DS-19HTML.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 28 de novembre de 2019.
Comença la sessió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 12.
Segona i darrera reunió.

El senyor president de les Corts Valencianes:

…els mitjans gràfics.
(Veus i soroll)

Senyories, anem a continuar amb el nostre treball.

Senyories, es reprèn la sessió.

(El president colpeja amb la maceta)

Compareixença del president del Consell, senyor Ximo Puig i Ferrer, per a respondre les preguntes d'interés general a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris (RE número 8.
998, 8.
997, 9.
000, 8.
999 i 9.
001)

Continuem amb el nostre treball, ara en el punt 12 de l'ordre del dia que és la compareixença del president del Consell per a respondre a les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana que han formulat els grups parlamentaris.

Coneixen vostés el procediment que està contemplat en l'article 173.
I sense més dilació li donaré la paraula a la síndica del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Isabel Bonig.

La senyora Bonig Trigueros:

Bon dia.
(Se sent una veu que diu: «Bon dia»)

Bon dia, president, consellers.

Señor Puig, las listas de espera quirúrgica en la Comunitat Valenciana se sitúan en 133 días, el doble que Madrid, Galicia o Cataluña.
Uno de cada cuatro enfermos de cáncer de pulmón en la Comunitat Valenciana queda fuera de las nuevas terapias.
Ustedes han eliminado 20,5 millones de euros que iban en ayudas farmacéuticas a los más vulnerables.

El 7 % de los hogares valencianos sufren o viven en condiciones de pobreza energética.
La Fiscalía de Menores ha dicho que el colapso y los impagos en los centros de menores los aboca a la delincuencia.
El conseller Marzà es el conseller que más quejas recibe en el Síndic de Greuges, ha aumentado un 65 %.

En este presupuesto del 2019 tienen ustedes presupuestados en el Plan Edificant 283 millones de euros, ¿saben cuánto han pagado?
4,5 millones de euros.
Y la última, según datos del ministerio de trabajo -gobernado por su partido- los trabajadores afectados por un ERE en la Comunidad Valenciana en los primeros nueve meses del 2019 se han incrementado en un 334 %, 16.
700 afectados.

Con estas condiciones, datos objetivos duros y crudos.
Le pregunto ¿cuáles son sus prioridades?

Muchísimas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Una vegada formulada la pregunta, el president del Consell respondrà a la síndica del Grup Popular

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyora Bonig.

Bon dia, senyories.

La prioritat d'este Consell és ben senzilla: és la gent, són les persones.
Per això treballem cada dia, per fer polítiques que ajuden a les persones a tindre ocupació i a tindre benestar.

Per això esta setmana, a més a més, hem posat tot el nostre accent en una de les prioritats més grans que té esta societat que és acabar per sempre amb la violència de gènere.
Eixa és una qüestió fonamental perquè esta societat no serà decent fins que hagen dones que siguen maltractades, humiliades i mortes.
Eixa és la primera prioritat.

La prioritat serà sempre defensar l'interès general dels valencians: l'ocupació; la millora de la sanitat, que està per damunt de la mitjana nacional; i millorar cada dia les expectatives dels joves i de les persones per a que tinguen el seu propi projecte de vida.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor president.

Per acabar de concretar i formular la pregunta té la paraula la síndica del Grup Parlamentari Popular.

La senyora Bonig Trigueros:

Mire, señor Puig, los dependientes, las personas mayores, los centros de menores, las listas de espera en sanidad, nunca han sido su prioridad.
Le voy a decir cuál es su prioridad -lo dijo una testigo delante del fiscal- su prioridad, como dijeron los socios de las empresas de sus hermanos, es que cuando Puig llegue a la presidencia y gane nos vamos a forrar.
(Aplaudiments)

Mire: «Me daría vergüenza tener a empresas de mi familia imputadas por presunta corrupción.
Es ilegítimo e indecente».
La señora Oltra en mayo del 2014.
«Los y las socialistas nos comprometemos a facilitar todas las investigaciones judiciales contra la corrupción, a dar la cara y a suspender a los cargos públicos imputados.
Repudiamos a las empresas investigadas por corrupción», el programa electoral del PSPV en el 2015, para las elecciones.

Y, la última: «Se debe convocar urgentemente la Diputación Permanente para dar cuenta del favoritismo a empresas familiares.
No se pueden utilizar las instituciones valencianas para beneficiar a empresas familiares».
Fin de la cita, Ximo Puig 12 de agosto del 2013.
(Aplaudiments)

Señor Puig, yo no haré con su familia lo que usted y sus socios hicieron con la familia de muchos cargos.
Ustedes convirtieron la política en espectáculo; ustedes destrozaron el derecho a la presunción de inocencia; ustedes reprobaron, escrachearon y vapulearon a políticos del Partido Popular sin concederles la más mínima garantía procesal y el derecho a la presunción de inocencia.
(Aplaudiments)

Y ahora sus palabras, sus responsabilidades y sus actos del pasado le persiguen y son el enemigo del presente.
A las empresas de su hermano las investiga la agencia antifraude, la fiscalía anticorrupción, dos juzgados de Valencia, la comisión autonómica de defensa de la competencia, la Inspección de Trabajo y hoy sabemos que la UDEF y un juzgado de Barcelona.

Por eso, señor Puig, esta cámara que representa a los valencianos le pide explicaciones políticas, no judiciales.
Las judiciales las determinarán los tribunales y yo respetaré siempre la presunción de inocencia de todo el mundo, de sus cargos públicos y también de sus hermanos.

Pero debe dar usted explicaciones, ¿por qué la Generalitat no inició con un plan para controlar las subvenciones cuando se supo de todas las irregularidades y hasta que no lo denunció el PP?
¿Por qué la Generalitat no hizo absolutamente nada ante facturas cruzadas que presentaron las empresas de sus hermanos?
¿Por qué no se investigaron las facturas y nóminas duplicadas en la administración para cobrar subvenciones?

¿Por qué las empresas de sus hermanos pasaron de recibir subvenciones cinco mil o diez mil euros a setecientos cincuenta mil euros?
¿Por qué la administración que usted dirige ha aceptado como justificación de subvenciones audiencias falsas?
¿Por qué À Punt expulsó a las empresas de sus hermanos de un concurso público y ustedes no quieren, ni sus socios, que comparezcan los trabajadores aquí a dar explicaciones?
(Aplaudiments)

¿Por qué la conselleria del señor Marzà sí que actuó, ha exigido que se devuelvan doscientos mil euros, ha enviado un informe la fiscalía y usted no hace nada?
Mire, señor Puig, le exigimos que dé la cara -aquello que nos pedía a nosotros- que dé explicaciones políticas, no puede seguir escondiéndose.

Y, mire, decía ayer el señor Mata que él era valenciano.
No dudo de la valencianía del señor Mata y de ustedes, pero hoy sabemos que un juzgado de Barcelona investiga y la UDEF rastrea cómo usted en las ayudas al valenciano han ido a parar, presuntamente, a financiar el golpe y el procés en Cataluña.
(Aplaudiments) Ahora entendemos por qué no aprobaron la PNL ayer del Partido Popular que exigía no dar subvenciones a estas entidades.
La UDEF y un juzgado de Barcelona, no el PP.

Mire, señor Puig, no puede esconderse…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria.

La senyora Bonig Trigueros:

…esto no ha hecho más que empezar.

Y es… Por favor, me está dando…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, sí.

La senyora Bonig Trigueros:

…Fuera, al corral, ya me envió el señor Puig, Por favor, así que (inoïble) …

El senyor president de les Corts Valencianes:

Per favor demane silenci, demane silenci.

Finalitze vosté, senyora Bonig.

La senyora Bonig Trigueros:

Y mire, un consejo, con la mejor voluntad.
Cuídese de los suyos, señor Puig, de los de aquí y de los de Madrid.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

President del Consell, respondrà a la síndica del Grup Parlamentari Popular.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Bonig, diu el mort al degollat.
(Aplaudiments) Mire, mire, el que…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, demane silenci.

El senyor president del Consell:

…jo vaig a defensar… (Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Un segon, president.

He demanat silenci per a la síndica del Grup Popular.
I el mateix silenci i educació demane per al president del Consell.
Està clar?

Disculpe la interrupció, president.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies.

Mire, senyora Bonig, jo respecte, abans, ara i sempre, la justícia.
Tinc confiança absoluta en els funcionaris de la Generalitat que han pres decisions que han pres.
I tinc absoluta confiança en tots els membres del govern valencià.

A partir d'eixa consideració general, he de dir-li en relació a la seua pregunta que el que nosaltres hem fet ha sigut presentar en estes Corts el pressupost més social de la història.
El pressupost que va a millorar la vida de valencians i valencianes.
I ho hem fet per cinquena vegada consecutiva, en temps i forma.

Vosté va dir que si no presentàvem un pressupost era un gran fracàs.
Jo li dic: Doncs, ara serà un gran èxit, perquè l'hem presentat.
No ho han fet vostés en Madrid ni en altres comunitats autònomes.
Nosaltres sí que l'hem presentat per millorar la vida dels ciutadans.

El que nosaltres tampoc hem fet en estos anys de gestió és aprofitar la visita del Papa per a que algunes trames corruptes s'endugueren els diners.
(Aplaudiments) Això no ho ha fet este govern.
I, per cert, el més curiós de tot es allò de: Vosté que sí que va pels jutjats.
Jo no.
La que va pels jutjats i està en els jutjats és vosté, jo no.
(Veus) No, jo no.
De moment, no.
La que va pels jutjats és vosté.
I, de moment, no.
És això clar.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor president del Consell:

Ah, val, val.
Tranquil·litzen la qüestió.
Vosté sí que va pels jutjats.

I el més gran de tot és quan fa una afirmació davant del fiscal que diu: A Vaersa se le ha pagado todo.
(Veus) ¿Quién ha pagado a Vaersa?
Ha pagat la Generalitat, no ha pagat la fundació, ha pagat la Generalitat.
Per tant, magnífic, magnífic, una gestió espectacular.
(Aplaudiments)

I, mire, jo respecte absolutament a totes les persones, a persones que tenen, per suposat, no sols opinions sinó que fan manifestacions manifestament falses.
Però hi ha alguna -que vosté ha fet referència ara- que és ja, directament, sorprenent.
Resulte que hi ha una persona, una extreballadora d'una empresa, que té molta amistat amb alguna de les seues senyories que diu que en l'any 2006 en una conversa, en una taberna o en una festa, diu que es comenta, oye decir: Que cuando Ximo Puig sea presidente se van a forrar.
 El 2006.

Mire, el 2006 jo era alcalde de Morella.
Estava lluitant contra Carlos Fabra, el que va posar vosté ahí, sí.
(Aplaudiments) I, a part d'això, en aquell moment ni se m'havia ocorregut ser candidat a secretari general del PSPV.
Perquè en aquell moment, en el 2006 exactament, estàvem intentant que n'hi haguera un acord progressista per a desmuntar la trama que vostés havien muntat.

Sap de quan estem parlant de l'acció de 2007?
En 2007 és quan es va fer la Fórmula 1, quan es va aprovar la Fórmula 1.
I en mig de la campanya electoral va vindre Ecclestone i li va dir a Camps que haría la Fórmula 1 si ganaba él.
I al mateix temps va dir el senyor Camps que no costaria ni un euro als valencians.
Eixe és el moment concret d'eixa qüestió, de com s'estave desenvolupant eixe moment polític.

I sap el que passa?
Que vosté també estava en aquell moment.
Jo estava legítimament votat per majoria absoluta en l'Ajuntament de Morella.
Vosté sap on estava?
Estava en allò que vosté anomene enchufada.
Jo no anomene «enxufat», ho anomena vosté.
Enchufada a la conselleria de Ciegsa, mentre en Ciegsa estave passant el pitjor robatori de la història.
(Aplaudiments)

I, mire, sap el que és més important?
És que…, la notícia important és que ara la Unió Europea torna a confiar en la Comunitat Valenciana.
I el BEI, després d'anys de tindre'ns sense donar-nos finançament, ara ens tornarà a donar quasi 300 milions d'euros per fer, ara sí, escoles, depuradores i accions en favor dels valencians.
Eixa és la política que interessa als valencians.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Demana la paraula la diputada Eva Ortiz.
Li la donem, síndica adjunta.

La senyora Ortiz Vilella:

Muy bien.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Quan vosté vullga.

La senyora Ortiz Vilella:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Puig, hoy que le veo con ganas de hablar del pasado prefiero que lo haga del presente.
Le voy a hacer tres preguntas rápidas.

Aquí hay un medio que dice que usted ha cobrado 11.
000 euros de dividendos de una empresa a la que le da 600.
000 euros en publicidad y que, además, le ha condonado, condonado, 1.
300.
000 euros sentado en el pleno del Consell.
¿Esto es cierto?
¿Tiene algo que decir sobre esto?

Segundo.
Aquí tiene un listado de facturas con número registro 33119486 de Comunicacions dels Ports repetidas cuatro veces, el mismo número de registro.
Cantidades: 11.
021 euros, 11.
021 euros, 2.
238 euros, 2.
229 euros.
Masmut hace las cuatro a Comunicacions dels Ports, mismo número de registro.

Y, por si esto fuera poco, hay una quinta, con el mismo número de registro, de 11.
021 euros que han cursado a Cataluña.
Las empresas de sus hermanos han cobrado cinco veces, cinco veces, la misma factura con el mismo número de registro, 61.
663 euros.

Y yo le pregunto…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

La senyora Ortiz Vilella:

¿Puede usted asegurar en sede parlamentaria, señor Puig, ya que hoy tiene ganas de hablar, lo podría hacer, si sus hermanos han cometido alguna ilegalidad, con el fin de conseguir un millón de euros de las administraciones que usted preside?

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, moltes gràcies, senyoria.
(Aplaudiments)

Contestarà l'honorable conseller Vicent Marzà.
Escoltarem en silenci la resposta.
Quan vosté vullga.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Com vosté sap, perquè té tota la documentació i així ho hem traslladat, des de la nostra conselleria tot allò que hem fet ho hem fet amb ajudes en concurrència competitiva, valorades pels diferents tècnics.

I que ells mateixos han hagut de valorar també en aquelles empreses en què per diferents informacions que hagen pogut arribar a la conselleria, s'ha detectat i hagen pogut pensar que són empreses de risc, doncs s'han aplicat els plans de control específics.

I aquelles qüestions que s'han determinat que no responen amb el que deurien haver justificat, s'han traslladat també al Ministeri Fiscal.

Per tant, com vosté sap perfectament, aquesta conselleria, aquest govern no ha tractat de forma diferenciada a ningú per ser qui és.
Ha tractat sempre a tot el món de la mateixa manera, aplicant els criteris que s'han d'aplicar i traslladant a aquelles institucions les informacions pertinents per tal que òbriguen, si és el cas, informacions per vore si s'ha actuat correctament.

Per tant, des de la Generalitat s'ha actuat correctament.
Si hi ha algú que no ho ha fet, haurà de tornar els diners, tal com els ho hem determinat nosaltres, amb els reintegraments, i ja li dic que molta de la gent de què vosté parla, el que diuen els tècnics han actuat correctament.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies conseller.

Senyor José Juan Zaplana.

El senyor Zaplana López:

Sí, mire, presidente, mientras unos esperaban que usted fuera presidente para forrarse, hay otras personas que desde que usted es presidente están sufriendo por su incapacidad.

Señor presidente, ¿sanidad por encima de la media nacional?
Sí.
En listas de espera.
Primero, Montón, y ahora, Barceló, han hecho cada día que usted es presidente que haya siete personas más en lista de espera para operarse.
68.
561 personas, 10.
753 más desde que usted es presidente, señor president.

No estadísticas, personas.
Y si a esto le sumamos en embudo que la conselleria ha creado con las citas con especialistas y pruebas diagnósticas para que no sigan creciendo esas listas de espera, eso es lo que usted ahora reconoce como asimetría asistencial.
Bienvenido, presidente.

Y usted sabe que hay cuatro departamentos de salud que consiguen que las listas de espera no sean una catástrofe: Denia, Manises, Vinalopó y Torrevieja.
Y le pregunto: ¿por qué no encargan una auditoría integral de todo el sistema sanitario, de las concesiones y del sistema público, y trabajan para integrar lo mejor de cada uno?

¿Se olvida usted de la izquierda radical y sectaria que tiene aquí, apoyándole en el gobierno, y hace que se haga un modelo sanitario lo mejor para todos, olvidando y dejando de una vez por todas el problema que están generando en la gente, señor Puig?

Gracias por escucharme.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Honorable consellera.

La senyora consellera de Sanitat Universal i Salut Pública:

Señoría, estamos orgullosos de la sanidad pública.
Gracias a la investigación aplicada la medicina, hoy tenemos la mayor esperanza de vida.
Hace unos años había enfermedades que eran sinónimo de muerte.
Hoy hay muchas enfermedades que son sinónimo de vida.

Yo lo que pediría es que usted dejara de utilizar la sanidad pública en su discurso para desprestigiarla, porque sin lugar a dudas, y usted lo ha dicho, quiere desprestigiar la sanidad pública, porque tiene intereses privados.

Eso es todo.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, passarem a la següent pregunta de control, ara la que formula el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té la paraula el síndic del Grup Ciudadanos, l'il·lustre diputat Toni Cantó.

El senyor Cantó García del Moral:

Señor Puig, ¿qué es un becario?

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Cantó.

Una pregunta molt concreta.
(Remors)

El senyor president del Consell:

Bueno, señor president, señor Cantó.

Bueno, en primer lugar, le agradezco que por primera vez en muchos meses su pregunta no esté relacionada con otra comunidad autónoma.
(Remors) Me parece que estamos avanzando (aplaudiments), progresamos adecuadamente.

Ojalá eso sea un síntoma de recolocación de situación.
Sería bueno para la Comunitat Valenciana que Ciudadanos volviera a mirar al centro y no a la extrema derecha.

Mire, en relación a su pregunta, la formación de los jóvenes para mejorar su capacidad de acceso al mercado laboral constituye una de las prioridades de la Generalitat, tanto en el ámbito de la administración pública como en las empresas privadas.

En ese objetivo se enmarcan programas como las becas profesionales que se convocan en toda la Generalitat, en el sector público, también en ayuntamientos, universidades, cámaras de comercio, incluso en algunas fundaciones públicas, como usted sabrá bien.

Las becas de la Generalitat se convocan desde hace más de veinte años, casi treinta años.
Ahora ha habido una inspección de trabajo, se han detectado una serie de defectos, fundamentalmente vinculados al seguimiento y la autorización en los planes de formación.

Y en estos momentos, efectivamente ante esta inspección se han tomado consecuencias.
Los distintos centros que convocan las becas están estudiando el contenido derivado de estas inspecciones para actuar en consecuencia y formular, si es necesario, las distintas alegaciones.

En todo caso, le informó que he instado a las direcciones generales para que ajusten, actualicen de manera inmediata los planes de formación y tutorización de los becarios actuales.

Y a partir del próximo año, la Generalitat seguirá apoyando, como siempre, la formación e inserción laboral de jóvenes, a través de las fórmulas que sean las fórmulas legales, las fórmulas apropiadas.
Planes de formación o de prácticas.

En definitiva, de lo que se trata es de continuar haciendo todo lo posible para avanzar en la superación del desempleo juvenil, que es nuestra gran obsesión, acabar con el desempleo juvenil.
Hemos reducido casi a la mitad, pero estamos muy lejos del objetivo que queremos.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

El síndic del Grup Ciudadanos, el senyor Cantó, per a acabar de formular la pregunta.
Té la paraula.

El senyor Cantó García del Moral:

Bueno, yo sí que veo que hay cosas que no cambian, señor Puig, y es que usted no me responde nunca.
Eso no cambia.
(Aplaudiments) En general, un becario es alguien que ha acabado sus estudios y los completa aprovechando la experiencia que le puede dar una empresa privada o una administración pública, como es este caso.

Y aquí la dirección es importante, señor Puig, fíjese bien, deberíamos ponerle como el programa de Barrio Sésamo, a Coco y compañía explicándoselo.
Es el becario el que se aprovecha de la empresa o administración pública.
No es la empresa o la administración pública la que se aprovecha del becario, como parece ser que está pasando en su administración.

Y, como veo que no tiene claro qué es un becario, voy a explicárselo yo.
Y voy a hacerlo a la inversa, señor Puig.
Voy a explicarles a todos ustedes, señores del tripartito, lo que no es un becario.
Porque un becario en ningún momento es mano de obra barata de la que se aprovechan los responsables de esa administración pública o de una empresa.

Repita conmigo, señor Puig: un becario no es mano de obra barata.
(Aplaudiments) No puede subir aquí y hablar de personas y luego explotar a los becarios.
Y le pongo otro ejemplo.
Un señor de 37 años, señor Puig, no puede ostentar la condición de joven becario.
Es un trabajador precario.

Y alguien que le mantiene trabajando así no sólo está cometiendo fraude, como denuncian, sino que es alguien sin escrúpulos, señor Puig.
Ustedes, en su equipo, usted, en su equipo de Presidencia, son empleadores sin escrúpulos, Señor Puig.
Cometen, en propia palabra de la inspección de trabajo, un absoluto fraude.

Y yo le pregunto, señor Puig, usted que es tan progresista y tan de izquierdas, oiga, ¿no se interesa, porque yo lo hago aquí, en les Corts, no se interesa en qué condiciones trabajan los suyos, sus trabajadores?

¿No les pregunta?
¿No les dice: «¿Qué tal chicos, cómo va a vuestra contratación, cuál es vuestra figura?
¿Becario?
¿Tantos años seguidos de becario?
Eso no es posible.
Déjame que me interese.
»?

¿No le importa más que un bledo la salud y las condiciones de los que trabajan a su lado, señor Puig?
Otro ejemplo: alguien que encadena becas durante cuatro años, señor Puig, no es un becario, es un contratado, trabajador precario que encadena trabajos precarios.

Alguien que no tiene título, tutor, ni plan formativo alguno, y que sólo se dedica a trabajar ocho horas al día por su cuenta y riesgo no es un becario, señor Puig, es otro trabajador precario.

Un trabajador o trabajadora que cumple una jornada completa, fines de semana, festivos incluidos, por mil euros al mes no es un becario, señor Puig, es un trabajador precario.

Un trabajador que cotiza cincuenta euros a la seguridad social, señor Puig, pero que luego trabaja como un funcionario cuya base correspondería a un sueldo de 2.
700 euros, es decir, que debería estar pagando casi mil euros a la seguridad social, es un trabajador precario.

Es cierto, señores de Podemos, que cotiza más que el asistente de Echenique, pero es un trabajador precario, señor Puig (aplaudiments).

Miren, solo les pedimos que dejen de explotar a la gente, que los traten igual que a los enchufados que llevan el carné en la boca del PSC valenciano, de Compromís o de Podemos.
¿A que a sus enchufados no los contratan como becarios?
¿A que no?
Pues eso es lo único que estamos pidiendo para todos los valencianos.

Dejen de explotarles.
Y, para acabar, ya le he dicho lo que no es un becario.
Le voy a decir lo que no es un president de la Generalitat digno, señor Puig.
Un president de la Generalitat digno no es el que permite esto que está denunciando la inspección de trabajo.

Un president de la Generalitat digno no es alguien que lo que hace, cuando le pillan contratando trabajos precarios y tratando así a los trabajadores, un president digno no es el que dice: «Vamos a acabar con los becarios».
No, señor Puig.
Un president no hace eso.

Un president acaba con el fraude y un president debe seguir prestando la posibilidad a los estudiantes valencianos de trabajar en un lugar tan honorable como la Presidencia de la Generalitat valenciana, algo que usted ahora mismo les va a impedir que sigan pudiendo hacer.

Mire, un president digno contrataría de verdad, contrataría en su justa forma a quien debe hacer este trabajo.
Pero, y ahora me estoy repitiendo, pero déjeme que le acabe con una pequeña consideración sobre algo que hemos escuchado esta mañana y que me temo que vuelve a ser de rabiosa actualidad.

Antes lo ha dicho la señora Bonig.
La UDEF, acabamos de saber que rastrea el desvío de ayudas para el fomento del valenciano hacia medios de comunicación alineados con el proceso independentista, y descubre retiradas de dinero sospechosas.

Ya he visto que usted no me ha respondido a qué es un becario.
Ya he visto que no me ha respondido a lo del trabajador precario, ni que nos pone aquí su responsabilidad ante el tema de aquellos que trabajan no en una conselleria lejana, no, no, en la Presidencia de la Generalitat, a su lado, señor Puig.

Ya veo que no me responde.
Respóndame por lo menos a la UDEF.
Y solo le pido un favor, sólo le pido un favor, señor Puig: no me responda como sus socios, no me responda como sus amigos nacionalistas, no pronuncie aquella frase: «¿Qué coño es eso de la UDEF?
».
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Cantó.

La resposta a esta pregunta correspon al president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

Moltes gràcies, senyor Cantó.

Bueno, voy a intentar superar el impacto de los insultos, porque desde luego para mí lo más importante es ejercer el cargo con dignidad.

Pero, en cualquier caso, yo le voy a decir una cosa: respecto a esta cuestión que usted plantea, le tengo que decir que yo sí que fui becario.
Fui becario, y sé cómo se trata, o se trataba desgraciadamente en los medios de comunicación a muchos becarios.

Pero le tengo que decir que así no se les trata en la Generalitat.
Y lo que he dicho yo no es que se vaya a acabar con los becarios.
Lo que se va a acabar es con un modelo de becas que viene del pasado y que ahora, al parecer, no es el modelo adecuado.

Y eso lo que vamos a hacer.
Pero, en cualquier caso, más allá de estas becas, que son fundamentales, que han servido para que muchas personas… Muchas personas que sí que, claro, hablo con ellas.

Hay muchas personas que están en medios de comunicación, que ahora vienen a darme las gracias por haber trabajado, y ha sido gente que ha estado trabajando con nosotros, y ahora está en medio de comunicación.

Claro que ha servido, y claro que tenemos que hacerlo mejor, sí yo lo reconozco.
Si se ha hecho mal, pues se va a actuar en consecuencia.
Pero, desde luego, hablar de explotación me parece que es muy, muy, muy sobrepasado de la realidad.

En cualquier caso, para nosotros, como le he dicho anteriormente, es fundamental la formación.
Este año, esta legislatura fundamentalmente, queremos que sea la legislatura de la formación profesional, el impulso definitivo a la formación dual y también la conexión entre la FP y la formación-ocupacional.

Les anunció que la conselleria de educación en las próximas semanas va a llevar al Consell un acuerdo para que los jóvenes que cursan FP puedan realizar las 400 horas lectivas que deben hacer en centros de trabajo, también en consellerias, en empresas públicas, estableciendo un sistema de tutorías, junto a los tutores del centro educativo.

El programa Avalem Joves ha sido una experiencia de un extraordinario éxito.
De hecho, la Unión Europea ha felicitado a la Generalitat valenciana por hacer posible este programa.

Y, además, le tengo que dar una buena noticia, y es que ya tenemos, esta semana ha llegado la autorización de la Unión Europea para destinar 50 millones en 2020 para contratar a más de tres mil quinientos jóvenes (aplaudiments) que tendrán la oportunidad de trabajar por primera vez.

Avalem Joves, en su conjunto, ha permitido en este tiempo que 679.
000 acciones formativas sean realidad en menores de 30 años y más de cuarenta y dos mil beneficiarios.

Además, con la finalidad de mejorar estos planes impulsaremos la adhesión de ayuntamientos al acuerdo marco firmado por los agentes sociales para las remuneraciones de los beneficiarios, para que en todos los planes haya una claridad, transparencia en una tabla salarial única.

Seguiremos impulsando las ayudas de transformación de contratos también para indefinidos y para eso el Consell invertirá este año 12 millones de euros.

Este Consell, señor Cantó, está empeñado en conseguir que los jóvenes tengan un proyecto de vida sólido a través de conseguir trabajo.

En esta legislatura, el paro juvenil ha disminuido en 21 puntos, del casi 60 % -59,7 %- en el 2015 al 29 % ahora, según la EPA.

Obviamente, no es para estar orgullosos.
Estamos en el camino correcto.
Pero ese 30 % casi de jóvenes merecen una oportunidad y este Consell hará lo posible por dársela.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Pregunta que formula el senyor Llopis.

El senyor Llopis Pascual:

Moltes gràcies.

Sí, eixe 30 % de joves mereixen una oportunitat, senyor president, però sense cap discriminació, perquè som una comunitat molt diversa, molt rica en matisos, perquè (inintel·ligible) … hem anat construint any a any, segle a segle.
I no tots hem tingut la sort de viure en valencià, viure en castellà de forma habitual.

Esta setmana rebíem un correu d'una estudiant d'una universitat pública que ens comentava que no li donaven el grau de màster necessari per a poder presentar-se a unes oposicions, perquè no tenia el grau C1 de valencià.
Però és que esta estudiant hauria de saber que l'interessava més obtindre el C1 que el màster per a presentar-se a unes beques en la conselleria d'hisenda, perquè li valoraren quasi el doble.

Jo crec que hem de potenciar el coneixement de les dues llengües, però no tots els valencians i valencianes hem viscut al mateix lloc, en la mateixa població i en el mateix ambient.
I el Consell deuria ser conscient que a voltes en algunes determinades bases discrimina a alguns jóvens valencians i valencianes.

¿Vosté considera que un màster oficial, per exemple en Economia, siga valorat quasi a la mitat que el C1 de valencià per a unes beques en la conselleria d'hisenda?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Llopis.

Li contestarà el conseller d'educació, cultura i esport.

Conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

Mire, no només som conscients que tot el món no ha tingut les mateixes oportunitats fins ara, sinó que des que està este govern estem apostant de forma específica en la formació en totes les llengües.

De fet, li he de traslladar que no només estem apostant de forma específica perquè el professorat es forme cada dia més en l'ensenyament de llengües estrangeres i també de valencià -hem creat més de deu mil places específiques a les escoles oficials d'idiomes perquè el nostre professorat aprenga i ensenye d'una manera diferent perquè tots els xiquets i xiquetes tinguen les mateixes oportunitat-, sinó que, a més a més, estem cada dia més avançant en una oferta diversa perquè en aquells llocs on especialment han tingut dificultats, fins ara no s'ha apostat perquè s'aprenguen diferents llengües, doncs que en les diferents escoles oficials d'idiomes hi haja cada dia més formació.

De fet, li he de dir que som el territori que més matriculats té aprenent llengües.
Per tant, ¿què vol dir això?
Que no nomes estem fent una oferta cada vegada major, no només estem apostant cada dia més perquè tota la ciutadania valenciana aprenga diferents llengües, sinó que, a més a més, s'està demostrant que el poble valencià, que els valencians i les valencianes no tenim un problema de llengües, tenim una necessitat d'aprendre llengües.

I, precisament, per això està treballant este govern, perquè tot el món tinga les mateixes oportunitats i de veritat en esta terra deixem de tirar-nos les llengües a la cara i comencem a utilitzar-les per a comunicar-nos.

Gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyoria, té vosté la paraula.

El senyor Gracia Calandín:

Gràcies, president.

I en este parlament deixem de tirar balons fora i contestem a les preguntes.
(Aplaudiments)

Señor president, su gabinete ha sido una vez más un ejemplo claro de lo que no se debe hacer.
Así se lo ha hecho saber la inspección de trabajo en el caso de esos 28 becarios de presidencia.

Y es que en los programas de formación mediante becas en la Administración no están exentos de polémicas.
Esta misma semana hemos conocido que incluso el Ayuntamiento de Valencia ha aplicado la tijera pagando a sus becarios menos de lo que legalmente les correspondía.

Otro caso, «La dipu te beca», donde los sindicatos advirtieron de un posible fraude laboral al utilizar algunos ayuntamientos la figura del becario para sustituir al personal de plantilla en vacaciones.
Esto no es más que la punta del iceberg.

La tasa de temporalidad de nuestros jóvenes, por ejemplo en el periodo estival del 2019, superó el 90 %.
Nuestros jóvenes son las principales víctimas en un modelo injusto que en muchos casos no cumplen con las garantías mínimas de sus derechos laborales.

Por eso hoy, president, le pregunto: ¿con qué medidas concretas y mecanismos cuenta el Consell del Botànic para garantizar y luchar contra el abuso en la precariedad laboral de nuestros jóvenes?

Moltes gràcies, president.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà la vicepresidenta primera del Consell.

Té vosté la paraula, senyora Oltra.

La senyora vicepresidenta i consellera d'Igualtat i Polítiques Inclusives:

Gràcies, senyor president.

Miren, jo no sé si tenim algun problema de comprensió oral, perquè el president ha explicat ja que el model de beques, en quant tingam l'acta de la inspecció, que encara no la tenim, el primer que s'ha de fer és llegir-la, canviarà un model que porta dècades, i no només en la Generalitat.

Mire, jo li vaig a preguntar una cosa: quan en el BOE, en 2014, s'aprovà l'acord del Congrés dels Diputats per als becaris en el Congrés dels Diputats a 1.
000 euros al mes -en concret, 12.
900 a l'any- i el senyor Cantó era diputat en el congrés, ¿anava als becaris a dir-los: «Eh, chavales, ¿cómo os va?
Eh, chavales, ¿os tratan bien?
¿Encadenáis contratos?
»?
No sé si això passà.

El que sí sé és que quan el Grup Podemos, en el Congrés dels Diputats, en el 2017, va presentar una proposició de llei perquè no s'encadenaren els contractes dels becaris en el Congrés dels Diputats, el PSOE i Compromís van votar a favor.
¿Sap vosté el que va fer Ciudadanos amb el senyor Cantó allí?
Abstindre's.
(Aplaudiments) Això…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Senyories, continuem amb la sessió de control.
Ara, la pregunta que formula, en nom del Grup Parlamentari Compromís, el síndic del grup, l'il·lustre diputat Fran Ferri.

Senyories, escoltarem el senyor Ferri en la pregunta de control.

Senyories, escoltarem la pregunta de control.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor president.

Hui des de Compromís li preguntem pel full de ruta del Consell per a consolidar la reforma tributària del govern del Botànic.
Una reforma que va configurar un sistema fiscal progressiu com a garantia del sosteniment dels serveis públics i de la igualtat d'oportunitats.

I esta redacció que li acabe de llegir no és meua, forma part del primer punt de l'últim eix del pacte del Botànic.
I no per ser l'últim és el menys important, perquè d'una fiscalitat justa, d'un tracte just depén que pugam complir la resta del pacte del Botànic, un acord per a millorar la vida dels valencians i les valencianes.

Pot ser per això la lluita per la justícia fiscal ha tornat a la primera línia del debat públic ací i a la resta del món.

Mire, senyor president, este d'ací és el programa dels laboristes britànics.
Volen recaptar vora cent mil milions d'euros, augmentant l'aportació de les grans fortunes i de les grans corporacions.
I, amb eixos diners, enfortir els serveis públics, fer una revolució verda i democratitzar els sector econòmics fonamentals per a la transició ecològica, com ara el sector de l'energia.
I 163 economistes de les millors universitats del món ja han signat este document, avalen este programa.

Un altre exemple.
Este cap setmana, en una entrevista, l'economista Thomas Piketty feia una defensa aferrissada de la fiscalitat.
Deia: «Desde el momento en que uno obtiene altos ingresos se ha beneficiado de muchas otras personas.
Mi experiencia ha confirmado mis convicciones».

I dic que és una bona notícia que este tema -el tema de la fiscalitat- estiga sobre la taula perquè les esquerres no ens podem resignar al que alguns dien que era la fi de la història: el triomf del neoliberalisme sobre qualsevol intent de treballar per la justícia social.

Tampoc podem caure en la trampa dels que volen fer de l'odi el centre del debat polític.
El centre del debat de la vida política de les esquerres i de les institucions ha de ser com millorar la vida de les persones, com fer que les institucions funcionen per a la majoria i no per a una minoria de privilegiats.

Per cert, senyor president, després de vore les imatges del 25 de novembre, he de rectificar les meues paraules en el darrer ple, en el debat de la llei de mesures de l'altre dia des d'esta trona.
Els fanàtics de l'odi no només són vagos i maleantes, també són profundament covards, i usen l'odi de tapadera per als seus negocis.
I el seu negoci és pujar els impostos als mileuristes per a baixar-los els impostos a les grans corporacions i a les grans fortunes.
(Aplaudiments) Eixa és la raó de ser de l'extrema dreta, que el penúltim de la societat s'enfronte a l'últim, mentre els de dalt s'ho emporten calentet.

Però això no ho expliquen.
Això no ho expliquen.
És el seu programa ocult.
Però és normal que no s'atrevisquen.
Si són tan covards que no són capaços de mirar a la cara una víctima de la violència masclista en cadira de rodes, ¿com van a ser valents per a explicar el seu programa electoral que només busca que els rics siguen més rics i els pobres siguen més pobres?
(Aplaudiments)

I davant d'això, senyor president, hem de plantejar una alternativa.
Parlava abans de Corbyn i de Piketty, però no cal anar-se'n molt lluny, ací este govern, el govern del Botànic, al nostre país també va fer una reforma tributària, dins del marge que tenim, que no és molt, però tenim ahí un marge, ¿no?
Una reforma basada en un estudi molt rigorós per una comissió d'experts, i el resultat es pot resumir en un fet: quan governava la dreta, érem el territori on els rics pagaven menys i les rendes mitjanes i la gent treballadora pagava més, i ara, amb la reforma del Botànic, és al revés: posar les institucions al servei de la majoria és baixar els impostos a més d'un milió i mig de valencians i pujar l'aportació que fan els més rics.

Perquè el debat clau no és si se pugen o se baixen els impostos.
És a qui se li baixen els impostos i a qui se li exigix un esforç major.
Per això és important que aprovem, senyor president, l'esmena que hem presentat conjuntament els tres grups del Botànic a la llei de mesures.

Volem pujar l'impost d'actes jurídics documentats.
Aquell que ara paguen els bancs, eixe que la dreta pujava quan el pagaven les persones i, ara, que volem que paguen els bancs, no estan d'acord.

I en eixe marc ens hem obert a aplicar una de les recomanacions de l'informe: facilitar la transició d'empreses de reduïda dimensió i que eixos prop de trenta milions de recaptació extra servisquen per a millorar la vida dels que menys tenen.
No són els cent mil milions del senyor Corbyn, no ho són, però almenys està en la seua línia: governar per a la majoria i no per a uns pocs.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Li contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyor Ferri.

Com vosté ha explicat molt adequadament, una de les grans fites d'este govern en l'anterior legislatura fou precisament la reforma tributària del 2016.
Una modificació que va permetre liquidar eixe sistema fiscal més regressiu d'Espanya implantat per l'anterior govern dels darrers vint anys.

Vam ser capaços en aquell moment de trencar una gran mentida que s'havia instal·lat en l'opinió pública.
La mentida era que el sistema fiscal de l'anterior govern era un sistema just, i no era aixina.

El sistema fiscal utilitzava desenes de deduccions amb impacte irrisori per tal de vendre eixe discurs de la baixada d'impostos.
Un discurs que amagava una gran injustícia: en la Comunitat Valenciana les rendes baixes i mitjanes pagaven més que en la resta de les autonomies, com vosté ha dit, mentre que a les rendes altres se'ls demanava un menor esforç fiscal que en altres comunitats.

En concret, el tipus valencià d'IRPF era el més elevat de totes les autonomies en els dos trams de renda més baixos, és a dir, fins 12.
450 euros.
I, en canvi, teníem el segon més baix per als trams entre 60.
000 i 120.
000.
Només ens superava, això sí, Madrid.

Senyor Ferri, considerarà amb mi que, efectivament, això no tenia cap tipus de trellat.
A més a més, que això es fea en els anys més durs de la crisi, imagine's vosté.
La pressió fiscal requeia fonamentalment per a aquells que menys possibilitats tenien.

Este govern, amb la reforma fiscal primera, dins de les nostres limitacions, com vosté ha dit, ha fet possible que un milió i mig de valencians i valencianes paguen hui menys impostos, mentre seixanta mil persones amb rendes més elevades aporten més per a ajudar al conjunt de la societat.

Vam introduir, per tant, la progressivitat fiscal, que és allò que consagra l'article 31 de la Constitució.
Hi ha qui només reivindica la Constitució, però només amb vist les solapes de la Constitució.

Com vosté sap, la rebaixa en l'IRPF es va finançar, a més, amb la unificació de l'impost de successions i donacions situant-nos en aquell moment en la mitjana de les autonomies.

A la Comunitat Valenciana, en el 2018, n'hi hagué 187.
000 herències, 187.
000, de les quals el 88 % paga 0 euros, només al 12 % els ix a pagar, i este percentatge, únicament el 3 % abona més de 5.
000 euros.

Senyor Ferri, no farem allò que ha fet el govern andalús arribant, dient que va a fer una baixada de tots els impostos, i finalment l'única cosa que ha fet ha sigut rebaixar, bonificar el 90 % les herències de més d'un milió d'euros.
Eixa ha sigut l'única aportació que han fet.
(Aplaudiments) ¿A quantes persones els afecta que tenen més d'un milió herències?
¿A qui beneficien estes mesures?

Respecte a l'impost de patrimoni que grava als grans patrimonis i fortunes, el Partit Popular el tenia en la franja baixa, i en 2015 el vam modificar.
Ara, bé, és un impost que només paga el 0,97 % dels contribuents, a la Comunitat Valenciana 21.
495 persones, front als 2,2 milions de declarants d'IRPF.

La reforma tributària aplicada al 2017 es va dissenyar a partir -com vosté ha dit- del treball de la comissió conformada per experts de màxim nivell, esta reforma permetia revisar algunes figures impositives per tal de facilitar allò que és fonamental en la política fiscal.
El més important en la política fiscal és que tots ¡paguen!
, acabar amb el frau fiscal és la política més important que hem de fer.
I, per això, eixa lluita contra la invasió ja està tenint resultats, va estar abandonada en el passat però ara ens ha permés recuperar des del 2016 un total de 63,3 milions d'euros per a reforçar els serveis públics valencians, 63,3 milions recuperats de no declarants en patrimoni, successions i donacions.

Entre les campanyes, vullc destacar la lluita contra els declarants que canvien el domicili aprofitant el dumping fiscal que ens fan altres comunitats, i molt específicament la Comunitat de Madrid.
Enguany, hem recuperat catorze milions en detectar falsos canvis de domicili a Madrid.
La Comunitat Valenciana patix una doble discriminació, està infrafinançada i sotmesa al dumping fiscal d'altres comunitats.
Esta competència deslleial afecta a les nostres empreses valencianes que han de poder treballar en condicions d'igualtat amb la resta d'Espanya.

En qualsevol cas, este Consell reforçarà la lluita contra l'evasió fiscal, i ho anem a fer ara amb un instrument potent que és l'Agència Tributària Valenciana.

Ara, es posarà també en marxa l'observatori fiscal de la Comunitat Valenciana amb participació d'agents socials i societat civil per tal de fer un sistema progressiu i sostenible, és una iniciativa pionera.
I, també, per a l'any que ve li anuncie que anem a treballar conjuntament, a través d'eixe observatori també, per la nova fiscalitat verda, que està clarament orientada en allò que ens hem compromés que és la declaració d'emergència climàtica.

Per tant, eixe és el camí a seguir, el camí que porte justícia fiscal i justícia també en la nostra relació mediambiental.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Passarem, senyories, a la pregunta de control que formula el Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Té la paraula la síndica del grup, il·lustre diputada Ana Vega.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Vega Campos:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor president, ¿conocía la gravedad de las sentencias de los ERE y la imputación, investigación, de su hermano por fraude en subvenciones?
¿Piensa dimitir y convocar elecciones y someterse a la voluntad popular?

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà el president del Consell.
(Remors)

El senyor president del Consell:

A la primera pregunta, no; a la segona pregunta, no.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.

Té la paraula la síndica del Grup Vox Comunidad Valenciana.

Quan vosté vullga.

La senyora Vega Campos:

Muchas gracias.

Mire, señor president, ya conocíamos la respuesta.
(Veus)

Usted dijo,…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

La senyora Vega Campos:

…usted dijo no sentirse concernido en la cuestión sobre su hermano, y aunque usted diga que no, las subvenciones públicas que se le otorgaron a su hermano han sido desde 2015 hasta la actualidad, curiosamente desde que es usted president de la Generalitat.
Así que creemos que sí, le corresponde a usted como máximo representante de esta institución dar explicaciones sobre esta cuestión.

Pero es que es comprensible esta actitud por parte de ustedes pues en su partido, ya desde sus inicios, allá en 1879, han practicado el saqueo continuo a las instituciones españoles y al ciudadano.
Y siguen usando como medio de enriquecimiento personal estas instituciones, y a los hechos me remitido.
Desde el saqueo del Banco de España, 15.
000 millones de euros nada más, con el decreto Negrín que facultaba al ministro de hacienda a disponer a su antojo de aquel tesoro para que en el momento que lo considerara oportuno… (Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, senyories, per favor, demane silenci per a l'oradora que està en l'ús de la paraula.

Disculpe la interrupció.

La senyora Vega Campos:

No, si yo entiendo que se pongan nerviosos al escuchar su historia, pero, bueno, yo les he escuchado con respeto a ustedes.
(Aplaudiments)

Para que cuando lo considerara oportuno, se llevara el tesoro con las mayores garantías de plata, billetes, oro, todo lo que hubiera en aquel momento en el establecimiento central del Banco de España, y que en su segundo artículo del decreto Negrín decía textualmente: «El gobierno dará cuenta en su día a las Cortes de este decreto».

Pues, bien, los españoles llevamos 82 años esperando a que algún miembro del Partido Socialista explique dónde fue a parar ese tesoro, porque el Banco de España contenía el tercer tesoro más importante del mundo, y ya le digo yo dónde fue a parar: es el oro de Moscú, el que se llevó el mayor ladrón de la historia de España (aplaudiments), empezando por Negrín y pasando por el caso Flick, sobre la financiación ilegal del PSOE por…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

La senyora Vega Campos:

…por empresarios alemanes y el partido socialista alemán, Rumasa, Filesa, los fondos reservados, el caso AVE, todos ellos de la época del expresidente del gobierno Felipe González, eso sin entrar a valorar otras cuestiones como el caso de los GAL, hasta por fin llegar a la reciente sentencia de los ERE; de momento, el saqueo de 680 millones de euros, y digo de momento porque quedan casi 150 piezas por resolver y veremos si no le quitan ustedes el pódium a los Pujol.

Sus compañeros de Andalucía, durante más de treinta años, estuvieron saqueando las instituciones andaluzas para llenar sus bolsillos socialistas y los de sus amigos de los sindicatos.
Eso sí, con ninguna finalidad social, salvo que por finalidad social se entienda gastarse el dinero público en prostitutas y cocaína, y ya tenemos el título para la película, señorías: ciento cuarenta años de honradez.
(Aplaudiments) ¿No les da vergüenza, señorías, pertenecer a un partido con esta historia?
¿Son conscientes ustedes de que van camino de convertirse en la organización criminal más longeva de toda Europea?
Longeva y eficaz, eso sí.
¿Y no se avergüenzan los señores de Compromís y de Podemos de ir de la mano en nuestra comunidad de un partido que cada día se parece más a una organización criminal?

Si no fueran ustedes tan cutres en sus métodos, bien podrían haber salido ustedes de una novela de Mario Puzo, porque ustedes hacen eso, cuidan muy bien de la familia, de la familia carnal y de la política en forma de subvenciones públicas.
(Aplaudiments) La empresa de su hermano y sus socios se lo llevaron crudo y usted no se siente concernido.
Pero, ¡si hasta su socio de gobierno, en este caso el conseller Climent, ha expedientado a su hermano y a sus socios por actuar como un cártel en un concurso!
Y el expediente dice :«dada la especial gravedad de sus consecuencias sobre los consumidores y sobre el correcto funcionamiento de los mercados.
» Piensen bien, señores de Podemos y de Compromís, con quién andan el camino.

Ustedes los socialistas han escrito el tratado sobre el expolio; del bolsillo del trabajador al de mi familia.
Son expertos en saquear las instituciones españoles.
Son expertos en escurrir el bulto y esconderse en la herencia recibida.
Pero afortunadamente se les acabó el chollo, y esto lo confirma su tendencia a la baja en las últimas elecciones que, aunque ustedes se empeñen en decir que han ganado, les recuerdo que han perdido casi un millón de votos, y todo eso antes de la sentencia de los ERE.

Señor president, Ximo Puig, no castigue más a los ciudadanos con sus pésimas políticas, si entre ustedes los que conforman el Botànic ¡ni siquiera se soportan unos a otros!
Y lo estamos viendo a diario.
Hay que ver, señores de Compromís y de Podemos, lo beligerantes que son ustedes con la corrupción de los de enfrente pero lo bien que se la tragan cuando la tienen al lado.
(Aplaudiments)

Dimita por un ejercicio de higiene democrática, dimita y convoque elecciones.
La semana pasada usted dijo: «Las cosas que no se han hecho adecuadamente hay que corregirlas y tienen sus responsabilidades.
» Asuma de una vez las suyas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, president.

No para, señora síndica, de sorprenderme.
Para lo poco que les gustaban a ustedes las elecciones, ¿ahora quieren otra más?
(Rialles) Pero, ¡si han estado muchísimos años en su historia que no querían elecciones!
Y ahora ¿quieren más?
(Aplaudiments) Si hace muy poco que votamos, hace muy poco que votamos y que los valencianos y las valencianas, ahora sí, en democracia, decidieron, decidieron.

Y, por tanto, pues, ¡oiga!
, yo ya no voy a contestarle las mentiras permanentes que está diciendo porque no me corresponde, yo simplemente he dicho con total claridad, con total claridad que confío en la justicia, que confío absolutamente en los técnicos, los funcionarios de la Generalitat y que, por tanto, si alguien ha hecho alguna cosa mal pues tendrá que asumir su responsabilidad.
Eso es lo que hay.

Lo demás, lo que pasa de verdad es que, claro, este ejercicio que ha hecho usted de la historia, es que no para ya, sinceramente, de alarmarme.
Lo vi ayer, ayer casi me coge un síncope cuando me pasan una fotografía y que se atreven a poner aquí ¡una cruz gamada!
O sea, es que me parece ¡terrible!
, ¡terrible!
(Aplaudiments) ¡Se atreven a poner aquí una cruz gamada!
Me parece increíble.
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor president del Consell:

El respeto a la historia y a las personas que han muerto por la libertad debería hacerles bajar la cabeza, ¡debería hacerles bajar la cabeza!
(Aplaudiments) Porque cuando lo que ustedes representan estaba gobernando dictatorialmente España ustedes sí que estaban beneficiados de todo y para todo.
(Aplaudiments)

Nosotros respetamos a todos aquellos que dieron la vida por la libertad, lo respetamos, y además queremos a través de la ley de memoria democrática que tengan, que tengan… Señora Bonig, no debe usted hablar ahora, ¿no?
Ya sé que nos está diciendo los falangistas (veus), pero, bueno, lo que quiero decir…

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor, demane silenci.

El senyor president del Consell:

¡Es que no para!
, es así.
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, demane silenci.

El senyor president del Consell:

Es que interviene hasta cuando interviene Vox.
(Rialles) Bueno, que eso… (Remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.
(Remors)

Senyories, demane silenci, demane silenci per a l'orador.
¡Demane silenci per a tots els oradors!

El senyor president del Consell:

Mire, el desastre que usted ha verbalizado aquí no tiene nada que ver con la historia de este país, pero yo no voy aquí a intentar caminar por la senda de la confrontación, del odio, del rencor que representan ustedes.
Ese no es el camino, no es el camino ni de este gobierno, ni es el camino que nosotros hemos emprendido en la Comunitat Valenciana a través de la convivencia, la cohesión, y la libertad.

Y, por tanto, lo único que tengo que decirle es, respecto a la responsabilidad, si yo tengo que asumir alguna responsabilidad por algo que ha pasado en Andalucía, que ya se asumieron por parte de los responsables políticos en su momento, los responsables las responsabilidades políticas, pues el Partido Popular debería asumir la responsabilidad, por ejemplo, la presidenta del Partido Popular debería asumir la responsabilidad por lo que ha pasado con los presidentes de la Comunidad de Madrid, y eso no tiene ningún sentido, ellos ya tienen suficiente con asumir lo propio que ha pasado aquí.
(Aplaudiments) Pero, pero, claro.

Y usted ¿asume alguna responsabilidad por lo que ha dicho el señor Ortega Smith, ¿admite alguna responsabilidad o está de acuerdo con el señor Ortega Smith?
(Aplaudiments i remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories.

El senyor president del Consell:

Claro, desgraciadamente no solo ustedes están de acuerdo con lo que ha dicho, lo que ha hecho ese señor, por decir algo, no solo ustedes, también desgraciadamente un partido de trayectoria democrática no ha sido capaz de levantar la mano en contra de esta cuestión.
(Aplaudiments)

Hannah Arendt dijo que ante la banalidad del mal hay que estar siempre alerta para evitar que ocurra, ante la banalidad del mal.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.
(Aplaudiments)

Senyories, escoltarem…

La senyora Cerdán Martínez:

Señor presidente.

Señor Puig, qué opina de que la consejería de su socio, el señor Climent, le haya abierto a su hermano un expediente sancionador por competencia desleal.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Contestarà l'honorable conseller d'Economia Sostenible, senyor Climent, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Vaig a intentar també ser breu, no?
, com la senyora Cerdán.

Legalitat i compliment del procediment administratiu.
Treball amb molt de rigor, com ho fa aquest Consell.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyora Llanos, té vosté la paraula.

La senyora Massó Linares:

Ximo Puig, desoyó las denuncias antifraude para seguir subvencionando a las sociedades de su familia.

Señora Oltra, si la investigación que está en curso sobre la familia del presidente llegara finalmente a acabar en condena, ¿piensan ustedes seguir apoyando este gobierno?

Muchas gracias.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà la vicepresidenta del Consell.

Senyora Oltra, vicepresidenta, té vosté la paraula.

La senyora vicepresidenta del Consell:

Ho tornem a repetir.
Perquè, clar, açò que el PP i vostés facen la mateixa pregunta i vostés no escolten les respostes que hem donat en la primera tanda.
Però, bé, no passa res.

Anem a vore.
Ho ha dit el conseller Marzà, ho ha dit el conseller Climent, ho ha dit el president, però ara li ho dic jo també.

Ací el que anem a vetlar és pel correcte funcionament de la Generalitat valenciana.
Eixa és la qüestió.
Ací hi ha concurrència competitiva per a les ajudes.
No com passava abans, que les ajudes que se donaven aixina, sap vosté?
Ara no, ara hi ha concurrència competitiva -cuidado, cuidado-, competència competitiva, uns barems, uns algoritmes que apliquen els funcionaris i en funció d'això ix una puntuació.

Després hi ha plans de revisió.
En general, aleatòries, i quan hi ha una denuncia, com bé ha explicat el conseller Marzà i el conseller Climent, quan hi ha una denúncia sobre un tema específic s'aplica una revisió comptable específica.
Si hi ha una irregularitat, se demana el reintegrament i se trasllada a Fiscalia per si, a banda d'una irregularitat, hi haguera un indici penal.

Senyories, estado de derecho.
Sé que els costa entendre este concepte, però es diu estado de derecho.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, continuarem en la sessió de control, ara en la pregunta que formula la síndica del Grup Parlamentari Unides Podem, la il·lustre diputada Naiara Davó.

Escoltarem en silenci la pregunta que a continuació ens formula.
Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Davó Bernabeu:

Gràcies.

Bon dia, senyories.
Bon dia, president.

El passat 12 de novembre, dos dies desprès de les eleccions generals, Pedro Sánchez y Pablo Iglesias van signar un preacord de govern, un preacord per a l'esperança, un preacord que, encara que ha de sumar una majoria parlamentària necessària, dibuixa un nou horitzó de futur pel conjunt d'Espanya i per també la Comunitat Valenciana.

Ací, amb el Botànic, Unides Podem, Compromís i PSPV hem estat l'avantguarda dels governs de coalició i de canvi, amb un govern que primer va posar en peu la comunitat i ara està posant-la en marxa, després de reparar i restablir allò que durant dècades va destrossar el Partit Popular.

Anem completant el canvi iniciat fa quatre anys, juntes anem ampliant els drets en vivenda, educació, sanitat, polítiques verdes.
Tenim un govern feminista i al servei de la gent, capaç de mirar als ulls a les víctimes de violència masclista, orgulloses d'un govern que mira als ulls del seu poble i no els gira la cara.

Ara Espanya podrà caminar en la mateixa direcció, gràcies a l'impuls de Unidas Podemos, de la capacitat del PSOE d'adaptar-se a les noves exigències del segle XXI.
El nou Govern d'Espanya serà el primer govern de coalició des de la transició, el primer que combina una força popular i valenta amb una altra amb experiència i bagatge.

S'apropen temps de transformacions on les polítiques haurem d'estar a l'alçada dels grans reptes, quatre reptes principals: el repte de la desigualtat social; el repte territorial i de la reforma de l'estat de les autonomies per a caminar cap a un estat plurinacional i federal; el repte democràtic davants els autoritaris que volen retallar les llibertats i els drets de les espanyols i dels espanyols, i, per últim, el repte climàtic.

Quatre grans reptes que ja estem enfocant amb garanties des de La Generalitat, però que no podem afrontar sols.
Necessitem un gran acord per coordinar les polítiques de la Generalitat amb el govern central.
Nosaltres treballarem colze a colze amb els nostres governs per fer valer l'Agenda Valenciana i coordinar les polítiques transformadores que ja tenim en marxa el Consell i que podem posar en marxa al Consell de Ministres.

Per això, el preacord del govern és una esperança per a Espanya, per a totes, perquè vol treballar en la mateixa direcció que està treballant el Botànic, una direcció amb uns principis clars, basats en la igualtat, la justícia, la redistribució, la fraternitat.
Un rumb cap a un Espanya democràtica, sobirana i al servei de les majories socials que ens mereixem.
El Botànic marca rumb i model de govern a seguir, ja ho han vist.

És l'hora de la comunitat.
El preacord és oportunitat per poder avançar, com anuncia, en la protecció dels serveis públics, en la ciència com a motor d'innovació econòmica i en la vivenda com a dret, en la lluita contra l'emergència climàtica i en les polítiques feministes.
També en les reivindicacions històriques d'aquesta terra i en el problema de finançament.

Ara hi hauran dos forces aliades per poder tirar endavant les reivindicacions valencianes, amb una voluntat ferma que fer una planificació coordinada amb el nou executiu, un treball conjunt amb el nou govern estatal, per assolir els objectius que ens marquen des d'ací, els objectius per a la nostra terra.

I és que amb el Botànic la comunitat ja no és una simple observadora en Espanya.
Ara tenim un govern sensible a les demandes dels nostres ciutadans i tenim un projecte de futur.
Ara la comunitat pot i deu ser protagonista en la política espanyola.
No tornarem a ser marginats mai més perquè ja no tindrem governs subordinats a Madrid.

Tant a Espanya com a la Comunitat Valenciana tenim molt a guanyar amb aquest preacord de govern, si som capaços de convertir-la en una realitat el pròxim mes de desembre.
Haurem de posar tots els nostres esforços perquè el nou govern es traduïsca en més drets, més igualtat per a les valencianes i per als valencians.

Per aquesta raó, li preguntem avui, senyor president: com valora el preacord per a la formació d'un govern de progrés i de coalició entre Unides Podem i el Partit Socialista?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria, per la pregunta formulada.

Li contestarà el president del Consell.

El senyor president del Consell:

Moltes gràcies, senyora Davó.

Moltes gràcies, president.

La valoració que fan en tant en quant el president del Consell és una valoració extraordinàriament positiva, primer perquè hi ha un indici que pot haver govern, la qual cosa és fonamental per a nosaltres, no podíem continuar en esta situació d'interinitat i de falta d'estabilitat en la política espanyola, repercutix molt negativament per a la Comunitat Valenciana i, per tant, és important que hi haja govern.
I que hi ha un govern progressista és extraordinàriament important per a nosaltres, un govern còmplice que siga capaç de treballar conjuntament amb la Generalitat i amb altres comunitats autònomes per tal de millorar la vida de les persones, que és pel que nosaltres estem ací.

Sap vosté que este govern està començant, encara en estos moments, en un procés previ, perquè evidentment hi ha un procés d'investidura i hi ha totes les dificultats que existixen.
Però davant d'este govern hi ha les mateixes prevencions catastròfiques que hi havia en el seu moment respecte al govern del Botànic.
I afortunadament, en estos quatre anys, ja quatre anys i uns mesos, ha anat millor per a la Comunitat Valenciana.

Des de 2015 s'han creat 275.
000 llocs de treball, un increment del 16,8 % front la mitjana estatal del 12 %.
Som la segona comunitat en increment de les afiliacions.
La taxa d'atur està en un 13,91, per baix de l'Estat.
Quan nosaltres entrarem al govern estàvem per damunt del 23 %, és a dir, s'ha baixat en 10 punts.

També és una prioritat que la sanitat en estos moments siga una sanitat molt més accessible, per això s'han fet totes les polítiques, per tal de millorar les prestacions.
Hi ha un milió i mig de persones que ja no paguen els medicaments, hi ha persones en estos moments que són operades, que abans no ho eren, més quinze mil en la malaltia d'hepatitis.

Per tant, és extraordinàriament important que continuen estes polítiques i ara les puguem fer junts en Espanya.
Tenim grans fites.
Una d'elles, sense dubte, tot el que significa la dependència, i que el Govern d'Espanya situe els recursos que són necessaris.
Que continuem en allò que ja va ser possible en el pressupost que acordaren en el seu moment per part del Grup Socialista i el Grup Podemos en Madrid, i també estava recolzat per Compromís.
Crec que va ser molt positiu que tinguérem els pressupostos, el Projecte de pressupostos, que per primera vegada complia en els valencians i en les valencianes, que posava el 10 % en les inversions.
Va ser una ocasió perduda, precisament perquè les dretes se van posar d'acord, juntament amb els independentistes, i van fer impossible que hi haguera este pressupost.

Però eixe és el camí, el camí que ha de seguir el Govern d'Espanya en relació a la Comunitat Valenciana, és el que ja se va aprovar en eixe projecte de llei de pressupostos.

Per tant, és fonamental que hi haja un govern obert, un govern plural, un govern que entenga la realitat d'Espanya, que és diversa, que és plural, que s'ha d'intentar buscar en el diàleg l'espai de trobada que necessitem els espanyols; i allunyar sobretot el que és l'odi, el rancor, el fanatisme, que en estos moments malauradament en estes eleccions ha entrat en força al parlament espanyol.

En qualsevol cas, crec que tot just hem de ser la medicina contra eixe malaltia, tots junts, perquè el poble valencià i el poble espanyol caminen en harmonia, en convivència i en cohesió, que és el que nosaltres, el govern valencià, humilment hem intentat fer durant este temps.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, president.

Senyories, el punt 12, que és la sessió de control al president del Consell ja ha finalitzat.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Els indique que anem a passar a votacions.

En primer lloc, els propose, ho hem comentat en la Mesa, que els punts 13, 14 i 15, que són l'elecció del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana, donem la benvinguda a tots els honorables convidats que ens acompanyen, especialment el senyor Ángel Luna, que és síndic de Greuges en funcions, i després d'esta votació podria ser síndic de Greuges.

Elegiríem en el mateix acte als tres membres del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.
I elegiríem també al membre que falta del Consell Valencià de Cultura.

Procedirem a llegir els dictàmens respecte a estes tres acords.

Donaré la paraula al secretari segon de la Mesa.

Si algú té alguna necessitat, pot abandonar l'hemicicle abans que comencem la votació efectiva.
Si hi ha alguna urgència.

Posarem ací les urnes.
En primer lloc la del síndic de Greuges, Consell Rector i Consell Valencià de Cultura.

Vaig a donar-li la paraula al secretari segon de la Mesa, el senyor Luis Arquillos, perquè llisca el primer dictamen, referent a l'acord de la Comissió de Peticions.

Senyor Arquillos, té vosté la paraula.

Elecció del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana d'acord amb la proposta de candidatura elevada al Ple de la Cambra per la Comissió de Peticions (BOCV 29)

El senyor secretari segon:

Gracias, presidente.

«La Comisión de Peticiones de las Cortes Valencianas, en la reunión celebrada el día 14 de octubre de 2019, de conformidad con lo establecido en el apartado 3, del artículo 2, de la Ley de Generalitat Valenciana, 11/1988, de 26 de diciembre, del Síndic de Greuges, ha acordado elevar al Pleno de la cámara, para la elección del Síndic de Greuges, la candidatura de d on Ángel Luna González, registro de entrada número 6.
457, propuesta por los grupos parlamentarios Socialista, Popular, Compromís i Unides Podem».

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Senyories, passarem enseguida a llegir l'acord de la Mesa de les Cortes Valencianes de proclamació dels candidats i candidates a ser elegits membres del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

Senyor Arquillos, té vosté la paraula.

Elecció de tres membres del Consell Rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació

El senyor secretari segon:

Señor presidente.

«La Mesa de les Corts Valencianes, reunida el 27 de noviembre de 2019, ha tenido conocimiento de la propuesta de candidaturas para la renovación parcial de los miembros del Consejo Rector de la Corporación Valenciana de Medios de Comunicación, que corresponden, sin más, a les Corts Valencianes elevarla al Pleno por la Comisión de Radiotelevisión Valenciana y el Espacio Audiovisual, en sesión de 26 de noviembre de 2019.
Una vez realizadas las comparecencias de las personas candidatas ante la comisión.

»Así mismo, la Mesa de les Corts Valencianes ha tenido conocimiento del informe elaborado por los servicios jurídicos de las Corts de no concurrencia de incompatibilidad para el cargo, según lo previsto en el apartado cuarto del artículo 13 de la Ley 6/2016, de 15 de julio, del servicio público de radiodifusión y televisión de ámbito autonómico de titularidad de La Generalitat.

»En consecuencia, habiéndose cumplido todos los requisitos y trámites previstos en la Ley 6/2016, de 15 de julio, del servicio público de radiodifusión y televisión del ámbito autonómico de titularidad de La Generalitat, la Mesa de les Corts Valencianes ha acordado proclamar las candidaturas al Consell Rector de la Corporación Valenciana de Mitjans de Comunicació de los siguientes señores y señoras: Vicente Cutanda Mansilla, Rosa María Yagüe Perales, Marc Pallarès Piquer.
»

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor secretari.

I ja, finalment, donarem lectura, pel secretari segon de la mesa, de l'acord de la mesa de proclamació de la candidata presentada pels grups parlamentaris per a cobrir la vacant existent en el Consell Valencià de Cultura.

Senyor Arquillos, té vosté la paraula.

Elecció d'un membre del Consell Valencià de Cultura

El senyor secretari segon:

Presidente.

«La Mesa de les Corts Valencianes, en la reunión del 19 de noviembre de 2019, ha tenido conocimiento del escrito con registro de entrada número 8.
803, sobre la propuesta de candidata realizada por el Grupo Parlamentario Unides Podem para cubrir una vacante en el Consell Valencià de Cultura.

»En este sentido, la Mesa de les Corts Valencianes, de conformidad con los artículos 178 y 182.
2 del Reglamento de las Corts, ha acordado proclamar como candidata a la señora doña Rosana Pastor Muñoz.
»

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Senyories, llegits els acords i els dictàmens anem a passar a votació.
La secretària primera de la Mesa de Les Corts llegirà per ordre alfabètic… Els recomane que accedisquen per esta banda i depositen primer la papereta en l'urna del Síndic de Greuges; després, els membres del Consell Rector i, finalment, del Consell Valencià de Cultura.

La secretària primera de la mesa els cridarà a votació.

Quan vosté vullga.

(La secretària primera crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen les paperetes en les urnes)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, anem a passar al recompte.
Començarem amb la…

Senyories, anem a començar el recompte.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini, el resultat ha estat el següent: vots a favor de la candidatura del senyor Ángel Luna González, 68 vots; vots blancs, 28.

D'acord amb el nostre reglament i havent obtingut més de 66 vots, que són els obligats per a aconseguir el mandat, queda proclamat síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana el senyor Ángel Luna González.
Enhorabona!
(Aplaudiments)

Li desitgem un bon mandat i una estreta col·laboració, que sap que les Corts Valencianes són la seua casa, i una col·laboració amb la nostra institució.

Senyories, passarem a l'escrutini ara dels membres del consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini de l'elecció dels tres membres per a integrar el consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació, el resultat ha sigut el següent: el senyor Vicente Cutanda Mansilla, 86 vots; la senyora Rosa María Yagüe Perales, 86 vots; el senyor Marc Pallarès Piquer, 86 vots; vots en blanc, 10.

Per tant, havent-se aconseguit els dos terços requerits perquè en primera votació siguen elegits membres del consell rector, queden proclamats membres del consell rector de la Corporació Valenciana de Mitjans de Comunicació els senyors Vicente Cutanda Mansilla, la senyora Rosa María Yagüe Perales i el senyor Marc Pallarès Piquer, que no sé si ens acompanyen.
(Aplaudiments)

Senyories, passarem, seguidament, a fer l'escrutini de l'elecció del membre del Consell Valencià de Cultura.

(El president fa l'escrutini)

Senyories, realitzat l'escrutini per a l'elecció d'un membre del Consell Valencià de Cultura, el resultat ha sigut el següent: la senyora Rosana Pastor Muñoz, 84 vots.
Blancs, 12.
Per tant, s'ha aconseguit el número mínim requerit de 66 vots.
Per tant, queda proclamada membre del Consell Valencià de Cultura, la senyora Rosana Pastor, (aplaudiments) que ens acompanya en este hemicicle i a la qual felicitem per la seua elecció.
(Aplaudiments)

El síndic de Greuges i membres del Consell Valencià de Cultura que ens honoren amb la seua presència, així como tots el convidats, els agraïm molt la seua presència.

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre el control de la pràctica coneguda com a dúmping fiscal en el marc d'una competència fiscal deslleial entre comunitats autònomes, presentada pel Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 4.
462, BOCV 22)

El senyor president de les Corts Valencianes:

I nosaltres continuem amb al nostre treball, ens queden dos punts en l'ordre del dia.
I el primer és el punt número 17 que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre el control de la pràctica coneguda com a dúmping fiscal en el marc d'una competència fiscal deslleial entre comunitats autònomes, presentada pel Grup Parlamentari d'Unides Podem.

Per a la seua presentació i defensa té la paraula la il·lustre diputada Beatriu Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia, senyories.

Bon dia al públic que assistix a este ple.

Bé.
Aquesta PNL havia de presentar-la el meu company Ferran Martínez, que com sabeu està de permís de paternitat, i, per això, aprofite també per donar-li l'enhorabona a ell i a la seua companya.
(Aplaudiments)

Així és que tractarem de suplir-lo a l'altura, si es pot.

I bé, este és un tema que per a nosaltres és central.
És un dels temes importants perquè posa en el centre -i crec que per al públic pot ser també interessant- perquè és un tema que posa en el centre del debat la unitat d'Espanya.

Ací veurem quins són els partits que utilitzen la crisi catalana com a gran bandera d'espanyolitat, com a bandera per a enfrontar espanyols entre ells i traure'n rèdit electoral.
Hui parlarem d'Espanya i parlarem d'unitat d'Espanya.

N'hi ha comunitats autònomes, com la Comunitat de Madrid presidida per Díaz Ayuso, que fan rebaixes d'impostos als rics per guanyar competitivitat contra les altres comunitats autònomes.
Recordem-ho, són les comunitats autònomes les que han de gestionar el benestar de la ciutadania.

Com es reconeix a la Constitució i als estatuts d'autonomia són les comunitats les que han de gestionar la sanitat i l'educació públiques, la política social, el medi ambient, l'habitatge; açò implica grans inversions públiques, capítols de despesa que són grans perquè els hospitals i les escoles, evidentment, no són gratis.
Aquestes inversions han d'estar substantivades en polítiques d'ingressos que garantisquen la sostenibilitat del sistema, sempre seguint el principi constitucional de proporcionalitat.

Doncs bé, hi ha comunitats que l'únic que volen és enfrontar als espanyols entre nosaltres.
Comunitats que volen una guerra de tos contra tots, comunitats que per la seua posició de privilegi a Espanya utilitzen totes les eines per confrontar-nos entre nosaltres.
Curiosa manera aquesta de defensar la unitat d'Espanya, no?
Senyors i senyores del Partit Popular -que ja no en queden quasi, en veig, sí?

Fer baixades massives d'impostos als rics a Madrid per enfrontar Madrid a la Comunitat Valenciana, per enfrontar Madrid a Castella, per enfrontar als espanyols i les espanyoles entre nosaltres, provocar una carrera a la baixa en una competència fiscal deslleial amb Espanya.
Sí, senyories, una carrera a la baixa, una espiral que acabarà amb la desaparició de certs tributs i la impossibilitat de tirar endavant les polítiques públiques que necessita la ciutadania espanyola.

Miren, nosaltres creiem en una Espanya oberta, democràtica i al servei de la gent.
Una Espanya unida en la defensa dels serveis públics.
A alguns partits només els interessa la unitat d'Espanya quan aquesta es traduix per carregar contra altres espanyols, com és el cas de Catalunya.
Una unitat de cartró que s'utilitza com a pedra contra altres ciutadans.

La unitat d'Espanya no pot ser un crit contra Catalunya.
La unitat d'Espanya es construix cada dia amb la igualtat entre els espanyols i les espanyoles.
I ací els únics que volen trencar aquesta igualtat són els membres del Partit Popular que volen privilegis fiscals per als madrilenys contra la resta de ciutadans de l'estat.

A la unitat d'Espanya s'arriba amb unitat tributaria i no amb una competència deslleial.
Per aquesta raó nosaltres defensem una harmonització de les bases tributàries de les comunitats autònomes.
Com ho volem fer?
A través de mecanismes operatius de coordinació entre comunitats autònomes o a través de la reforma de la legislació que regula determinats tributs.

Des de la Generalitat Valenciana hem de ser valents i no esperar més.
Hem de promoure les iniciatives i acords necessaris per aconseguir posar límits a la competència fiscal deslleial entre comunitats autònomes amb la finalitat de protegir la fiscalitat, els ingressos financers i, amb això, el nostre sistema de benestar i la nostra autonomia efectiva.

Per aquestes raons, hui, proposem tirar endavant una comissió normativa permanent que responga davant el mateix organisme, el seguiment i l'actualització periòdica de la normativa sobre els tributs cedits a les comunitats autònomes.

L'objectiu serà limitar l'aplicació de deduccions i bonificacions, com també establir uns nivells mínims de les bases imposables i liquidables dels tributs cedits, tant totalment com parcialment, a les autonomies.

De la mateixa forma hem de pressionar al Govern d'Espanya per establir uns nivells mínims de tributació comuns a les comunitats autònomes en els impostos de successions i donacions així com en l'impost sobre el patrimoni.

Espanya i la Comunitat Valenciana necessiten partits més compromesos amb la unitat del nostre país i menys compromesos amb aquells que fan dúmping fiscal trencant la igualtat entre espanyols i espanyoles posant les nostres administracions al servei dels rics en compte de posar-les al servei de l'interés general, també dels que menys tenen.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera de les Corts Valencianes, senyora María José Salvador Rubert)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Bé.
Procedim al torn de fixació de posició.
Els avance, senyories, que la il·lustre diputada farà un torn de rèplica conjunta a la finalització de que cada grup haja fixat posició, per a que tots vostés sàpien que no n'hi hauran rèpliques individualitzades en este torn.

I que quan ella conteste, no contestarà a l'últim sinó que farà una rèplica conjunta a les intervencions que hagen contradit en els seus arguments.

És el torn del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.
Té la paraula la il·lustre diputada Angeles Criado.
(Veus)

Un moment, senyoria.
Entenc que demana la paraula per clarificar.

El senyor Tormo Moratalla:

Para aclarar, discúlpeme, quizás he sido yo que no he entendido bien.

Entonces, ¿solo habrá una intervención por parte de la fijación de voto?
¿Y luego cerrará el debate la señora diputada de Podemos?
(Veus) Pues…

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Ara, vostés intevindran i fixaran posició.
La diputada que ha presentat la iniciativa farà una rèplica conjunta.
Aquells que hagen contradit en els seus arguments tindran un torn d'intervenció i finalitzarà la il·lustre diputada que ha presentat la iniciativa.
(Se sent una veu que diu: «No, no, no») Perdó, no fina… No, no, no, disculpen.
Vostés faran un torn d'intervenció i tancarem el debat aquells grups que hagen sigut contradits en els seus arguments.

Queda clar el debat per a tots i per a totes?

Molt bé.

Té vosté la paraula.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señora presidenta.

Señorías.

Qué curioso que Podemos hable de unidad de España justo en tema de impuestos, que solo les sirven para alimentar a los afines a ustedes a costa del dinero de los ciudadanos.

¿Saben ustedes cómo se mide la calidad política?
No se mide por quién recauda más, por quién hace pagar más impuestos a los ciudadanos; sino por quién da más con menos, cuidando que el dinero esté en manos de los ciudadanos que es donde mejor puede estar.

En Vox no salimos de nuestro asombro, son ustedes una verdadera caja de sorpresas.
¿Saben ustedes lo que es la corresponsabilidad fiscal?
Si eres libre para los gastos eres también libre para los ingresos.

Cuando se dio autonomía a las comunidades autónomas se dio esa corresponsabilidad fiscal.
Ahora ustedes reniegan de su propia autonomía, de verdad que no hay quien les entienda.
No puede haber libertad sin responsabilidad.

Miren, la autonomía en ingresos es fruto de la autonomía en gastos.
Ustedes, convencidos autonomistas e incluso federalistas y demócratas sólo si hacen lo que ustedes imponen, vamos, demócratas de fachada, conocen muy bien lo que es la dictadura, pero desconocen lo que es la libertad.

Ustedes, por sus políticas en el Botànic, solo llevan al déficit, al endeudamiento y a la crisis.
Ustedes solo recaudan y malgastan el dinero que tanto cuesta al ciudadano.
No sirven más que para engordar a la administración, tener a sus afines contentos y para arruinar a los valencianos.

Resulta que no pueden soportar que en otras comunidades, con el apoyo de Vox, desde fuera el gobierno se bajen los impuestos.
Resulta que, porque han decidido bajar sus impuestos y optimizar el buen uso de los ingresos, se ponen muy nerviositos.

Porque fomentan más la inversión, porque crecen económicamente más que el resto, porque los ciudadanos tienen más dinero en sus bolsillos, porque generan más riqueza, porque generan más empleo.
Todo esto les resulta realmente insoportable.

No pueden soportar que otras comunidades autónomas dejen más dinero en manos de los ciudadanos, que no recauden tanto por impuestos y presten similares o mejores servicios, creen más riqueza, empleo y libertad para sus ciudadanos.

En realidad, lo que ustedes pretenden es evitar que los ciudadanos vean que se pueden tener los mismos servicios y a la vez generar crecimiento, bienestar y empleo, sin saquear los bolsillos de los ciudadanos.

En el programa de Vox está cómo conseguir todo esto.
¿Sabe lo que buscamos desde Vox?
Una propuesta tributaria que no esquilme a los valencianos y recupere a la clase media trabajadora.
Una política fiscal justa, con un reparto equitativo de la carga fiscal entre los contribuyentes.

Una política fiscal eficiente, que facilite la estabilidad, promueva el crecimiento y elimine el gasto público ineficiente.
Vox defiende la justicia impositiva y por tanto un sistema fiscal progresivo.

Esta progresividad debe ser moderada, alejándose de la confiscación y centrando el objetivo redistributivo en los verdaderamente necesitados.
Por eso, en Vox proponemos una rebaja radical de la renta, la supresión del impuesto sobre sucesiones y donaciones, la supresión del patrimonio.

Con todo esto, le proponemos se planteen aplicar el dumping fiscal que tanto odian -así le llaman ustedes-, ya que crea crecimiento, riqueza y empleo.
¿O es que no buscan ustedes el beneficio de todos los valencianos?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula la il·lustre diputada Aitana Mas, per tal de fixar posició.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, presidenta.

Bon dia, senyories.

Els impostos són un dels mecanismes més importants mitjançant els quals els estats moderns aconseguixen finançar-se, i sobretot redistribuir la riquesa per tal de compensar les desigualtats econòmiques latents en la nostra societat.

Una part d'aquestos impostos els tenim transferits les comunitats autònomes, i és mitjançant aquest mecanisme com des del govern valencià podem desenvolupar aquesta activitat redistributiva.

A més, aquest tipus d'impostos no només ens doten de recursos econòmics per a poder pal·liar la desigualtat econòmica, sinó que també ens proporciona una part de l'autonomia que necessitem per tal de poder gestionar les nostres competències i dinamitzar la nostra economia, ja que com l'administració que es troba més propera a la totalitat dels valencians i de les valencianes.

No obstant això, la rivalitat que han creat els governs de la dreta en algunes autonomies obstaculitza la consecució d'aquest objectiu, ja que força la fixació dels impostos cedits a les comunitats, com ara l'impost sobre el patrimoni o també les successions i donacions a la baixa.

Aquesta reducció dels impostos es planteja com un mecanisme d'atracció d'inversions, sense parar atenció als enormes efectes negatius que la baixada, per no dir eliminació, de l'impost produeixen.

Què és el que passaria si totes les comunitats autònomes prescindírem d'aquesta classe d'impostos?
Doncs, la primera conseqüència seria que desapareixeria l'incentiu a la inversió al qual la dreta s'aferra.

I com a resultat final, només acabaríem per obtindre una important minva de la nostra capacitat recaptatòria, i amb això la redistributiva, el que seria un fort exercici d'irresponsabilitat.

És per això que defensem l'harmonització d'aquestos impostos, no a la baixa, sinó amb la fixació d'uns mínims que al mateix temps no siguen esquàlids.

En definitiva, uns impostos progressius que ens garantixquen que des del nostre territori puguem fer política, que és allò que volem fer per tal de treballar per millorar l'estat de benestar, ja que les comunitats autònomes som la base d'aquest.

D'altra banda, som conscients de l'interés que es té des d'aquelles autonomies on governa la dreta per a l'eliminació d'aquestos tributs.

Una vegada més, tornen a defensar els interessos dels més rics, tornen a defensar els interessos d'aquells que no tenen problemes per arribar a fi de mes, d'aquells que no treballen en condicions precàries, d'aquells que, mentre milers i milers de persones entraven en risc d'exclusió social en plena crisi, es feien més i més rics.

I això, senyories de l'oposició, no és casualitat.
I per això, impulsen la perpetuació de mecanismes que limiten la capacitat redistributiva que des del govern tenim, oblidant-se que també obstaculitzen la important eina que tenim com a potencials dinamitzadors de l'economia.

Així mateix, si a aquest dumping fiscal que deteriora l'obtenció d'ingressos afegim l'infrafinançament, d'on traiem els valencians i valencianes els recursos necessaris per a continuar desenvolupant la nostra economia?

En definitiva, i acabe, senyories, en Compromís tenim ben clar que el camí per a millorar l'estat de benestar passa per no donar ni un pas enrere en temes de fiscalitat progressiva.

I per això, i aviso a navegantes, ens oposarem a totes les mesures que en aquests i altres plenaris successius siguen deslleials amb els interessos del poble valencià.
No anem a deixar que ningú, ni hui ni demà, ens nugue de mans i peus.
I per això, el nostre vot hui serà favorable.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Ciudadanos, de l'il·lustre diputat Emigdio Tormo, per tal de fixar posició.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Honorable conseller.

Señorías, yo, señora Gascó, yo no sé si será usted comunista o no, pero oírle hablar aquí siete veces de la unidad de la patria, la verdad que me reconforta.
(Aplaudiments)

Me reconforta, y mucho, porque creía que estaba oyendo a los señores de Vox, y no, estaba oyendo a una dignísima representante del Grupo Parlamentario Podemos.

Sobre todo, cuando en el País Vasco están ustedes alentando un nuevo estatuto de autonomía con los herederos de la ETA y con el PNV, que es la extrema derecha carlista, en la cual se vacía de competencias el estado, la patria, el gobierno de España (aplaudiments).

Pero bueno, cada uno se enfrenta a sus contradicciones.

Mire, hay veintitrés países en el mundo donde no se pagan impuestos.
Hay treinta y cinco países más donde la carga impositiva es mínima.
Yo no sé si eso es bueno o es malo.
En cualquier caso, es diferente.

Yo tenía un profesor en la facultad que, provocando, decía: el estado es el mayor ladrón que existe.
El estado es el mayor depredador que existe, porque quita dinero del bolsillo del contribuyente y lo utiliza para hacer chiringuitos, para colocar a trescientos y pico asesores.

O para gastárselo en prostitutas y en heroína por valor de 680 de euros (aplaudiments).
Cuando hoy hemos oído aquí hablar al presidente de la Generalitat, el molt honorable, tener la caradura en términos políticos de hablar de presión impositiva en Andalucía.

Presión impositiva en Andalucía, cuando se han llevado frescos y limpios 680 millones de euros, que se sepa (aplaudiments).
Porque eso continua y sienta precedente.

Claro, y lo que ustedes pretenden evitar es que en aquellas comunidades autónomas donde Ciudadanos tiene algo que decir en labores de gobierno, en Madrid, en Murcia, en Andalucía, pretenden que no sea una administración eficaz y pretenden que no se rebajen los impuestos en aquello que la ley de financiación de las autonomías permite.

Es decir, no solo ustedes lo hacen mal, sino que no quieren que los demás lo hagamos bien, con lo cual nos llena a nosotros de pasmo y de estupor.
(Aplaudiments)

Mire, hace cuatro años y medio en el 2014, cuando gobernaba la derecha malísima, esta comunidad tenía treinta y siete mil millones de deuda.
Ahora tiene cuarenta y ocho mil, es decir diez mil millones más.

Y siguen las listas de espera en sanidad, siguen las listas de espera en atención social y siguen los niños en barracones, miles de críos en barracones.

Por lo cual, ustedes, incrementando la presión impositiva, no sólo no han mejorado la situación sino con más deuda tienen una situación todavía peor de la que ya heredamos.
(Aplaudiments)

Es más, la presión fiscal en la comunidad autónoma valenciana es de las más altas de España.
No lo digo yo, lo dice el colegio de economistas asesores fiscales, en su informe.
Es mayor presión fiscal, y esa mayor presión fiscal no se traduce en una mayor calidad de vida.

Pero mire, cuando nosotros pretendemos poner en práctica una serie de medidas que conlleven una mejora en la calidad de vida, sabemos que son efectivas.

El producto interior bruto de la comunidad autónoma de Madrid per cápita es de treinta y cinco mil euros.
Del País Vasco, con un régimen privilegiado, treinta y cuatro mil.
Y en Cataluña, treinta mil y pico.

Lo cual quiere decir que las medidas funcionan y lo que nosotros pretendemos en aquellos lugares donde gobernamos de España, y lo vamos a seguir haciendo, es mejorar la calidad de vida, bajando los impuestos.
¿Sabe por qué?
Porque a la economía le sienta bien la libertad, cosa que ustedes nunca, nunca entenderán.

Gracias, presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Popular, de l'il·lustre diputat Rubén Ibáñez, per tal de fixar posició.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidenta.

Yo la verdad es que también me he quedado un poco sorprendido de cómo ha iniciado usted, señora Gascó, su intervención, hablando de la unidad de España.
Y yo creo sinceramente que, después de oírla, confunde la unidad con el centralismo.

Me ha sorprendido también que algún otro grupo que ha intervenido esté de acuerdo con esta proposición, porque al final lo que las autonomías le estamos diciendo al gobierno es: fíjenos usted los impuestos, que es exactamente lo contrario del estado las autonomías.

Al final, yo creo que ustedes critican mucho a Vox, pero igual le van a tener que dar la razón a Vox, diciéndole que hay que quitar las autonomías.
Porque, claro, es lo que ustedes están haciendo aquí, exactamente eso.

Es decir, le mandan un mensaje al gobierno de España para que nos fije qué impuestos tienen que tener las autonomías.
Oiga, ¿y la capacidad fiscal de cada autonomía para qué está?

Pero claro, es que ustedes en su propuesta piden una cosa y la contraria.
Por un lado, piden que el consejo de política fiscal cree una comisión para que estudie los impuestos de las comunidades autónomas, y fije unos mínimos y unos máximos.

Y a la misma vez, el segundo punto de su proposición, dice que se modifique el impuesto de sucesiones y el de patrimonio.
Oiga, ¿entonces para qué hay que estudiarlo?
O lo estudiamos o lo cambiamos.
Lo cambiaremos previo estudio, se supone.

Pero lo más importante es que ustedes por segunda vez, porque es la segunda vez que se lo digo en esta tribuna, desconocen el reglamento del Consejo de Política Fiscal y Financiera.

Mire, el Consejo de Política Fiscal y Financiera sólo puede entrar en aquellas materias del artículo tres de la Ley 8/1980, ley orgánica de financiación de las comunidades autónomas.
Solo.
Y en esa materia no está lo que ustedes quieren.

Por lo tanto, yo creo que ustedes no se tienen que preguntar tanto qué pueden hacer otros por ustedes, sino qué pueden hacer ustedes por los valencianos.

Y mire, su discurso se cae de plano, cuando el presidente Puig anuncia que va a quitar el impuesto de sucesiones para las empresas.
¿Sabe por qué?
Porque dice que para que las empresas no se vayan fuera de la comunidad.

¿Eso no es dumping fiscal?
Ah, claro.
Y la segunda es: «No, claro, es que nosotros lo que queremos es que los ricos paguen más».
Oiga, ¿y las empresas tienen más capacidad económica que las personas?
Pregunto.

Pregunto, ¿porque usted sabe cuál es el mínimo que una empresa tiene que tener para estar fuera del impuesto de sucesiones actualmente?
¿Lo sabe?
Seguramente si lo supiera, no haría esta propuesta.

Esta propuesta no tiene absolutamente ningún sentido, ni en el punto técnico ni en el punto práctico.
Es absolutamente una ocurrencia más de Podemos, ahora bajo el celofán de la unidad de España.
Oiga, lo que hay que oír en este parlamento, Podemos hablando de la unidad de España.

Ahora se verá quiénes están a favor de la unidad de España.
No, ahora se verá quienes están al lado de la centralización.
Miren, la moqueta sinceramente les sienta fatal, entiendan.
Han perdido no solo los principios sino lo más elemental de su esquema político.

Ahora ustedes lo que quieren es que el gobierno de España les diga a las comunidades autónomas qué impuestos tienen que cobrar.

Pues mire, no, nosotros creemos en el estado de las autonomías y creemos que las autonomías son libres y democráticas para estipular qué impuestos tienen que pagar los valencianos.

Pero le digo una cosa, no a usted, dado que ahora ya forma parte del gobierno, perdone impuestos a las empresas para castigar a los ciudadanos.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

És el torn del Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula l'il·lustre diputat José Muñoz, per a fixar posició.

El senyor Muñoz Lladró:

Gràcies, senyora vicepresidenta.

Mire, yo creo que hoy Podemos ha traído un debate a la cámara muy interesante y creo de una gran profundidad.
Se ha dicho antes, en la sesión de control, no sé quién lo ha dicho, pero alguien ha aludido a Piketty, que esta semana planteaba… -ha sido Fran- planteaba una propuesta absolutamente revolucionaria que viene a…, yo creo que muy interesante y que se debería estudiar.

Pero no lo dice Piketty únicamente, lo dice Steve Jobs… Muchísimos multimillonarios están hablando de repensar el sistema fiscal.
Incluso aparecen nuevos informes, porque tradicionalmente siempre se ha creído -y eso lo hemos escuchado palabras de Ciudadanos- que el crecimiento económico va ligado en exclusiva…, únicamente el crecimiento económico va ligado con una mejora del bienestar social de las personas.
Y esto es radicalmente falso.

En sí mismo, el crecimiento económico no garantiza un estado del bienestar potente.
Y me remito a datos históricos puramente objetivos.
El mayor momento de crecimiento económico, antes de ahora, que fue la Revolución Industrial…, en la Revolución Industrial nos encontramos con un crecimiento económico brutal, pero la gente que vivía en las zonas urbanas tenía una esperanza de vida media de 20 años menos que los que vivían en las zonas campesinas.

Es más, en la actualidad, Estados Unidos, que tiene el 40 % más de PIB que un estado como, por ejemplo, Costa Rica, tiene prácticamente los mismos niveles de bienestar global.
Y la Unión Europea, con un PIB similar a los Estados Unidos, tiene mucho mayor nivel tanto de bienestar social como esperanza de vida.

Por tanto, ¿qué es lo que nos están diciendo?
Que las políticas progresistas -esto es la sanidad, la educación, la dependencia, los servicios sociales- son los que generan que ese crecimiento económico bien redistribuido otorgue bienestar social para las familias y para la sociedad en su conjunto.

Pero, fíjense, aquí hay un problema, porque siempre la derecha, ya no sea únicamente con el dumping fiscal, la derecha siempre nos dice que la libertad, la libertad, la libertad, la libertad… el crecimiento económico en sí mismo nos va a generar bienestar, y es radicalmente falso.

Los países más liberales, con menores sistemas del bienestar, con menor cohesión social son donde peor se vive.
Donde peor se vive.
Y hoy estamos viendo cómo en un estado de las autonomías, que evidentemente tienen que ir a una armonización fiscal -por cierto, nada extraño, porque la Unión Europea también va a un proceso de armonización fiscal y ninguno nos tiramos la masa la cabeza- lo que están haciendo es compitiendo entre comunidades.

Y esto perjudica especialmente a dos colectivos: uno, a las comunidades autónomas que tienen menos capacidad económica -porque evidentemente Madrid, también por la propia capitalidad, pues va a tirar más de inversiones que Extremadura, por poner el caso-, pero, en segundo lugar, para todas esas personas que necesitan de los servicios públicos fundamentales, porque no tienen suficiente renta como para poder pagarlo, y digo: sanidad, educación, dependencia, pensiones…

Hombre, evidentemente, aquí la gente que tiene mucho dinero no se va a preocupar de que haya una educación pública ni una sanidad pública, y lo que van a querer es que se les bajan los impuestos, por supuesto.
Pero, hombre, nosotros, como representantes políticos, y sin intentar hacer demagogia, lo que tenemos que hacer es políticas progresistas para que aquellos que solo tienen de la política para poder igualarse puedan tener igualdad de oportunidades.

Y, por tanto, estamos absolutamente de acuerdo con la propuesta de Podemos, la vamos a apoyar y creo que es un debate que se sale de la tónica habitual del «y tú más».
Es un debate que estamos dando en el centro de las necesidades públicas, que es: ¿qué sistema fiscal vamos a implantar?
En la Comunitat Valenciana lo tenemos claro, pasamos de un sistema fiscal regresivo del Partido Popular -quien más tenía, menos pagaba- a un sistema fiscal progresivo -quien menos tiene, menos paga; quien más tiene, más paga.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera de les Corts Valencianes:

Gràcies, senyoria.

Té la paraula la il·lustre diputada Beatriu Gascó per tal de donar rèplica conjunta a les intervencions després de la fixació de posició.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Gràcies, abans que res, al recolzament per part dels partits del Botànic.

I m'alegre molt d'haver encés un poc el debat ací parlant d'unitat d'Espanya, que és una expressió que vostés s'apoderen, la qual sembla que és propietària la dreta, però precisament perquè centren el debat en la confrontació entre espanyols i espanyoles.

I nosaltres del que parlem és d'harmonització, d'equitat, d'aconseguir els mateixos drets per a tots els espanyols i les espanyoles.

Quan Vox parla de «política fiscal justa y eficiente, progresividad moderada», m'agradaria saber com pensen finançar l'educació, la salut, la dependència, els centres de menors o, inclús, la gestió forestal, perquè és un problema que fins ara no s'han aconseguit tributs per a finançar esta política, i la lluita contra el canvi climàtic, encara que és de veres que vostés ni tan sols la reconeixen.

Les contradiccions de les quals parla Ciudadanos respecte a la unitat d'Espanya… Per a nosaltres, quan vosté parla que Espanya és un xiringuito o Espanya… el estado ladrón… A mi se m'acusa de comunista, però vosté sembla que se n'ha anat a l'anarquisme, senyor Tormo.

Quan parla d'eixe PSOE tan lladre d'Andalusia, resulta que l'última etapa va governar amb el seu partit -em sembla, si no m'enganye.

I, clar, el que nosaltres defensem és que la unitat d'Espanya es construïx amb els fets, i no amb les paraules.
Nosaltres, en Espanya, tenim una pressió fiscal per baix de la mitjana europea de 7 punts, del 34% en lloc del 41%.

Mentres el Partit Popular està parlant-nos d'unitat d'Espanya també -ha sigut un tema recurrent entre tots, cosa de la qual ens alegrem-, oblida un detall, per exemple, i és que el rescat de les autopistes madrilenyes, que ens ha costat sis mil milions d'euros a tots els espanyols i les espanyoles, jo voldria saber quan vosté…, i ací al mateix temps no arriba el tren de la costa, per exemple -dic per exemple.

Nosaltres el que hem proposat no és una exempció de l'impost de successions i donacions a totes les empreses.
És una bonificació del 99% a aquelles empreses de menys de 10 milions d'euros.
No estem parlant de totes les empreses.
Estem parlant de les xicotetes i mitjanes.
Amb la qual cosa les grans empreses continuaran pagant, i com.

Nosaltres insistim en el missatge que la unitat es construïx des de la solidaritat i no des del confrontament.
No afavorint la competència deslleial entre territoris, i s'aconseguix harmonitzant i creant equitat per a les espanyoles i per als espanyols.

Vostés defensen subvencionar els més rics de Madrid i nosaltres defensem construir…, llevar els barracons, construir les escoles en condicions, per exemple, defensar la política sanitària.

Ací sembla que… A banda, una de les coses importants que se m'ha oblidat dir, i és que la nostra proposta ve avalada per l'informe de la comissió d'experts sobre finançament autonòmic que proposava canvis legislatius, com el que hem plantejat en aquesta PNL tant per a l'impost de successions i donacions com per a l'impost de patrimoni, que no ve aixina, d'una inspiració podemita, com algú ens ha dit també.

I, finalment, volia acabar dient que, per descomptat, nosaltres estem en contra de treballar en laboratoris fiscals del Partit Popular i els seus amiguets en les comunitats autònomes, que hem de centrar-nos en aconseguir trobar fórmules el més equitatives i justes per a finançar les polítiques públiques i que nosaltres estem en contra dels partits que són els «robbing poor», els que lleven els diners als pobres per a donar-li'ls als rics.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Passaríem a les rèpliques a esta contestació conjunta.

En primer lloc, la il·lustre diputada Ángeles Criado, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana.

Senyoria, quan vosté vullga.

La senyora Criado Gonzálbez:

Señorías, sabemos que a ustedes eso del estado de bienestar les gusta bien poco.
Para los demás, claro.
Para ustedes sí que les gusta.
Ay, Galapagar!
.

Aprovecho para decir que a Vox le gusta mirar por el bien de los ciudadanos y por ello quiere eliminar las autonomías y su gran coste y bajar los impuestos a los ciudadanos.

Señores del Botànic, ustedes no pueden dar lecciones a nadie.
La Airef les ha puesto la peor nota en cuanto a sostenibilidad financiera.
Somos la comunidad autónoma más endeudada sobre el PIB.
Somos la más endeudada en relación con los ingresos.

La agencia de calificación Standard & Poor's dan la nota a la Comunidad Valenciana de bono basura y plantea como necesario para mejorar esta calificación reducir la deuda por parte del Botànic o un renovado compromiso de consolidación presupuestaria que mantenga los déficits de manera estructural por debajo del 10 % del total de los ingresos.

Señores de Podemos, arreglen primero su casa y luego opinen sobre los demás.
Ya están acostumbrados a derrochar y subvencionar a afines, a malgastar en hacer una quita al grupo Zeta con el dinero de los valencianos; a subvencionar a asociaciones afines a sus partidos, a asociaciones feministas radicales, a asociaciones por ideología de género, a asociaciones pancatalanistas, a la televisión À Punt; a crear consellerias innecesarias, estructuras, observatorios, organismos duplicados, altos cargos que no hacen ninguna falta.
No sirven más que para engordar la Administración, para tener a sus afines contentos y para arruinar a los valencianos.
No tienen ningún interés por el ciudadano.

Miren, los ciudadanos deciden con su voto lo que quieren.
Eso es la democracia.
No vengan ustedes a imponernos su dictadura a los demás.
Ustedes sólo quieren autonomía y democracia para los que siguen sus dictados.

Ustedes sólo quieren recaudar, recaudar mucho, lo más posible, y así destinar ese dinero a sus propios intereses para imponer sus ideologías y favorecer a sus afines.

Les gusta la imposición.
Vamos, que todas las comunidades autónomas tienen que actuar como ustedes quieren.
Pero no, se equivocan, no estamos en Venezuela, ni Cuba, ni en Corea del Norte, ni en Vietnam, ni en Laos, ni en China, que a ustedes les gusta tanto.
Afortunadamente, estamos en «España», nombre que a ustedes les cuesta tanto pronunciar y quieren despedazar.
No hablen de la unidad de España.

No pierdan energías, váyanse a vivir a esos países que tanto les gustan.

Miren, es buena la competencia… (remors)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, per favor.

La senyora Criado Gonzálbez:

…no hay dumping fiscal alguno, ya que el resto de las comunidades pueden hacer lo mismo.
La competencia fiscal es buena, genera prosperidad.
Si hubiese más regiones que bajasen los impuestos, mejor iría al conjunto de España.

Los ciudadanos deciden a quiénes quieren.
Aprendan una cosa, estamos en democracia y los ciudadanos eligen el gobierno que quieren en cada autonomía en función de lo que los políticos les ofrecen.
Son las urnas las que deciden quién y cómo quieren que actúen sus gobiernos.
Y si ustedes no prestan servicios y encima les saquean con impuestos, serán los ciudadanos quienes cambiarán esos gobiernos autonómicos.

Para acabar, les diré que sus políticas confiscatorias y de incremento de gasto no la quieren los ciudadanos.
No se puede pedir autonomía en el gasto y renunciar a la autonomía en el ingreso.
Todo esto lo pagarán en las urnas.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a rèplica, senyor Emigdio Tormo.

Per a rèplica a la contestació que ha fet la diputada Beatriz Gascó (inintel·ligible) … iniciativa.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Señora vicepresidenta.

Señor conseller.

Señora Gascó, el efecto Laffer de Andalucía: bajan impuestos y recaudan un 7 % más.
¡Ostras!
¡Ostras!
(Aplaudiments) 

Pero es que además, como ha funcionado tan bien, para el año 2020 pretenden seguir bajando más impuestos.
Yo, en algunos aspectos, aunque estoy perfectamente feliz y orgulloso de ser valenciano, me gustaría vivir ahora mismo en Andalucía o en la comunidad autónoma de Madrid.

Mire, habla usted de armonización entre todos los españoles y de solidaridad entre todos españoles.
Y eso, ¿cómo casa con un régimen carlista heredado de tiempos más allá del franquismo que ocurre en el País Vasco y ocurre en la Comunidad Foral de Navarra?
(Aplaudiments) Porque todavía no les oído ni una sola crítica de un régimen privilegiado que hace que unos determinados cientos de miles de españoles tengan privilegios sobre el resto, incluida usted, con lo cual me parece que cuando habla usted de solidaridad y de armonización se le queda cojo el debate.

Pero mire, han hablado aquí de efecto capitalidad.
En el año 1984, 1985, 1990, 1995, que gobernaba la Comunidad de Madrid el Partido Socialista con un tal señor Leguina -no sé si le suena-, el producto interior bruto de la Comunidad de Madrid era no sólo más bajo que la media de España, sino más bajo también que en Cataluña.

En el año 2003, los señores de PP, que algunas cosas las hacen bien, decidieron bajar una serie de impuestos que la ley le permite hacer.
Eso conllevó inmediatamente una bajada del paro, una mejora general de la economía y una mejora de la deuda pública de la propia comunidad, que pasó a ser más baja que el resto de España y pasó a generar más empleo y más bienestar económico que el resto de España.

Luego, como le digo, la bajada de impuestos funciona, lo que pasa que ustedes lo tienen en el ADN y son incapaces de admitirlo, funciona la bajada del ADN (rient), perdón, la bajada de impuestos.
(Rialles)

También han hablado ustedes aquí, los grupos que apoyan al gobierno -fíjese, soy humano y me equivoco, no como otros-, han hablado ustedes aquí que si la libertad, donde se habla de libertad, libertad, y libertad, la economía no funciona como debería funcionar.
Y es todo lo contrario; donde hay libertad funciona infinitamente mejor la economía.
Y, mire, le voy a contar una cosa, señora Gascó.

El otro día andando por Valencia con el síndico de mi grupo, íbamos a una reunión de trabajo, y vi un cartel que me dejó pasmado, era la candidata de su partido al Congreso de los Diputados, últimamente, y que decía, era una foto suya: «El capitalismo es incompatible con la vida y con el planeta.
» Pues yo no sé si es incompatible el capitalismo con la vida y el planeta, de lo que sí que estoy seguro es que la filosofía política que usted mantiene, que es el comunismo redivivo, sí que es incompatible con la vida y con el planeta.

Gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Per a finalitzar el debat, rèplica a la intervenció de la diputada Beatriz Gascó, té la paraula l'il·lustre diputat, Rubén Ibáñez, en nom del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Señora Gascó, la verdad es que, por lo menos ha dado la cifra.
Yo creo que es importante, ¿no?
Le vamos a quitar el impuesto de sucesiones, bonificar el 90 % porque quitar no se puede dado que -como sabe- es competencial estatal, a las empresas que ganen menos de 10 millones de euros.
Y a las personas que ganen menos de 10 millones de euros, ¿no?
¿Por qué?
¿Por qué?
(Veus) ¡Ah!
, porque ustedes están al lado de las empresas y no de los valencianos.
Es que, claro, ahí se le desmonta un poco toda la paraeta.

Yo les he preguntado antes (aplaudiments), yo les he preguntado antes que no se hagan tanto esa pregunta de ¿qué pueden hacer otros por nosotros?
, y háganse más las pregunta, ¿qué pueden hacer ustedes por los valencianos?

Y usted me ha venido hablando del problema de financiación y de recaudación.
Miren, ustedes llevan recaudados, desde que son gobierno aquí, 3.
700 millones más, 3.
700 millones más que el último gobierno del PP, y son récord, récord histórico en lista de espera de sanidad; pódium en desahucios; récord histórico en pobreza; los colegios sin construir, 500 millones en los tres últimos años se ha dejado la conselleria de educación sin ejecutar; en políticas sociales 1.
100 millones sin ejecutar.
Pero, bien, le vuelvo a hacer la pregunta: ¿y qué hacen ustedes por ustedes mismos?

Mire, yo tengo aquí una pregunta, una respuesta parlamentaria.
(Soroll de papers) En el año 2016, el gobierno que usted apoyaba, y que ahora se han moquetizado y forman parte del mismo, se dejó sin cobrar por anular y cancelar 125 millones de euros.
Y ¿sabe por qué?
Se lo dejó porque se les olvidó el plan de control de tributario en el año 2016.
Es un tema de gestión, señora Gascó, de gestión.

Con ustedes el dinero no lo controlan, no lo controlan, y ustedes se dedican a pedir más dinero, pero ¿para qué quieren más dinero si en política social, en tres años, se han dejado de ejecutar porque no han querido, por dejadez, vaguedad, pereza, del gobierno del Botànic, 1.
100 millones en política social?
¿Para qué quieren más?
¿Para seguir haciendo el ridículo y engrosando las listas de no ejecutados, o engrosar más las listas sanitarias que están esperando algún médico o alguna respuesta quirúrgica?
¿Para eso?
¿Para liderar la pobreza en la Comunidad Valenciana en toda España, que en la vida, en la vida no hay índice -según Arope-, no hay índice menor que el que ustedes tienen ahora, es que ustedes superan todos los récords, todos los récords.
Y, ¡vamos!
, y el de los desahucios para qué le voy a contar.
Entonces, ¿para qué lo quieren?

Pero, además, ya le he dicho que su propuesta es imposible porque si su propuesta es que el estado nos marque lo que tienen que hacer las autonomías, le vamos a decir que no.
Nosotros creemos en el estado de las autonomías.

Y, ustedes, si ahora se han vuelto centralistas por el tema de la moqueta, pues, ¡oiga!
, asuman sus responsabilidades, pero no cuenten con nosotros.
Y no cuenten tampoco perdonar impuestos a las empresas para que lo paguen los valencianos de a pie.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyories, finalitzat el debat, passaríem a votació.
(Veus)

Senyories, anem a votar la presa en consideració de la proposició no de llei, registre d'entrada número 4.
462, sobre el control de la pràctica coneguda com el dumping fiscal en el marc de la competència fiscal deslleial.

Senyories, comença la votació.
Senyories, la iniciativa ha estat aprovada amb 47 vots favorables, 44 en contra, 0 abstencions.
Queda aprovada la iniciativa.
(Aplaudiments)

Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la declaració d'emergència feminista, presentada pels grups parlamentaris Socialista, Popular, Ciudadanos, Compromís i Unides Podem (RE número 8.
407, BOCV 41)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyories, anem a votar seguidament.
Passem al punt 18, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei de tramitació especial d'urgència sobre la declaració d'emergència feminista presentada pels grups parlamentaris Socialista, Popular, Ciudadanos, Compromís i Unides Podem.
M'informen que passaríem a votació i, després, cada grup parlamentari faria l'explicació del seu vot.

Doncs, anem a passar a votació, senyories.
Senyories, comença la votació.
Senyories, la proposició no de llei de tramitació especial d'urgència ha estat aprovada amb 82 vots favorables, 9 en contra, 0 abstencions.
(Aplaudiments)

Senyories, seguidament passaríem a l'explicació de vot… (Veus) ¿Sí?
, senyoria, ¿per a què demana vosté la paraula?

La senyora Vega Campos:

Nosotros queríamos debatir, se lo hemos comentado antes al letrado mayor para que se debatiera la proposición no de ley.

El senyor president de les Corts Valencianes:

Senyoria, ara tenen vostés la possibilitat d'explicar el sentit del seu vot.

La senyora Vega Campos:

Sí, pero lo habíamos solicitado antes.
(Veus)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Jo m'he limitat a recordar el parer de la Junta de Síndics, ho he exposat en el ple i no he vist cap petició en contra.
Per tant, ara ja, una vegada votat, l'única cosa que ens queda és fer l'explicació de vot.

En primer lloc, explicarà el vot del Grup Parlamentari Unides Podem, la il·lustre diputada Cristina Cabedo.

Senyoria, quan vosté vullga.

La senyora Cabedo Laborda:

Ací nombraré exclusivament les anomenades «oficials», és a dir, les assassinades per les seues parelles o exparelles: 3 de gener, Rebeca, a Cantàbria; 12 de gener, Leonor, a Màlaga; 13 de gener, Romina, a Las Palmas; 15 de gener, nom no públic, a León; 19 de gener, Rebeca, a Saragossa; 26 de gener, Rosa, a Sevilla; 30 de gener, Kelly, a Tarragona; 3 de febrer, Rosa María Concepción, a Santa Cruz de Tenerife; 8 de febrer, Daría, a Madrid; 9 de febrer, Sheila, a Planes, Alacant, Sheila tenia 29 anys i va ser assassinada per la seua parella amb qui vivia, parella que va avisar la policia per a dissimular un suïcidi per part de la víctima, queden orfes cinc criatures; 8 de març, Estrella, a Madrid; 9 de març, Glòria, a Màlaga; 10 de març, María Jesús, a Pontevedra; 25 de març, María, a Madrid; 2 d'abril, María Soledad, a Tenerife; 2 d'abril, Andrea, a Rojales, Alacant, tres hores després d'aterrar en l'aeroport d'Alacant, Andrea de 34 anys va ser trobada assassinada en el seu apartament de Rojales, i la seua parella de 49 anys va ser detesa; 7 d'abril, Nelea, a Vinaròs, Castelló, Nelea tenia 20 anys, el seu cos va ser localitzat per agents de la Guàrdia Civil en Ulldecona enterrat i amb signes de violència, es va trobar després de la confessió de la seua parella de 22 anys; 11 d'abril, María, a Gran Canaria; 20 d'abril, Irene, a Girona; 24 d'abril, Silvia, a Tenerife; 1 de maig, Juana, a Madrid; 9 de maig, Lourdes, a Múrcia; 30 de maig, Lilium, a Gran Canaria; 3 de juny, Piedad, a Còrdova; 3 de juny, Manuela, a Cadis; 10 de juny, Beatriz, a Alboraia, València, Beatriz tenia 29 anys, va ser assassinada a ganivetades per la seua parella de 49 anys, qui després es va suïcidar, va ser trobada per policia i bombers quan la seua mare va donar avís que no trobaven a la seua filla, sembla que l'assassinat es va donar quan ella va voler deixar la relació, Beatriz, valenciana, va ser la víctima número 1.
000 del registre oficial de l'estat espanyol; 12 de juny, Dana, a Màlaga; 14 de juny, Ana Lucía, a Còrdova; 20 de juny, Mònica, a Barcelona; 2 de juliol, Piedad, a Còrdova; 8 de juliol, Mònica, a Burgos; 13 de juliol, María Asunción, a Elx, Alacant, María Asunción tenia 47 anys, havia iniciat els tràmits de separació deu dies abans del seu assassinat i feia tres dies que no vivien junts, va ser assassinada per la seua parella de 55 anys a ganivetades al garatge de sa casa quan ella se n'anava a la feina, queden orfes dos fills; 15 de juliol, nom no públic, a Almería; 17 de juliol, María Elena, a Màlaga; 18 de juliol, Susana, a Barcelona; 21 de juliol, Mari Carmen, a Lugo; 22 de juliol, Rita, a Calp, Alacant, Rita tenia 57 anys, va ser trobada per la seua filla -òrfena hui- al tornar a sa casa, també va trobar a la parella de sa mare ferida, i es creu que la va assassinar quan sa mare es va resistir a mantindre relacions sexuals, amics i família deien que la vida de sa mare era un infern però ningú va denunciar, les denúncies interposades per l'entorn de la víctima continuen sent encara, a dia de hui, entre el 5 % i el 7 %; 24 de juliol, Eva, a Barcelona; 29 de juliol, María Jesús, a Cantàbria; 31 de juliol, María Josefa, a Burgos; 2 d'agost, Nicole, a Barcelona, 15 d'agost, María del Pilar, a Madrid; 18 d'agost, Dolores, a Jaen; 16 de setembre, Sandra, a Pontevedra; 17 de setembre, nom no públic, a Madrid; 22 de setembre, Ikka, a Mallorca; 30 de setembre, nom no públic, a Las Palmas; 20 d'octubre, Silvia, a Granada; 20 d'octubre, nom no públic, a Barcelona; 22 d'octubre, Elena, a Dénia, Alacant, Elena tenia 44 anys, la matinada del 22 d'octubre, el seu exhome de 54 anys, de qui estava en tràmit de separació i de qui tenia una ordre d'allunyament, va accedir a sa casa pel balcó, la va assassinar, i va deixar orfe a la seua filla d'11 anys que dormia en aquella casa; 31 d'octubre, nom no públic, a Barcelona, 25 de novembre, Dia Internacional contra la Violència Masclista, Sara, a Tenerife.

És innegable que és un sistema i contra ell declarem l'estat d'emergència feminista.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Explicarà, en nom del Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana, el sentit del seu vot, la il·lustre diputada Llanos Massó.

(Es retira el cartell amb els noms de les 52 dones assassinades per la violència masclista el 2019 a l'Estat)

(Veus) Senyories, l'oradora va a fer l'ús de la paraula…

Torne-ho a la diputada Mònica Álvaro, la recollirà.
(Pausa) Moltes gràcies.

Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, presidente.

Según el orden del día que se nos hizo llegar, esta proposición no de ley iba a seguir el mismo argumento que todas las proposiciones de ley.
Ni en Junta de Síndics se habló de que no había nada más qué explicación de voto.
Lo dejo ahí para que conste.

Aplaudimos el interés del gobierno por abordar estos problemas, pero no podemos dejar de mencionar la preocupación que nos suscita el desarrollo de una excesiva tutela de las leyes sobre la vida de las mujeres, que puede redundar en una actitud proteccionista que nos vuelva a considerar incapaces de ejercer nuestra autonomía.

Hay un enfoque feminista que apoya determinados aspectos de la Ley contra la violencia de género de los que nos sentimos absolutamente ajenas, entre ellos la idea del impulso masculino de dominio como único factor desencadenante de la violencia contra las mujeres.

Todas estas cuestiones tan importantes para una verdadera prevención del maltrato quedan difuminadas si se insiste en el género como única causa.

La imagen de víctimas nos hace un flaco favor a las mujeres, no considera nuestra capacidad para resistir.
Lo mismo se puede decir de la visión simplificadora de los hombres.
No existe, en nuestra opinión, una naturaleza masculina perversa o dominadora.
Esto no lo digo yo, esto no lo dice mi grupo político, esto lo dijeron en 2006 una jueza feminista, como Manuela Carmena, unas diputadas feministas, como Uxue Barcos, y más de 200 mujeres feministas en toda España sobre la Ley de Violencia de Género.

¿Qué ha sucedido desde entonces, señorías?
(Aplaudiments) Feminismo: principio de igualdad de derechos de la mujer y el hombre.
Ustedes han convertido una legítima reivindicación de igualdad de derechos en una lucha de sexos y abanderan ello desde principios del siglo pasado, como abanderaron la lucha de clases.
Y ya vimos cómo termina Europa después de esa lucha de clases.

Si hubiera una verdadera emergencia feminista, según la definición de feminismo, lo que tendríamos que era una emergencia democrática, porque eso indicaría que la mitad de la población no tendría reconocidos sus derechos.
En 2017 se aprobó el Pacto nacional contra la violencia de género.
¿Y qué ha sucedido?
Que ni las agresiones ni los asesinatos han disminuidos.
Esas 52 mujeres, esa terrible cifra constata el fracaso de la ley.

Que la extrema derecha usé este drama como herramienta ideológica no nos extraña, ¿pero ustedes, señores del Partido Popular?

Que la extrema izquierda les dé exactamente lo mismo señalar y criminalizar a una parte de la población y la desigualdad ante la ley no nos extraña, ¿pero ustedes, señores del Partido Popular?

Que a la extrema izquierda le importe lo más mínimo los miles de euros que van a su entramado de organizaciones afines, en vez de a las mujeres maltratadas, no nos extraña.
¿Pero a ustedes, señores del Partido Popular?

Los fondos de todos los españoles no deben ir a asociaciones ideologizadas, sino a casas de acogida, a que estas mujeres puedan encontrar un trabajo y a fondos que les ayuden a rehacer su vida.
Tampoco parece que les importe que mujeres y niñas violadas tengan que encontrarse por la calle al poco tiempo con sus agresores, cuando estos depredadores sexuales deben pasar el resto de su vida en prisión.
Eso es defender a las mujeres.
Medidas claras y contundentes y no brindis al sol.
(Aplaudiments)

Mientras que ustedes se dedican a criminalizar a nuestros hijos, padres y hermanos por el hecho de ser varones -¿les suena la frase?
-, nosotros seguiremos luchando por erradicar cualquier tipo de violencia.
Con la extrema izquierda creo que ya no hay posibilidad de vuelta atrás, ellos están a lo suyo.
Pero a ustedes, señores del Partido Popular, les esperamos cuando decidan abandonar los postulados del consenso progre y regresar a la sensatez.

Ustedes quieren proteger a unas mujeres.
Nosotros queremos protegerlas a todas, porque su ley de violencia de género no contempla a una parte.
(Aplaudiments)

Ustedes riegan con dinero público infinidad de organizaciones que viven de la violencia de género.
Nosotros queremos que todos los recursos de los españoles vayan a las víctimas de esa violencia.

Ustedes pretenden reinsertar a asesinos y a violadores de mujeres.
Nosotros queremos que ninguna mujer vuelva a encontrarse con ellos en la calle.

¿Quién está de verdad con las mujeres, señoría?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Fixarà, en nom del Grup Parlamentari Compromís, explicarà el sentit del vot la il·lustre diputada Mònica Álvaro.

(El diputat Fran Ferri desplega en la trona el cartell amb els noms de les 52 dones assassinades per la violència masclista el 2019 a l'estat)

(Aplaudiments)

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Álvaro Cerezo:

On ha d'estar, pese a qui pese.

El que hem votat avui és declarar l'emergència feminista, i això vol dir que les greus circumstàncies que patim ens impedixen viure una vida normal, ni més ni menys.

Això és el que redactava la Plataforma feminista d'Alacant quan ens feia arribar esta proposta.
I, companyes, teniu raó.
Gràcies.
(Aplaudiments)

Qui pot dir que vivim en una societat feliç i respectuosa quan 7 de les nostres han estat assassinades enguany.
Això no és normal.
I ens neguem i ens negarem que això siga i intenten fer-ho passar com a normal.
No, no i no.

I ni és normal ni tampoc és cert, no en són 52.
Falten dones.
Falten dones mortes que no tenien relació amb l'assassí, tampoc estan les que reben hòsties i maltractes al si del que alguns descerebrats anomenen la violència intrafamiliar.
I no estan tampoc les mortes en vida, les que quan els maten un fill perquè el dolor de per vida siga intransitable.
No obstant, són les anònimes, són les silenciades per les que avui reclamem suport.

Són més de 7, més de 52, més de 1.
027.
Són les víctimes, aquelles que sabem que cada sis hores, cada sis hores es denuncia una violació de l'Estat espanyol.
Denúncia.
I quantes no se'n denuncien?
Quantes violacions es fan al si de la violència intrafamiliar, de la casa, de la llar, (inintel·ligible) … i de la que no es pot parlar.
Quantes?

Per vosaltres, per les que avui ja no estan, per les que denuncien, per les que no poden.
Per totes nosaltres avui declarem l'emergència feminista a les Corts Valencianes.
Perquè òbviament, senyories, (aplaudiments) òbviament, senyories, no podem ser lliures, les nostres iguals no ho són.
I mentre les perseguisquen, mentre els neguen (inintel·ligible) …, mentre hi haja una dona patint violència, no serem lliures, senyories, no ho serem.
Perquè davant la barbàrie, feminisme.
Perquè davant de la violència, feminisme.
Perquè davant de la covardia de no poder mirar a una víctima a la cara, feminisme, senyories.
Feminisme!
Ja està bé!
(Aplaudiments)

Si el feminisme no fóra tan important, alguns grups polítics no existirien.
I que no ens distraguen, que no distraguen.
Si hi ha algú que odia el feminisme és perquè ens tenen por.

Hui declarem l'emergència feminista a tot el País Valencià, i ho fem perquè volem i perquè ho devem.
I esta votació és també una declaració d'intencions.
Estem dient que ull al masclisme, que anem a plantar cara i que durant massa temps ens ho han llevat tot.

Sols els quedava per llevar-nos una cosa, i finalment ens han llevat la por.

Moltíssimes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

En nom del Grup Parlamentari Ciudadanos, té la paraula la il·lustre diputada María Quiles, que explicarà el sentit del vot del seu grup parlamentari.

Quan vosté vullga, senyoria.

La senyora Quiles Bailén:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo, fíjense, traía hoy un discurso escrito y no lo voy a hacer, porque lo primero que siento en este hemiciclo, hoy, a estas horas, es pena.
(Aplaudiments)

Pena porque estas 52 mujeres podrían ser nuestras hermanas, nuestras hijas, nuestras madres, nuestras compañeras, y que no hayamos conseguido ponemos de acuerdo para traer esto por unanimidad, vuelvo a decir, lo que me da de verdad es pena y ganas de llorar, como sé que algunas compañeras se han emocionado.
(Aplaudiments)

Señores de Vox, yo, y de verdad lo entiendo, Ciudadanos somos un partido de centro y nuestra misión de verdad es intentar unir posturas.
Entiendo que de verdad hay cosas que mejorar.
Entiendo que seguramente tendremos que cambiar cosas.
Pero háganlo desde dentro, desde el sistema, apoyando, estando todos juntos, porque es de la única manera que vamos a poder luchar contra esto.
Les pido por favor que reconsideren su voto y que antes de que acabemos, por favor, firmen y apoyen esto con un tema moral, un tema de apoyo a todas las mujeres, porque somos nosotras, señoría, somos nosotras.
(Aplaudiments)

¿Saben con quién tenemos que estar?
Con estas 52 mujeres.
Pero que de estas 52 tenemos que saber por qué 41 no presentaron denuncia, señorías, y por qué, de esas 11 que sí presentaron, no pudimos ni supimos defenderlas.
Eso es lo que nos tendríamos que estar planteando hoy: por qué no las defendemos y por qué no estuvimos con ellas cuando nos necesitaron.
Eso es lo que deberíamos estar discutiendo hoy.
(Aplaudiments)

Tendremos que discutir por qué el 56 % por ciento de nuestros jóvenes, según un informe del Centro Reina Sofía, son machistas.
Más que nosotros, nuestros jóvenes son más machistas.
Tendremos que discutir por qué hay violencia de género entre chavales entre 12 y 14 años, señorías, que son nuestros hijos, van a ser las parejas de nuestras hijas.
Eso lo que tendríamos que estar discutiendo.

Yo he sido concejal de Bienestar Social, uno de los impactos más grandes que me llevé en mi vida fue la primera vez, además era tremendamente joven, que vi a una chica, se llamaba Llanos, que le habían dado una paliza.
Ver los dedos marcados, ver los ojos morados, ¿pero saben qué es lo peor?
Ver que volvió con él.
Eso fue lo peor, ver que volvió con él.
Que a los dos años le dio una puñalada, no la mató, ¿vale?
, estuvo hospitalizada.
Y ella, cuando salió, decidió por fin dejarlo.
Pero me la encontré hace poco en Almoradí y me decía: sabes qué, María, está muy bien, y yo de verdad creo que está muy bien qué visibilicemos esto, pero ayudadme, porque, si no me ayudáis, el próximo minuto de silencio será para mí, porque voy a tener que volver (inintel·ligible) …

Gracias, señorías.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

En nom del Grup Parlamentari Popular, explicarà el sentit del seu vot la il·lustre diputada María Mezquita.

Té vosté la paraula, senyoria.

La senyora Mezquita Juan:

Moltes gràcies.
Muchas gracias.

Lo primero que tengo que decir es que lamento profundamente que hoy nos estemos aquí leyendo una declaración institucional.
(Aplaudiments)

La violencia contra las mujeres es una de las violaciones de los derechos humanos más extendidas, persistentes y devastadoras del mundo, ataca a las mujeres sin distinción de raza, lugar de nacimiento, edad o clase social, por lo que podemos afirmar que ninguna mujer está libre de la misma, ninguna.

La lucha contra la violencia de género no es una cuestión de ideologías, aunque algunos se empeñen en patrimonializarla, en hacerla suya, y otros se empeñen justamente en lo contrario: en negarla.
(Aplaudiments) Unos y otros, desgraciadamente, hacen un uso partidista.
Y, ¿saben qué, señorías?
, que se equivocan, se equivocan unos y se equivocan otros y les hacen un flaco favor a las víctimas.

La violencia de género es una cuestión de estado en la que todos deberíamos ir juntos para poner una solución con unión, como piden la sociedad, las familias y las víctimas.
Cuando uno gobierna, tiene la responsabilidad de buscar y encontrar ese consenso, aunque a algunos les cueste eso.
Les suena, ¿no?
Eso es algo de lo que desde el Partido Popular nos podemos sentir orgullosos, de aglutinar a todos los partidos en torno al Pacto de estado contra la violencia de género, y les aseguro que no fue nada fácil, pero se logró.

Aquí también, en nuestra comunidad, hemos tendido siempre la mano, porque en este tema lo que importa no somos nosotros, son las mujeres víctimas de esos hombres que las maltratan, que atentan contra su integridad y su vida, arrebatándolas en demasiadas ocasiones.

52 mujeres asesinadas en lo que va de año, 7 en nuestra comunidad.
Pero no solo hay que fijar la mirada en las que ya no están.
Hemos de tener muy presente a los huérfanos, a los familiares y amigos que quedan y, sobre todo, a las heroínas que sobreviven, aquellas que salen adelante, aquellas que vuelven a sonreír, quizá porque tienen la tranquilidad de saber que su maltratador está donde debe estar, en prisión.

Y, hablando de prisión, no puedo dejar de reivindicar, en nombre mío y de mi grupo, la prisión permanente revisable, (aplaudiments) que podemos decir ha servido, al menos, para que el asesino de Antonia, que en 2017 fue agredida sexualmente, mutilada, golpeada y, finalmente, degollada por quien había sido su pareja, que ahora él esté en prisión y vaya a cumplir íntegra su condena.
(Aplaudiments) Sabemos que en la defensa de la prisión permanente revisable hemos estado solos políticamente hablando, pero contamos con el respaldo de la sociedad a la que ustedes no quieren escuchar.

Es fundamental la aplicación de políticas que velen por la integridad de las mujeres y me resulta preocupante que, a pesar de tener un pacto de violencia de género propio, nuestra comunidad, en los últimos años, no sea capaz de abandonar los liderazgos de mayor número de víctimas de violencia machista y de mujeres asesinadas.
Y es que los datos son brutales: una valenciana es asesinada cada mes y medio por su pareja o expareja; 21,5 de cada 10.
000 valencianas son víctimas de violencia machista, cuando la media nacional es de 16,2; 14 casos de violencia machista cada hora en nuestra comunidad.
Y menos mal que la violencia de género es una prioridad para el señor Puig y la señora Oltra y que sus socios de Podem -hoy lo han confirmado- miran a los ojos a las víctimas.
¡Menos mal!
Pero tenemos que hace una reflexión -y ya acabo.

Simplemente, reiterar nuestro compromiso firme para acabar con la violencia machista, porque no queremos ni una mujer más asesinada.
No queremos ser ni una menos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Finalitzarà el ple la intervenció de la il·lustre diputada Rosa de Falastín Mustafá que, en nom del Grup Socialista, explicarà el sentit del vot del grup.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyor president.

Açò és mal de…, açò és mal de passar.

Senyories, hui no hem vingut a debatre, hem vingut a combatre.
(Aplaudiments) Perquè no hi ha debat, hi ha una realitat, una realitat cruel i ofegant que passa per damunt dels drets de les dones: la violència de gènere.
Perquè 52 dones han estat assassinades per homes maltractadors en Espanya, però milers i milers viuen atemorides cada dia.
Perquè la violència sexual entre la gent més jove ha augmentat de forma molt preocupant.
Perquè l'any passat les violacions en el nostre país es van incrementar en un 23 %; però és que entre agost i juliol d'enguany es van incrementar en un 50 %.

L'estat d'emergència es declara en casos de pertorbació greu de la pau en un estat, com a conseqüència de greus circumstàncies que afecten o impedixen la vida normal d'una comunitat.
A algú li semblen normals les dades que acabe d'esmentar?
Podem viure la mitat de la població sota eixes circumstàncies en normalitat?
Vertaderament estem en una situació d'emergència.

I vull agrair, des d'ací, a la plataforma feminista el seu treball avantguardista, sempre activa amb diferents noms des de la transició, el seu treball, el seu manifest -que s'ha convertit en la proposta que hem aprovat hui- i la seua convocatòria el passat 20 de setembre.
Les dones vam eixir als carrers de tot el país i més enllà encara per a cridar contra la violència, contra la por quotidiana i…, sí, contra la injustícia -és que me costa parlar, me costa parlar perquè de veritat que estic un poc emocionada hui, he vist fa…; bé, vaig a callar-me, preferisc no explicar-ho-.
(Aplaudiments) Vam fer un crit per la llibertat que hui ressona al nostre hemicicle, li pese a qui li pese.

Diu la gran Amelia Valcárcel que hi ha un sistema tàbic de poder que es fonamenta en la violència.
I és que la societat encara funciona amb violència contra les dones, perquè és la forma de mantindre la nostra exclusió.

Els drets de les dones, la igualtat entre homes i dones no es produïxen de manera espontània, han de ser mantinguts per la política.
Políticament, hem de saber que les coses no sorgixen miraculosament, hem de treballar perquè estiguen i perquè es mantinguen.

Els drets de les dones, els nostres drets, necessiten de protecció legislativa específica, perquè han sigut vulnerats històricament.
I no anem a debatre, perquè els demòcrates ho tenim clar: la violència de gènere és una tragèdia i és una indecència, perquè hi ha un ampli consens nacional i internacional en el fet que és un problema públic.
I nosaltres, els i les socialistes, no donarem mai l'esquena al patiment, com fan els covards; donarem la cara, estarem on hem estat sempre, al costat de les dones, al costat de la lluita feminista, de la batalla contra els maltractadors i la seua violència, sense excuses, no hi ha excuses, senyories, estarem enfront de qui nega violacions de drets humans.

Cap interés partidista pot estar per damunt del reconeixement del drama que suposen les violències contra les dones.
Cap força patriarcal ens farà fer un pas enrere.
Perquè aquell dia que anunciava Vicent Andrés Estellés, aquell en què -és que de veritat que me costa hui, ho sent moltíssim, disculpes-…, aquell dia en què no podrem més i llavors ho podrem tot ja ha arribat.

Visca la lluita feminista!
(Aplaudiments)

El senyor president de les Corts Valencianes:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyories, amb esta última explicació de vot ha finalitzat el nostre ple.
Han fet vostés un bon treball.

Els recorde que ara ens reunirem en Junta de Síndics, perquè s'han de tramitar algunes comissions parlamentàries.

Senyories, es closa la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

(S'alça la sessió a les 13 hores i 13 minuts)