Untitled Document


<!--
body {
color:black;
}
.text20 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text14 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text22 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text12 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text18 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text16 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 25 de novembre de 2009.
Comença la reunió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Josep Maria Pañella Alcàcer.
Reunió número 13.

Pregunta 246 a la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina Hernández Miñana, que contesta el secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Vicente Riera Balbastre, sobre el centre de tecnologia hortofructícola de Carlet, que formula el diputat senyor Antoni Lozano i Pastor (GP
Socialista) (RE número 43.
688, BOC número 176)

El senyor president:

Obrim la sessió.

El senyor secretari passarà llista dels assistents.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Comprovat el quòrum, iniciem amb el primer punt, que és lectura i aprovació, si s'escau, de l'acta de la reunió anterior.
Les senyores diputades i els senyor diputats la tenen ahí en la seua carpeta.
Si tenen alguna cosa a dir.
.
.
O ¿considerem que és aprovada per assentiment?
Considerem que és aprovada per unanimitat, i passem al punt següent.

Punt tercer: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la publicació immediata d'una normativa d'ajudes als agricultors a conseqüència dels darrers incendis, presentada.
.
.
Perdó, que és el tercer.

El senyor president:

Punt segon: pregunta 246 a la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació sobre el centre de tecnologia hortofructícola de Carlet, presentada pel diputat Antoni Lozano i Pastor, del Grup
Parlamentari Socialista.

Té vosté la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Bona vesprada a tots.

Senyor Riera, benvingut.
És un plaer per a mosatros tindre'l -no sé si és la primera vegada, però crec que sí- ací entre mosatros.

La pregunta que li fem fa referència al centre hortofructícola de Carlet, que el passat dimarts, dia 15 de setembre, part de l'encofrat se va desplomar.

¿Podria explicar-mos què és el que ha passat?

Gràcies.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Buenas tardes.

Efectivament, també és un plaer estar ací amb vostés esta vesprada i explicar-los un poquet què ha passat ahí.

Las circunstancias del derrumbe han sido unas fuertes lluvias inoportunas que
han tenido lugar precisamente en un momento crítico del hormigonado del primer forjado.
El mismo día del derrumbe es cuando tuvieron lugar esas lluvias.

La superficie de derrumbe ha sido solo de unos 50 metros.
La planta de forjado
entero era de 700 metros.
Y debido a que 5, 5, exactamente 5 puntales se han
quedado en el suelo, se ha movido el sistema de puntales que sujetaba el
encofrado, y eso ha tenido lugar el mismo día del relleno del hormigonado.

El siniestro supone, afortunadamente, que no ha habido desgracias personales,
ha habido que limpiar, reparar la zona afectada, unos poquitos metros de más.
No habrá sobrecoste y tampoco habrá retraso porque se recuperarán los 15 o 20 días de eso con las prisas que se les está metiendo para que acaben puntualmente las obras.

(S'interromp la gravació)

El senyor president:

Té la paraula el senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyor secretari autonòmic, senyor Riera, en primer lloc, jo crec que el que hem de fer és felicitar-mos que ningú eixira ferit del que haguera pogut ser una tragèdia humana.

En segon lloc, m'agradaria aprofitar este accident per a fer una reflexió sobre el que representa esta obra i com s'ha utilitzat, al meu parer, de forma escandalosament exagerada per a ajudar a
tapar la situació personal en què es troba el president Franscisco Camps.

Un acte que tindria d'haver sigut per presentar una obra per al sector agrari, se va transformar,
segons les paraules de la mateixa consellera, en un acte per a defendre la
dignitat d'un poble, d'un home i d'un càrrec que ostenta este home, Francisco Camps.

Mire, senyor Riera, senyories, a vostés se'ls estan caient ja les icones.
Segons vostés, esta obra era l'obra que representava la gran aposta del Consell en matèria d'agricultura.
Vostés han intentat fer d'esta obra una icona de la modernització del sector del camp valencià, una icona que els ha caigut per fer les coses massa de pressa i corrent,
pensant més en els interessos del senyor Camps que en els interessos dels hòmens i dones del món agrari.

Segons consta en les hemeroteques, l'aleshores conseller d'Agricultura, senyor Cotino, presentà este projecte en setembre de 2006, i tres anys després, tres, a vostés els van entrar les presses.

L'acte de la primera pedra se va fer el dilluns dia 9 de març, si no estic equivocat, de 2009.
La interlocutòria del jutge Baltasar Garzón tenia data del 5 de març, quatre dies que vostés, després de tres anys, amb tota celeritat, aprofitaren per a encarregar l'obra a l'empresa Tragsa, i eixe mateix divendres que havien contractat l'obra convocaren l'acte per al dilluns següent.

Lògicament, mobilitzaren el que fera falta, conforme fan vostés sempre, inclús pressionant els agents socials perquè ningú faltara a l'acte, no a l'acte del sector, no, sinó a l'acte de desagravi al president.
Cinc consellers, diputats, senadors, alcaldes,
regidors del Partit Popular, i com no podia faltar de res, la senyora
alcaldessa de Carlet ficà tots el autobusos gratuïts al servei de les associacions del poble -¡com no!
-, de les ames de casa perquè el major nombre possible de persones lloaren el president.

L'alcaldessa, com fan vostés, com no podia quedar-se darrere de les lloances, qualificà el president «de faro que nos orienta hacia un buen puerto».
¡Atenció!
, senyories, que al far li cauen les icones i no sé si en estos moments sap cap on mos vol dur i orientar.

Senyories, jo crec que açò és de vergonya.
A vostés els està perdent la supèrbia.

Mire, per acabar, senyor Riera, seria bo que la mateixa diligència que tingueren en la preparació de l'acte d'exaltació al president, la demostraren en solucionar la situació de rendes ruïnoses que patixen els qui intenten viure dignament del seu treball en el camp.

Seria bo que assumiren la part de responsabilitat que vostés tenen en la greu situació en què es troba el camp valencià i no els donaren als altres les culpes, de les quals vostés, com a mínim, són coresponsables.
Vostés han estat catorze anys, el partit que vosté representa hui en el Consell, ha estat catorze anys deixant de fer polítiques encaminades a solucionar els greus problemes estructurals que té el camp valencià.

Hem passat, senyories, una dècada de bonança econòmica en què, sorprenentment, tots els avanços en matèria de política econòmica eren gràcies a les polítiques, com no podia ser d'una altra manera, que feia el Partit Popular a la Comunitat Valenciana.
Anys que
vostés no aprofitaren per a fer com han fet altres comunitats autònomes, que amb les mateixes lleis i normatives europees i nacional, amb les
mateixes, feren una aposta pel seu sector agrari rural en ares de preparar-lo
per a ser més competitiu.
.
.

El senyor president:

Senyor Lozano.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
i ara estem veent -estic acabant, senyor president, si m'ho permet-.
.
.

El senyor president:

.
.
.
vaja acabant.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
que estes comunitats estan agafant mercats que tradicionalment eren dels
valencians.

Senyories, al Consell -i acabe- un poc més de modèstia, la veritat és que no els vindria malament, els ajudaria a saber ficar-se a l'altura de la gent i comprendre millor els seus problemes, i els ajudaria a no
estar pensant sempre en vostés mateixos.

Gràcies per les sues explicacions i gràcies per la seua atenció.

El senyor president:

Gràcies, senyor Lozano.
(Pausa)

Senyor secretari autonòmic, té vosté la paraula.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca i Alimentació:

Moltes gràcies.

Precisament perquè no pensem en mosatros mateixos, precisament perquè pensem en els llauradors, també considerem que este tipus d'incidents no deuen atribuir-se als representants polítics.

Els objectius d'este centre són els mateixos que els dos centres que ja funcionen, el de la llet, que es diu
Ceatel, i el de les faves, que es diu Cecap.
I els objectius són precisament fer d'observatori en la producció corresponent, en recolzar la comercialització i la industrialització, precisament perquè hui cal estar ahí en els temes de comercialització i industrialització més que en les produccions, també en les produccions, però més que en les produccions.
.
.
I també afavorir la investigació, les noves varietats, el sanejament vegetal i coses aixina.

Este centre es ficarà en marxa molt prompte, en els terminis previstos.
Funcionarà, en la comarca on estarà farà molt bona labor i estarem tots contents que això estiga en marxa el més prompte possible.

Allò important és que no hi ha hagut desgràcies personals per l'enderrocament d'est lloc, que no hi ha hagut sobrecost, perquè al cap i a la fi ho estava fent un medio propio de la administración, com es una empresa com Tragsa, que és una empresa pròpia de l'administració.
Perquè se tractava d'un edifici singular, no anàvem a fer allí una nau o un edifici d'oficines i ja està.
És un edifici que en el projecte està ben bonic, ben interessant, una cosa especial per a fer eixa faena, amb una
superfície adequada per a fer els laboratoris, per a fer les labors d'investigació aplicada, que és el que es tracta de fer.

I, com a conclusió, no considerem oportú que s'aprofite este tipus d'accidents o este tipus de coses per a fins partidistes.

El senyor president:

Bé.
Vist el.
.
.
(S'interromp la gravació)

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

Proposició no de llei sobre la publicació immediata d'una normativa d'ajudes als agricultors a conseqüència dels darrers incendis, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 42.
499, BOC número 172)

El senyor vicepresident:

Señorías, continuamos la comisión, con el punto número 3 del orden del día, que es toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la inmediata publicación de una normativa de ayudas a los agricultores a consecuencia de los últimos incendios, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra
Unida-Bloc-Verds.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Si em permet que me prepare la documentació, ja que.
.
.
(Pausa i veus)

Com dia, gràcies, senyor president.

Al final, tindrem de corregir un poc (inintel·ligible) .
.
.
, ja que parlava dels recents temperatures.
.
.

Cal dir que la proposició no de llei que anem a presentar, anem a debatre en este moment arranca des del
mes de juliol.
I, per tant, quan parle dels recents fets, estem parlant d'aquell moment.
Indubtablement, els mecanismes que porten a la.
.
.
, diguem, des
que passa en registre una proposició no de llei fins que pot debatre's en la comissió, és la que fa este retard.
No obstant, no és la primera vegada que passa, i com a dinàmica, des del meu grup ha sigut la de mantindre i com a mínim entrar a debatre els temes que se proposen, encara que siga en un moment ja
que difícilment podem posar-hi solució.

Bé, com dia, la proposició no de llei arranca del mes de juliol, a on les altes temperatures van provocar
en moltes granges una elevada mortaldat d'animals, sobretot en tot el que és aus, ¿eh?
, i sobretot en les granges que tenien sistemes més tradicionals.

Al mateix temps, hi van haver també alguns incendis que van fer mal en parcel·les determinades, però el problema més greu, com dia, va ser la mortaldat d'aus, sobretot per asfíxia a causa de les altes temperatures.
També va tindre altres conseqüències en la ramaderia extensiva, com la davallada de producció de llet, el menor contingut en greix, disminució de pes, disminució d'animals en la reproducció.
També un problema afegit era el de les assegurances agràries, que se manifesta clarament insuficient en el que és
(veus) lo sector avícola, sobretot per una elevada franquícia que contemplen totes les normes i que fa que.
.
.
provoca el retraïment dels productors, i, per tant, el que els demanem és que realment se posen en marxa mesures excepcionals.

Ja he dit que posar avui en marxa mesures excepcionals per a atendre estos mals
concrets és parlar fora de temps.
No obstant, sí que tenim de mantindre-ho com una postura que hauria de ser immediata quan
passen circumstàncies climatològiques similars a la que ha provocat això.
I eixes mesures, ¿eh?
, tindrien d'estar dirigides en una doble direcció, una primera a la Generalitat valenciana, al Consell, i una segona al govern de
l'estat.

Les mesures de caràcter excepcional, doncs, lògicament, tindria d'haver-hi una convocatòria immediata d'ajudes, una convocatòria immediata, cosa que és impossible, que establira compensacions per als cultius danyats pel foc i també per a les granges que havien patit la mort dels animals, aixina com la millora
de les ajudes existents per a la modernització de les granges, precisament, d'una manera preventiva per a evitar que tornés a passar estes circumstàncies.

Així, d'altres són de caràcter estatal, com condonació de l'impost de béns immobles, de la generació del pagament de quotes en el règim especial agrari de la Seguretat Social, o l'establiment d'una línia de crèdits amb caràcter preferent per als productors afectats.
També la deducció de la base imposable de la declaració de l'IRPF per als productors que estan en estimació directa, o la reducció dels mòduls per a tots aquells que ho fan per este sistema.
(Veus)

Ja he dit.
.
.
, sóc el primer que ha dit que estes mesures avui, doncs, serien extemporànies, però no està de més que fem una discussió i un establiment d'un tipus de mesures, diguem, ajustades, típiques ja, que de manera automàtica se pugueren posar al públic i immediatament passades altres circumstàncies com estes.

Per tant, gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias a usted, señor Pañella.

Sí, tiene la senyora diputada, por el Grupo Socialista, la palabra, durante diez minutos.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, bona vesprada.

Jo també m'adherixc a eixa observació de terminis que ha fet el senyor Pañella, perquè entre el fet i el debat d'eixos terminis, doncs, a la fi, a voltes no té ja sentit que ací es parle del tema, encara que el sector agrari sempre ho necessite.

Li anuncie la postura del PSPV, serà de recolzar esta PNL, perquè, també, doncs, creguem que planteja una sèrie de mesures que en estos moments continuen sent necessàries per al sector agrícola valencià, i per dir-ho de forma un poc més gràfica, per a mantindre l'esperança que el sector puga eixir de l'UCI i passe a planta.

Però m'agradaria fer incidència que la responsabilitat en matèria agrària recau en La Generalitat, en el govern del senyor Camps.
Així resa el nostre Estatut d'autonomia, que atribuïx en el seu article 49 competències exclusives en la matèria que ens ocupa hui ací, que no és altra que agricultura, reforma i desenvolupament agrari, i també ramaderia.

Dic açò, perquè és el pressupost de La Generalitat el que hauria de destinar més diners a millorar i donar suport als afectats, perquè el Govern d'Espanya sí que va publicar en el BOE número 197 un decret llei, en concret, el Reial decret 12/2009, de 13 d'agost, pel qual s'aproven mesures urgents per a pal·liar els danys produïts pels incendis forestals i altres desastres naturals ocorreguts en diverses
comunitats autònomes, entre les quals es troba la nostra Comunitat Valenciana, i gustosament li
faré arribar, senyor Pañella, encara que jo crec que vosté no ho desconeix, l'ordre en qüestió.

Em veig obligada a fer ressò d'este decret perquè tots ens adonem de la sensibilitat del Govern d'Espanya quan es tracta d'atendre els problemes que va partir el passat estiu el sector agrari i assumir
de forma ràpida, perquè els agricultors no hagen de suportar llarg termini més despeses i més pèrdues derivades dels incendis, cosa que no ha estat així, i crec no equivocar-me amb els afectats de l'incendi de l'Alcalatén del 2007, que per fi cobraren el passat mes de juliol, és a dir,
(veus) dos anys després.

Per tant, La Generalitat, una vegada més, gestiona mal les seues ajudes, però el més preocupant és que amb eixa gestió maltracta els afectats no posant de forma immediata els diners necessaris per a
donar-los suport.
Els incendis dels mesos de juliol i agost i, sobretot, les
altes temperatures del darrer estiu, efectivament, van provocar una mortaldat d'animals de granja.
Concretament, el sector avícola es va vore molt castigat, i ahí també pot ser que la normativa existent perjudique els productors en el cas dels
pollastres, a on existix l'assegurança aviar tant per a l'explotació de ramat aviar de carn com per a l'explotació de ramat aviar de posta, però -i vostés també ho han fet notar- hi apareixen una sèrie de dificultats, com diria jo, d'inconvenients que fan que el ramader no contracte l'assegurança i que principalment són dues: una és l'incompliment de les característiques mínimes que deuen complir les naus, i cal veure en quines condicions s'han construït, per exemple, en l'Alt Palància o en la meua comarca, el Comtat; i, dos, les franquícies i els mínims indemnitzables aplicables en cas de sinistre.

En el primer cas, moltes granges no complixen les característiques mínimes o específiques que deuen complir les naus, com per exemple un sistema de seguretat, i
això fa que les primes siguen més o menys cares o que la granja passa a una classificació inferior i, per tant, també és més cara d'assegurar.
Tampoc podem oblidar que la immensa majoria de les explotacions estan
integrades, i això repercutix que en el moment del sinistre hi ha una part dels animals que no
cobrarà, ni l'integrador ni l'assegurat.
Estes franquícies i mínims indemnitzables que establix l'assegurança pot arribar fins a un 15% depenent del tipus de nau i de risc a indemnitzar, i
es calcula per nombre d'animals danyats.
Per tant, si no arribem al mínim, l'assegurat no cobra res.
I en el cas d'arribar, hi ha una part mínima que, per exemple, en el cas del que hui parlem ací, del cop de calor que hi va haver, oscil·la entre el 8 i el 10%, tot en funció de les característiques, per descomptat, de les naus.
I això, si no canvia, ho ha d'assumir el ramader.
Dit d'una altra manera, són pèrdues segures per al ramader.

Senyor Pañella, crec que la responsabilitat primera li toca a La Generalitat, i demanaria
que fóra ella que dotara en els seus pressupostos una partida específica per a resoldre aquest problema amb les companyies asseguradores, i evitar
així que sempre els castigats foren els homes i les dones del camp valencià, perquè li assegure que el que fa falta és celeritat i suport total per part de l'administració a través d'ajudes específiques.
La resta no farà més que enfonsar una vegada més el sector agrari valencià.

En eixa línia, el meu grup també estima que el Consell hauria de redoblar els esforços i dedicar un pressupost major del que n'hi ha per a la modernització de granges.
Fan falta línies d'ajuda amb quanties econòmiques més importants de les que donen fins al moment per a poder fer les reformes necessàries i que totes les naus compliren les exigències de les companyies d'assegurances.
Este podria ser un primer pas, a banda que quan més tecnificada té l'agricultor la granja més podria incrementar el benefici.

Està clar, senyor Pañella, que tant vosté com nosaltres, el Grup Socialista, intentem un dia darrere d'un altre que arriben a la conselleria els problemes dels homes i dones del camp
valencià, però ens sembla que topem amb sords, perquè qui té totes les competències en estos moments està distret amb altres menesters i ens fa poc cas.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señora Crespo.

Sí, tiene la palabra por el Grupo Popular el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, senyor Panellas, totalment d'acord amb vosté que la iniciativa resulta absolutament extemporània.
Vosté ha insistit en eixa extemporaneïtat en reiterades ocasions.
És clar que necessitava explicar una cosa que és inexplicable, perquè, jo, a la seua consideració d'extemporaneïtat de la iniciativa afegiria la innecessarietat de la mateixa iniciativa.
Per
una part, li ho han dit des del Grup Parlamentari Socialista, i jo ara li ho
reiteraré.
I el que sí que és evident, en qualsevol cas, vosté mateixa ho ha evidenciat aixina, és eixa extemporaneïtat de la iniciativa.

Però sí que m'agradaria, senyor president, començar assenyalant una cosa que és fonamental, perquè, clar, en la iniciativa n'hi ha una de les qüestions que es referix a dirigir-se al govern de la nació perquè prenga una sèrie de mesures, a les quals vosté sí que ha al·ludit.
Quan no interessa, doncs, això s'obvia i es parla del que siga i un poc, doncs aprofitant qualsevol circumstància, amb una, com ha ocorregut ja anteriorment, clamorosa falta de mesura política, doncs, s'aprofita qualsevol ocasió per a repartir canya -entre cometes- al govern.
Però això és una cosa amb què mosatros ja comencem a estar acostumats des d'eixa falta de criteri i d'objectivitat que tenen alguns grups parlamentaris.

Dir, per tant, senyor president, que.
.
.
, perquè ho sàpien, perquè ho sàpien, perquè alguns resulta que no s'han.
.
.
, pareix que no s'han enterat.
La conselleria va presentar en juny de l'any 2008 el Pla director de millores de les infraestructures i transferència de tecnologia del sector ramader de la Comunitat Valenciana 2008-2013,
dotat amb 40 milions d'euros i reforçat posteriorment amb el pla de confiança, el Pla especial de recolzament als sectors productius, que és de data 16 de giner del 2009, amb 10 milions d'euros més per a estes qüestions, en una claríssima línia estratègica que s'emmarca en un compromís en realitzar inversions que beneficien el col·lectiu de ramaders de la Comunitat Valenciana i en aconseguir la major
competitivitat de les explotacions ramaderes de la Comunitat Valenciana,
millorant no tan sols també el benestar dels mateixos animals, sinó augmentant la bioseguretat de les explotacions i, en tot cas, disminuint l'impacte ambiental.

Sàpien, deuen saber que s'han aprovat tres plans d'obres, un per cada província, amb distintes órdens de la Conselleria d'Agricultura, però amb vista a la brevetat i en compliment del compromís previ, em cenyiré exclusivament als aspectes que considere que són substancials.

Quan vostés plantegen des del seu grup que Les Corts insten el Consell a millorar la línia d'ajudes existents per a la modernització de les explotacions ramaderes, tinc de dir-li, senyor Pañellas, que està ja en tràmit i ja s'ha iniciat, està el Servici d'Innovació i tecnologia ramadera adscrit a esta àrea elaborant una línia d'ajudes que té per objecte afavorir les inversions realitzades pels ramaders amb la finalitat
de renovar les instal·lacions, els equips i les infraestructures de les explotacions per altres més avançades tecnològicament.
Això al marge de les ajudes que he manifestat anteriorment.

Es tracta del projecte, al que estic referint-me ara, d'orde, un projecte d'orde, per la qual s'establixen ajudes per a la millora de competitivitat en explotacions ramaderes,
que en este moment s'encontra, com li dia, en la fase d'informe per part de la Conselleria d'Economia, Hisenda i Ocupació.

De les característiques d'esta nova línia d'ajudes i del seu estat de tramitació, se'n va donar compte a les organitzacions agràries en una reunió que es va mantindre en la conselleria el 23 de setembre de 2009.

Quant a la proposta per a l'establiment de crèdits en interés preferent per als afectats, cal destacar que el passat any es va posar en
marxa la Resolució de 27 de maig de 2008, de la Conselleria d'Agricultura, a través de la qual s'establien ajudes per a pal·liar els efectes de la conjuntura econòmica adversa que afecta els ramaders de la Comunitat Valenciana.
Esta ajuda es
basava en l'abonament d'interessos dels préstecs sol·licitats, encara que les sol·licituds presentades no arribaren a esgotar el pressupost.

En definitiva, completament d'acord amb vosté en l'extemporaneïtat de la iniciativa a afegir, i la seua innecessarietat, i jo crec que el més procedent seria la retirada de la iniciativa.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señor Pañella, por cinco minutos, tiene usted la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies.

Els debats ací tenen una característica, quan més parlem ens adonem que anem reduint els punts en els quals estem d'acord, en lloc de fer al contrari.

Quan jo parlava d'extemporaneïtat vosté ho ha assumit, però aleshores afegix paraules.
Extemporaneïtat de la iniciativa no, extemporaneïtat del debat, que no és el mateix.

La iniciativa està presentada en el moment que tocava.
El que passa és que en esta casa per a mi, i de manera injustificada, perquè tampoc, i ho vull aclarir, no és responsabilitat ni de la presidència de la mesa, que se debata hui, perquè en el moment que l'ha tinguda s'ha passat de la convocatòria.

El problema és que des que es presenta a registre fins que arriba a la presidència la mesa, com a una proposició no de llei que se pot.
.
.
, passa un temps que per a mi és inexplicable.
Personalment per a mi és inexplicable.
Eixa és la situació, eixa és la realitat, i això fa que (inintel·ligible) .
.
.

Per tant, extemporaneïtat del debat, que no de la iniciativa.
I, per tant, (inintel·ligible) .
.
.

Però, de veres, m'ha sorprés, perquè quan diu la innecessarietat i me parla de dades, i m'he sorprés perquè publiquen els decrets abans que es produïsca el mal.
O no tenia res a vore amb el que parlàvem.
Perquè m'ha parlat de juny 2008.
Però si jo parle de juliol de 2009, perdó, jo parle de juliol, com a mínim s'ha avançat vosté a la mortaldat de les aus que han hagut en les, en les (inintel·ligible) .
.
.
 Ha entés això, senyor Giner?
Juny de 2008.
Com a mínim allò de juny ho tinc claríssim.
Per tant, li parle de programes.
Però és que jo no li parle.
.
.
També parle de programes.

Però hi ha una qüestió fonamental que ha evitat, i és de dir el que són les indemnitzacions i ajudes derivades directament per a donar solució al mal que s'havia creat en eixe moment.
A això no tinc resposta en este moment.
A això no tinc resposta.
I, la resta, la resposta de dir, si ja ho féiem, si ho deixem de fer.
Bé, eixe és el debat etern que tenim ací.
Eh, quan miren pressupostos mosatros sabem fins on es pot arribar i en quina
part del camí ens quedem.

Però jo li ho dic molt clarament, la primera part, i a la millor sí que faria falta parlar-ho prèviament, i arribar a acords sobre quines mesures s'haurien de prendre davant d'una circumstància similar i no haver de passar a proposar ací, a portar unes proposicions no de llei que després resulta que són ineficaces perquè quan se debaten ja, encara que donen solucions a este problema, al productor ja
no li anem a solucionar absolutament res.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella, que no «Pañellas», señor Giner.
Lo digo porque se queda así siempre mirando.
¿Eh?
(Remors)

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

El senyor Giner Giner:

Sempre li ho dic.
.
.
Hauré d'acabar dient-li Josep Maria a seques i.
.
.

El senyor vicepresident:

Señor Giner, tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire vosté, senyor Panellas -ara sí, ¿no?
-.
.
.
(Rialles) Pañella!
Com quedem?

Senyor diputat, el problema dels terminis, el problema dels terminis a què vosté ha al·ludit, llançant-lo sobre.
.
.
, com si el llançara sobre el meu grup, la responsabilitat sobre el meu grup parlamentari, en tot cas serà una responsabilitat compartida perquè això forma part d'un mal endèmic del funcionament de la institució, la responsabilitat del qual és compartida per tots els grups parlamentaris.
Si consideren els membres dels
distints grups que això cal modificar-ho,
modifíquese.
Però no mos llance vosté en un debat com el que ens trobem la qüestió.
Que és evident que l'extemporaneïtat era afegida perquè es produïa en el moment que estem discutint, indubtablement.
Vosté voria en la premsa el que va passar en l'incendi i prendria, com sol ser habitual, l'oportuna iniciativa parlamentària.
Però ve al moment de discutir-se, quan ve, després que es produïsquen el registre i tot el procés administratiu en el si de la institució, que no és atribuïble, insistisc, al meu grup.

M'ha fet molta gràcia la seua argumentació, senyor Pañellas, (veus) .
.
.
Senyor president, no?
En singular.
Ja veus tu, és una qüestió d'una esa.
(Remors)

És a dir, vosté ha fet al·lusió que li ha fet gràcia, i a la volta a mi m'ha fet gràcia la seua interpretació en el que es referix que havíem avançat en les.
.
.
Mire, és que mosatros, això és una cosa que vosté no ha comprés i ha evidenciat en el seu raonament, és que vostés actuen a colps dels problemes puntuals, vostés actuen.
.
.
, encara ho diria més gràficament, vostés actuen a colps de titulars de mitjans de comunicació.
Clar, mosatros no actuem aixina.
El govern valencià no actua a colps de problemes puntuals, sinó que avancen les necessitats que tenen els sectors.
I per això jo li he fet una clara referència, que curiosament també ha evidenciat vosté en la seua resposta, que desconeix.
I li he parlat d'un pla de 40 milions, més 10 més addicionals, 50 milions d'euros, que és una quantitat res menyspreable, comparat amb el que vosté demana en la iniciativa.

Per tant, jo ara podria també referir-li totes les ordes que s'han publicat al llarg de l'any i que vénen a donar resposta a les necessitats del sector que a vosté pareix que li preocupa en la seua iniciativa.

Senyor Pañella, la veritat és que vostés ahí han actuat a colp d'una notícia determinada en un moment determinat.
I si li molesta que el govern valencià amb anterioritat haja pres mesures de calat, mesures de calat, que donen
resposta als problemes, als problemes estructurals del sector, doncs escolte, és el seu problema, però no es pot governar a cops que si n'hi ha un incendi hi ha mesures establides per a donar una resposta clara i
definitiva.

I res més, perquè crec que tampoc vosté en la seua rèplica haja fet referència a altra qüestió.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias a usted, señor Giner.

Bueno, señorías, pasamos a votación este punto número 3.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Pues por 8 votos en contra y 7 a favor, queda desestimada esta
proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre el disseny d'un pla global de comercialització del vi de la Comunitat Valenciana, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 43.
272, BOC número 174)

El senyor vicepresident:

Pasamos al número 4, que es: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el diseño de un plan global de comercialización del vino de la Comunidad Valenciana, presentada por el Grupo Parlamentario
Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, gràcies.

Bé, també en l'exposició de motius està previst, en este moment els problemes pel que passa el sector són importantíssims, els problemes de preu que ha tingut este any i que, com tots els
problemes que tenim, no se circumscriuen només a la comunitat, sinó que vénen també de qüestions a vegades inclús internacionals i tal, però que és importantíssim en este moment.

Bé, podem dir que el sector està malament, el sector en els preus, el sector de l'exportació del vi, sobretot, i estan tenint uns preus baixos, una campanya difícil, però que a més jo citaria una qüestió important.

Si entrem en contacte realment amb aquelles persones que professionalment estan
dedicant-se, tot el sector està trobant a faltar efectivament el que és una extensió del procés de comercialització del vi, tant a diversos nivells, a diversos nivells.
Per una part, a nivell del
que és el País Valencià com a nivell d'estat, i deixant altres possibilitats a nivell internacional.

Açò hui ho podem dir.
I ho podem dir perquè l'evolució dels vins valencians quant a qualitat ha sigut importantíssima.
En este moment, al País Valencià s'han produït una sèrie de vins que donen un nivell de qualitat molt alta, sobretot quan l'estem comparant amb altres vins de l'estat espanyol més coneguts, i la relació.
.
.
, però que quan comparem la relació qualitat-preu és molt avantatjosa per als productes valencians.

Això no es traduïx, no es traduïx en una presència dels vins valencians en tot l'àmbit del mercat, ni tan sols a nivell del que és el país.
Això és una problemàtica afegida.
Per això es demana que se faça una intervenció decidida des de la conselleria en un programa de promoció del que és la presència física i promoció dels vins valencians a, he dit altres nivells, el més important, en este país, a nivell d'estat, inclús a nivell internacional.

La idea és esta, pense que en les circumstàncies que està ningú discutirà en este moment el que és la qualitat i la relació i, millor encara, el que hem dit com a relació de qualitat i preu dels vins valencians, molt elaborats ja, i perfectament
competitius.

Per tant, el que fa falta és ajudar al coneixement.
Moltes vegades trobem que els productors, siguen
privats, siguen cooperatives, el nivell que tenen en este moment doncs
necessiten eixa ajuda promocional de la conselleria.
Això és el que demanem.

El senyor vicepresident:

Sí.
Muchas gracias, señor Pañella.

Tiene la palabra el señor Lozano por el Grupo Socialista.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyories.

El Grup Socialista va a donar suport a esta proposta per entendre que tot el
que se faça pel sector del vi jo crec que en estos moments sempre serà poquet.
Els arguments que el senyor Pañella mos ha presentat, lògicament els compartim i els entenem, i sobretot per a un sector com és del vi, que està passant un dels moments més difícils en la seua història com a conseqüència del preu que reben per cada quilo de raïm.

Este cultiu, a més, sustenta en gran part l'economia de les zones rurals d'interior, i el que és més lamentable és que té una difícil alternativa ahí.
Per tant, mosatros representa un gran valor cultural i gastronòmic i atrau també a una gran quantitat de turisme.

Per tant, insistisc, anem a recolzar-ho perquè creguem que és un sector que ha de ser prioritari, tant en les polítiques comercials com les polítiques socials pel que representa de manteniment de la població a les zones rurals.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Lozano.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Pañella.

En la meua intervenció vaig a aprofitar i contestaré a les dos intervencions perquè bàsicament la tenia focalitzada aixina.
.
.

El senyor vicepresident:

Señor Parra, si contesta a los dos tendrá que dar réplica al señor Lozano.
Por favor, diríjase.
.
.
Se lo aviso para que luego no haya problemas.
(Remors) La intervención es al señor Pañella, que es el proponente.

El senyor Parra Sisternes:

De totes formes no és tampoc en ningun àmbit d'intentar, simplement perquè la intervenció vaig a focalitzar-la també en el que són, en el pla estratègic que du la conselleria de cara també, perquè la intervenció del senyor Pañella ha sigut focalitzada un poquet en el que és la producció del vi, el que és el tema de la promoció, però el producte ja acabat.
Mentre que la del senyor Lozano ha sigut un poc
focalitzada en el tema de l'explotació.

Aleshores, el senyor Pañella en este cas que demanava la promoció, també demanava altres coses focalitzades en el que és la cultura del vi i el que és la promoció turística, cosa que entenguem.
Però sí que m'agradaria ressaltar un tema important com és la pregunta eixa que vosté fa que el sector està mal.
Però és que realment hauríem també fer-mos eixa pregunta de quin sector hui està bé, i sobretot en el món agrari, en qualsevol tipus d'explotació.
Però no perquè els sectors estiguen patint eixa dinàmica sinó perquè els sectors en general estant ara passant una crisi que mos afecta també i més forta encara al sector agrari, produïda per aspectes que tots coneguem perquè a més ve envoltada en una situació econòmica general que més afectada, per suposat, mos afecta a mosatros, als que vivim, perquè jo també visc un poc directament del món de l'agricultura.

Però per a millorar tota eixa competitivitat que vosté està dient, doncs la conselleria ha fet un pla estratègic que va dirigit al que són explotacions agràries i al que és un àmbit o una sèrie d'accions en general.

Quant a explotacions agràries, la conselleria en eixe pla dedica un gran esforç a la investigació contra plagues, específicament per exemple l'arna del vi.
També dota de mitjans tècnics i humans perquè se facen analítiques i altres serveis en diferents explotacions, i a més crea el que tots coneguem, el centre de referència sobre viticultura que n'hi ha en Requena, que està dirigit a canalitzar projectes d'investigació i transferència tecnològica que de tots és conegut i a més estudis de tendència també del mercat.

Quant a la finalitat general que fa eixe pla estratègic, doncs dissenya també una estratègia de vendes en Europa pel que ha dit vosté de la internacionalització del vi, fa un programa específic en països tercers també i a més promociona la marca «València» com ha eix de la campanya.
Tot relacionat amb la petició eixa que fa vosté quant a la promoció turística que anara acompanyat dins de la promoció que se fa de la Comunitat Valenciana.

La posta en marxa també d'un programa de promoció de vins, junt a la restauració valenciana, de tots és conegut la introducció que se fa hui dels vins en el món de la restauració que hui tots coneixen, abans tots coneixien només el vi de Rioja, Ribera Alta; hui els vins valencians, vosté ho ha dit, són d'alta qualitat i estan molt reconeguts a la restauració.

I després també està potenciant a nivell general l'enoturisme, que du un doble objectiu com és la revitalització d'eixes zones rurals i, a més, la promoció de bodegues i vins.

A més marca, o crea un marc legal que és el que se denomina els vins de pago, els vinos de pago de la Comunitat Valenciana.
A més de tot allò, la conselleria a través dels consells reguladors també de la comunitat, cooperatives i bodegues, el que fa és convocar ajudes públiques, subvencions en definitiva, per la qual destina una quantitat superior a
un milió d'euros per a la promoció eixa que vosté demana, accions de promoció, més d'un milió d'euros per a accions de promoció.
Per tant, jo crec que està contestat eixe èmfasi que vosté ha ficat en el que és la promoció del producte.

A més, la conselleria està duent accions concretes com són que a través d'eixos consells reguladors fica en marxa un servei tècnic de millora de prestacions de servici per a anàlisi de vins; (inintel·ligible) .
.
.
la inauguració eixa que ha anomenat abans del centre vitivinícola de Requena, creació d'ajudes per a la internacionalització de països comunitaris tercers per fer referència a eixa demanda que vosté ha fet en la seua intervenció, firmes de convenis amb la federació d'hostaleria també per a ficar una campanya en marxa de promoció pel tema de la restauració, conforme he dit abans, està sobreconegut ja i reconegut els vins valencians que a més en preus que hui estan igualant i superant a vins d'altres, de categoria reconeguda de fa molts anys d'altres denominacions d'origen, i la publicació dels vins de
pago que s'ha fet ja cap en estos últims mesos de 2009 i que per a finals d'este any i per al primer trimestre del 2010 doncs ja hi ha també algunes accions realitzades.

En definitiva, el que vinc a dir un poc en l'exposició i en eixe pla estratègic que la conselleria està ficant en marxa i en eixa inversió que se fa superior a un milió d'euros que destina a eixa promoció, doncs crec que la proposició no de llei arriba tard i arriba, doncs com ha dit el meu company portaveu,
Fernando Giner, arriba perquè de vegades vosté es fa eco, o vostés, el seu grup, se fan eco de titulars o de situacions que realment existixen
perquè la situació del sector agrari en general, doncs està passant un mal moment, però no s'ha d'anar a eixe colp de martell que estem anant, sinó que s'ha de reconéixer les accions que du a terme la conselleria i crec que assumir-les com a tal
i crec que qualsevol persona d'a peu, que hui se parle en qualsevol restaurant, en qualsevol reunió, en qualsevol lloc, crec que reconeix els vins valencians, reconeix eixa
qualitat, eixa categoria que vosté, a més, ha reconegut també i reconeguem que hui està en la seua promoció i ha tingut el seu capítol eixe, que per això eixos resultats que hui s'obtenen.
Si no hi haguera eixa promoció del producte o eixa inducció a la cultura del vi valencià, o eixa promoció turística que a més se fa en països europeus sobretot, crec que no estaria hui el reconeixement eixe que a més vosté ha manifestat.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Parra.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Mire, potser vostés diuen que si anem a cops de titular, és possible.
.
.
, és una opinió seua.
El que està clar, això és dubtós, el que està clar és que el govern no va ni a cops, això també, eixa sí que és real.
Vostés no van ni a colps.
De fet, en la seua intervenció, en l'anàlisi de la seua intervenció, a part de per a omplir-la, ha repetit el mateix dos vegades per a donar-li el
mateix espai, cosa que ja és simptomàtica.

Quan parlem de la promoció ha començat a parlar d'explotacions, de plagues, d'analítiques.
.
.
Escolte, escolte.
.
.
, la meua proposició se centra en un punt i, a més, si mira les proposicions que presente jo normalment se centren en un punt i tot
el que siga començar a pegar voltes i revoltes és perquè no tenim arguments per a defensar eixe punt i, per tant, no anem a buscar-los fora.

Vosté diu que fa la gran promoció, l'enoturisme, bé, diga'm les experiències d'enoturisme que estan funcionant en este país i m'ho creuré, i m'ho creuré, perquè no és que li diga que no, és que li dic que no les conec.
Per tant, si vosté me diu, «mire, tenim una experiència en tal lloc que està funcionant aixina», doncs jo ja m'ho crec, però en este moment no en conec cap, conec el nom, però no conec les experiències que estiguen funcionant.

Sens dubte, no vaig a dir-li desconeixement sinó limitació en el cercle territorial on es meneja quan cita que els restaurants avui
disposen d'una carta de vins valencians.
A vore, alguns restaurants tenen una carta en la
qual contemplen vins valencians, percentualment avui els restaurants que la
tenen són minoria, -ho sent però és aixina- són minoria sobre aquells que no tenen.
I aquells que el tenen, per dir un exemple, que ha parlat vosté, ha mencionat el Rioja, de deu, dotze mostres de Rioja a vegades tenen una o
dues de valencianes.
Eixa és la proporció.

Un altre sector: el vi no només se beu en un restaurant, els vins valencians, jo el repte avui mateixa a eixir
d'ací, buscar el primer supermercat que trobem -el senyor president també pot vindre- i entrar en un lloc i vore quants Rioja hi ha, quants Ribera del Duero hi han i
quants vins valencians hi han en el mateix supermercat.
I això ens indicarà la realitat.
Jo ho he dit tal com ho sent, de veritat.
Vosté em diu que ho estan fent.
Doncs, s'haurà d'assumir que el que estan fent no dóna resultats i tindran d'intensificar o variar, perquè la realitat visible és ací, i li estic parlant d'ací, de ciutat de València.
No li vull ni parlar, si bé, on jo visc, bé al nord, a les comarques del nord on és pràcticament, excepte en restaurants determinats o en llocs especialitzats, és impossible trobar vins valencians, trobar varietat de vins valencians.
Eixa és una realitat.
Per tant, jo li parle de.
.
.
, sí, sí, és una realitat.

Per tant, quan vosté me parle de la promoció internacional quan la promoció dins del país no arriba com a mínim i li ho puc certificar jo, certificar no, justificar, acompanyar-lo i fer la
visita perquè ho veja, no arriba al nord del país, doncs no sé com podem arribar als altres estats, eixa és una realitat.

Per tant, jo no li vaig a dir a vosté que.
.
.
Ni ho he dit i ni vaig a dir-ho, «és que vostés no fan res!
» No, políticament seria mantenir, no, (inintel·ligible) .
.
.
El que estic dient, avui la promoció dels vins valencians é deficitària, amb resultats parle, i per tant s'haurà d'intensificar almenys que en tot el país hi haja una promoció de vins.
Dir que funcionem únicament a cop de titular.
.
.
Mire, jo abans d'estar ací, abans de presentar això, he estat visitant cooperatives del sector i quan hem parlat d'este problema hem coincidit.
Són insuficientment coneguts, la qualitat, ja ho he dit abans, no és que no la pose en dubte, crec que no està encara reconeguda al nivell de qualitat que té en comparació amb els altres.
Han fet un treball, que vosté diu, «els resultats són.
.
.
».
Mire no, els resultats de la qualitat dels vins haurà intervingut en alguna cosa la política.
.
.
, no ha tingut una política específica de defensa a ultrança i de millora de qualitat.
Ha anat.
.
.
, perquè, bé, perquè tenim bons professionals que s'han rodejats de bons professionals i han aconseguit fer bons vins, i vostés hauran fet alguna xicoteta ajuda, però no s'atribuïsquen eixe protagonisme que jo no li'l done.

En l'altre aspecte, ja li ho he dit, la comercialització en este moment és deficient i necessiten una gran ajuda.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Señor Parra, tiene usted la palabra.

El senyor Parra Sisternes:

Gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, van a colps i mosatros anem a fets, i els fets estan ahí: inversió, pressupost superior a un milió d'euros per al que ha demanat, promoció del vi, a cultura del vi.

La PNL, és que la presenta, és que li ho repetit quasi dos vegades el mateix perquè la seua PNL era molt pobreta.
Demana una cosa que s'està fent i a més amb escreix.
Aleshores, que tinc de fer?
Doncs contestar-li el que estem fent i a més, més coses que estem fent perquè vosté un poc se capte perquè ja que m'ha dit que vosté no coneix determinades coses com és el enoturisme, (remors) però és que a més no coneix les inversions que s'estan fent en la promoció del vi.
I no me parle que ja sabem que els vins no soles se beuen en els
restaurants sinó se compren també en el comerç, no me parle de la quantitat de vins que n'hi ha en un expositor d'un comerç en comparació amb els vins de la Comunitat Valenciana perquè la producció del vi de la Comunitat Valenciana és del 8% i la producció dels Rioja, Ribera i altres vins, superior al que se fa en la Comunitat
Valenciana.
Hui creguem que el percentatge de representativitat que n'hi ha hui dels vins valencià en el comerç i en la restauració és molt creixent a fa cinc, sis o deu anys, però és que també l'experiència o els anys que duem per darrere d'altres sector de denominacions d'origen Rioja, Ribera del Duero, és molt diferent i molt inferior al que se duen.
Aleshores, no se pot fer eixa comparativa.

Està clar, vosté sempre creurà que la conselleria o el govern valencià no ha fet prou, però els números estan ahí, les dades estan ahí.

Inversió en el pressupost superior a un milió d'euros sols per a la promoció, independentment del que se fa en les campanyes, independentment de la qualitat
d'eixes produccions que.
.
.
, «s'ha de fer referència a les explotacions».
Clar que s'ha de fer referència a les explotacions!
, que la qualitat del vi per què se fa?
Perquè naixen ja de les explotacions, perquè n'hi han unes inversions també i una dedicació de la conselleria en investigació i en analítica, i en pluja contra plagues perquè eixa qualitat d'eixos vins siga bona i els resultats són eixos, l'esforç que fa la conselleria perquè eixos vins siguen d'alta qualitat, i la resta.
.
.
El que vosté vol de la promoció és ja la venda, és la venda perquè eixos vins siguen més coneguts però és que hui, al cap d'uns anys que duem ja en eixe esforç en la venda o en la promoció dels vins, els resultats estan ahí, i vosté mateixa ho ha dit.
Els resultats estan per la qualitat i la qualitat ve per
eixe esforç que se fa, i la inversió està ahí en la promoció, en la promoció, en inculcar la cultura eixa del vi que hui hi ha, la majoria, ja no de
valencians que vénen sinó gent de fora que ve a visitar-mos, ja coneix eixos vins nostres perquè a més s'oferixen molt més que s'oferien abans.

Els mateixos valencians són els primers que potser anem a un restaurant, igual que de postres no demanem
taronja no bevíem vi valencià, què m'està parlant?
Si siguem mosatros mateixa els primers que haurem de promocionar els
nostres vins igual que els nostres fruits i no ho fem, i després eixos enllaços de la promoció turística que se fa el vi en la promoció.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Parra.

Habiendo terminado este punto pasamos a la votación.

¿Votos a favor de la proposición no de ley?
6.
¿Votos en contra?
8.
Por 8 votos en contra y 6 a favor queda desestimada esta
proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre les denominacions d'origen i les indicacions geogràfiques, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 43.
338, BOC número 175)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos al punto número 5 que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre las denominaciones de origen y las indicaciones geográficas, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

El senyor Giner Giner:

Gràcies, senyor president.

Breument, per a defensar la nostra proposta de resolució en la esperança que després d'haver escoltat algunes argumentacions de distints grups parlamentaris puga meréixer el recolzament de tots els grups parlamentaris.

Mosatros, convençuts com estem que la Comunitat Valenciana té un gran tresor en una varietat de productes alimentaris propis de molt bona
qualitat i una excepcional acceptació en el mercat; convençuts com estem també en la denominació, el que ha suposat la denominació d'origen que han garantit al consumidor un nivell de qualitat i unes característiques específiques que abans no estaven.
.
.
Denominacions d'origen que constituïxen al nostre criteri una ferramenta excel·lent de promoció dels nostres productes en una aposta per millorar la comercialització tant a nivell nacional com internacional, enmig de l'actual conjuntura econòmica de crisi, és al nostre juí, al juí del meu grup parlamentari, d'urgent necessitat que el govern de la nació elabore un pla de mesures de suport al sector agrícola i pesquer igual que està fent en altres sector productius que es troben també en una situació crítica.

La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació a través de la seua Direcció General de Comercialització i de l'Institut Valencià de Qualitat Agroalimentària ha desenrotllat un gran número d'accions encaminades a assegurar i a aprofundir en la qualitat de la nostra
producció, a identificar-la i a posicionar-la en el mercat, tal com defenia el meu
company Vicente Parra.
A més, està actuant directament en la concessió d'ajudes destinades a la comercialització dels productes i al foment de la promoció.
En definitiva, mosatros plantegem una proposta de resolució que entenem deuria estar recolzada per tots els grups parlamentaris i eixe és el nostre desig també.
En la qual expressem en primer lloc que Les Corts donen suport al Consell de La
Generalitat perquè inste el govern de la nació a fi que elabore en urgència un pla de mesures de suport al sector agrari.

En segon lloc, que Les Corts acorden que el consell inste el govern de la nació perquè prenga urgentment una sèrie de decisions que marquem clarament, explicitem en el contingut de la
proposta de resolució, entre elles que s'aproven ajudes de mínims al sector agrícola davant la pèrdua de rendibilitat de la producció en este sector, de la mateixa manera que va fer en el sector pesquer davant l'alça de cost de producció al 2007.

Així mateix, plantegem que modifiquen la legislació d'assegurances agràries per cobrir en situacions de crisi com l'actual la pèrdua de rendes compensant els costs de producció.
Que òbriga nous mercats i procedisca a la difusió dels productes en denominació d'origen a l'exterior.
Que es desenrotlle una campanya de promoció i difusió a nivell internacional dels productes agrupats en les denominacions d'origen i que millore la informació i el coneixement dels ciutadans sobre les denominacions d'origen com figures de protecció de qualitat diferenciada.

En un tercer punt plantegem que Les Corts insten el Consell de La Generalitat a
mantindre la col·laboració en els consells reguladors, les denominacions d'origen i les indicacions geogràfiques, i a continuar impulsant el control i la promoció de la qualitat dels productes de la Comunitat Valenciana en la marca CV.

I, per últim, que Les Corts donen suport a la política del Consell d'ajudes destinades tant a la comercialització i la internacionalització dels productes agroalimentaris de la Comunitat Valenciana com a les activitats
de foment de la qualitat i la implantació de sistemes de qualitat.

Que del grau de compliment es done a estes Corts en el termini de tres mesos el
corresponent compte.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Sí, señor Pañella, por parte del Bloc tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, he de dir que la meua postura és (inintel·ligible) .
.
.
, positiva en principi, i anem a donar recolzament perquè pense que el que diu és correcte.
Com a mínim anem a reconéixer quan algú fa propostes en positiu, que pense que també és el que fem nosaltres, i no tenim la mateixa contestació per part del seu grup.

No obstant, sí que vull marcar una cosa perquè és una constant de la seua política, però és que clar, quan fan queda en evidència i dins de ser positiu, a mi m'agrada llegir les propostes de resolució que vostés proposen.

Primer punt: Les Corts donen suport al Consell de La Generalitat perquè inste el govern de la nació que elabore amb urgència un pla de mesures de suport al sector agrícola.
Bé, i el pla de mesures al sector agrícola de La Generalitat on està?
Perquè el problema és que sempre estem jugant amb les responsabilitats compartides de manera que
sempre reboten, i jo estic d'acord, i vosté sap que les meues mocions, i després ho vorem en un exemple, intenten anar dirigides a cada un en la part que li
pertoque.
Però és que clar, un pla de mesures de suport al sector agrícola.
El govern, sap que té de fer?
Posar diners, i s'ha acabat.

I les mesures de suport al sector agrícola les ha de fer La Generalitat, i entrem en la primera part que estaríem d'acord i entraríem en la segona que també estaríem d'acord.
Ací demanen ajudes de mínims, correcte, que modifiquen la legislació, però després diu, insten el Consell de La Generalitat a mantenir la col·laboració amb els consells reguladors de denominació d'origen.
.
.
Escolte!
, val.
I donen suport a la política del Consell.
No, no, donen suport a la política del Consell orientada a estos mateixos objectius.

Vostés són molt puntillosos, molts detallats en el que li exigixen al govern de l'estat, però absolutament opacs en el que se demanen a vostés mateixa, i això és l'únic problema que li veig.
I malgrat això, li faig la crítica li dic que li votaré que sí perquè no diu res de negatiu i pense que precisament el sector, quan parle del sector
parle de tot el sector primari, està més que mai necessitat del consens, d'anar i caminar tots en la mateixa direcció i no de les discussions, i les baralles, de vegades per nimietats.

Per tant, jo li dic, dins de la crítica que li faig d'eixa diferent vara de mesurar que té per al govern de La Generalitat i per al govern de l'estat, com el que demana considere que és necessari i que és positiu, ja li avance que sent crític en la forma li donaré la meua aprovació.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, m'agradaria, encara que fa referència a la petició anterior, un aclariment, i és que este Corts i el senyor president en funcions, senyor Ovejero, se'n recordarà, votàrem per unanimitat, totes Les Corts, un suport a tot el que se consumira en els
actes oficials de la Comunitat Valenciana foren productes valencians i específicament díem els sector dels sucs i els del vi.
Gràcies a eixa aposta i és per a deixar clar.
.
.
, és perquè al senyor Parra igual abans estava anomenant el tema de l'aposta pel sector, doncs m'agradaria que sabera que este Corts han donat suport rotundament en la
legislatura 1999-2003 els vins valencians i els sucs de taronja.

Jo crec que també contribuírem en estos anys a fer que el respecte a eixos vins i a eixos productes
valencians fóra major.

Dit açò i referint-me ja al que és la intervenció del senyor Giner, dir-li que el Grup Socialiste va a abstindre's en la proposta que fa el Partit Popular perquè una vegada més senyor Giner vostés de pas que el Pisuerga passa per Valladolid, vostés aprofiten per demanar al Govern d'Espanya tot allò que han sigut incapaços de fer per al sector de cara a preparar-lo per al futur, i que en absència de les seues polítiques que han arruïnat el camp valencià, dic que amb la incompetència que els caracteritza, aprofiten per a demanar al Govern d'Espanya no una cosa relacionada amb les denominacions d'origen, sinó un pla de mesures de recolzament al sector agrari.
Per demanar, doncs, que no
els quede, quan durant catorze anys vostés han deixat el sector immers en una crisi estructural d'impossible gestionament en temps normals.

A vostés, els recorde que tenen les competències plenes en matèria d'agricultura, els recorde que tenim l'autogovern.
I sembla que ho obliden massa habitualment perquè, al final, me farà l'efecte que si vostés no actuen i no governen, doncs, ja que té tota la culpa Madrid, almenys que tinga totes les competències també Madrid.

Els recorde -i algú més se'n recordarà, dels que estem ací- que en 1999, en el primer debat -sent la consellera Maria Àngels Ramón Llin-, els socialistes presentàrem i demanàrem un gran pacte per l'agricultura valenciana.
En aquell moment, estava governant -si no recorde malament- el senyor Aznar a Madrid, i, ací, a València, el senyor Zaplana.
I eixe era un bon moment per haver afrontat la
reconversió estructural del camp valencià, amb una projecció a quinze anys, perquè aleshores ja es veia per a on anaven els tirs i cap a on anava el sector.

Vostés, per demanar que no quede, demanen un pla integral d'assegurances agràries, que, a més, saben que s'està estudiant en col·laboració amb les comunitats autònomes, i, entre elles, la valenciana, i, entre elles, amb la senyora Maritina,
per tal de dotar d'un millor instrument de manteniment de renda els llauradors.

En contradicció amb el que vostés demanen, la resposta de vostés enguany ha sigut disminuir en 6 milions d'euros la partida destinada a assegurances agràries.
Per favor, menos guasa!
Vostés han baixat enguany un 50% les ajudes al foment de la qualitat alimentària.
I el súmmum, en relació al que vostés estan demanant respecte a les DO, és que han rebaixat un 30% les ajudes de manteniment de les denominacions d'origen.
Mos fa l'efecte, senyor Giner, que vosté el que vol és quedar-se amb mi o quedar-se amb mosatros.
És que no ho entenc.

Mire, si vostés volen fer alguna cosa de veritat per a les denominacions d'origen.
.
.
Si açò és molt fàcil!
Si no és que no cal ni tan sols inventar!
Copien el que estan fent altres comunitats
autònomes, però, sobretot -ja que abans ha fet referència al vi, després farem referència també al vi, i les DO en tenim tres dedicades al vi-, doncs, dic que, almenys, copiem el que estan fent altres com la denominació d'origen de Rioja.

Primer, orientar la producció cap a varietats autòctones perquè tinguen els seus productes per-so-na-li-tat pròpia, perquè si una DO se caracteritza i és un plus de qualitat en el mercat, és que tinga una diferenciació respecte la resta de les denominacions, en este cas del vi.

Segon.
Controlar perquè productes de fora de la comunitat no passen com a valencianes; en vi, ficant
veedors, com fa Rioja, que ells ni tants sols deixen passar un litre -gràcies a eixos veedors-, ni un litre de la comunitat que té al costat, Navarra; i, en taronges, controlant exhaustivament quins cítrics procedents d'altres zones com del nord d'Àfrica, doncs, no passen com a valencianes.
Això està ocorrent.

I tercer.
Dotar-les de més diners.
Per exemple, a Rioja, el pressupost de la denominació d'origen -que, a més, recorde que té una superfície similar, Rioja, a tota la superfície que té la valenciana- se gasten ni més ni menys en promoció que huit milions d'euros.
I el senyor Parra, almenys, ho dia com una cosa gran que ací se'n gastàvem un milió.
Rioja, se'n gasta huit.

En definitiva, el que cal fer és fomentar l'esperit que tot el que se faça per la denominació d'origen serà bo per a les bodegues, i, tot el que les bodegues facen per la denominació d'origen, serà bo perquè la DO se posicionarà en el mercat i ajudarà a eixes bodegues a vendre millor.

Resultat.
Jo crec que això és fonamental -insistic- en les mateixes lleis espanyoles, comunitàries, en la mateixa situació de crisi internacional, el resultat, el preu del raïm de vi, a la zona de Rioja, en estos moments -i és un a l'any-, 60 cèntims d'euro.
Insistisc, i és un mal any.
Preu en estos moments del raïm, a Navarra, que només és creuar la frontera entre les dos comunitats autònomes, 0,22 euros.
I ací, a la Comunitat Valenciana, a Requena-Utiel i a altres zones, a penes aplega hui, en estos moments, als 20 cèntims de quilo.

Eixa és la diferència.
La diferència és que se treballe més i ploren menys!
La diferència és que si, realment, vols treballar pel sector, es pot fer amb altres canals que,
al final, redunden en un millor preu per als llauradors.

I el súmmum de la seua proposta és «instar al Consell a mantener la colaboración con los consejos reguladores y seguir impulsando el control y la promoción de productos valencianos».
Jo, açò de «mantener», que vostés ho gasten com a afegitó, com allò de dir que com estem fent-ho bé, doncs, continuem fent-ho.
.
.
Però, que no se n'adonen, de veritat, senyor Giner, que no anem bé?
És que no se n'adonen que anem arrere com l'haca del palau, que diuen al meu poble?
No se n'adonen que la resta, almenys, estan pillant-los amb un paraigües i mosatros mos està agarrant, fins i tot, les pedregades?
Com és possible que en estos moments vostés demanen estes coses tan alegrement?

I, lògicament, el Partit Socialista, el grup parlamentari, s'abstindrà perquè no pot dir, davant d'una posició positiva, que no.
Però, com aquell que diu, és un cant al sol, que també volem que hi haja pau mundial i que tots els xiquets del món puguen anar escola.

Siguem seriosos.
I, per favor, quan demanen les coses, primer peguen-se una
punyada en el cor i pregunten-se què poden fer des d'ací per a millorar el nostre sector.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Després del final kenedià que mos ha brindat vosté, el primer que vull manifestar-li el següent.
Anem arrere, té tota la raó que anem arrere, però la culpa no és de l'haca del seu poble; la culpa la té l'haca de la Moncloa, que és ben distint.
Ahí està la culpa, en les polítiques agràries.
Eixe és el principal problema.

En la seua intervenció m'ha fet molta gràcia que vosté fera una referència volent llançar sobre el govern valencià la responsabilitat que hi hagen tercers països que porten.
.
.
Per l'amor de Déu!
Per l'amor de Déu!
Això vaja i diga-ho en un altre fòrum, però no m'ho diga ací!
O és que vosté creu que és competència autonòmica, que és competència del govern valencià la qüestió de fronteres?
Perdone, de qui és la competència del control de fronteres?
De qui és competència la política de sanitat pública en els aliments que s'importen i en les plantes que s'importen?
De qui és competència?

Tanmateix, vosté, en la seua intervenció ha tingut la gosadia de voler llançar eixa responsabilitat, eixa responsabilitat sobre les esquenes d'un govern autonòmic, del govern valencià, que no és el responsable, el responsable és el govern de l'estat.
Eixe és el responsable perquè eixes són les seues competències i no les de ningú altre.

Però, jo, al final, li pregunte una cosa molt senzilla: senyor diputat, està vosté o no està vosté d'acord amb la part dispositiva?
Perquè, a vosté pareix que l'única cosa que li ha ofés de la part dispositiva -que, al final, és el que s'aprova- és que fique «mantindre».
Home!
, doncs, si s'estan fent unes polítiques que es considera que són adequades, caldrà mantidre-les -dic jo-, caldrà mantindre-les, almenys, mantindre-les.

No vullguera continuar parlant sense agrair al senyor Pañella el seu vot favorable des de l'acceptació de la seua crítica implícita en la seua intervenció.
Però, al Grup Socialista sí que vull dir-li clarament que lamentem des del Grup Parlamentari Popular la
seua abstenció, que la lamentem i que no l'entenem.
Perquè, crec que, a vostés -i entenga que li ho dic amb tota l'estima- el que els falta és valor, els falta valor per a defendre els interessos valencians per damunt de
les disciplines partidàries, per a això els falta valor.

Com això és ben difícil de mantindre, vosté s'ha vist obligat, a l'hora d'argumentar la seua posició, a fer una defensa que aprofitava, ja no que el Xúquer passe per Alzira, sinó que vosté en la seua -i per Carcaixent també- intervenció el que feia era literalment tirar-se la manta al coll i fer un revival per a intentar sustentar una posició que, senzillament, és insostenible.

Facen-s'ho mirar.
I encara tenen l'ocasió de no abstindre's, sinó de votar favorablement una proposició que només està plantejada en defensa dels interessos valencians.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, senyor Giner.

Señor Lozano, para acabar este debate, tiene usted la palabra.

El senyor Lozano i Pastor:

Deia que gràcies per l'oportunitat que me dóna.

Senyor Giner, la veritat és que no m'ha costat absolutament res posicionar-me en l'abstenció perquè, lògicament, amb les barbaritats que vostés diuen i que reiteradament mos tenen cansats en estes Corts, que tota la culpa
la té fora, jo, la veritat, me plantejaria per part de vosté -perquè jo sóc un convençut que fa falta l'autogovern-, me plantejaria si és que estan vostés per a alguna cosa.

L'altre dia ho deia en esta comissió, li ho dia a la consellera, que amb les mateixes lleis nacionals, europeus, amb
la mateixa crisi, altres comunitats autònomes han pres posicions.
I, en este cas, estava parlant-li de la de Rioja, que,
a més, està governada pel Partit Popular.
I és que no me cauen els anells de dir-los quan ho fan bé, no me cauen els anells.
Estan fent-ho molt bé!
Sap per què?
Perquè, indistintament de la plorera d'anar a Madrid i tota la culpa la té Madrid.
.
, indistintament d'això, treballen tant el seu govern com les DO.
Però, vostés, com ho han mesclat tot, les DO amb política agrària partidista, les DO, senyor Giner, a Rioja han demostrat que tenen un
autogovern dins d'ells que els permet fer tota una sèrie de polítiques que, al final, el quilo de raïm són 60 cèntims, i, a la comunitat autònoma del costat, 22.

Perquè, a més, vosté diu: «Com és possible que vosté diga que està entrant gènere ací?
».
Que vosté no ho sap?
Que el propi comerç valencià està portant taronges d'un altre lloc, a més, quan hauria de ser la DO, denominació d'origen, i hauria de ser la interprofessional citrícola la que tinguera la capacitat -perquè la té i no la desenvolupa- de ficar-se les seues pròpies normes.
O encara no s'han informat com funcionen i quines són les funcions d'una entitat com esta?
Una denominació d'origen, ella mateixa se regix.
I els de Rioja el que han dit és «fiquem veedors», que és una paraula que és, com si diguérem, inspectors propis, que el que fan és que ells s'autocontrolen i controlen el veí.
I com que no passa ni un quilo, ni de raïm ni de vi, del costat, lògicament, ells garantixen davant tothom que la seua denominació d'origen, que el seus veïns són de Ri-o-ja.

I les DO -i, en este cas, els bodeguers- saben que si la denominació d'origen està forta en un mercant, si la seua presència d'imatge és bona, qui se beneficiaran seran les cooperatives i les bodegues.
I, en eixe
sentit, seran les bodegues les que tenen un interés especial que la DO funcione bé.
Ací és a l'inrevés, ací pareix que estem tots pensant a vore com fem que les coses funcionen malament.
I això és el que no pot ser.
Va entenent per què?

I, per favor, després que li ho explicat perfectament, com és possible que vosté me diga que és difícil, que vostés el que demanen.
.
.
, que mosatros no estem d'acord?
Home!
, doncs, clar, li ho he dit!
Com que estem d'acord que haya paz en el mundo y que nos queramos todos.
El que els passa és que vostés no poden estar dient, demanant millors assegurances a Madrid i rebaixant els
pressupostos.
El que vostés no poden dir és que estan recolzant les DO, i, per una altre costat, rebaixant-los un 30% les
ajudes a les denominacions d'origen.

Diu que m'ho faça vore jo?
Escolte!
Mire-s'ho vosté!
Ara, després, se mira el vídeo, veu el que ha dit i, almenys, a vore si alguna reflexió els cap.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Señorías, vamos a pasar a la votación de este punto.
Votos a favor?
Votos en contra?
Abstenciones?
Por 8 votos a
favor y 5 abstenciones se aprueba esta proposición no de ley.

Señorías, pasamos al punto número 6, que es.
.
.

Señorías, repito la votación, perdone.
La votación anterior eran 9 a favor, no eran 8 a favor, y 5 abstenciones.

Proposició no de llei sobre la constitució immediata del consell estatal vitivinícola, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 43.
548, BOC número 178)

El senyor vicepresident:

Retomamos la comisión con el punto número 6, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la constitución inmediata del consejo estatal vitivinícola, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Bloc, por lo que
tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, president.

Seré molt breu, tal com m'havia compromés abans de començar la comissió, per donar eixida a tots els punts que tenim.

Molt breument, el que demanem és que se constituïsca de manera immediata el consell estatal vitivinícola.
Per què?
Bé, aquest òrgan, que és un òrgan de caràcter consultiu, està regulat en la Llei 24/2003, llei de la vinya i del vi.
O siga, quan parle que
la llei és la 24/2003, vol dir que fa sis anys de l'entrada en vigor de la mateixa o, com a mínim, de la publicació de la llei.

Per tant, si el consell vitivinícola hauria de ser el fòrum d'anàlisi de cerca de solucions davant de la problemàtica que origina la vinya, i la vinya, lògicament, quan parle de la vinya, la vinya i els seus derivats, el vi, (Veus) En el moment actual, que hem coincidit tots, i ahí crec que ningú ha discutit que està en una situació de crisi.
Jo diria crisi, que quan parlem d'agricultura no té una relació directa amb la crisi econòmica que portem, sinó és una crisi que ja s'ha convertit en estructural perquè ve al marge d'esta crisi econòmica.
Quan ací estàvem en un moment d'expansió econòmica ja l'agricultura estava en crisi.
(So per interferència d'un mòbil)

Crec jo que, pràcticament, des de fa.
.
.
, anava a dir tota la meua vida i no és veritat, però des de prou jove que senc que l'agricultura està en crisi, i la crisi ha segut cada vegada.
.
.
, augmentant, (inintel·ligible) .
.
.
procés a augmentar.

Més aixina encara.
.
.
, quan hi ha un intent d'una.
.
.
, de llei que intenta en el Congrés dels Diputats eliminar una part substancial de la llei de la vinya, quant.
.
.
,
i sobretot afecta a tot el que parla dels consells reguladors.
I, per tant,
podria suposar la supressió que foren autoritzats per l'administració competent, es llevava el principi bàsic en el seu funcionament sense ànim de lucre o, també, canviava la representativitat del que són els interessos econòmics i socials de manera paritària.

Per tant, amb la idea que se produïsca -com he dit a l'inici- la constitució, tal com estava prevista en la llei de la vinya i del vi.
.
.
, tal que se produïsca eixa constitució del consell vitivinícola, és pel que presentem la proposició actual.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Sí, molt ràpidament, senyor president.

Sense por i sense covardia, com dia abans, anem a recolzar esta proposta,
encara que siga contra Madrid.
Anem a recolzar-la.

La llei està ahí.
Mosatros perfectament.
.
.
, havia d'estar constituït i, per tant, anem a votar una cosa que és de llei, i per tant, que se complisca.
Anem a votar que sí a la seua proposta perquè creguem que la llei és per a complir-la.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Parra.

El senyor Parra Sisternes:

Gràcies, president.

Senyories.

Senyor Pañella.

Bé, realment conforme han participat vostés, doncs el nostre vot també serà recolzar eixa petició.
Però.
.
.
, i vaig a apuntar més, perquè, conforme ha dit el senyor Lozano, la llei està per a complir-la.
Cal constituir el consell, cal constituir-lo, cal ficar-lo en
marxa, encara siga un òrgan consultiu, que a la millor no és vinculant i no.
.
.
, tal vegada les decisions eixes siguen d'assessorament, i.
.
.
que no siga, a la millor, la solució definitiva que tots voldríem.

Però, a més, vaig a apuntar també que l'UPA, en agost del 2009, crec que ha segut.
.
.
, bé, d'enguany va ser, ja va també requerir eixa constitució del consell perquè actuara en eixa cerca d'anàlisi i d'assessorament.
I que, bé, està ahí i, per tant, mos adherim a eixa petició.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señoría.

Por lo tanto, señor Pañella, quiere usted para agradecer.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, simplement volia agrair als dos grups, al Partit Popular, al Grup Popular la
seua acceptació, i també dir-li al Grup Socialista no només estes, sinó totes les mocions, que jo no ho havia dit, agrair-li el seu recolzament, que ho
havia fet també.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muy bien, señorías, pasamos a votación este punto número 6.
¿Votos a favor?
(Veus) Sí, señorías, por unanimidad, queda aprobada esta proposición no de ley.

Proposicions no de llei sobre la lluita contra el fong Mycosphaerella nawae en
el cultiu del caqui (RE número 43.
691, BOC número 178) i sobre el control i vigilància per a evitar l'entrada de plagues (RE número 43.
692, BOC número 178), presentades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís

El senyor vicepresident:

Pasamos al punto número 7, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la lucha contra el hongo en el cultivo del caqui, presentada
por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Bloc.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, primer, senyor president, l'acumularíem a la següent, ja que el plantejament és el mateix.
Simplement està dividida en dues mocions perquè una va dirigida a La Generalitat i l'altra va dirigida el govern de l'estat, però el raonament seria el mateix i, per tant, acumularíem les dos en una mateixa.

El senyor vicepresident:

Vale, por parte de esta presidencia en funciones no hay objeción.
¿Por parte de los grupos, tampoco?
(Veus) Sí.
¿La votación va a ser separada?
Muy bien.

Entonces, señor Pañella, tiene usted quince minutos, pero vamos, si utiliza más no hay ningún problema, por motivo de la agrupación.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sobraran, gràcies.

Bé, tampoc vaig a passar molt de temps, atés que va ser el debat.
.
.
, el debat no de grup, però sí que vam demanar la compareixença de la consellera en una interpel·lació davant del plenari per a parlar d'este tema.

El motiu de presentar-les i mantindre-les és també una qüestió per a no caure en l'extemporaneïtat de les proposicions no de llei, ja que hem mantingut estes en comissió perquè, lògicament, la moció subsegüent ja no es tractarà al (inintel·ligible) .
.
.
del plenari, no es tractaria fins el nostre.
.
.
, fins el canvi del nou període de sessions.
Per tant, hem decidit mantindre allò que vam fer inicialment, que era esta doble moció.
.
.
, esta proposició no de llei que presentem.

La situació.
.
.
, bé, jo, senyories, sí que he divisat un error, i demanaria perquè es corregira, perquè en el nom del fong, eh?
, en el nom del fong, m'he adonat després, -i ho revisat i l'error és de la nostra proposició no de llei- diu Mycosphaerella hawai, i no és «hawai» -hawai és una altra cosa- és nawae, és una n inicial en lloc de la h (veus) i una e al final.
Per tant, demanaria que això, constara la demanda de la correcció d'error en la.
.
.

El senyor vicepresident:

Consta, y el señor secretario se tomará nota y el señor letrado también.

El senyor Pañella Alcàcer:

(Veus) Este és Mycosphaerella nawae.

Dit això, l'exposició que presentàrem en el seu moment, quan presentàrem estes mocions era incipient.
.
.
, quan presentàrem -perdó- estes proposicions no de llei era incipient el mal.
En este moment, l'afecció en la Ribera és enorme, i per tant, està amenaçant els camps, està amenaçant el cultiu del caqui.

En este moment, el que els demane en la primera proposició no de llei és instar la Conselleria d'Agricultura i Pesca a incrementar el pressupost d'investigació per a trobar, tan ràpid com siga possible, un sistema de lluita contra el fong.

La consellera ens va donar l'explicació de l'estat actual, la qual cosa no és contradictòria, ja que el que demanem és un increment del pressupost per a investigació.

Per tant, reconeixent l'estat de.
.
.
, o, com a mínim, la informació que va donar la conselleria, mantenim el punt, perquè pensem que l'increment de la.
.
.
, i en este moment del pressupost, l'increment.
.
.
, mantindre una instància per a l'increment del pressupost d'investigació per a tot aquest tipus de situació és important.
Així mateix, (veus) com la línia d'ajudes.

Una línia d'ajudes que he de pronunciar que s'ha fet públic, s'ha fet públic sense que ningú sàpia encara com arribar a ningú la d'un milió.
La petició, encara que no consta, la petició expressa per la valoració que s'ha pogut fer i en conjunt de la.
.
.
que se dirigix a l'estat, la petició que jo puc fer ara oralment ací és d'una partida.
.
.
, d'una línia de 5 milions d'euros per a sufragar el mal que té en este moment el caqui en les comarques més afectades, que és la comarca de la Ribera.

Per una altra part, s'insta també el govern de l'estat a incrementar el control i vigilància fitosanitària, per evitar l'entrada de plagues com la del fong del caqui que era desconeguda fins l'any passat per les nostres terres que poden causar greus perjudicis als
productes.
Per què?
Ho explicàrem en el seu moment.
En este moment, el problema que representa per a tots els
productes agrícoles que passen pel País Valencià, en direcció al propi país o en direcció a altres països de la Unió Europea, és gran.

Com les propostes de la resta és (inintel·ligible) .
.
.
, sobretot perquè no hi ha un control fitosanitari, nosaltres no el tenim, i són diverses les plagues i malalties que ens estan entrant.
Per tant, és important instar el govern de l'estat.

Sí que és veritat que ací falten més coses que estaven incloses en la moció i en la meua exposició que férem allí, (veus) però que es poden completar amb posterioritat.
Però sí que no voldria.
.
.
, és deixar-ho.

Sóc partidari de demanar també a l'estat una ajuda, tipus mínimes, encara que no constara en aquell moment, perquè, dic, quan presentàrem estes proposicions no de llei la situació no era tan preocupant com ara.
Quan demanen la interpel·lació és perquè la situació havia augmentat moltíssim.

Però per les circumstàncies, com he dit, de la separació dels períodes de sessions, he decidit mantindre les proposicions no de llei en espera de
poder debatre més profundament altres aspectes.

No obstant, senyories, eixa seria la petició.
Perquè conjuntament les ajudes de mínims -que no consten, dic, específicament ací- amb l'ajuda de 5 milions de la conselleria, podien anar a sufragar, no dic els
beneficis, sinó els costos que ha tingut el productor, els costos que ha tingut el productor,
perquè és una malaltia que se pronuncia en la fase final del cultiu.
Amb la qual cosa,
tots els productors han fet íntegrament la despesa que havien de fer per a mantindre el cultiu.

I és importantíssim, perquè el nivell que hi ha en este moment d'espores repartides amenacen totalment el futur del cultiu, si no és que es donen dos variants o dos circumstàncies: la primera, que comptem amb els productes necessaris per a eliminar-los
i, la segona, que tinguem les ajudes necessàries perquè l'agricultor puga mantindre el seu cultiu.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, la señora Nebot.
.
.
(Algun diu: «Crespo») Estoy con el señor Nebot que lo veo ahí detrás.
Perdone, señora.
.
.
La señora Crespo va a tener la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Anem a parlar de dues PNL.
(So per interferència d'un mòbil) La primera referida a la lluita contra el fong Mycosphaerella nawae -no «hawai» com vosté va presentar en la seua iniciativa i que ja ha fet la correcció pertinent- perquè, com mos ha passat anteriorment, entre el moment de presentació de la iniciativa i el debat, eixe pla mos fa corregir algunes que altres coses.
Per tant, Mycosphaerella nawae.

I, la segona, que guarda una relació molt directa, ja que parla sobre el control i vigilància per evitar l'entrada de plagues en el territori valencià.

Però jo crec necessari fer algunes matisacions al respecte.
És veritat que la producció de caquis és un mig de vida prou rendible per als agricultors de la Ribera, on es concentra
pràcticament tota la producció, i que l'any 2008 una malaltia desconeguda fins a aquell moment causà la caiguda de fulles i fruits de l'arbre amb la conseqüent pèrdua econòmica per al sector.
(So per interferència d'un mòbil)

També és veritat que es posaren en marxa mecanismes, per part de la Conselleria d'Agricultura, d'investigació a través de l'IVIA, i en un primer moment els resultats no foren totalment satisfactoris, per
no ser exactament el Cercospora, ni la Septoria, ni la Pomoxis els factors
causants associats a la caiguda del caqui observada en la campanya 2008.
Però que, de nou, en el 2009 han aparegut brots de la malaltia en diferents camps de
cultiu del caqui.

A hores d'ara, i voldria no enganyar-me, pense que des de la conselleria s'està mostrant un interés gran per eradicar un greu problema per als productors de caqui de la Ribera i,
sobretot, per a l'economia de moltes famílies valencianes.

Potser que hui encara no estiga el tractament del tot definit.
I, des d'ací, jo li demanaria a la conselleria que redoblara els esforços, incrementant el pressupost destinat a investigació de plagues, per trobar, el més aviat possible, una solució eficaç contra el fong causant de la malaltia, perquè ataca de forma virulenta un dels cultius més rendibles de l'agricultura valenciana.

La prevenció està molt bé, però ha d'anar acompanyada d'altres accions que tenen un cost.
També reconec ací l'esforç econòmic de la conselleria amb una aportació de quasi 200.
000 euros -167.
500 per ser exactes- a la investigació.
Però la campanya del 2009, ho ha demostrat, no han estat suficients.
Per tant, que
no es pare ahí, perquè és obligació seua, com administració que té transferides les competències, de treballar en la identificació i eradicació de les causes del problemes d'este o altres cultius.

Miren, senyors diputats, 1.
000 hectàrees afectades no són cap broma.
I eixa la xifra que estimen els tècnics de la conselleria de superfície afectada per la Mycosphaerella nawae en la Ribera.
Una xifra alarmant que potser siga ja, en estos moments, una
amenaça per a la continuïtat del cultiu del caqui.

Ara bé, pareix ser que les culpes compartides pesen menys.
No.
.
.
, si també des del Govern d'Espanya s'ha de redoblar -i enllace un poc en la segona proposició no de llei- l'esforç en allò referent al control i vigilància per evitar l'entrada de plagues, doncs exigim que les dues administracions, tant l'autonòmica com l'estatal, complisquen amb les seues obligacions.

Perquè, senyors diputats, a la fi, sempre ve a pagar-ho l'agricultor.
Sempre els perjudicis són per al productor, i que, insistisc, en el que és el que veu minvar les seues rendes econòmiques.

Ens consta que, a data de hui, des del ministeri s'està donant suport, com no podia ser d'una altra manera, a la petició de l'administració valenciana per a fer ús d'utilització de productes de matèries actives no permeses fins ara, i així poder aplicar els productors, agricultors, els tractaments necessaris per a la
malaltia del caqui en este cas, perquè demà exactament, dia 26 de novembre, estaran ja a l'abast de tots.

Per tant, també hem de reconéixer la preocupació del govern central per posar i donar solucions de forma ràpida, malgrat que no hem d'oblidar que sempre el que té l'última paraula és la Unió Europea, que hauria de redoblar els esforços, però, sobretot, les exigències en els controls en origen.
I si això.
.
.
, i això vol dir canviar els decrets i les ordres, doncs s'haurà de fer i començar a treballar perquè la situació cada vegada es complica més en el camp valencià.
Pareix ser que l'origen és l'entrada de plantons que patixen malalties, escampant de forma ràpida la plaga.

El problema és complicat, perquè a banda del Govern d'Espanya, que segons la normativa vigent, té les competències en el control dels productes importats, també està la comunitat europea, que permet la lliure mobilitat en el transport de
productes hortofructícoles, citrícoles i plantes ornamentals, que són els que més ens afecten ací a la Comunitat Valenciana, sense controls en origen.

Quan arriben al port de València, Gandia, Castelló o Sagunt, productes contaminats amb un passaport sanitari immaculat, perquè en origen no s'ha produït el control necessari ni existeix una normativa rigorosa de control en el país d'origen, el mal, pense jo, ja està fet.

Per tant, és urgent una normativa més rigorosa en origen, que no existeix en estos moments, i sobretot unificar
criteris de control en tots els països exportadors, perquè en estos moments el que no és vàlid en la comunitat europea és perfectament legal en Marroc, Uruguai, Brasil, por citar alguns dels països.

Per això, la Unió Europea, el Govern d'Espanya, han d'encetar negociacions que permeten unificar criteris.
També La Generalitat en eixe tema no pot eludir responsabilitats de control en l'entrada en el moment de la distribució pel territori, sumant-se a les negociacions necessàries perquè no siguen els agricultors valencians víctimes en primera persona.

No val a dir que les competències són d'un altre, perquè s'ha d'actuar immediatament davant d'un problema i no esperar que vinguen de fora a solucionar-lo.

El fàcil, com sempre, és acusar el Govern d'Espanya de deficiències en el control de les importacions de material vegetal i evidenciar els
errors que s'hagen pogut produir en la vigilància i control de plagues en el nostre territori.
I eixe no és el camí que hem de seguir.

Perquè allò realment important és buscar una solució amb la major celeritat possible perquè l'any 2010 tot el que va passar amb el cultiu del caqui -però jo parlaria també d'altres plagues, com són el Rhynchophorus ferrugineus o l'arna de la tomaca, entre altres-, tinguen una resposta eficaç per part de l'administració competent, en este cas, la Conselleria d'Agricultura, que és la responsable en la Comunitat Valenciana, i que els nostres agricultors i
productors pogueren vore portes obertes a un problema que de continuar
patint-lo, l'únic que farà és arruïnar més encara a un sector que està en les últimes.

Miren, senyors diputats, és precís un reglament específic de la conselleria si volem que la ret de vigilància funcione, perquè per molts reglaments, directrius, relatives al control fitosanitari de vegetals
o altres que existixen en la Unió Europea i en l'estat espanyol, la Comunitat Valenciana està tan a prop del continent africà, on la paraula normativa s'aplica a gust i paladar de cada u, que es corre un risc molt elevat quan arriben
i transiten per les nostres terres productes que no han passat cap control en
origen, amb el perill d'estar infectats per plagues que de segur seran roïnes per al camp valencià.

Així que més rigor, però de totes les administracions en el control fitosanitari, en el lloc d'entrada, però també en el punt d'eixida, perquè després resulta molt complicat, quan els productes infectats comencen a transitar pel
territori, evitar catàstrofes.

Ara és el caqui, o el morrut roig, o l'arna de la tomaca, o la mosca blanca o el minador.
.
.
, però, per acabar, posaré un exemple molt il·lustratiu, que de segur tots tenim en la ment, el virus de la tristesa, que
arribà a la comunitat l'any 1959 i que causà la mort de més de quaranta milions d'arbres.

Per tant, més control, sí, però més diners també per estudiar i eradicar les plagues, però, sobretot, una consciència col·lectiva per tot arreu del planeta que faça les coses bé, perquè les conseqüències sempre són greus.

Sigam tots ràpids, diligents i àgils i mostrem molt d'interés en el procés de tramitació necessària entre les tres administracions afectades perquè es faça el més aviat possible i que arriben les matèries actives per a l'eradicació de malalties o plagues que patix el camp valencià, perquè -de nou, i crec que ho repetisc- si no som capaços de posar remei a una situació dolenta, el camp valencià té molt difícil eixir de la ruïna on es troba en estos moments.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Tiene ahora la palabra por el Grupo Socialista, el señor Giner.
(Veus i rialles) Perdone, señor Giner.
Tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Un lapsus linguae.

El pitjor és el que acabe d'escoltar en les intervencions d'algun grup parlamentari, que el que ha hagut és un lapsus en l'argumentació, per contradictori.

Perquè, clar, el que no pot vindre's ací és a dir que el problema ve perquè s'han importat unes plantes que venien infectades, per tant, ha hagut una falta de
control i que eixa és la causa, però a continuació afegir que a pesar d'això, conscients com són que el control eixe és competència estatal, no és bon camí fer-li una crítica a l'estat.

Bé, ja m'explicaran vostés com aconseguim la quadratura d'eixe cercle per admetre, diagnosticar correctament el problema, però al qui és responsable ni paraula.
Ara bé, desvien l'artilleria i a qui no és responsable, que és el govern autonòmic, a garrote vil, a garrote vil.
Això ha sigut el fonament d'alguna de les argumentacions que ací s'han exposat.

En qualsevol cas, i entrant en la qüestió, respecte a la primera de les proposicions no de llei, dir que va ser més que il·lustrativa la intervenció de la consellera d'Agricultura en el ple, perquè va explicar clarament quina era la qüestió respecte a la investigació i tot el problema que s'havia suscitat al voltant del caqui.

La Conselleria d'Agricultura manté la denominació d'origen Ribera del Xúquer, un conveni de col·laboració per a la posada en funcionament d'un projecte integral d'investigació en eixa fruita, que es va iniciar en 2008 i finalitzarà en 2011.
Eixe projecte preveu una consignació, un finançament de 513.
000 euros.

A més, de forma complementària durant el 2008 i 2009, la conselleria, a través dels seus diferents instruments, ha mantingut un pla experimental dirigit
específicament a identificar solucions per tractar el problema del caqui -ho va explicar molt bé la consellera, jo no vull ser reiteratiu- quant a les plantacions de la Ribera i el problema del caqui en eixes
plantacions.
O d'altres comarques de la comunitat.

En definitiva, el grup d'investigació que ha treballat en eixe fong del caqui ha disposat de tots els recursos que ha
precisat per a portar a cap els seus experiments i les proves consegüents.
Eixa disponibilitat els ha permés, entre altres coses, poder realitzar una enquesta epidemiològica; prendre les mostres adequades per a la identificació dels fongs implicats; ficar-li nom i cognoms a quin és el fong responsable del problema del caqui; identificar i caracteritzar eixe
fong; buscar el que és la relació causa-efecte.
S'han fet assajos en el laboratori i proves de camp i s'han identificat els productes que són eficaços i que no deixen residus derivats del tractament per a poder fer eixos
tractaments; s'han realitzat labors de divulgació de transferència de resultats; s'han establit pautes, recomanacions; s'ha inclús, com va dir la consellera, viatjat a Corea per a identificar els punts crítics del control de les malalties fúngiques que es presenten en la producció del caqui d'aquell país i en este moment s'ha sol·licitat al ministeri l'autorització temporal per a poder utilitzar algunes molècules en el tractament d'esta malaltia en la pròxima campanya.

Encara aixina, el projecte d'investigació continua, com també va assenyalar en la seua intervenció la consellera, destinat i dirigit a estudiar el cicle biològic del fong, a estudiar el moment que es produïx l'alliberament d'eixes espores, a continuar amb la identificació i caracterització de les matèries actives que poden resultar eficaces a l'hora de combatre el fong i amb les labors de transferència de resultats obtinguts i la formació dels tècnics i dels agricultors.

En estes línies de treball s'està portant a cap tota l'activitat.
I, per tant, respecte a la primera part de la seua proposta, jo
entenc que va quedar meridianament clar que per part de la conselleria s'estava fent el que calia i, a més, ben fet.

Quant al segon punt de la proposta de resolució d'esta primera, que fea referència a l'establiment d'una línia d'ajudes que compense als productors per les pèrdues que van a patir en la present campanya de comercialització, jo sí que crec que deu quedar meridianament clar que la política agrària comunitària prohibix, sí, prohibix, la concessió d'ajudes per pèrdues de collites generades com a conseqüència de la presència de malalties i plagues de cultius.

Tot això està recollit en el VB4, ajudes destinades a la lluita contra malalties animals i
vegetals, de les directrius comunitàries sobre ajudes estatals al sector agrari i forestal 2007-2013.
Està publicat en el Diari Oficial de la Unió Europea del 27 de desembre de 2006, en el número 2006/731319/01.
Ho dic perquè no tinguen d'anar a Salamanca.
Poden anar directament i fer la consulta oportuna, perquè ja d'eixida estan vostés negant-ho, algú està negant-ho.

I en eixe document s'indica que si determinats cultius es veuen afectats per malalties vegetals, això no constituïx un desastre natural ni un esdeveniment de caràcter excepcional.
En eixe context, entén que les ajudes l'objectiu del qual siga simplement compensar els agricultors per les pèrdues patides, sense prendre mesura alguna per a solucionar el problema inicial,
deuen considerar-se simplement ajudes de funcionament incompatibles en el
mercat comú.

Basant-se en els citats principis, la comissió considera que el pagament d'ajudes als agricultors, amb la finalitat de compensar pèrdues derivades de malalties animals o vegetals, sols pot acceptar-se com a part
d'un programa apropiat instaurat a nivell comunitari, nacional o regional, i
destinat a previndre, controlar i eradicar la citada malaltia.
I este no és el cas, ja que no existix un programa dirigit a la malaltia fúngica del caqui ni a nivell de la Unió Europea ni d'Espanya tampoc.

Per tant, no podem ficar en marxa unes ajudes per a compensar les pèrdues.

No obstant, dit això, que és fonamental, hem de tindre en compte les circumstàncies excepcionals que es van donar de pluges persistents i continuades que s'han patit en la nostra comunitat en les últimes setmanes de setembre.
I en eixe context d'humitat continuada i, per tant, associat a una catàstrofe meteorològica, s'ha produït la proliferació d'un fong que ha desencadenat un procés de caiguda de fulles i, al final, de les fruites també.

Quan ocorre una situació d'estes característiques, la política agrícola comunitària sí que permet l'establiment d'ajudes per a recuperar el potencial productiu d'estos cultius.
I esta ha sigut la base, el fonament en què s'han basat per a iniciar el tràmit d'una ordre d'ajudes que permeta afrontar la campanya que ve amb total normalitat.
I això permetrà compensar als agricultors en les labors de recollida, de trituració, enterrament de les fulles caigudes al sòl, aixina com l'aplicació d'urea.
Tot això amb l'objectiu d'eliminar l'innocu de l'ambient, és a dir, d'eliminar la font del fong per a la campanya que ve.

Les quanties i les condicions de les ordres d'ajuda s'han establit per par de la Direcció General de Producció Agrària, i l'ordre té per objecte convocar ajudes destinades a estes explotacions, pensades en este
fong en concret.

Dit això, creguem que per part de la conselleria s'ha ficat en marxa el que calia.
I allò important és que coneguen les quanties i el límit d'estes ajudes, que s'efectuaran d'acord amb un mòdul de càlcul i d'unitats previstes, que aniran des dels 700 euros/hectàrea per aquelles explotacions que acrediten estar cobertes amb una pòlissa d'assegurança per al cultiu de caqui corresponent al pla 2009, establint el límit màxim de 15.
000 euros; i per aquelles explotacions que no presenten pòlissa d'assegurança, contemplades en el pla d'assegurances agràries combinat, les ajudes a concedir seran del 70% de la quantia.

Respecte a la segona proposició, dir-li que mosatros entenem que sí que procedix, que és adequat el que vosté planteja, que és necessari instar el govern de l'estat sol·licitant-li, a més, que s'aprofite el semestre de la presidència espanyola en la Unió Europea i que plantege una reforma legislativa, sobretot dirigida a incrementar
els control fitosanitaris i zoosanitaris en les fronteres de la Unió Europea, on està una de les causes dels mals que mos ha afectat en el caqui; harmonitzar les
exigències fitosanitàries i zoosanitàries en les fronteres; coordinar i harmonitzar els controls en les entrades de
materials de risc per les diferents fronteres comunitàries, amb independència del punt d'inspecció; i, per últim, concentrar les entrades-i esta és una reivindicació de tots els sectors agrícoles-, concentrar les entrades de fruites i verdures de tercers països a la Unió Europea per determinats punts d'inspecció fronterera especialitzats en cada producte i mercaderia, en formació i amb els coneixements precisos per a evitar que es produïsca el que s'està produint en els últims anys i que tant de dany causa als interessos del nostre camp.

Per tant, respecte a la primera proposta, perquè creguem que està absolutament en marxa les mesures adequades, perquè s'ha obrat adequadament, perquè s'han fet les investigacions oportunes, perquè s'han establit els mitjans per a poder ajudar als qui s'han vist afectats per esta plaga, perquè tot el que vosté demana de facto -corregido y aumentado- està fent-ho la conselleria, mosatros per innecessari li votarem en contra.

Però respecte a la segona proposició, li anuncie el nostre vot favorable.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Tiene ahora la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, en la meua proposició no hi ha cap part que puga trobar ningú ni acusacions ni res.

Simplement, en el conjunt de les dos proposicions el que se fa és un repartiment de responsabilitats, però tampoc quan dic responsabilitats, dic culpes, sinó de les responsabilitats que se deriven de les competències que té cadascú.
I res més.

Si algú ho ha entés diferent no era.
.
.
, com a mínim l'únic que puc dir és que no era l'objectiu que em marcava jo.
El problema que hi hagen dues proposicions no de
llei que van dirigides en diferent sentit és simplement derivat de les competències que existixen, quines són competències totals i quines són competències de la conselleria.

Vist això, entraré en el que el senyor Giner mos ha dit.
Mire, jo al principi de la seua
intervenció, que estava d'acord, ja ho he dit, perquè ho va explicar la seua consellera, i ja li vaig dir que no tinc motius per a no
creure, sinó que, efectivament, tot el contrari, estava disposat inclús a dir-li que transaccionem, si eixe punt s'ha de llevar, perquè se considera que està.
.
.
Però vosté me diu que no.
I el segon, perdone, però no.

Li vaig a rebutjar, en paraules de la consellera, el que vosté m'ha dit.
Perquè la consellera va anunciar públicament ajudes als productors del caqui per pal·liar els danys ocasions pel fong Mycosphaerella nawae.
No, no, no.
Pel fong Mycosphaerella nawae.
 I tant he volgut dir-ho, que estic acudint i llegint-lo directament de la notícia que es fa, eh.

Per tant, no me diga que no se pot actuar en contra de mals fets per de
malalties de fongs, (remors) perquè, no, la consellera ho va dir ahir en eixes paraules, i per tant acudisc a
contestar-li en les paraules de la senyora consellera.

Jo l'únic que volia discutir-li és que allò que ella dia que va prometre unes ajudes d'un milió d'euros, vaig a fer-li dues observacions:

La primera, insuficient.
Això estem parlant de dos cèntims per quilo afectat en este moment.
Aixina.
Si vosté creu que l'ajuda de dos cèntims per quilo afectat és suficient, endavant, endavant.
Per tant, jo el que demanava era dues parts, ja
li he dit el motiu de per què no està una ací, però que això és esmenable, eh.
Arribar als 5 milions d'euros per part de la conselleria i a una ajuda de mínims per part del que és el govern de l'estat, que això ho portaria a aproximadament els 30 cèntims o per vint i tants cèntims el quilo, la qual cosa no és un gran negoci, però, com a mínim, seria una retribució adequada, eh, per a, diem, refer de la despesa que s'ha fet.

Per tant, bé, vostés diuen les impossibilitats de la Unió Europea quan interessa o quan deixa d'interessar.
Jo això ja li dic que és que no vaig ni a entrar.
Primera.
.
.
Ah!
, i perdone, i segona oportunitat, el milió que s'havia promés encara ningú sap res.
Potser quan tornarem de les vacances de Nadal i entrem en l'altre període de sessions, senyories, ens trobarem una ordre que demanarà uns requisits que els productors serà impossible en aquell moment d'aconseguir, i per tant hauran fet una convocatòria a la qual pràcticament ningú podrà accedir, perquè la valoració de danys, el no sé què, no se podrà.
.
.
I aleshores que és el joc
(inintel·ligible) .
.
.

Per tant, d'innecessari res.
El primer punt estic disposat a assumir-lo i transaccionar inclús la desaparició de la proposta, perquè en les explicacions que ha donat la consellera he dit que em dóna per no satisfet en el sentit que ja està solucionat.
Però que sí que s'ha fet tot allò que era precís per a poder arribar a trobar unes solucions i que estem pendents de les
autoritzacions.
Ho admet.
I, per tant, estic disposat a retirar eixe punt,
mantenint els de més.
Per què?
Perquè el de més, encara que hi han promeses, no s'han fet efectives, no s'han fet efectives a data d'avui.
A data d'avui no.
I quan se faran efectives?
No sabem terminis.

I l'altre, doncs bé, li ho accepte, perquè no tinc més remei que acceptar allò que hi ha sobre la taula.
I no tinc més que acceptar!
I perquè reconec que és un problema la segona part, la segona proposició no de llei.
És un problema que crec que tots estem d'acord, eh.
Però un problema, clar, que és fàcil de desviar.
Vaja, jo no intente desviar res.
He dit, açò té un plantejament purament competencial.
I si calen responsabilitats, les
responsabilitats es deriven de les competències assumides per cadascú.

Aleshores ja no puc dir res més.
Jo tinc un vot i el meu vot serà responsable.
Vostés tenen el seu.
I van a fer entrar un parell de proposicions que van destinades
a donar solució.
.
.
en lloc de la finalitat siga donar solució al problema, la finalitat va a ser derivar en una guerra política la pilota cap allà on els interessa.
Eixe no és el meu joc.

Vostés votaran en cada una d'elles el que creguen oportú.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Sí, muchas gracias, señor Pañella.

Sí, señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

No.

El senyor vicepresident:

¿No quiere usted intervenir?
Muy bien.

El señor Giner, por el Grupo Popular.
.
.
Señor Giner, cada dos horas hay que llamar la atención de los diputados, y usted estaba antes atento cuando he dicho yo el Grupo
Socialista, con lo cual me alegro de que está usted pendiente del debate.

El senyor Giner Giner:

Pero no se mosquee, señor presidente, que no vale la pena.

Senyors diputats.

Senyor Pañella, anem a vore, vosté el primer que vull dir-li és que manipula el que jo he dit.
Vosté manipula, i li ho demostraré, el que jo he dit.
Però és que vosté primer manipula i a rengló seguit parla ex cathedra, vosté es creu que parla ex cathedra, com si tinguera la possessió de la veritat absoluta.
I jo li vaig a demostrar que no, que no!
Perquè vosté ha fet una mala interpretació i ha manipulat la meua intervenció.
Sinó, quan tinga a la seua disposició el Diari de Sessions, ho llig i vorà com jo tinc raó.

Vosté un bon dia, dins de l'activitat política és molt lliure de fer el que creu, se'n va anar a la Ribera o a on fóra, va visitar una cooperativa o algun lloc i li van parlar d'això.
I a vosté eixe dia li va passar com a sant Pau, li va aparéixer la llum, el va tirar del cavall i va vindre ací desbocat, pensant-se que havia descobert.
.
.
, vosté havia descobert el fong, el fong, que ningú sabia ni que existia.
(Remors) Però mire per a on es planteja el debat i la senyora consellera li pega un bany, li
pega un bany d'informació i de demostració de quina havia sigut l'actuació de la conselleria que va ser absolutament impressionant, tan impressionant que
vosté en eixe moment i en este ha admés públicament que es donava per satisfet en les exhaustives explicacions i tot el
treball i la tasca que s'havia fet.
Un punt.

Què vol dir vosté en un punt?
Un punt.
El primer punt?
Molt bé.
Això fa referència, el primer punt, al que jo li estic parlant.
Però és que vosté, vosté, en el segon punt vol que mosatros no tinguem ni tan sols la credibilitat de
dir-li a vosté que s'està establint un decret del que jo també li he parlat.
Jo li he parlat d'un decret que ha elaborat la Direcció General de Producció Agrària.
Li he parlat de les quantitats que estan previstes, 700 euros per hectàrea.
No em diga que no, que li ho he dit abans.
Dels 15.
000 euros per explotació, en un cas, i 10.
500 euros, en l'altre cas.
Li he parlat.
.
.
Vosté diu, vosté sí, en este moment diu sí.
Però en este moment no està aprovat.
Home!
En este moment no està aprovat!
Però estarà, perquè per això s'ha ficat a treballar la direcció general i per això s'aprovarà.

Home!
, mosatros li hem de donar credibilitat absoluta i total al que vosté diu, i vosté no mos dóna a mosatros ni la més mínima possibilitat de credibilitat i (inintel·ligible).
.
.

Mire, a mosatros tampoc mos ha caigut cap anell de donar-li suport a l'altra proposició no de llei.
Mos pareix bé, mos pareix bé.
Però li sap mal a vosté que li la recolzem?
Home!
(Remors) Li sap mal?
Perquè creguem que és correcta, perquè creguem que és correcta.

I respecte a esta li argumentem, si algú creu que no és correcta, que done arguments com mosatros donem respecte al que.
.
.
al que la
nostra es referix.
Mosatros mantenim una posició de coherència, de coherència com a grup.
I li diem clarament què és el que pensem.
Per tant, vosté pot plantejar el que vullga, però esta proposició de resolució que vosté planteja té una primera part que és improcedent, que vosté mateixa estava disposat a retirar, i una segona part que vosté entendrà que mosatros, donada la confiança que té amb el nostre grup parlamentari, tampoc li la mantenim a vosté com per a recolzar-li la proposta de resolució.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Bueno, señorías, pasamos a votación, por separado, estos dos puntos.
Y empezamos por el punto número 7.
¿Votos a favor de la proposición no de ley sobre la lucha contra el hongo?
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Pues entonces, por 8 votos en contra, 5 abstenciones y 1 voto a
favor, queda desestimado este séptimo punto.

La votación del punto número 8.
Pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Por 9 votos a favor y 5 abstenciones se considera esta proposición no de ley, queda aprobada.

Proposició no de llei sobre el reconeixement i la regulació de l'ofici de palmerer, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 44.
514, BOC número 181)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos al punto número 9 y último de la comisión, que trata de la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el reconocimiento y la regulación del oficio de palmerero, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

Tiene la palabra el señor Pañella.

Señor Pañella, cuando usted quiera.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Senyories, simplement esta proposició està basada en les peticions d'un grup de persones que són, diríem, els darrers palmerers en el sentit estricte del treball.
.
.
representatiu del
treball de manteniment del que són les palmeres.
Lògicament això està centrat, més que pel nom, pel símbol, en la ciutat d'Elx, i és a on hi ha una associació de palmerers des de fa temps on demanen el reconeixement del seu treball.

En este moment, com a molt, en el seu treball estan reconeguts com a «jardiners», quan el que és el treball específic del manteniment de les palmeres té unes característiques diferents de la resta de jardineria, podríem dir.
Per què?
Per la perillositat determinada, la seua forma de treball clàssic, que requerix uns coneixements específics del que és tot el procés de creixement i desenvolupament de les palmeres.

Per tant, estem ara en això, eixe reconeixement de l'ofici com a tal.
Això és una decisió purament.
Quines conseqüències té?
Bé, té conseqüències com, per exemple, poder considerar certs problemes físics o malalties professionals.
Podria estar obert a això, i pràcticament.
.
.
, i el reconeixement d'un treball.

Per a nosaltres té un motiu este, que és el motiu específicament laboral, però té l'altre motiu pel qual es presenta, que és un motiu específicament cultural.

El treball, el que és la palmera per a nosaltres, per al País Valencià, no he de dir més que la mateixa conselleria l'ha assumit com a símbol turístic d'ella, l'Agència Valenciana de Turisme, i per tant li dóna una importància com a mínim com a imatge.

Dins de, també, la cura en el manteniment de treballs que són tradicionals, entenem que no pot representar un problema simplement el
reconeixement, el fet del reconeixement de l'ofici, que lògicament nosaltres no podem fer.
Ja cite ahí que és demanar al govern de l'estat que inicie tots els tràmits per al reconeixement d'este ofici, ja que no és una qüestió de competències comunitàries.

És una qüestió que pot haver-los estranyat.
Ja he explicat el perquè.
Existix l'associació que avui està conservant els sistemes tradicionals de conreu i de cuidat del que és les palmeres.

Per l'altra part, reitere, a nivell cultural la protecció dels oficis tradicionals pense que és un objectiu que tindrien de tindre com a una senya d'identitat més valenciana.
I, per l'altra, no mos comporta cap problema el fet d'accedir que se regule eixe ofici.

Per tant, senyories, a l'espera dels seus arguments a favor o en contra, ¿eh?
, crec que les motivacions bàsiques de per què se presenta la proposició no de llei són expresses ja.

Gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, és tard i vaig a fer-ho breu també.

El Grup Socialista recolza esta proposició no de llei on es demana no sols el reconeiximent sinó també la regulació de l'ofici de palmerer, perquè sempre hem cregut que la recuperació i conservació sostenible del palmerars històrics o altres, a banda de ser una professió a preservar original i digna, contribuïx en gran mesura a evitar la desaparició d'uns coneiximent ancestrals i imprescindibles per a la supervivència d'uns arbres amb gran tradició en la Comunitat Valenciana.

Esta tradició, fins ara l'hem d'anomenar així, perquè no existix com a formació reglada oficialment, sí que té en alguns llocs de la nostra comunitat programes formatius organitzats per
ajuntaments.
Un d'ells és l'Ajuntament d'Elx, como no podia ser d'altra manera, que des de l'any 2000, és a dir, quan el palmerar d'Elx va aconseguir per part de l'UNESCO el reconeiximent de patrimoni de la humanitat, impartint tallers de
formació de tècnics especialistes en palmeres, conegut com Tepal.

Estos tallers, que no cursos, i ahí insistixc, n'estic convençuda, han evitat la desaparició d'un ofici molt respectable que passava de pares a fills perpetuant tècniques com la trepa, i que ara són compatibles perfectament amb noves tecnologies, com es fa l'ús d'elevadors per al que puga ser la posa de les palmeres.

En les sis edicions bàsiques i dos més de perfeccionament que porten realitzades, més de dos-cents alumnes en estos moments són capaços de posar en pràctica el seus coneiximents en totes les escales del procés de reproducció, de manteniment i conservació de les palmeres, però també en altres aspectes productius com puguen ser els dàtils, el pol·len, la palma, la fusta, la mel i els vins i licors que s'obtenen tots ells donant treball i beneficis a un sector concret.

Per tant, ja que de forma oficiosa s'està fent tan extraordinària labor, seria bo que els alumnes que han passat pels tallers i tenen la
formació corresponent, obtingueren un títol de tècnic en conservació de palmeres.

A banda, tampoc podem oblidar que la nostra comunitat és un referent en plantacions específiques de palmeres i necessita, igual que tenen altres àrees, tècnics especialistes en la matèria, ja que hui en dia cap la possibilitat en el que és la formació professional.
.
.
, crear especialitats, sempre i quan es justifique la necessitat
de l'activitat en qüestió, cosa que està més que demostrada i justificada en el cas de les palmeres.

Per tant, per acabar, sí que vull alabar la labor extraordinària que des de l'Ajuntament d'Elx està realitzant-se organitzant tallers tots els anys i donant l'oportunitat a molts joves d'aprendre i conéixer un ofici mil·lenari, però també demanar a la conselleria que contemple un pla específic de formació reglada on estiga reconegut el títol de tècnic especialista en palmeres, i que en un termini breu, perquè la necessitat és creixent, es puga obtindre la convalidació del que s'ha fet.
Que siguen tècnics oficials de palmeres amb la titulació oficial corresponent i que no es pare en un simple taller la formació de totes estes persones que actualment són més de dos-centes.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Vamos a ver, por parte del Grupo Popular, señor Ballester, tiene usted la palabra.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias.

Ya me gusta a mí tener delante una proposición no de ley que aun siendo, pues, de las que nos tiene acostumbrados el señor Pañella, que son proposiciones no de ley trabajadas, pues, me agrada ver en boca
del señor y en boca de la señora Sáez.
.
.
, (veus) Crespo, perdón, señora Crespo.
.
.
, (veus) el uno del norte de la comunidad y la otra del suroeste de la comunidad, donde
las palmeras abundan poco, hablar de palmeras.

Pero, claro, miren, yo tengo toda la voluntad del mundo del mundo para que aquí, en esta proposición no de ley, que podía haber sido perfectamente la proposición no de ley para el reconocimiento de un trabajo o de un título de trabajo, pues, para los gorrillas que aparcan coches o para las lectoras
de las manos de buena suerte que venden racimos de.
.
.
, (veus) trozos de romero por las calles.

Primero, este no es el sitio, y eso lo saben el señor Pañella y la señora Crespo.
Sería mejor.
.
.
, o, bueno, creo que le corresponde más a la Conselleria de Cultura y Educación, si estamos hablando de títulos.
Si estamos hablando de quién está haciendo cosas por las palmeras, evidentemente, el ayuntamiento, señora Crespo, el Ayuntamiento de Elche hace mucho, pero también me gustaría que nombrara usted al Ayuntamiento de Orihuela, aunque no sea el mismo color
de Elche, porque si, palmeral, es importante el palmeral de Elche, el de
Orihuela, si no lo conoce, yo estoy encantado de que pase usted cualquier día por allí y yo le invito a conocerlo y, además, le puedo invitar incluso a merendar, a comer o a lo que usted quiera, porque
tan importante es el trabajo que se está haciendo desde el Ayuntamiento de Elche como tan importante es el trabajo que
se está haciendo desde otras administraciones locales, léase Orihuela, léase Guardamar, de la cual la señora Gay imagino que también querrá poner en valor, y algunos otros ayuntamientos de la Vega Baja del Segura, sobre
todo de la provincia de Alicante.
(Veus)

(Inintel·ligible) .
.
.
Ir en contra de esto, señor Pañella, es imposible.
Lo que pasa es que usted nos riza la PNL hasta el punto de
que.
.
.
, pues, mire, es que ya no sé muy bien qué es lo que pretende usted.

El trabajo de palmerero, como ustedes saben no es un trabajo que los
trescientos días laborables o los doscientos cincuenta y tantos días laborables que tiene un año se haga todos los días, entre otras cosas, porque no lo deja la planta, no sé si eso lo sabe o no lo sabe, con lo cual, el palmerero tiene unas fechas muy
determinadas en las cuales tiene que trabajar.

Segundo, señor Pañella, la sociedad ha evolucionado.
Yo sé que usted, pues, está un poquito más.
.
.
, (remors) aquello de lo del muro de Berlín y tal, pues, les ha costado llegar a la Europa (veus) moderna.
La señora Crespo sí que ha hablado de instrumentos nuevos de corte en las palmeras, etcétera, etcétera.
Digamos que la profesión, que es una profesión muy bonita, y a mí me gustaría.
.
.
, y ahora haré un plagio, porque, además, yo sé que le va a gustar al señor Pañella, haremos un plagio de una figura que había en Orihuela, de un palmerero y, además, cabrero, porque vivía a caballo entre el palmeral de Orihuela y la sierra, y su profesión era una profesión, digamos, dual,
(veus) porque no se puede ser palmerero y trabajar, como le decía, los doscientos cincuenta días del año en esto, (veus) pero, exactamente, ¿qué es lo que estamos pidiendo?
, ¿el reconocimiento de que hay unos señores que son especialistas en subir a las palmeras con una habilidad adecuada?
, ¿el reconocimiento de una profesión?
, ¿el que se les dé una seguridad en el trabajo?
, ¿el que tengan un reconocimiento laboral?

Mire usted, yo creo que pueden ser o jardineros, o pueden ser jardineros
palmereros, pero que tendrán cubierta su Seguridad Social.
.
.
De no tenerla cubierta, estarán trabajando en fraude de ley, porque todo el mundo que trabaja, o así debería ser al menos, o yo así lo entiendo, en este país, tiene cubierta (veus) su Seguridad Social a través de los autónomos o bien a través de la Seguridad Social general.

Exactamente.
.
.
, yo, es que no sé qué decirle a mi grupo, si tienen que apoyar su PNL o no, porque es que no lo
encuentro, no le encuentro mucho sentido, al final, a la PNL.
Me gustaría, de verdad, que usted, ahora, en su réplica me dijese exactamente qué es lo que quiere, porque.
.
.
¿Quiere usted que le demos un epígrafe determinado a la profesión?
¿Es eso lo que nos pide, señor Pañella?
¿O lo que le está pidiendo es un título de formación profesional, para lo cual, como hemos dicho al principio, esta comisión no tiene ninguna competencia?
¿O lo que nos pide es que le demos un título para decirles son ustedes palmereros y son magníficos?
¿O a la asociación de Elche o a la asociación de Orihuela, les damos una placa?
¿Exactamente qué es lo que quiere?

Porque si el reconocimiento, como trabajadores, yo lo entiendo así, el estar dentro del mundo laboral, yo creo que eso, con las leyes que hay en
la actualidad, está cubierto.
Si lo que tenemos que buscar son unas determinadas
especificaciones.
.
.
Pero, claro, es que fíjese usted lo que hace en la PNL.
Dice, «hay otras profesiones como la de bombero, guardia civil o minero», ¿y compara usted esas tres profesiones con la de palmerero?
¿Pero usted sabe cómo se están talando las palmeras en la actualidad?
No, usted no lo sabe.
.
.
(Veus) ¿Usted lo sabe, señora Crespo?
(Veus) ¿No?
(Veus) No sé lo que ha dicho.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident:

Sí, señor Ballester, siga su intervención, le quedan tres minutos.

El senyor Ballester Costa:

Es que no entiendo al final si la PNL, al final, la ha.
.
.
Es que no lo entiendo,
señor Pañella, a mí me gustaría, y permítame que me deje para la réplica el final de esto, y saber si podemos votarle a usted que sí o que no a esto, porque es que no sé de verdad lo que pide usted en esta proposición no de ley.
Cuando lo tengamos un poquito más claro, pues, intentaré dirigir el voto de mi grupo.
Es que, mientras tanto, no sé de qué me está.
.
.
, exactamente qué es lo que me está usted pidiendo.
Sea conciso.
La señora Crespo también, por favor.
(Veus)

He terminado.
.
.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Ballester, es que no sabía si había acabado usted.

Bueno, el señor Pañella tiene la palabra para la réplica.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt bé.

Gràcies, senyor president.

Senyor Ballester, a vore, el que pretén és el que està escrit, i a la millor és que, si no.
.
.
Quan se parla de reconeiximent d'una professió, se parla en termes jurídics i en termes legals, (veus) en termes oficials, no estic parlant de fem un reconeiximent, mira que bé, que.
.
.
No, estem parlant en termes.
.
.
, per això ve ací.
.
.

Sobre a quina comissió va o no, jo ja li tinc de recordar que les proposicions no de llei no se
presenten a la comissió, se presenten al registre, van a la mesa i la mesa diu «a tal comissió».
.
.
Per tant, si creu que hem de protestar perquè no correspon ací, jo.
.
.
A mi, el que m'importa és el final.
Si a això li donem o no li donem eixida.

Sobre les motivacions, jo crec que li les he explicat.
Vull dir, hi ha unes
peticions, hi ha un ofici, hi ha unes motivacions.
Sobre què es el que se pretén?
Efectivament, el reconeixement oficial de l'ofici de palmerer com a tal, com a ofici, això amb tots les conseqüències que puga tindre.
El que cita ahí són exemples.
Vull dir, hi ha professions que són oficials, i, per tant, tenen un nom, una professió; hi ha, fins i tot, un decret de professions, etcètera, etcètera, que se va modificant en tant apareixen o no.

Aleshores, què diria?
Doncs, que els palmerers, com a ofici.
.
.
Perquè vosté diu: «Vosté sap com es fan les palmeres?
» Sí, sé com es fan les palmeres en l'actualitat, sé com se fan les palmeres tradicionalment i sé la diferència que hi ha entre fer-les d'una manera i fer-les d'una altra.

Per tant, sé que el 90% de les palmeres del País Valencià -que sí que n'hi ha al nord també- estan tractades per gent que no tenen els coneixements necessaris, que no tenen
els coneixements específics que estem parlant d'esta gent, que són els palmerers que treballen de forma tradicional la palmera, que no van
simplement a llevar fulles, sinó que saben què fer, perquè són especialistes en palmeres.
On podem trobar això?
Home!
, indubtablement -vosté ho ha reconegut-, el nucli principal és Elx, no l'únic, però el nucli principal -i ho he dit jo-, simbòlic.
.
.
, i vosté, fins i tot, desconeix que al nord hi ha moltes palmeres, moltíssimes.
Ho desconeix perquè ho han afirmat que n'hi havien moltíssimes, moltíssimes, però no tenen la varietat de palmeres, no tenim un nord de palmeres, com puga estar
a Elx o a altres llocs.

Per tant, això on naix?
Naix a la ciutat d'Elx.
Jo no he entrat ni en lloances als ajuntaments ni en retrets a ajuntaments,
únicament he parlat de la gent.
I què és això?
El reconeixement oficial d'ofici, diferenciat com a palmerer.
Que són uns oficis que es treballen uns quants dies.
Doncs, bé, treballar els dies que facen falta i a nivell de tot el país.
Però, això comporta, no només això, sinó comporta que realment la formació estiga regulada.
Clar!
Una formació regulada!
Jo ho entenc.

La petició que hi ha per part del col·lectiu de palmerers que existix -i parle dels que fan l'aplicació tradicional del treball amb les palmeres- i que és importantíssim en este moment per una cosa més, no només pel treball este que parlem.
Abans, la senyora Crespo ha citat el morrut roig,
el picudo rojo.
Esta gent són especialistes que, realment, des de la visió de la palmera poden -amb el marge d'error que puguen tindre- saber quan una palmera està tan afectada o no -amb el marge d'error que hi haja-, però, realment, i és difícil, perquè sap que el picudo actua per dins del tronc.
Té dificultats.
No és fàcil, vull dir, ells són capaços de determinar i de treballar.
Hi ha un tot un procés, que és tradicional -quan dic tradicional és pel sistema de poda-, s'actua sobre els mètodes tradicionals de la poda de la palmera, però, lògicament, comporta també l'actualització dels coneixements a la forma de fer avui, també, altres coses.

I jo, després de parlar amb aquesta gent, la conclusió que tinc és que val la pena que això conste i val la pena tindre la consideració perquè aparega l'ofici específic de palmerer, diferenciat d'altres que en estos moments estan.
.
.
, com són els jardiners; altres, no se sap, quan el treball de la palmera és molt específic.
Ja li he afegit també que, amb mi, encara que no van a argumentar, ells -quan dic «ells» me referix a l'associació-, però per això hi ha un altre aspecte, que és l'aspecte etnològic de conservació de sistemes.

Per tant, ahí sí que ideològicament -jo crec que vosté també, pel que hem parlant a vegades-, sí que coincidim que val la pena conservar-lo.
No ens consta res, és organitzatiu, és una qüestió merament organitzativa, que podem donar-li el sí, traslladar-lo al govern de l'estat perquè se reconega, i, per tant, s'articulen les mesures de formació i tal.
I el títol, quan parle del títol.
.
.
Home!
Com el títol de jardiner!
Quin títol és el de jardiner, per dir-ho d'alguna manera?
Quan parle de títols no estem parlant ara d'un ensenyament que, també, doncs, sí, evoluciona, però al nivell de carrera.
.
.

És un reconeixement a unes persones que fan una conservació d'un ofici tradicional, que tenen la màxima preparació avui.
I per això el demane.
Què és?
El reconeixement oficial com a ofici.
Eixa és l'explicació i, potser, no estiga d'acord.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señor Ballester, tiene usted la palabra.

El senyor Ballester Costa:

Gracias, señor presidente.

Señor Pañella, mire usted, vamos a pedir al estado -como usted dice- la resolución de su proposición.
Pidámosela al estado, aunque a mí me fastidie pedirle ya tantas cosas, porque, claro, no nos va hacer caso
tampoco, porque cada vez que nos dirigimos desde aquí a papá estado y, sobre todo, al gobierno central, parece que le queda muy lejos esto.

Yo estoy de acuerdo con usted en que esta gente tenga su reconocimiento.
Evidentemente, hemos llegado a la misma conclusión.
Yo, también quiero decirle a usted que, en la actualidad, ese subir a cuerda y a mano por
la palmera, eso solamente se realiza en determinadas y puntuales ocasiones
cuando alguien quiere hacer un poco de ejercicio.
Ahora, ya, gracias a Dios,
tienen unos elementos y unas máquinas que, además, una de ellas la patentó un amigo mío.
Por eso, la vi cómo se hizo.
No sé si tiene ahí la foto, pero si me la enseña le digo si es la de mi amigo.

El senyor vicepresident:

Sí, las técnicas las conocemos, señor Ballester.
Siga, siga.
(Veus)

El senyor Ballester Costa:

No, no, no, es mucho más que esto, es una plataforma.
.
.
No, no.
(Veus) Eso es lo tradicional.

El senyor vicepresident:

Señorías.

El senyor Ballester Costa:

Lo tradicional es subir.
.
.
Lo tradicional, señora Crespo.
.
.
Señora Crespo, lo hacía mi amigo el Pájaro, y ese que le decía antes que ahora le contaré.
.
.
Lo tradicional es subir descalzo o con unas zapatillas de esparto, subir a las
palmeras con unas cuerdas.
Ahora, hay unas plataformas que son unas grúas, que son giratorias, tienen un eje que gira alrededor de la palmera, y, desde
ahí, el jardinero especialista, especialista, o el palmerero especialista, es capaz
de hacer el trabajo tan digno y tan bueno de dejar las palmeras superbien
podadas.

Señor Pañella, yo creo que vamos a aprobarle a usted esta rebuscada situación pensando, no solo en la asociación de Elche; espero que a la asociación de Orihuela también usted crea que debamos darle, usted y la señora Crespo, crean que debamos darle el reconocimiento de palmerero.

Y a mi amigo el Pájaro, en paz descanse, que fue alto, como dijo Miguel Hernández: «Fui alto -aunque era bajito- por mirar las palmeras».

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Señorías, pasamos a votación de este punto.
Bueno, pues, por unanimidad se aprueba esta proposición no de ley.

Tal como habíamos acordado con los portavoces de los tres grupos, se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 5 minuts)