Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text21 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text19 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text7 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text17 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text13 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text22 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text0 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
text-align:center;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i Transports realitzada el dia 3 de juny de 2010.
Comença la reunió a les 10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 27.

Compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport per a explicat l'estat d'execució de la xarxa logística de la Comunitat valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 55.
820)

El senyor president:

Anem a donar començament a la Comissió d'Obres Públiques i Transports convocada per al dia de hui.

En primer lloc, el senyor secretari passarà llista per tal de comprovar si hi ha quòrum.

Senyor secretari.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El senyor secretari:

Hi ha quòrum, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Abans de començar l'ordre del dia, la mesa proposa una alteració de l'ordre del dia.
I passaríem el punt número 8, que és la compareixença del conseller, al número 2.
Aixina que després de l'acta, la primera intervenció seria la del conseller.
Hi ha alguna observació?
L'aprovem per unanimitat?
Llavors, els altres punts, cadascú portarà el número següent al que li correspon en l'ordre del dia.

Llavors, suspenem.
.
.
Perdó.
Ara passem.
.
.
Primer punt de l'ordre del dia: lectura i aprovació, en el seu cas, de l'acta de la reunió anterior.
Com tots saben, tenen l'acta en les seus carpetes.
Si hi ha alguna observació a fer, ara és el moment; i si no, la donem aprovada per unanimitat.

Llavors, a part de començar el punt número 2, que ara és la compareixença del conseller, suspenem un segon perquè entre el conseller.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Bé.
Continuem la comissió.

Compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport per a explicar l'estat d'execució de la xarxa logística de la Comunitat Valenciana

El senyor president:

Donem la benvinguda al senyor conseller d'Infraestructures i Transport.
I passem al segon punt de l'ordre del dia, que és la compareixença del conseller d'Infraestructures i Transport per a explicar l'estat d'execució de la ret logística de la Comunitat Valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a l'exposició, té la paraula el senyor conseller.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Comparezco a instancias del Grupo Parlamentario Socialista para tratar un
aspecto que considero fundamental para el desarrollo de nuestro territorio, la
red de parques logísticos de la Comunidad Valenciana, que forman parte de la estrategia logística de La Generalitat, sobre la cual tuve ocasión de intervenir en esta misma comisión en mayo de 2009.

Estrategia logística que, como no podía ser de otra forma, ha quedado recogida en el Plan de infraestructuras de la
Comunidad Valenciana 2010-2020, el cual presenta en este ámbito un conjunto de líneas de actuación que tienden a un claro objetivo: lograr que la actividad logística se convierta en uno de los puntos fuertes de nuestra comunidad, de manera
que seamos un espacio perfectamente identificable en la cadena de creación de valor añadido dentro del ciclo de la producción.

Ello supone un reto que estamos en condiciones de afrontar, tanto por la
ubicación de la Comunidad Valenciana como por nuestra propia tradición productora y exportadora.
Un reto en el que hemos de participar todos, La
Generalitat ejerciendo su función de planificación sobre el territorio de la Comunidad Valenciana, coordinando la actuación de los distintos agentes y localizando y poniendo suelo en condiciones a
disposición de las empresas; el estado porque es el titular de los puertos y aeropuertos
de interés general, de la mayor parte de la red ferroviaria, así como de la red viaria que nos conecta con las demás comunidades autónomas y con el resto de Europa y el sector privado porque es el que debe, con su
iniciativa y actividad, aprovechar las sinergias de la actividad pública para potenciar este ámbito.

La logística empieza a ser un factor clave de competitividad de las economías avanzadas.
Además, debe configurarse como un sector con capacidad de generación de valor añadido en todo el ciclo de la mercancía.
Me refiero al transporte, almacenaje, distribución, embalaje, asistencia por venta, etcétera.

Por eso, desde la conselleria estamos trabajando para que la actividad logística pueda convertirse en uno de los pilares de nuestro modelo de crecimiento y
progreso en las próximas décadas.
Un modelo que, además, nos permita potenciar nuestro tejido industrial y de servicios.

La comparecencia se refiere textualmente a la red logística de la Comunidad Valenciana.
Por eso, es preciso delimitar tres conceptos
muy relacionados, pero que deben diferenciarse.

En primer lugar, cabe hablar de nodos logísticos.
Los nodos son áreas o zonas del territorio valenciano donde confluyen diversas infraestructuras
de primer orden, portuarias y aeroportuarias, según los casos, viarias y ferroviarias con suelo adaptado y las instalaciones de
uso logístico que requiera esa área.

Un ejemplo clarificará lo que estoy diciendo.
En el nodo logístico de Valenciana interactúan el puerto, el aeropuerto de Manises, el parque logístico de Ribarroja, la terminal ferroviaria de mercancías de Fuente de San Luis y la red viaria de alta capacidad que pone en conexión los anteriores puntos que he citado.
En el horizonte del PIE, dicho nodo también ampliará más esas instalaciones del parque logístico de Valencia.

En segundo lugar -hemos hablado de nodos logísticos-, ahora, en segundo lugar, hemos de referirnos a las plataformas logísticas intermodales compuestas por un parque logístico y una terminal ferroviaria de mercancías, en la mayoría de los casos ubicados junto.
.
.
dentro de ese parque logístico, aunque no necesariamente.

En función de las esferas competenciales existentes, a la conselleria le corresponde la obtención del suelo, urbanización y promoción de los parques logísticos y al estado la disponibilidad y construcción de las terminales ferroviarias de mercancías.
En cualquier caso, la conselleria viene manifestando al estado, y son varias las conversaciones que hemos tenido,
la plena disposición para implicarse en el impulso de dichas terminales ferroviarias.

Finalmente, cabe hablar de parques logísticos en sentido estricto, espacios vinculados en un principio al transporte
por carretera, con conexiones viarias de alta capacidad, urbanizados y aptos
para la realización de actividades logísticas, como almacenaje, distribución, embalaje, asistencia por venta.

El primer paso que ha realizado la conselleria a partir de su función de planificación territorial, ha sido la determinación de los nodos logísticos a partir de una serie de criterios.
Entre ellos, primero, los principales
puertos de la comunidad Valenciana deben contar con zonas de actividades logísticas vinculadas.
Segundo, la localización debe realizarse en torno a áreas de concentración de actividades industriales y empresariales, optimizando la operatividad y
rentabilidad y potenciando las sinergias existentes.
Tercero, es necesario que
se cuente con una adecuada accesibilidad viaria y ferroviaria de alta capacidad
que facilite la comunicación de las diferentes instalaciones logísticas de cada nodo entre sí y con el resto de la red de infraestructuras de la comunidad.
Cuarto, cualquier
área de actividades económicas debe tener un nodo logístico y, por tanto, un parque y una terminal ferroviaria de mercancías localizada a no más de 70 kilómetros de distancia, esto es, más o menos a una hora de trayecto por carretera en vehículo pesado.

A partir de lo anterior, hemos identificado ocho nodos logísticos a lo largo de la Comunidad Valenciana.
Cuatro de ellos estrechamente
vinculados a nuestro sistema portuario: Valencia, Alicante, Castellón y Sagunto.
Y otros cuatro cubriendo el resto del territorio, tanto la zona
norte de la comunidad, en Vinaròs-Benicarló, como en el interior, vinculados a la conexión con el centro peninsular, Utiel o el corredor mediterráneo, Villena, o ambos, que puede ser en el tema de Vallada o la Costera, que le
llamamos.

Este sistema se complementará con otras instalaciones de ámbito comarcal y municipal en las que la iniciativa será preferentemente de dichas administraciones, sin perjuicio del apoyo de La
Generalitat.

Vayamos un paso más allá.
Ya he dicho que cada nodo ha de contar al menos con un parque logístico a cargo de La Generalitat y una terminal ferroviaria de mercancías, competencia del estado, dos tipos de instalaciones distintas, pero que la
planificación de la conselleria está intentando localizar juntas en la mayoría de los nodos.

Con la red de los parques logísticos, la finalidad es conectar todos los centros productivos de la Comunidad
Valenciana y los principales corredores de mercancías, el corredor mediterráneo, el centro peninsular y el corredor Ebro-Cantábrico, en este caso, especialmente a partir de Sagunto.
Y, en definitiva, los
parques logísticos se conceptúan como centros de recepción, adición de valor, distribución, etcétera, que permitirán que las mercancías lleguen al cliente en el tiempo adecuado al menos coste posible,
complementando la oferta de servicios logísticos de los puertos y aeropuertos y de las zonas industriales adyacentes.

Para su operatividad, los parques han de estar conectados directamente con los
principales itinerarios de transporte por carretera, lo que permitirá atender buena parte de la geografía española mediante transporte nocturno de mercancías, con amplios perímetros de alcance en trayectos de una sola noche, que partiendo del parque al
finalizar la jornada productiva, permitan bien el suministro en destino antes
del comienzo de la jornada siguiente, bien de ida y retorno a origen, bien la
ida y retorno a origen en ese mismo período.

Ahora bien, junto a lo anterior, el sistema de parques también está orientado a potenciar el transporte de mercancías por ferrocarril.
El transporte de mercancías por ferrocarril en España es irrisorio, apenas un 4% del transporte total de mercancías y ha retrocedido este porcentaje respecto al 2003.

Sin embargo, el ferrocarril es un modo de transporte de mercancías especialmente apto para medias y largas distancias, aprovecha perfectamente
el horario nocturno, cuenta con claras ventajas medioambientales y se encuentra
entre las prioridades de la actual política europea de transportes.

De ahí nuestra apuesta por diseñar una red de parques logísticos con una terminal ferroviaria de mercancías en su entorno, priorizando la intermodalidad y multiplicando así las posibilidades de distribución.

En esa línea, la conselleria ha llegado a diseñar una terminal de mercancías tipo.
Entre sus elementos destaca la necesidad de contar con una superficie mínima de 300.
000 metros cuadrados para poder, en su caso, albergar convoyes de
hasta 1.
500 metros de longitud.

En la actualidad, en España circulan trenes de hasta 450 metros, con alguna excepción de los que están circulando de 600 metros desde el puerto de Valencia hasta el puerto seco de
Madrid, pero se calcula que para circular por el corredor mediterráneo, en condiciones de eficiencia y sostenibilidad, será necesario, como mínimo, alcanzar los 750 metros.

Y en estos momentos, el estado está elaborando un plan para el impulso del transporte ferroviario de mercancías, si bien lo que sabemos del mismo hasta el momento no responde exactamente a
lo que la Comunidad Valenciana necesita.
Pero no vamos a detenernos en ello.

Señorías, la puesta en servicio del parque logístico de Valencia I, en Ribarroja del Túria, es una realidad, y el próximo inicio de las expropiaciones afectas a la plataforma logística de Alicante, así como la reserva de suelo existente en Sagunto o en trámite en Villena o en Castellón, son otros tantos pasos firmes en nuestro propósito de contar con un potente sistema de ocho nodos logísticos, que sumarán en torno a 15 millones de metros cuadrados de suelo, infraestructuras,
instalaciones y equipamientos para el sector de la logística en el horizonte del PIE II.

Un camino que requiere diálogo, concertación con las distintas administraciones y agentes privados y una laboriosa
tramitación administrativa y urbanística, que ha de superar distintas etapas.
Me estoy refiriendo a la necesidad de
estudios previos de localización y viabilidad, estudios de planeamiento y delimitación de reserva de suelo, ordenación pormenorizada de usos, proyecto de urbanización, licitación, contratación y ejecución de obras y la gestión propia de los parques.

Vamos a ir desgranando la situación de los distintos nodos, deteniéndome especialmente en los parques logísticos, ya que son las iniciativas que dependen del Consell.

Valencia.
El parque logístico de Valencia es una realidad, un espacio preparado como centro de servicios
para el transporte de mercancías, un complejo de instalaciones desde donde puedan operar las empresas del
sector.
El parque logístico está emplazado en una situación inmejorable para el transporte peninsular e internacional, en la unión de la A-3 y la A-7, sobre un total de 1,12 millones de metros cuadrados, en
los términos de Ribarroja y Loriguilla.

De esta forma queda asegurada tanto su relación directa con el puerto de Valencia y el área de Madrid como su conexión con el corredor mediterráneo y los puertos de Sagunto y Castellón.
Dispone de dos áreas diferenciadas, una destinada al almacenamiento y limpieza y reparación de contenedores, con una capacidad hasta 30.
000 plazas y un uso que se hace
posible a través de autorizaciones de ocupación temporal otorgadas mediante concurso público.
Actualmente, la ocupación de esta área es del 70%.

La segunda, destinada a zona para actividades logísticas, en sentido estricto y para acoger toda una serie de servicios comunes
para los transportistas como hostelería, telecomunicaciones, aula de formación, salas de descanso, gasolineras, talleres y áreas de estacionamiento.
La inversión realizada hasta el momento por La Generalitat en el parque, en este parque, se
cifra en 45 millones de euros.

En el parque operan una decena de grandes empresas logísticas.
Sin embargo, el sector no es ajeno a las crisis económicas por la que estamos atravesando y ha habido empresas de menor tamaño con parcelas adjudicadas en el 2006 que han tenido que congelar sus
expectativas de crecimiento e incluso revocar la adquisición de parcelas.

Por ello, estamos impulsando la construcción de 32.
000 metros cuadrados de naves destinadas a alquiler para empresas del
sector.
Acabamos de adjudicar la redacción del proyecto de construcción, cuyo coste estimado ronda los once millones de euros.
Además, esas naves van a generar 26.
700 metros cuadrados de cubiertas que se pondrán a disposición de los arrendatarios para instalaciones fotovoltaicas, lo que dará al conjunto mayor interés y un carácter más sostenible.

Quiero destacar que el parque logístico de Valencia es un recinto que cuenta con las medidas de seguridad, control
y mantenimiento necesarias, dispone de seguridad veinticuatro horas y estamos
ejecutando en estos momentos el vallado, que será completo en todo el parque.

El parque logístico, también, hemos cuidado especialmente los accesos, ya que son uno de los elementos
fundamentales para su viabilidad.
En este sentido, llevamos a cabo un acceso
que garantiza la conexión con la A-3 en condiciones de fluidez y seguridad, remodelando el enlace antes
existente.
Además, esta remodelación ha permitido crear un vial de nueva planta para el acceso al parque desde la
A-3.

Alicante.
En el caso de Alicante tenemos aprobado desde el 2009 el plan
especial de reserva del suelo tanto para el parque logístico como para la terminal ferroviaria de mercancías, una al lado de la otra, configurando así una plataforma logística con una superficie total de 1,3 millones de metros cuadrados.
De ellos,
600.
000 para la terminal ferroviaria y suelo vinculado a dichos usos.
El área delimitada se localiza junto a la autopista A-7, entre el polígono industrial del Pla de la Vall-llonga y el nuevo acceso ferroviario de la línea de alta velocidad.
Dicho emplazamiento, cercano al puerto, 8 kilómetros por carretera y 6 por el actual ramal de ferrocarril, y al aeropuerto de
El Altet, 9 kilómetros por carretera y 8 kilómetros por la futura variante de Agua Amarga del ferrocarril -están prácticamente equidistantes el puerto y el aeropuerto-, así como a las zonas del área metropolitana, hacen que la ubicación sea idónea para el desarrollo de esta actividad.

La plataforma logística de Alicante ha recibido un importante impulso con su declaración de interés general por el Consell, que ha permitido a la Conselleria de Infraestructuras
y Transporte que delimitara como área industrial prioritaria para agilizar al máximo los trámites administrativos, urbanísticos y medioambientales.

Como decía, disponemos del plan especial de reserva de suelo y hemos iniciado los trámites para el inicio de las expropiaciones por el procedimiento de urgencia de
la primera fase, de la fase A, del suelo para la logística, de casi quinientos mil metros cuadrados, que más tarde continuará con la segunda fase y con la tercera.

Asimismo, hemos redactado el plan especial de ordenación, que comprende el diseño de la red viaria y la distribución de parcelas y usos y que se encuentra en estos momentos en información pública.
Nuestra previsión es poder tener este plan aprobado provisionalmente después del verano, para remitirlo ya a la Conselleria de Medio Ambiente, Agua,
Urbanismo y Vivienda.

En lo que se refiere a Castellón, en Castellón, tras el consenso alcanzado con las distintas administraciones a partir del
estudio de planeamiento, estamos redactando el plan especial de reserva del
suelo correspondiente a 1,3 millones de metros cuadrados de suelo logístico para tenerlo en información pública antes de final de este año.

El emplazamiento del parque de Castellón de la Plana y de la terminal ferroviaria de mercancías junto al parque de Castellón, al Parc Castelló, en las inmediaciones del puerto, le permitirá dar servicio a los centros industriales de la zona situados a menos de treinta
minutos en vehículo pesado.

El parque supondrá, como antes he dicho, 1,3 millones de metros cuadrados de suelo logístico y terciario, accesos, zonas verdes y otras dotaciones, y a ello habrá que añadir la terminal ferroviaria de mercancías, con otros 300.
000 metros cuadrados, En definitiva, unas instalaciones y
equipamientos diseñados par favorecer la competitividad de la industria local en un entorno económico en el que la eficiencia del trasporte es una baza decisiva.

Villena.
En Villena también hemos elaborado el plan especial de reserva de suelo para la primera fase del
parque logístico, hemos finalizado los estudios previos de acceso por carretera y estamos
empezando la redacción del estudio informativo de dicho acceso viario.
Dado que en Villena figura
también el parque empresarial, la consellerias de Infraestructuras y Transporte y de Industria definirán y desarrollarán las infraestructuras de servicio comunes a ambos parques.

El plan especial de reserva de suelo abarca 600.
000 metros cuadrados junto a la
futura estación del AVE que ha de realizar el estado.
Esperamos tenerlo aprobado
provisionalmente en unos días para poder remitirlo a la Conselleria de Medio Ambiente, Agua, Urbanismo y
Vivienda de cara a su aprobación definitiva.

Sagunto.
En Sagunto no hace falta reserva de suelo porque el mismo está ligado a la operación de Parc Sagunt.
De hecho, el parque logístico se emplazará en su entorno perfectamente incardinado en esta área industrial y en el puerto, al que se sumará la terminal ferroviaria de mercancías y la duplicación de la carretera de acceso.
En su conjunto, la plataforma logística de Sagunto tendrá en torno a dos millones de metros cuadrados, de los cuales, 500.
000 metros
cuadrados corresponderán a instalaciones ferroviarias.

La Costera, o Vallada.
(Rient) El nodo de la Costera estará compuesto por una parte por el parque empresarial que se está llevando a cabo y que, si no me equivoco, está a punto de terminarse por parte del Ayuntamiento de Vallada.
Y, por otra, la
actuación promovida.
.
.
, a ver.
.
.
, perdón, el nodo de la Costera estará compuesto, por una parte, por el parque empresarial que está llevando a cabo el Ayuntamiento de Vallada, y, por otra, por la actuación promovida por la conselleria.

En este sentido, estamos estudiando las alternativas para la ubicación de una terminal ferroviaria de mercancías con una extensión de 300.
000 metros cuadrados que llevarán asociados también suelo logístico.

Utiel i Vinaròs-Benicarló.
Por último, y para finalizar esta primera intervención, quiero comentar la situación de los nodos de Utiel y Vinaròs-Benicarló.
En cuanto a Utiel, desde la conselleria ya hemos identificado el lugar idóneo para la ubicación de la plataforma logística, parque y terminal ferroviaria de mercancías, que se emplazará al oeste de la población, frente al parque empresarial de El Tollo.

Una vez analizados los accesos por carretera y la conexión con la red viaria principal prevemos disponer del estudio de viabilidad
durante este año para poder redactar después el plan especial de reserva de suelo.
Dentro de este nodo ya tenemos en
servicio en las inmediaciones del parque empresarial de El Tollo un
aparcamiento de vehículos pesados de 9.
000 metros cuadrados con una capacidad para más de cuarenta camiones, que ha supuesto una inversión de la conselleria cercana a un millón de euros.

En cuanto a Vinaròs-Benicarló estamos trabajando en el estudio de viabilidad de la ubicación idónea de la plataforma logística, parque empresarial, parque y terminal ferroviaria de mercancías, que se emplazará entre ambos términos municipales aprovechando el eje ferroviario que une ambas localidades y
las facilidades para el acceso por carretera.

De momento, es todo.
Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Per banda del Grup Parlamentari Socialista, que és el que ha demanat la compareixença, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Sí, moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor conseller, l'estratègia logística de la Comunitat Valenciana és la història inacabable.
Ja fa sis anys, al Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010, el Pla logístic de la Comunitat Valenciana ocupava solament nou línies escrites al final del capítol dedicat a transports i, a més, no tenia cap quantificació econòmica.
Estes nou línies apuntaven als ports com a grans centres intermodals i anunciaven que tant
València com Sagunt i Alacant comptarien amb zones d'activitats logístiques, a més d'altres zones logístiques d'àmbit metropolità a ubicar a Castelló, Riba-roja i Alacant, i esta era tota l'estratègia logística per a la Comunitat Valenciana elaborada, segons el meu paréixer, de pressa i corrents, en un document de perfils més electorals que econòmics i polítics.

Hauria d'arribar febrer de 2008 perquè el Consell, amb vosté ja com a conseller d'Infraestructures, presentara a Brussel·les la xarxa logística de la Comunitat Valenciana.
Un any després, el dia 2 de març de 2009, en un acte celebrat en l'edifici del Rellonge del port de València, al qual no va ser convidat el govern central, igual que tampoc va ser
convidat a l'acte de Brussel·les, siguent partícip, com vosté molt bé ha dit, del desenvolupament del nodes logístics, Camps anunciava, eixe 2 de març de 2009 una altra vegada l'estratègia logística de la Comunitat Valenciana 2008-2015, sense cap novetat, ja que en ella se
seguia anunciant el projecte dels mateixos huit nodes logístics presentats un any abans, Vinaròs-Benicarló, Castelló-Vila-real, Sagunt, València, que inclou Riba-roja, Requena, la Costera, Villena i Alacant.

Li recorde, senyor conseller, que en 2006 vosté encara no estava al Consell, Camps va anunciar ja en estes Corts que estos huit
nodes logístics de 15 milions de metres quadrats estarien disponibles en 2011, però des d'eixe 2 de març de 2009 l'horitzó es va retardar fins a 2015.
¿I què ha passat, senyor conseller, des d'aquella data?
S'ha avançat en el desenvolupament dels nodes de Sagunt i Requena gràcies a l'impuls de la Societat Estatal de Participacions Industrials (SEPI); en Parc
Sagunt s'ha actuat amb la participació de La Generalitat sobre 9,6 milions de metres quadrats de sòl industrial amb una inversió de 150 milions sobre un total previst de 281 milions.

La plataforma logística de Requena s'ha enllestit únicament sobre els 1.
660.
000 metres quadrats del SEPI, amb una inversió de 80 milions, i començarà a funcionar quan La Generalitat aprove el PAI corresponent.
El parc logístic del port d'Alacant, com vosté molt bé ha dit, solament en este moment disposa de reserva de sòl i vosté preveu que per a després de l'estiu eixe tema puga desbloquejar-se.
I la ZAL del port de València també és la història de mai acabar i tampoc un exemple a seguir.

La Conselleria de Medi Ambient cal recordar que va aprovar el passat 11 de
febrer la seua reparcel·lació encara.
Les obres que varen forçar en 1999 el desallotjament de centenars de veïns de l'Horta de la Punta, estaven acabades des de novembre de 2005, però les parcel·les encara no han estat comercialitzades per problemes amb l'escriptura de la propietat i el preu de venda, encara que pot començar a fer-se en breu, segons pareix.

Esta demora, senyor conseller, sap que per a moltes veus autoritzades ha deixat
en qüestió la necessitat de la ZAL de València.
El parc de Riba-roja, en el qual vostés, efectivament, han centrat gran part dels seus esforços, té poca repercussió, és un magatzem de contenidors del port, i encara que segons vosté a hores d'ara hi han creats 400 llocs de treball, encara estem molt lluny dels 3.
000
futurs llocs de treball que La Generalitat, vosté en concret també, anuncia de forma continuada.

De la resta, Vinaròs-Benicarló, Castelló-Vila-real, la Costera i Villena, poc s'ha avançat a la vista de les paraules que vosté acaba de dir, més enllà que tornen a aparéixer, deu anys després, a la pàgina 175 del nou Pla d'infraestructures estratègiques 2010-2020, no sabem si com un senyal que, una altra vegada, es torna a
retardar la seua execució, des del 2015, que s'anuncià el 2 de març de 2009, quan s'anuncià l'estratègia logística, fins 2020, que és l'horitzó del PIE.

Esta vegada, ara sí, en este pla d'infraestructures, el desenvolupament de la xarxa de parcs logístics compta amb una previsió d'inversió de 500 milions, 250 d'inversió directa i 250 de col·laboració publicoprivada.

Senyor conseller, vosté sap millor que jo que la logística no és un assumpte fútil.
Fan un diagnòstic encertat de la seua importància al nou PIE, és cert.
Vosté també l'acaba de fer en la seua intervenció, però el problema, senyor conseller, és que no es mouen al ritme que haurien de moure's, La Generalitat, vostés.
No es mouen a l'hora de desenvolupar els nodes logístics i tampoc a l'hora de recolzar el transport de mercaderies per carretera.
Dels seus
incompliments del protocol de carreteres 2005-2010 parlarem després, i dels incompliments del PIE 2004-2010 parlarem quan se substancie en esta comissió la compareixença que vosté ha demanat a petició pròpia.

Els esforços del Govern d'Espanya per introduir el corredor mediterrani dins les prioritats de la xarxa
transeuropea de transports de la qual ens va traure el Partit Popular en 2003,
quan Loyola de Palacio era comissària europea de transports, vosté els coneix.

Com també coneix el gran esforç inversor del Ministeri de Foment en els ports d'interés general de l'estat i els aeroports de Manises i l'Altet.
Coneix el grau de compliment d'este ministeri del 95% del protocol de carreteres o el projecte de connexió ferroviari mediterrani-cantàbric.
També ha fet referència al pla ferroviari de mercaderies que està enllestint el govern de l'estat.

Espanya i França, senyor conseller, firmaren un memoràndum per establir dos autopistes del mar en la façana atlàntica.
I quan arribe l'hora del mediterrani, senyor conseller, la comunitat hem d'estar preparats, perquè, contràriament, podem perdre la partida enfront de Barcelona o enfront d'Algesires.
I el problema és que no estem preparats en este moment.

Coneix l'informe d'Atis Real, que pertany a BNP Paribas, que diu que la major part del parc logístic valencià està antic i obsolet.
Diu Atis Real que la demanda d'instal·lacions logístiques de la Comunitat Valenciana seguix sent important a causa dels processos
d'unificació i optimització que han experimentat alguns operadors, i això no es contraposa a una oferta adaptada a les necessitats del que es demana.

Pot paréixer, senyor conseller, que fins 2015 falta molt de temps encara.
No obstant,
vosté sap perfectament -i molt millor que jo, perquè eixe tema el controla- que en el món de les infraestructures els anys són un sospir, passen volant.

En 2008, Algesires, el principal port competidor de València, mantenia el seu lideratge amb 69,5 milions de tones.
València creixia un 11,4%, fins arribar el 59,3 milions, superant Barcelona.
Alacant
caigué als 2,7 milions i Castelló arribà els 3,5 milions de tones.

Acabe, senyor conseller.
Després de sis anys amb uns mateixos objectius logístics en què s'ha avançant molt molt poc, creu que és aconsellable mantindre'ls?
O tal vegada haurien de replantejar-se, amb un ordre de prioritats, cap on
deuen dirigir la logística, La Generalitat, nosaltres, la Comunitat Valenciana, si cap al centre, cap
al mediterrani o cap al nord pel corredor del cantàbric i centrar els esforços en el node que es vullga potenciar?
Perquè la realitat és que els huit nodes que vénen anunciant-se des de 2004 no acaben de moure.
Tinc la percepció, la impressió que hi ha una dispersió de xicotetes actuacions de La Generalitat en cadascun d'ells, que fa que ningun d'ells acabe de cristal·litzar.

I, per tant, jo li plantege la reflexió que li estic plantejant.
Vosté creu que cal mantindre eixos huit nodes logístics que vénen plantejant-se des de l'any 2004?
O cal establir un ordre de prioritats i orientar les actuacions cap on
es vullga anar -repetisc-, cap al centre, cap al mediterrani o cap al nord del corredor del cantàbric i centrar esforços únicament en el node que es vullga potenciar?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Grups parlamentaris que vullguen.
.
.
Sí, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo crec que la compareixença del senyor conseller és molt oportuna.
I li agraïm l'exposició que ha fet respecte a un dels temes claus del futur econòmic: sense logística, no hi haurà dinamització econòmica.
I segurament mos juguem en gran mesura el futur de la nostra economia i de
la nostra societat per a estar ben posicionats en la nova situació que se generarà després de la.
.
.
que pugam eixir d'esta crisi.

Estem d'acord amb els objectius que s'han plantejat, les idees, que els pilars del model de creixement en un futur de
les pròximes dècades han de comptar amb la logística, que les plataformes logístiques intermodals són fonamentals i que és un objectiu clar situar el més ràpidament possible per als clients les mercaderies en el menor temps possible.
Estem d'acord amb estes idees.

Aleshores, el que no compassen són les idees i les reflexions del senyor conseller amb la realitat.
Les bones
intencions, les bones idees, els bons pressupostos no s'acompanyen amb la realitat que tenim.
I és una lògica i és una situació que, per desgràcia, veiem molt en este govern, un govern que no aterra, que no té l'atenció que caldria, un govern que llança plans sense dotació econòmica i un govern que no està defensant els interessos estratègics valencians.

No tenim massa temps, però, per situar el debat.
Es parla de diàleg i de concertació per a encaminar una posició valenciana en matèria de logística.
Aleshores, primera pregunta: per què presenten vostés un pla d'infraestructures estratègiques 2010-2020, sense haver consultat, si més no, amb esta cambra?
S'anuncia un pla d'infraestructures estratègiques de la Generalitat valenciana sense haver finalitzat i sense haver
concretat en un percentatge altíssim l'anterior i se llança com a una mesura que nosaltres considerem que té més a vore amb les urgències d'un govern que no governa que amb una reflexió estratègica dialogada i consensuada amb els agents econòmics i socials i universitaris del nostre país.

¿Per què se reclama diàleg i concertació, i en un del temes claus de futur, com és el corredor mediterrani, i en unes jornades que han tingut lloc ací a la ciutat de València, organitzades per l'Institut Villalonga, que estigueren tots, tots els interessats, des de la
plataforma Ferrmed fins a sindicats, institucions, societat civil, un acte
importantíssim de reexigència i de reclamació i de donar suport a les institucions perquè exigisquen el corredor mediterrani, que tingué lloc a la nostra ciutat, a la ciutat de València, el passat dia 7 de maig, els únics que no van estar presents va ser la Generalitat valenciana, el govern
valencià?
Vosté estava anunciat i no va acudir.
(Veus) Jo crec que això no demostra que este govern vullga diàleg i concertació.
El que demostra és que és un govern que està més governant amb urgències d'altre tipus que en buscar eixides a la crisi d'una forma raonable.

I miren vostés, la logística de futur sense comptar amb eixa espinal dorsal, com és el corredor mediterrani, no n'hi ha res a fer.
Ens juguem el futur amb això.
I ací ens hem posat d'acord tots els grups parlamentaris en esta qüestió.
Per tant, tenim un punt ahí de connexió fonamental.

Però sap vosté el que està passant en estos moments?
Que no tenim la força suficient ni del nostres eurodiputats, perquè en estos moments, com que ja va passar el temps, per desgràcia, que no va ser inclòs el corredor mediterrani com a una infraestructura estratègica de la Unió Europea -per desgràcia, deixem-ho ahí-, en estos moments, en la comissió parlamentària de transports de la Unió Europea, diputats del PP i del PSOE estan defensant unes altres opcions que no
són les que interessen a l'economia i a la logística valenciana.
És lamentable, però és aixina.

I en estos moments, les declaracions que se van fer per part del president
Sarkozy, del corredor mediterrani, no les veiem clares, no s'estan concretant en res.
Necessitem passar de l'autobombo, dels desitjos, a una estratègia logística política eficaç per defensar els nostres interessos.
I ahí no ho veiem, no veiem el treball plegat amb aquelles comunitats autònomes, com és, per exemple, la catalana, que el nostre president només s'ha reunit una vegada amb el senyor Montilla i en 37 ocasions amb el president de
Múrcia, quan el que haurien de fer és treballar de forma plegada per a pressionar el govern central i les
institucions europees perquè esta infraestructura logística fonamental no se quede en el somni dels justos i tingam altra vegada de
pagar per la falta d'actuació eficaç de cara a la nostra economia.

Per tant, jo considere que s'ha de baixar del terreny de l'especulació, dels desitjos, a la realitat, en la qual estem molt mal posicionats.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra el señor Hernández Mateo.

El senyor Hernández Mateo:

Muchas gracias, señor presidente.

Y muchas gracias, señor conseller, por su comparecencia.

Y le agradezco su amplia explicación sobre el sistema de la red de parques logísticos de la Comunidad Valenciana.

Gracias también porque nos da la oportunidad de volver a hablar -en mayo del año pasado ya tuvimos la oportunidad de escucharlo-, de volver a hablar de la red logística de la comunidad.
Y también, al mismo tiempo, el que podamos refrescar la memoria de sus señorías, que hace tan solo unas fechas teníamos la oportunidad de escuchar, en palabras del conseller y del presidente Camps, la presentación del PIE 2010-2020.
Precisamente fue una actuación en la que creo que estuvieron presentes todos los que quisieron ir de esta
comisión, porque todos estaban invitados, todos estaban invitados en esta comisión.

No obstante ello, no obstante ello, sí que tengo que felicitarle nuevamente porque demuestra que ha hecho los deberes,
señor conseller.
Cada uno ve desde su óptica la gestión de unos u otros.
Y yo creo que en este caso concreto, con toda la explicación que usted ha dado, es importantísimo tener una planificación adecuada para nuestra comunidad en materia de futuro en temas logísticos, porque estratégicamente es muy importante para todos nosotros.

Pero eso no es solamente de la Comunidad Valenciana, no solamente de La
Generalitat o del Consell, es una cuestión del estado, del Gobierno de España y también de la iniciativa privada, como usted muy bien ha dicho anteriormente, del
sector privado, que debe implicarse en este desarrollado de los nodos logísticos.

Planificar, esa es su misión, planificar ocho nodos estratégicos logísticos para nuestra comunidad: Valencia, Alicante, Castellón, Villena, Sagunto, la Costera, Utiel y Vinaroz-Benicarló, que creo que estratégicamente y dentro de lo que es nuestra comunidad, son suficientes, porque
tienen algo muy interesante que ha comentado usted, señor conseller, que son las instalaciones de ámbito comarcal o municipal.
Yo creo que esos son importantísimos puntos de referencia y de conexión entre los grandes nodos que nos pueden desarrollar perfectamente lo que es la
Comunidad Valenciana y la vertebración también de los puntos estratégicos de desarrollo tecnológico.

Pero a mí me gustaría que nos dijera dentro de lo que son las conversaciones con el estado, si nos
va a llegar el ferrocarril pronto, si han aceptado las propuestas que desde la
comunidad se están realizando, si esa nueva red que pretendemos realizar de los trenes y esa
longitud es correcta o no es correcta para las propuestas que se hayan hecho.
.
.

Señor conseller, es que es muy preocupante que en el año 2003 alguien exigiera con pancartas el AVE para el 2007, inexcusablemente para
el 2007, y que ahora tengamos dudas de si es para el 2011, si es para el 2014,
si es para el 2015 o para cuándo es.
Y nosotros estamos preocupados con esto.
Y queremos saber no solamente
por el tema de mercancías, sino la mercancía más importante para nuestra comunidad, que es la turística y que esa también es muy importante.

Por tanto, yo creo y considero, señor conseller, que es importantísimo el que tengamos claro si tenemos la mano del Gobierno de España para esto o tenemos que luchar un poco más.
Y al hilo -y le doy al razón al señor Morera en muchas cosas, en una parte de ellas-, al hilo de lo que dicen nuestros eurodiputados, yo he tenido la desgracia -y usted también, me parece- de observar cómo eurodiputados de unas siglas no próximas a nosotros, no próximas a nosotros, se han dedicado a boicotear permanentemente a nuestra
comunidad en el Parlamento Europeo.
Y eso es lo triste, y eso es lo triste, señor Morera.
Es lo triste porque en vez de ayudar, como necesitamos que se nos
ayude, que aporten y que arrimen el hombro para sacar nuestra comunidad
adelante, pues están poniendo palos en la rueda de la bicicleta permanentemente para el desarrollo.
Y eso es lo que más se ha detectado en cuanto a las actividades de algunos europarlamentarios en
Europa.
Y esto es triste.

Es cierto, señor conseller, que tenemos un reto por la competitividad.
Y la competitividad se hace
planificando, se hace tratando lo que usted ha hecho no solamente en el PIE,
sino en el trabajo día a día.
Los retos que se han planteado desde el puerto de Valencia, de Alicante, de
Castellón, de Sagunto, el suelo, 15 millones de metros cuadrados que tienen reservados
ya y planificados.
.
.
Hemos podido observar en sus palabras que el plan especial
de ordenación de la zona de Alicante está en este momento en exposición para la redacción del mismo.
Y eso yo creo que es muy positivo.

Le felicito, señor conseller, por la labor que ha realizado y cuenta, como no puede ser de otra forma, con
nuestro total apoyo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Hernández Mateo.

Per a donar contestació als grups, té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señorías, voy a intentar contestar un poco por orden, según sus intervenciones.

En lo que se refiere al señor Signes, tengo que decirle que yo estoy sinceramente muy satisfecho de cómo se va desarrollando esta estrategia logística, aunque usted juega un poco con las cifras y hace referencia, al
principio, al PIE 2004-2010, en el que hay, efectivamente, una referencia,
porque ya entonces se tiene muy en cuenta la importancia que puede tener en el
futuro una estrategia logística, pero, realmente, donde se está desarrollando el tema de los ocho nodos logísticos es un poco a posteriori, en esas presentaciones que hacemos en Bruselas,
y, después, aquí.
La verdad es que trataré de mirar si realmente se les invitó a ustedes o no, porque me sorprende, porque, efectivamente, es una estrategia
que yo creo que interesa a todos.
Si fuera así, pues, reconozco el error y lo lamento, y para las próximas presentaciones de este tipo de actuaciones, como se les invitó a la presentación del PIE 2010-2020, pues, lo haremos porque creo que todos debemos de conocer a
fondo cuáles son las estrategias, en este caso, del gobierno valenciano, y más concretamente en lo que se refiere a la logística.

Como le digo, yo estoy contento porque se han tenido que superar muchos obstáculos.
Ha habido mucha complejidad en la localización de esos ocho emplazamientos.
Ha habido una tramitación administrativa compleja, que en algunos casos se le ha tenido que dar
prioridad, pues, como hicimos en Alicante, dándole ese interés -digamos- general.
Y, después, en algunos momentos, por parte del estado ha habido muy poca implicación y muy poco apoyo.
Esas plataformas necesitan conexiones viarias, con puertos,
con aeropuertos y, en un momento determinado, pues, ha sido complicado.
Y tengo
que decir que, cuando sí que parecía que había una sensibilidad especial por el ministerio, reconociendo la importancia y
clave del sector logístico y se iba a presentar un plan para el impulso del transporte ferroviario,
pues, de repente, por esa crisis que se ha negado durante tanto tiempo, ahora
parece que no están en condiciones ni poder presentar ese plan cuando habíamos negociado muchas cosas, y muy interesantes, que eran necesarias y
complementarias para esas plataformas logísticas que estábamos desarrollando.

Ya digo que hemos tenido que superar muchas cosas, coordinar muchas actuaciones
con operadores sociales y económicos, y, también, pulsando a los operadores privados, que la crisis -y lo he dicho en mi primera intervención- cuando la plataforma de Valencia, la de Ribarroja, teníamos prácticamente comercializada al cien por cien, hemos tenido que hablar con muchos
de los concesionarios de muchas de las parcelas, o de los adjudicatarios de
muchas de las parcelas, porque les ha sido imposible conseguir la financiación para terminar ese proyecto que habían proyectado con una ilusión tremenda.

En definitiva, estoy muy satisfecho de cómo se está desarrollando porque lo de Ribarroja está totalmente desarrollado, estamos ultimando ya el cerramiento; lo de Alicante va
adelantadísimo, empezamos las expropiaciones; lo de Villena, no voy a repetir lo que he
dicho en la primera intervención porque ya ven cómo estamos desarrollando todo, quizás tenemos Vinaròs, Benicarló, que es donde estamos realmente mirando la ubicación.
Todo lo demás lo tenemos clarísimo y con apoyo.
.
.

Y no me mezcle el tema del Parc Sagunt y el SEPI y una serie de cosas, o la
ZAL, que no tiene nada que ver con los proyectos.
La ZAL es un proyecto del
puerto de Valencia, de la autoridad portuaria de Valencia, independiente a toda
esta estrategia.
Que es complementaria, pues, igual que los nodos y los parques
industriales que hay a lo largo de toda la Comunidad Valenciana.
Ya lo he
comentado en mi intervención que se complementan unas cosas con otras, pero son distintas en lo que se
refiere a la estrategia logística.
Y, señoría, señor Signes, le puedo asegurar que lo tenemos muy claro: nosotros vamos a seguir
apostando por estos ocho nodos logísticos, para eso es imprescindible el que tengamos un corredor mediterráneo en condiciones, doble ancho de vía internacional.

Tengo que decirle que el tema de los puertos -esas referencias que ha hecho a los puertos españoles-, realmente, le puedo decir que el puerto de Valencia geográficamente está situado en un punto estratégico en el Mediterráneo occidental, nunca ha sido competidora Algeciras.
Algeciras es un puerto de
trasbordo, es un puerto hub de las grandes compañías navieras, pero un puerto de trasbordo.
El puerto de Valencia, actualmente, se
ha consolidado como puerto hub receptor de las grandes importaciones, y, últimamente, también tiene un componente muy alto de trasbordo.
Eso quiere decir que se ha
consolidado.
El puerto de Valencia supera en número de contenedores, no solamente a Barcelona, sino también a Algeciras, por un número muy importante.
Gioia Tauro, que sería el puerto más importante, y, con la ampliación, vamos a poder ser claramente la apuesta y la alternativa a la entrada norte
de todas las mercancías que, como saben, es por Rótterdam y por Amberes.
Con estas plataformas logísticas, con un corredor Mediterráneo en condiciones y con el puerto de Valencia, como el puerto
hub del Mediterráneo y los otros puertos que tenemos en la Comunidad Valenciana, el puerto de
Castellón, el puerto de Alicante y el puerto de Sagunto, le puedo asegurar que podremos
generar muchísimos puestos de trabajo.

Por eso, estamos de acuerdo -yo creo- los tres que hemos intervenido, o los cuatro, en el sentido de la importancia
que tiene la logística para el futuro de esta comunidad.
¡Y para el futuro del país!
Estoy convencido.

Nosotros tenemos la gran suerte, no solamente de estar en un lugar estratégico, sino en estos momentos ya contar con unas infraestructuras muy
competitivas, que se van a mejorar con todos los proyectos y los acuerdos que
estamos llegando al gobierno, con esos protocolos que, efectivamente, en parte
ha cumplido el gobierno y nosotros, a pesar de que no quiera reconocerlo,
tenemos vías de alta ocupación, tenemos unas buenas infraestructuras, tenemos unos aeropuertos buenos, pero
los que nos merecíamos desde hace mucho tiempo -que ha hecho referencia-.
Yo, sigo diciendo que el estado debería de haber invertido mucho antes en el aeropuerto de Alicante, por ejemplo, para
esa ampliación.
Y desde el primer momento debería haber contemplado la segunda pista.
Hemos estado en debates en los que
anteriores directores de aeropuertos, como el de Alicante, nos han dado la razón de que si esa ampliación se hubiera hecho al mismo tiempo que Málaga, en estos momentos el aeropuerto de Alicante tendría tres millones de pasajeros más.
Entonces, inversiones sí, pero a destiempo y con menor importe que en otros aeropuertos, que no ha
habido el mismo rasero para unos que para otros.

En definitiva, la estrategia yo creo que la tenemos clara, estamos
desarrollando y vamos a seguir trabajando para que.
.
.
y soy de los que estoy
convencido de que el nuevo modelo productivo tiene que tener muy en cuenta el
sector logístico, y para eso es fundamental el transporte, la intermodalidad en el
transporte, y nosotros lo tenemos todo de cara para ser uno de los puntos de
referencia, no solamente de España, sino de toda Europa.
Porque, insisto que todas las grandes líneas que vienen de Extremo Oriente, de la India, incluso, las que vienen de
Estados Unidos, cruzando el estrecho de Gibraltar, estamos a muy poca distancia
para que desde esta comunidad se pueda repartir y se pueda distribuir toda la
mercancía a Europa, tanto del norte, como del este, como a toda la Europa central.

Es por eso por lo que vamos a seguir trabajando para que, en esta época de crisis, nosotros tengamos todas esas plataformas lo más adelantadas posibles, para que en el momento que toquemos fondo y que
empecemos a superar la crisis, podamos ofrecer, no solamente a las empresas
nacionales, sino a todas las empresas internacionales que se quieran establecer
en nuestra zona, estas grandes plataformas, con muchos metros cuadrados de
oferta logística y con esas buenas terminales ferroviarias de mercancías.
Es por eso por lo que, insisto, vamos a mantenerlo porque parece que lo ponía en duda.

Desde luego, yo me voy a ir el próximo día 8 a Zaragoza a ver el planteamiento del ministro en cuanto al corredor
central.
A mí me han pedido que firme el corredor central.
Y yo dije que si en el documento
se hacía referencia al corredor mediterráneo, que para nosotros era imprescindible, y que podía ser complementario a eso, no tenía ningún problema.
Al final, el gobierno de Aragón no ha querido poner lo del corredor mediterráneo.
Entonces, lamentablemente yo voy a ir porque quiero saber, igual que el
ministro públicamente ha apoyado ese corredor mediterráneo, pero no veo esas actuaciones y esas licitaciones que tiene que sacar de
Castellón a Tarragona, que es donde va a estar el cuello de botella y en una serie de
cosas.
.
.
Es que vamos a perder el tren.
Y nosotros tenemos que estar
preparados.
Y por eso.
.
.
, y ahora contestaré a su señoría, a Pedro Hernández, porque sí que le voy a decir cómo estoy de preocupado con esos recortes que ha anunciado el ministerio.

En definitiva, cualquier otro corredor, el resto de plataformas que se están planteando en España son complementarias, y nos vienen francamente bien, porque esas conexiones entre plataformas, pues,
lo que agilizan son esos tráficos nocturnos y esos buenos espacios para hacer terminales para que los
camiones puedan tener sus ciudades de transporte, para que tengamos grandes
terminales ferroviarias, y todo viene bien.
Pero, nosotros -creo-, y así lo reconoció -y tengo que decirlo aquí- Barcelona, la revista más importante del sector logístico, en concreto,
El vigía, reconoció hace tres años y medio, cuando presentamos nuestro plan logístico, el plan más ambicioso en estos momentos del país.
En definitiva, vamos a seguir apostando por esto.

En lo que se refiere al señor Morera, señoría, de acuerdo con la importancia de la logística, decirle que el PIE II, desde luego, no le quepa duda que es una
continuación de un PIE I, que a pesar de lo que ustedes digan, tiene un cumplimiento
superior.
.
.
y yo le puedo demostrar inversiones de más de 10.
500 millones de euros, de un compromiso de 14.
000.
O sea que tiene un
cumplimiento muy elevado; en lo que se refiere a nuestros compromisos, más del 70%.
Y el PIE II, realmente, le puedo decir que está consensuado porque todos los números.
.
.
ese PIE que es ambicioso, pero realista, en el que hablamos de más de 52.
000 millones de euros, le puedo asegurar que los números salen, y en esa comparecencia se los voy a explicar detenidamente: hay
inversión de La Generalitat; hay inversión mixta, pública-privada; hay inversión privada, pura y dura; hay inversión del estado; y hay inversión de otras administraciones, pero la inversión del estado coincide con los planes que estamos negociando.
Desgraciadamente,
hemos negociado un plan de cercanías, que se nos ha reconocido después de muchísimos años, y, lamentablemente, ahora se anuncia por parte del ministerio una serie de
problemas y de recortes financieros que puede afectar a ese plan que se presentó hace dos días, igual que puede afectar a ese.
.
.
después de cinco años pidiendo una fecha para el AVE a Castellón, cuando hace dos meses nos la da el ministro para el 2014, ahora dice que no
puede ser.
Y es muy preocupante, no solamente por la llegada del AVE, que vamos
a insistir y que tiene que ser una realidad, sino porque puede afectar también esa llegada del AVE al corredor mediterráneo.

En definitiva, señor Morera, le puedo asegurar que ese PIE está consensuado, es una continuación del PIE I, y le puedo asegurar que es una estrategia lo suficientemente
ambiciosa para convertir a la Comunidad Valenciana en una de las regiones
europeas más avanzadas de Europa.
Y ese es nuestro objetivo.

En cuanto -ya termino-, en cuanto a por qué no se fue a esa reunión del arco mediterráneo.
Pues, mire, señoría, no fui porque no pude ir, porque me coincidía.
.
.
yo, como sabe, estaba anunciado en la presentación de ese libro, pero me coincidió con un acto o salí más tarde del Consell, porque creo recordar que era un viernes, y le puedo
asegurar que yo iba a ir, pero iba a ir en plan reivindicativo y diciendo que
no estaba de acuerdo con ese arco mediterráneo.
Tuve la oportunidad de hablar, inmediatamente después de finalizar la reunión, con mi colega, con el
conseller de Cataluña, con Joaquín Nadal, y decirle lo que pensaba de ese tema, y me dijo que estaba totalmente
de acuerdo conmigo.

Ahí no se presentó el corredor mediterráneo, señoría.
Se presentó al arco mediterráneo.
Un arco mediterráneo que ha hecho algún determinado grupo político nacionalista catalán, en el que denominan arco mediterráneo la zona sur de Francia, Languedoc-Roussillon, Baleares, una parte de Aragón, Cataluña y la Comunidad Valenciana.
Con lo cual, ese arco mediterráneo ¿en qué se convierte?
¿El centro qué es?
Cataluña, eh, si cogemos la.
.
.
Y yo a lo que iba a ir a esa presentación era a reivindicar lo que llevamos reivindicando hace muchísimos años: el corredor mediterráneo, un corredor desde la frontera francesa hasta Algeciras.
Que da la
casualidad que el centro de ese corredor pues es la Comunidad Valenciana, pero
es lo de menos.

Aquí lo que abogamos es por un corredor en el que inyecte también la comunidad murciana, Almería, Granada, Málaga, todo el mundo, mercancía a ese corredor para que de verdad sea rentable y operativo.
Por eso es por lo
que abogamos.

Y en cuanto a la última intervención, señoría, qué quiere que le diga.
Nosotros, y lo he dicho por activa y pasiva, estamos
preocupadísimos, porque yo le he solicitado una reunión al ministro, he hablado con el secretario de estado, todavía no pueden definir qué actuaciones pueden estar afectadas a ese recorte, el tema es realmente serio
cuando no se sabe ni qué es lo que se va acortar en un principio, esos recortes si van a afectar más a los temas de carreteras.
Ahora parece que van a afectar.
El ministro tenía una apuesta clara por el ferrocarril porque es consciente de ese 3% con
respecto a la media del 17.
Parece que tenía, y yo lo he comentado con él a veces, la importancia que tiene la logística, las conexiones ferroviarias a los puertos, las conexiones ferroviarias a
todas las plataformas logísticas.

Y en concreto lo que sí que les puedo decir a sus señorías es que nuestro proyecto de estrategia logística lo conoce perfectamente el gobierno y he tenido muchas reuniones con el
director.
.
.
, con el secretario general, José Luis Cachafeiro, en el que está totalmente de acuerdo con todos los planteamientos que hacemos aquí y si van a recoger ese impulso al transporte ferroviario.
Pero,
lamentablemente, iba a haber una presentación, había una sectorial, ya estábamos prácticamente convocados, con los recortes ha habido que desconvocarla, y el
problema es que no tienen fecha porque no saben por donde tienen que recortar.

Nosotros, señoría, no le quepa la menor duda de que ya tenemos un agravio de muchos años con otras provincias del resto de España y vamos a exigir las fechas del AVE que se han comprometido: Alicante en 2012,
Castellón en 2014.
Y sobre todo vamos a exigir que en las inversiones que afecten,
inversiones productivas, que afecten a la competitividad de nuestro territorio,
como es esa alta velocidad, que se nos debe desde hace mucho tiempo, como es el
corredor mediterráneo, como son conexiones ferroviarias a puertos y a aeropuertos las tenemos que
tener.
Porque estoy de acuerdo con el señor Morera en que, o estamos preparados o lo tenemos bastante mal.

En definitiva, pues estos son los planteamientos que desde la Generalitat
valenciana, y en este caso desde la Conselleria de Infraestructuras y
Transportes, vamos a reivindicar y seguiremos trabajando en este proyecto tan
ambicioso de las plataformas logísticas.

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller.

Senyories, per a formular preguntes o demanar aclariments sobre la compareixença realitzada pel senyor conseller.

Tres minuts.
Senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Gràcies, senyor conseller.

Mire, en el tema de la negociació del reajustament de les inversions en el Ministeri de Foment hui té ocasió de conéixer la meua opinió en un mitjà de comunicació valencià; si no l'ha llegit, el llig.

Jo pense que, efectivament, estem en condicions de demanar, col·laborar o participar en eixe reajustament, però també hem d'estar en les condicions de donar veu a l'oposició de la Comunitat Valenciana per a participar en el reajustament de les
inversions que vostés estan obligats a fer a la nostra comunitat.
Aixina sí, senyor conseller.

Vosté diu que està content de com funciona la logística valenciana.
Jo pense que això és un tema subjectiu.
Vosté està content, s'han superat molts obstacles.
Però la realitat és que estem molt retardats i estem en un risc.
I vosté diu que podem perdre el tren.
Jo li dic que podem perdre l'ocasió que comporta la logística per a la Comunitat Valenciana si vostés seguixen retardant tant les seues actuacions.

Vosté diu que hi ha poca implicació del Govern d'Espanya.
Mire, només en esta legislatura, en aeroports -que és la referència que vosté ha fet- el Govern d'Espanya invertirà 700 milions d'euros.
Sap vosté en el 2007, 2008 i 2009, en la partida pressupostària de la seua conselleria, el programa «noves infraestructures logístiques», quines consideracions hi havien?
Calderilla, calderilla.
En 2007, 100.
000 euros.
En 2008, 10.
000 euros.
En 2009, 50.
000 euros.
Y en
2010, 64.
770 euros.
Per tant, jo crec que pocs arguments té per a criticar l'esforç inversor del Govern d'Espanya.

El corredor mediterrani, repetisc, és a dir, qui té la culpa que el corredor mediterrani no siga prioritari en este moment dins de
la xarxa de línies transeuropees de transport?
Sap qui té la culpa?
És a dir, té la culpa el PP, quan Loyola de Palacio era comissària d'Infraestructures i va prioritzar la línia Barcelona-Madrid front al corredor mediterrani.

De totes formes, jo, la veritat és que.
.
.
El PIE, vosté fa referència al PIE.
Vostés.
.
.
jo ho considere irreal i d'uns objectius irrealitzables vist l'esforç econòmic que vostés estan fent.

Però vosté realment m'ha entés, senyor conseller, que allò, aquella assignació econòmica que en el PIE vostés, diguem, adjudiquen a l'estat, vostés l'han negociat amb l'estat?
Vosté això ho pot afirmar?
Vosté por afirmar que aquella assignació econòmica que el PIE que presentaren assignen a la iniciativa privada?
Vosté pot afirmar que la negociaren en la iniciativa privada valenciana?
Vosté pot afirmar que la iniciativa privada valenciana no s'enterà el dia d'abans que el president Camps presentara el PIE de la part que els tocava sense
prèviament haver-se negociat?
M'agradaria saber-ho, m'agradaria saber-ho.

I respecte al tema de l'AVE, per la intervenció del senyor Hernández Mateo, he de dir-li que, mire, l'AVE a Màlaga té els mateixos quilòmetres que l'AVE a València.
Si en 1998, govern d'Aznar, s'haguera optat per l'AVE València-Madrid en compte de Madrid-Màlaga, en 2007 ja haguérem tingut l'AVE a la Comunitat Valenciana.
Però Aznar se'n va anar, afortunadament, i deixà l'AVE, eixe AVE que Zaplana prometé per a 2003 i el prometé crec que sense riure's, perquè tenia que haver-se rist per la promesa que estava fent.
Quan se'n va anar Aznar deixà l'AVE Madrid-Comunitat Valenciana únicament executat en 1,56%.

Per tant, senyor Hernández Mateo, pocs, pocs arguments tenen vostés per a traure pit en el tema de l'AVE.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sí.
Gràcies, senyor Signes.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Bé, lligant en allò de l'AVE, la realitat és que fa díhuit anys que està l'AVE Sevilla-Madrid.
Després els govern del partit.
.
.
(Veus) No, de 1992?
No?
Bé, de 1992 a ara són díhuit anys, no?
(Remors)

Però després van vindre els governs del Partit Popular i ni AVE ni corredor mediterrani.
I
ara continuen els governs centrals del Partit Socialista i sí que és cert que hi ha hagut una major inversió, però també és cert que el retalls, siguem conscients, dels retalls anem a ser el paganos.

L'altre dia se va presentar el pla de rodalies, estratègia govern central, estigué ací el ministre i el president Camps, i encara no hem estrenat res i ja s'està parlant per part del govern valencià que és necessària la inversió privada i per part del govern central que hi haurà retalls.
És a dir, encara no hem començat i ja tenim les rebaixes.
Eixa és la realitat, la realitat d'un poble que no té pes polític en les grans decisions de l'estat.

I el dia següent d'estar ací el senyor ministre, el senyor Blanco, se'n va anar a Aragó a prometre el corredor central pels Pirineus, la qual cosa és una autèntica barbaritat ecològica haver de pujar contenidors a mil metres d'altura perquè el corredor siga per la zona central, cosa que els francesos no tenen clar.
Però bé, eixe és el pes que tenim.
I, o som conscients d'això o malament.
El pes de no decidir res en el govern central, manen uns o manen
altres.

Però, mire vosté, jo vaig estar en la presentació de la proposta de l'Institut Villalonga.
.
.
Per cert, el president de l'Institut Villalonga és el germà de l'advocada de La Generalitat, senyora Isabel Villalonga.
És a dir, i ha sigut conseller dels governs del Partit Popular, ha sigut
conseller.
I jo crec que.
.
.
, jo crec que, si està parlant-se de diàleg i de consens, jo crec que consens en tots els agents econòmics i socials.
Ahí estava el senyor Cámara, president de Ferrmed, allí estaven entitats importants de la societat valenciana.
I allí no està parlant-se d'una euroregió.
Per cert, el que vosté
(inintel·ligible) .
.
.
como un proyecto nacionalista no sé com està en l'Estatut d'autonomia que vostés van pactar.
En l'Estatut d'autonomia que vostés van pactar van parlar de relacions privilegiades per a configurar una euroregió, llija-s'ho vosté.
En eixe estatut, en la reforma de l'estatut, l'actual estatut que tenim parla d'això.

Però allí del que es va parlar és de corredor mediterrani.
I si som incapaços, per una banda, de consensuar, d'estar presents, de delegar, si vosté obligacions de govern de delegar en algun membre del govern valencià per a estar present, per a buscar sintonia en la societat civil, doncs de què estem parlant?

Després són les urgències electorals, o judicials o el que siga del govern valencià, que presenta un PIE II, i no és capaç el govern valencià ni de convocar els grups parlamentaris d'estes Corts, senyor conseller.
Aixina quin consens, o quina força o quina posició important anem a tindre en la política espanyola?
Se'ns riuen i se'ns van a continuar rient en l'AVE a Castelló, en l'AVE a Alacant, en l'AVE a Tarragona, en el corredor mediterrani i sempre a pagar.

Per tant, si no aconseguim posicions de fortalesa interna, no mos van a fer cas
ni a Madrid ni a Brussel·les, senyor conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per a tancar la compareixença.
.
.
Sí, señor Hernández Mateo, ¿quiere usted intervenir?
Sí, tiene usted derecho.

El senyor Hernández Mateo:

Sí.
Muchas gracias.

Sobre todo porque le agradezco al señor conseller el que comparta la preocupación que yo creo que comparten todos los valencianos en toda la comunidad,
alicantinos, castellonenses y valencianos.
Porque es preocupante, es
preocupante la serie de retrasos que estamos llevando.
Y más preocupante es que todavía hayan voces que no quieran reconocer el que aquí se han puesto muchos palos en la rueda de la bicicleta para el progreso de la
Comunidad Valenciana.
Que a nadie se le olvide que ahora mismo, en el año 2003 y 2004, precisamente, se pusieron las primeras traviesas del AVE para que
(inintel·ligible) .
.
.
seis años después no tenemos AVE.
Se frenó mucho, se le dio prioridades a otras zonas.
Y aquí, en nuestra comunidad, no se puso.

Que a nadie se le olvide que el único que ha tenido interés, interés en nuestros aeropuertos fue el gobierno del Partido Popular porque puso en
marcha el aeropuerto de Alicante.
Álvarez Cascos era ministro en aquel momento cuando se licitaron las obras y se
están terminando ahora, y lo está terminando otro gobierno, como tiene que ser.
Pero que se ha tardado seis años en terminar otra obra importantísima y vital para nuestra comunidad.
Y todavía estamos pensando en el corredor mediterráneo, que teníamos que haberlo desarrollo desde quien le corresponde realmente.
Porque, como
usted muy bien ha dicho en su primera intervención, pues todas las infraestructuras importantes de estos nodos son precisamente
del estado: ferrocarriles, puertos, aeropuertos y demás.
Por tanto, totalmente preocupados porque no nos pueden llegar ahora, como en
otras cosas nos están llegando, que es el culpa de la crisis y lo que tenemos que ir quitando.

Por tanto, señor conseller, gracias.
Le felicito de nuevo por su labor y por su trabajo, y espero que
seamos capaces entre todos, los de la izquierda y los de la derecha de estas
Cortes, de poder convencer al Gobierno de España para que ponga, ponga lo que se nos debe permanentemente e históricamente y cada vez con más cicatería para nuestra comunidad, cada vez con más cicatería.

Y yo intento por todos los medios, de verdad, señor conseller, buscar puntos de encuentro con todo el mundo.
Desde los ayuntamientos estamos
siempre trabajando para ello.
Usted ha puesto en marcha aquí un plan comarcal y municipal, estamos tratando de llegar a acuerdos
permanentes.
Desde el gobierno central todo lo que huele a Partido Popular, y
lo digo por experiencia propia, sobre temas de carreteras nos tiran para atrás.
Nuestras comunicaciones para atrás.
Y puede enseñarles a todas sus señorías que están aquí, toda la documentación de la que dispongo porque no nos parece bien, no nos dan autorizaciones para
distintas carreteras.
Eso es terrorismo, terrorismo de infraestructuras contra
nuestra comunidad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gracias, señor Hernández Mateo.

Para contestar y terminar la comparecencia, tiene la palabra el señor conseller.
Cinco minutos.

El senyor conseller d'Infraestructures i Transport:

Gracias, presidente.

Señorías, bueno, yo, señor Signes, no he leído el medio que me.
.
.
, el periódico de esta mañana, pero sí que le puedo asegurar que estoy de acuerdo en que nos tenemos que hacer y poner
de acuerdo en que, si hay que recortar, pues, vamos a ajustarnos, vamos a.
.
.
,
vamos.
.
.
y lo he dejado muy claro, vamos a intentar salvar esas inversiones
productivas y las que afectan a la competitividad de nuestro territorio, y si
lamentablemente tenemos que arrimar el hombro y ceder en algunas otras, aunque
las llevemos esperando muchísimos años y estén comprometidas de años, pues, tendremos que eso, pero yo por eso le he pedido una reunión al ministro, para poder ver.

Lamentablemente, la situación está tan mal que ahora mismo el ministro no sabe ni dónde ni cuánto tiene que recortar, es lo que me da la impresión cuando no pueden presentar ese plan de recorte tal y como pretendía el ministro hace una semana.
En definitiva, vamos.
.
.
, estoy dispuesto a que
nos pongamos de acuerdo.
Para eso, pues, me tiene que aceptar esa audiencia, y
encantado de comentar con él las cosas que para nosotros son imprescindibles.

En cuanto a las inversiones que dice de 600 millones del aeropuerto, bueno, ya
era hora, lo he dicho antes.
También, si quiere, le doy los números de las inversiones en el aeropuerto de Málaga, que superan los mil quinientos millones de euros, y aquí estamos hablando, ha citado tres años, con inversiones en el aeropuerto de Manises y en el aeropuerto de El Altet,
de 600 millones.
¡Es que la inversión total que se va a hacer en el aeropuerto de Alicante son 480 millones!
, ¿eh?
, y en el aeropuerto de Valencia, ¡200 millones!
, y, sin embargo, solamente en el aeropuerto de Málaga han invertido 1.
620 millones.
(Remors) Entonces, pues, esto es la diferencia.

En cuanto a las inversiones mínimas que hemos puesto nosotros en presupuestos, oiga, esta estrategia logística al principio es el problema que ha tenido.
Por eso, yo estoy satisfecho,
porque ya lo tenemos lanzado.
Hay un costo.
.
.
, ahí está la ubicación, está.
.
.
, hay unos trámites administrativos que no son muy costosos.
Y después están las expropiaciones, las urbanizaciones de los parques y las inversiones.
Ya he
dicho que en el parque de Ribarroja hay más de cuarenta y cinco millones de inversión por parte de la
conselleria a través de GTP, que sabe que es cuando estamos haciendo las inversiones, entonces,
sabe que está dando unas cifras de la Conselleria de Infraestructuras y Transporte cuando
este programa y este proyecto lo está desarrollando el Ente Gestor de Transportes y Puertos de La Generalitat.
Entonces, pues, no me parece serio.

Y en cuanto a lo de Loyola de Madrid, vamos.
.
.
, y lo voy a decir.
.
.
, quizá, en su día, no se tuvo la visión de ese corredor como lo tenemos nosotros, todos los valencianos, desde la vía Augusta de hace dos mil años, ¿eh?
, la importancia que tiene el corredor mediterráneo, pero cuando la señora Loyola negoció este tema, y yo he tenido la oportunidad de ir a verla muchas veces como
presidente del puerto hace muchos años, porque ya estábamos reivindicando este corredor,
(remors) los números que tenía cuando se hizo un corredor prioritario, que fue
Barcelona-Zaragoza-Madrid-Lisboa-Algeciras, los números que tenían de los puertos de la Comunidad Valenciana eran del año 1997, acumulados de 1997.
En esos momentos, el puerto de Valencia movía escasamente 300.
000 contenedores, como un millón menos de lo que estaba moviendo Barcelona, 800.
000 TEU menos.
.
.
¡Ha cambiado, han cambiado las circunstancias!

¿Qué pasa?
El crecimiento que ha tenido la Comunidad Valenciana a través de esos puertos de interés general ha sido tremendo, e inmediatamente se dieron cuenta que,
efectivamente, el futuro estaba en esa situación estratégica del Mediterráneo occidental.

Y en cuanto al PIE, le puedo decir que está consensuado todo con.
.
.
Por ejemplo, el poner dentro del PIE 2010-2020 que la
inversión privada va a ser inversiones de 11.
200 millones de euros, le puedo asegurar
que hay peticiones para temas de telefonía, para temas eólicos, para temas de inversiones puras y duras privadas que pueden superar ese
dinero, porque en el 2004-2010 han hecho inversiones de 6.
500 millones.
¿Y por qué tenemos que pensar que van a invertir menos?
¡Ya superaremos el momento este de.
.
.
!
, ¡espero, vamos!
, hay que tener un poco de optimismo.

Igual que si yo aspiro a unas inversiones del gobierno de 25.
000 millones,
pues, los tendremos, porque se está negociando un protocolo de carreteras, uno de cercanías, otro de logísticas, que coincide con estas cantidades.

Y, lamentablemente, no tengo mucho más tiempo para decir que, desde luego, lo de.
.
.
, a usted, señoría, le encanta lo que (remors) se presentó.
Se hablaba de corredor mediterráneo, pero por las reivindicaciones de los empresarios nuestros de la Comunidad
Valenciana, porque fueron los que nombraron.
Y a usted no me extraña que le encantara esa reunión que hubo y esa presentación, porque cuando ya empieza un libro diciendo «el País Valencià», pues, ya no tenemos mucho más que hablar.
(Veus)

El senyor president:

Muchas gracias, señor conseller, muchas gracias por su asistencia esta mañana.

Suspendemos unos minutos para despedir al señor conseller.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, anem a reprendre la comissió.

Proposició no de llei sobre l'oposició a la construcció d'una central tèrmica al municipi de Crevillent, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 51.
506, BOC número 218)

El senyor president:

Punt número 3 actual de l'orde del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'oposició a la construcció d'una central tèrmica en el municipi de Crevillent, presentada pel Grup Esquerra Unida-Bloc-Verds: Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Compromís presenta una proposició no de llei que jo voldria, veient que hi ha una esmena presentada, deixar molt
clar què és el que diguem, situar-la en el context del que presentem avui ací.
Diguem que l'Ajuntament de Crevillent ja va rebre fa uns anys del Ministeri de Medi Ambient
un escrit per a evacuar consultes sobre la decisió d'avaluació d'impacte ambiental del projecte que l'empresa ESB International ha presentat per a la construcció al terme municipal de Crevillent d'una central tèrmica de cicle simple amb la utilització del gas com a combustible.

Hi ha raons per a considerar que la ubicació de la central tèrmica i la seva instal·lació tenen efectes negatius sobre l'entorn on es pretén instal·lar i, en general, sobre el medi ambient del terme municipal de Crevillent que
afecta nuclis de població i parcs naturals protegits.

En primer lloc, esta central emet gasos d'efecte hivernacle com el diòxid de carboni, que és el primer causant del canvi climàtic, i, a més, emet gasos com l'òxid de nitrogen, que amb la llum solar, sobretot a l'estiu, provoca la formació d'ozó, que és un gas verinós.

En segon lloc, la central també genera residus com ara olis i altres necessaris per al funcionament de les
instal·lacions.
L'empresa, segons el seu document ambiental, determina que aquests vessaments es
realitzaran a través de les xarxes de sanejament local.
A Crevillent en el barri de l'Estació i en l'entorn pròxim no hi ha cap xarxa de clavegueram.
Actualment, els veïns d'aquest barri es veuen obligats a utilitzar fosses sèptiques, pareix mentira, en ple segle XXI, per la qual cosa no està assegurada una recollida correcta d'aquests vessament, que finalment poden acabar en el subsòl.
Cal afegir que les pluges i els vessaments que portaran aquests tipus d'olis contaminarien sèquies i terres cultivades.
A més, algunes d'aquestes sèquies tenen una comunicació directa amb el parc natural del Fondo.

En tercer lloc, la central emetrà forts sorolls i vibracions que s'unixen i acumulen als existents generats pel pas de l'autovia i les autopistes, que ja generen bastants problemes de sorolls i
vibracions.
I cal afegir, finalment, que el futur pas de l'AVE, hipotèticament, també tindrà un fort impacte ambiental en la zona.

Aquestes consideracions resulten inacceptables per elles mateixes, però cal afegir que en el document ambiental que l'empresa presenta no està tenint en compte un element addicional, com ara la proximitat al nucli de
població de l'estació i el poblament dispers que hi ha a la zona.
Tampoc no s'ha tingut en compte que, pròxima a aquesta zona, està previst el desenvolupament urbà de l'ampliació del barri de l'estació, que es veuria seriosament compromés per la proximitat de la central.

I el que sembla molt més important, des del punt de vista mediambiental, és la proximitat al parc natural del Fondo.
Com hem dit abans, aquesta
infraestructura afectaria el ja de per si mateix fràgil ecosistema del parc, sobretot pel que fa a les aus en perill d'extinció, com la rosseta i l'ànec capblanc, dos espècies d'ànec que més del 70 i el 90% de les existents a Europa es troben en el nostre parc natural.

Les aus no entenen de límits, i, precisament, aquesta zona és també el seu pas i hàbitat natural a causa de les terres cultivades pròximes -com ja hem dit- i de la presència de séquies i envasaments, que també són utilitzades per les aus -hem de recordar açò-.
Cal apuntar que parlem del parc natural del Fondo, però per la seva interconnexió en el mateix ecosistema hauríem de parlar també de les tolles que corresponen a les salines de Santa Pola, de Torrevella i del
Clot de Galvany.
Totes aquestes llacunes i tolles tenen un gran interés biològic gràcies a la seva diversitat i estan interrelacions i pròximes entre si.

Hi ha una consideració final que fa també inviable mediambientalment aquest projecte.
Al terme municipal de Crevillent, a
causa de les millores en infraestructures i xarxes elèctriques produïdes en els últims anys, fonamentalment per les inversions realitzades des de la cooperativa
elèctrica, s'ha constatat que el subministrament elèctric a Crevillent no està patint talls ni carències ressenyables que justifiquen la instal·lació al terme municipi de Crevillent d'esta central per a disposar de més energia elèctrica.
A més, aquest ajuntament, el de Crevillent, ha cedit terrenys i està a punt de concloure la construcció d'un gran parc de generació d'energia elèctrica solar fotovoltaica.
Aquest parc l'està construint la cooperativa, i, quan estiga a ple rendiment, incrementarà els recursos energètics a la zona.

L'energia solar sí que és una forma neta d'energia que no produïx C02 i que permet el complit dels compromisos que té Espanya amb el protocol de Kyoto i les normes sobre emissió de gasos d'efecte hivernacle del mateix estat espanyol.
Al contrari, la falta de regeneració elèctrica, a través de la combustió de gas, no permet complir l'estratègia global de compliment de les normes i compromisos abans esmentats.

En el ple ordinari -ja fa temps- de l'Ajuntament de Crevillent, per unanimitat se va aprovar una moció conjunta de rebuig d'aquest central nuclear a instàncies de Compromís.
En aquesta moció, que recull una gran part els plantejaments del grup municipal de Compromís -com diguérem- i també les al·legacions plantejades des de l'ajuntament al projecte esmentat, es trasllada a totes les instàncies que tenen a vore per raó de matèria amb l'aprovació d'aquesta, les motivacions i les circumstàncies que aconsellen la no-construcció d'aquesta instal·lació en el terme municipal de Crevillent, que recordem està a la província d'Alacant, en la comarca del Baix Vinalopó.

Tots aquests arguments són suficients motivacions perquè el projecte d'instal·lació de la central tèrmica, en la partida del Boch es desestime en aquesta comissió.
I, per tant, es presenta una proposició no de llei que diu literalment: «Que les Corts valencianes insten el Consell a mostrar el rebuig directe per part
del govern valencià a la construcció d'una central tèrmica al municipi de Crevillent, que pot afectar el desenvolupament de la ciutat
i parcs naturals protegits.
» A més a més, se diu que: «Se sol·licita al govern espanyol i al Ministeri de Medi Ambient la no-construcció al terme municipal de Crevillent d'una central tèrmica de cicle simple per les repercussions econòmiques i d'impacte ambiental que implica sobre aquesta zona.
»

Nosaltres, no solament presentem en aquesta proposició no de llei la voluntat que surta endavant de forma unànime, sinó que -ja dic- ve avalada d'unanimitat en el ple de l'ajuntament per les forces polítiques representades, justament les mateixes que avui van a tindre este debat en
aquestes Corts.
Però, a més a més, el que més ens hauria de motivar per a votar a favor d'aquesta proposició no de llei és que els ciutadans, la gent de Crevillent, estan tots en contra d'aquesta instal·lació, d'aquesta central tèrmica.
De fet, quan es va dur endavant aquesta iniciativa se va plantejar, per
part d'aquesta empresa, es va crear una plataforma al municipi per rebutjar aquesta central en este
terme municipal; recollia justament els plantejaments que avui proposem per a
debat per part del Compromís, totes ells estan recollides en la nostra proposta, totes elles tenen una
conseqüència directa, i és el que esmentem avui ací, que és que aquestes Corts també se sumen al rebuig que s'ha de fer a aquesta central i que, lògicament, dintre de les competències, s'inste el ministeri a rebutjar també.

Per tant, seria, doncs, avançar dintre de l'escala que cal fer a l'hora de demanar una petició amb més recolzament, amb més potència, enfront de l'empresa que vol instal·lar al terme municipal de Crevillent aquesta central.
Ja ho ha fet la
plataforma, és a dir, la societat civil de Crevillent, s'ha manifestat en contra directament d'esta instal·lació l'Ajuntament de Crevillent, hui demanem que les Corts valencianes també i així ho fem també al ministeri, al govern central.

Per tant, cobriríem totes les escales, totes les passes que cal donar per a rebutjar aquesta i d'una forma potent, i, per tant, doncs, mantindre la coherència que els grups polítics i la societat civil de Crevillent han mostrat rebutjant aquesta central tèrmica.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

A la seua proposició no de llei s'ha presentat una esmena per part del Grup Parlamentari, registre d'entrada 60.
469.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Moltes gràcies, senyor president.

He de dir que sóc diputat en estes Corts, com és evident, però també sóc alcalde de l'Ajuntament de Crevillent.
Per tant, este és un problema que hem tingut damunt la taula -i a nivell administratiu- a l'ajuntament, i vull deixar clar des del primer moment que l'Ajuntament de Crevillent i el govern que jo presidisc com alcalde -i me referisc, a més de l'ajuntament, com a corporació de tots els grups-, el propi govern municipal de l'ajuntament que jo presidisc, estem en contra de la posada en marxa d'eixa planta.
Però, estem en contra des d'un plantejament racional, des d'un plantejament de la legalitat i des d'un plantejament de respectar el que són els procediments administratius i les fases administratives en què el procés està en marxa.

I, per tant, com a responsables de la legalitat, que hem d'estar i podem estar en contra d'allò que defensem, però al mateix temps respectant la legalitat i els procediments i no amb un
plantejament que poguera ser més voluntarista o més apassionat, però que des de la responsabilitat que altres grups poden tindre, que és molt menor, ens porta que puguen fer iniciatives que no respecte eixos
terminis o eixos procediments o la legalitat.
I per què ho dic?

L'expedient de la petició que se fa per part de l'empresa, mos assabentem pel registre general de l'ajuntament -així està, en el seu moment, informat públicament pel primer tinent alcalde de l'Ajuntament de Crevillent- i, a més, el termini -això a l'any 2008- acabava el dia 26 de maig de 2008 per a fer les al·legacions.
Poc ans, no recorde si eren tres, quatre, cinc o sis dies, durant el
termini d'al·legacions que tenia l'ajuntament, detectem mosatros en el registre general eixe document i fem
immediatament unes declaracions des del govern municipal, sense tindre encara
els informes jurídics que pogueren demanar i tècnics, però ja amb una voluntat clara.
Exactament el dia 15 de maig, al poc de saber que
estava eixe expedient allí, Manuel Molla, que és el primer tenint alcalde diu que «el consistori és partidari d'altres tipus d'alternatives renovables, com la fotovoltaica, aguardant a tindre els informes
que havien ja sol·licitat per a recolzar una posició administrativa de l'ajuntament, dins de l'expedient d'audiència que mos demana el ministeri», i fem el dia 26 -dins de termini- unes al·legacions ja clarament en contra -tinc ací les al·legacions-, que, a més, remetem per via de correus, per la via oficial, contestant.
.
.
-exactament amb registre d'eixida, el dia 23 de maig-, contestant, amb els informes tècnics que mosatros havíem demanat, les possibles afeccions, les deficiències de l'expedient, el tema d'emplaçament que estava sense definir en l'expedient que havia presentat l'empresa, en el tema dels sorolls, que no se feia cap estudi, en fi.
.
.
, en el
tema d'aigües residuals, que no estava especificada la característica dels abocaments que anaven a fer-se.

Per cert, vull aclarir, perquè s'ha permés fer la diputada de Compromís una afirmació que, en fi, com alcalde he de contestar, lògicament, quan parla que «és lamentable que a estes altures encara hi hagen fosses sèptiques en la població, en eixes vivendes que n'hi ha allí.
» Vull recordar -per si no ho sap- que eixes vivendes tenen antiguitat des de fa 40, 30, 20 anys, moltes d'elles construïdes sense llicència, per tant il·legalment, i , en alguns casos, per tant, sí que amb llicència i que en el seu moment, doncs, si han pogut connectar amb la xarxa de
clavegueres ha sigut a posteriori, quan s'han fet xarxes per part de l'ajuntament, però que, lògicament, construccions fora d'ordenació o amb llicències unifamiliars quan la legalitat no era la que n'hi ha ara, evidentment hi ha un disseminat, com també passa en ajuntaments confrontants com el d'Elx, que també hi ha este tipus de partides disseminades i que no tenen connexió d'abocaments.
I, per tant, això és aixina.

He de dir que el que són les pedanies disseminades a Crevillent, totes van a tindre -l'última falta ara- que és la barriada de l'estació, que està afectada també en esta zona d'influència per la possible.
.
.
-que jo crec que no se farà i no va a fer-se- planta de generació d'energia i que està en un projecte del pla Confiança, el clavegueram de la barriada de l'estació, que se suma al de San Felipe, al de Les Casetes, en fi, les partides que n'hi ha.
El que no podem és, on n'hi ha construccions de fa quaranta anys, i que, fins i tot, no tenen llicència, doncs, llevar a cap vivenda la connexió en la xarxa per a eixes vivendes en concret.

Però, en fi, tot és un procés d'urbanització en el temps, de possible consolidació de construccions disseminades i, si n'hi ha processos d'urbanització residencial en un futur, donat que estem entre Elx i Crevillent, és possible que eixes zones puguen anar reordenant-se de manera escalonada.

Però, bé, tornat al tema de l'expedient, l'Ajuntament de Crevillent va contestar tècnicament este alcalde, amb els informes tècnics, perquè la comunicació va ser administrativa, plenament en contra.
Ho dic perquè mosatros no mos hem sumat allí, a Compromís, a cap moció, que fóra la que mos sensibilitzara a mosatros com ajuntament del govern municipal a
recolzar cap moció.
El criteri nostre, autònom ja com a govern, va ser clarament, a través dels informes tècnics i jurídics, posicionant-mos clarament en contra de la planta.
Sí que he citat que va haver un ple, on es va discutir després, que va haver una moció de Compromís, i, com el govern municipal estava clarament posicionat també en contra -i així ho havíem anunciat i els informes ho tenien-, sí que vam subscriure un acord polític dels grups, que sí mos van sumar a què hi haguera una oposició a esta iniciativa, especialment no perquè aportara alguna cosa; eixa moció, en principi, no portava ja més que el que havia fet ja l'ajuntament oposant-se a la planta i d'una manera fonamentada, amb els informes tècnics i jurídics.
Però, sí que volíem donar tranquil·litat als veïns que l'ajuntament anava a estar en contra d'eixa planta.

Aclarit això, he de dir que l'Ajuntament de Crevilllent ha fet un seguiment d'estes actuacions i he de dir que ja des de l'any passat, quan donem una informació del dia 19 de febrer de 2009, perquè demanen informes a la subdirecció general d'Energia del ministeri, que és el competent per a resoldre este expedient, se mos comunica que està paralitzada.
De fet, esta tramitació està paralitzada perquè se va requerir -com diu la normativa- la constitució d'un aval a l'empresa SB Internacional, i eixe aval des de l'any passat, a principis ja d'any no estava constituït.
El 19 de febrer ho fem públic, com consta als mitjans de comunicació, al propi Ajuntament de Crevillent, i, a data d'avui, he de dir que l'expedient continua estant paralitzat.

És més, per què mosatros fem l'esmena al punt primer?
Doncs, perquè és una errada, és una mala presentació de la proposició no de llei que fa Compromís quan demana que el Consell de La Generalitat diga que s'oposa a la planta.
No pot dir que s'oposa a la planta perquè no té l'expedient en les seus mans.
En estos moments està al Ministeri de Medi Ambient.
De fet, se va demanar per part del Ministeri de
Medi Ambient a la conselleria de medi ambient, d'urbanisme, d'aigua, en fi, se va demanar el seu criteri, quin era, i la Conselleria de Medi
Ambient va contestar el 24 d'abril que esta planta podia causar afeccions ambientals significatives i que,
per tant, seria necessari la seua submissió a avaluació d'impacte ambiental, actuació que ha de fer el Ministeri de Medi Ambient.

I, per tant, eixa actuació no se sap res més en la conselleria des d'aleshores, i tampoc el promotor ha demanat en la Conselleria de Medi Ambient la
tramitació, com és preceptiu, de la Llei 2/2006, de prevenció i qualitat ambiental; tampoc s'ha demanat la tramitació de l'autorització ambiental integrada, que seria preceptiva.

I, a més, he de dir, com diu l'informe jurídic de l'Ajuntament de Crevillent, que al seu sòl no urbanitzable fa falta una declaració, com totes en el sòl no urbanitzable, d'interés comunitari, on l'Ajuntament de Crevillent hauria d'emetre la seua conformitat, o no, en un informe, i jo ja avance, com hem avançat, que seria contrari.

Per tant, no entenem molt bé el criteri que se vullga demanar o involucrar a La Generalitat que el govern
seu amb esta proposició no de llei li instem que diga que no vol la planta, quan la planta encara no té l'expedient damunt per a poder dir-ho.

Sí que assumim el segon punt de Compromís, quant que s'inste des d'estes Corts a través del Consell, que és el que lògicament pot fer la interrelació amb el govern de Madrid, perquè inste que eixe expedient ja no continue, inclús, afig, en este moment, que si fóra la caducitat, se demanara; però no aprovem el primer punt per ser manifestament il·legal.
I, en este sentit, en fi, si no s'accepta l'esmena, no podríem recolzar la proposició no de llei.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Per acceptar, o no, l'esmena, té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

El Grup Parlamentari Compromís no va a acceptar aquesta esmena, per moltes raons.
El senyor Asencio ha començat diguent que era diputat, però que també era alcalde.
Diuen que l'ordre dels factors no altera el producte, però sembla ser que en este cas sí, perquè ha estat incapaç en cap moment de dur aquesta proposta a Les Corts, de fer arribar la veu de la
gent de Crevillent a estes Corts, quan sap de sobra, i així, fins i tot, ho va manifestar el senyor Manuel Moya, que li agraïsc que l'haja mencionat vosté i així podrem situar-lo en les declaracions que jo li llegiré literalment, doncs, posa de manifest, com no.
.
.
, doncs, en este cas no vol
assumir les competències que sí té la conselleria.
Li ho vaig a explicar.

Diu també que el plantejament que fa el Grup Parlamentari Popular és racional, de legalitat, de procediment administratiu, enfrontant-lo al
plantejament que suposadament estem fent Compromís, voluntarista i apassionat.
Del contingut no ha dit res, i supose que és perquè del contingut de la nostra proposta no es desprén cap tipus de passió, simplement se posen objectivament els criteris que hi han per a estar en
contra d'aquesta central tèrmica.

Per un altre costat, jo he de recordar-li que aquesta proposta, en este període, ha sigut canviada d'una conselleria a una altra, és dir, d'una comissió a una altra, malgrat el criteri de Compromís de mantindre-la en l'altra comissió, fins arribar quasi a acabar el període de sessions i que haguera decaigut, que és el que ha passat en esta proposta des d'agost.
.
.
, des de juliol -perdó- del 2008, des de gener del 2009, des de setembre del 2009 i ara que estem a
finals del primer període de sessions del 2010.

Per tant, aquesta proposta ja està en esta cambra des de fa molt de temps, i és justament el reglament del Partit Popular el que l'ha fet decaure en tres ocasions anteriors.
Per tant, este tema nosaltres ja fa
temps que estem plantejant-lo amb la literalitat que avui hem mostrat, que no
respon a cap tipus de passió pel que puc entendre, perquè vosté no està en cap moment en contra del que nosaltres exposem.

A nosaltres el que ens pareix és que açò és un atac de zelitis, que se transforma en una esmena, que el que se li dóna és una volta per a dir el mateix, per a dir exactament el mateix.
Perquè aquí no són ni una, ni deu, ni cent les propostes que el Grup Parlamentari Popular, sense
tindre competències, ha instat al ministeri a rebutjar coses que són competències justament del ministeri.
Perquè el primer que hem de tindre clar és que estes Corts són sobiranes per a donar opinió ja siga a favor o en contra de qualsevol temàtica, siga competència o no, perquè és un criteri.

Vostés -l'ajuntament- se van oposar també a una qüestió que, segons vosté, només que té competència el ministeri.
Per què?
Perquè se poden donar respostes polítiques a una.
.
.
.
.
, doncs bé, una infraestructura, un projecte, etcètera.
Però és que, a més, sí que té competències, i li vaig a dir, segons Manuel Moya, el primer tinent alcalde de
Crevillent, que no s'ha posat d'acord amb vosté en l'argumentari, fa el raonament pel qual el ministeri ha de demanar l'aval, etcètera, etcètera, i diu que «si en el ministerio se declara de utilidad pública el proyecto, entonces correspondería al Ministerio de Medio Ambiente la aprobación del mismo.
» Diu: «De no ser así, la tramitación pasaría a manos de la Generalitat valenciana y la planta de energía tendría que contar con el trámite de autorización ambiental integrada.
Esta tramitación podría contar con otras autorizaciones de carácter medioambiental.
» I diu el que vosté ha dit: «Además, hay que tener en cuenta el emplazamiento de la actividad del suelo no
urbanizable, por lo que se precisará la declaración de interés comunitario de la Conselleria de Medio Ambiente, previo informe municipal, que
sería totalmente negativo.
»

Clar, vostés diuen: «No, el de l'ajuntament serà negatiu.
» Però, i si fóra positiu?
, a qui passaria la competència?
Si ho està dient el seu primer tinent d'alcalde -per l'amor de Déu!
- a la conselleria.
Per tant, no mos vinga ací a dir que no respectem la legalitat i dir que és una proposta que és «il·legal».
Jo crec que els termes que vosté utilitza se'n surten molt del que és el context.

De fet, li vaig a dir més: el ministeri li deixa clar a l'empresa que ha de sol·licitar l'informe d'impacte ambiental, i li diu: «Determinat per l'article 9.
d de l'annex I del Reial decret 1/2008.
» I, clar, aleshores, diu: «Ai, anem a vore si respon a la legalitat» -cosa que vosté no ha fet-.
I ens anem al Reial decret 1/2008, anem a l'annex I, anem al punt 9, i anem al punt d, i diu: «Concentraciones parcelarias.
Todos los proyectos incluidos en el anexo II cuando
sea exigida la valoración de impacto ambiental por la normativa autonómica.
» És a dir, l'informe d'impacte ambiental, com diu clarament després en l'annex II del grup indústria energètica: «Instalaciones industriales para la producción de electricidad, vapor y agua caliente por potencia térmica superior a 100 megavatios.
»

És a dir, la competència d'impacte ambiental d'instal·lacions elèctriques en este context que acabe de llegir són competència de la normativa autonòmica, que és la que ha de desenvolupar l'informe d'impacte ambiental.
I així li ho diu el ministeri a l'empresa, i l'empresa, aleshores, és quan va dir: «Ah, si mos fa falta l'informe d'impacte ambiental, potser no ens interessa.
» I vosté ho sap, perquè l'empresa ha fet declaracions al respecte, perquè no vol sotmetre's a l'informe d'impacte ambiental perquè sap de sobra quin seria el resultat d'este informe.

Per tant, el que nosaltres estem dient és una cosa molt clara, i és que la societat civil ha quedat clarament oposada a este projecte; l'Ajuntament de Crevilllent, també; la conselleria, que hauria també de fer un informe preceptiu, també se posa en contra i, per tant, insta també el ministeri, que és el nostre punt 2, -que, clar, en això sí que estan d'acord, veritat?
- també, perquè s'opose.
Quin problema hi ha en la nostra proposició no de llei?

Perquè vosté diu: «No, és que nosaltres vam aprovar una moció que va presentar Compromís per a donar tranquil·litat.
» Potser siga perquè la plataforma que es va crear en contra d'açò, la plataforma de la gent de Crevillent, en un moment donat, en gener de 2009,
diuen literalment: «Después de escuchar las declaraciones del alcalde de Crevillent, César Augusto Asencio, en Telecrevillent sobre este tema, no tenemos la seguridad
de que la central térmica no se construirá.
» Eixa és la tranquil·litat que vosté volia buscar!
I va ser Compromís, mitjançant la moció, la que.
.
.
diu vosté: «Ai!
, doncs bé, vam haver de votar-la per a donar tranquil·litat.
»

Clar, perquè vosté això sembla que no ho va deixar tan clar com sí que ho va deixar el seu primer tinent d'alcalde.
Sembla ser que ell sí que se va mirar les normatives, i vosté no.
Perquè, clar, si no, diga'm a mi vosté el reial decret este on diu que ha de ser el govern, el ministeri el que
avalue, mitjançant l'estudi d'impacte ambiental, este projecte de construcció de central tèrmica.

Per tant, anem a gaudir d'un criteri de legalitat com és el que estem posant de procediment administratiu, però també de passió, per què no?
I li dic per què no.
Per què no de passió?
Perquè la veu de la gent de Crevillent feia ja molt de temps, des de 2008, que volia
estar sentida ací, i no va ser pel seu procediment reglamentari del Partit Popular, i, a dia d'avui, es troben a un alcalde, que diu ser diputat, però també alcalde, que presenta una esmena per a donar-li la volta, per a dir el mateix
que estem dient.
Perquè la seva esmena, exactament, què és el que està dient?

Perquè quan vostés diuen: «Les Corts Valencianes manifesten el suport d'estes Corts a la decisió de l'ajuntament d'oposar-se a la construcció d'una central tèrmica.
» Què està dient vosté?
Està dient que el Consell i Les Corts estan a favor de recolzar l'oposició a esta central?
No és el mateix dir que Les Corts insten el Consell a oposar-se?
Vull dir, vosté s'adona que l'atac de zels és tan ridícul que ha fet que vosté no tinga en compte, doncs, una manera perquè no quede tan clar que ha dit el mateix per a donar-li la volta!
Anem a vore, què estem diguent?
Sincerament, a mi em sap greu que vosté prime els seus interessos de quedar bé, d'anar fent estes declaracions que ha anat fent durant estos dies, per a dir que és que nosaltres no ens regim a la legalitat.
Que, bé, després haurà d'explicar vosté en quin decret del govern s'empara vosté per a dir que no és legal el que estem dient nosaltres ací, perquè jo el tinc ací, és públic, vull dir, açò està en el BOE.

Per tant, amb quin criteri vosté està presentant esta esmena?
Amb quin criteri?
Vosté no està dient que Les Corts i el Consell s'oposen amb la seva esmena?
Perquè, anem a vore, jo és que la llig amb la literalitat que vosté l'ha presentada.
I, per tant, jo, sincerament, li demanaria que fera el favor de
guardar-se i de, en tot cas, bé, mirar cap a un altre costat, en l'atac d'ego i de zelitis que li ha donat a vosté, val?
, i que retire l'esmena que ha presentat, perquè no s'entendrà!

Perquè vosté ¿m'està dient que, si no li aprovem esta esmena, votarà en contra d'un acord d'esta comissió, que el Consell es pronuncie en contra d'esta central tèrmica i que inste al ministeri també a oposar-se al projecte de la central tèrmica?
Vosté està dient açò?
Perquè seria molt trist, molt trist i, ja dic, potser, aleshores, és pel que la plataforma, en un moment donat, amb les seves declaracions va
deixar molt clar que vosté sembla que no era tan contrari a la instal·lació d'aquesta central tèrmica.

Jo li agrairia que vosté retirara.
.
.
, perquè, al final, ja dic, la literalitat ve a dir el mateix que diguem nosaltres, està demostrat que està acord al procediment administratiu, a la llei vigent amb un Decret 1/2008 del
govern espanyol, i per tant, estem fent un paperot innecessari, quan d'ací podria sortir una proposta unànime a l'igual.
.
.
, amb la coherència que també se va tindre en la moció presentada per Compromís en l'Ajuntament de Crevillent.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Per a rèplica, té la paraula senyor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Moltes gràcies, senyor president.

Miren, aquí l'única qüestió és que quan les coses estan clares, algú s'encarrega d'enredrar-les per a seguir mantenint una situació de por en la gent, d'inseguretat.
.
.
Vostés necessiten eixe clima de cultiu per a estar diguent.
.
.
, i més ara, encara que presentaren vostés la proposició no de llei en agost, en fi, sempre hi ha un tràmit, també en agost sabem que no funcionen Les Corts encara.
I, de totes maneres, no me faça a mi responsable que la proposició no de llei de vostés vinga ara, perquè són vostés els que prioritzen les seues iniciatives
(veus) que presenten.

I, en tot cas, són vostés els que han de saber la normativa, perquè vostés presenten un tema a la Comissió d'Indústria, quan este és un tema que afecta la Comissió d'Infraestructures.
O és que no saben vostés, entre altres coses que desconeixen, perquè llig la normativa, però després vostés no saben traure les conclusions, vosté no sap que el que és este tema de l'energia està en la conselleria d'infraestructures i energia, i és una de les seues competències?
No ho saben, pel que es veu no ho saben.
I esta és la comissió que porta eixos temes, no mos faça culpables d'haver portat vostés al lloc on no tocava.

Si vostés en agost haveren presentat (veus) a esta comissió l'assumpte, si vostés l'haveren presentat.
.
.
(remors)

El senyor president:

¡Señorías!
¡Señorías!
¡Señorías!

El senyor Asencio Adsuar:

.
.
.
estaria debatut amb anterioritat.
Així és que, com passa en tot, no me tiren a mi la culpa.
.
.

El senyor president:

Señor Asencio, señor Asencio.

Yo ruego a sus señorías que eviten hacer manifestaciones, y no dirigirse unos a otros.
Si tienen algo
que decir, pidan la palabra.
Muchas gracias.

Continúe, señor Asencio.

El senyor Asencio Adsuar:

Bé, però, en fi, són temes merament procedimentals secundaris.
El més important aquí és si estem en contra, o no, de la planta.
L'ajuntament està en contra.

I, segona, qui no s'assabenta és vosté, senyora diputada.
Perquè si vosté m'havera escoltat, he dit exactament el mateix que ha dit vosté, que ha llegit després del primer tinent d'alcalde.

I li torne a dir, primera, aquí no hi ha en la conselleria, ni en la d'Infraestructures, que és la que té la competència d'energia; ni en aspectes mediambientals, la d'Urbanisme, Medi Ambient, Aigua, etcètera, no hi ha cap presentació de sol·licitud d'autorització ambiental integrada!
No hi ha res!
No existix cap expedient aquí.
Li he dit en la meua intervenció primera que l'única intervenció que fa la Conselleria de Medi Ambient, perquè li pregunta al Ministeri de Medi Ambient, Rural, etcètera que és el que té la competència en estos moments per a definir si fa falta l'estudi d'impacte ambiental o no, li he dit que el dia 24 d'.

de 2008, la Conselleria de Medi Ambient, amb la consulta del Ministeri de Medi
Ambient, li diu que l'impacte és tan greu i pot ser tan delicat que deu ser, mitjançant eixe estudi d'impacte ambiental, qui se pronuncie el ministeri.
I el ministeri no s'ha pronunciat!
Però quina responsabilitat trasllada vosté aquí a la comunitat autònoma, a La Generalitat i a este alcalde!
Este alcalde s'ha oposat, i el seu ajuntament, i des del principi.

I, en segon lloc, quan s'ha preguntat aquí, la Conselleria, en este cas, de Medi Ambient ha fet vore que és una competència d'impacte ambiental que deu definir el ministeri.
I li he dit abans que ja, en
abril de l'any passat.
.
.
, en febrer, en concret, el 19 de febrer, publiquem a resultes de
la sol·licitud d'informació que demanem a la subdirecció general, que tinc aquí la seua contestació del 16 de febrer, a les 9:35 mos aplega a l'ajuntament, que diu que està parat l'expedient perquè l'empresa no ha constituït l'aval.
I és una condició prèvia la constitució d'eixe aval per part de l'empresa perquè, a partir d'ahí, el ministeri decidisca si fa falta l'estudi d'impacte ambiental.

I eixa és la situació i no ha canviat.
Han passat ja pràcticament catorze o quinze mesos, des d'aleshores, des de l'any passat, i l'expedient està paralitzat.
Però quin interés hi ha en estar ara armant aquí una polèmica.
.
.
, falsa polèmica, una falsa polèmica, perquè l'ajuntament està en contra, l'acord plenari està en contra.
Es va a remetre per este ajuntament, l'alcalde va remetre, no el ple, perquè era competència meua, i vaig manar les al·legacions dins de termini, el 26 de maig, oposant-me a la planta amb el
recolzament dels informes tècnics, elaborats pels tècnics municipals.

Quina contradicció?
Quin atac de zelitis?
El que li estic dient és que el que no podem és actuar il·legalment des de La Generalitat ni des de Les Corts.
Si s'haguera presentat un expedient sol·licitant l'autorització ambiental integrada estaria d'alguna manera la pilota ja en la conselleria de Medi Ambient, que hauria de fer
les oportunes actuacions prèvies.
I, en tot cas, a qui l'afectara després l'autorització, la conselleria d'infraestructures i energia.
Però és que no hi ha res.
I és totalment il·legal que se li exigisca a la conselleria que prejutge un expedient que
reglamentàriament hauria de tramitar i demanar els informes sectorials preceptius, encara
que al final fóra per a denegar-lo.
El que no se pot és que una conselleria diga, «abans que un presente una sol·licitud, jo estic en contra i no vaig a tramitar».
És inviable.
Però vosté no veu que açò és il·legal, és il·legal el que vosté està plantejant, totalment il·legal.

I des de les Corts han reconvertit la seua proposició no de llei per a salvar-la.
I és demanar-li al govern, que és el qui té en estos moments la competència, que deia que no, el govern de Madrid.
I en el primer punt substituir-lo en
volta de «la conselleria» per «recolzar l'Ajuntament de Crevillent», que és el que administrativament té la competència en la part que li toca i s'ha oposat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Asencio.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies, senyor president.

Senyor Asencio, quina pena que vosté no s'entere dels tràmits reglamentaris tenint en compte que el reglament l'ha fet el Partit Popular i es va aprovar per majoria simple.
Mai, mai, mai s'ha fet això en cap altre parlament.

Però, bé, no és Compromís qui decidix a quina comissió van les propostes.
Les propostes se fan sense dir a quina comissió van.
I és la Mesa de Les Corts, presidida per majoria del Partit Popular i amb assistència, perquè només que se fa assistència, perquè no li deixen ni capacitat de poder decidir res al Partit Socialista, a on no està Compromís, decidir on van les propostes.
I després d'estar en un ordre del dia, que ja el tràmit.
.
.
(Remors)

Senyor president.
.
.

El senyor president:

Diga, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Podria demanar.
.
.
Gràcies.

El senyor president:

Sí, diga'm, diga'm.

La senyora Mollà Herrera:

Volia que demanar silenci als membres d'esta comissió?
Gràcies.

El reglament és així, és la mesa qui decidix a quina comissió va.
I la mesa va decidir que anava a Indústria.
I després, estant en Indústria, la presidenta ens va dir, «ara la volem manar a una altra comissió».
 Nosaltres ens van oposar a açò.
Però com que també la Mesa de la comissió d'Indústria és de majoria de Partit Popular també van fer que aquesta proposta s'allargara en el temps.
Ho dic perquè vosté podria enterar-se una miqueta més per a no clavar la pota com la clava.

Diu que no s'ha presentat cap sol·licitud a medi ambient.
Per tant, el ministeri no pot, la conselleria no pot dir res.
És un posicionament polític.
No ho entén vosté això?
No entén vosté que les mil i una propostes que vostés porten ací, que l'àmbit competencial no és de la Generalitat valenciana, es porten, s'aproven, etcètera, etcètera.
I que ara hui estem dient que hi haja una posicionament polític en contra, a l'igual que ha fet l'Ajuntament de Crevillent.
O vosté es pensa que l'empresa sense haver pagat els tràmits li ve de gust que l'ajuntament ja s'ha posicionat en contra?
Hi ha un posicionament polític respecte als projectes.
No pot vindre qualsevol empresa i dir «és que a mi em dóna la gana fer un projecte de tal envergadura i vostés han d'autoritzar-me a que jo passe tots els tràmits que a mi em dóna la gana».
No.
Hi ha plantejaments polítics en contra de projectes.
I, per tant, la conselleria, malgrat que no haja
rebut esta sol·licitud, es pot posicionar el Consell en contra d'aquesta central tèrmica.

Per tant, no està botant-se cap tipus de legalitat.
Perquè vosté diu que la conselleria va dir que com que era tan gran el tema, tan important,
havia de decidir-lo el ministeri.
Per què la conselleria diu això?
Perquè sap que és la que ha d'elaborar l'informe d'impacte ambiental.
Si l'acabe de llegir, el reial decret.
Vosté no ho entén?
El ministeri li diu a l'empresa: «Vosté, l'aval, encara no l'ha entregat.
» I a més a més li diu: «Com que el projecte és de tal i tal i tal forma, vosté haurà de regir-se pel punt 9 de l'annex I del Reial decret 1/2008.
» I aleshores què diu a aquest punt?
Que és la comunitat autònoma la que és competent de realitzar, per a este tipus d'instal·lacions, l'informe d'impacte ambiental.

I és pel que la conselleria diu: «Clar, però és que és d'una magnitud molt gran.
» Clar, ja està assumint que la ha de fer la conselleria.
Vosté no ho entén?
Està assumint que l'ha de fer la conselleria, però com que és de gran magnitud pensa que és el ministeri el que ho ha de fer.
I el ministeri ha deixat clar el que hi ha.
I és l'empresa la que ha volgut parar i no continuar.
Però això està ahí parat, no vol dir que no es reprendrà i no vol dir que si es reprén la conselleria, i per tant el Consell, deu pronunciar-se.
Per què no ens avancem a estos esdeveniments?
Per què no?
Si actuem d'acord amb la llei.

Mire, la setmana passada estes Corts es van pronunciar a favor o en contra, en
este cas en contra, del decret que es va aprovar en el govern.
Vosté es pensa que el pronunciament polític no val en esta cambra?
És el que està dient?
Està dient que estes Corts.
.
.
?
Com que no.
Aleshores, què està dient amb la seua esmena?
No està dient que es pronuncien políticament estes Corts en contra d'este projecte de central tèrmica?
No està dient vosté això?
Això no és botar-se la legalitat?
Això no es pot recórrer per l'empresa?
Clar que no, perquè es poden fer plantejaments polítics, perquè un govern fa política també, política d'acord amb les lleis.
I per tant oposar-se no és botar cap tipus de legalitat.
I vosté sembla que això no ho ha entés.

Per tant, jo li torne a insistir, li torne a insistir que retire l'esmena, perquè en definitiva vosté està assumint tot el que estem dient.
Si el problema és que no l'ha presentada vosté.
 Però, clar, és que quan arriba ací, quan vosté surt del terme municipal de Crevillent deixa de ser alcalde de Crevillent.
Eixe
és el problema.
I el que li pica és que aquí s'haja parlat de Crevillent sense haver sotmés açò.
.
.

El senyor president:

Senyora Mollà, acabe per favor.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
al ordeno y mando del senyor alcalde.
Això és el que li passa a vosté que com diu, la política d'immigració en Crevillent es fa amb la bíblia en una mà i l'espasa en l'altra, en les seues declaracions públiques, doncs, sembla que la política que vinga a parlar aquí de Crevillent també s'ha de fer amb la bíblia en la mà i l'espasa en altra.
Això ho va dir vosté.

El senyor president:

Se li ha acabat el temps.

El senyor Asencio Adsuar:

Per al·lusions, perquè ha al·ludit a unes paraules concretes fora de context totalment i ho puc esclarir i
està en la premsa quan ho vaig dir.
I demane al·lusions evidentment.

El senyor president:

Anem a vore.

El reglament marca molt clarament el que són al·lusions.
.
.
(Inoïble; el president parla amb el micròfon desconnectat)

Té la paraula el senyor Vilaplana.

El senyor Asencio Adsuar:

Ho entendré com una cita d'autoritat.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
, el senyor Vilaplana.

El senyor Vilaplana Gironés:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, jo tenia preparada una intervenció, però després de vore com es desenrotlla la sessió la veritat és que estic bocabadat.
I dic «bocabadat» perquè, bé, en principi jo crec que ací el repartiment de medalles que han fet i tirar balons fora en un tema que enteníem, que crec que estava clar.
.
.
I dic que estava clar, perquè si bé des del nostre grup entenem que açò no és un tema directament d'esta comissió i que ve sent habitual que es porte.
.
.
tal volta per a botar-se les decisions de l'ajuntament o per qüestionar-les, en este cas almenys i de forma simbòlica, entenem que hi havia possibilitats de recolzar una posició que jo pense que ha pres i que ha portat endavant fonamentalment la plataforma
ciutadana que s'ha constituït en Crevillent, amb una ampla representació ciutadana, per a un tema que mediambientalment no vaig a entrar en ell, perquè crec que està claríssim i la proposició no de llei que es presenta ho reflecteix clarament, perquè és una còpia, un calc del que són les al·legacions i crec que tots les tenim molt clares.
Per tant, ahí no hi ha més volta al full.

Si damunt a això li sumem que s'ha acordat per unanimitat en l'Ajuntament de Crevillent el dir «no a esta planta», jo entenia que almenys eixa posició simbòlica de recolzament la podríem tindre ací.

Però dic que estic bocabadat, perquè mos trobem en un tema que nosaltres entenem que no toca debatre ací, però que tal volta estiga bé donar eixe recolzament; mos trobem en què tenim la compareixença d'un alcalde en una comissió de Les Corts, que és prou difícil aconseguir compareixences d'alts càrrecs de La Generalitat en moltes ocasions, i tenim la compareixença d'un alcalde, que està molt bé.
Tenim, amb pèls i senyals l'explicació del funcionament i en la forma i en el tràmit que es troba un expedient de l'Ajuntament de Crevillent, cosa que és fantàstica; inclús mos explica part del programa electoral de l'Ajuntament de Crevillent i quan es resoldran determinats temes de clavegueram,
cosa que també és d'estranyar quan eixes coses no les aconseguim d'expedients que es tramiten per part del govern valencià.

I damunt mos trobem amb la sorpresa que l'alcalde de Crevillent, que havia d'estar satisfet perquè les Corts Valencianes van a recolzar la proposta que el seu ajuntament va dir
que necessita la planta, no li pareix bé.
Al final arribarem a la conclusió, tirant balons fora, que la culpa serà de Zapatero.
Però jo dic que estic bocabadat, bocabadat.
.
.
 perquè és el ministeri.

Jo crec que en este tema el que té l'última paraula és l'Ajuntament de Crevillent, diga el que diga el ministeri, la conselleria i tal.
Perquè al final qui haurà de donar les llicències és l'Ajuntament de Crevillent.
Jo crec que si l'alcalde de Crevillent, que està ací present, ho té clar i ho té acordat amb l'ajuntament poques voltes caldrà pegar-li al tema, inclús encara que la conselleria ens ho diga o el ministeri diga informes favorables.
L'ajuntament en no donar llicència d'instal·lació,
punto pelota.

Si a això li sumem que realment hi ha uns problemes mediambientals, que no hi ha una
necessitat per a la xarxa elèctrica de major potència, que inclús la cooperativa elèctrica té intencions de posar una planta fotovoltaica allí al costat, etcètera, etcètera, quan més sucre, més dolç.
I possiblement s'haguera evitat ací un debat que en moltes ocasions, en temes importants per als valencians competències d'estes Corts, no es produïx.
Per això dic que estic bocabadat.

Jo sí que li diria a l'alcalde de Crevillent, i portaveu en este tema en la comissió, que reconsidere l'opció.
Perquè jo crec que allò important hui seria que atenguem els problemes dels ciutadans de Crevillent, la
preocupació dels veïns de Crevillent.
I que hui ací, a part de tot el que s'ha dit, que recolzem la proposta unànime, que jo crec que va moure la plataforma i que va presentar el Grup Compromís i de qui fora el mèrit, les medalles les repartira l'ajuntament quan es resolga, fa un homenatge a tots, però al final atenguem els problemes dels veïns de Crevillent i és que no volen la planta.
I que estes Corts es solidaritzen i recolzen l'acord unànime de l'Ajuntament de Crevillent i la petició dels veïns de Crevillent.

I no li podem donar moltes més voltes, perquè portem un hora discutint un tema que jo entenia que no tenia volta de full.
Perquè si entrem a mirar la lletra menuda, evidentment, no haguérem començat ni a discutir esta proposició no de llei, perquè seguisc pensant que no toca.
En algunes ocasions el nostre grup s'ha abstingut o ho ha votat en contra, perquè estem intentant alterar la voluntat municipal portant-lo a estes Corts,
cridant, com deia jo l'altre dia, al primo Zumosol.
En este cas que estem d'acord ens peguem un hora discutint un tema que no li pareix bé ni a l'alcalde de Crevillent.
No ho entenc.

Per tant, jo li demanaria al Partit Popular que ho reconsidere i que d'ací isca un acord de les Corts recolzant el que en seu dia va decidir l'Ajuntament de Crevillent, a petició de la plataforma ciutadana que crec que té una ampla representació ciutadana i millor que jo ho sabrà l'alcalde de la població.
I atenguem el que els preocupa als veïns de Crevillent.
No entrem ací en si l'expedient va entrar dos dies després o tres dies després o si s'han fet declaracions en la premsa, que crec que està molt bé, però no és el que toca.

Jo crec que està suficientment explicada la nostra posició.
Per tant, nosaltres amb esmena o sense esmena anem a votar que sí, recolzant la petició i les necessitat que hi ha i les reivindicacions dels veïns de Crevillent.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vilaplana.

Per a què demana la paraula, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Per a aclarir certes coses que ha contradit.
.
.

El senyor president:

Anem a vore.
Jo no he vist que haja contradit el senyor Vilaplana a vosté per a res, per a res.
Probablement a un altre grup podria ser, però a vosté per a res.

La senyora Mollà Herrera:

Home, les he apuntat, si a vosté no li pareix això.
.
.

El senyor president:

Bé, l'opinió és la de la presidència, senyoria.
Jo no he vist que hi haja contradicció.
A més ha anunciat el vot a favor de la seua proposta i jo la rèplica no la veig per cap lloc, amb tota la meua estima li ho dic, no la veig per
cap lloc.
Per tant, no té vosté la paraula.

Té vosté la paraula.

El senyor Asencio Adsuar:

Jo volia replicar d'alguna manera.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Té vosté el dret de rèplica.

El senyor Asencio Adsuar:

Agraïsc en qualsevol cas el tarannà conciliador de la intervenció del senyor Vilaplana i del seu grup, el Grup Socialista.
Entenc a més que respon a un criteri que és el que entenc que havia d'haver tingut el Grup de Compromís en el sentit d'haver acceptat esta esmena.
Però entenent que lògicament no depén d'este grup el que se puga imposar eixa esmena o no, sinó que hi ha un grup que és el que ha proposat la proposició no de llei.
Lògicament, per la part que mos correspon, doncs jo agraïsc el seu tarannà, que vosté estaria en disposició de votar, tant la proposició de llei com en l'esmena incorporada.
Però no depén de mi eixa proposició no de llei que incorpora eixa esmena.

I, per tant, el que no podem mosatros és, encara que compartim el fons de la proposició no de llei, no hem discutit cap dels pressupostos previs per allò que se sotmet a votació, el que sí que és veritat és que dels dos punts que hi ha en la proposició no de llei, en el segon no hi ha ningun problema a acceptar-ho, donat que sí que políticament estes Corts se manifesten en contra d'eixa instal·lació de la planta requerint al Consell de La Generalitat perquè eixe acord polític, que és el podríem votar aquí, se enviara al ministeri.
No hi ha ningun problema ahí.
El problema és en el punt primer on el que se demana és que estes Corts insten políticament que el Consell jurídicament, en definitiva, se manifeste, perquè el Consell no pot, en este cas la conselleria, no pot contestar a un expedient
que no té.
Eixe expedient no el té, no consta, no hi ha petició.
I és més, si hi haguera petició formalment per escrit, el Consell o la conselleria en este cas, si és la que ha de produir els acords, hauria de fer-ho després d'una sèrie d'actuacions administratives.
I, per tant, seria manifestament il·legal que ans de decidir-ho d'acord amb allò que per llei està obligat, que és a sol·licitar informes i a requerir informes, no se pot rebutjar una admissió a tràmit d'un expedient ni se pot oposar que eixe expedient se pose en marxa.

Per això substituíem en la proposició no de llei el que el punt primer se substituïra per recolzar a l'Ajuntament de Crevillent, que sí que és el que s'oposa, com vosté bé ha dit, i ho ha fet dins de termini i en els seus informes administratius, jurídics i tècnics, i s'ha presentat, per tant, eixes al·legacions dins de termini i consten en l'expedient que té el ministeri en Madrid en estos moments.

I acabe, únicament dient que quan en el seu dia, farà set anys, crec recordar, parlava en relació amb la immigració, el que s'havia de tindre la bíblia en una mà i l'espasa en l'altra, estava fent-ho d'una manera figurada, senyor president.
.
.

El senyor president:

Senyor Asencio, atenga's vosté a la qüestió i no entre en altres disquisicions.

Moltes gràcies.

El senyor Asencio Adsuar:

Bé, si vosté no me deixa continuar, no continue, però en alguna altra ocasió ho podré aclarir.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sí, senyor Vilaplana, té vosté la paraula.

El senyor Vilaplana Gironés:

Sí, gràcies, president.

Molt breu, per acabar, no?

Jo, la veritat, és que després de la intervenció que li he sentit al portaveu del Partit Popular, doncs, primer, em dóna la sensació que estem donant excuses de no malpagador i em queda un dubte en estos moments,
i és que no tinc gens clar que l'alcalde de Crevillent estiga d'acord amb el que ha acordat el ple i en el que demana la plataforma ciutadana.
Em queden seriosos dubtes després de sentir la intervenció.
Però bé, això serà responsabilitat del portaveu del PP i alcalde de la ciutat.

Nosaltres anem a mantindre el vot favorable per totes les explicacions que he
donat adés.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Vilaplana.

Conclòs el debat, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
7.
Vots en contra?
8.
Per 8 vots en contra i 7 a favor queda
rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre la derogació del Reial decret llei 6/2009 i substitució per un marc normatiu que garantisca el desenvolupament de les instal·lacions d'aprofitament d'energia, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 51.
580, BOC número 218)

El senyor president:

Senyories, següent punt de l'ordre del dia, que és presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la derogació del Reial decret llei 6/2009 i la substitució per un marc normatiu que garantisca el desenrotllament de les instal·lacions d'aprofitament d'energia, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Intervinc en nom del meu grup per a defendre la proposició no de llei en què bàsicament el meu grup pretén que pugam acordar en estes Corts que el Consell puga instar el govern de la
nació a derogar el Reial decret llei 6/2009 i a establir un nou marc normatiu,
incentivador, estable i segur que garantitze el desenrotllament de les instal·lacions d'aprofitament d'energia.

Sobre esta qüestió ses senyories saben que han existit ja debats al respecte en el si d'esta mateixa comissió.
Estem parlant d'un reial decret, el 6/2009, pel qual va aprovar el Consell de Ministres, el
passat 30 d'abril de 2009, una sèrie de mesures que a més van ser convalidades a posteriori pel Congrés dels Diputats, concretament el 21 de maig de 2009.

El Reial decret 6/2009 modifica el seu article 4 i també en les disposicions, especialment en les disposicions addicionals quarta i
quinta, modifica, com dic, el marc normatiu aplicable a les instal·lacions de producció d'energia elèctrica mitjançant energies renovables, en l'excepció d'aquelles que utilitzen una tecnologia fotovoltaica.

Les principals diferències respecte al marc normatiu anterior són, per una banda, la creació d'un registre de preassignació de retribució.
Per a la inscripció en eixe registre s'exigix el compliment de nombrosos i exigents prerequisits que van més enllà del merament tècnic o administratiu, aconseguint inclús aspectes econòmics -com és el finançament consolidat- i empresarials -la compra d'equips i sistemes que exigix que ja han d'estar tancades a l'hora d'inscriure la petició-.
I, per una altra banda, es preveu l'establiment de quotes o de restriccions anuals de potència màxima a instal·lar, seguint el model que es va establir en el seu moment per a l'energia solar fotovoltaica al setembre de 2008.

Alguns d'estos aspectes, principalment els referents a les restriccions anuals de potència a instal·lar, foren posteriorment concretats a través d'una resolució de 19 de novembre de 2009.
El ben cert és que el Reial decret legislatiu 6/2009 ha tingut una repercussió molt negativa per a les instal·lacions d'energies renovables, i particularment per a les de l'energia eòlica.
En este sentit, el govern de la nació ha modificat -això és més que evident- les regles del joc del sector, sense que es fera ninguna advertència prèvia, sense que es comentara o poguera debatre's, sense que hi haguera un previ avís, com haguera sigut desitjable, sense que s'establira un període transitori que haguera garantit en un termini que es respectaren les
condicions tècniques i econòmiques que en el seu moment es van establir.

Per tant, eixe reial decret llei va eliminar un període transitori, que ja estava completat, va anul·lar en gran part la regulació anterior, i en definitiva, caldria concloure que va deixar en una clara situació d'indefensió a tot el sector de l'energia eòlica.

En allò referent a la creació d'eixe registre de reassignació, que comentava anteriorment i de restriccions anuals, l'experiència almenys que es tenia d'anteriors casos, com és el que es va donar en la tecnologia solar fotovoltaica, no va ser res
encoratjadora, i per tant hauria d'haver servit d'alguna manera com a un exemple a tindre en compte.

No obstant això, es fa cas omís d'eixa situació, d'eixa experiència, i s'elegix un camí similar al que es va mamprendre en la fotovoltaica.

A més, el Ministeri d'Indústria no s'ha mostrat capaç de gestionar eixe registre en agilitat, com era exigible, el que ha tingut com
a conseqüència grans demores i problemes a l'hora de resoldre les diferents convocatòries en la inscripció de projectes al respecte.

Però, a més, per una altra banda, el registre de preassignació anul·la l'ordenació del desenrotllament eòlic portat a cap des de les comunitats autònomes, com també els acords que les pròpies comunitats van prendre en el seu dia amb la Red Eléctrica de España.
I a partir d'eixe moment, a partir d'eixa decisió del Govern d'Espanya, el Ministeri d'Indústria serà el que ordenarà la tramitació dels projectes, segons eixa ordre d'inscripció.
Per tant, el que s'està produint del que es tracta és d'una apropiació de la capacitat de planificació d'eixe sector que tenen les comunitats autònomes respecte a les instal·lacions i a la seua autorització.
Per tant, hi ha una inferència, s'estan clavant en una qüestió que és competència de les comunitats autònomes.

Per últim, l'enorme llista de prerequisits a complir per a entrar en el registre obliga als
promotors eòlics a, com dirien en valencià, començar la casa per la teulada, ja que han de formalitzar eixa preinscripció, però han de garantir que tenen un finançament, que han comprat ja uns equips a instal·lar, que a més tenen tot el que són les programacions, tot el tema de finançament resolt.
El que resulta paradoxal és demanar alguna cosa i tindre-ho ja tot lligat en una situació financera en totes les dificultats que tenen hui, exigir-li això perquè després puga donar-se el cas que no se'ls admeta, això és, evidentment, com dia abans, començar la casa per la teulada.

Quant a la repercussió a escala de comunitat, de la nostra comunitat, el reial decret obliga de manera
immediata a revisar l'objectiu del 40% de potència renovable instal·lada en 2011, perquè fica en risc l'execució del Pla eòlic en la Comunitat Valenciana, per la qual cosa tots els esforços realitzats en els últims anys per a poder aconseguir este objectiu podien haver sigut gratuïts.

Abundant en el que acabe de manifestar, este reial decret suposa retardar
diversos anys la realització de la meitat dels objectius del pla eòlic, en afectar una potència de 1.
100 megavats sobre 2.
300 megavats prevists.

Les repercussions d'este reial decret sobre el pla eòlic no es limita merament a qüestions energètiques i de participació de les energies renovables, sinó que també, inclús, hi ha altres que tenen molt més calat si analitzem les xifres des del punt de vista de la inversió, de l'ocupació, de les compensacions econòmiques per als municipis que allotgen instal·lacions.
Es pot concretar molt clarament estes qüestions.

La potència afectada.
El reial decret suposa respecte a la potència afectada retardar uns quants anys la realització de la meitat dels objectius del pla eòlic, en afectar una potència de 1.
100 megavats sobre 2.
300 com he assenyalat anteriorment.

A les inversions demorades en parcs, al voltant de 1.
100 milions d'euros.
Inversions demorades en plans industrials: al voltant a 240 milions d'euros.
Ocupacions demorades en la construcció i manteniment de parcs, al voltant de 1.
200.
Ocupacions demorades en plans
industrials, al voltant de 1.
000.
La demora del Fons de Compensació d'ajuntaments, al voltant de 2.
75 milions d'euros.

En resum, implica eixe reial decret demorar en el temps unes inversions de més de 1.
300 milions d'euros i demorar la creació de més de 2.
000 ocupacions, mentre que els ajuntaments que allotgen instal·lacions van a deixar d'ingressar quasi res milions d'euros.

A estes xifres caldria afegir les corresponents a la nova convocatòria del pla eòlic en una potència total prevista de 340 megavats, el desenrotllament del qual és evident que perilla en esta aplicació del Reial decret 6/2009.

Esperem poder comptar amb el recolzament dels altres grups per a donar suport a
una cosa que entenem que és vital per a la nostra comunitat.

No res i moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Grups que desitgen?
Sí, per part del Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Eh!
Perdó.
Continue, continue.
Senyor Morera, continue.

El senyor Morera Català:

Bé, moltes gràcies, senyor president.

El nostre grup parlamentari ha estudiat amb molta atenció (tus) la proposició no de llei que planteja el Grup Popular.
I coherents amb la posició que ja vam expressar els nostres aliats en el Congrés dels Diputats, anem a donar suport a esta iniciativa parlamentària.

Si l'única indústria que durant el 2008 ha tingut un desenvolupament positiu, notable, al si
del conjunt del País Valencià ha segut l'energia fotovoltaica i derivada de les noves tecnologies de l'energia.
I va ser precisament este reial decret, aprovat de forma ràpida, no se va tramitar com a projecte de llei, el que va impossibilitar que un
sector estratègic, que considerem que és important per a la nostra economia, poguera tindre un desenvolupament més important.

Considerem que va ser un retrocés, un pas negatiu, centrat en tres problemes, com alguns d'ells hem assenyalat.
Per una banda, este reial decret va ser una cessió davant les grans empreses elèctriques de l'estat.
Com a segon punt, és invasiu, des d'un punt de vista competencial, en les competències assignades i pròpies de la nostra autonomia.
I en tercer punt, és molt limitatiu respecte al que suposa el desenvolupament de les energies
renovables.
És un mal reial decret.

Per tant, mosatros considerem que este reial decret ha perjudicat una indústria essencial i de futur i no ha tingut en compte una sèrie de necessitats que tenim per a abordar d'una forma plena el futur de les noves energies a Europa i a Espanya, al conjunt
del nostre país.

Creiem que el model que més ens agrada és el model alemany.
Desgraciadament, ací s'ha optat per un model extensiu d'hort solar, per la qual cosa ocupa molt de territori.
Ens agrada més el model alemany, que -hem de recordar- és la primera indústria a nivell mundial, ha superat a Japó, i ha sabut utilitzar els microproductors, i amb una bonificació de la tarifa, perquè puguen imposar en la xarxa la seua energia produïda de forma autònoma.
Més que el model d'hort solar, que, bé, que és una realitat que no despreciem, però ens agrada l'alemany.

I, per altra banda, considerem que este reial decret el que ha deixat és en mans de les grans multinacionals, les grans empreses energètiques, el que hauria de ser un desenvolupament en xarxa horitzontal.
Només cal vore -crec que ho ha assenyalat el senyor Giner- que amb l'article 4 és pràcticament impossible que un xicotet productor, que un autònom, una xicoteta empresa puga complir els requisits de la inscripció.
Per tant, s'està discriminant a favor de les grans empreses i posant traves a la irrupció en el mercat dels xicotetes.

Perjudica la vida del xicotet instal·lador, xicotet o mitjà instal·ladors.
I, per tant, que una autoritat autonòmica, i açò són les Corts Valencianes, no puga dir sobre un sector econòmic tan important ens sembla que és molt negatiu.

Per tot això, el nostre grup parlamentari va a donar suport a la demanda de les Corts
Valencianes perquè es derogue este reial decret i s'encete o se continue una política en matèria energètica més positiva que la que ens aboca a este reial decret aprovat en el Congrés dels Diputats.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera, per la seua brevetat.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Sanchordi.

La senyora Sanchordi García:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

El Grup Parlamentari Socialista va a votar en contra d'esta proposició no de llei del Partit Popular, per una sèrie de motius que explicaré ara a continuació.

El principal motiu de rebuig apunta directament a la proposta de resolució d'esta proposició no de llei, ja que per sistema, el Grup Parlamentari Socialista anem a
oposar-mos a qualsevol proposta que demane la derogació d'una norma de rang i d'àmbit estatal.
Entenem que este no és el fòrum i, és clar, està no és ni la funció ni molt menys l'obligació d'este parlament autonòmic.

Entrant ja en el que és l'exposició de motius de la proposició no de llei, pel que fa a la part de la crítica o de la referència directa a la norma estatal de la qual estem parlant, el Reial decret llei
6/2009, assenyalar que, evidentment, ja s'ha produït el corresponent debat on havia de produir-se, que és al Congrés i al Senat.

Arribem, doncs, al punt que parla que este reial decret va a repercutir i va a
afectar la Comunitat Valenciana.
Home!
, clar, evidentment.
És una norma d'àmbit estatal i, per tant, va a afectar i va a repercutir en totes les comunitats
autònomes de l'estat espanyol.

Ara bé, parlen d'una repercussió negativa i, concretament, diuen que va a comportar retards, baixada d'inversió, menys diners per als ajuntaments i destrucció d'ocupació.
Bé, però anem a vore.
Però és que per això al Partit Popular no li falta ningú més.
És que jo crec que el Partit Popular se basta i se sobra per a aconseguir tot això.

Però és que, a més, l'exemple paradigmàtic de totes este conseqüències del reial decret llei és el pla eòlic, la qual cosa és ja una miqueta de broma.
I és de broma, per què?
Perquè justament la Comunitat Valenciana, precisament energia eòlica, el retard que patim és més que evident, perquè després que hagen passat quasi deu anys, quasi deu anys, des de l'aprovació per part del govern valencià del pla eòlic de la Comunitat Valenciana, resulta que l'estat d'execució, a data de hui, no és ni la meitat, ni la meitat després de quasi deu anys.

A més, faré una breu cronologia de l'evolució i l'execució d'este pla perquè siga encara una miqueta més visual o més visible.
S'aprova en juliol de 2001.
En febrer de 2003, hi ha una resolució de la Conselleria d'Indústria, la competent en eixos moments, una resolució precisament sobre la convocatoria para el desarrollo y ejecución del Plan eólico de la Comunidad Valenciana.
I en un dels seus punts, concretament el punt quart, diu literalment: «El plazo máximo para la finalización de la ejecución de la totalidad de los parques eólicos será el 31 de diciembre de 2007.
» Ahí encara no estava el reial decret llei de 2009, i ahí ja se donava una data que després no s'ha complit.

Però és que després, l'Agència Valenciana de l'Energia, en el seu web va canviar la data i va dir que no, que en el 2007 no, en
el 2008.
Però és que després, el senyor Camps, el president de La Generalitat, va dir que no, que en el
2008 no, en el 2010.
Ací anem canviant.
I en el 2010 estem ja i, a més, en ple equador d'enguany.

Però, a més, el que critiquem des del Grup Socialista no és només el retard que porta este pla, sinó també la gestió, la gestió que està portant el Consell a terme, gestió roïna que està portant el Consell per a minimitzar els impactes ambientals, l'adequació d'obres realitzades, l'adequació de projectes, la mortaldat de voltors, la situació dels aerogeneradors, etcètera.

Però és que, a més, el pla eòlic, com tots sabem, està sotmés a un procés de judicialització per les anomalies detectades.
Però és que, a més, hi han denúncies de la mateixa sindicatura de Greuges.
Però és que, a més, la mateixa Unió Europea investiga este pla eòlic per, entre altres qüestions, la invasió de zones ZEPA, de zones LIC, a més a més de tindre importants afeccions al patrimoni historicoartístic en alguns parcs.
Vaja, que el pla eòlic és un tot un exemple de bona i eficaç gestió, efectivament.

Mire, mosatros estem a favor de l'energia eòlica, però no a qualsevol preu, no en qualsevol lloc i no de qualsevol manera.
Ja vàrem demanar en el seu moment que se revisara este pla eòlic, que se revisara per a intentar modificar aquells aspectes que bé per causes originàries, bé per causes sobrevingudes, estigueren parant o retardant més encara el desenrotllament d'este pla.

Però és que, a més d'estos problemes no té la culpa ni el govern de l'estat ni el Grup Socialista, té la culpa la ineficàcia del mateix govern de la Generalitat valenciana.
Creem, a més, i aixina ho vàrem proposar, que deuria aprovar-se un pla global, un pla estratègic d'energies renovables.
Creem que eixe, eixe nou marc ajudaria molt a desenrotllar
no només l'energia eòlica, sinó totes les energies renovables.
Petició que va ser rebutjada pel Grup Parlamentari Popular.

Ara trauen ací una proposició no de llei, que bàsicament, com jo crec que totes les que presenten, és per a fer política de desgast i política d'oposició en contra del govern de l'estat, que a més se fa amb l'únic ànim de tapar o intentar tapar les seues mateixes carències i els seus mateixos incompliments.

No esperen, en eixe sentit, senyories, ni la complicitat ni el recolzament del
Grup Parlamentari Socialista.

Per tant, acabe com he començat, anem a votar en contra d'esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Sí, per a rèplica, senyor Giner té vosté la paraula.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora diputada, mal ha començat vosté la seua intervenció, malament ha començat la seua intervenció.
Lamente dir-li-ho aixina, perquè no sé si s'haurà adonat que la primera afirmació que vosté ha fet és molt greu.
Perquè vosté ha vingut a afirmar, només ha fet ús de la paraula, que anunciava que en el futur vostés anaven a negar la capacitat que tenen estes Corts per a demanar.
.
.
anaven a
votar en contra de qualsevol cosa que estes Corts demanaren, com és el cas, per a derogar una norma com esta, per a derogar una norma com esta que
planteja la proposició no de llei.
Negar eixa capacitat és tant com negar una cosa elemental, un principi bàsic i fonamental en estes Corts, que és negar la pròpia vida democràtica d'estes Corts.
Si vostés van a oposar-se sistemàticament a qualsevol petició que es faça en estes Corts i que demane o contradiga la iniciativa del govern central,
escolte, s'ho revisen vostés, perquè això és molt seriós.
Jo supose que haurà sigut un lapsus, però de les seues paraules, el que s'ha després era això, que el seu grup, de manera sistemàtica, anava a oposar-se a qualsevol qüestió que anara en contra de les directrius que vinguen del govern de Madrid, del
govern central, del Govern d'Espanya.

Però, mire vosté, negar el vot a una proposició no de llei com la que estem debatent en què es demana es deroga un reial decret, el 6/2009, en el qual, en primer lloc, és que es vulnera, és que s'ataca, és que s'envaïx l'àmbit competencial de la comunitat autònoma per part del govern central directament; modifiquen, a més, la situació preexistent, trencant les regles de joc; introduïxen una inseguretat jurídica en tot el que significa la inversió en este tipus d'energies, canvien les regles de joc.
.
.
Però ho fan no d'una manera coherent.
.
.

Miren vostés, vostés han canviat d'opinió al respecte, almenys, que jo sàpiga, almenys tres vegades han canviat vostés d'opinió, creant, com li dic, inseguretat, confusió i espantant els inversors, ficant vares en la roda del progrés d'este pla eòlic, com ho fan en altres camps.

Per tant, es pot dir clarament que vostés fan una política mutant, perquè estan sotmetent-mos constantment a canvis.
Fan vostés una autèntica yenka política, allò de izquierda, izquierda, derecha, derecha, delante, detrás, un, dos, tres.
O tres, quatre, cinc, igual té.
Vostés apliquen una autèntica yenka política en esta qüestió, com en tantes altres.

Mire, i ací li portaria a col·lació això que va dir Felipe González no fa molt, ben recentment.
L'home en una atac de cordura va dir que «de sabios es rectificar.
» És de veres.
Però va tindre encara més cordura va afegir a continuació: «Y de necios hacerlo a diario.
» I això és el que està passant amb vostés ara, que rectifiquen a diari.

Vostés estan ficant, i ho han demostrant ara en la seua posició respecte a la proposició no de llei, obstacles, el govern socialista, el govern socialista està ficant-li obstacles clarament al pla eòlic valencià.
I ho fa, a més, des d'un sectarisme que és absolutament insuportable.
Eixe reial decret és la prova més evident d'eixe sectarisme, d'eixos obstacles a què estic referint-me.

I a més, vostés entren en permanent contradicció, perquè vostés sempre s'erigixen, o s'han erigit, com els majors defensor de la nostra capacitat d'autogovern, de tot el que significa la defensa de les energies renovables.
.
.
Però mire, això ho apliquen molt bé, ho apliquen molt bé en Castella-la Manxa, en Extremadura, en Andalusia, però quan li toca a la Comunitat Valenciana, res, a pa i aigua, a pa i aigua, el
sectarisme més absolut.
I això sí que crec jo que és absolutament impresentable.

Jo albergava l'esperança que vostés recolzaren esta proposició no de llei, perquè és que és de caixó, és raonable.
És que com a parlament valencià no es pot tindre una altra posició que recolzar una cosa que està immiscint-se en el que són les nostres capacitats d'autogovern i les nostres competències.

El senyor president:

Senyor Giner.
.
.

El senyor Giner Giner:

Però, clar, després - i acabe, senyor president-, després de vore el que ha sigut el camí del pla eòlic, tots els entrebancs que vostés han aportat des del punt de vista jurídic, de contenciosos, que si l'àguila, que si.
.
.
, al final, és evident que vostés, vostés, una volta més, han vullgut reprendre el que no els correspon i atacar els interessos de la
Comunitat Valenciana, una volta més, de forma palmària.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Giner.

Sí, senyora Sanchordi, té vosté la paraula.

La senyora Sanchordi García:

Anem a vore.

Senyor Giner, jo he dit el que he dit, res més del que he dit.
Una altra cosa és que -no dic que no ho haja entés, que jo crec que ho ha entés, a més, perfectament-, una altra cosa és que a vosté li interesse agarrar una frase, pegar-li la volta i estar quatre de cinc minuts
parlant d'això.
Però, això està molt bé, a més, m'ha agradat.
Sap per què?
Perquè això vol dir que en tota la resta tenia raó, en tota la resta tenia raó.

I jo mai qüestionaré ni la capacitat ni la legitimitat d'estes Corts per a fer res, i, sobretot, de ningun grup parlamentari, perquè vosté sí que ha qüestionat la capacitat i la legitimitat del Grup Parlamentari Socialista per a
decidir allò que bonament vullga votar o deixar de votar que és, sens dubte, el que anem a fer.

No m'ha dit absolutament res, i, per tant, no n'hi ha res incorrecte respecte a retardaments del pla eòlic, als problemes del pla eòlic i als incompliments.
Bé, sí que ha dit una cosa, que la culpa és nostra.
Quan diu «nostra» vol dir dels que estem ací?
Del Grup Parlamentari Socialista de Les Corts?
Del Grup Parlamentari
Socialista de Madrid?
La culpa és nostra.

Sí, açò és la teoria.
Mire, la seua teoria és molt fàcil, se resumix a açò: «Yo no he sido.
» I apliqueu a tot.
I quan dic a tot dic: a totes les conselleries, a tot el
Partit Popular i a tot el que puga haver ara per ahí.
«Yo no he sido.
» Però, és que no pot ser, no pot ser que sempre tinguen la culpa de tots la resta.
Això no és així.
I encara menys en el pla eòlic.

Però, en qualsevol cas, si u és incapaç -i estic parlant del govern de la Generalitat valenciana-, si u és incapaç de complir allò al que ell mateix se mana, diga's pla eòlic, diga's com se vullga dir, si és incapaç d'assumir allò que s'automana, com li anem a demanar que siga capaç de complir allò que li mana un altre i que, a més, és el seu rival polític?
Vostés, sense dubte, ho tenen molt clar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Senyories, acabat el debat, passem a votació.
Vots a favor de la proposició no de llei?
9.
Votos en contra?
6.
Per 9 vots a favor i 6 en contra, queda
aprovada.

Proposició no de llei sobre el compliment pel Govern d'Espanya del Protocol de carreteres d'11 d'abril de 2005, signat entre el Ministeri de Foment i La Generalitat, presentada
pel Grup Parlamentari Popular (RE número 52.
386, BOC número 220)

El senyor president:

Passem al punt, ara cinqué, de l'ordre del dia: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el compliment pel Govern d'Espanya del Protocol de carreteres d'11 d'abril de 2005, signat entre el Ministeri de Foment i La Generalitat, presentat
pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Me corresponde a mí defender esta PNL que el Grupo Parlamentario Popular va a plantear hoy en esta
comisión para su debate y votación.

El Protocolo de carreteras suscrito el 11 de abril del año 2005, en materia de carreteras entre el gobierno central y la Generalitat
valenciana supuso, en cualquier caso, un protocolo muy ambicioso, con unas
aspiraciones que parece ser que no se han conseguido.

La firma de este acuerdo supuso un logro importante para el futuro de las
carreteras valencianas por tres razones fundamentales: el protocolo es un
instrumento de planificación de infraestructuras con el que hemos conseguido que el estado asuma
compromisos políticos concretos para desarrollar y poner en marcha unos objetivos, que están propuestos en ese plan para el año 2004-2010; es un instrumento de coordinación entre La Generalitat y la administración del estado que permite tener un cauce para efectuar un seguimiento de la
actuación del ministerio e impulsar las actuaciones que más le interesan a la Comunidad Valenciana; permite avanzar en la racionalización de las redes viarias valencianas con las previsiones de cesión mutua entre estado y Generalitat, que queden determinadas en ese documento, y,
fundamentalmente, dentro del tramo de carreteras.

El citado protocolo recoge las actuaciones a realizar de manera prioritaria en
materia de infraestructuras viarias.
En el mismo figuran las obras a realizan
en esta materia en la Comunidad Valenciana por parte del ministerio, y todo
ello con un importe que asciende a 1.
923 millones de euros.

Actualmente, existe un incumplimiento del contenido de dicho protocolo por
parte del Ministerio de Fomento.
Esta falta de compromiso del gobierno de la
nación, que está infringiendo los plazos de ejecución que se acordaron en el protocolo, actúa en perjuicio de los intereses de los ciudadanos y ciudadanas de la Comunidad
Valenciana y, concretamente, en lo que a ello puede afectar.

Cuando ya han transcurrido casi cinco años de la firma de este protocolo, el Ministerio de Fomento no ha licitado varias
infraestructuras contenidas en el mismo, que, además, tenían previsión concreta de licitación para el año 2007.
Entre otros muchos, la nacional 232, tramo barranco de la Bota y
Morella, puerto de Terol; la nacional 238, Vinaròs-Ulldecona; duplicación de la nacional 340 hasta Tarragona; autovía variante de Benisa-Oropesa; nacional 330, supresión del puerto de Chirrichana, Cofrentes; nacional 332, duplicación Xeresa-Favara; nacional 332, variante de Xeraco.
.
.

Asimismo, también quedan pendientes de licitación las obras que se corresponden con unas actuaciones que, ahora, a continuación, les voy a relacionar: la autovía de la Plana, tan demandada y necesaria para el desarrollo de la ciudad de
Castellón, fundamentalmente; la Vilanova d'Alcolea-Alcanar; duplicación de la nacional 340 hasta Tarragona; autovía variante de Castellón; segunda circunvalación de Valenciana, también tan necesaria para esta ciudad; la nacional 332, duplicación de la variante de Gandia; nacional 332, variante de la Safor, Oliva
sur-Rafelcofer-Gandía; nacional 332, duplicación El Verger-Oliva; la nacional 332, acondicionamiento del tramo El Mascarat-
Gata de Gorgos; la nacional 332, variante de Altea-Alfàs del Pi; la nacional 332, duplicación y mejora de acceso al aeropuerto de L'Altet; la nacional 332, duplicación Santa Pola-L'Altet, ronda sur de Elche, tramo CV-851 a la ronda Carrús.

Las inversiones recogidas en los presupuestos generales del estado para el
ejercicio 2010 determinan que la mayoría de estas actuaciones seguirán sin licitarse en este año, no recogiéndose en muchos casos un calendario previsible de licitación de la mismas.

Dada la importancia que todas estas actuaciones tienen en la Comunidad
Valenciana, el retraso que el Ministerio de Fomento está produciendo en la ejecución de las mismas genera un grave perjuicio que, además, se acrecienta en una coyuntura tan adversa como la actual, en la grave crisis
económica que está sufriendo España.
Está generando las mayores cifras de desempleo que nunca se han conocido.
Precisamente el cumplimiento por parte del Ministerio de Fomento, de los plazos
previstos en el protocolo anteriormente citado, de carreteras, podría crear unas expectativas de empleo existentes, independientemente de la
importante mejora que significaría para las infraestructuras viarias tan necesarias en nuestra comunidad, todo
ello sin perjuicio de que se puedan seguir manteniendo conversaciones que, más allá de los acuerdos que puedan haberse pactado con el estado y La Generalitat,
puedan haber suscrito tanto en un segundo protocolo de carreteras como en
cualquier otra medida que beneficie los intereses y la calidad de vida de
nuestros ciudadanos y ciudadanas en la Comunidad Valenciana.

Por todo ello, y para dar cumplimiento a la PNL, esta propuesta de resolución se contempla con los tres puntos que la misma indica.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

¿Grupos que deseen participar?

Sí, senyor Morera, té vosté la paraula per a fixar posició.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, efectivament, se va aprovar i se va acordar entre el govern central i entre el
govern valencià, amb data 11 d'abril de 2005, per part de la ministra de Foment, la senyora Magdalena Álvarez i el president de La Generalitat, el senyor Francisco Camps, el protocol
de carreteres per al període 2005-2010.
I mosatros ja diguérem que era una projecte que no contemplava exactament les necessitats de
carreteres que té el nostre país.

Considerem que era un projecte molt desenrotllista, en alguns casos uns
atemptats enormes i que no pensava en una perspectiva de canvi i necessitat de
canvi del model de transport, bàsicament per carretera, a un altre model més sostenible per rodalies.
En aquell moment, n'hi havia unes obres que sí que considerem que eren oportuns; altres que no, i, per tant, mosatros no ens
sentim vinculats amb un protocol que se va fer d'una manera que considerem que no tenia en compte les nostres necessitats quant a
infraestructures viàries.
És el mateix que s'ha fet al pla de rodalies, que sense haver-se estrenat ja estem de rebaixes.

Per tant, mosatros podem parlar clar i alt del que suposa l'incompliment, no només per part del govern central -i ací mos recordem la dita valenciana de «què li ha dit el mort al degollat», perquè vostés només parlen d'una part d'un dels actors, que és el govern central, i s'obliden d'una altra que és el govern de La Generalitat, que si el govern central no ha fet els deures,
vostés és que ni s'han assegut a fer-los correctament.

És evident que s'han fet algunes actuacions, però és evident que la perspectiva també d'una demanda reivindicada sempre pel nostre grup parlamentari, per Compromís, i, especialment, pel Bloc, d'alliberament d'un peatge insostenible de l'autopista AP-7, faria innecessàries algunes de les actuacions que ací estem parlant, concretament la del meu poble, que està situada ací, a Oliva, la variant sud-Safor, i que, segurament, els impactes terribles de
saturació en la franja litoral, franja fràgil de construccions de més infraestructures viàries de les necessàries, doncs, faria inservible moltes de les propostes contemplades en este pla.
Anem a intentar resituar tota esta problemàtica en un context de necessitat d'alliberar un peatge de l'autopista que haguera finalitzat ja al 2006 i que el senyor Aznar va prorrogar
fins al 2019.

Però, sí que coincidim en una cosa.
És evident que la inversió pública territorialitzada per part del govern central, siga del PP o del PSOE, a
la nostra autonomia, sempre és inferior, sempre està per sota de la mitjana, sempre som els últims, no sé què ens passa, però és que parlem de logística, parlem de ferrocarrils, parlem d'infraestructures, doncs, sempre estem per sota de la mitjana.
Sense anar més lluny, dades de la Cambra de Contractistes de la Comunitat Valenciana, que
parla que la licitació d'obra pública de l'estat al nostre territori està molt per sota del que representem quant a població, el 10,9% del conjunt de l'estat, o quant a PIB, que representem.
.
.
-en això estem per sota- el 9,7% del PIB del conjunt de l'estat.
Doncs bé, la licitació d'obra pública, és a dir, inversió pública territorialitzada al nostre país sempre està per sota, sempre.

Però, bé, què van fer vostés, que a eixe Estatut d'autonomia tan meravellós no van incorporar ninguna clàusula per a assegurar eixa inversió, com va fer l'estatut d'Andalusia.

Aleshores, vénen a plorar ara el que no van saber defensar quan tocava.
No demanen ara el que
en el seu dia vostés, PP i PSOE, en l'aprovació de l'Estatut d'autonomia no van reivindicar.
Altres comunitats autònomes sí que ho han fet, i, per tant, disfruten o tenen eixa inversió que vostés ara reclamen.
Vostés, vénen ara a fer els deures que no toca.

Per tant, dir-li que no podem recolzar una proposta que té una intenció molt clara de criticar el govern central, aspectes que són criticables, però no assumir las pròpia responsabilitat.

La situació està molt seriosa, la situació és molt delicada i no podem tirar només la pedra a un i amagar la mà.
Això és una covardia.
Vostés -i ací estem a les Corts Valencianes- haurien de preocupar-se d'allò que fa el seu govern, o millor dit, del que no fa.
I havien d'haver-se preocupat d'haver fet les coses quan tocava, al 2009 plantejant un bon pla de carreteres i
no el que es va acordar en el protocol signat al 2005, com van pactar el Pla de
la conca del Xúquer, que mos va furtar l'aigua.
.
.
etcètera, etcètera.
És que quan vostés pacten en clau de Madrid, el nostre país tremola!
Perquè el que vostés pacten sempre, o és insuficient, o és injust, o mos furten l'aigua, o no és la inversió que toca.
I, ara, ve a dir que el govern central no ha fet els deures!
Mire, no
podem compartir eixe.
.
.
perquè vostés van ser còmplices d'eixe protocol de l'11 d'abril de 2005.

Per tant, tot i entendre, i assenyalar, que la inversió pública territorialitzada del govern central està molt per sota de la mitjana, sinó com al 2004, doncs, la ràtio va ser correcta, del 9,7; però és que al 2005 va ser del 3,02; i, al 2006, del 4,04; i, al 2007, del 8,44.
És a dir, sempre per sota!
Però què ens passa?
I si ens n'anem als anys gloriosos del senyor Aznar, doncs, encara són pitjor els números.
I eixa és la realitat que tenim.
Baixa el nostre PIB, baixa el nostre nivell de renda a
nivell espanyol, baixa el nostre benestar, i així ens va tot.

Però, si vosté se pensa que va a arreglar això tirant la pedra només a un, no!
La pedra se tira i la reivindicació se fa de forma coherent, solvent, amb números a la mà, i el que vosté va pactar en el seu dia, si no ha estat capaç de defensar-ho com tocava és el seu problema, el del seu govern, de no defensar els interessos del poble
valencià com toca, i no haver pactat allò que sabíem en el seu moment que no era el que tocava, perquè si mal ha estat la inversió del Ministeri de Foment, mal ha estat la del govern valencià.

I ja els anuncie que el Pla de rodalies serà un altre fracàs.
I el que es tractaria en estos moments és de buscar una posició de consens amb clau valenciana per reivindicar d'una forma solvent allò que ens pertoca.
Ens ha passat amb el finançament, amb este pla de carretes, amb el pla de rodalies, i així fins al desastre final, de victòria en victòria fins al desastre final.

Per tant, no els donarem suport perquè considerem que les coses s'havien d'haver fet quan tocava, i si vosté vol que mos posem d'acord per a exigir al govern central el que ens pertoca, estem disposats fins i
tot -com va dir el conseller d'Economia- a modificar, a canviar l'Estatut d'autonomia per a incorporar les clàusules que tenen altres estatuts d'autonomia i que garantixen la inversió pública territorialitzada, si més no, Andalusia.

Per tant, fem les coses bé, i no fem coses que no van a ningun lloc i que no són productives de cara a defensar els interessos del nostre poble.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

¿Pide la palabra para réplica?
Tiene usted la palabra, señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Gracias, señor presidente.

Señor Morera, yo no entiendo muy bien.
.
.
, el hecho que usted dice que no esté vinculado a un protocolo del que no formó parte o, en todo caso, no pudo participar, como no puede ser de otra manera,
porque es un protocolo entre el estado y la comunidad, no significa que usted
esté, dentro de su política, defendiendo un acto de irresponsabilidad, cuando no quiere que se hagan
infraestructuras que están previstas en el protocolo y van en beneficio de los ciudadanos de la Comunidad
Valenciana.
Simplemente quería decirle esto.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Senyor Morera, vol vosté la paraula?

El senyor Morera Català:

Efectivament, no som govern, i per això tenim les mans lliures per a dir el que creiem més oportú.
I en eixe protocol n'hi ha alguna sèrie d'actuacions que no són positives, no són correctes, no són necessàries; altres, sí.
Però si vosté vol ser sensat i vol plantejar un postura sensata, de la mateixa manera que
critica al ministeri la seua falta d'inversió, el que hauria de fer és criticar el govern valencià que el que va pactar en eixe protocol no ho ha portat endavant.

Per tant, no es pot mirar només d'una banda, mirem-ho de les dos bandes i, a partir d'ahí, tindrem una postura més equitativa, com és la que té el nostre grup parlamentari.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per a fixar posició, per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Nosaltres considerem que esta proposició no de llei del PP és un monument al cinisme polític.
Mire, si en alguna cosa s'ha distingit La Generalitat respecte al protocol de carreteres 2005-2010 ha
segut per la inacció en la seua execució, pel desastre, per la incapacitat de complir els propis compromisos.
Per tant,
repetisc, és un monument al cinisme polític que vostés critiquen el grau d'execució del govern de l'estat quan vostés han fet tan poc com han fet.
I els ho documente.

En este protocol, l'estat havia d'invertir 1.
200 milions d'euros en carreteres, dels quals, a hores d'ara, n'ha invertit 1.
094, el 91%.
La Generalitat havia d'haver-ne invertit 1.
100, en este moment n'ha invertit 545, el 50%.
Com s'atrevixen vostés a reclamar al Govern d'Espanya l'execució d'un protocol, quan el Govern d'Espanya l'ha executat en el 91%, pel que fa a la quantia econòmica, i vostés només en el 50%.
Això és hipocresia política, cinisme polític.

Mire, del protocol, l'estat ha acabat completament quatre actuacions; La Generalitat, dos.
L'estat, del protocol, ha licitat 22 actuacions, 22 actuacions; La Generalitat,
completes, cinc, i set trams d'algunes actuacions.

Per cert, l'última licitació de La Generalitat va ser en l'any 2007, fa ja tres anys que La Generalitat no licita ninguna carretera d'este protocol.
Vosté en la seua resposta m'explicarà per què.
I pendents de licitar, carreteres del protocol pendents de licitar, en este
moment, l'estat és cert que en té 17 -vosté n'ha llegit unes quantes-, però és que La Generalitat en té 24!
, 24 obres pendents de licitar.

I de les licitades, puc posar-li tres exemples d'obres licitades, però que ahí estan parades i mortes sense començar anys i anys, com la CV-95, Oriola-Torrevella costa, parada, licitada en el
protocol per La Generalitat, però parada totalment; la CV-50, absolutament parada en el tram de Llíria a l'A-7, també parada en la variant de Benaguasil.
Vull dir, és que el grau d'execució del protocol que ha fet el govern de La Generalitat ha segut absolutament
nefast.
Per tant, com s'atrevixen vostés.
.
.
, amb quina autoritat s'atrevixen a plantejar la inexecució d'este protocol per part del Govern d'Espanya del Ministeri de Foment?
La seua política de carreteres ha estat nefasta, nefasta.

Miren, jo m'he pres el treball de fer un estudi de pressupostos des de 2006 fins 2010, i he
comprovat que en el pressupost de 2010 han desaparegut.
.
.
-de La Generalitat- han desaparegut 117 actuacions en carreteres, 117, -24 en Castelló, 43 en València i 50 en Alacant- que han estat pressupostades en algun moment del període 2006-2009 i han desaparegut sense haver-se executat, 117 carreteres!
Què ha passat amb elles?
Per què en 2010 no estan, si en algun moment han estat?
I quines eren eixes carreteres?
Doncs, per exemple, eren 30 carreteres del Pla d'infraestructures estratègiques 2004-2010; per exemple, eren 19 carreteres del protocol que estem
referint-mos, 19 carreteres que en algun moment vostés han pressupostat entre 2006 i 2009, però que en 2010 vostés ja no les han pressupostades.
Per tant, vostés assumixen en els pressupostos de 2010 la seua incapacitat de complir el
protocol.

Com s'atrevixen, ara, en este moment, a fer una crítica al grau d'execució d'este protocol per part del Ministeri de Foment!
, com!
Si, a més, també, en vies d'alta capacitat i autovies que vostés comprometeren en el PIE 2004-2010 han executat únicament el 20%, d'eixes vies d'alta capacitat i autovies, competència de La Generalitat, que vostés varen comprometre en el PIE que ara ha acabat.
Nefasta la seua política de carreteres!

També m'he pres una altra molèstia, m'he pres una altra molèstia, una altra molèstia que segurament vostés ni saben, perquè és tant el que han promés des que governa La Generalitat des de l'any 1995, és tan gran el descontrol que ha presidit la política de carreteres dels governs Zaplana i Camps, que, miren, en els darrers
quinze anys, eixa política ha segut un autèntic caos.
Vostés, en els últims quinze anys, han promés 289 actuacions en carreteres en la Comunitat Valenciana, 289.
N'han promés 61 en Castelló, 110 en València i 118 en Alacant, i no n'han complit cap!
És cert que algunes.
.
.
no, d'eixes 289, ni una!
, d'eixes, ni una!
D'altres -poquetes-, alguna.
D'eixes 289 que jo he comptabilitzat, ni una!

És cert que algunes ja no fan falta, segurament; altres, doncs bé, segurament seran promeses fetes a ajuntaments de la seua corda política.
Perquè jo he comprovat.
.
.
, que he parlat en alcaldes del PP i no sabien.
.
.
, -per a comprovar la carretera promesa en el seu poble- i no sabien de què s'estava parlant, és a dir, per tant, són promeses fetes amb una calentura electoral d'un moment determinat.

Però vostés han promés 289 actuacions en carreteres que ni se sap res d'elles, no s'han complit, i per tant, això vol dir que és la mostra més evident del descontrol i la inacció que han caracteritzat els governs del Partit Popular des que governen ací a la Comunitat Valenciana, pel que fa a la política de carreteres.

40 actuacions en carreteres del PIE anterior no figuren en el nou PIE, i no és perquè s'hagen executat, sinó que han desaparegut.
Van a fer-se?
, no van a fer-se?
, se renuncia a elles?
Bé, haurien d'aclarir-ho.
Així mateix, encara queden pendents 39 actuacions en carreteres del segon Pla de
carreteres de la Comunitat Valenciana que no estan en el PIE 2010-2020 que
acaben de presentar, etcètera, etcètera, etcètera.

Per tant, senyors del Partit Popular, si en alguna cosa vostés ni poden traure pit, ni tenen autoritat moral per a criticar al Govern d'Espanya, precisament, és en el tema de carreteres, precisament en eixe tema, i -repetisc- molt menys, molt menys, en el protocol.

El portaveu del Partit Popular en este tema ha fet referència a allò que queda per licitar a l'estat.
I jo vaig a relatar-li el que li queda a La Generalitat, les 22
actuacions que li queden per licitar del protocol de carreteres al que estan
fent referència: CV-12, Ares-Morella; CV-141, accés de Peñíscola; duplicació de la CV-17; duplicació de les Alqueries-Betxí; duplicació Vila-real-Borriana; eix Onda-Vila-real; ronda nord de Mislata; CV-50, autovia
Llíria-l'Alcúdia, l'Alcúdia-enllaç amb la nacional 332; Sueca-Les Palmeretes; ronda nord-est de Sueca; CV-60,
autovia-l'Olleria-Gandia; CV-81, Villena-Bocairent, Elda-Novelda-Asp-Elx,
Novelda-Agost-Alacant, Alguenya-Novelda; via parc d'Alacant-Elx-Santa Pola; ronda de Crevillent; CV-91, que és l'autovia Oriola a Guardamar; ronda sud-oest de Sant Miguel de Salinas; distribuïdor comarcal nord-connexió ronda nord de València; la CV-50, en el túnel de la Calderona, i després una obra tan fonamental, tan precisa, tan necessària per a la nostra economia i per a la de la ciutat de València, com és l'accés nord al port de València, senyories del Partit Popular!

L'accés nord al port, que és fonamental per al primer tema que hem parlat hui en esta comissió, que era el tema de la logística, la compareixença de la consellera a petició del meu grup, l'accés nord al port correspon en el protocol de carreteres, com vosté molt bé té ahí, correspon haver-lo executat a La Generalitat.
I, en este moment, estan
demanant que l'execute l'estat!
, perquè el seu projecte, el seu projecte, diuen que ha pujat de 300 a 800 o 900 milions
d'euros.
Mire, no ho sé, no ho sé, però eixa és una competència seua i una actuació que vostés deurien d'haver executat ja.
I eixe accés nord al port de València és fonamental, fonamental per al node logístic de València, al qual fea referència este matí el conseller, és fonamental!
Però eixe no correspon a l'estat.
Eixe correspon a La Generalitat, i està entre les 22 actuacions que vostés no han licitat.

Per tant, acabe, -se m'ha acabat el temps- se necessita tindre molt de cinisme polític i molta barra per intentar -i aconseguir com aconseguiran amb la seua majoria- intentar recriminar al govern de l'estat una baixa execució d'este protocol, quan això seu és ja de jutjat de guàrdia.

Mire, sí que estic d'acord en una cosa, en el segon punt de la seua PNL, és a dir, cal negociar, molt ben negociat, Generalitat-estat per a elaborar un
segon pla de carreteres, sé que està fent-se, i espere que eixe segon pla de carreteres siga un segon pla de
carreteres ajustat a esta situació econòmica -i acabe de seguida- i que, almenys, permeta ser executat per una i altra administració.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Para réplica, señor Lorenzo, tiene usted la palabra.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Signes, yo creo que usted, en primer lugar, utiliza habitualmente la palabra cinismo e hipocresía.
No sé si es aplicable, o no, más bien a las políticas que hacen ustedes.
Pero, en cualquier caso, como queda muy bien siempre en
su presentación de querer con eso argumentar o desviar, en cualquier caso, -bien digo- la atención, le diré que también debería repasar los datos de la licitación, los datos de la licitación.

Usted habla de unos datos ahí, -son muy superficiales- pero lo realmente importante es que en estos momentos la inversión adjudicada por el estado es de 846 millones, el 70%, y de La Generalitat, 735,
el 67%.
Eso es lo realmente importante.

Luego nos dice usted si tenemos autoridad moral.
Mire, usted, tenemos la moral
y la legítima para reclamar los compromisos firmados en ese protocolo al estado de la
nación, efectivamente, y esta es nuestra PNL, efectivamente.
Y, por lo tanto, estamos
en defensa de lo que creemos que en derecho le corresponde a los ciudadanos de
la Comunidad Valenciana; de ahí que nuestra reivindicación sea permanente para que los compromisos que se han llevado a cabo, mediante
esa firma, se hagan efectivos en el momento.
.
.
, que se corresponda con la misma.

En cualquier caso, también le podría decir que, dentro de la planificación y las nuevas negociaciones, también se establece la posibilidad de que nos pase lo mismo que nos va a pasar ahora
después de los recortes del señor ministro de Fomento.
Porque bien es cierto que, a pesar de todo esto, en el
momento en el que nos encontramos -y aquí se ha dicho en intervenciones anteriores- no sabemos a qué infraestructuras van a afectar.

Pero lo cierto es que, al final, esta PNL lo que plantea es: en primer lugar,
lo que nos corresponde en derecho y, en segundo lugar, con esa autoridad -que usted alude- moral y legítima por parte de todos y cada uno de los valencianos.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Senyor Signes, té vosté la paraula.

El senyor Signes Núñez:

Miren, vostés són tan atrevits, que són capaços, fins i tot, de dir que han construït l'Àgora i que han construït la Torre Eiffel.
Jo de vosté m'ho espere tot, és a dir, després de sentir la segon intervenció, també, m'ho espere tot.
És a dir, són capaços de tot en eixe aspecte.

Les dades són les que són.
Jo li dic, protocol de carreteres, diga'm una obra que La Generalitat haja acabat llevat de les dos úniques que ha acabat, que és la ronda de Xàtiva i l'avinguda Dénia-Alacant.
Diga-me'n una més per a demostrar-me que jo mentixc, diga-me'n una més.
L'estat n'ha acabat quatre, vostés dos.
Ronda Xàtiva, avinguda Dénia-Alacant.
Diga-me'n una més que s'haja acabat, per favor, aixina me desmentirà i jo quedaré en evidència ací públicament.
Diga-me'n una més.

O, per exemple, diga'm una obra més que vosté s'hagen licitat a part de Torreblanca-aeroport, autovia de la Pobla-Vilanova,
ronda sud-oest de Vila-real, duplicació CV-18 Borriana-Castelló, CV-95 autovia Oriola-Torrevella i els trams, alguns trams de la CV-50 autovia
Llíria-Alcúdia, Elda, Novelda, Asp-Elx, Algueña-Novelda, CV-60 autovia l'Olleria-Gandia, CV-81 Villena-Bocairent, via parc d'Alacant o accés nord al port de València, la primera fase.
Diga'm una obra més que vostés hagen licitat i que jo estiga amagant.
Jo acceptaré quedar ací com a mentirós si vosté me'n diu una més.
Li tire el repte.
Si ací estem diferint de números, diferint de xifres, però jo sóc aixina de clar.
Si vosté me diu una obra més de les dos acabades que li dic i una obra més de les licitades que li he dit, quedaré com a mentirós, diga-m'ho, diga-m'ho.
El mateix pel que fa a les obres pendents de licitar.

Mire, sé que en este tema del protocol els números són molt cabuts i no els beneficien, per això m'estranya que vostés hagen portat ací la PNL que han dut.
Perquè vostés porten les de perdre en el debat intern, perquè van a guanyar la votació i, per tant, només van a quedar-se en exigir-li al govern de l'estat el que li queda pendent de licitar, però no van a exigir-li a La Generalitat que faça els deures i que licite el que té pendent de licitar, les vint-i-quatre actuacions que té pendents de licitar.

I què guanyaran amb això?
Què guanyaran?
Guanyaran un titular, guanyaran una línia dins d'un relat mediàtic demà del que ha passat ací.
No val per a res, me diu el senyor Serra.
Però si no val per a res, és que no ho entenc.
Si no val per a res és que no entenc és com ací no n'hi ha la sinceritat i la decència política per part de tots els grups.
.
.
Atenció!
, que quan parle de decència política parle per part de tots els grups, per exigir el que s'haja d'exigir a l'estat, però també exigir-li el que calga exigir a La Generalitat.
Perquè La Generalitat té, repetisc, molt més deure que complir o pendent de complir que el mateix estat.

Per tant, jo crec que els valencians i valencianes se mereixen que, com a
representants seus, representants del poble que som, exigim a les
administracions competents, en este cas en carreteres, que complisquen amb el
que no han complit, la qual cosa ja és molt complicat, perquè estem en 2010, perquè ja pràcticament el protocol ha acabat, ha vençut el període de vigència.
Per a La Generalitat sí que ha vençut, perquè, repetisc, en els pressupostos de La Generalitat de 2010 no n'hi ha cap carretera pendent de licitar que estiga pressupostada.
Per tant, el
protocol per a La Generalitat sí que ha vençut.
Per tant, estem davant d'un protocol que ha vençut.

I en este moment el que hauria d'haver plantejar únicament el Partit Popular en la seua proposició no de llei, hauria d'haver sigut el punt segon.
És a dir, que se pose tota la cura i que se pose tota la diligència en la negociació que en este moment està portant-se a terme entre La Generalitat i el Ministeri de Foment per a negociar
el protocol de carreteres 2010-2020.
I marcar unes prioritats des de l'òptica de la Comunitat Valenciana a incloure en eixe segon pla de carreteres,
incloure les prioritats.
Eixa seria una bona proposició no de llei seua si actuaren amb el sentit comú que el meu grup recapta de la seua actuació política cada dia.
Però, miren, el sentit comú desgraciadament no és el sentit que caracteritza l'actuació política del Partit Popular en estes Corts.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Signes.

Senyories, conclòs el debat passem a votació Vots a favor de la proposició no de llei?
8.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
1.
Per 8 vots a favor, 6 en
contra i 1 abstenció queda aprovada.

Proposició no de llei sobre la variant de la carretera nacional 332 al pas per Benissa,
presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 56.
320, BOC número 232)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de l'ordre del dia, que és el marcat amb el cinc i ara és el sis, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la variant de la carretera nacional 332 al seu pas per
Benissa, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

Vull començar la meua intervenció en nom del Grup Parlamentari Popular ressaltant la presència de l'alcalde de Benissa, de l'alcalde del meu poble, hui amb nosaltres en la comissió i conéixer de primera mà el posicionament polític d'estes Corts i de cadascun dels grups parlamentaris.

La carretera nacional 332 ha suposat i suposa en estos moments un greu problema
per als veïns i les veïnes del municipi de Benissa, però a la vegada suposa un greu problema per als milers de ciutadans que travessen
el poble per eixa carretera nacional al llarg de cada un dels 365 dies de l'any.
Suposa un problema per a la qualitat de vida dels qui viuen i residixen en
el municipi i suposa un problema per a la circulació i la seguretat de les persones que transiten en ella.

Jo voldria remuntar-me a algunes dades que són importants, com és l'any 2004 quan eixa obra estava pendent de licitar i un canvi en el Govern d'Espanya promogué la paralització d'eixa licitació i promogué un canvi substancial en el projecte de la variant que estem reclamant que s'execute en estos moments.
Hi havia un projecte fet per un govern del Partit
Popular, hi havia un projecte consensuat amb el municipi de Benissa, hi havia
un projecte consensuat amb les formacions polítiques locals, i tot el món estava d'acord.

Un nou estil de fer política, el nou estil del senyor Rodríguez Zapatero, suposà paralitzar el projecte que anava a licitar-se sense parlar amb ningú i de forma unilateral, generant situacions de conflicte intern en el municipi
on totes les formacions polítiques, inclòs el Partit Socialista, van alçar la veu en contra de l'acció unilateral que s'estava fent.
I s'encomanà, a través d'una assistència tècnica, a un determinat despatx d'arquitectura que feren un nou projecte que costa més de 600.
000 euros per a començar les obres que hui estan parades i suspeses.
Eixa és la primera paràlisi que el govern socialista, de manera unilateral, injustificada i, com
sempre, sense parlar amb ningú, posà en funcionament.

Els retards han estat continus i constants i quan en l'any 2008 comença l'obra i el Govern d'Espanya i el Ministeri de Foment adjudica a l'empresa Begar l'execució d'eixa obra, i ja digué en el seu temps i en el seu moment l'ajuntament que no era la millor oferta econòmica a eixe projecte, però la responsabilitat de qui adjudicava, i sabrà per què ho va fer, la va adjudicar a eixa empresa, començaren amb molt de retard les obres.
Unes obres que al llarg del temps i dels pocs
mesos que van funcionar han generat uns greus perjudicis per al municipi, per a
la qualitat de vida dels benissers i de les benisseres i, com no?
, per a la quantitat de gent que viu en el sud de la Marina Alta.
Municipis com
Senilla, com Llíber, com Xaló, com Alcalalí, com Parcent, com Teulada-Moraria, com Calp, es veuen afectats greument en estos moments, perquè eixa circumval·lació, perquè eixe desviament no existeix en estos moments i les obres estan suspeses
hasta no se sabe cuándo.

Senyories, hem vullgut vindre i dur este tema per a què políticament les Corts es pronuncien, recolzen l'Ajuntament de Benissa i mostren la preocupació per la paralització i la suspensió.
I li demanem, com no podia ser d'una altra manera, al govern de La Generalitat per què inste el Ministeri de Foment que de manera immediata prenga les decisions que
haja de prendre i acabe amb esta obra que mai havia d'haver estat paralitzada.
Demostra mala planificació.
Demostra, el Govern d'Espanya, no tindre capacitat de reacció.
I, el que és pitjor de tot, demostra una falta de sensibilitat total i absoluta a un
ajuntament, que dóna igual quin siga el color polític que siga, dóna igual i més quan totes les formacions polítiques s'han posat d'acord.

Voldria ressenyar la inacceptable, la intolerable i falta d'educació que ha tingut el govern d'Espanya amb este municipi.
I no ho dic perquè siga el meu.
Perquè quan totes les formacions polítiques li han demanat a la subdelegada del govern en Alacant que els atenga, allò mínim que podia fer és contestar per escrit i dir-los que no té temps a rebre'ls o que no té res a dir-los o que no li importa el que estiga ocorrent en el problema d'eixe municipi.
Però no donar cap resposta, no donar la cara i no prendre en este cas cap iniciativa
a les demandes i a les necessitats que totes les formacions polítiques li han reclamat, han dut que hui estiguem parlant de mobilitzacions, de denúncies contínues i que la gent diu que ja hi ha prou.

I ho diu el municipi de Benissa i ho diu el municipi de Calp i ho diu el
municipi de Dénia i ho diuen al final tots els ajuntaments afectats.
Igual dóna qui siga el govern que n'hi ha en cada un.
Estan absolutament desassistits i estan absolutament
avergonyits de vore l'actuació que en estos moments té el Govern d'Espanya en un municipi, que no serà el més gran de la comunitat, que no serà el més important de la comunitat per al Govern d'Espanya, però en un municipi on viuen milers de persones i per una carretera per la qual
circulen diàriament milers, milers d'automòbils.

Jo m'imagine que, per part del Govern d'Espanya, la prioritat més important no serà la circumval·lació de Benissa.
Però sí que puc dir que per a pràcticament les 14.
000 persones que viuen en el municipi eixa és una de les màximes prioritats.
Els qui hem tingut la mala sort de viure tota la infància a Benissa i sabem el que significa el creuar la carretera nacional pel
municipi, trencar el municipi en dos i vore com des de fa pràcticament vint anys s'està treballant, s'estan recaptant recolzaments, s'està reivindicant en este cas, crec que de manera justa, unes infraestructures de la
màxima necessitat, en este cas per a la qualitat de vida dels benissers i dels que
no viuen allí però passen per allí, se mereixia una altra resposta per part del Govern d'Espanya.
No ha contestat ni el ministeri, no ha contestat la subdelegació del govern i ha provocat que hui estiguem parlant de mobilitzacions, de
reivindicacions i de dir que ja n'hi ha prou.

Per tant, senyories, el Grup Parlamentari Popular ha vullgut dur la iniciativa
a estes Corts.
El Grup Parlamentari Popular ha vullgut que se parle dels
problemes que afecten, dels problemes que afecten, com no podria ser d'una altra manera, als municipis de la Comunitat Valenciana.
I els 542 municipis
són igual d'importants per al Grup Parlamentari Popular.
Però hui tenim l'ocasió de denunciar com la ineficàcia, com la falta de capacitat i de gestió i, el que és pitjor, la paràlisi del govern central, està impedint que se solucionen.
I un any després les perspectives són molt obscures i molt negres sobre este projecte; un projecte que estava abans
del protocol de carreteres; un projecte que se subsumia amb el mateix protocol
de carreteres i un projecte que ja havia d'estar finalitzat i que ja havia d'estar resolt.

Per tant, des del Grup Parlamentari Popular, anem a reclamar i a donar tot el
recolzament a l'Ajuntament de Benissa, a tots els partits polítics i grups municipals que conformen l'ajuntament, anem a estar contínuament al costat d'ells i anem a demanar-li al Consell de La Generalitat que s'actue davant el Ministeri de Foment, davant del Govern d'Espanya i se puga solucionar una situació que mai s'havia d'haver donat.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Serra.

A esta proposició no de llei s'han presentat tres esmenes: dos d'elles del Grup Compromís, amb registre d'entrada 60.
698 i 60.
679, i una del grup Parlamentari Socialista, la número 60.
625.

Per a la defensa de les dos esmenes del Grup Compromís, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo que també sóc fill d'un poble que patim el pas d'una carretera nacional, com és la 332 al pas d'Oliva, i no n'hi ha manera de solucionar este problema, coneixem efectivament el patiment i el
calvari que patixen tots els benissers i les benisseres per a evitar que al pas
del seu nucli històric, nucli certament recomanable i bonic, passe esta carretera nacional.
I clar,
en vore com les obres estan paralitzades i no s'ha pogut executar una obra necessària, doncs considerem que esta proposició no de llei té sentit.
Té sentit més encara quan ha estat aprovada per unanimitat per tots els grups municipals de
l'ajuntament.

Nosaltres, a través del nostre grup municipal CIBE-BLOC hem presentat dos aportacions, dos esmenes per a ampliar el contingut de la
proposició no de llei, i és que demanem que Les Corts demanen al Consell que inste el Ministeri de Foment
a resoldre amb màxima urgència i celeritat la liquidació econòmica dels propietaris dels terrenys i vivendes afectades per la variant de
Benissa, perquè és que no s'ha liquidat, no s'ha pagat el que ha sigut una expropiació per a construir esta variant.

I, per altra banda, considerem que mentres esta situació de penalització, de falta del desdoblament, de falta de la circumval·lació, no estiga en funcionament, el que s'hauria de fer és demanar al Ministeri de Foment que s'allibere el peatge de l'autopista AP-7 -he posat A-7, però és AP-7- en el tram comprés entre el municipi de Benissa, com a mínim fins al moment que finalitzen les obres de la variant de Benissa.

Per tant, ens solidaritzem amb Benissa, som conscients que açò està aprovat per unanimitat, considerem que la reivindicació és justa i, per tant, entenem que les nostres aportacions milloren i amplien la
reivindicació que s'ha plantejat per part de l'ajuntament i recollida pel Grup Popular, i esperem que siguen acceptades, amb el
benentés que ens agradaria que també ací, a les Corts Valencianes, haguera una postura d'unanimitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Sí, moltes gràcies, senyor Morera.

Per acceptar o no les esmenes, té la paraula el senyor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Moltes gràcies, senyor president.

El portaveu del Grup Compromís ha presentat dos esmenes que jo crec que vénen arreplegades en la proposta de resolució ampla que hem fet mosatros demanant que se solucione, però que estaríem dispostos que una s'afegira literalment com està i on voldria significar que, lògicament, el que les persones que han sigut en este cas afectades per les
expropiacions i que després de tota esta etapa no han vist satisfetes els seus drets perquè el Govern d'Espanya no ha complit en les obligacions que tenia adquirides, se puga posar i
se puga afegir.

I jo li oferiria una esmena transaccional d'aproximació en l'altra que vosté ha fet, en la qual demana que existisca la gratuïtat de l'AP-7 entre Dénia i Altea, en la qual el que faria és instar que eixa gratuïtat se quede de manera urgentment reflectida i assumida per part del Govern d'Espanya en el tram entre Benissa i Altea, Benissa i Dénia i viceversa mentres no s'execute la variant.
Jo la firmaria ací mateixa.
I si vosté està d'acord i l'assumira, lògicament, partint de la seua, podríem posar-mos d'acord i la faria extensible, la faria extensible a la resta de grups perquè se sumaren a esta i poguérem tindre una posició consensuada i unànime al voltant d'ella.

Per tant, senyor president, jo li faig a.
.
.

El senyor president:

Senyor Serra, si a vosté li pareix bé, com que vosté ha fet un oferiment als grups també, suspenen un minut la comissió.
.
.

El senyor Serra Cervera:

Molt bé.

El senyor president:

.
.
.
parlen vostés, i vostés han de dur l'esmena ja firmada per tots els grups, tenint en compte que si firmen vostés i el Grup de Compromís seria suficient, firmant el Grup del PSOE per tramitació o, si vol, adherir-se a l'esmena pot firmar-la també.

Suspenem durant uns minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, reprenem la comissió.

Anem a vore.

En primer lloc queda clar que queda acceptada l'esmena registre d'entrada número 60.
578, que parla de la liquidació econòmica als propietaris dels terrenys.

I quant a la 60.
679, ha arribat una esmena d'aproximació, firmada pels dos grups, Popular i Compromís, i per a tramitació pel Grup Socialista, que diu el següent:

Enmienda.
«Añadir un nuevo punto, después del punto 2, con el siguiente texto: “Las Cortes apoyan instar al Consell para que éste, a su vez, inste al Ministerio de Fomento a liberar urgentemente el peaje de
AP-7 en el tramo Benisa-Altea-Benisa-Denia y viceversa mientras no se ejecute
la variante”».

Com dic, va firmada per tots els grups, per part del Grup Socialista per a
tramitació únicament.

Anem aleshores a acabar el debat i després passarem a votació l'esmena i després (inintel·ligible) .
.
.
Eh?
Val?

Per tant, acabat este debat, passem a l'esmena presentada pel Grup Socialista.
El Grup Socialista, com he dit, té presentada l'esmena registre d'entrada 60.
625.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Bien, señor Serra, yo voy a pasar por alto algunas afirmaciones que ha realizado usted,
que parece que intentan que el Grupo Socialista vote en contra de la proposición no de ley.
Pero, en cualquier caso, antes de defender la enmienda, voy a hacer
algunas consideraciones.

Como ya le dije en la anterior comisión, respecto al desdoblamiento de la nacional 332, en este caso las obras de la
variante de Benisa efectivamente se han paralizado.
Pero el que se hayan
paralizado significa, en primer lugar, que las obras comenzaron a ejecutarse,
cosa que no había pasado por lo menos desde hace veinte años, como usted dice, que está la necesidad.

Han pasado muchos gobiernos, han pasado muchos años, las necesidades se han ido incrementando.
Y antes de iniciarse las obras
hasta ahora, nadie, ningún gobierno había atendido las necesidades del Ayuntamiento de Benissa y las necesidades de sus
ciudadanos.
Resulta llamativo que usted quiera remontarse en el tiempo, porque
yo me puedo remontar aún más.

En el año 1997 el alcalde de la localidad anunciaba que la variante se iba a inaugurar
en el 2001.
El propio señor Trillo, cabeza de lista por Alicante, en el transcurso de un mitin en su
pueblo, en Benisa, aseguró en 2004 que las obras iban a estar licitadas y ejecutadas ese mismo año.
Pero difícilmente podía hacerse porque, además de lo que usted dice que se paralizara o no se paralizara el proyecto, cosa
que yo desconozco en este momento, no había ni un solo euro, no había ni un solo euro para licitar, con lo cual difícilmente se podía cumplir la promesa del señor Trillo.

Pero es una pena que el contador, ese que usted avisó, que usted anunció junto con el alcalde ayer o antesdeayer en la radio, que se pretende poner en
Benisa para contar los días que tarda el Ministerio de Fomento en atender la petición de la variante, no se pusiera antes, porque además sería mucho más grande y tendría por lo menos cuatro dígitos.

Responsabilizar del gobierno, por otra parte, de la paralización es absolutamente demagógico, puesto que las obras se han paralizado por una causa de fuerza mayor, y
usted lo conoce, como es que la adjudicataria entrara en concurso de acreedores
por desgracia para los ciudadanos y para el propio Ministerio de Fomento.

El gobierno lo que ha hecho, lo que está haciendo, es lo que había que hacer, que es iniciar y seguir con los trámites para la rescisión del contrato para poder licitar las obras nuevamente.

Es más, si usted no lo sabe, yo le informo, que incluso el gobierno, el Ministerio de
Fomento, se planteó la posibilidad de que se hicieran cargo de las obras la empresa que había quedado en segundo lugar.
No obstante, los informes jurídicos impidieron que eso se volviera a hacer, porque era necesario volver a
hacer una nueva licitación.

No obstante, el Grupo Socialista entiende que estas obras son absolutamente
prioritarias porque ya lo eran y porque la paralización de las mismas ha creado una situación muy negativa, tanto para el tráfico como para la seguridad.

Ya sabe usted que nuestro grupo municipal votó favorablemente la moción que se presentó en el pleno del ayuntamiento, y nosotros vamos a ser consecuentes.
Pero, como
le he dicho, hemos planteado una enmienda que entendemos aporta la solución que podría ser definitiva del problema.

Ya dijimos en anteriores comisiones que el conseller de Infraestructuras -el mismo lo ha dicho hoy- tiene encima de la mesa el borrador de protocolo que el ministerio está a la espera de una respuesta por parte de él.

Así que nuestra enmienda plantea que la conselleria se pronuncie expresamente y traslade al ministerio la preocupación y la necesidad de estas obras, por lo que éstas deben ser prioritarias.

Como ha señalado el señor Lorenzo hace unos minutos.
.
.
(Veus) Sí, sí, lo ha dicho usted.
El protocolo permite que el ministerio realice actuaciones
que sean prioritarias y que interesen más a la Comunidad Valenciana.
Con lo cual, yo creo que la enmienda va por buen
camino.
Es una cuestión que, aunque dependiente del Ministerio de Fomento, la conselleria tiene cosas que decir a la hora de la firma del protocolo de carreteras.

Y como ya he dicho en varias ocasiones, hay que utilizar la vía de la negociación, del consenso y del acuerdo para que se cumplan los fines de interés general que, al parecer, coincidimos todos en este momento.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Gay.

Para aceptación o no de la enmienda, tiene la palabra el señor Serra.

El senyor Serra Cervera:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Gay, lo de ustedes es que cada día es más difícil.
Ya no saben cómo disfrazar su situación, su postura y cómo justificar políticamente al Gobierno de España en cada uno de los incumplimientos que tiene con cada uno de los municipios de
la Comunidad Valenciana.

¿Cómo puede usted hablar de negociación?
¿Cómo puede usted hablar de acuerdo?
¿Cómo puede usted hablar de consenso cuando la subdelegada del gobierno en Alicante
los papeles que le pasa usted no ha tenido la mínima decencia de comunicárselos al Ayuntamiento de Benisa o a su partido político allí?
(Remors) ¡Qué indecencia política es ésta!

Usted habla de que se ha paralizado.
La obra está suspendida, (remors) la obra está suspendida.
Y ustedes nunca han estado como partido a nivel local ni autonómico a la altura de las circunstancias con un problema como éste.
Y hoy viene, hoy viene y nos propone como solución que esta obra suspendida y paralizada se incorpore en el segundo protocolo de
carreteras, cuando ustedes saben que ese protocolo que se está negociando no tiene todavía fecha para ver su luz.
Y no la tiene por los problemas económicos que tiene el Gobierno de España.
Y no lo tiene porque tiene la propuesta económica de La Generalitat encima de la mesa.
Y no van a contestar.
Y en el año 2010 no va a contestar el Gobierno de España a ese protocolo.

Y ya verá usted, señora Gay, como las palabras que usted dice y la defensa que hacen de la gran
actuación que ha tenido el Gobierno de España en esta materia, se les vuelve en contra una vez más.

Señorías, el segundo protocolo hoy no se puede atribuir y no se puede defender delante
de los ciudadanos del municipio de Benisa como la solución porque esta obra no tiene que entrar en un segundo protocolo.
Esta obra se
tiene que realizar de manera automática e inmediata.
Y esta obra que el Ministerio de Fomento es el responsable de
esta situación, el señor que adjudicó y el señor que tomó las decisiones de quién hacía una obra o no la hacía, tenía que responder en estos momentos.

Y claro que los contadores preocupan.
Pero bueno, para eso los ayuntamientos y
las formaciones políticas en cada municipio toman sus decisiones libremente y presionan, reivindican
y denuncian las necesidades de cada municipio.

Los socialistas en materia de infraestructuras en el municipio de Benisa no
tienen nada que decir.
En educación suspendieron, suspendieron.
En política sanitaria, suspendieron.
En política social, suspendieron los pocos años que gobernaron.
Pero es que nunca reivindicaron esta vía, nunca reivindicaron la circunvalación cuando gobernaron.
Y hoy, señorías, hoy se suben a este carro porque no tienen otra salida.

Y claro que en el año 2004 hubo quien tuvo interés en que no se ejecutase y no se licitase el proyecto que existía.
Hubo gente que tuvo interés de su partido y no lo hicieron.

Y yo le digo: no estamos de acuerdo en condenar a que se vaya al segundo
protocolo de carreteras.
Que un protocolo, que hoy está vigente el primero, que es una declaración política entre dos administraciones y dos instituciones, en este caso, como el
Gobierno de España y La Generalitat, posiblemente continúe estando vivo más de un año viendo la actitud y el compromiso económico que puede asumir el Gobierno de España.

Mire, señora Gay, los recortes presupuestarios que se avecinan en materia de
infraestructuras, que son millonarios, van a afectar a la Comunidad Valenciana.
Y le digo, con mucha pena, y muy desgraciadamente, estoy convencido, que no va
a haber ecuanimidad, que no va a haber equidad y que no va a haber una solución justa en todas las comunidades autónomas.

Señora Gay, estoy convencido de que, una vez más, el sectarismo del Gobierno de España va a desequilibrar los niveles y los tijeretazos en las inversiones en
infraestructuras, y va a haber comunidades que única y exclusivamente por el mero hecho de ser socialistas en la manifestación electoral de sus ciudadanos, no van a tener los mismos recortes otras.
Esa es
la verdad que a ustedes les escuece.

Y yo le digo: no estamos dispuestos a que esos recortes afecten a la variante
de Benisa.
Yo les invitaría a ustedes a que viniesen a ver el estado de ejecución de obras como esta.
Después de un año con los movimientos de tierra hechos, después de un invierno como el que ha habido, ver en estos momentos cuál es la situación que se está viviendo.

Por lo tanto, no vamos a aceptar lo que propone el Partido Socialista.
Incluir
en un segundo plan de carreteras, que no tiene fecha, esta obra, significaría volver a condenar en el ostracismo de muchos años el que se pudiese reanudar esta obra, que hasta estos momentos no hemos
encontrado por parte del Gobierno de España respuesta ni claridad.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Serra.

Sí, señora Gay, para la réplica, tiene usted la palabra.

La senyora Gay Bódalo:

Yo solo indicar que, a pesar de los esfuerzos del señor Serra de que votemos a favor, vamos a votar favorablemente.
(Veus) Eso lo.
.
.
Sí, vamos a votar favorablemente.
(Veus) Sí, a pesar de los esfuerzos de que votemos en contra.
Me he equivocado.

Bueno.
Solo una aclaración, señor Serra.
El segundo protocolo de carreteras, el borrador, el ministerio no
tiene que contestarlo.
El ministerio ha planteado el borrador, el borrador lo
tiene el conseller encima de su mesa.
(Veus) El borrador es.
.
.
No, no.
Perdone, perdone.
El conseller no le ha informado, no le ha informado debidamente.
El segundo protocolo de
carreteras, el borrador lo tiene el conseller encima de la mesa.
Y es el conseller quien tendrá que decir, como bien ha dicho el señor Lorenzo, qué obras son las prioritarias y cuáles interesan en la Comunidad Valenciana.
Si el conseller no se pronuncia, pues, bueno, diríjase usted también al conseller, que también tendrá su parte de responsabilidad.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gay.

Sí, tiene usted derecho, señor Serra, tiene usted derecho.

Tiene usted la palabra.

El senyor Serra Cervera:

Señora Gay, con todo el aprecio y con todo el cariño, la verdad es que el desconocimiento de la materia por su parte es absoluto,
porque en estos momentos decir que el protocolo y la propuesta la ha hecho el
ministerio y que la tiene la conselleria, es no saber en qué momento se encuentra nada.

El protocolo el ministerio no lo puede impulsar, no tiene capacidad ni política ni económica para hacerlo.
(Veus) No la tiene, y ustedes lo saben.

Por lo tanto, no estamos dispuestos a que se condene por tres, cuatro o cinco años de parálisis una obra como esta, que ya tendría que estar.

Por lo tanto, una obra que está paralizada y suspendida por incapacidad de gestión del gobierno del Partido Socialista del señor Rodríguez Zapatero, no vamos a tolerar, no vamos a permitir y vamos a estar
denunciando continuamente cada uno de los retrasos, y cada uno de los
marcadores y cada una de las movilizaciones que haya van a ser forma continua y
constante.

Y hay una cuestión, que les gustará o les gustará menos, pero el que hoy ustedes voten a favor, a pesar de no admitir, en este
caso, su enmienda, lo único que está reflejando es que tenemos toda la razón, toda la razón con la denuncia, porque cuando a ustedes les cae el chaparrón, sacan paraguas, dan la espalda y nunca dicen nada.
Y hoy les digo: encima de
la denuncia que se hace, encima de toda la argumentación política (veus) que les damos, a ustedes les da igual, acaban votando a favor porque no tienen
otra salida política.

La coherencia de su grupo, la coherencia, en este caso, política que tienen presentando enmiendas a las propuestas, en este caso, del
Partido Popular, señorías, demuestra, una vez más, que los socialistas valencianos continúan yendo sin rumbo, sin ideas y sin propuestas.

Hoy, lo lógico, lo coherente y lo normal es que a lo mejor esta iniciativa hubiese sido de
ustedes, pero ustedes no están en los problemas de los municipios, ustedes no están en los problemas de los pueblos.
A ustedes les da exactamente igual que se
paralice y se suspenda una obra pública, porque, qué más da, al final y al cabo es un gobierno del PP al que afecta.
Y están muy equivocados, y están muy equivocados, señorías.
(Veus) Se lo digo con todo el cariño y todo el respeto del mundo.

El senyor president:

Señorías, por favor.
.
.

El senyor Serra Cervera:

Señora Gay, yo sé que no les interesa el debate ni les apetece, pero los debates son los que son
y son como son.
Y cuando alguien no cumple, (veus) cuando alguien incumple y está como están ustedes, ocurre lo que ocurre en estas comisiones.

Por lo tanto, el Grupo Parlamentario Popular no va, no va a apoyar la enmienda
del Partido Socialista, porque significa retrasar entre tres y cinco años las obras, entre tres y cinco años las obras, y el gobierno, en este caso, de La Generalitat, estamos
convencidos que con el impulso y el apoyo de estas Cortes le va a reclamar el
cumplimiento inmediato al Gobierno de España.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Serra.

Señorías, concluido el debate, para centrar un poco la votación, voy a decir cómo queda la proposición no de ley.

El primer punto será el que figura en la propuesta del Grupo Popular.
El segundo también.
Habrá uno nuevo, que es el tercero, que corresponderá a la enmienda 60.
578 del Grupo Compromís, que ha sido aceptada.
Y después habrá un cuarto punto, que será la enmienda transaccional, que corresponde a la presentada por Compromís, la 60.
579.
Y habrá un quinto punto, que será el tercero de la proposición del Grupo Popular, que es el plazo para el cumplimiento del acuerdo.

¿Lo tenemos claro?
(Veus) Vamos a votar, señorías.
¿Votos a favor?
Por unanimidad queda aprobada.

Muchísimas gracias, señoras y señores diputados.

Se levanta la sesión.
S'alça la sessió.
Y les agradezco a todos su colaboración.
Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 35 minuts)