Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 27 de
setembre de 2007.
Comença la sessió a les 10 hores i 4
minuts.
Presideix la presidenta de les Corts Valencianes, senyora
María Milagrosa Martínez Navarro.
Sessió
plenària número 7.
Tercera i darrera reunió.

Compareixença del president del Consell, senyor
Francisco Camps Ortiz, per a respondre les preguntes d'interés
general per a la Comunitat Valenciana formulades pels grups parlamentaris
(RE números 2.
576, 2.
564 i 2.
292)

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
compareixença del president del Consell per a
respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat
Valenciana formulades pels grups parlamentaris.

Té la paraula el síndic del Grup
Parlamentari Popular.
(Veus)

El senyor González Pons:

Molt honorable senyor president de La Generalitat.

Senyora presidenta.

Senyories.

Hace ya más de tres años en los que la
Comunidad Valenciana se ve sistemáticamente relegada con respecto a
otras comunidades autónomas en materia de inversiones procedentes
del gobierno central, y también en materia de atención
política, que es otro modo institucional de invertir, al menos en
confianza y en expectativas.

Desde la constitución de las presentes Cortes
Generales han transcurrido 1.
274 días -1.
274
días-, de los que el presidente Zapatero, sumando todas las
horas en las que nos ha visitado, e incluyendo generosamente en el total el
tiempo destinado a mítines y actos propios de su partido,
desplazamientos y descansos, solo ha pasado físicamente un
día en la Comunidad Valenciana.
Llevamos 30.
576 horas de legislatura
socialista, de las que, minuto arriba, minuto abajo, Zapatero nada
más que ha gastado 23 horas entre nosotros y, ya digo, incluyendo en
su total los buenos momentos en los que se dejó caer por aquí
para intentar llevarse nuestros votos.

Señorías, nos ha dedicado el presidente
Zapatero a estar entre nosotros ni más ni menos que el 0,078% de su
tiempo de presidente del gobierno, y hace que no le vemos desde las
últimas elecciones y su último mitin.
Luego, con tan escasas
visitas, que no le extrañe si, cuando vuelva a reaparecer por
aquí le cantan aquello de «socialistas, os recibimos con
alegría, ¡ole, mi «mare»!
, ¡ole, mi suegra!
,
¡ole, mi tía»!
El plan Solbes nos llega del centro
«pa» nuestro avío y con tantos «parneses» va
a echar buen pelo Villar del Río», (veus) pero después nos quedaremos exactamente como
estábamos.
(Aplaudiments)

Lo bien cierto, señoras y señores
diputados, es que no puede amarse lo que no se conoce.
Que en 23 horas
-en 23 horas- sueltas y sumadas a lo largo de cuatro
años, no se nos puede conocer a los valencianos, y que quien no ama,
no mima, y quien no mima, no cuida.
Y así, con un presidente
Zapatero absentista y señorito para con nuestra tierra (remors) nos ha ido como nos ha
ido en los últimos años en los presupuestos generales del
estado, unos presupuestos que, año tras año, han convertido
Andalucía y Cataluña en territorios siempre privilegiados.
Nunca se le habría ocurrido quitarles a los alcaldes de Barcelona o
de Sevilla la presidencia de sus consorcios de sus respectivas copas
Américas, por supuesto.
(Aplaudiments)

Y tampoco al alcalde de Zaragoza, ya que solo a
nosotros el presidente Zapatero nos trata como una comunidad finca.
Este
ejercicio no será una excepción.
Si la media nacional
inversora está en 540 euros por persona, en la Comunidad Valenciana
esta media de inversión por ciudadano de Alicante, de Valencia o de
Castellón es 60 euros menos por persona, 60 euros menos por
ciudadana o ciudadano.
Es decir, más o menos lo que suman dos libros
de texto menos por cada una de nuestras cabezas.

Señor presidente, después de tres
años de menosprecio, de distancia y de altivez, la llegada de los
nuevos presupuestos generales del estado vuelve a ser un motivo serio de
preocupación para mi grupo parlamentario.
Por eso, le pedimos, como president de la Generalitat
valenciana que nos diga su posición y cómo valora usted los
presupuestos generales del estado para el 2008 y su incidencia sobre los
intereses y proyectos de nuestra tierra y de nuestra gente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el molt honorable president del
Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, presidenta.

Señorías.

Portavoz del Grupo Parlamentario Popular.

Esta legislatura nacional, socialista, comenzó
con la derogación del trasvase del agua del Ebro.
Por lo tanto, una
acción de insolidaridad en cuanto a los recursos naturales y su
reparto equitativo entre todos los españoles, y esta legislatura,
nacional, socialista, culmina en los presupuestos generales del estado
nuevamente con un acto de insolidaridad en relación con nuestra
comunidad y al resto de los españoles.

Estos presupuestos generales del estado son el reflejo
claro de un gobierno que nunca se creyó el papel de liderazgo de
toda España, que nunca creyó en España como un
proyecto colectivo y solidario, que nunca creyó en una apuesta en
donde cada ciudadano viese que su gobierno trata por igual a todos los
españoles.
Y, en concreto, los ciudadanos de la Comunidad
Valenciana, que durante estos años de gobierno socialista han visto
decisión tras decisión cómo se ha intentado mermar
nuestra capacidad de prosperidad, de progreso y de ambición.

El gobierno de La Generalitat durantes estos
años ha denunciado constantemente las malas prácticas y las
malas artes de un gobierno que no ha creído nunca ni en
España como nación, ni en la Comunidad Valenciana como motor
indispensable (aplaudiments) para seguir creciendo y progresando.

Hemos pedido el reconocimiento de los cinco millones
de ciudadanos que ya vivimos en nuestra comunidad, necesario e
imprescindible para que en las transferencias del estado en el modelo de
financiación se atienda como queremos y como debemos
políticas tan fundamentales como la educación, la sanidad,
las políticas sociales o las políticas de vivienda.
Y ha sido
caso omiso el que hemos tenido por parte del Gobierno de España.

¿Qué ha pasado en estos presupuestos
generales del estado?
Que son la evidencia, el resumen y la
constatación de un gobierno que nunca se ha creído
exactamente cuál era su responsabilidad para con todos los
españoles y ha creado un nuevo modelo de financiación para
las comunidades autónomas diferente al que la Constitución
española consagró cuando fue aprobada.
Ustedes saben que hay
dos tipos de comunidades autónomas en cuanto a su
financiación: las del régimen foral, el País Vasco y
Navarra; y las del régimen fiscal común, que son el resto de
las comunidades autónomas.

Con el cheque en blanco, sin precedentes en cualquier
presupuesto general del estado, se ha creado un tercer género de
comunidad autónoma, que no sé si puede llamarse afecta al
régimen, pero que desequilibra claramente la igualdad de
oportunidades de todos los españoles.
(Aplaudiments)

Es más, me da la sensación de que el
vicepresidente económico del gobierno se ha lavado las manos y, como
Pilatos, ha puesto una partida sin especificar, como señal
inequívoca de su rechazo a una exigencia de Rodríguez
Zapatero para incluir en los presupuestos generales del estado una partida
de inversiones sin determinar.
¿Saben ustedes lo que significa que
haya más de setecientos millones de euros en unos presupuestos
generales del estado que dice, simplemente, «a determinar en el
futuro»?
¿Qué dejación de funciones significa
que un gobierno no diga exactamente cuál es su apuesta y propuesta
para un territorio autonómico determinado?
(Aplaudiments) ¡No hay
precedente!
¡No hay precedente!

Ante tal arbitrariedad y conculcación de los
derechos y de la solidaridad entre todos los españoles, voy a pedir
a esta cámara que aprobemos una ley que modifique la ley
orgánica de financiación de las comunidades autónomas,
para que se acabe la arbitrariedad y se acaben los cheques en blanco, (aplaudiments) y que se
mantenga en la inversión del estado el equilibrio, la solidaridad y,
sobre todo, la igualdad de todos los españoles ante la ley.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

A continuació, té la paraula el
síndic del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Pla Durà:

Senyories.

Senyor Camps, jo sabia que no anava a renunciar
vosté a l'encens, l'encens este que tenia de fer-li el
seu grup, però a més d'encens, vosté hui ha
vingut acompanyat del pal·li, a l'estil de l'antic
nacionalcatolicisme, però en un altre àmbit distint.
Ací estem en la sobirania popular.
(Aplaudiments)

Mire, vosté ha fet hui una proposta que jo crec
que és una proposta, una vegada més, que enganya els
ciutadans d'este país.
Poc té a vore el
finançament autonòmic, que vostés van donar com a
estable en l'acord famós de l'any 2001 aprovat per
vostés, poc té a vore això amb el que és
l'assignació pressupostària dels pressupostos generals
de l'estat.
I vosté ha dit, vosté ha dit.
.
.
Un segon,
un segon, senyora Rita, no s'enfade, tanquil·litze's.
.
.
(Veus)

Vosté ha dit hui ací que qüestiona
el que l'orde constitucional establert al llarg d'estos anys ha
vingut consolidant el nostre estat -ho qüestiona-, que
són els estatuts d'autonomia.
Mire, Andalusia i Catalunya
reben dels pressupostos generals de l'estat de manera nítida i
clara allò que tenen establert en els seus estatuts.
.
.
Per cert, el
d'Andalusia aprovat pel seu partit, el Partit Popular.
(Aplaudiments) Val?
A partir
d'ahí, no embolique els ciutadans, no canvie la llei
orgànica de finançament, que la tindrà de vore en un
marc multilateral, i ho sap vosté, que és el Consell de
Política Fiscal i Financera.
No.

Hui li propose jo a vosté que ixca
d'ací amb el compromís de canviar el nostre Estatut per
a incorporar l'addicional que permeta ¡rebre els diners que mos
deuen a nosaltres!
(Aplaudiments)

Però al marge d'eixes qüestions, que
són qüestions per a enganyar els ciutadans, la realitat, ho
senc molt, senyor Camps, és que els valencians hui rebem 60 euros
menys que la resta dels espanyols.
Cert.
Perquè som 850.
000
més, no un milió.
.
.
, vosté està encabotat en el
milió.
No: 850.
000.

Però vull dir a tots els valencians i
valencianes que en l'època en què el senyor Aznar,
¡el senyor Aznar!
, en el Majestic acordava amb els catalans els
pressupostos generals de l'estat, en eixa època, els
valencians rebíem 180 euros menys que la mitjana dels espanyols.
(Aplaudiments) ¡180 euros!
Per cert, ¿vosté pensa que és millor el sistema de
finançament i la manera de distribuir els diners que teníem
en aquella època, assentant-se en el Majestic, cara a cara, per a
pactar la investidura?
¿Vosté creu que això és
millor?
¿O creu que el que està establert en els estatuts cal
respectar-ho?
(Remors)

Acabe.
Això és la demostració que
vostés estan en una estratègia victimista d'engany
permanent als ciutadans.
Jo li pregunte hui a vosté, que la
veritable marginació és la que tenen els valencians hui.
A
dia de hui -el senyor conseller de Benestar Social ho sap-,
17.
000 valencians que no estan rebent el que com a dret tenen garantit per
una llei aprovada pel govern socialista, que és el recurs per a
atendre les seues persones privades d'autonomia personal.
Eixa
és la realitat: 17.
000 famílies valencianes hui no tenen les
ajudes que altres comunitats autònomes ja estan posant en marxa, per
la seua desídia.

Conteste, ¿per què eixa manera de
boicotejar una norma que sí que de veritat ajuda als valencians?
La
veritable marginació, a eixos 17.
000 valencians i valencianes
és la que està vosté fent boicotejant
l'aplicació de la llei de dependència.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el molt honorable president del
Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

De acuerdo, vamos a intentar buscar la fórmula
para llegar con la suficiente urgencia y celeridad para que en los actuales
presupuestos generales del estado se incluya, fíjese, la cantidad de
inversiones que tenga relación directa con el menos ingreso por
población que yo reclamo desde hace cuatro años, y que,
además, me comprometo en esta cámara a destinar en su suma a
políticas de educación, de sanidad, de dependencia y de
vivienda.
De acuerdo.
(Aplaudiments)

Nos ponemos en marcha, nos
ponemos en marcha.
Y además incluso podríamos ajustar esa
disposición a un plazo de tiempo ligado a la modificación del
modelo de financiación en función del reconocimiento de los
cinco millones de ciudadanos que somos en la Comunidad Valenciana.

Yo creo que entre los dos grandes grupos
 parlamentarios, que además pusimos en marcha la reforma
estatutaria, podemos encontrar una solución de celeridad que permita
que a estos presupuestos generales del estado, estos que han entrado en
esta misma semana en las Cortes Generales, se incluya que se reconozca que
la Comunidad Valenciana como mínimo tiene que tener una
inversión en infraestructuras superior a los 450 millones de euros,
más de lo que está previsto en estos momentos en los
presupuestos generales del estado.
(Aplaudiments)

Pues ya está.
Me
parece que así es como llega a los acuerdos.
No hace falta que
sigamos reuniéndonos en ningún lugar, señor Pla,
porque la reunión ha sido pública y además queda
constancia en el documento que corresponde a la base de los debates
parlamentarios en esta que representa, como casa, a todos los ciudadanos de
nuestra comunidad.
Que ya no presenta a 4 millones sino a 5 millones de
ciudadanos.

En relación a la pregunta, quería
contestarle de la forma más objetiva posible.
Sabe usted que siempre
lo intento y además es un esfuerzo que me corresponde y que quiero
hacer y yo creo que además consigo en muchísimas ocasiones.
La secretaria de estado de servicios sociales, familias y discapacidad,
Amparo Valcarce, socialista, miembro del gobierno socialista, y
además responsable, como secretaria de estado, como número
dos del ministerio, del desarrollo de la ley que usted ha comentado esta
mañana, dice en una entrevista en un medio de comunicación
nacional, lo siguiente: «Y las comunidades están cumpliendo
muy bien los plazos -dice- aunque existan velocidades
diferentes -dice-.
Sin lugar a dudas las más avanzadas
son: Andalucía, Castilla-La Mancha y Valencia.
»

Muchas gracias.
 (Aplaudiments)

El senyor Pla Durà:

Senyor Camps, anem a vore.
Jo li he dit, i està escrit en el Diari
de Sessions, posem-nos d'acord per a
reformar l'Estatut, que és l'única via en estos
moments d'equiparar-se al que té Andalusia i Catalunya.
No ho
embolique més, no ho embolique més.
De diners, el 25%
més enguany que l'any passat.
La comunitat que més
creix i a pesar del que ha vostés els haguera agradat, ho sent molt.

En segon lloc, mire, la secretària
d'estat té la informació que vostés els envien,
com altres comunitats autònomes.
Però la secretària
d'estat no té l'oportunitat en una entrevista de dir
perquè no s'ha aprovat el decret que ha de regular la
tramitació de les ajudes.
Vosté no han aprovat encara el
decret.
N'hi han huit comunitats autònomes d'este
país que l'han aprovat, huit comunitats.
Vostés no han
aprovat el decret que regula les ajudes.
Vostés no han aprovat el
decret que ha de determinar l'òrgan competent per a donar
eixes ajudes, l'òrgan competent i el pla individual
d'atenció a les famílies, que és el més
important.

I, mire, les persones que estan privades les
vint-i-quatre hores del dia, que necessiten una persona al seu costat,
eixes 17.
000 famílies que jo calcule, a dia de hui no tenen cap
tipus d'informació real de com poden tramitar per a tindre
eixa ajuda individual per als seus malalts, per a les seues persones
familiars.
No ho tenen i això ho sap el conseller.
Perquè
entre altres coses vostés han obviat claríssimament els
ajuntaments i els serveis socials de base i han muntat de pressa i corrents
un aparat d'una empresa privada per a fer valoracions.
35 valoradors
per a tota la comunitat.
Però quina vergonya!

En estos moments, comunitats que vostés sempre
parlen d'elles  amb enveja, en estos moments en Catalunya hi ha
un 72% de persones amb grans dependències avaluades i en Navarra un
85%; en esta comunitat no ho sabem.
Eixa és la realitat vullga
vosté o no vullga, senyor Camps.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el
president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora
presidenta.

Señor Pla, entonces.
.
.
, lo digo porque usted
normalmente estas cosas, que sí, que no y todo lo contrario.
Esto es
una constante, una constante.
Entonces, vamos a ver, yo calculo que la
menos transferencia por población a nuestra comunidad
autónoma es de en torno a los 450 millones de euros, que podemos
ajustar, en torno a los 450 millones de euros.
Nuestra reforma para incluir
la disposición que buscaríamos la vía más
rápida para poder llegar a la elaboración de estos
presupuestos que entraron esta semana en la cámara, por lo tanto
presupuestos 2008, que se comprometen los dos grupos parlamentarios,
Partido Popular y Partido Socialista, a acelerar al máximo que
permita que en los presupuestos generales del estado, sobre el borrador ya
previsto, se incluya una partida de más de 450 millones de euros.

Mi compromiso, si eso es así, a que toda esa
cantidad de dinero, más más cantidad de dinero, pero toda esa
cantidad de dinero la destinaremos en los presupuestos de La Generalitat
del año que viene a políticas de educación, de
sanidad, de dependencia y de vivienda.
Mi compromiso es estrictamente eso.
¿De acuerdo?
(Aplaudiments) Es decir, en estos momentos llegamos a este gran
acuerdo entre populares y socialistas para conseguir que en los
presupuestos generales del estado, que ha presentado el ministro
económico Solbes, se incluya esa partida extraordinaria para la
Comunidad Valenciana.
Y yo me comprometo delante de todos ustedes a que,
además de lo previsto, haya 450 millones de euros más, que
sería lo que correspondería a esa partida para las
políticas sociales.
Por lo tanto, para atender a lo que he venido
reclamando estos años, que es a las personas, al millón de
personas más que vivimos en nuestra comunidad, e irán
directamente, euro tras euro, a los presupuestos de educación, de
sanidad, de dependencia y de vivienda.

Para terminar: ustedes atendían cuando
gobernaban a 8.
000 personas, nosotros a 40.
000.
Fíjese la
diferencia.
Porque los múltiplos en políticas sociales en
nuestro caso son siempre de dos dígitos en relación a
ustedes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula
il·lustre diputat senyor Torres.

El senyor Torres Salvador:

Señor presidente, en
la pasada campaña electoral usted se comprometió
públicamente ante todos los valencianos a que seríamos la
primera comunidad en aplicar y desarrollar la ley de la dependencia.
Los
hechos han demostrado que usted ha faltado a la verdad.
¿Por
qué no se ha publicado todavía el decreto de desarrollo de la
ley en nuestra comunidad?
¿Por qué han contratado solamente a
35 evaluadores, cuando saben ustedes que hacen falta, como mínimo,
el triple de los que se han contratado?

Además, han hecho trampa, han hecho trampa.
El
80% de las valoraciones que se han realizado han sido para personas que ya
disponían del recurso y que ya estaban internadas en un centro.
¿Por qué han retrasado la contratación del personal de
refuerzo que tenía que aplicar la ley en los ayuntamientos?
Sabe
usted que tienen que desarrollar el Plan de atención individualizada
y las jornadas de formación de esos trabajadores se hicieron la
semana pasada, con lo cual aún no han empezado a funcionar.

La senyora presidenta:

Té la paraula el
conseller senyor Cotino.

El senyor conseller de Benestar Social:

Moltes gràcies.

Mire, ahir de vesprada ja vam estar parlant
d'açò.
I perdone, tal vegada l'argot no és
molt parlamentari, però vosté confon les xurres i les
merines.
Resulta que n'hi ha una sèrie de persones
seleccionades per la universitat amb una formació de 208 hores, que
coincidix amb la xifra que també li donaré després,
seleccionades per la universitat en un curs (inintel·ligible) .
.
.
i una selecció que feren d'una borsa
de més de 300 persones, que estan treballant des del primer dia amb
la llei de la dependència, que estan valorant les persones amb la
llei de la dependència, que s'han valorat.
.
.
Eixa xifra que el
senyor Pla dia, que la deuen de passar d'on siga, estem completament
disposats a passar-li totes les xifres, no faltava altra cosa!
, però
possiblement el ministeri que li ha passat eixa xifra no li ha passat unes
altres coses que ara parlarem.

Per tant, a més d'eixes persones, a
més d'eixes persones n'hi ha 208 persones en un acord,
en companyia dels ajuntaments, que estem fent en tota la comunitat.
I estan
valorant-se les persones en cada casa.
Això és el que estem
fent.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula la
il·lustre diputada senyora Moreno.

La senyora Moreno Fernández:

Señor presidente,
usted que tiene como orgullo el haber instaurado este sistema no se refugie
en sus conselleres y
responda.
Y usted, que ha subido a esta tribuna hablando para otros de
dejación de funciones, queremos preguntarle por qué hace
usted dejación de funciones, porqué no cumple usted con sus
competencias.
La dependencia, la atención social es competencia
exclusiva de la Generalitat valenciana, es competencia suya.
El gobierno
central, que apoya todo lo que son políticas sociales y que apuesta
por las políticas sociales, ha decidido en esta legislatura apostar
por ella.
Le ha dado dinero a esta comunidad con una única
condición: que hiciese el mismo esfuerzo presupuestario que
hacía el gobierno central.

En el año 2005, antes de poner en marcha la ley
de la dependencia, el gobierno central le dio a esta comunidad 5 millones
de euros; en el año 2006, 21,2 millones de euros, sin tener
competencias; en el año 2007, 40; en el año 2008, en los
presupuestos esos que ustedes tanto denostan, hay 900 millones para la
dependencia, unos 90 millones vendrán a esta comunidad.

El gobierno de España, ese que usted tanto
denosta, lo único que le pide a este gobierno que haga un esfuerzo
adicional en cumplir sus competencias.
Ante eso ustedes en el pasado lo que
han hecho ha sido, simplemente, transferir las partidas que ya
tenían y cambiarlas.
Ahora, señor presidente, sin que se
refugie en su conseller, subiendo aquí y diciendo por qué hace
dejación de funciones, explíquenos si va a hacer el mismo
esfuerzo presupuestario.
.
.
(Aplaudiments)

El senyor president del Consell:

Sin que sirva de
precedente, pero, en cualquier caso, como es el primer debate que tenemos
de estas características, podría decir también que el
señor Pla se refugia detrás de usted y empezaríamos un
debate aquí parlamentario.
.
.
(Aplaudiments) Sin que sirva de precedente -y además
estoy orgullosísimo de todos ellos, y de los que han estado y de
todo el partido y de todo el grupo parlamentario-, sin que sirva de
precedente, quiero contestarle, habida cuenta de que estamos hablando de
los presupuestos generales del estado.

Consigan ustedes, consigan ustedes del gobierno
socialista de España que en la Comunidad Valenciana haga aquello que
dijo se iba a comprometer: 1 euro por 1 euro.
En estos momentos nosotros
invertimos muchísimo más en dependencia que el gobierno de
España.
Si ustedes consiguen 1 euro por 1 euro, podremos seguir
hablando y no refugiándonos tampoco en un debate que sabe usted que
tienen completamente perdido.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

A continuació,
té la paraula la síndica del Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-Izquierda Republicana: Compromís.
.
.
, senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Un dels temes que
més preocupen als valencians i valencianes i, sobretot, als
més joves: quines mesures ha pres per a la promoció
pública de vivendes al nostre territori?

La senyora presidenta:

Té la paraula el
molt honorable president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gracias, señora presidenta.

Señorías.

Señora Oltra.
Pues en las actuaciones que hemos
venido desarrollando durante esta última legislatura y
continuarán en la  siguiente: vivienda protegida de nueva
construcción, acceso concertado, viviendas de promoción
pública de La Generalitat, vivienda existente, acceso
concertado-usada, ayudas a alquiler de inquilinos, adquisición de
viviendas existentes de cesión de alquiler, cesión en
alquiler, vivienda libre, rehabilitación, patrimonio y viviendas
públicas de La Generalitat y suelo.
Y en total, han sido unas
130.
000 actuaciones en la última legislatura y la previsión
es superar esa cifra en la siguiente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula la
senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades, senyors diputats.

Senyor president.
Mire vosté, partim
d'una idea sobre la vivenda radicalment diferent, per descomptat la
resposta ha segut concisa.
Per a vosté la vivenda és un
bé d'inversió -per a vosté i el seu
partit-; per a nosaltres la vivenda és un dret fonamental.

La qüestió no són les xifres que
vosté planteja ací, 130.
000, que no ens diuen res, la
qüestió de fons és quines polítiques pretenen fer
vostés per a garantir el dret a una vivenda digna, que està
consagrat a la nostra Constitució, perquè la nostra
Constitució, a banda del títol sobre la territorialitat,
té altres títols i té unes parts molt boniques que
vostés tenen poc costum de llegir-se.
I això, el tema del
dret a la vivenda l'han obviat vostés en les seues
polítiques.

Garantir l'accés a la vivenda suposa,
primer que res, la promoció pública de vivendes a preus
assequibles.
Preus assequibles suposa que els valencians i valencianes no
hagen d'invertir més d'un terç, un terç
dels seus ingressos en l'accés a una vivenda; suposa que hi
haja promoció de vivenda pública; suposa que els joves es
puguen emancipar a una edat raonable, i no com ara que s'emancipen
quan pentinen canes o ni tan sols les tenen ja; suposa que el govern tinga
 voluntat i pose mitjans per aconseguir objectius i garantir drets.
Per això estem ací, per a garantir drets.

Per contra la seua política, la del Partit
Popular, ha centrat els seus esforços en fer-se la foto amb els
promotors.
Per a vosté la política de vivenda, el
laissez-faire, està basada en la rajola,
la inversió i els beneficis; per suposat, els beneficis dels
promotors, dels poderosos.

Les famílies valencianes han d'emprar
més del 50% dels seus ingressos en l'adquisició
d'una vivenda.
La construcció massiva del litoral ha pujat
desorbitadament, el preus de segona vivenda han arrossegat tot el sector.
El mateix ha passat amb els grans esdeveniments i les obres
faraòniques, que vostés tan estimen, que han incrementat
exponencialment els preus dels voltants d'aquests fastos, però
també dels més perifèrics, tant de compra com de
lloguer.

Parla vosté de vivendes de protecció
oficial, mareja amb la seua numeració, però la pura realitat
és que des que vostés governen la vivenda social ha descendit
28 punts.
A més, assistim a l'execrable fet que les promocions
privades els compradors se'ls faça pagar quantioses sumes de
diners negres per a poder adquirir una vivenda de VPO.
Açò,
fins i tot, està denunciat per programes de Canal 9, abans que
vostés hagen pogut censurar-los.
Quins mecanismes de control han
establert per al control de cobrament d'eixos diners negres?
Quins
mecanismes?
Cap.
Quines mesures de promoció de lloguer ha pres el
Partit Popular?
Cap.
Grans anuncis i promeses electorals d'hipoteques
per a 50 anys, en compte de garantir drets.
Vostés proposen que la
gent jove es case, això sí, per a tota la vida amb la seua
hipoteca, i damunt després ho gestionen malament, ho gestionen
malament.

Les deduccions autonòmiques de l'IRPF
són una broma, una entelèquia perquè són
inaplicables en la majoria dels casos.
Espere que les que està
anunciant en l'actualitat no siguen una entelèquia,
perquè per a deduir-se la vivenda en la quota autonòmica
s'ha de ser tan pobre que ningun banc te donaria una hipoteca per a
comprar una vivenda.
I ara el mercat de la venda de vivendes es refreda;
conseqüentment, el mercat immobiliari es refreda i serem els
valencians i valencianes els que finalment acarem esternudant.

Senyor Camps, la vivenda és un dret,
perquè és el lloc on els éssers humans ens sentim
segurs.
Des que el primer ésser humà va entrar en una cova
buscant refugi, busquem la companyia dels que estimem, descansem, veiem
créixer els nostres fills; la vivenda és molt més que
les rajoles roges que  a vostés tant els interessen.
Per a
vostés.
.
.
tanmateix per a vostés, la vivenda és
simplement un negoci, eixa és la diferencia entre vostés i
nosaltres, senyor Camps.

La senyora presidenta:

Té la paraula el
president del Consell.

El senyor president del Consell:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora Oltra.
Bé, la veritat és que al
llarg d'esta última legislatura hem fet convenis amb
promotors, amb entitats financeres, caixes d'estalvi de tota la
comunitat, amb ajuntaments de diferents colors: socialistes, populars,
d'Esquerra Unida, amb sindicats: UGT, CCOO.
És a dir, hem
mobilitzat tota la societat per a construir vivendes socials.
No sé
si vosté té una inclinació determinada o un tipus de
foto determinat, però li puc assegurar que n'hi ha una ampla
representació social en este projecte, que és un projecte
d'ambició, d'il·lusió i
d'oportunitat per a tot el món, per als jóvens, per als
majors, les famílies.
.
.
En fi, en això estem.

De fet, estem preparant per a l'any que ve una
proposta per a millorar les condicions de les vivendes de les persones amb
algun tipus de discapacitat; i així, els he demanat al vicepresident
social i al conseller de Vivenda que fagen un projecte per a millorar,
condicionar les vivendes de les persones amb algun tipus de discapacitat,
perquè puguen viure en sa casa, en sa casa de tota la vida en les
millors condicions.

Algunes propostes són d'ample espectre
-diguem-ne- construcció de vivendes, altres és la
subvenció a la hipoteca, altres és el lloguer.
En definitiva,
estem treballant des de fa molt anys en esta qüestió.

La Comunitat Valenciana, a més, és
capdavantera en política de vivenda social, està entre les
tres primeres -dades del Ministeri de Vivenda-, que és
un nou ministeri creat pel govern socialista de Madrid, i que diu
constantment que la Comunitat Valenciana és un exemple de treball en
favor de les persones i, sobretot, en favor de la vivenda social.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el
senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Senyor Camps, anem a vore,
en la darrera legislatura l'IVVSA només ha promogut un 4,5%
del total d'habitatges de protecció oficial que s'han
promogut al llarg de tota la legislatura.
A nosaltres, això ens
sembla realment una xifra ridícula.
I és una de les claus de
dues coses: la primera, de l'escàs nombre d'habitatges
de protecció oficial que estan fent-se i la segona, que els
valencians siguen un dels col·lectius que més patix els
problemes d'accés a l'habitatge; en eixe sentit,
és curiós que vostés hagen estat oposant-se al
parlament espanyol a que s'incrementara el tant per cent de reserva
perquè -seguix referint-me a la llei del sòl- el
nombre d'habitatges protegits fóra més alt i ací
hagen estat fent tan poca cosa al respecte.

Llavors la meua pregunta és la següent:
què pensen fer en concret, si tenen alguna idea d'incrementar,
no ja les ajudes a altres coses, sinó el paper de l'IVVSA com
a promotor públic d'habitatges?

La senyora presidenta:

Té la paraula el
senyor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Gràcies presidenta.

Senyor Torró.
L'IVVSA  en la passada
legislatura va acabar 567 vivendes per a vendre, 282 de lloguer i va fer 21
promocions noves.
Les vivendes que tenen en execució actualment
són: 542 per a vendre, per lloguer 610 i un nombre de promocions de
25, i en tramitació per a la venda 2.
540 vivendes, lloguer 714 i,
nombre de promocions, 46.

En actuacions de rehabilitació de grups de
vivenda en execució, 4.
615; en grups, 12.
En projectes, 1.
666
vivendes; en actuacions de rehabilitació estructural, 624; en
inversions de conservació i rehabilitació del patrimoni
públic de la vivenda des de l'any 2003 al 2007, més de
50 milions d'euros, i en polítiques de sòl,
aproximadament, sòl per a poder construir de l'orde de 28.
000
vivendes de protecció oficial.
L'IVVSA.
.
.
Nosaltres creem en
l'economia de mercat.
L'IVVSA deu ser un instrument que
facilite.
.
.

La senyora presidenta:

Muchas gracias,
señor conseller.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

.
.
.
que pose en marxa eixes actuacions per a poder fer
eixes vivendes.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Té la paraula el
senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

A banda de la següent qüestió,
simplement apuntar que les xifres posades ací damunt la taula per al
Consell, l'únic que fan és ratificar l'extrema
pobresa de la intervenció de l'IVVSA, quan està
parlant-se de, només, de 1.
000 habitatges en total, els que
s'han fet aquesta legislatura només de venda i uns 800 de
lloguer, realment una xifra escandalosa per la seua baixesa.

I la segona pregunta és la següent:
s'ha vist clarament que una de les iniciatives que s'ha pres
durant esta passada legislatura, que és l'increment dels preus
màxims dels habitatges protegits no ha tingut l'efecte que
hauria d'haver tingut, perquè se suposava que això
hauria estat per a incrementar la quantitat de vivenda protegida que
és construïda, i eixe fet no s'ha produït.
Per tant,
atés que això al final el que s'ha demostrat clarament
és que l'únic que ha fet és engreixar els
beneficis dels promotors sense repercutir en una millora per a
l'accés a l'habitatge, la pregunta és si el
Consell.
.
.

La senyora presidenta:

Gracias, señor
Torró.
(Veus)

Té la paraula el senyor conseller García
Antón.

El senyor conseller de Medi Ambient, Aigua, Urbanisme i
Habitatge:

Seguint en eixa línia, vostés -i
ho deia la seua portaveu fa un momentet- sabem que hui la
situació de la construcció de la vivenda ha canviat
d'una forma important en estos últims anys.

Sens dubte, la vivenda de protecció oficial va
a jugar un paper fonamental, perquè hi ha un sector de
construcció, un sector de construcció de vivenda que
construirà en funció també d'unes necessitats i
en funció d'unes possibilitats.
El que han de fer tots
és posar eixe sòl necessari per a poder fer eixes actuacions.

Ajudes n'hi han, ajudes estem potenciant-les,
també és aixina que hi han figures autonòmiques que
van més enllà del que és l'estat i estem
complint de l'orde del 130% els plans de vivenda de l'estat.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora presidenta:

Gracias, señor conseller.

És closa la sessió.
(La senyora presidenta colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 10 hores i
52 minuts)