DS-004%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 16 de juny de 2019.
Comença la sessió a les 12 hores i 12 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 3.

El senyor president de les Corts Valencianes:

(Inoïble) …gràfics.

Jurament o promesa del president de la Generalitat

El senyor president de les Corts Valencianes:

Donem la benvinguda a les il·lustres autoritats que ens acompanyen.

Familiars.

Expresidents de la Generalitat: senyor Joan Lerma, Alberto Fabra.

Síndics de Greuges.

Delegat del govern.

President en funcions de la diputació.

Presidenta del Tribunal Superior de Justícia.

Ministres del Gobierno de España: José Luís Ábalos i Luis Planas

Autoritats totes.

Membres de la societat civil, empresarial, sindical.

Alcaldes, alcaldesses -veig a l'alcalde d'Alacant-.

Benvinguts totes a esta sessió solemne, sessió plenària número 3 de les Corts valencianes.

Senyories, s'obri la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Primer punt: Jurament o promesa del president de la Generalitat.
D'acord amb els articles 27.
2 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana i 142 a 144 del Reglament de les Corts Valencianes, en la sessió realitzada els dies 12 i 13 de juny d'enguany, del 2019, es va elegir president de la Generalitat l'il·lustre diputat senyor Ximo Puig i Ferrer.

Comunicada a sa majestat el rei l'elecció susdita per Reial decret 376/2019, de 14 de juny, publicat en el Butlletí Oficial de l'Estat i en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, el dia 15 de juny d'enguany, ha estat nomenat president de la Generalitat el molt honorable senyor Ximo Puig i Ferrer, d'acord amb el que estableixen els articles 152.
1 de la Constitució, 27 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana i l'article 3 de la Llei del Consell.

D'acord amb l'article 142.
2 del Reglament de les Corts Valencianes, correspon realitzar en la sessió de hui el jurament o promesa del president de la Generalitat i també la proposició dirigida a les Corts Valencianes.

Pregue al molt honorable senyor Ximo Puig i Ferrer que s'acoste a esta presidència per iniciar l'acte de jurament o promesa.

El senyor Puig i Ferrer:

Jo, Ximo Puig i Ferrer, promet que aitant com tindre el càrrec de president de La Generalitat acataré la Constitució espanyola i l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana sense engany i guardaré fidelitat a la Generalitat Valenciana i sempre lleialtat als valencians i les valencianes.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, acabem d'assistir a la promesa del molt honorable president de la Generalitat, Ximo Puig i Ferrer, que es fa davant les Corts Valencianes, tal i com marca el nostre estatut.

Proposició del president de la Generalitat a les Corts Valencianes

Passem al segon punt i últim de la sessió de Ple de hui, que és la proposició del Consell de la Generalitat a les Corts Valencianes.
El procediment es troba emmarcat en el nostre article 142.
2 del reglament i, per tant, té la paraula el molt honorable senyor Ximo Puig i Ferrer, president de la Generalitat, per a fer la proposició sobre el seu programa de govern.

President, té vosté la paraula.

El senyor president de la Generalitat:

Valencianes i valencians.

Molt excel·lent senyor president de les Corts Valencianes.

Vicepresidenta i membres del govern en funcions.

Membres de la mesa.

Senyores i senyors diputats i diputades.

Ministro de Fomento, ministro de Agricultura.

Expresidents de la Generalitat: senyor Lerma, senyor Alberto Fabra.

Delegado del gobierno.

Teniente general.

Presidenta del TSJ, fiscal superior.

Rectoras y rectores de les universitats valencianes.

Diputats i senadors, eurodiputada.

Alcaldesses i alcaldes.

Representants empresarials i sindicals: president de la CEV, secretari general de Comissions Obreres, secretari general de l'UGT.

Estimats Miquel Iceta, Ángel Gabilondo.

Representants de la societat civil, mitjans de comunicació.

Amigues i amics, familiars.

Autoritats.

Molt bon dia a totes i a tots i moltes gràcies per estar ací este matí de diumenge.

Senyories, em permetran dir que tot el que m'adrece, m'adrece a vostés perquè són els representants legítims del poble valencià, m'estic dirigint a totes les valencianes i valencians com si estigueren ací, al Palau dels Borja seu de les Corts valencianes.

És davant les Corts i davant ningú més on el president de la Generalitat ha de prometre el seu càrrec evocant així allò que passava en les Corts forals quan els reis havien de vindre a jurar els Furs.
Eixe fet diferencial valencià retrata l'ancoratge de les nostres arrels, la força i la legitimitat d'origen del nostre autogovern.

Senyores i senyors diputats, l'autogovern és història però mai no pot ser complaença folklòrica.
La Generalitat són sis-cents anys d'història compartida, és una estructura institucional, és un escut protector per a valencianes i valencians.
És passat però per damunt de tot és present i és futur.

I són persones.
Som les dones i els homes agermanats des de Vinaròs fins a Pilar de la Horadada, des de Xàbia fins al Rincón de Ademuz.
La Generalitat som les dones i els homes que compartim somnis col·lectius, somriures, plors, esperances des de la Huerta de Orihuela a la plana de Castelló, des d'Elx a Vila-real, passant per Riba-roja, la Vall d'Uixó, la ciutat d'Alacant, la ciutat de València, Teulada, Alcoi i Requena.
D'eixa tradició de pactar va néixer un instrument de govern que ens ha acompanyat durant segles: la Generalitat.

Senyories, pactar no és trair, és l'única manera d'avançar sense trencaments.
El nostre Estatut d'autonomia reedita aquella voluntat d'acordar, d'arribar mitjançant el diàleg a objectius comuns.
El fet que canvià la història fou precisament la democràcia.
De les Corts estamentals, després dels anys sense autogovern, passarem a les Corts democràtiques.
Hui som hereus d'allò que ens identifica com a poble i protagonistes de la capacitat per definir l'endemà.

Una història que s'enriquirà amb el que siguem capaços d'impulsar en estos quatre anys a partir del nostre esforç, de la nostra integritat i de la nostra adhesió a l'interés general.
Ara és l'hora, ara és l'oportunitat, ara és el moment de situar la Comunitat Valenciana a l'Europa del segle XXI, eixa és la nostra responsabilitat.

En els darrers quatre anys hem recuperat la confiança, hem superat obstacles que pareixien insalvables, hem recuperat el pols com a societat.
La Comunitat Valenciana torna a estar en l'agenda espanyola i europea.
Tanmateix els reptes d'este temps exigeixen màxima determinació i cap conformisme.
Lluitar contra el canvi climàtic i fer una transició ecològica racional, crear més ocupació i millorar la seua qualitat, garantir el dret a un habitatge digne i fer el nostre estat de benestar viable.
Impulsar, definitivament, la innovació en el nou model productiu i, per damunt de tot, acabar amb el terrorisme masclista.
(Aplaudiments)

Tots i totes plorem, esta setmana, l'assassinat de Beatriz, una dona d'Alboraia, que ha estat la víctima 1.
000 de la violència masclista a Espanya des de que hi ha eixa dolorosa estadística.
Ja hi ha prou de terrorisme masclista i de foscor.
Treballem tots junts, amb la Generalitat al capdavant, per una societat lliure d'este malson.
Una societat que aïlle i acabe amb l'ou de la serp.

Senyores i senyors diputats, estos desafiaments als quals ens enfrontem no els podem superar sols.
Necessitem defensar sense ambigüitats una relació justa al sí de l'arquitectura institucional espanyola.
Gracias, ministro Ábalos, i gracias, ministro Planas, por vuestra presencia esta mañana representando al Gobierno de España.
Sois conscientes de la realitat que viu la Comunitat Valenciana.
Confiamos que pronto haya gobierno y que se confirme la voluntad expresada por el presidente Sánchez de abordar la financiación justa para la Comunitat Valenciana.

La Comunitat Valenciana necesita un trato justo.
5 millones de españoles quieren ser, simplemente, iguales.
No quieren privilegios, quieren justicia.
En esa reivindicación no hay un ápice de victimismo y también nosotros somos conscientes de nuestros errores y de la parte que nos corresponde asumir.

El cambio de modelo de financiación, las inversiones adecuadas del estado en línea de los presupuestos del 2019, no aprobados finalmente, y la solución a la deuda son las urgencias que tenemos por delante.
La solución del problema valenciano, en esta legislatura, es irrenunciable, inaplazable, imprescindible para la Comunitat Valenciana y para España.
(Aplaudiments)

Señores ministros, diputados al Congreso y senadores, nuestro mensaje es claro: Lo que es bueno para la Comunitat Valenciana es bueno para España.
Y, desde aquí, quiero decir con total claridad que esta es una tierra abierta, que quiere participar en el proyecto de una España diversa, de una España que se reconozca a sí misma, de una España que no cree en la vuelta al pasado del centralismo.
Una España que piensa que solo admitiendo la pluralidad, la diversidad y sumando puede generar futuro.
(Aplaudiments)

Senyories, en este racó de l'Europa mediterrània som conscients que els valors de l'humanisme, la llibertat, la igualtat, la solidaritat, la confiança en la ciència són fonamentals per a combatre les incerteses que promouen els que volen retraure'ns a un passat de crispació i violència allunyat de l'imaginari que ja conquerirem.

Un imaginari que és respecte, diàleg i deliberació col·lectiva com a fonament substancial d'un futur que volem -com deia Espriu- lliure i noble.
Perquè occident, l'occident que coneixem, es va alçar des de la premissa del dubte i des de la voluntat de diàleg.
No hem fet altra cosa en estos quatre anys, aprofundir en eixa convicció i aixina ho continuarem fent.

Per a viure -deia Fuster- només fan falta tres o quatre conviccions.
Les nostres estan clares, són les de l'humanisme i la modernitat, eixe és el renaixement del qual moltes vegades els he parlat.
La creació d'un imaginari, un esperit col·lectiu arrelat en els valors que ens han fet poble i ens han afermat com a individus que saben a quina terra pertanyen, d'on venen i on van sense identitarismes però tampoc sense uniformització.

Perquè no és veritat que les grans idees, els grans principis es facen ordinaris amb el pas del temps, com suggeria Borges.

Ni és cert, al meu parer, que el simulacre també en la política tinga més importància que la realitat, com repetia Baudrillard.

Ni que ens trobem -com tantes vegades ja s'assumix- amb societats dèbils, líquides, que ens han fet creure els pessimistes de la història.

Nosaltres venim d'una tradició -abans l'he apuntada- on l'optimisme històric és la substància generadora de societats obertes.

I esta societat, la que representa el govern de la Generalitat, sempre ha estat una societat oberta, hospitalària, de comerciants, que ha sabut -almenys des de l'esplendorós segle XV- atraure coneixement relacionant-se amb altres països de la Mediterrània.

«El comerç ens farà lliures», va sentenciar Voltaire, i no serà perquè els valencians no ens ho hem pres al peu de lletra.

La política, senyories, al cap i a la fi, no és proposa -ni proposa- altra cosa que millorar el benestar de la gent.
(Aplaudiments)

Els valencians hem d'aprofundir en un relat comú, que cohesione el territori, que respecte la diversitat i que sume front la divisió.

Els valencians parlem en valencià i en castellà.
Ens sentim en cada comarca, en cada part de la nostra comunitat de vegades de maneres ben diferents.
Però hi ha una qüestió que és fonamental: volem viure junts.
(Aplaudiments) 

I és una extraordinària riquesa que puguem tindre dos llengües.
Diu Steiner que cada llengua obri una finestra al món.
Nosaltres tenim la sort de poder tindre dos finestres que ens òbriguen al món.
(Aplaudiments)

Com els deia, senyories, em dirigisc a totes les dones i homes que estimen la nostra terra; que viuen, treballen, volen esta terra.
Als cinc milions de persones que viuen a les nostres ciutats, als pobles, a les comarques i als prop de 135.
000 que resideixen a l'estranger per motius laborals, familiars o d'estudis.

Sóc el vostre president i em sent molt a prop de tots vosaltres perquè sóc un de vosaltres.

Vos done la meua paraula, com a president, com a valencià, que cada dia, com he fet en estos quatre anys, quan entre al palau, amb tota l'emoció i amb tot el sentit de la responsabilitat, seguiré tenint-vos presents.

Vos done la meua paraula que cada decisió la prendré, com ha estat fins ara, amb el desig i l'esperança de seguir…, per a tots, de seguir avançant cap a un horitzó d'inclusió, de progrés, d'igualtat, de justícia social.

Y desde ahora mismo os convoco a todas y todos, sin ninguna excepción, a conjurarnos para ganar el futuro, labrando el presente y pasando página del pasado.

«Alzad, moved las manos en gran oleaje», decía Miguel Hernández.
Pero eso sí, hagámoslo sin desmemoria, con la conciencia cívica de aprender de los errores para ir tejiendo los aciertos, para cimentar ahora y siempre la convivencia, con realismo, concordia y optimismo.

Valencianes i valencians, no vos puc prometre la mar, però sí treballar per millorar la vostra barca, la nostra barca.

La meua obsessió, la meua determinació ha estat, és i serà la satisfacció de poder mirar-vos a tots i cada u de vosaltres a la cara, als ulls, el dia que deixe esta presidència.

Aquells que ocupem els càrrecs públics i que sabem que són transitoris i que només el poble decidix qui està en cada moment en cada lloc estem per impulsar les institucions com un instrument democràtic al servei de les persones.

Tenim l'obligació d'honorar la nostra Generalitat.
Un govern, un autogovern entés com a voluntat de ser d'un poble per generar un espai on cada persona lliurement, des de la seua estricta llibertat personal, des de la seua manera d'entendre la vida, puga fer possible el seu autònom projecte.
(Aplaudiments) I, si de cas, propiciar almenys que alcancen algunes ràfegues de felicitat.

La Generalitat ha d'adreçar-se especialment als més vulnerables, als que més necessiten de la solidaritat, de la societat catalitzada a través de les institucions de l'autogovern.

Quan es produïx un infortuni -li pot passar a qualsevol persona- la Generalitat ha de ser el seu escut protector.

Som un país, un xicotet país, just, amb un gran cor.

El nostre és el país de l'Aquarius, el país de Nuestra Señora de Loreto i la gent del mar de Santa Pola.

El país agermanat amb les persones migrants.
Un país de ciutadans i ciutadanes lliures.

El país que cada dia s'alça del llit per a véncer totes les revoltes del camí, que alça la seua mirada solidària per damunt dels colors de pell, de procedència, de condició religiosa, sexual o política.
(Aplaudiments)

Alcem la vista ben amunt.
Cap ben alt, mirada alta, com el Penyagolosa, el Puigcampana, la serra d'Aitana, el Montgó o la Mariola.

Som una terra plural, una terra de mil colors.
Una terra blau mar, blau cel, blanc bromera, color taronja, roig cirera i or raïm.
Tenim tots els colors, tots els colors de la vida.

Tenim el deure moral també…, el deure moral, ètic i polític d'alçar una comunitat millor, i amb la força dels joves lluitar contra el canvi climàtic, liderar un futur sostenible i propiciar una societat més oberta i saludable.

Ho podem fer i ho anem a fer, perquè som un gran poble, la Comunitat Valenciana.
(Aplaudiments) 

La Comunitat Valenciana, el país dels valencians.
El país de Miguel Hernández, de María Cambrils, de Juan Gil Albert, de Pere Maria Orts, de Manuel Broseta, de Vicent Andrés Estellés, de Carmen Alborch, d'Amado Granell, d'anònims treballadors i treballadores, llauradores i llauradors, professores, ames de casa, estudiants, gent major que la volem activa i ben viva.

Acabe des de la humilitat amb el més profund agraïment.
Un sentit de l'agraïment a totes les diputades i diputats que m'han atorgat la seua confiança.

Per la vostra confiança, per la vostra generositat, per la responsabilitat compartida, moltes gràcies.
(Aplaudiments)

I si m'ho permetran a ben segur els membres dels grups parlamentaris, molt especialment, moltes gràcies Mónica, moltes gràcies Rubén, moltes gràcies Manolo.
(Aplaudiments)

Manifeste el meu sincer respecte a totes les diputades i diputats, a tots els membres de l'oposició, a qualsevol diputat o diputada més enllà del seu posicionament ideològic.

La democràcia està basada en el respecte… i la vida, també.

Gràcies infinites al poble valencià.
Estaré eternament agraït -dins dels límits de l'eternitat-.
Estaré molt agraït, molt, infinitament, pel privilegi que m'heu concedit.

Per a una persona que va començar en els joves anys d'estudiantat a pensar en política i que va entrar en política per la justícia social i per l'autogovern dels valencians no hi haurà mai cap honor més gran.
(Aplaudiments)

I gràcies a tots aquells que m'estime i que m'estimen.
A la meua família, als quals deuré sempre…, als meus pares, els deuré sempre la riquesa i el patrimoni més gran, l'únic que m'han pogut donar, però el més gran, que són els millors valors.
(Aplaudiments)

I als meus fills i net que m'estimulen a creure que hi haurà un futur millor.
(Aplaudiments) 

Senyories, hui comença una nova etapa fonamental per al futur dels valencians.
Inaugurem-la, per tant, amb les paraules de saviesa d'una mestra d'escola republicana, Alejandra Soler, que prop a complir 100 anys, amb tota l'energia, encara deia: «Tenemos que darlo todo para ir siempre hacia delante.
El mundo tiene que ser mejor».
(Aplaudiments) 

Senyories, avancem tots i totes sense exclusions, sense fanatismes, sense sectarismes, treballant colze a colze, perquè el moment valencià ha de ser l'oportunitat valenciana, perquè hem de conquerir allò que els ciutadans i les ciutadanes valencianes es mereixen: un país de llibertat, de convivència i d'igualtat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Senyories, es closa la sessió.

(El senyor president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 12 hores i 39 minuts)