantes.
Cuando les hayan ocupado una vivienda y el okupa quiera hacer uso de los servicios del edificio y se le ocurra, no sé, ir a la cocina comunitaria, pues no se les ocurra mirarle mal, no sea que perturben ese uso y disfrute pacífico del okupa.
Porque ahí estará la consejería de vivienda, con Podemos al frente, con el señor Illueca, ojo avizor, para perseguirles y sancionarles con hasta casi un millón de euros.
(Aplaudiments)

Miren, no sé si a los señores que pretenden promover viviendas colaborativas les ha tocado el gordo, pero, desde luego, les ha tocado el pleno.
Tres son las iniciativas legislativas que en este pleno les afectan y tres son las veces que ustedes -ustedes- salen perjudicados.

Así que, futuros promotores de viviendas colaborativas, creo que sé lo que ustedes están lamentando: en qué momento decidimos hablar con estos señores para que nos legislasen las viviendas colaborativas.
Pero tengo una buena noticia para ustedes, y es que todos estos señores, después de las elecciones, ya no estarán en el gobierno.
(Aplaudiments)

Termino ya, y me despido, diciendo que ha sido un auténtico honor y un privilegio defender la unidad de España y defender los intereses generales de los españoles desde esta cámara autonómica.
Y qué mejor forma de hacerlo que desde mi grupo parlamentario, desde el grupo parlamentario de Vox.
Así que un saludo a todos y mucha suerte.
¡Y viva España!
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.
Molts encerts en el seu futur.

I té la paraula l'il·lustre diputat Fernando Mulas, en representació del Grup Parlamentari Ciudadanos.
 (Veus)

Senyories…, quan vullga, senyoria.

El senyor Mulas Delgado:

Gracias, presidenta.

Como les he mencionado con anterioridad, las enmiendas que hemos traído de mi grupo parlamentario vienen, en su mayoría, de la propia sociedad civil, que no parece que estemos muy de acuerdo en qué es la sociedad civil: la verdadera protagonista de esta proposición de ley de viviendas que hoy estamos intentando mejorar entre todas y entre todos.
La misma sociedad civil que ha sido capaz de movilizarse para impulsar una nueva legislación que sea capaz de recoger una nueva demanda en auge.

Por eso, me parece una pena que no vayan a apoyar nuestras enmiendas, como es el caso de las que hacen referencia al tanteo y al retracto.
Y lo es porque para nosotros es un punto fundamental y consideramos que debería tenerse muy en cuenta.
Insisto en que ese decreto, al que nosotros votamos en contra en su momento, sigue siendo puro intervencionismo y mal hecho.

Somos conscientes de que el contexto actual no debe ser solo una amenaza, sino convertirlo en una oportunidad, una oportunidad que, en este caso, viene de la mano de un modelo que en otros países ha demostrado ser eficaz para dar soluciones creativas e innovadoras a las necesidades habitacionales que han ido surgiendo en los diferentes objetivos.
Es una verdadera pena que no podamos apoyar esta ley y acabar esta legislatura con un soporte amplio a lo que consideramos que es una reivindicación social.

Y, para acabar, quiero aprovechar también mis últimos instantes de intervención en estas Cortes Valencianas para decir dos palabras y lo que para mí ellas simbolizan, que es «hola» y «adiós».
Hola porque acabo de llegar hace poco más de dos meses a estas Cortes Valencianas y debo confesarles que ha sido una gran experiencia vivir este ambiente desde dentro, que sinceramente ha sido muy gratificante.
He disfrutado mucho oyendo a sus señorías, incluso sus réplicas, más o menos vehementes, y reconozco que me han dado ganas de aplaudir a los contrarios en más de alguna ocasión.
Lo siento.
(Rialles.
Aplaudiments) Eso lo atribuyo al espíritu…, digo que eso lo atribuyo al espíritu de concordia y de equilibrio del gen de Ciudadanos, debe ser genético esto, y a la opción de centro moderado que defenderemos desde donde nos encontremos.

Y deseo manifestar al grupo parlamentario de Ciudadanos y a todos sus asesores mis mayores felicitaciones, porque he comprobado que han hecho una encomienda de labor en esta legislatura.
Enhorabuena.

Y otra palabra, más que un adiós, sería hasta la vista, porque la vida da muchas vueltas y la política es como un carrusel de tiovivo, de subidas y bajadas, que esto lo saben muy bien sus señorías.

Muchas gracias por las deferencias que tuvieron conmigo, por la amistad iniciada con algunos y las sonrisas con quienes tuve el gusto de cruzarme, aunque fuera solamente en el ascensor.
Y, sobre todo, les deseo a todos ustedes las mayores venturas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyoria.
Ha estat un plaer i molta sort en la nova etapa.

Té la paraula el senyor Alfredo Castelló, en representació del Grup Parlamentari Popular, per a exercir torn de rèplica.

El senyor Castelló Sáez:

Muchas gracias…

La senyora vicepresidenta primera:

Quan vosté vullga.

El senyor Castelló Sáez:

…señora vicepresidenta.

Fondos buitre, otra vez.
Pues, nada, les cuento lo de siempre: el único gobierno de la Comunidad Valenciana que ha vendido fondos al fondo buitre Anecoop por 26 millones de euros ha sido el gobierno del Botànic.
(Aplaudiments) Ustedes.
Un aplauso fácil que me dan desde mi grupo siempre con este tema.

Y si cita a Madrid, debería saber que esa sentencia se recurrió y se ganó, y no es ilegal esa venta.
Y si cita a Madrid, podría haber citado el plan Vive, en el que se han ejecutado 6.
600 viviendas de alquiler, que van a permitir alquilar por el 40 % menos de precio a 6.
600 jóvenes.
No estaría mal.
O al acceso a viviendas de jóvenes con el 95 % del préstamo hipotecario sufragado por la comunidad hasta ese 95 %; o el plan de alquiler con opción de compra para los jóvenes.
Estoy seguro de que los jóvenes y los valencianos estarían felices.
Estoy seguro de que los jóvenes y los valencianos sonríen porque ya se van.
(Aplaudiments)

Ustedes han tenido una extraordinaria y urgente necesidad por traer esta proposición de Podemos.
Una extraordinaria y urgente necesidad política, propagandística y electoralista.
¿Qué hubiera sido de esta ley con un informe del Consejo Jurídico Consultivo?
No lo sabremos nunca.
Ni del CES; ni los informes sectoriales de la conselleria sobre territorio y urbanismo, que hubieran sido decisivos; ni sobre el trámite de participación ciudadana, que se han saltado.
¿Qué más da?
O el estudio económico, o el estudio de la Dirección General de Tributos.
O los informes de igualdad.
O los informes de infancia.
¿Qué hubiera sido de esta ley?
No lo sabemos.

Lo que sí sabemos es que esto es un churro absoluto, que ha merecido 43 enmiendas parciales y de aproximación del propio Botànic para 22 artículos, dos enmiendas por artículo, más las de la oposición.
Un churro, señorías, y puro intervencionismo.

Y quiero despedirme.
Hoy es mi última intervención en esta décima legislatura y quiero cumplir con el rito.
Quiero agradecerles, de verdad, su paciencia infinita conmigo, especialmente a los de la oposición -bueno, a los de mi grupo también-, su respeto, su cariño y hasta su amor, en algún caso concreto.
Un placer y un honor debatir con ustedes, señorías.

Un placer y un honor haber pertenecido a un grupo fantástico con parlamentarios extraordinarios y con unas síndicas que no nos merecemos, así de fácil.
Solo les tengo para ellas palabras de agradecimiento en lo político y especialmente en lo personal.

Quiero, en mi propio nombre, y si me permiten también en nombre de los diputados que en esta legislatura hacen un punto y aparte, declarar nuestro amor a Les Corts y decirles que la amamos, y decirles «te quiero», porque creo que lo merece.
Soy un romántico, señorías, soy un romántico.

Y una última petición.
En tiempos de precampaña, que vamos a estar más expuestos y vamos a salir a la calle más que nunca, porque los políticos pisamos la calle, les pido que nos portemos bien, que nos respetemos, que tengamos mesura -se lo pido yo-, y que reivindiquemos la buena política.
Y como decían en Hill Street Blues, tengan cuidado ahí fuera.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.
Li prenem la paraula en allò de la mesura, i molta sort en el futur.

Té la paraula la il·lustre diputada Sabina Escrig, en representació del Grup Parlamentari Socialista.

La veritat que està sent un ple un poc complex de presidir, perquè se m'estan ficant molts nucs a la gola amb tanta despedida, però bé, intentarem mantindre la compostura.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, presidenta.

Fernando, hola y adiós, y tú aplaude siempre que quieras, ¿eh?
Vamos…

Y, Alfredo, dentro de tu romanticismo, decirte que os vamos a aprobar una enmienda más.
(Veus) Sí, os vamos a aprobar una enmienda más.

Y luego explicarte también que eso que repites una y otra vez, de la venta de activos por parte del Botànic, del ayuntamiento…, del Botànic no; del ayuntamiento, si no recuerdo mal, del Ayuntamiento de València.
Tenemos que darle las gracias al señor Rajoy, porque no dejó que esos activos entraran dentro de la Sareb.
Para que se sepa de quién es la responsabilidad.

Senyories, hui és un dia d'acomiadaments d'aquesta legislatura, però jo vull parlar del camí que vam començar ara fa huit anys en matèria d'habitatge, amb la consellera María José Salvador i amb els vicepresidents Dalmau i Illueca.
Aquesta llei és l'última llei d'aquesta legislatura i serà la que iniciarà la pròxima legislatura botànica, pese a qui li pese.

Hem avançat molt, tenint en compte què ens vam trobar, en aquell moment fa huit anys…, i sí, queda molt per fer, molt per fer.
Però hem d'estar orgullosos d'allò que s'ha construït durant aquests huit anys.
Vam aprovar la llei per la funció social de l'habitatge, com bé ha recordat Naiara; hem augmentat els beneficiaris del lloguer, hem passat de 2.
415 beneficiaris a més de 17.
000.
Paguem en temps i forma; hem rehabilitat més de 1.
800 habitatges del parc públic; hem creat la unitat d'ajuda davant dels desnonaments, que ha atés prop de quatre mil famílies.
Hem adquirit prop de mil tres-cents habitatges; hem posat en marxa l'oficina Xaloc perquè n'hi haja una finestreta única per habitatge.
Hem tret subvencions perquè els mateixos municipis creen el seu parc públic d'habitatge.
I, com no, totes aquelles subvencions per rehabilitar edificis, barris, per apostar per una arquitectura bioclimàtica, per a fer el nostre entorn més amable.

Miren, senyories, uns exemples, entre molts exemples i moltes mesures, com l'habitatge col·laboratiu que aprovarem hui i que serà un pas més en aquest camí del progrés, la igualtat i la justícia social.

Senyories, moltes moltes gràcies.
Moltes gràcies a cada portaveu en matèria d'habitatge: a Naiara, a Belén, a Alfredo, a Carlos, a Fernando i a Miguel, que està ahí xarrant, que ens separa tot.
No s'entera, està ahí dalt amb Ana, amb la síndica; que també moltes gràcies, Miguel.
Encara que ens separe tot i mai mai ens unirà res.
(Rialles) I, senyories…, mai, és que mai en la vida.
Mai.

Hem de continuar treballant per a fer efectiu el dret a l'habitatge, queda molt per fer.
No tenim una vareta màgica per a dir: ja, tot fet.
No.
Per això, queda molt de Botànic i hem de cuidar el Botànic.

Moltíssimes gràcies a totes i tots.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.
Molta sort en la nova etapa que emprendrà.

I, amb aquesta intervenció, finalitzem este debat.
La votació ordinària tindrà lloc en finalitzar la substanciació del punt divuité.

Projecte de llei, de la Generalitat, de participació ciutadana i foment de l'associacionisme de la Comunitat Valenciana (RE número 61.
904, BOCV número 320).
Debat i votació del dictamen de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat

La senyora vicepresidenta primera:

Passem al punt 17, debat i votació del dictamen de la Comissió de coordinació, organització i règim de les institucions de la Generalitat sobre el Projecte de llei de la Generalitat de participació ciutadana i foment de l'associacionisme de la Comunitat Valenciana.

Per a la presentació del dictamen, té la paraula la vicepresidenta de la comissió.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Quiles Bailén:

Gracias, presidenta.

Señorías, me corresponde como vicepresidenta de la comisión de coordinación, y por acuerdo unánime de la misma, presentar el dictamen sobre el Proyecto de ley de participación ciudadana y del asociacionismo de la Comunidad Valenciana.

Un proyecto de ley que se presentó en el registro general de las Cortes el 14 de octubre de 2022.
Las comparecencias de las personas que solicitaron su participación se realizaron en comisiones los días 23 y 24 de enero de 2023.

La presidencia de las Corts, una vez finalizado el trámite, dio por concluido este procedimiento legislativo de participación ciudadana y abrió el plazo de presentación de enmienda por parte de los grupos políticos, presentándose un total de 76 enmiendas parciales, 14 del Botànic, 36 del grupo popular y 26 de Ciudadanos.
Además, los grupos parlamentarios popular y Vox presentaron enmiendas a la totalidad, que se debatieron y votaron en sesión plenaria los días 22 y 23 de febrero, siendo rechazadas.

La comisión se convocó el 6 de marzo para el debate de enmiendas presentadas, y del articulado se presentaron cinco enmiendas de aproximación que fueron aprobadas, además de las 14 enmiendas presentadas por el Botànic, 6 por el PP y 6 por Ciudadanos.
Así, quedan vivas para el debate y votación en este pleno 45 enmiendas parciales.

Señorías, este es un pequeño resumen que pone de manifiesto la intencionalidad, creo yo, por parte de todos los grupos de tratar de llegar al máximo consenso posible, tal y como requiere la iniciativa que hoy tengo el honor de presentar.

Con lo cual, solo me queda agradecer a los miembros de la comisión de coordinación la designación para este acto siendo vicepresidenta.
No lo había hecho nunca, presentar un dictamen.
Pues otra de las cosas que me llevo, que creo que es interesante…, a ver si consigo no emocionarme.
(Aplaudiments) Lo siento, que yo sé que a la política se viene llorado.
(Rialles.
Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Bé, tranquil·la.

Tranquil·la.
Es pot prendre vosté el seu temps, tranquil·la; si vol beure un poc d'aigua… Hui ens fem càrrec tots de la situació.

Quan vullga…

La senyora Quiles Bailén:

Venga, te doy el papel y lo lees.
 (S'adreça a alguna senyoria)

Agradecer a todos y cada uno de ustedes.
Para alguien que estudia políticas, que enseña la política, ha sido un orgullo, un placer y un honor compartir estos cuatro años con ustedes, formar parte del legislativo de la Comunidad Valenciana.
Yo no sé si todos ustedes son conscientes o somos conscientes del papel que hacemos aquí, del valor que tiene lo que cada día discutimos, lo que cada día hablamos para todos.

Me voy de aquí, eso, agradeciendo su disponibilidad, a todos mis compañeros en todas las comisiones, de todos los colores políticos.
He disfrutado muchísimo; he pasado por muchos, especialmente la de política social, la de igualdad.
Creo que dejo magníficos compañeros y amigos de todos los colores.

Agradecer, por supuesto, que creo que toca, a mi grupo parlamentario, a Ciudadanos.
Sin Ciudadanos yo no estaría aquí.
He aprendido muchísimo de mi grupo parlamentario, en lo humano y en lo político.

Gracias a todo el personal de la cámara, ujieres, servicio médico, que hemos dado follón, cafetería, el informático… O sea, a todos, de verdad, agradecer…, porque ha sido un placer.
La gente de seguridad, o sea, increíble cómo nos han tratado.

Y yo me quedo dándoles, de verdad…, no soy quién para dar consejos, además de agradecer los amigos con los que quedo.
No sé quién gobernará en esta cámara, pero les pido que sean capaces de llegar a consensos.
Me voy pidiendo dos cosas, que sean capaces de llegar a consensos, porque creo que, en el fondo, a todos, a todos, de verdad, nos guía el hacer lo mejor para nuestros ciudadanos, y ha sido el espíritu que hemos tenido nosotros siempre.
De verdad, intenten aprobar lo que crean que sea bueno, lo proponga quien lo proponga.
Es una petición que hago antes de irme.

Y la segunda, vine reivindicando la Vega y me voy reivindicando la Vega.
(Aplaudiments) Por favor, cuiden mucho mi comarca siempre, esté aquí quien esté.

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

Y ha sido un auténtico honor y un placer compartir estos días con ustedes.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

I els millors desitjos per al seu futur.
I, sobretot, també posar en valor, com molt bé ha dit, la importància dels consensos en política.

Té la paraula la il·lustre diputada Estefania Blanes per a l'explicació de posició.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Blanes León:

Gràcies, presidenta.

Bé, un dia d'emocions crec que per a moltes.
I, sobretot, perquè al final som persones totes i tots, encara que de vegades ens deshumanitza en esta tasca que fem.

Molt bona vesprada, senyories.

Hui aquesta llei, la llei de participació ciutadana i foment de l'associacionisme de la comunitat, que és la que aprovarem, és una bona notícia per a totes les persones que vivim al País Valencià.

Perquè reconeix el dret a participar a tota la ciutadania des d'una visió ampla, nova i innovadora.
Reconeix a totes les persones residents en la comunitat com a títol de dret a participar, independentment de la seua nacionalitat, de la seua edat -sí, de la seua edat- i que la participació s'exercisca tant de manera individual com de manera col·lectiva.
Fins i tot, també reconeix el dret a plataformes, a fòrums o a moviments agrupats de manera no formal.
Perquè aquesta eina és l'eina més poderosa per tal de revertir la desafecció social cap a la política.
És implicant tota la ciutadania en els assumptes públics, perquè, a més, aquesta és una llei inclusiva, com deia, que no deixa ningú enrere.

Per aquesta raó no s'estableixen límits d'edat, ja que es podrà participar des de la infància i des de l'adolescència en aquells assumptes que per descomptat els afecten també a ells, i mitjançant processos i espais adaptats a cada una de les edats.

De la mateixa manera, s'adopten mecanismes concrets per a garantir la participació efectiva a col·lectius vulnerables, amb dificultats d'integració i a persones majors o amb diversitat funcional, eliminant totes aquelles dificultats que puguen existir.

A més, aquesta llei proposa generar una cultura de la participació -és un concepte nou-, des d'edats primerenques i en tots els nivells educatius, perquè una societat formada i participativa és una societat analítica, crítica i constructiva.

I en aquest àmbit es reconeix el paper importantíssim de les associacions, com un altre dels objectius d'aquesta llei és, precisament, el foment de l'associacionisme.
Per aquesta raó, les associacions que estan legalment constituïdes tenen un paper primordial en les polítiques públiques, i contempla mesures de foment i suport de l'associacionisme.

A més, s'estableixen mecanismes per a visibilitzar i posar en valor tot el seu treball que fan al llarg de tant de temps, a través del portal de participació, mitjans públics de comunicació, dels premis de bones pràctiques i de la cogestió comunitària dels espais públics destinats a la participació ciutadana.

D'altra banda, apuntar la importància que s'atorga a l'àmbit local al llarg de tota aquesta llei, marcant els criteris de qualitat en les polítiques de participació ciutadana, això sí, respectant l'autonomia local.

Com a novetat molt important, des d'Unides Podem-Esquerra Unida volem destacar una molt concreta, que és que aquesta llei defineix, per primera vegada, el concepte de «persona valenciana a l'exterior» i «retornada».
Regula la participació d'aquestes valencianes en l'exterior en la presa de decisions en les mateixes condicions que les persones residents, i flexibilitza també els requisits que han de complir aquestes persones i les seues famílies per acollir-se als beneficis de l'estratègia de retorn.
Una proposta fruit d'un consens molt ampli de participació i de debat i reflexió que va estar al fòrum de retorn, juntament amb els agents socials implicats.

I és que aquesta llei de participació i foment de l'associacionisme predica, precisament, amb l'exemple que pretén regular, perquè s'ha elaborat escoltant directament la ciutadania, les entitats ciutadanes, a través d'un procés col·laboratiu, en el qual es van realitzar 10 tallers temàtics sobre cinc dels eixos fonamentals d'aquesta llei, com són els valencians en l'exterior, el compromís i garanties, la participació en l'educació, l'associacionisme i també les funcions del Consell de Participació Ciutadana.

A més, es va obrir un debat al portal GVA Participa, en què es van recollir fins a 175 aportacions, i també de nombroses persones expertes en la matèria, les propostes de moltes de les quals avui seran llei.
Un treball que volem felicitar, en general, a tota la conselleria de participació i, sobretot també, a la seua direcció general pel seu treball.

Però no sols això, com es tracta d'una llei transversal, també es posaran en marxa mesures per a totes les conselleries.
També s'ha dut una gran tasca col·laborativa en els diferents departaments de la Generalitat, com en infància, educació, joventut, inclusió, etcètera.

Una elaboració normativa exemplar, que ha tingut en la seua extensió també aquest parlament, on s'han consensuat, acceptat i aprovat moltíssimes esmenes, 14 botàniques, 6 del Partit Popular, 12 de Ciudadanos -una ens queda pendent que se'ns va passar i que hui també serà aprovada-.
Esmenes que han millorat aquest text amb els punts de vista de tots els grups, excepte Vox, evidentment, perquè va decidir, com sempre, no treballar, no presentar esmenes.

En definitiva, pensem, senyories, que no n'hi ha excusa; que aquesta llei no ha eixit, precisament, dels despatxos, sinó que s'ha elaborat en un procés de participació directa, d'escolta social des dels seus inicis.
Una llei que amplia els drets de tota la ciutadania valenciana per a participar d'una forma efectiva en els assumptes públics i que ens fa avançar des d'un model de democràcia representativa cap a un model de governança directa.
I ho fa cohesionant tot el territori valencià.

En el fons, tots els grups parlamentaris sabem que és una bona llei, i jo el que espere és que pese més l'interés general que els interessos electorals.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre diputat David García, en representació del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Quan vullga, senyoria.

El senyor García Gomis:

Con la venia.

Hoy asistimos a un funeral a la americana, entre risas y chascarrillos, y les ha faltado solamente traerse un pequeño catering, de esos como los que hace Ximo Puig ahí en su palacio/balcón para las mascletaes.
Porque, claro, cada uno es libre de afrontar el duelo como considere.
Faber est suae quisque fortunae, es decir, cada uno es dueño de su propio destino, y ustedes han sellado ya en esta legislatura el suyo.

Y lo hacen trayendo una última ley, donde nos dicen que no hemos trabajado, como siempre, porque no les gusta que presentemos una enmienda a la totalidad, basada en un montón de razones, que no leeré todas.

Pero vamos a resumir no solamente su ley.
No vamos a resumir solamente su ley; voy a resumir sus ocho años de gestión y de la gestión socialista en España: los ciudadanos son libres para hacer lo que nosotros les digamos que tienen que hacer.
Repito: los ciudadanos son libres para hacer lo que nosotros les digamos que pueden hacer.
Eso es el socialcomunismo.
Eso es el Botánico.
Esas son las políticas del Partido Socialista, de Ximo Puig.
Y esas son las políticas que ustedes están aplicando con esa maquiavélica Agenda 2030, que algunos iluminados, como el señor Margallo, se atreven a llamarla como el Evangelio.
Y lo que está suponiendo es el apocalipsis de las clases medias de los alicantinos, de los valencianos y de los castellonenses.
(Aplaudiments)

Y ustedes basan esta participación…, hemos escuchado el discurso, en ese sentido.
Por cierto, buenos días, consejera, no había visto que ya había llegado.
Bienvenida a este, su último pleno.

La democracia.
Yo me acuerdo de la democracia, cuando nos enseñaron dónde empezó la democracia, y empezó en Grecia.
De ahí venimos.
Viene de Grecia, de Roma… Y en Grecia, para ser partícipe de la democracia, tenías que demostrar un interés.
Es decir, señora Blanes, usted no está inventando ni la rueda, ni el fuego, ni la pólvora.
Es que ya está inventado desde hace muchos años, de hace siglos.
La participación en la cosa pública, había que demostrar un interés.
Había que demostrar un «conocimiento de».

Cuando nosotros presentamos la objeción a que sea a todos los jóvenes sin contar edad es porque tienen que tener un «conocimiento de».
Porque existen unas leyes y existe una mayoría de edad.
Porque se nos ponen ciertos límites y ciertas barreras porque nuestra construcción social lleva unas etapas evolutivas.
Por eso no podemos conducir hasta que no tengamos dieciocho años, aunque ustedes se están cargando todo eso con sus leyes, como la ley trans, y esas basuras ideológicas que ustedes nos están intentando imponer, donde están enfrentando a los hijos directamente con los padres.
(Aplaudiments)

Mire, esta ley nace simplemente por un capricho ideológico.
Es así.
Nace por un capricho ideológico.
Porque la anterior ley no era de ustedes, era del Partido Popular.
Y esa es una de las cosas que más les ha escocido que les digamos aquí: que esta ley, el único problema que tiene, es que fue la última ley que se aprobó en la legislatura antes de que el Partido Popular fuese desalojado del poder en esas Cortes Valencianas situadas en el levante español, como le dije al señor Morera en mi primera intervención.

Y, mire, ¿sabe por qué se lo dije?
Porque usted dice que lo fundamental, lo ideológico y demás.
Mire, ¿sabe?
El señor Morera, cuando la Vega Baja, y aquí va un homenaje para ti…, habían fallecido cinco personas.
El primer tuit que lanzó el presidente de estas Cortes fue decir: «Tanto trabajar por el independentismo valenciano para terminar siendo el levante español».
Eso es lo que le importaba a él.
Eso es lo que a ustedes les ha importado de verdad.
Y eso es lo que yo quiero que hagan ustedes conciencia.
Si esta ley de participación ciudadana que acota lo que pueden hacer o no pueden hacer los ciudadanos, y vuelvo al principio, somos libres dentro del corralito que ustedes nos están marcando.
Podemos pensar lo que ustedes nos digan que pensemos.
Podemos comer lo que ustedes nos digan que podemos comer.
Y tenemos que hacer lo que ustedes nos digan.
Y el que disiente, se le tacha de negacionista.
(Aplaudiments) ¿Van a hacer lo propio con todos aquellos que en sus asociaciones vayan en contra de sus intereses o contra sus lobbies?

Porque la participación ciudadana es eso, democracia.
Y ustedes, adalides de la democracia, en cuatro años aún no han aceptado que 300.
000 valencianos cansados de sus políticas dieron voto para que, en esa parte de allá arriba, hubiese nueve diputados de Vox que defendiesen unas ideas diferentes a las de ustedes.
(Aplaudiments) Y ustedes jamás han aceptado ese resultado electoral.
Por lo cual, cuando ustedes vienen aquí a hablar de democracia, creo que primero tendrían que mirarse al espejo.
Porque no, señores, no es un cordón sanitario.
Es un cordón a la democracia lo que ustedes han hecho.
Y es un cordón a la voluntad del pueblo valenciano.
Porque eso es lo que ustedes han estado haciendo durante estos cuatro años.
Entre manidos, no trabaja, no sé qué.
Les hemos plantado cara una y otra vez, defendiendo desde esta tribuna los posicionamientos de Vox, que son contrarios totalmente a los de ustedes.
Porque nosotros pensamos y consideramos que la patria comienza en los barrios.
Y no comienzan en el Foro de Davos ni comienzan en Bruselas.
(Aplaudiments) Comienzan en los barrios de los pueblos de Alicante, de València y de Castellón.

Y, por supuesto, transparencia, participación ciudadana, pero sin corralitos y sin que usted me diga lo que tengo que pensar, lo que tengo que decir y mucho menos lo que tengo que comer.

Muchas gracias.
 (Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Té la paraula el senyor Llopis, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, per a l'explicació de posició.

Quan vullga, senyoria.

El senyor Llopis Pascual:

Gracias, señora vicepresidenta.

Bueno, llegamos a este proyecto de ley.
Entendemos que se ha desarrollado en un momento en el que las instancias participativas ya existentes, porque teníamos en nuestra comunidad, no se han activado, no se han querido activar o se han activado de forma reducida, sin que, de alguna forma, en estos cuatro años, el Consell haya hecho nada para ponerlo en funcionamiento.
Y esa a veces es la sensación que nos queda, que a veces unos partidos cuando están en la oposición dicen que van a escuchar al pueblo, que van a gobernar con él, pero, una vez llegan al gobierno, se olvida de dónde vinieron y quiénes y por qué los auparon hasta allí.

Y por eso, independientemente de que esta ley se apruebe, hay que estar vigilantes.
Y en eso estaremos, de que haya voluntad real de fomentar la participación ciudadana, y esta ley que no se quede en un simple mero eslogan de «vamos a fomentarla» y tal.
Porque no hay que olvidar que el artículo 28.
5 del estatuto dice que el president de la Generalitat podrá proponer, de acuerdo con lo que determina la legislación del estado, la celebración de consultas populares en el ámbito de la Comunidad Valenciana sobre cuestiones de interés general en materias autonómicas o locales.
Sin embargo, tampoco se han propuesto estas consultas en ningún caso por el Botànic, pero, pese a que el estatuto da esta posibilidad, al igual que jamás se constituyó nunca el órgano consultivo del Consejo de Transparencia, pese a estar previsto en la ley, que estaba vigente hasta el 2022.
Al final, está muy bien hacer leyes, pero mejor está hacer todo lo posible para garantizar su cumplimiento al tenor del espíritu de las mismas.

Aun así, respecto a la necesidad de esta ley, la mayoría de los comparecientes, que los tuvimos, no como en otros intentos de ley que se ha intentado aprobar por lectura única, aquí hemos tenido comparecientes dando su opinión, la mayoría de los comparecientes que asistieron a esta comisión en la fase de participación ciudadana coincidieron en la necesidad de que era conveniente que se aprobara esta ley, si bien, obviamente, es mejorable.
Y agradecemos también, insisto, agradecemos mucho a la señora Blanes y al señor Pla, su predisposición a aprobar las enmiendas de Ciudadanos, y me alegra mucho, en esta última negociación que hemos tenido, que al final se nos haya decidido aprobar esa última enmienda, que para nosotros era muy importante.
Y, evidentemente, quedan algunos flecos.
No es la ley que hubiese propuesto Ciudadanos, pero entendemos que es una ley que mejora a la actual.

Me gustaría comentar algunas de las cosas que nos han quedado pendientes.
Es decir, nos gustaría que en esta fomentación de la participación se incluyese a los centros concertados, y no solamente a los públicos, porque también son parte de esta educación pública.
Y no hay que olvidar que los jóvenes no tienen culpa de a qué colegio les han llevado sus padres, no podemos castigarlos o premiarlos por eso, al final todos tienen derecho.

Además, obviamente, en estas enmiendas también solicitamos que se hagan consultas ciudadanas, que se pueden hacer, sobre todo, cuando traten temas importantes como salud y sanidad.
Y es curioso, y yo me quedo con esa sensación, cuando hay muchos partidos que fomentan la participación, todo por el pueblo, el pueblo, el pueblo, y el único partido que ha traído aquí defender una consulta de participación ciudadana sobre el tema de la reversión de Dénia fue Ciudadanos.
Y todo el Botànic votó que no.
Y se ríen algunas personas.
Mire, se ríen algunas personas del Botànic de pedir la participación de la gente, de preguntar a la gente qué es lo que quieren.
Y ese es el problema, la gente puede opinar, la gente puede opinar.
Y es bueno preguntar a los valencianos qué es lo que quieren.
Y, a fin de cuentas, nosotros lo pedimos y nos quedamos solos en esa petición.
No se ha pedido porque, al final, hay procesos que van mal y la gente tiene miedo.

También queremos, también nos hubiese gustado que se hubiese tenido en cuenta la opinión de la ciudadanía en temas tan importantes como el plurilingüismo, la inmersión lingüística, que es algo que también preocupa, sobre todo en algunas comarcas.

También, como pedía el CES, habíamos pedido ampliar a 10.
000 el número de firmas que se necesitaba para presentar una iniciativa ciudadana.
5.
000 nos parece poco, porque puede ser a veces poco significativo.
También se hablaba de participación de valencianos en el exterior, pero no decía nada de los valencianos residentes en otras comunidades autónomas.
También creo que es importante que no solamente participe un valenciano que reside en Buenos Aires, pero también aquellos que residen en otras comunidades.

Pero, al final, yo me quedo con lo que se ha conseguido desde Ciudadanos.
Se ha conseguido que, al final, el Consejo de Participación Ciudadana esté compuesto por representantes de las entidades legalmente constituidas, que pensamos que era importante, y que estas organizaciones tengan un papel fundamental en la participación ciudadana y que sean promotoras de iniciativas.
Al final, esto da la garantía de que impide que algunas personas se junten y, sin ningún tipo de estatutos, puedan tener los mismos derechos que otras entidades.
Y hemos añadido algunas entidades para darle relevancia también no solamente a los jóvenes, sino a colectivos vulnerables.

Al final, como insisto, no es la ley que hubiese propuesto Ciudadanos, pero somos pragmáticos, y si algo mejora lo anterior, lo votaremos a favor.

Y ya que estamos en el memento mori, el final del viaje, al final, te das cuenta de que un día estás nervioso en tus primeras intervenciones en este faristol y al día siguiente estás diciendo tus últimas palabras en él.
Y no me gustaría acabar, por supuesto, sin agradecer a todo el personal de la cámara y, sobre todo, a mis grandes compañeros de viaje de Ciudadanos, diputados y técnicos.
Yo creo que un día como hoy me gustaría agradeceros el esfuerzo y trabajo, y sobre todo cuando, en momentos difíciles, habéis redoblado esfuerzos para seguir trabajando con honestidad y rigor, mientras otros preferían tratar de hundir el barco y huían como ratas.
Y ahora no están aquí, por cierto, cobrando, pero no están aquí, que se sepa.
Confío, confío, aunque no espero que Roma no pague a traidores.
Y no miro a nadie, no miro a nadie.
Porque los imperios sólidos no se construyen con miserables.
Y, finalmente, también quiero agradecerles a todos ustedes, de todos los partidos, señorías, su trabajo y lo que he podido aprender de ustedes.
Para mí ha sido un auténtico privilegio compartir con ustedes, con acuerdos y divergencias, este camino que tiene como objetivo construir una Comunidad Valenciana mejor.

Muchas gracias.
 (Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre diputat Jesús Pla, del Grup Parlamentari Compromís, per a l'explicació de vot.

I una abraçada al senyor Llopis, en este dia també de despedides.

Quan vullga, senyoria.

El senyor Pla Herrero:

Moltes gràcies, presidenta.

Molt bon dia a tots i a totes, senyories.

En primer lloc, jo, després de sentir alguna intervenció, sí que crec que és important remarcar els fonaments jurídics d'esta llei.

Bon dia, consellera, que no li he dit res.

Esta llei parteix del reconeixement d'un dret constitucional a la participació, dels articles 23 i 105.
Parteix d'un reconeixement en el nostre Estatut d'autonomia del dret de la ciutadania, de tota la ciutadania valenciana, a participar de manera individual o col·lectiva a la vida política, econòmica, cultural i social de la Comunitat Valenciana.
Parteix també de la legislació ordinària espanyola, de la llei de procediment administratiu comú i de la llei de règim jurídic del sector públic, així com dels tractats internacionals que formen part de l'ordenament jurídic espanyol, la Declaració universal dels drets humans, el Pacte internacional dels drets civils i polítics, etcètera, etcètera.
I té com a base l'actual Llei 2/2015, de 2 d'abril, de participació de la Comunitat Valenciana, anteriorment, llei de transparència, bon govern i participació de la Comunitat Valenciana, modificada, com tots vostés saben, per estes Corts recentment en la Llei 1/2022, de 13 d'abril.

Per què aprovar aquesta llei?
Entenem, per la necessitat d'ordenar un nou model de participació ciutadana molt més coherent amb les necessitats de la ciutadania actual i de les entitats i agents socials vertebradors del nostre territori, que faça front al desgast de l'estat democràtic i a la desconfiança de la ciutadania respecte del rendiment de les institucions públiques i administratives, davant la insuficiència del model de democràcia representativa actual.

També per la necessitat d'implementar un model de cogovernança participativa.
Les principals novetats d'aquest projecte de llei les podem resumir al fet que amplia la titularitat del dret a la participació, ja que reconeix el dret tant a tota la ciutadania resident al territori valencià com a les persones valencianes a l'exterior, a les entitats ciutadanes vàlidament constituïdes, així com a les agrupacions, plataformes, moviments sense personalitat jurídica i a totes les persones sense cap límit d'edat per a participar en els assumptes públics, garantint la participació de xiquets, xiquetes i adolescents.
I en este assumpte, un incís.
He recordat que el dret a la participació és un dret reconegut per la Constitució espanyola, per l'Estatut d'autonomia, a tota la ciutadania.
No diu als majors d'edat, diu a tota la ciutadania.
Perquè, senyories, jo crec que el que no es pot confondre és la capacitat d'obrar amb un dret garantit constitucionalment.

Però, bé, més novetats que introdueix esta llei.
Amplia també la participació en l'elaboració de normes i plans de la Generalitat, no sols a les col·lectivitats afectades directament per aquestos, sinó al conjunt de la ciutadania.
Regula el procés d'elaboració de pressupostos participatius de la Generalitat, amb caràcter vinculant i amb una periodicitat bianual, fruit de l'experiència del projecte pilot de pressupostos participatius que ja s'ha realitzat.
Regula la participació ciutadana a l'avaluació i seguiment de les polítiques públiques amb la implementació d'un nou mecanisme, l'auditoria ciutadana.
Regula la composició i funcionament d'un nou Consell de Participació Ciutadana com a màxim òrgan de participació en la Comunitat Valenciana.
I s'introdueixen com a novetats consells comarcals de ciutadania activa.
S'incideix als programes de formació destinats al conjunt de la ciutadania, a les entitats ciutadanes, al personal empleat públic i al professorat en matèria de participació.
S'inclou també el foment de la innovació i la investigació a l'àmbit de la participació, així com mesures d'accessibilitat a aquells col·lectius que majors dificultats presenten.
S'inclouen també mesures dedicades a l'educació en la participació, per tal de garantir la implicació de la formació reglada per a implantar mesures de formació en participació des d'edats primerenques i en totes les etapes formatives per a fer veritable la participació de xiquets, xiquetes i adolescents.
També, com ja s'ha comentat, es regula la participació de persones valencianes residents a l'exterior.
En aquest punt, voldria comentar que una de les esmenes aprovades és una esmena relativa a la disposició addicional segona, en la qual es defineix el concepte de persona valenciana en l'exterior i, per tant, també es redefineix el concepte de persona retornada en coherència amb esta definició que es fa en la disposició addicional segona.

Doncs bé, esta participació de persones valencianes residents i a l'exterior amb la finalitat de fomentar i mantindre els seus vincles amb el nostre país.
Es continua comptant, per descomptat, amb els cevex com a principals espais de participació, i es crea un nou consell de persones valencianes a l'exterior, que comptarà, a més dels esmentats cevex, amb representació de ciutadania activa no associada.
I tot açò amb la finalitat de facilitar el retorn de la ciutadania a l'exterior que així ho desitge.

En definitiva.
El nostre grup parlamentari donarà suport a aquest projecte de llei que partint de l'ordenament jurídic existent i amb les aportacions que han realitzat tots els grups parlamentaris, excepte un, millora el text, amplia el text i, per tant, garantirà, efectivament, el dret a la participació pública real i efectiva reconeguda tant a l'ordenament jurídic estatal, autonòmic, com a la normativa internacional, que forma part també del nostre ordenament jurídic.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre diputat Fernando Pastor, del Grup Parlamentari Popular, per a l'explicació de posició.

El senyor Pastor Llorens:

Moltes gràcies, presidenta

Esta ley, decíamos, y lo mantenemos hoy, aporta pocas novedades si la comparamos con la anterior en cuanto a la materia que pretende regular, la participación pública, y tiene o aporta demasiados matices y demasiados ejemplos y detalles que hacen que podamos decir de esta ley que es una ley demasiado intervencionista y también de adoctrinamiento.

Lo del intervencionismo, que siempre hemos dicho va en el ADN de la izquierda, y especialmente en el de Podemos o de Esquerra Unida, me da igual, tanto monta, monta tanto, forma parte del espíritu de la ley de principio a fin.
Ya lo han dicho antes, les dicen a los ciudadanos cómo deben participar, cuándo y dónde deben hacerlo y sobre qué cuestiones, y cuando uno, de verdad, desde las instituciones públicas le dice a los ciudadanos cómo debe ser la participación pública, cómo cuándo, dónde y sobre qué deben participar, pues, hombre, está claramente ante una ley ante una política intervencionista y ante un proyecto pobre en cuanto a aquello a lo que pretende regular, que es la participación pública, al menos desde nuestro punto de vista, que es bastante más liberal que el suyo.

Sería recomendable también menos ejemplos por parte del Botànic de intervencionismo en la ley, y más muestras y ejemplos de participación pública en el día a día de lo que ha sido la legislatura.
Porque díganselo a los representantes de las víctimas del cóvid, que los han ninguneado durante toda la legislatura, y no les han dejado participar absolutamente nada.
Díganselo a los miembros del Consejo de Transparencia, que no solo no han podido participar, ni siquiera han podido opinar en cuál es su modelo de gestión y funcionamiento.
Díganselo a Facua, que ha denunciado la falta de representación de las asociaciones de consumidores y usuarios en los consejos de salud.
Díganselo a las asociaciones, colectivos y federaciones, a las que les acaban de imponer el decreto de tipologías del nuevo modelo de funcionamiento de los centros sociales, que no han tenido ni han escuchado ni una de sus aportaciones.
Díganselo al presidente Puig, por eliminar la segunda lectura de las pruebas de cáncer de mama, sin contar, ojo, con la participación de los consejos de salud.
Y díganselo a tanta y tanta gente que han dejado por el camino.

Yo creo que no es bueno legislar tanto y creo que sería mucho más inteligente, bueno y razonable por su parte que dejasen participar más a la gente y, sobre todo, a aquella que quiere y no lo puede hacer.

Y en cuanto al adoctrinamiento, yo creo que basta con ver el artículo, leer el artículo 36 de su proyecto de ley, de lo que será en breve su nueva ley para darse cuenta de cuáles son las intenciones de Compromís, de Podemos y del PSPV-PSOE para nuestros colegios, para nuestros escolares.
Y este, al final, no es un debate, el de hoy, de educación, pero ustedes han sido los que han metido la educación en el debate de esta ley, porque son ustedes quienes han redactado el artículo 36, y son ustedes los que dan un pasito más en la ideologización de las aulas, de nuestros menores, ¿verdad?
, porque ustedes proponen en ese artículo facilitar el acceso a las aulas a no sabemos qué entidades para la promoción de la cultura participativa…, peligro, porque les conocemos y sabemos de qué va el tema y sabemos quiénes son sus amigos y esas entidades que colaboran con ustedes y sabemos que son esas a las que ustedes riegan con millones de euros, y sabemos que esas serán las invitadas a participar si ustedes gobiernan en el futuro, a entrar a las aulas, lo sabemos y no hay que ser demasiado listo para saberlo.

Y dicen ustedes que las administraciones públicas fomentarán la cultura participativa en la ciudadanía desde edades tempranas a través del sistema educativo valenciano, y eso, en sus manos, se llama adoctrinamiento puro y duro.
Y quieren un plan formativo para el profesorado que le permita adquirir competencias en democracia participativa, y para poner broche quieren también que la participación ciudadana esté presente en la elaboración de las normas educativas como, por ejemplo, en los currículos de cada etapa escolar, y eso es más peligro y más insensatez.

Yo creo, y lo piensa mi grupo, que ya está bien de inmiscuirse en lo que tienen que hacer los centros educativos, que sus profesionales saben perfectamente lo que tienen que hacer, que hay que dejarlos en paz, que hay que tener menos valores ideológicos en las aulas y más valores educacionales que sí de verdad sean útiles para nuestros menores y, por lo tanto, déjenlos en paz, menos dirigir a los niños en los colegios, menos dirigir a los niños en las aulas y más dejar a los profesores, a esos grandes profesionales, que eduquen a nuestros menores, que es para lo que están unos y otros.

Y por estas dos cuestiones básicas, pero tan importantes, como es el adoctrinamiento y como es el intervencionismo que impregna desde el principio hasta el final su proyecto de ley, es por lo que mi grupo político se va a oponer a la misma y va a votar en contra de la ley.

Hemos presentado un paquete de enmiendas importantes.
Han aceptado 4, 5 o 6, les doy las gracias, les doy las gracias, pero la clave, las estrategias que el Botànic y PSPV, Compromís y PSOE, mantienen en el cuerpo y en el espíritu de la ley, son inaceptables para que mi grupo pueda votar a favor.
Me sabe mal, votaremos en contra porque ustedes no han sido ejemplo de nada.

Y le quiero decir, consellera de Transparencia, además de darle los buenos días, que en unos momentos en que el coste de la vida es una de las principales preocupaciones de los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, bajo mi punto de vista y bajo el punto de vista de mi grupo político, no está bien gastarse quince mil euros de viaje por Sudamérica en cuestiones que, (aplaudiments) de verdad, en estos momentos no preocupan a los valencianos.
No es de recibo y pienso que no ha estado usted afortunada.
Tiene oportunidad, de aquí al 28 mayo…, a pedir disculpas y a decir (remors) que está mal gastado el dinero de todos los valencianos en un viaje, repito, vacío de contenido y que ha costado muchísimo a todos los valencianos.
Las vacaciones se las paga uno.
Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyoria.

Per a l'explicació de vot té la paraula la senyora Caballero.

Quan vullga, senyoria.

La senyora Caballero Hueso:

Con la venia presidenta.
Gràcies.

Desde el PSPV vamos a apoyar, como no puede ser de otra manera, esta ley, pero no por apoyarla porque sí.
Jo les podría resumir la ley, aunque después de escuchar a todos los grupos, creo que se la conocerán todos, pero les podría resumir la ley en cuatro puntos.

Por una parte, actualiza una normativa que existía, aprobada en el 2015, pero ahora la nueva ley fomenta la cultura participativa de la sociedad.
Eso de lo que aquí en esta trona durante dos días todos los grupos se han llenado la boca, pero a la hora de votar la ley de participación, señora consellera, van a votar que no.
Esto es lo que dice esta ley, involucrar a la ciudadanía en la toma de decisiones y en la promoción de políticas públicas.

Para ello, obviamente, se desarrollan mecanismos para garantizar la participación universal y exclusiva, porque, como bien decía mi compañero de Compromís, señor Pla, hablamos de la participación también de la infancia, que hasta este momento no estaba regulado.
Y hablamos, por supuesto, de presupuestos participativos, y de una de las bases para nosotros, para mí, personalmente, más importantes de esta ley, señora consellera.
Aquí está claro que hay varias visiones de la vida, como como es normal, pero hay dos proyectos y dos modelos totalmente diferentes del cómo se tiene que desarrollar la política.
(Veus) Estoy hablando de la educación.
La educación es la base de todo, mil veces he subido a esta trona a hablar de la ley de memoria histórica y de mi insistencia en la inclusión en el currículum escolar de la asignatura de memoria histórica, y mil veces subiré a defender la inclusión en la educación de la cultura de participación, (aplaudiments) porque lo que aprende desde niño lo mantienes toda tu vida.

Y, por supuesto, la ley…, y no hablamos solo de los niños, obviamente, también de las de las escuelas de adultos, y el reconocimiento fundamental de las entidades ciudadanas.
En este momento todos y cada uno de nosotros, a partir de la aprobación, podremos participar en todas las leyes…, que no las órdenes de subvenciones, porque ayer se armó aquí un guirigay, que si no habían participado en una orden de subvención, que si no había técnicos que cualificaran una orden, cuando una orden es requisito, punto: tantos puntos, tanta ayuda.
Pero, bueno, eso es otro tema, que me he ido por los cerros de Úbeda.

Además, la ley involucra a los entes locales en esa promoción de la participación ciudadana y establece fórmulas de integración plena de las personas valencianas en el exterior.
Señor Llopis, con todo el cariño, la enmienda que se aprobó para hablar de los valencianos fuera de la Comunidad Valenciana, pero no en el extranjero…, le rectifico, fue una enmienda del Botànic, no suya, y simplemente la pusimos para que no divagaran e intentarán mentir sobre que si solo teníamos en cuenta a la gente del extranjero y no…, que, por cierto, señora consellera, a los valencianos en el exterior hay que ir a verlos y hay que cuidarlos y, claro, usted y yo nos pagaremos las vacaciones cuando nos dé la gana y donde nos dé la gana, por supuesto, (aplaudiments) cuando las tengamos, exactamente, cuando las tengamos.
(Aplaudiments)

Además con la con las enmiendas presentadas por el Botànic, pero también por los otros grupos, se refuerza la rendición de cuentas y uno de los pilares que para nosotros también era muy importante: el derecho de acceso de los grupos sociales a los medios de comunicación.
Porque, miren, más de una vez a todos nos habrá pasado, nos han echado en cara que no se hacía nada sobre un tema puntual, y no es que no se hacía nada, sino que, muchas veces, por mucho que algunos grupos se quejen del dinero que se destina a la publicidad institucional sobre los proyectos y acciones que se hacen desde el gobierno, hay muchas veces que no llega a toda la gente, y eso pasa también con las acciones de las asociaciones.
Y esta ley, además de participación ciudadana, también va de fomentar el asociacionismo, porque, de cabeza no me sé los números, pero somos la comunidad y el país que tenemos un índice más bajo de toda Europa en asociacionismo.
¿Qué conseguimos con el acceso a los medios públicos del asociacionismo?
, que ellos también sean voz de lo que hacen y la ciudadanía se entere de toda…, de todos y todas.

Se me acaba el tiempo, pero en la segunda intervención seguiré insistiendo en lo que debe ser siempre la base de la política: contar con la ciudadanía, y no basta cada cuatro años.
Obviamente cada cuatro años la ciudadanía elige, vota y nosotros podemos hacer estas leyes, porque hace cuatro años nos votaron de forma mayoritaria y dentro de dos meses lo volverán a hacer, y seguiremos aplicando leyes como esta que van en beneficio de todas y de todos, porque en este gobierno caben todos, ¡todos ustedes!
, y toda la ciudadanía que quiera progresar, como queremos con el Botànic.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Obrim un torn de rèplica que es podrà usar o no, segons vullguen.
En primer lloc, en nom del Grup Parlamentari Unides Podem, té la paraula la il·lustre diputada Estefania Blanes.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Blanes León:

Gràcies, president.

Jo crec que no cap més que tornar a reivindicar: els xiquets i xiquetes i els adolescents són totalment capaços de participar.
Ací s'ha dit que la construcció social té unes fases evolutives, jo diria que alguns es van saltar alguna de les fases de l'evolució.
Per tant, no menyspreem la seua capacitat.

I, ací, aquesta llei no pretén precisament acotar ni dir què es pot i què no es pot fer, no; tot el contrari, el que es pretén és dir a què té dret la ciutadania i, sobretot, quines obligacions té l'administració de dotar d'eixes eines de participació a la ciutadania.

Després, també dir que el Partit Popular no ens sorprén el seu vot, perquè ja ens ho va dir a la comissió, va dir: està bé, però no és el moment d'aprovar una llei, estem en un moment electoral que no és el moment.
Molt respectable.
Ja sabem, ja ho he dit, a vore què prima i què està en la balança; per a vostés ja està clar.
Però no vaig a perdre el temps en açò, jo crec que la llei està amplament explicada.

I sí que en aquesta intervenció m'agradaria dir que he tingut el grandíssim privilegi de treballar unes lleis que amplien drets, que doten d'eines per a la participació -la participació és formar part de les decisions, de la presa de decisions- i, sobretot, una cosa que moltes vegades s'oblida i és importantíssim, és de la rendició de comptes, perquè a vegades eixa part és deixa de costat i crec que és la més important.

I, sobretot, crec que és el moment de donar gràcies, de donar les gràcies a la consellera, a la conselleria, a la secretària autonòmica -al capdavant Antoni Lorente-, també a la directora general, Mariaje Pérez, moltíssimes gràcies, perquè jo sé que es creu i molt aquest projecte i això es nota després al resultat.
I, sobretot també, eixe equip tan impressionant que es té; perquè, al final, molt es parla també del funcionariat, que no s'impliquen i jo crec que aquestes lleis el que demostren és que sí que hi ha funcionaris que s'impliquen i molt en el seu treball.

Sobretot també, amb la representació que avui podem tindre ací, són una xicoteta mostra, però crec que representa molt bé quina ha sigut la participació dels col·lectius i de les entitats socials en aquesta llei:

La senyora Cañada, presidenta del consell escolar, que seran els qui, precisament, decidisquen qui entrara i qui no a les aules a donar eixe impuls a la participació i a dotar els nostres xiquets i xiquetes de la cultura de participació.

El senyor Caballero.
Parlàvem que la participació es comença des dels barris.
Bé, què més representació dels barris i de les associacions veïnals, com és Cavecova!

O també el senyor Martí, des de la joventut, de l'Ivaj, que així es calumnia de…, sempre parlem: és que la joventut no s'implica.
No, sí, la joventut sí que s'implica quan se'ls dona veu en tots els assumptes.

Després també, el senyor Giner, de la xarxa de governança participativa.
La seua experiència en què és governança participativa és fonamental…

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Blanes León:

Vaig acabant, president.
Disculpe, però vaig a acabar en un moment la intervenció.

La senyora Montalba, de la Universitat de València.
També els experts han aportat a aquesta llei.

I, com no?
, deixe'm que em despedisca dels meus companys.
La diputada Mercedes Caballero, tot un gust; senyor Pla, Jesús.
Tot un honor haver treballat amb vosaltres moltes lleis, no és l'única.

Però també a l'oposició.
Fernando Pastor, ha estat un gust treballar; no és la primera vegada que (inintel·ligible) … Senyor Fernando Llopis, també anteriorment amb Mamen Peris, la seua síndica.
I dir que la fermesa i la convicció de les idees no estan renyides amb el diàleg i el consens.
I, per això, sempre he intentat treballar en esta línia, amb l'objectiu de fer les millors lleis per a tots i totes.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

En nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, té la paraula l'il·lustre diputat David García.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor García Gomis:

Con la venia.

Bueno, ha demostrado la educación que tienen algunos, que se han saltado fases sociales, porque la educación es muy importante.
Y venía hablando con un compañero aquí, del Partido Socialista, sobre la importancia, por ejemplo, en deportes tan brutos y tan rudos, como puede ser el rugby, que es un juego de villanos jugado por caballeros; y el parlamentarismo es así, es un deporte de villanos jugado por caballeros y, ante todo, educación.

Y esto se hace así, señora Blanes, se dirige usted a la consejera y le dice: «Señora Rosa Pérez Garijo, disculpe todas las veces que pueda haber cruzado alguna línea roja.
Ha sido para mí un auténtico placer debatir con usted estos cuatro años, igual que ha sido con todos ustedes esto.
Les pido perdón si alguna vez me he equivocado, (veus) pero, para mí, llegar a estas Cortes ha sido todo un honor, todo un privilegio, pero, sobre todo, ha sido un reto en lo personal y en lo profesional».
Y, a ver, insinuando lo que han insinuado aquí de haberlo saltado, más de uno se ha llevado un baño parlamentario, algunos el único que se han dado mucho tiempo, ¿sabes?
(Aplaudiments) Se han llevado ustedes un baño parlamentario de parte de un obrero, de un trabajador de clase media, como muchos que están hoy en día pasándolo muy mal.

Y quiero empezar a agradecer al staff tan maravilloso que tenemos, empezando por nuestro coordinador, Juan Pablo, Ana, Rodrigo, Marian, Juan, Quique, María, Miguel, Raúl y tanta gente que está apoyándonos siempre; a todos mis compañeros y a los compañeros también de la oposición y del gobierno.
(Aplaudiments)

Y, miren, me gustaría…, otra lección más que me gustaría darle hoy.
Voy a agradecer personalmente a dos personas en esta cámara.
Al señor Pla, porque, dentro de las diferencias que podemos tener, usted y yo siempre hemos tenido un debate sosegado, tranquilo y hemos aprendido mucho -yo sobre todo, al escucharle-.
Y me quiero centrar también a otra persona, que hay un dicho que dice que tendrás más amigos en la bancada de enfrente, que en la propia.
Yo tengo que decir que tengo muchos amigos en esta bancada, pero me vais a permitir que me dirija especialmente a ti, a Pedro, porque tú me has enseñado que se pueden defender las ideas con sinceridad, con claridad y desde posiciones ideológicas, aunque en algún momento las compartiéramos, completamente…, siempre con buena sonrisa, con buena cara y, sobre todo, que lo que importa al final de todo, como pasa en el rugby y como pasa en el fútbol americano, cuando acaba el partido todo se queda aquí y fuera de estas puertas todos sabemos que lo importante son nuestras familias.

Y, por eso, me quiero despedir dando las gracias a todos ustedes, deseando lo mejor a todos ustedes y cada uno, sin excepción.
Pero, sobre todo, hablando de familias, lo único que les pido es, por favor, que hagan reflexión, que sabemos que defendemos unas siglas, que defendemos unas políticas, que defendemos…, pero, por favor, tómense un solo segundo en pensar si las políticas que están aplicando de verdad son las correctas.
Y no tengan miedo, no tengan miedo a disentir dentro de sus partidos -lo digo por todos-, no tengáis miedo a disentir cuando penséis que algo no se está haciendo bien, porque lo que aquí hacemos tiene su eco en las familias españolas que lo están pasando muy mal.
Para ellos, toda mi fuerza y todo mi agradecimiento.

Señor presidente, (inoïble) … (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, David, il·lustre diputat.

Continuem amb els jocs florals…, ai!
, vull dir, amb el ple de les Corts.

Té la paraula, en nom de Ciudadanos, l'il·lustre diputat Fernando Llopis.

El senyor Llopis Pascual:

Bueno, simplemente, yo ya me había despedido.
Ni tenía intención de volver, pero la referencia… Yo quería despedirme del presidente también.
Pero, señora Caballero, ¿sabe lo que pasa?
La oposición también muchas veces, cuando usted dice que las enmiendas no son de la oposición, es muchas veces el trabajo… Nos pasó ayer con el Partido Popular.
El Partido Popular tuvo que autoenmendarse una propuesta porque les recordamos, desde Ciudadanos, que se había olvidado de investigar la corrupción de todos los partidos y solo apuntó al Partido Socialista.

Pero es que ustedes se olvidaron de incluir en la ley, pues, esa cantidad de valencianos que viven en otras «comunidades valencianas» y tuvieron que autoenmendarse, tuvieron que autoenmendarse y las enmiendas están, (inintel·ligible) … Tuvieron que autoenmendarse porque dijeron: ¡ostras!
, con toda la inmersión lingüística que estamos aplicando, con todas las normas, estamos expulsando a muchos valencianos a trabajar en otras comunidades y ya les hemos olvidado.
Pues no, son gente, valencianos que se sienten valencianos y que están deseando volver aquí.
Y que, al final, ustedes aprobaron esa enmienda porque vieron, incluso el Partido Popular y Ciudadanos les recordamos, que los valencianos nacidos aquí y que a veces, circunstancialmente, viven en otras «Comunidades Valencianas» quieren mucho a su tierra y quieren participar para mejorarla.

Y ya, sí, ahora sí, me voy.

Hasta luego, Lucas.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Que no falte mai el bon humor.

I continuem amb la fixació de posició que, en nom de Compromís, realitzarà l'il·lustre diputat Jesús Pla.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Pla Herrero:

Moltes gràcies, president.

Respecte de les argumentacions que s'han fet pels portaveus dels altres grups, simplement tres referències ràpides.

Anem a vore, hi ha un grup que no presenta mai esmenes i que, a la millor, aprofita els debats de les lleis per mostrar-nos quin és el seu discurs ideològic, que no està malament, és legítim també.
En el discurs de hui, jo crec que algú, si no s'havia descarat, doncs, s'ha descarat un poc, no?
Amb eixa cita de la història de la democràcia que ens ha fet, ens ha dit: clar és que…, sí, tots tenim dret a participar, però cal posar barreres, barreres de preparació, barreres de…; de què més?
Vull dir, jo crec que això és un concepte de la democràcia i de la participació un poc preocupant.
És dir: dret a la participació, però limitat, limitat a qui jo crega que té dret a participar.
Jo crec que això també algú s'ho hauria de fer mirar.

En segon lloc, senyor Llopis, agrair-li l'actitud amb què ha afrontat vosté esta llei.
Agrair-li les aportacions que, efectivament, n'han sigut moltes.
Dir-li també que anem a acceptar-li una esmena més de què li hem acceptat.
En el tema de les consultes comarcals i per temes sanitaris i educatius, la llei no limita que les consultes no siguen comarcals ni que siguen d'eixos temes ni que siguen en tots.
És a dir, podran haver-hi consultes comarcals i podran haver consultes comarcals en eixe tema i en tots.

I, per últim, al senyor Pastor.
La participació no és un valor ideològic.
La participació és un dret reconegut constitucionalment, no és un valor ideològic.

I, en este minut que em queda, com toca, doncs, acomiadar esta legislatura.
Agrair, en primer lloc, a tots els ciutadans que ens van triar, que ens van donar este enorme -per a mi- privilegi i honor, que és el de representar el poble valencià en la seu de la seua sobirania.
Agrair al meu grup la confiança que ha depositat en mi en estos anys per a dur determinats temes.
Agrair-los a tots vostés, de veritat, sincerament, a tots els diputats d'estes Corts estos quatre anys; jo, particularment, he aprés moltíssim, moltíssim de tots vostés, del grup del Botànic, però també dels grups de l'oposició.
Per a mi ha segut molt gratificant, molt enriquidor i també espere, humilment, haver pogut contribuir a la millora de la vida dels nostres conciutadans, que d'això és de què es tractava.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre Fernando Pastor per a este torn de rèplica o de comiat, com vullgam dir-li.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Pastor Llorens:

Moltes gràcies, president.

Yo comparto plenamente con el señor Pla la afirmación que acaba de hacer, diciendo que la participación pública es un derecho y no un valor ideológico.
Yo lo comparto al cien por cien.
Y ese, precisamente, es el problema, ¿no?
, cuando ustedes utilizan el mecanismo de la ley, el articulado de una ley para convertir lo que es aparentemente un derecho, el de participar públicamente los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, lo convierten en una cuestión que queda perfectamente tan delimitada y tan intervenida, que por eso hablamos de intervencionismo.
Y cuando ustedes también utilizan las aulas, utilizan a nuestros menores, para lo que nosotros llamamos adoctrinamiento, pues, pierde completamente el valor con el que yo de usted comparto, pierde el valor de derecho y se convierte en una ley, como he dicho al principio, intervencionista y en una ley de adoctrinamiento.

Comparto con usted la reflexión perfectamente.
A mí me gusta el derecho a la participación pública, no que, desde la administración pública, me digan cómo, cuándo, cómo y sobre qué debo participar y que se metan, a través de esa ley, en las aulas, con un debate educativo que no trae nada bueno, porque hemos visto experiencias de ustedes, durante esta legislatura y durante la anterior, que han acabado en los tribunales y que los tribunales han acabado dándonos la razón.
Señor Pla, al cien por cien con usted.

Pero, como hay muy buen ambiente y yo no quiero estropearlo y (remors)…, sí, con un buen ambiente se va a aprobar una mala ley, esto es así.
Y yo no quiero romperlo, el ambiente, me refiero; la ley la han estropeado ustedes.
Yo no quiero romper ese ambiente.

Y sí que quiero decir, hombre, que somos afortunados aquellos que nos gusta la política, que nos apasiona la política y que tenemos la oportunidad de hacerlo en una cámara como esta, el participar políticamente, pues es un orgullo, una satisfacción.
Y yo creo que es un motivo de eso, de enorme privilegio para todos los que estamos aquí.

Hay una anécdota, y es que siempre estamos en esta comisión tres alcoyanos, y eso no se produce en ningún otro pueblo de esta cámara, representado en esta cámara; Fernando, Estefania y yo debatiendo de cuestiones, y eso queda muy… (Veus) Bueno, bueno, pero no en la misma comisión ni debatiendo de las mismas cuestiones.
Y San Vicente también es un gran pueblo, (rialles) pero Alcoy he de decir que…, Alcoy lo es aún más.

Y, por lo tanto, me despido y les deseo a todos los diputados, en lo personal, muchísima suerte, y a mi grupo, especialmente, éxito en lo político.

Muchas gracias, president.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per finalitzar el debat en este punt, i passaríem al següent, té la paraula la il·lustre diputada Mercedes Caballero.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Caballero Hueso:

Gràcies, president.

Bueno, hay algo por lo que hemos pasado así, como muy por encima, y es la confianza de la ciudadanía en nosotros, en los representantes políticos, en la mal llamada clase política.
Y yo creo que esa confianza no solo debe ser plena, sino que además, a través de los proyectos de participación, de la empatía, de las actuaciones conjuntas, se convierte en una herramienta fundamental para que, realmente, los ciudadanos se vean representados en nuestras caras, en nuestros discursos y en nuestras acciones.

Miren, la mayoría de la sociedad necesita la política para mejorar sus condiciones de vida y desarrollar su proyecto vital, cada uno el que tenga.
El apoyo a esta ley es la constatación de quién se pone del lado de la mayoría y quién bloquea el afianzamiento de la política porque defiende, justamente, a quien, teniendo posiciones privilegiadas, no la necesita para mejorar sus vidas.

Es el último pleno y no voy a romper yo esta armonía de todos los grupos.
Quiero agradecer a todas sus señorías sobre todo aguantarme, pero sobre todo también a aquellos con los que he compartido debate.
Hoy estamos hablando de una ley con la que he debatido con el señor García, con el señor Pla, con el señor Pastor, con el señor Llopis, con la señora Blanes; pero también, señor Castelló, con usted y con todos y cada uno de los diputados y diputadas de esta cámara.

Por supuesto, gracias a todo el personal, también al personal de las consellerias, porque sin ellos nada podría ser realidad.

Y me van a permitir que le dé especialmente las gracias a mi grupo.
Lo mejor que tiene esta vida, una de las cosas más bonitas, es trabajar en lo que a una le gusta, y si, además, lo hace con este pedazo de grupo de personas, de diputados y diputadas, ¿qué más se puede pedir?
(Aplaudiments)

Recuerden que a esta cámara venimos a hacer política, no a buscar amigos, pero si por el camino nos los llevamos, cuenten con toda mi amistad.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Projecte de llei, de la Generalitat, integral de mesures contra el despoblament a la Comunitat Valenciana (RE número 67.
787, BOCV número 320).
Debat i votació del dictamen de la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local

El senyor president:

Senyories, passarem al següent punt de l'ordre del dia i últim de hui, del ple de hui, d'este ple número 77, que és el debat i votació del dictamen de la Comissió de Justícia, Governació i Administració Local sobre el Projecte de llei, de la Generalitat, integral de mesures contra el despoblament a la Comunitat Valenciana.

Coneixen…, presentarà el dictamen la vicepresidenta…

La senyora Escrig Monzó:

No, la presidenta.

El senyor president:

La presidenta…

La senyora Escrig Monzó:

De moment.
(Rialles)

El senyor president:

…de la comissió.
(Rialles) Sí, efectivament.
La il·lustre diputada Sabina Escrig.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, president.

Senyories, en primer lloc, ha estat per a mi un honor presidir la Comissió de justícia, governació i administració local i ha estat un plaer compartir-lo amb cada membre de la comissió.
Han estat moments tensos i moments de rialles, però, sobretot, vull destacar el to utilitzat per totes les senyories.

I també vull donar les gràcies, no estan…, Bueno, Irene sí, gracias, y José Antonio también, por vuestra colaboración.

I, per descomptat, també vull donar les gràcies al nostre incansable lletrat, a José Carlos, sobretot per la paciència, perquè jo puc ser molt pesada quan tinc dubtes.

Hui finalitze la meva tasca amb la presentació del dictamen sobre el Projecte de llei de la Generalitat integral de mesures contra el despoblament i per a l'equitat territorial a la Comunitat Valenciana.
Perquè, senyories, si volem créixer cap al futur com a terra, ser terra, ser poble, amb història i amb arrels, ho hem de fer mirant cap a l'interior i escriure la nostra futura història amb cada un dels 542 municipis, grans i menuts, de la nostra comunitat.
Ser poble i fer poble.

Senyories, el text que va enviar el Consell es va presentar en este parlament el passat 13 de gener, sol·licitant la tramitació del procediment d'urgència.
La mesa de la cambra va acordar la remissió del projecte de llei a la comissió de justícia; es van presentar un total de 19 sol·licituds de compareixences.

En finalitzar la fase de participació ciutadana, es va obrir un termini per a la presentació d'esmenes de 8 dies, dintre del qual es van presentar dues esmenes a la totalitat per part dels grups de Vox i Partit Popular, les quals van ser rebutjades, i també es van presentar un total de 96 esmenes parcials.

I la comissió es va reunir el proposat dia 6 de març per emetre el dictamen que hui presente: es van aprovar dues esmenes d'aproximació que afectaven, respectivament, una esmena del Grup Parlamentari Ciutadans i una altra del grup popular.
I també es van aprovar la totalitat de les esmenes parcials presentades conjuntament pels grups parlamentaris socialista, Compromís i Unides Podem, i així com una del Grup Parlamentari Popular, i es van retirar un total de 5 esmenes.
I s'han mantingut vives les esmenes del Grup Parlamentari Popular i de Ciutadans.

I per últim, senyories -hi ha pressa, ja acabe-, de nou, donar les gràcies al lletrat de la comissió pel seu gran treball, però com és la meva última intervenció, vull aprofitar per a donar les gràcies a cada treballador i treballadora d'aquesta casa, de cada departament i de cada servei.
Gràcies de tot cor pel vostre treball, per haver-me fet sentir una més d'aquesta casa.

Gràcies també a les meues companyes i als meus companys de grup.
Ha estat un plaer compartir aquesta experiència legislativa.
Moltíssimes gràcies.

I, com no, hem de donar les gràcies a tots els nostres companys de feina.
A Pep, a Consol, a Carles, Helena, Òscar, Abel, Carmen, Ana, Alicia, Mariola, entre molts altres, pel seu treball, sobretot per les seues ganes i per la seua estima.

Gràcies també a tots els companys i companyes de la bancada botànica, ha estat un plaer.
I ja sabeu: a cuidar el progrés, la justícia, la llibertat i la igualtat.

I gràcies, diputats i diputades, companys i companyes, lletrats, uixers, treballadors i treballadores de la casa.
Els desitge el millor.
Sort, encerts, somnis i molts molts somriures.

Moltes gràcies i fins sempre.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Començarem el debat del dictamen.
En primer lloc, amb la intervenció de la il·lustre diputada Beatriu Gascó, en nom del grup parlamentari… Explicarà la posició als grups parlamentaris.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

El senyor president:

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, senyories.

L'últim ple, estic més nerviosa que mai.
(Rialles) És increïble, després de huit anys ací, i no he dormit esta nit, eh?
Vos ho jure, pensant en el que calia dir per a acomiadar-nos.

Però, abans que res, parlem d'aquesta llei de mesures de lluita contra el despoblament i per l'equitat territorial, que s'aprovarà ara dins d'una estona.
Una llei-marc molt transversal que tracta de posar les bases per a frenar eixe dessagnament continu dels nostres pobles des de fa més d'un segle.
I aquesta llei té per objectiu establir mesures per a lluitar contra el despoblament, garantint serveis bàsics i millorant la qualitat de vida dels seus habitants.

Gràcies a qui ens acompanya hui; he de dir que ha sigut una mancança dels membres de la comissió de no convidar a les persones que varen comparéixer.
I ho dic perquè tot pel rural, sense el rural.
I bé, el mea culpa, en tot cas, jo l'entone, perquè hauria sigut important tindre-los hui ací, donat que aprovem la llei que se suposa els beneficiarà també.

Vull donar-los les gràcies a estes persones que van comparéixer en la fase de participació ciutadana, perquè, bé, ens varen aportar molt, vàrem poder aprendre.
Hem tractat d'incorporar les seues propostes en les nostres esmenes.

I també vull donar les gràcies als companys botànics, a Vicent i a Ana.
Gràcies per este temps compartit de negociacions, en algun moment també un poc teses, però bé, és el Botànic.
I anem aprenent i, almenys, arribem a acords, que és l'important.
I seguim governant i seguirem governant.

Gràcies també als membres de l'oposició, a Elisa, a Patricia, a José Luis, pel treball que hem fet entre tots i totes.
Sobretot al PP i a Ciudadanos, donat que varen presentar esmenes i hem pogut aprovar-los alguna.

Durant aquestes compareixences vàrem poder escoltar veus que, de manera molt clara i forta, ens exigien avantposar l'interés general al dels interessos privats i forçar el canvi de model productiu en el sector primari i energètic.

He de dir que, malauradament, no hem pogut arribar a acords, a un acord de text que recolzara el posar fre a la utilització del món rural i, en particular, especialment, de les terres agràries, en pro d'uns projectes energètics que de renovables tenen molt, però de sostenibles tenen molt poc.
Perquè la terra fèrtil, senyories, no em cansaré de repetir-ho, té més capacitat de fer d'embornal dels gasos amb efecte d'hivernacle que totes les plaques solars que posem damunt d'eixa terra per reduir les emissions d'eixos gasos amb efecte d'hivernacle.

I no ho dic jo, ho va dir l'informe de l'IPCC la setmana passada.
L'IPCC és eixe òrgan del qual ens hem dotat els països, conformat per les persones expertes que ens tracen el camí del que hem de fer nosaltres, les persones polítiques, en matèria de lluita contra el canvi climàtic.
I em sembla realment greu que esta cambra no es prenga al peu de la lletra el que eixe òrgan està dient-nos què hem de fer.
Em sembla molt greu.
Que continuem amb els macroprojectes de fotovoltaiques i d'energies solars és una vergonya.
Jo no vull ser partícip d'eixa herència que deixem a les generacions futures.

Tanmateix, sí que hem pogut introduir conceptes nous, com el de l'agricultura regenerativa, que fa exactament això.
És un enfocament innovador per a la producció d'aliments saludables que es basa en la regeneració de la fertilitat del sòl.
A través de pràctiques sostenibles com la rotació de cultius, la cobertura del sòl, i l'ús d'abonaments orgànics, l'agricultura regenerativa cerca restaurar la salut del sòl i promoure una major biodiversitat en els camps.

També introduïm el concepte de l'equitat territorial, en sintonia amb el que els nostres companys i companyes d'En Comú Podem varen presentar en Catalunya, que ajuda a fer front a les desigualtats territorials, amb l'objectiu últim de reconfigurar i reconnectar les relacions camp-ciutat, tot i reconeixent els serveis ecosistèmics, ambientals i paisatgístics que desenvolupen les àrees rurals.
I desplegar un nou mecanisme de finançament que permeta una justa redistribució de recursos, a través de les polítiques d'equitat territorial.

Aquesta llei serà bona si es dota suficientment de pressupost i es complix amb valentia.
Esperem que no li passe com li va passar a la Llei 45/2007 per al desenvolupament sostenible del medi rural, aprovada en el Congrés dels Diputats, que és una llei excel·lent, però que es va quedar tancada en un calaix perquè ningú va voler recuperar-la ni dotar-la de pressupost.
I he de dir que els meus companys al congrés ho varen tractar de fer la legislatura passada sense cap èxit, ni tan sols per part del partit que l'havia aprovat, que era el Partit Socialista.

En un moment d'incendis com el de l'estiu passat i els que estem vivint actualment, no podem…

El senyor president:

Senyoria…

La senyora Gascó Verdier:

…deixar de parlar de món rural sense parlar de la necessitat de recolzar el sector que de veres està fent tot per mantindre eixa biodiversitat en les nostres muntanyes, que és el sector forestal.
Necessitem fer gestió forestal sostenible, dotar de pressupost eixos plans de prevenció d'incendis locals que s'han aprovat i…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Gascó Verdier:

…i…, (adreçant-se a algú) Sí, sí, estic d'acord, però ho hem de fer tots.
Si vostés arriben al govern, espere que en molt de temps, que també ho facen, perquè quan estaven no ho feien.
I nosaltres ho hem fet de manera insuficient, des del meu punt de vista.
(Aplaudiments)

Aixina és que, per favor, deixem de tirar-nos la pilota i fem-ho, perquè la gent del món rural està farta, està farta que ens omplim la boca amb ells, però sense ells.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Té la paraula l'il·lustre diputat José Luis Aguirre, que fixarà posició sobre el dictamen en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

En tot cas, sí que ens acompanya una bona representació del món rural, i les secretàries, Elena Cebrián i Jeannette Segarra, amb tot l'equip.
Per tant, ens sentim molt ben acompanyats en este debat, en este important debat, l'últim d'esta legislatura.

I ara fixarà posició del dictamen l'il·lustre diputat José Luis Aguirre.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Aguirre Larrauri:

Muchas gracias, presidente.

Bueno, el criterio de Vox sobre esta ley está claro, lo hemos desgranado en la enmienda a la totalidad y en las diferentes oportunidades en las que se ha hablado de este proyecto de ley, que en realidad da igual que se apruebe o no, porque no va a solucionar nada.
Es un caso paradigmático de brindis al sol, una declaración de intenciones.

Los primeros 36 artículos son un tratamiento paliativo, pero sin aportar una posible cura.
En la disposición transitoria cuarta, la que era la antigua enmienda 90, el Consell se da un plazo de tres años para adaptar la legislación que tramitaron de urgencia.

La gente, precisamente, del medio rural, de la España despoblada, nos decía: «Sin un medio de vida sostenible económicamente no permaneceremos en los pueblos, por mucho que nos incentiven».
Y es que el suelo forestal se incrementa en la Comunidad Valenciana año tras año a costa de la colonización de las tierras de cultivo de secano abandonadas por el éxodo rural.
Así, asumimos como inevitables las pérdidas del principal medio de vida que ha sustentado y puede sustentar en un futuro la población en las zonas de montaña, sistemas basados en ganadería y agricultura, aprovechamiento forestal y caza, principalmente.

Y es que lo primero que hay que ver es por qué se genera el problema.
Es vital tener en cuenta que la vida del campo la generan las pequeñas explotaciones, que son las que dan vida a los pueblos, y esas son las que habría que fomentar y proteger.

El primer motivo es sencillo, es la falta de rentabilidad del campo.

El segundo es el cambio que se ha venido produciendo en los últimos años en referencia a cuestiones burocráticas que se han ido implementando a quien ejerce alguna de estas actividades, y que además ahora se va a ver incrementada con las exigencias de la nueva PAC.

El tercer punto son las pocas opciones de recursos para desarrollar las actividades en el mundo rural, más allá de la agricultura o la ganadería.

Y, por último, el cuarto punto, que yo veo como un problema, es casi la imposibilidad de encontrar trabajadores para tareas en pequeñas explotaciones.
Salvo unos pocos casos, y muy concretos, del mundo rural y la recuperación de la España vaciada, solamente podría llevarse a término de forma económicamente sostenible sobre los pilares de la ganadería, la agricultura, la explotación forestal y la caza.
Con estos sectores bien regulados, atendidos, apoyados y rebajando los trámites administrativos y la burocracia, se puede frenar la despoblación y atraer gente al campo.

¿Para lo anterior qué se necesita?
Pues legislaciones razonables, escuchando a los realmente interesados y afectados por ellas; formación de calidad gratuita a quien quiera venir a vivir a las zonas despobladas; ayudas económicas directas y reales, que se pueden tramitar y ejecutar de forma sencilla por quien las necesita.
Y, sobre todo, gente joven, dando prioridad a las ayudas a pequeñas explotaciones de las zonas despobladas.

Priorizar los productos que se producen aquí, frenando la importación de productos agrarios de fuera de la Unión Europea.

Potenciar la caza y la pesca como formas de atraer el turismo de alto poder adquisitivo, que por sí solas genere el movimiento económico en el medio rural despoblado.

Pero, como resumen, lo que hace falta en el campo es que las cosas se hagan con sentido común.
Porque lo que parece que se pretende es que la gente abandone y todo esto se convierta en un gran matorral abandonado, convertido en una bomba incendiaria.
Y es que no hemos aprendido la lección, después de los terribles incendios de este verano.
En lugar de trabajar en prevenir, redoblando esfuerzos desde el mes de septiembre, resulta que ni siquiera se ha dispuesto de casi la mitad del presupuesto destinado a prevención.
Y luego pasa lo que está pasando, y que los vecinos y alcaldes de las zonas llevaban meses reclamando qué podría pasar si no se realizan los trabajos que no se han hecho.

Y la ordenación de montes en la región continúa siendo la asignatura pendiente del Consell.
Es fundamental recuperar el mosaico agroforestal del que tanto se habla, como paisaje deseable y que tanta importancia tiene como medida de lucha contra los incendios forestales, sobre todo en la interfaz urbana-forestal de los núcleos urbanos rurales.
Esta recuperación de tierras agrícolas pasa desapercibida en la ley, lo que deja clara la falta de visión global del legislador, que no afronta la economía de base agraria como el principal motor de regeneración poblacional en el ámbito rural y centra su atención en los cuidados paliativos y no en la aplicación de medidas curativas.

Es insuficiente el artículo 38 dedicado a gestión forestal, el único, que como todo el proyecto de ley no pasa de ser una declaración de intenciones.
Las medidas que propone el artículo 38 son absolutamente inviables si no se afronta un proceso de desburocratización y de simplificación normativa que permita agilizar trámites y facilite la gestión forestal y la recuperación de terrenos agrícolas.

Señorías, por ejemplo en 2022 se inició un proceso participativo con la mesa forestal, etcétera, impulsado desde la dirección general de prevención, para modificar el obsoleto reglamento forestal de la ley forestal valenciana.
Sin embargo, en esta modificación, que se planteaba una importante reducción normativa, que la Dirección General de Medio Natural, alineada en contra de la gestión forestal activa, ha frenado y, por tanto, no saldrá adelante en esta legislatura.
Y así seguimos.

Señorías, gracias por su atención.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem el debat amb la fixació de posició que, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, realitza la il·lustre diputada Patricia García.

Els recorde que en finalizar este punt, i abans de les votacions, la Junta de Síndiques es reunirà en la sala Pinazo.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora García Guasp:

Gràcies, president.

En primer lugar, quisiera agradecer el esfuerzo de algunos diputados por aproximar algunas enmiendas, aunque hayan sido pocas.

Señorías, todos coincidimos en que la despoblación es un problema que tenemos que solucionar y que apremia.
En los últimos años se ha popularizado el término «España vaciada» para hacer referencia a todo el territorio escasamente poblado de zonas del interior, algunas de ellas en nuestra comunidad y, sobre todo, en la provincia de Castellón.
Pero las zonas rurales no están vacías; todo lo contrario, están llenas de personas con talento, de espacios naturales bellísimos y de un patrimonio de gran valor artístico y cultural, valores que debemos cuidar y proteger.

Nosotros queremos abordar el problema de la despoblación desde una perspectiva integral y transversal, y con unas políticas reales y necesarias.
Se trata de una cuestión de igualdad, equidad y una prioridad clara.
Necesitamos garantizar que los ciudadanos de las zonas rurales tengan los mismos servicios y las mismas infraestructuras que los que viven en las ciudades, o al menos los necesarios.
Ya quisimos abordar el problema cuando propusimos una comisión de estudio en materia de despoblación, que fue aprobada por esta cámara, pero dicha comisión nunca se puso en marcha.

Señorías, para ofrecer alternativas reales a los habitantes del medio rural es necesario proponer medidas ambiciosas que realmente atajen la sangría de población y la afronten desde múltiples sectores.
Por ello, hemos mantenido vivas 38 enmiendas con el fin de garantizar la igualdad de oportunidades.

En educación pedimos que se facilite el acceso a servicios básicos, como residenciales o servicio de comedor, tanto para el alumnado como para el personal docente.
La colaboración público-privada en toda la educación, especialmente de cero a tres años; y el uso no solo del valenciano, sino también del castellano, del inglés y de otras lenguas extranjeras, o conseguir la educación musical reglada y no reglada.

También hemos pedido proyectar centros de salud.
Señorías, los centros de salud son un reclamo para la población.
O que las farmacias rurales puedan prestar depósitos de medicamentos a los centros sociosanitarios de distinta zona farmacéutica o departamento de salud.

Asimismo, creemos que es necesario que se incrementen las ayudas a las explotaciones agrarias y a servicios mancomunados para favorecer la puesta en el mercado, transformación y venta de sus productos.
O que se implemente un sistema telemático específico para las denuncias por actos delictivos.

También pedimos que en ningún caso se pueda implementar la tasa turística en estas zonas.

Por otra parte, queremos que se promocionen los oficios y el estilo de vida de los municipios en riesgo de despoblación desde los medios de comunicación públicos y que se adopten medidas para evitar la ocupación ilegal.

Estas, entre otras muchas propuestas, porque, señorías, aunque se trata de una ley que no concreta medidas, aunque no hayan aceptado prácticamente ninguna enmienda de los grupos de la oposición, y tampoco nos hayan dejado mucho tiempo para trabajar esta ley, no seremos nosotros los políticos que demos la espalda a la despoblación.
Señorías, queda mucho por hacer.
Ánimo.

Aprovecho el tiempo que me queda para agradecer y para despedirme.
Quisiera, por un lado, poner en valor nuestro papel como diputados.
Somos 99 personas elegidas de la Comunidad Valenciana, 99 privilegiados.
Por un lado, no podemos permitir que se nos vea como corruptos en general.
Para ello debemos ser transparentes, luchar contra la corrupción y pisar la calle, en las elecciones y todo el resto del año, todo el resto de la legislatura.

Por otro lado, quisiera decir que ha habido muchas propuestas en esta legislatura que se hubieran sacado adelante con mucho más cuórum si cada grupo hubiera puesto más de su parte, sobre todo por muchos de nosotros, y esto perjudica al ciudadano.
Señorías, podemos y debemos llegar a mayores acuerdos.

Por otro lado, permítanme agradecer esta oportunidad que he tenido en este parlamento, a las personas que pusieron su confianza en mí, a algunos amigos y buenos compañeros que me he encontrado por el camino en esta legislatura, en toda la cámara.
Gracias por los buenos momentos vividos y por todo lo que me habéis aportado.

Al personal de las Corts, servicio de limpieza, ujieres, servicio médico, restaurante, protocolo, informática, contabilidad, sobre todo a los letrados y, en especial, a todo el personal por el trato, la atención y el servicio prestado.

A la mesa.
Senyor Morera, ha sigut vosté un bon president.
(Rialles) A mi familia y amigos, mi pueblo de Aldaia y la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias a todos.
Pido perdón si he ofendido a alguien.
Quedo a vuestra disposición para lo que me necesitéis en Aldaia, y os deseo a todos lo mejor.

Visca Castelló, Valencia i Alacant.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

Moltes gràcies per les seues paraules.

I continuem amb el debat, amb la fixació de posició que, en nom del Grup Parlamentari Compromís, realitza l'il·lustre diputat Vicent Marzà.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Marzà i Ibáñez:

Gràcies, senyor president.

Diputats, diputades, companyes i companys.

Crec que estem acabant una legislatura amb un projecte no només important, sinó més que necessari.
Alguns, algunes, quan vam decidir dedicar-nos durant un temps a la política, ens movia i ens mou transformar les realitats que pareixen inamovibles.
Canviar la vida de tanta gent a la qual se li ha dit: no se't pot canviar la vida, és impossible, assumeix-ho, has de viure com vius.
Durant desenes d'anys, al nostre país, centenars de persones, milers de persones han hagut d'abandonar les seues cases, les seues terres, el lloc on han nascut, on han tingut els primers somriures, perquè no han tingut les oportunitats suficients per a tindre una vida en plena dignitat, assumint el 100% dels seus drets.
I això ha passat, malauradament, de forma reiterada, durant desenes d'anys, especialment, i de forma molt intensa, a l'interior del nostre país.
A desenes de poblacions, algunes d'elles que ja no existeixen, a desenes de masades, que ara algunes d'elles ja no estan, i a desenes de pobles que segueixen resistint.
A desenes de persones, centenars de persones, algunes d'elles ens acompanyen avui ací, que han estat treballant al seu poble, pel seu poble, per seguir vivint allà on està la seua gent, i per seguir tenint una vida cada dia més digna, allà on han vist créixer els seus xiquets i xiquetes.

Molt se'ls ha dit, moltes vegades se'ls ha dit que mai, que no es podia fer res.
I ha arribat este govern, el govern del Botànic.
Alguns diuen que tard.
Alguns diuen que electoralment.
I alguns diem per justícia, per reparació i per a dignificar el món rural, no dignificant-lo a nosaltres, sinó amb lleis, que permeten que puguen viure de veritat en el seu entorn, que tinguen els mateixos drets que les persones que viuen en qualsevol ciutat, que tinguen les mateixes oportunitats les persones nascudes en el nostre interior que a les nostres ciutats.
I per a fer això cal legislar.
No podem deixar a la inèrcia.
No podem dir: no, es que como pasa en todos los sitios… Mentida.
No és veritat.
No és veritat.
Allà on s'ha planificat, allà on s'ha legislat, allà on s'han fet polítiques valentes, no es despobla el seu territori.
I per això necessitem una llei com aquesta.

Per això, des de Compromís estem, no només satisfets de tirar endavant aquesta llei, sinó especialment contents i contentes d'haver pogut fer les aportacions que ens han permés arribar fins on hui estem.
I que permeten, ni més ni menys, que incorporar una perspectiva rural.
Sona això, eh, Josep Nadal?
Veritat que sí?
Veritat que sí que sona, Belén Bachero?
I sona, Juan Ponce, veritat que sí?
Tres companys que no seguiran, però que han deixat la seua petjada en les Corts i en el seu treball dia a dia, i a qui vull agrair també el treball que han fet en aquesta perspectiva.
(Aplaudiments)

Dic això perquè eixa perspectiva rural ens permetrà, ni més ni menys, que en un poble com, per exemple, Xodos, els xiquets i les xiquetes puguen tindre garantit que se'ls puga reobrir l'escola, si hi ha xiquets i xiquetes.
I que el professorat puga arribar i puga cobrir eixa plaça, i que, si està en una plaça rural, puntue més per a poder tindre més oportunitats i garantir que es cobrisca eixa plaça.
Parle que esta llei obrirà la porta, per exemple, al fet que la gent que treballa en les farmàcies rurals diga el seu reconeixement.
Aquelles persones que estan a l'interior del nostre país no hagen de desplaçar-se sempre a garantir els seus drets, i que siguen els serveis públics els que els desplacen.
Per què hem d'estar sempre fent moure la gent de l'interior, del nostre rural, cap als serveis públics perquè estan plenament concentrats a les ciutats?
Doncs no.
El que hem de fer és planificar, garantir els seus drets i que tinguen els mateixos drets.
Parlem que, per exemple, en motius d'habitatge, puguen haver-hi variacions diferents.
Que puguen haver-hi variacions diferents en funció de si la població és de l'entorn rural o és de l'entorn urbà.
Perquè no necessiten les mateixes condicions.
Perquè hem de seguir garantint també l'habitatge a la gent de l'interior.
I parlem així de garantir tots els drets.

I també parlem d'una qüestió molt important.
Durant molt de temps, durant massa anys, i fins ara, l'interior del nostre país ha estat i s'ha viscut com una terra d'extracció.
Com una terra on només hi havia i on només s'implantava, per part dels poders econòmics, i també per part dels poders polítics, allò que no es volia a les ciutats.
I això s'ha d'acabar.
I això s'ha d'acabar perquè hem de garantir una ordenació equilibrada del nostre territori.
Hem de garantir que allà on viuen les persones del nostre país puguen tindre els mateixos drets, però també que no se senten ciutadans de segona.
Que les seues terres no siguen terres d'extracció, que siguen terres en què tenen totes les oportunitats i d'equilibri.

I vaig a nomenar unes paraules que em van agradar molt d'una de les compareixences.
I va dir molt clar: pot ser que algú diga que per a poder avançar, en algun moment, cal trencar un ou per a fer una truita.
I algú ho ha dit això, al voltant de la implantació de les renovables, per exemple.
Però la resposta que feia aquesta compareixent és molt clara, diu: sí, cal trencar un ou per a fer una truita, però no pot ser que siguen sempre del mateix galliner.
(Aplaudiments) I això ho va dir una persona que viu en el món rural i que sap que les oportunitats no poden només dependre d'on es viu i que han d'estar sempre garantides també a l'interior.

I acabe amb una qüestió que crec que és essencial.
En aquesta llei, que li hem dit també, per l'equitat territorial, anem al fons de la qüestió.
No ens quedem en maquillar el sistema, no, no, anem al fons de la qüestió.
Per què hi ha un despoblament?
Perquè hi ha un desequilibri territorial.
Per això volem garantir eixa equitat territorial.
I sí que vull dir una qüestió i llançar-la en els últims segons.
Estem patint un incendi molt greu.
I vull donar les gràcies a tota la gent que està lluitant en els serveis d'emergències per a garantir que la nostra terra no seguisca cremant-se.
També hem de fer moltes més coses.
I una d'elles és fixar població, regenerar eixes terres i que puguem de veritat viure d'ahí.
Per a fer això, calen polítiques de discriminació positiva, per exemple, un salari rural agropecuari que fixe població, que ajude a garantir i previndre els incendis forestals, i que ajude que l'economia circular i de proximitat siga possible de persones que tenen agricultura regenerativa, ramaderia extensiva, que treballen pel territori i fixen la població.
D'això també parla aquesta llei.

Per això, des de Compromís, estem no només contents i orgullosos d'haver participat, sinó que volem un sí entusiasta del conjunt de la càmera.

Gràcies.
 (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

En nom del Grup Parlamentari Popular, fixarà posició sobre el dictamen del projecte de llei la il·lustre diputada Elisa Díaz.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Y muchísimas gracias a las personas que nos acompañan, los municipios que sufren ese riesgo de despoblamiento.

Miren, hoy estamos aquí para aprobar, entre otras cosas, una ley de medidas sin medidas.
Una ley cuyo tiempo verbal es el futuro.
Una ley que se tramita por urgencia y se da tres años para concretar esas medidas que no incluyen.
Y ni siquiera se han atrevido a tramitar la enmienda que nosotros proponíamos con medidas fiscales.
Claro, eso conllevaba demasiado compromiso.
Y ustedes no se quieren comprometer a tanto.
Pero, señorías, esta declaración de buenas intenciones va en la dirección totalmente contraria a las políticas que ha llevado a cabo durante ocho años el Consell de Ximo Puig.
Totalmente contraria.

No es necesaria esta ley para ayudar a los municipios a frenar el despoblamiento que sufren.
No es necesaria, y les voy a poner un ejemplo.
Miren, el Consell podría haber cumplido esta resolución.
Esta resolución que se aprobó por unanimidad en estas Cortes y que habla de la reconstrucción del puente de Castielfabib, cuyo alcalde hoy está presente.
Y no sabe nada a día de hoy.
Ustedes dijeron que en los presupuestos de 2022 estaba incluido.
No se sabe nada, ni siquiera del proyecto.
A mí me gustaría que alguno de ustedes diera la cara y le explicara en qué trámite se encuentra esto.
Porque con estas pequeñas cosas es con las que se ayuda a frenar el despoblamiento.

También en el deporte de montaña, que supone turismo activo, muy positivo para el mundo rural y su mantenimiento.
Esta ley lo trata bien, pero la realidad es bien distinta.
En 2013, nosotros cambiamos el decreto que decía que no se podía ir por sendas en los parques naturales.
Y dijimos: se podía ir por las sendas, excepto en aquellas que expresamente se prohíba.
Y ustedes, en su primera ley de acompañamiento, en diciembre de 2015, lo volvieron a cambiar a la redacción anterior.
Y lo que hicieron es prohibir el paso por todas las sendas, excepto cuando expresamente lo aprobaran, lo autorizaran.
¿Qué es lo que ha pasado?
Que no han autorizado absolutamente ni una senda.
Ni una senda.
No han aprobado nada.
Es más, «los ciclistas estallan contra el Consell por vetar la utilización de las sendas en los parques naturales para disfrutar de esta práctica deportiva.
Derecho a disfrutar del monte.
» Esta es la realidad, señorías.
Esta.
Y este mismo mes han salido diciendo que sus promesas de permitir el paso de los ciclistas por las sendas en parques naturales se han quedado en saco roto.
«En esta legislatura, la conselleria de Compromís vuelve a su esencia: atacar y perseguir a nuestro colectivo.
Basta ya.
» Pero no son los únicos.
Desde la FEMEC, la Federación de Deportes de Montaña y Escalada de la Comunitat Valenciana, hace tan solo unos días publicaban este artículo.
«Hemos visto cómo desde los poderes públicos no han sabido entender nuestras actividades ni han puesto los medios económicos y humanos suficientes para resolver los problemas que surgen entre los deportes de montaña y la conservación.
Se nos pide desde la conselleria competente en espacios naturales participación en los órganos de los parques naturales, pero, a la vez, recibimos el alud de nuevas decisiones, de prohibiciones y, en numerosas ocasiones, estas prohibiciones se ejecutan y somos informados a posteriori».
Y siguen con propuestas, propuestas a las que, desde la conselleria, desde el Consell de Ximo Puig, se les da negativas.

Y sigo.
Ustedes se niegan a incluir en esta ley la realidad actual, y, si partimos de una premisa que es falsa, de nada servirán las medidas que se concreten a posteriori.
Me refiero sobre todo a que ustedes se niegan a incluir la situación actual de la agricultura y la ganadería en la Comunitat Valenciana.
Y se niegan a incluir estas actividades junto a la silvicultura y la caza como esenciales para el mantenimiento en el mundo rural.
Pero ¿qué cabe esperar de un Consell, cuyo presidente se niega a sentarse con la Federación de Caza de la Comunitat Valenciana?
Como responsable político, el presidente debería sentarse con todo el mundo.
Y en este caso les da la espalda, a sabiendas de la problemática que existe con la superpoblación de las especies cinegéticas, a pesar de que en el debate de esta ley se ha negado esa problemática.
Sin embargo, los cazadores reciben el SOS de más ayuntamientos hartos de los jabalíes.
Entonces, el Consell parece que sí que reconoce el problema y «ximoanuncia» un plan para el control cinegético de la población de jabalí ante su sobreabundancia en la comunitat.
Pero el sector se siente ninguneado, ninguneado.
Y ha convocado una manifestación, supongo que ustedes lo saben, para el próximo día 6 de mayo.
Señorías, «los cazadores estallan contra el abandono del Consell tras la estrategia para el control del jabalí y llaman a movilizarse.
» Esta es la realidad.

Miren, hace unos días estuve en Torremanzanas y me comentaron dos problemáticas: la falta de gestión forestal y este problema, la superpoblación de especies cinegéticas.
Esta problemática aboca a pequeños agricultores a tener que vallar sus cultivos para evitar los continuos ataques de las especies cinegéticas.
Y eso se añade a la gran problemática que están pasando los agricultores.
¿Qué es lo que pasa?
¿Qué consecuencia hay?
Pues, miren, esto: «La comunitat acumula un tercio de las hectáreas…

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Díaz González:

…abandonadas en España.
La comunitat registra 6.
500 hectáreas agrícolas abandonadas en un año, 2022.
» Esto con sus políticas.
Así es, líderes desde 2015 en abandono de cultivos y ello no ayuda en absoluto a frenar el despoblamiento de los municipios del mundo rural.
No solo no ayuda, sino que este abandono está relacionado con el despoblamiento y, a su vez, relacionado con los incendios.

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Díaz González:

Como dice Juan Manuel Batiste, decano territorial del Colegio de Ingenieros Técnicos Forestales de la Comunitat Valenciana, «es consecuencia, este incendio que está pasando y que aún no ha sido extinguido, de la falta de gestión que tiene su origen en el despoblamiento.
Donde antes había cultivo y una zona de tierra que hacía de cortafuegos natural, ahora es una extensión continua de vegetación.
»

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

La senyora Díaz González:

Y termino ya.

El senyor president:

Acabe ja, per favor.

La senyora Díaz González:

Afirma también que esa superficie forestal que no se ha gestionado y la carga de combustible es descomunal.
Tenemos una vegetación seca, pero además un manto de discontinuidades muy peligrosas.

Y, señorías,…

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Díaz González:

…aunque ustedes no lo quieran reconocer y echen la culpa, como el chachachá, quien canta Fue la culpa del chachachá,…

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Díaz González:

…al cambio climático, eso es culpa del Partido Socialista, de Compromís y de Unides Podem.
 (Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a fixar posició en nom del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la il·lustre diputada Ana Besalduch.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Besalduch Besalduch:

Sí.
Gràcies, president.

I, bé, en primer lloc, saludar alguns alcaldes i alcaldesses que avui ens acompanyen -sé que hi haurà més dels que vaig a nomenar, però els que sé estan aquí-.
A l'alcalde de Vallibona, a l'alcaldessa de Castellnovo, al d'Alcublas, Camporrobles, Ademuz, Andilla, Castielfabib, Chulilla i Rossell, gràcies per estar avui ací i ser testimonis d'excepció d'un dia tan especial en les Corts Valencianes, amb l'aprovació de la llei contra el despoblament.

Vull fer un agraïment especial al molt honorable president de la Generalitat, Ximo Puig, que faig, com no pot ser d'una altra manera, extensiva a la resta del govern de la Generalitat, consellers i conselleres, no només per la sensibilitat amb les persones que vivim en el món rural, sinó per la voluntat política de ficar el focus de les polítiques públiques en el despoblament i en totes eixes mesures preses durant estos huit anys de govern per a garantir els drets de totes les persones, independentment d'allí on visquéssem.

El meu reconeixement també, d'una forma particular, a la feina feta per la secretària autonòmica, Elena Cebrián, a la directora general de l'agenda Avant i tots els seus equips, benvingut també avui al director general d'Administració Local i també a la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, que han treballat conjuntament perquè aquesta llei siga una realitat.
Una llei que ve a garantir, sobretot, serveis bàsics per a totes i per a tots, independentment d'allí on visquen, sobretot sanitat, educació, serveis socials, protecció de les dones, oportunitats laborals, habitacionals i també culturals.
Perquè, miren, en les intervencions que m'han precedit s'ha dit que el problema del despoblament és que desapareixen les xicotetes explotacions i jo vull fer una reflexió ací, en veu alta: estes xicotetes explotacions, les que queden, si no els garantim els serveis bàsics, el dret a l'educació, a la sanitat, als serveis socials, a la vivenda, van a desaparéixer.
I, per tant, esta llei, evidentment, marca una escala de prioritats i, primer que res, mantindre i garantir eixos serveis bàsics.

És curiós que… Bé, és veritat que avui no s'ha utilitzat tant la paraula, però, durant el debat, que esta llei és electoralista, no?
, com si les mesures contra el despoblament haurien de nàixer a partir d'esta llei.
Que no és així, perquè portem, el govern del Botànic, huit anys fent polítiques contra el despoblament.
(Veus) Però el que anem a fer amb esta llei és blindar-les.

Jo li ho explicaré, senyor Castelló.
A Castellnovo, l'alcaldessa acaba d'inaugurar un col·le nou perquè els xiquets de Castellnovo i del món rural tenen (veus)…, tenen dret a tindre unes infraestructures.
(Aplaudiments) La conselleria de sanitat, senyor Castelló, (veus) la conselleria de sanitat acaba d'aprovar un decret per a incentivar les places de difícil cobertura, que sap vosté on estan en la majoria?
En el món rural, senyor Castelló.
L'altre dia ja ho vam dir, a Argelita, després de més de quaranta anys, hem obert els col·les.

Li diré més, senyor Castelló, els ajuntaments del món rural hem pogut fer, per fi, els nostres plans contra incendis forestals perquè la Generalitat Valenciana els ha finançat i no hem hagut de ficar-ho en recursos propis.
Per no dir totes aquelles polítiques que els ajuntaments hem pogut implementar als nostres municipis gràcies al fons de cooperació municipal en general i, sobretot, el de despoblament, (aplaudiments) que hem pogut portar endavant escoles matineres, extraescolars, mesures per a conciliar i infinitat de mesures que esta llei ve a blindar.

Jo, senyor Castelló, crec que vosté té ganes de debatre i no porte el punt.
Vull dir, vosté i jo, després, ens podem seure, reserve's una horeta i mitja o dos, (aplaudiments) que jo tinc per a dos hores de contar-li a vosté tot el que hem sigut capaços de fer pel món rural, moltíssimes coses.

En esta llei, el que venim a fer -ho he dit, però ho he de reiterar- és blindar estes polítiques perquè no poden estar a l'albir del govern de torn.
Han d'estar blindades en una llei, igual que el fons de cooperació.
I, si algú el vol llevar, que vinga a estes Corts i que debatisca, no que, amb un decret, el puga esborrar d'un «plumasso», senyor Castelló.

I mire, vaig a acabar dient que estic segura que recordarem en el futur el dia d'avui, sobretot, sobretot la gent que vivim i que estimem i que cuidem el món rural.

Jo sí que vull…

El senyor president:

Senyoria.

La senyora Besalduch Besalduch:

…manifestar el meu agraïment profund al meu grup parlamentari, a la meua síndica i a tota la direcció per haver-me fet l'honor de ser ponent de la llei contra el despoblament i d'haver pogut defensar, des del món rural -perquè vinc des d'allí- totes estes polítiques i el blindatge perquè tota la gent tinguéssem els mateixos drets i poguéssem viure de la millor manera possible.

Moltes gràcies al grup Socialista.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Hi ha un temps de rèplica, se vol usar?
Està en la seua…, la possibilitat d'usar el temps de rèplica.
Tres minuts màxim.

Té la paraula la il·lustre diputada Beatriu Gascó, en nom d'Unides Podem.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bé tanquem…, jo tanque esta legislatura segona i serà el tancament d'una etapa, a més a nivell personal, perquè no tornaré ací la legislatura que ve, havent aprés encara més que el que vaig aprendre en la primera.
I, entre altres coses, he aprés que som representants de la societat valenciana, totes nosaltres, i crec que algunes voltes hauríem de ser més valentes i allunyar-nos dels aparats dels nostres partits, perquè els aparats no tenen l'empatia que necessitem per a, realment, anar a cuidar la gent que ens necessita i anar a donar resposta als problemes de la gent que ens escriu.
Per això, crec que en moltes negociacions caldria pensar més en la nostra pròpia consciència i menys escoltar els aparats.

I ho dic perquè se'ns queden moltes coses pendents en esta segona legislatura, també com a Botànic.
Jo visc amb frustració algunes qüestions que he estat acompanyant des de ja fa huit anys i que he vist que no s'han solucionat com, per exemple, el problema de la temporalitat dels treballadors i treballadores del servei de bombers forestals i servei de VAERSA.
És un problema que vàrem heretar del Partit Popular i al qual nosaltres no hem sabut donar-li solució encara.
Sincerament, crec que la gent que s'està deixant la vida, que precisament la major part venen del món rural, venen d'eixos pobles que estem salvant -se suposa- amb aquesta llei, hem de donar-los resposta la propera legislatura.
Així és que, Botànic, teniu eixe encàrrec -Ernest, que estaràs en justícia, a la millor també-, per favor, això s'ha de solucionar i espere que (veus) el conveni de bombers -bé, Ernest o qui siga, per Ernest, no ho sé, no tinc ni idea de quina és la llista del Partit Socialista, sols me faltaria això-… I també dir que el conveni dels bombers forestals està a punt d'aprovar-se, però no s'ha aprovat.
Així és que, per favor, desembossem-lo, perquè el dissabte tenen concentracions.

Vull donar les gràcies a tots els uixers que ens han fet la vida més fàcil; no puc anomenar-los a tots, però gràcies de veres.
A tots els serveis de la casa: a la neteja, bar, periodistes, traductores, transcriptores, informàtica, el registre, el servei jurídic…, en fi, tota la gent, a tots els col·lectius amb què he tingut la sort de treballar i d'aprendre durant estos huit anys i dels qui amb alguns he arribat a fer-me, fins i tot, amiga.

A les organitzacions professionals agràries amb les quals he tractat, d'estar en continu contacte.

Als companys de comissió, evidentment, a Graciela, a Juan, a David, a Paco, a Elisa, a Eduardo, a Emigdio, a José Luís i m'he deixat algú…, a Josep, per favor, per favor, Josep, en agricultura.
Gràcies per tot el treball que hem fet juntes.

Als meus companys i companyes del grup parlamentari, evidentment, a tots els qui esteu ací i també als tècnics, a Óscar, a Nuria i a tota la resta que esteu ahí, que no se us veu, però sabem que esteu.

A la meua família, evidentment, com no podia ser d'una altra manera.
I, sobretot, (la diputada parla emocionada) sabeu els qui em coneixeu la situació que estic vivint (aplaudiments) -gràcies- amb els meus pares i amb ma mare en particular, que està sofrint moltíssim.
El meu fill, Manu, que tenia tres anys quan jo vaig entrar ací, ens vàrem separar son pare i jo i, des d'aleshores, m'ha estat acompanyant i ha hagut de viure les repercussions d'una mare a soles, ací, en esta casa, amb el que això suposa; així és que gràcies, Manu.

Gràcies a tots els amics i a la meua comunitat, que m'ha ajudat perquè jo poguera estar ací, perquè no tenia ningú més.
Soc una d'eixes díhuit famílies -no sé quina soc, però una d'eixes.
(Rialles i aplaudiments)

Als meus companys de lluita.
Susana, Roberto, Sergi, Salva i Diego, gràcies per haver-me acompanyat en tots estos plens, des de la llunyania.

I sols una demanda i és que crec que…, jo crec que cal ja començar a pensar en un altre himne per al País Valencià.
I jo en proposaria un que, per favor, podem cantar juntes.
(La diputada canta) Mira si he corregut terres, mira si he corregut terres, que he estat en Alfarrasí… Este podria ser un himne.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Continuarem amb…, ja no sé definir si són rèpliques o intervencions finals de legislatura.

Té la paraula l'il·lustre diputat José Luis Aguirre, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Senyor Aguirre, si vosté també va cantar, ens ho diu i (rialles)…

Quan vosté vullga.

El senyor Aguirre Larrauri:

Gracias, presidente.

Por aclamación popular, les prometo a todos que no voy a cantar.
(Rialles i aplaudiments)

Señores del Botànic, yo creo que deben prepararse para hacer lo que de verdad saben hacer; deben prepararse para hacer oposición, que es lo que les va a tocar dentro de dos meses.
(Aplaudiments)

La verdad, creo que la postura del Grupo Parlamentario Vox sobre la ley de despoblamiento ha quedado más que clara.

Y me gustaría, como parlamentario, cerrar mi legislatura.
La verdad es que asumí el reto de formar parte de las Corts con más ilusión que conocimiento sobre el día a día de la institución.
He aprendido mucho de todos, de todos los miembros de este parlamento, del personal, de los equipos de trabajo y el staff, de sus diputados.
Y se lo agradezco a todos, a través de nuestro presidente, como máximo representante institucional de las Cortes.

Debo agradecer al Grupo Parlamentario Vox y a mi presidente, José María Llanos, la confianza que depositó en mí, tanto por formar parte del mismo como por permitirme ser la voz de muchos ciudadanos en este parlamento.
Mi afecto y gratitud a todos mis compañeros de Vox.

En esta legislatura he conocido algunas personas de los diferentes grupos parlamentarios y también del Consell cuyo trato y recuerdo me llevaré en el corazón.
La distancia y las diferencias políticas e ideológicas creo que no están reñidas con el aprecio personal.
Sería triste pensar que la política no permitiese valorar con justicia a las personas.

Les Corts son la representación del pueblo valenciano, un pueblo que merece que su parlamento esté a la altura de estos momentos de la historia y que haga que la región valenciana tenga el puesto que, por derecho propio, merece en España.
Trabajar por una Valencia mejor es trabajar por una España mejor.

No sé quiénes estarán aquí la próxima legislatura.
Les pido que asuman la alta responsabilidad que supone representar a todos los valencianos, pues el parlamento no es solo una institución para exponer programas políticos y para aflorar las diferencias, sino para servir a los ciudadanos.
Por eso, les ruego que escuchen y que sean escuchados.

Y, por último, les ruego que disculpen mis errores, pero también me gustaría que valoraran mis aciertos.
Nadie está en posesión de la verdad absoluta, ni en el gobierno ni en la oposición, pero a todos nos corresponde construir una sociedad más justa y, si en eso nos ponemos de acuerdo, creo que nuestra presencia en este parlamento no habrá sido en vano.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Escoltarem la rèplica que, en nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, realitzarà la il·lustre diputada… No?

Moltes gràcies.

Doncs, escoltarem la locució, diguem-ho així, rèplica o locució de l'il·lustre diputat Vicent Marzà, en nom del Grup Parlamentari Compromís.

Quan vosté vullga, senyoria.

El senyor Marzà i Ibáñez:

Gràcies.

Gràcies, senyor president.

Gràcies, companys, companys i companyes de les Corts.

Deia en la primera intervenció que és de justícia que fem aquesta llei i que és necessari que els nostres companys i companyes, els nostres conciutadans que viuen a l'entorn rural tinguen els mateixos drets i els garantim.
I ho deia i ho podem personificar en dos personetes que avui han estat per ací dalt, que ara no les veig, una es diu Aitana i l'altra es diu Ona.
Fem aquesta llei perquè Aitana i Ona puguen decidir si viuen a Eslida o a Vistabella, on tenen les seues famílies, o a Castelló, però que tinguen els mateixos drets.
O ho fem també perquè Emilio Ibáñez, un senyor que no coneixereu, però que era el meu iaio, que va emigrar d'un mas de l'interior de Castelló, doncs, que els emilios ibáñez que ara hi ha no hagen d'emigrar perquè no tenen oportunitats a la seua terra.

Dit això, hem vist una confrontació de models, ho vam vore en la comissió.
Hi ha un model que ens porta a eixe model de La escopeta nacional, en què el rural és una anècdota del que ha de ser la dignitat i la vida lliure del conjunt de les persones.

I hi ha un altre model, companyes i companys del Botànic, el model dels drets, el model de les llibertats, el model de les garanties, el model de l'equilibri territorial, de l'equitat i de les garanties per a totes les persones; eixe model que hem construït durant huit anys, que estem construint amb aquesta llei i que hem de seguir construint durant, com a mínim, quatre anys més.
Per això, vull donar-los les gràcies pel treball que han realitzat a tots els diputats i diputades, especialment dels grups botànics -també dels grups de l'oposició, però especialment dels grups botànics-, que no repetiran.
Alguns tornaran a Pego, altres tornaran a Vistabella, altres tornaran més cap al sud, altres probablement aniran cap al Camp de Túria i hi haurà d'altres que, a la millor, tornaran a més al sud encara, però totes i tots podeu tindre ben clar que hem treballat per la dignitat d'aquest poble, que hem fet tot el que hem pogut i més i que este país és molt més just, molt més lliure, molt més solidari, molt més feminista i té, de veritat, molta més llibertat per a seguir vivint cada dia millor.

Per això, vull donar-los les gràcies als qui se'n tornen a sa casa, als qui a la millor se'n van a Copenhaguen, als qui a la millor se'n van a París, als qui a la millor se'n van a altres llocs, però que han portat amb dignitat la sobirania popular valenciana, (remors) que ho han fet amb la dignitat necessària per a representar-nos i, sí, plantejar models alternatius, clar, per això estem en partits diferents, però poder sumar també i poder garantir drets i llibertats.

Miren, aquesta llei és necessària, sí; és justa, sí, i ens ha de servir també per a seguir avançant.
Per això, els dic que, des del nostre grup, no només estem més que satisfets d'aquest treball, sinó no només d'aquests huit anys, sinó dels quatre que venen…, per vindre, i que també construirem junts, companys i companyes del Botànic.

Per tant, no només llarga vida al Botànic, sinó, sobretot, llarga vida al País Valencià.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per al torn de rèplica, té la paraula la il·lustre diputada Elisa Díaz.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

Miren, por un lado, quería contestar.
Sí, se manifiestan los bomberos forestales y se manifiestan porque, tras cuatro años, no tienen aún convenio colectivo.
Cuatro años y aún no tienen convenio colectivo, por eso se manifiestan, porque ustedes están gobernando y no han sido capaces de hacerlo.

Por otro lado, gestión forestal.
Claro que iniciamos proyectos de gestión forestal.
¿Y saben lo que pasó?
Que ustedes llegaron y los paralizaron todos, todos, y eso es una realidad y, si no, pregúnteselo al sector forestal.
Por cierto, sector forestal que ha trasladado muchísimas propuestas en estos ocho años, de la mano del Grupo Parlamentario Popular, y a todas han dicho que no, a todas.
Miren, y no es que lo diga yo: «Evacuados del incendio critican la gestión de la Generalitat en el cuidado del monte», (soroll de papers) «Afectados por el fuego lamentan el polvorín del monte por decisiones de despachos de la conselleria y la Confederación Hidrográfica del Júcar», «Alcaldes y gestores de montes alertan del abandono de la zona», «Vecinos de alcaldes reprochan que la administración ni hace ni deja hacer», algo que ya dijeron los vecinos de Bejís y Torás; por cierto, vecinos de Bejís que han estado incluso cultivando en zonas que no habían sido afectadas y algún vecino, algún vecino de Bejís, ha tenido que arrancar los cien olivares que había plantado por una orden de la conselleria.
Es que esa es la realidad, eso es lo que está pasando en nuestro mundo rural.
¿Qué nos están contando ahora con esta ley?

Miren, señorías, (soroll de papers) esta es una fotografía que no me han pasado.
Esta fotografía la hice yo el 16 de enero de 2020 en Montán, Montán, población que hemos visto envuelta en llamas, que, gracias a la faja auxiliar que se hizo a nivel municipal, se han salvado las viviendas.
Señorías, no les dejaron hacer; a muchísimos municipios que han sido afectados por el incendio no les dejaron hacer, les multaron además por hacer.
(Aplaudiments) Es que esa es la realidad.
No nos vengan con historias ni con cuentos chinos.

Y, para terminar, y para que se queden tranquilos con esta ley.
Miren, a falta de autocrítica por su parte y de tanto «ximoanuncio», solo queda decir que no se preocupen, porque esta ley se concretará por el Consell que va a venir, por el Consell del Partido Popular, de la mano de Carlos Mazón, quien tiene una gran experiencia en la lucha contra el despoblamiento, como presidente de la Diputación de Alicante, con actuaciones como el plan +Cerca, dotado de 44,5 millones de euros, que focaliza su atención en las poblaciones más pequeñas, o el plan +Deporte o el plan +Agua, también las ayudas para la ejecución de planes locales de prevención de incendios, un millón que se suma a los más de seis que ya se han puesto en otras anualidades, más los dos millones para la mejora de masas forestales, más tres millones para la recuperación de la cubierta vegetal de los terrenos incendiados en otras medidas.
(Veus)

Miren, esta forma de actuar la trasladará Carlos Mazón de la diputación a la Generalitat en unos meses, cuando sea presidente de la Generalitat.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Díaz González:

Y me despido, si me lo permite, president, porque, después de catorce años que cumplo como diputada en estas Cortes pasado mañana, 1 de abril de 2009 la primera vez que entré aquí en las Cortes, como diputada, quiero unirme a todas las despedidas que se han hecho aquí, tanto las románticas como las emotivas como las que han citado a todo el personal de estas Cortes que tanto nos ayuda.

Al personal del Grupo Parlamentario Popular, (la diputada s'emociona) que tanto nos ha ayudado.
(Aplaudiments) Gracias porque han tenido una gran consideración conmigo, con mi persona.
Creo que salgo con un aprobado por parte de los diputados, como publicaban el otro día.

Gracias por…, todas las personas que he compartido comisión de otros grupos parlamentarios, que hemos podido consensuar y hemos podido no solo eso, sino también llegar a ser hasta amigos.
(Veus)

Gracias a los miembros de mi grupo parlamentario.
Gracias, Felipe, por dejarme las gafas que hoy, precisamente hoy, se me han olvidado.
Gracias, Elena, por tu apoyo continuo en las redes sociales y en todo.
A mis compañeros de comisiones: Pepe Císcar, Miguel, Alfredo, he aprendido tanto de vosotros que, de verdad me llevo…, os llevo en mi corazón; gracias a todos.
Marisa Mezquita, gracias por levantarme en los momentos más duros; gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.

La senyora Díaz González:

Y gracias a, por supuesto, Ana, el personal sanitario que ha cuidado tanto de mí.
A Pilar, que por fin tengo la foto con ella, esa oficina móvil… Bueno, y a todos en general, a todos, han sido muchos años.
Necesitaba un respiro.
Me voy porque yo quiero, que quede claro; necesito cambiar de aires, necesito dejar de coger tanto coche, necesito dedicar más tiempo también a mi familia.
Pero voy a seguir trabajando y va a seguir intentando aportar mi granito de arena a esta sociedad para mejorarla.
Y no me pienso olvidar del mundo rural, porque el mundo rural necesita que no nos olvidemos de ellos.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

I, amb les paraules d'Ana Besalduch, en nom del Grup Parlamentari Socialista, finalitzarem el debat d'este punt, farem la Junta de Síndics i passarem a votació tot seguit.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Besalduch Besalduch:

Gràcies, president.

Bé, parlant de despoblament i de lluita contra el despoblament acabem esta desena legislatura; eixe despoblament que és un problema, com va dir la consellera Bravo, estructural i que requereix una acció integral, multisectorial i estable en el temps i, quan dic estable en el temps, doncs, ja m'entenen, només pot ser estable en el temps si Ximo Puig és el president de la Generalitat i tenim un govern del Botànic.
(Aplaudiments)

Esta llei culmina un procés que es va iniciar ja la passada legislatura, en un marc legislatiu sòlid per a afrontar i per a continuar lluitant contra eixa lacra del despoblament amb accions i mesures transversals, però, sobretot, sobretot i molt important, l'article 13 d'esta llei.
Qui finançarà totes estes polítiques?
La Generalitat Valenciana, (aplaudiments) el govern valencià.

I, mire -vaig anar acabant també-, senyora Díaz jo… Bé, agraïsc el tarannà de tots els portaveus en esta llei, la senyora Díaz, la senyora Patricia, Vicent, Bea, el senyor Aguirre -amb qui hem parlat poc perquè no tenien esmenes parcials, però bé-; agraïsc moltíssim el tarannà.
Però sí vull fer una reflexió, abans d'anar-me'n, pel que han dit alguns dels portaveus.

Senyora Díaz, els ajuntaments no necessitem presidents de diputacions com el senyor Mazón, que ens hagen de tutelar i ens diguen en què ens hem de gastar els diners.
El que necessiten els pobles d'Alacant és que la diputació d'Alacant implemente els fons de cooperació, igual que ho fan la de València y la de Castelló, perquè no volem estar tutelats.
(Aplaudiments)

Senyor Aguirre, jo no crec que els faça molta gràcia als caçadors, a la societat de caçadors del meu poble i de la resta dels pobles del món rural, eixa idea seua que ha verbalitzat de forma literal dient que la caza tiene que ser para un turismo de alto poder adquisitivo; és a dir, els pobles hem de ser reservas de caza para los señoritos.
No crec jo que els caçadors dels nostres pobles estiguen d'acord amb vosté.

I dir-li a la senyora Patricia, quan parla de la col·laboració publicoprivada en el món rural.
No tenim privades en el món rural, senyora Patricia.
No en tenim.
Si no ho fem des d'allò públic, no pot ser.

Com deia, agrair el tarannà de tot el món.
De veres que m'emporte moltes amistats, relacions personals, que encara que siguem de diferents grups i de diferents ideologies hem pogut treballar d'una forma tranquil·la, sobretot a tots els que conformem la comissió d'educació, que és a la que he estat jo més dedicada, llevat d'este parèntesi en la comissió de justícia i en esta llei contra el despoblament.

De veritat que els desitge a totes i tots el millor i que continuem treballant per la societat valenciana, evidentment amb un govern progressista.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

I amb estes paraules, senyories, finalitzem el debat d'este punt.

Anem a suspendre, per a rebre el vot telemàtic, deu minuts este ple.
I a les tretze…, i n'hi ha junta, tot seguit, Junta de Síndiques.

A les 13:35 reprenem el ple.
En deu minuts.
En deu minuts reprenem el ple.
N'hi ha Junta de Síndiques.
(El president colpeja amb la maceta)

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

Votació dels punts tercer a nové i quinzé a dihuité de l'ordre del dia de la 77a sessió del Ple de les Corts Valencianes

El senyor president:

Sí, senyories, anem a passar a votacions.
(Pausa)

Senyories, anem a passar a votacions.

Senyories, anem a passar a votació.

Votem, en primer lloc, el dictamen de la Comissió d'economia, de pressupostos i hisenda sobre l'informe de fiscalització del compte general de la Generalitat, registre d'entrada 67.
458.
És el tercer punt de l'ordre del dia.
Senyories, comença la votació.
70, més 1 vot, 71 vots favorables; 23 en contra; 0 abstencions.
Queda aprovat.

Votem ara el punt número quart.
Votem ara, senyories… (Veus) Podem continuar?
Senyories, anem a votar el punt quart, que és validació o derogació del Decret llei 3/2023, registre d'entrada 69.
872; correcció d'errades, registre d'entrada 70.
546.
Senyories, comença la votació.
50 vots favorables, 44 en contra, 0 abstencions.
Queda validat el decret llei.

Votem ara si el Decret llei 3/2023 és tramitat com a projecte de llei.
Senyories, comença la votació.
42 vots favorables, 51 en contra, 0 abstencions.
No es tramita com a projecte de llei.

Votem ara, senyories, el punt 5, que es validació o derogació del Decret llei 4/2023, registre d'entrada 70.
526.
Senyories, comença la votació.
El Decret llei 4/2023, sobre el text refós de la llei de cooperatives de la Comunitat Valenciana, queda aprovat per unanimitat amb 94 vots.

Es va demanar que es poguera tramitar com a projecte de llei, que és el que anem a votar tot seguit, la tramitació com a projecte de llei.
Comença la votació.
10 vots favorables, 84 en contra, 0 abstencions.
No es tramita com a projecte de llei, queda plenament validat.

Votem ara, senyories, el punt sext de l'ordre del dia, que és validació o derogació del Decret llei 5/2023, d'aprovació de les mesures necessàries per a la concessió d'ajudes destinades a impulsar un nou model econòmic de la indústria audiovisual en matèria de producció d'obres cinematogràfiques i obres audiovisuals al territori valencià, registre d'entrada 70.
596.
Senyories, comença la votació.
Amb 49 vots favorables, 44 en contra, 0 abstencions, queda validat el Decret llei 5/2023.

S'ha sol·licitat la tramitació com a projecte de llei, que és el que anem a votar tot seguit.
Comença la votació.
Amb 44 vots favorables, 50 en contra i 0 abstencions, no es tramita com a projecte de llei.

Votem ara el vot particular presentat pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, registre d'entrada 70.
319, al dictamen de la Comissió especial d'estudi sobre la discapacitat i diversitat funcional.
Senyories, comença la votació.
11 vots favorables, 83 en contra, 0 abstencions.
Queda rebutjat el vot particular.

Votem ara el dictamen, el dictamen de la Comissió especial d'estudi sobre la discapacitat i diversitat funcional.
Senyories, comença la votació.
Amb 84 vots favorables, 10 en contra, 0 abstencions, queda aprovat el dictamen de la comissió especial d'estudi sobre la discapacitat.

Passem al punt huité, que és l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, registre d'entrada 68.
864, al Projecte de llei de la Generalitat de diversitat familiar i suport a les famílies.
Senyories, comença la votació.
44 vots favorables, 50 en contra, 0 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena a la totalitat.

Votem ara l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos al mateix projecte de llei, registre d'entrada 69.
901.
Senyories, comença la votació.
43 vots favorables, 50 en contra, 1 abstenció.
Queda rebutjada l'esmena a la totalitat.

I votem ara l'esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Popular al mateix projecte de llei.
Comença la votació.
Amb 44 vots favorables, 47 en contra, 0 abstencions, queda rebutjada l'esmena a la totalitat.

Votem ara, senyories, el punt 9, presa en consideració de la Proposició de llei davant el Congrés dels Diputats de modificació de la Llei 22/2009, per la qual es regula el sistema de finançament de les comunitats autònomes, presentada pels grups parlamentaris Compromís i Unides Podem, registre d'entrada 68.
248, amb correcció d'errades 68.
385.
Senyories, comença la votació.
Amb 50 vots favorables, 44 en contra, 0 abstencions, queda aprovada la presa en consideració de la proposició de llei.

Votem ara, senyories, el punt 15, i després votarem els dictàmens de les lleis.
Votem ara el punt 15, que és la proposta de creació d'una comissió especial d'investigació sobre el presumpte cobrament de comissions il·legals, presentada pel Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada 67.
699.
Senyories, comença la votació.
Amb 69 vots favorables, 25 en contra, 0 abstencions, queda aprovada la proposta.
(Aplaudiments)

Votem ara, senyories, la votació de la Proposició de llei d'habitatges col·laboratius de la Comunitat Valenciana.
Votem, en primer lloc…, és el punt 10 de l'ordre del dia.
Bé, votem en primer lloc l'esmena d'aproximació número 1 a les esmenes 56 del Grup Parlamentari Popular i 57 del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Senyories, comença la votació.
34 vots favorables, 50 en contra, 10 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena tècnica 1 al títol de l'article 18, registre d'entrada 78.
830.
Senyories, comença la votació.
73 vots favorables, 21 en contra, 0 abstencions; queda aprovada l'esmena tècnica.

Votem ara l'esmena tècnica número 2 a l'article 19.
11, registre d'entrada 70.
829.
Comença la votació.
82 vots favorables, 10 en contra, 0 abstencions; queda aprovada l'esmena tècnica.

Votem ara el bloc d'esmenes del Grup Parlamentari Popular.
Votem ara les esmenes que van de la 2 a la 62.
Senyories, comença la votació.
45 vots favorables, 49 en contra, 0 abstencions; queden rebutjades les esmenes.

Votem ara el conjunt del bloc d'esmenes del 4 al 65, del Grup Parlamentari Popular.
Comença la votació.
33 vots favorables, 50 en contra, 11 abstencions; queden rebutjades estes esmenes.

Votem ara les esmenes 50 i 58.
Comença la votació.
23 vots favorables, 60 en contra, 11 abstencions; queden rebutjades estes dos esmenes.

I, finalment, votem l'esmena número 60.
Comença la votació.
83 vots favorables, 0 en contra, 11 abstencions; queda aprovada l'esmena.

Votem ara les esmenes del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Comencem per l'esmena número 5.
Comença la votació.
35 vots favorables, 59 en contra, 0 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara les esmenes 18 i 41.
Comença la votació.
42 vots favorables, 50 en contra, una abstenció; queden rebutjades les esmenes.

I votem ara l'esmena número 54.
Comença la votació.
11 vots favorables, 83 en contra, 0 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara els articles de la proposició de llei.
Comencem ara amb els articles 1, 6, 11, 12, 13 i 20.
Comença la votació.
84 vots favorables, 10 en contra, 0 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara els articles 2, 3, 4, 5, 7, 16, 21 i 22.
Comença la votació.
62 vots favorables, 32 en contra, 0 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara els articles 8, 9, 14, 18 i 19.
Comença la votació.
48 vots favorables, 44 en contra, 0 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara els articles 10, 15, disposició final segona.
Senyories, comença la votació.
50 vots favorables, 33 en contra, 11 abstencions; queden aprovats els articles i disposició.

Votem ara l'article número 16.
Comença la votació.
61 vots favorables, 33 en contra, 0 abstencions; queda aprovat l'article.

Votem ara l'article número 17.
Comença la votació.
61 vots favorables, 10 en contra, 23 abstencions; queda aprovat l'article.

Votem ara els articles 21 i 22.
Comença la votació.
61 vots favorables, 33 en contra, 0 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara les disposicions addicionals primera, segona, final primera, final tercera, final quarta i final cinquena.
Comença la votació.
61 vots favorables, 10 en contra, 23 abstencions; queden aprovats.

Votem ara la disposició transitòria única, i és nova.
Comença la votació.
50 vots favorables, 10 en contra, 34 abstencions; queda aprovada la disposició transitòria.

Votem ara l'exposició de motius.
Comença la votació.
51 vots favorables, 33 en contra, 10 abstencions; queda aprovada l'exposició de motius.

I finalment, senyories, anem a votar el Projecte de llei d'habitatges col·laboratius, el conjunt del projecte de llei.
Comença la votació.
50 vots favorables, 21 en contra, 23 abstencions; (aplaudiments) queda aprovada la Proposició de llei d'habitatges col·laboratius.

Senyories, anem a votar ara el Projecte de llei de la Generalitat de participació ciutadana i foment de l'associacionisme.

Votem ara, senyories, les esmenes del Grup Parlamentari Popular, la número 5, 12, 62 i 73.
Comença la votació.
43 vots favorables, 50 en contra, 0 abstencions; queden rebutjades.

Votem ara el conjunt d'esmenes del Grup Parlamentari Popular que van de la 9 a la 76.
Comença la votació.
33 vots favorables, 49 en contra, 10 abstencions; queden rebutjades les esmenes.

Votem ara les esmenes número 25, 26, 30, 51 i 70.
Senyories, comença la votació.
22 vots favorables, 51 en contra, 21 abstencions; queden rebutjades les esmenes.

Votem ara les esmenes número 46, 55 i 75.
Comença la votació.
23 vots favorables, 61 en contra, 10 abstencions; queden rebutjades les esmenes.

Votem ara l'esmena número 72.
Comença la votació.
32 vots favorables, 50 en contra, 11 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Passem a votar les esmenes del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Votem ara les esmenes 1, 2, 13, 16, 28, 32, 39 i 67.
Comença la votació.
34 a favor, 51 en contra, 9 abstencions; queden rebutjades les esmenes.

Votem ara l'esmena número 27.
Comença la votació.
11 vots favorables, 74 en contra, 9 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena número 35.
Comença la votació.
11 vots favorables, 51 en contra, 32 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena número 36.
Comença la votació.
11 vots favorables, 60 en contra, 23 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena número 38.
Comença la votació.
11 vots favorables, 83 en contra, 0 abstencions; queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena número 40.
Comença la votació.
60 vots favorables, 1 en contra i 31 abstencions; queda aprovada l'esmena.

Votem ara les esmenes número 56 i 57.
Comença la votació.
11 vots favorables, 75 en contra, 8 abstencions; queden rebutjades les esmenes.

Anem a passar a votar els articles de la llei.
Votem, senyories, els articles 1, 2, 13 i 39.
Comença la votació.
84 vots favorables, 10 en contra, 0 abstencions; queden aprovats.

Votem ara els articles que van del 3 al 36.
Senyories, comença la votació.
49 vots favorables, 45 en contra, 0 abstencions; queden aprovats estos articles.

Votem ara el conjunt d'articles que van del 4 al 54 i les disposicions addicionals, transitòries i finals d'este apartat.
Comença la votació.
61 vots favorables, 10 en contra, 23 abstencions; queden aprovades les disposicions.

Votem ara els articles número 6, 10, 28, 30, 34 i 40.
Comença la votació.
61 vots favorables, 33 en contra, 0 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara els articles 7, 9 i 15.
Senyories, comença la votació.
60 vots favorables, 11 en contra, 23 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara l'article número 14.
Comença la votació.
72 vots favorables, 21 en contra, 0 abstencions; queda aprovat l'article.

Votem ara els articles 21 i 25.
Comença la votació.
49 vots favorables, 22 en contra, 23 abstencions; queden aprovats els articles.

Votem ara l'article número 27.
Comença la votació.
50 vots favorables, 21 en contra, 23 abstencions; queda aprovat l'article.

Votem ara l'article número 29.
Comença la votació.
61 vots favorables, 33 en contra, 0 abstencions; queda aprovat l'article.

Votem ara els articles número 31, 35, 43, 49, 50 i disposició addicional segona.
Comença la votació.
60 vots favorables, 10 en contra, 23 abstencions; queden aprovats estos articles.

Passem ara a votar l'article 38.
Comença la votació.
61 vots favorables, 9 en contra, 24 abstencions; queda aprovat l'article.

Votem ara, senyories, l'exposició de motius.
Comença la votació.
Amb 61 vots favorables, 33 en contra, 0 abstencions, queda aprovada l'exposició de motius.

I votem ara, senyories, la votació al projecte de llei.
Votem el projecte de llei de participació.
Senyories, projecte de llei… Senyories, comença la votació.
El Projecte de llei de participació ciutadania i foment de l'associacionisme ha estat aprovat amb 61 vots favorables, 33 en contra i 0 abstencions.
(Aplaudiments)

Senyories, i passarem al següent i últim punt que ens toca votar.
(Soroll de papers) Bé, no, perquè després tenim un ple específic… En este ple, en este ple; ho estava diguent bé.
Votem ara el Projecte de llei integral de mesures contra el despoblament de la Comunitat Valenciana.

Comencem a votar les esmenes d'aproximació.

La número 1.
Comença la votació.
(Se sent una veu que diu: «No hay aproximación») L'aproximació no ha sigut molt efectiva.
33 vots a favor; 50 en contra; 0 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena número 1.

Votem a vore ara l'esmena d'aproximació número 2, a les esmenes 53 i 54 del Grup Parlamentari Ciudadanos.
Comença la votació.
11 vots favorables; 60 en contra; 23 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena d'aproximació número 2.

I anem a vore l'esmena número 3 d'aproximació, si tenim més sort.
Senyories, votem ara l'esmena d'aproximació número 3.
Comença la votació.
A la tercera va la vençuda.
(Veus) Amb 84 vots favorables, 10 en contra, 0 abstencions, queda aprovada esta esmena d'aproximació número 3.

Votem ara l'esmena tècnica número 1.
Senyories, comença la votació.
Amb 73 vots favorables, 0 en contra i 21 abstencions, queda aprovada l'esmena tècnica.

Passem a votar, senyories, les esmenes dels grups parlamentaris.

En primer lloc, les esmenes del Grup Parlamentari Popular.

Votem ara les esmenes números 4, 5, 43, 44, 47 i 50.
Senyories, comença la votació.
Amb 32 vots favorables, 61 en contra i 0 abstencions, queden rebutjades estes esmenes.

Votem ara les esmenes que van de la 7 a la 96.
Comença la votació.
Amb 43 vots favorables, 50 en contra i 0 abstencions, queden rebutjades les esmenes.

Votem ara les esmenes números 17, 18, 45 i 66.
Comença la votació.
Amb 33 vots favorables, 50 en contra, 10 abstencions, queden rebutjades les esmenes.

Votem ara l'esmena número 52.
Comença la votació.
Amb 23 vots favorables, 61 en contra, 10 abstencions, queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena número 83.
Comença la votació.
44 vots favorables; 50 en contra; 0 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Votem ara, senyories, l'esmena número 92.
Comença la votació.
33 vots favorables; 50 en contra; 11 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Votem ara l'esmena número 94.
Comença la votació.
23 vots favorables; 60 en contra; 11 abstencions.
Queda rebutjada l'esmena.

Votem ara, senyories, les esmenes del Grup Parlamentari Ciudadanos.

Concretament, ara votem l'esmena número 6.
Comença la votació.
Amb 33 vots favorables, 61 en contra, 0 abstencions, queda rebutjada l'esmena.

Votem ara les esmenes que van de la 23 a la 82 en el… Comença la votació.
20 vots favorables; 51 en contra; 23 abstencions.
Queden rebutjades estes esmenes.

Votem ara les esmenes 15, 34 i 68.
Comença la votació.
11 vots favorables; 60 en contra; 23 abstencions.
Queden rebutjades les tres esmenes.

Votem ara les esmenes 19, 24, 25, 26, 64, 71, 72 i 80.
Comença la votació.
Amb 43 vots favorables, 51 en contra i 0 abstencions, queden rebutjades les esmenes.

Votem ara l'esmena número 16.
Comença la votació.
Amb 11 vots favorables, 82 en contra, 0 abstencions, queda rebutjada l'esmena.

Votem ara les esmenes números 31, 35, 60 i 65.
Senyories, comença la votació.
Amb 11 vots favorables, 51 en contra i 31 abstencions, queden rebutjades les esmenes.

Votem ara els articles, senyories.
Els articles…, comencem per l'articulat del projecte de llei.

Anem a votar els articles de l'article número 1 a la disposició final segona.
Senyories, comença la votació.
Amb 61 vots favorables, 10 en contra, 23 abstencions, queda aprovat el conjunt d'articles.

Votem ara els articles 2, 11, 16, 33 i 38.
Comença la votació.
Amb 49 vots favorables, 21 en contra, 23 abstencions, queden aprovats els articles.

Votem ara els articles números 3, 12, 20, 26, 31 i 37.
Comença la votació.
61 vots favorables; 10 en contra; 23 abstencions.
Queden aprovats els articles.

Votem ara els articles números 7, 10, 17, 18, 19, 25, 28, 30, 32, 34 i 35.
Senyories, comença la votació.
Amb 50 vots favorables, 21 en contra, 22 abstencions, queden aprovats els articles.

Votem ara l'article número 8.
Comença la votació.
83 vots favorables; 10 en contra; 1 abstenció.
Queda aprovat l'article.

Votem ara els articles números 36 i 42.
Comença la votació.
48 vots favorables; 18 en contra; 27 abstencions.
Queden aprovats estos dos articles.

Votem ara (veus)… Votem ara l'article 39 -ja queda poquet, però no ens maregem molt, eh?
-.
Votem ara l'article 39.
Senyories, comença la votació.
Amb 50 vots favorables, 10 en contra i 34 abstencions, queda aprovat l'article.

Votem ara la disposició transitòria quarta.
Comença la votació -ens queden dos votacions, senyories, i després el ple específic-.
Amb 49 vots favorables, 10 en contra i 34 abstencions, queda aprovada la disposició transitòria.

Votem ara, senyories, l'exposició de motius.
Comença la votació.
Amb 61 vots favorables, 10 en contra, 23 abstencions, queda aprovada l'exposició de motius.

I ara sí, senyories, anem a votar la votació final al Projecte de llei, de la Generalitat, integral de mesures contra el despoblament de la Comunitat Valenciana.
Senyories.
Comença la votació.
Amb 73 vots favorables, 10 en contra, 11 abstencions, queda aprovat el Projecte de llei integral de mesures contra el despoblament de la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments.
Pausa)

Senyories, anem a finalitzar esta sessió de ple, que és la número 78.
I, perquè sé que tindran un poquet de mono, anem a continuar amb una altra sessió de ple per a votar.

Per tant, senyories, mentres tanquen esta sessió i encetem l'altra, són problemes tècnics, sí que m'agradaria… i aprofite per a dir-los unes paraules.

Crec que hem culminat una etapa, una etapa de les nostres vides i una etapa també en la institució que ha donat peu a esta desena legislatura.
Una etapa que va començar allà en el juny, quan vam constituir les Corts, en el juny del 2019, després de les eleccions d'abril, en este cas, i que culminarà quan s'encete la nova legislatura, la número onze.

Jo vull agrair-los a tots vostés la dedicació, el treball i done fe que han fet un bon treball, un treball molt intens, molt desagraït moltes vegades, en què cadascú de nosaltres no hem vist a l'altre com a un enemic, sinó, simplement, com a una persona que defensa posicions necessàriament divergents en molts aspectes i en altres no, on hem aconseguit grans consensos.

És un treball molt sacrificat.
He fet, mentres estava ací, un repàs dels dies que hem estat ací, les 24 hores, i són més de quaranta dies en què hem estat ací reunits, perquè són més de mil hores en setanta-set reunions de ple de les Corts.
No vull parlar ja del que ha sigut el treball en comissions o la necessària relació amb els agents econòmics, socials, entitats de tot tipus; un treball molt sacrificat i vull pensar que esta institució, les Corts Valencianes, ha fet un treball útil i positiu per a la societat valenciana.
Per tant, el meu reconeixement i la meua enhorabona.

En nom de la mesa, en el meu propi… En nom de la mesa, Cristina Cabedo, que ens ha dirigit unes paraules als membres de la mesa, Luis Arquillos, secretari de la mesa, Jorge Bellver i Maria Josep Salvador i jo mateix agrair-los el treball, les paraules que ens han dit i disculpar-me, disculpar-nos si en algun moment no hem estat a l'alçada del que requeria el debat, la moderació del debat.

Però crec que esta legislatura, que serà recordada com la legislatura del virus -que pareix que siga del segle passat-, però esta legislatura, en què haguérem d'adaptar la nostra activitat parlamentària, sense deixar de fer-la, i l'hem haguda de fer gràcies al comité de seguretat i de salut que ens ha ajudat en tot moment.
Gràcies als grans professionals, que sense ells no faríem res, als professionals de tot tipus, des de la neteja, de majordomia, de lletrats, de…, me deixaré algú, sempre em passa, des de l'arxiu, de tot l'equip mèdic i que ens van donar les pautes per a poder adaptar la nostra activitat a allò que ha sigut esta legislatura, un tan difícil, com ha sigut la vida dels nostres conciutadans.

Vull agrair el treball que ha fet la comissió de les Corts de reconstrucció, amb un gran treball per a marcar, d'una forma molt completa, molt ampla, el treball del que hauria de ser l'eixida.
I crec que ens podem sentir satisfets que, gràcies a la ciència i a l'enorme responsabilitat de tots, hem pogut superar eixa pandèmia molt millor que moltes dictadures que pensaven que ens anaven a donar lliçons.
Les democràcies, les democràcies occidentals, en eixe sentit, hem donat una lliçó importantíssima.

I vull pensar que tots els acords i tots els pressupostos i totes les disposicions que ací hem aprovat seran molt útils i molt positives per a solucionar la vida i els problemes que tenen els nostres conciutadans.
Així ho espere i espere que, el que ens queda, doncs, organitzarem la Diputació Permanent i culminarem el nostre treball, un treball que serà recordat i del qual m'emporte, ens emportem tots, la dedicació que hem tingut, el saber aportar a esta institució una gran part de la nostre dedicació i treball.
I, per tant, crec que ha sigut una legislatura molt positiva.

Anem a culminar-la ara, amb la votació en urna, en el ple específic.

I els desitge el millor en les seues vides personals; i en la vida política, doncs, espere que pugam continuar treballant i liderant…, això.

Moltes gràcies i sempre tindran en mi i en els membres de la mesa un amic.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(S'alça la sessió a les 14 hores i 27 minuts)