Governaci%C3%B3%368989.07.17%20macro.html





Comissió de Governació i Administració Local realitzada el dia 17 de juliol de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 38 minuts.
Presideix el diputat senyor Fernando María Giner Giner.
Reunió número 12.

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
lectura i aprovació de l'acta de la reunió anterior.

Senyor secretari en funcions, vol procedir a la comprovació del quòrum?

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies.

Comprovat el quòrum, passem a la lectura i aprovació.
.
.
L'acta està en el seu poder.
Hi ha alguna qüestió?
Pel contrari, si no hi ha ninguna qüestió al respecte, la donarem per aprovada.
Entenc que queda aprovada per unanimitat.

Preguntes

El senyor president:

Passem al punt dos de l'ordre del dia: la pregunta número 850, formulada per la diputada Ana Barceló Chico, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació.

Per a la formulació de la pregunta té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Gracias, señor conseller, por asistir hoy a esta comisión para atender las preguntas y las comparecencias que tiene usted.

Señor conseller, la pregunta es: ¿cuándo piensa su conselleria llevar a cabo las modificaciones presupuestarias necesarias para dotar de financiación a los tres consorcios provinciales de bomberos, de Alicante, de Valencia y de Castellón?

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyoria, la Llei de pressupostos de l'any 2013 ja dóna plena cobertura a les obligacions contretes per La Generalitat per a finançar els consorcis provincials de bombers.

Com la seua senyoria coneix, la dotació pressupostària se garantix a través de la disposició transitòria segona de la Llei de pressupostos, i en concret assenyala que el Consell, en el marc del procés de reordenació competencial de l'àmbit de les administracions públiques territorials i en el límit de les disponibilitats pressupostàries dels percentatges de participació assignats, adoptarà, en el seu cas, les mesures necessàries en ordre a assegurar que la dotació dels consorcis provincials de bombers, a 31 de desembre de 2013, siga adequada i suficient per a donar cobertura al seu funcionament ordinari.

Per tant, en esta disposició se garantix per complet l'aportació econòmica que La Generalitat té amb els consorcis per al present exercici 2013.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Sí.
Muchas gracias, señor conseller.

Mire, en el presupuesto del año 2013 la financiación de los consorcios de bomberos desapareció de un plumazo.
22 millones de euros que venían consignándose para Alicante, Valencia y Castellón, y que aproximadamente venían a representar el 30% de la aportación que estatutariamente el Consell viene obligado a financiar por… estatutariamente a los consorcios, y en estos momentos no cuenta con partida.

Ustedes negaron la mayor, y en el debate presupuestario, como ahora ha vuelto a hacer el señor conseller, insistió que los consorcios contarían con financiación y nos hicieron creer que con la introducción de esta disposición a la Ley de presupuestos quedaba resuelta la aportación de La Generalitat.

Perdone, señor conseller, que discrepe, pero en ningún caso está garantizado, como dice la disposición transitoria segunda, aunque en ella se refleje que al 31 de diciembre de 2013 sea adecuada y suficiente para la cobertura de su funcionamiento ordinario.

Mire, señor conseller, nos encontramos a mitad del año, sabemos que estamos ya en unos meses críticos de verano, y queremos conocer y saber cuándo va a proceder usted a dotar a los consorcios de la aportación a la que viene obligada La Generalitat.

No sirve que conste en la disposición adicional, pues, como usted muy bien sabrá, mientras no haya una partida presupuestaria que refleje los 22 millones que usted dice que se iban a garantizar a través de esta disposición, es papel mojado.

Nos tiene que decir de qué partidas o partidas se va a detraer los importes para poder llevar a cabo la modificación presupuestaria que debe hacerse, y cuándo se va a hacer.

Nos parece a todas luces una irresponsabilidad por su parte que a los recortes que viene sufriendo esta conselleria en materia de prevención y extinción de incendios, que nos ha retrotraído a una situación anterior al 2007, aunque usted se empeñe en decir que tenemos un presupuesto superior al que inclusive está consignado en la conselleria de gobernación para prevención y extinción de incendios, nos parece a todas luces que es responsable, que usted además sume ahora la falta de financiación a los consorcios de bomberos.

Mire, los tres consorcios tienen aprobados sus presupuestos para el año 2013.
En los tres se contempla como ingreso la dotación económica que, vía transferencia, tiene que remitir La Generalitat.
Si esos importes con los que tenían que financiarse los consorcios, como usted dice, era para gasto corriente, cómo puede ser que a mes de julio esas transferencias no se hayan producido, ni siquiera se garantice que a final de año puedan disponer de esos 22 millones.
Más, en el caso de Castellón, la aportación que consigna el presupuesto, de 4.
145.
000 más 620.
000 euros para brigadas forestales, que no sólo hacen labores de extinción, sino además realizan trabajos de repoblación y labores preventivas, no está garantizado con esa disposición transitoria.
Esto representa el 29,88% del total del presupuesto del Consorcio Provincial de Castellón.

En la misma situación se encuentra la Diputación de Alicante.
Sus presupuestos fueron aprobados por la junta rectora en el 2012.
Se contempla una aportación por parte de La Generalitat de 10.
903.
652 euros, lo que representa un 25% de sus ingresos.
Y, le vuelvo a repetir, que esto no está garantizado.

Por favor, señor conseller, díganos cuándo va a habilitar esas partidas.

Yo le voy a recordar lo que dijo el síndic de Cuentas en su último informe, y además señalando precisamente a la conselleria de gobernación, y además señalando precisamente el servicio de bomberos.
Y le recomendó y le señaló el camino, y le dijo: «Los presupuestos, cuando se elabora la Ley de presupuestos de La Generalitat de cada ejercicio, deben realizarse en base a previsiones de gasto realistas.
» Aquí no es que tengamos una previsión de gasto realista, es que ni siquiera tenemos presupuesto de gasto para los consorcios.
Porque.
.
.
Señalaba el síndic que las insuficiencias presupuestarias devienen frecuentemente en deficiencias y retrasos en la gestión que disminuye la calidad, la prestación de los servicios, el incumplimiento de objetivos e incidencias en la contabilización de los gastos.

Por favor, contésteme a la pregunta.
No me conteste con la disposición transitoria, nos la conocemos todos.
Contéstenos cuándo va a habilitar ese fondo.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora Barceló, La Generalitat mai ha desatés els seus compromisos, i no va a fer-ho.
Vosté podrà discrepar tot el que vullga, però dir que una llei és paper mullat, jo no diria tant, i menys el que és la llei de pressupostos.

La llei de pressupostos garantix el que és, conforme diu el seu text, aprovat per estes Corts, l'adequada i suficient cobertura per al funcionament ordinari dels consorcis de bombers.
I aixina se va a fer.
I, per tant, no patisca la seua senyoria, els compromisos se compliran, com no pot ser d'altra manera.

La Generalitat el que fa és col·laborar econòmicament en el finançament del servici de prevenció i extinció, que són uns servicis de competència municipal, prestats a través de les diputacions en els consorcis provincials de bombers.
Mosatros tenim atribuïdes les funcions de coordinació i regulació de la prestació del servici de prevenció i extinció d'incendis, i col·laborem a través dels consorcis en eixe 30% que vosté feia referència anteriorment.

Per tant, hi ha una garantia, que no és que la diga este conseller, sinó que ho diu la llei; i ho diu la llei de pressupostos.

I a més, vosté sap, com li he explicat en moltes ocasions, perquè és una pregunta reiterada moltes vegades, que La Generalitat està negociant un canvi de model de col·laboració en les distintes administracions integrades en els consorcis provincials de bombers.
El pressupost està perfectament acreditat i perfectament.
.
.
els compromisos de cara als consorcis dins del que és la llei de pressupostos.

I quan dia que n'hi ha més, en el capítol II, de la Direcció General d'Emergències, que se dedica al que és la prevenció i extinció d'incendis, té quasi un 10% més, més de cinc milions d'euros respecte a l'exercici passat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Passem a la següent pregunta.
Pregunta número 851, formulada per la diputada Ana Barceló, del Grup Parlamentari Socialista, al conseller de Governació.

Per a la formulació de la pregunta, té la paraula la senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Gracias, presidente.

Señor conseller, independientemente del anteproyecto de ley de reforma de la administración local, que el gobierno de Mariano Rajoy llevará al Congreso, ¿va usted a exigir a los consorcios provinciales de bomberos que adapten sus estatutos a la Ley 7/2011, del 1 de abril, de la Generalitat valenciana, de servicios de prevención, extinción de incendios y salvamento de la comunidad?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barceló.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Senyora Barceló, efectivament, totes les lleis estan per a complir-se.
I l'aprovació de la Llei 7/2011, d'1 d'abril, de La Generalitat, de servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la Comunitat Valenciana, evidentment el que atribuïx a La Generalitat, en el seu article 5, és coordinar estos servicis, regular l'estructura, funcionament i organització d'estos, dispensar de la prestació de servicis a aquells municipis que ho sol·liciten, de conformitat amb allò establert en la legislació en matèria de règim local, i col·laborar conjuntament amb les diputacions provincials per a garantir la prestació del servici en aquells municipis que no tinguen servicis propis, per no resultar obligats a ells, i per tant.
.
.
o no haver tingut la dispensa d'ells.

En este exercici de les funcions, que és el que li acabe dir, la Conselleria de Governació i Justícia ha estat treballant en el desenrotllament, en l'execució de les previsions contingudes en la mateixa llei i dins de la seua competència.

Per exemple, en compliment de l'article 16 de la llei, s'aprova el Decret 27/2012, de 3 de febrer, pel qual se regula la composició i règim de funcionament de la comissió de coordinació dels servicis de prevenció, extinció d'incendis i salvament de la comunitat.

També s'aprova per Decret 33/2012, de 17 de febrer, del Consell, el que se cree el registre del personal bomber de la Comunitat Valenciana.
I se regula també el document d'acreditació d'este personal, en compliment dels articles 31 i 32 de la llei.

A més, estem elaborant altres disposicions reglamentàries, previstes en el text legal, com és l'estatut del bomber voluntari o les relatives a l'estructura, funcionament i organització dels SPEIS, l'homogeneïtzació de la seua imatge corporativa o la regulació del sistemes d'accés a estos.

Per tant, s'està complint el que és l'execució del desenrotllament del que és la Llei 7/2011.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyora Barceló.

La senyora Barceló Chico:

Sí.
Gracias, señor conseller.

No, lo que dice la ley lo sabemos perfectamente.
La Ley 7/2011 se elaboró precisamente para regular en el ámbito de la comunidad los servicios de prevención, extinción de incendios y salvamento.
Y desde luego determinar los principios de coordinación entre los mismos para garantizar una mayor eficacia y homogeneidad en todo el territorio.
Además para garantizar una mayor coordinación en materia de gestión.

Pero mire, señor conseller, le pasa igual como en la disposición del punto anterior, que no nos ha explicado usted cuándo se va a hacer esta adaptación, como no nos ha explicado cuándo va a dotar presupuestariamente a los consorcios de la aportación que tiene que hacer el Consell.

Han transcurrido más de dos años desde que se aprobó la ley, más de dos años, ¿eh?
Y a estas alturas, ni contamos con el desarrollo normativo total ni los consorcios de bomberos han adaptado sus estatutos a la normativa.

¡Y cómo no!
El nudo gordiano de la ley determina cómo debe de regularse la financiación de los servicios de prevención y extinción de incendios.
Es decir, volvemos al punto anterior, que es precisamente donde está el problema.
¿Cómo se van a financiar los consorcios?
Desde luego ahora no tiene financiación.
¿Cómo se van a financiar?
Ni siquiera lo sabemos, porque usted no ha obligado a los consorcios o no han llegado ustedes a un acuerdo para que finalmente se determine cuál va a ser esa financiación.

Mire, en el artículo 61, apartado 2, dice que los servicios de prevención, extinción de incendios y salvamento que adopten la fórmula del consorcio prevista en el artículo 5 de la presente ley, la financiación de los mismos se realizará de acuerdo con las contribuciones que las administraciones pertenecientes a los mismos acuerden y estipulen en los convenios.

Por tanto, mientras no se adapten esos estatutos, ni tenemos regulados los convenios que tendrían que firmar las administraciones que colaboran.
Y le recuerdo que La Generalitat es una de las administraciones que colaboran.
Y le vuelvo a decir, y le vuelvo a decir lo que dice el síndic de Cuentas, que efectivamente usted está incumpliendo la normativa porque no está presentando los convenios con cada uno de los consorcios en los que participa.

Señor conceller, si realmente tiene usted interés en que al final se adapten los consorcios a la ley, no entendemos qué inconveniente tiene usted para decirnos cómo se van a financiar los consorcios de bomberos, ni sabemos por qué no aprueba esa adaptación de estatutos, ni sabemos por qué usted al final no aprueba los convenios que recojan esa aportación.

Si la disposición transitoria primera establece que los servicios de prevención y extinción adaptarán sus estatutos y reglamentos internos, así como su estructura, organización y funcionamiento a esta ley en el plazo de dos años, contados a partir de la entrada en vigor de esta ley, llevamos dos años prácticamente y tres meses sin que se hayan adaptado.

Si bien es cierto que los consorcios han cumplido, en cuanto a la dotación de sus plantillas, al cumplimiento organizativo y clasificatorio de la ley, porque sí que han actuado con responsabilidad porque estaba dentro de sus competencias en los consorcios, sí que han cumplido, en ese sentido, con lo dispuesto en la ley, lo cierto y verdad es que siga atascada en el mismo punto: las aportaciones de La Generalitat.

Le pondré un ejemplo.
En el presupuesto del consorcio de Alicante, dentro de las transferencias corrientes para el año 2013, se han establecido, de acuerdo con lo que establece el artículo 31 y 32 de sus estatutos, ante la imposibilidad de actuar de acuerdo con la Ley 7/2011, y se han tenido que acomodar sus presupuestos a los estatutos, que no están adaptados.

Y ¿sabe lo que ha dicho el consorcio de Alicante?
Que no ha podido aprobarse, y tienen el borrador de esa adaptación de los estatutos, porque está pendiente de que lo determine la Generalitat valenciana.
Y no lo dice esta portavoz, lo dice el consorcio provincial de bomberos en su asamblea y en su junta directiva.
No se pueden aprobar los nuevos estatutos que se adaptan a la ley de bomberos por irresponsabilidad de la conselleria de gobernación, que es la que no aprueba la adaptación porque no sabe todavía cómo van a financiarse los consorcios.

Señor conseller, nos parece una irresponsabilidad.
Sumamos recortes, sumamos además que no tienen financiación los consorcios de bomberos… Usted me dice que me reitero mucho en los consorcios, pero, oiga, es la base, es la base precisamente de su conselleria.
Usted sabe perfectamente que la prevención y extinción de incendios representa casi el 80% de su presupuesto.
¡Si no tiene usted una competencia, ni una responsabilidad más importante dentro de la conselleria de gobernación que atender la prevención y extinción de incendios!
Es decir, nos parece que dos años y cuatro meses es más que suficiente como para que su conselleria y la Generalitat valenciana se hubieran aclarado de cómo vamos a resolver este grave problema con los consorcios de bomberos.

No sé si es que al final ustedes no quieren participar en la financiación y sostenimiento de los consorcios de bomberos o si tiene algún otro problema usted con los presidentes de las diputaciones, con el señor Rus, o con la señora…

El senyor president:

Senyora diputada…

La senyora Barceló Chico:

…o con la presidenta de la Diputación de Alicante.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora Barceló.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Pregunta la seua senyoria que com es van a finançar els consorcis.
Com no pot ser d'altra manera, com està previst en els seus estatuts.
Són entitats jurídiques independents, i amb capacitat i amb personalitat pròpia.
I fins que no es modifiquen eixos estatuts que estem negociant, es finançaran exactament igual que fins ara.
És que és una pregunta de Perogrullo, senyoria, si m'ho permet.

I La Generalitat, en companyia de les tres diputacions provincials, estem negociant eixe nou model, i quan estiga negociat, es modificaran els estatuts.
I mentres no se modifiquen, se finançarà, com no pot ser d'altra manera, perquè aixina ho marca el marc normatiu, conforme està previst en els estatuts.
I vosté sap perfectament conforme està previst en els estatuts, els percentatges que n'hi han, que n'hi ha un 30% del pressupost de l'aportació anual de La Generalitat, la diputació que assumix un 50% i el 20% restant el conjunt dels municipis consorciats.
I aixina es finança, senyoria, i vosté ho sap perfectament.

I diu que no s'ha fet el desplegament de la Llei 7/2011.
La Llei 7/2011 la fa este govern, la proporciona este govern, amb una àmplia majoria.
Per cert, votada també a favor pel Grup Parlamentari Socialista.
I la desenrotlla de manera immediata, tres reglaments ja desenrotllats, quatres texts reglamentaris més que s'estan consensuant.
El que passa és que quan consensuem les coses…, si mosatros aprovem els reglaments i no es consensuen, diuen que no consensuem; si consensuem les coses i fem les reunions que pertoquen, és que ens retardem.

Per tant, senyora, no se preocupe vosté.
Els consorcis es financen conforme diuen els estatuts, com no pot ser de ninguna altra manera.
I fins que no se modifiquen conforme s'està ara negociant, tindran d'estar negociats i finançats conforme estan.
I la llei de pressupostos d'este any dóna suficiència i dóna garantia, mentre no està eixa modificació, per a cobrir el que són els compromisos de La Generalitat amb tots i cada un dels consorcis.

I vosté, de les relacions de La Generalitat amb les diputacions, no se preocupe que són excel·lents.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a retre compte de les decisions preses l'11 d'abril de 2013 al si de la comissió interdepartamental del Consell sobre bebés robats, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 52.
803)

El senyor president:

Passem al tercer punt de l'ordre del dia: compareixença d'un membre del Consell per a retre compte de les decisions preses l'11 d'abril de 2013 al si de la comissió interdepartamental del Consell sobre bebés robats, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Comparec davant esta comissió a petició del Grup Parlamentari Esquerra Unida, d'acord amb la seua sol·licitud, per a donar compte de les decisions adoptades per la comissió interdepartamental de recolzament a les famílies biològiques de bebés robats i de les associacions que les representen, en reunió celebrada el passat 11 d'abril.

Abans de passar a explicar què és el que des d'esta comissió s'està fent per a ajudar estes famílies i les associacions que les representen, vull deixar constància de la voluntat per part del Consell de col·laborar en l'àmbit de les seues competències amb totes les persones i amb la justícia i altres institucions per al complet esclariment d'estos fets dolorosos que repudiem i rebutgem perquè són intolerables.

I, per tant, reitere una vegada més la nostra voluntat de col·laboració, aixina com tot el nostre recolzament a les víctimes, les seues famílies i, per suposat també, fins les associacions d'afectats, en este casos, dels bebés robats.

Com les seues senyories saben, en compliment de la Resolució 70/VIII, aprovada el 7 de març de 2012 pel Ple de Les Corts, el Consell creà la comissió interdepartamental de recolzament a les famílies biològiques de bebés robats, mitjançant el Decret 30/2013, de 8 de febrer.

Una comissió interdepartamental que ha nascut amb l'objectiu de proporcionar una resposta institucional als afectats i de coordinar les diverses actuacions que s'acorden dur a cap relatives al robament de xiquets i les adopcions irregulars d'acabats de nàixer que ocorregueren en dècades passades.

Al tractar-se d'una comissió que afecta diferents òrgans de La Generalitat, esta comissió a més dels representants de la Conselleria Governació i Justícia, formen part representants de les conselleries competents en matèria de sanitat o en matèria del menor.

Com saben, a causa de la transcendència i la complexitat dels assumptes a tractar pel pas del temps per afectar diverses administracions, per abraçar a tot el territori nacional, en el decret de creació se contempla la possibilitat que a les reunions de la comissió interdepartamental puguen assistir, prèvia convocatòria, persones expertes i associacions relacionades amb l'objecte de la comissió.

La constitució i primera sessió d'esta comissió se realitzà el passat dia 11 d'abril.
Aixina mateix, en ella a part dels membres de la comissió interdepartamental, invitàrem i comptàrem amb la presència de la fiscal en cap de la Fiscalia Provincial de València, la senyora Gisbert, que és la fiscal designada pel fiscal superior de la Comunitat Valenciana, per a representar la fiscalia en esta comissió i per a coordinar estes qüestions en el seu àmbit d'actuació.

Voldria destacar també la presència en la comissió de representants de les associacions d'afectats.
Concretament, la delegada de l'Associació Nacional d'Afectats per Adopcions Irregulars, la presidenta de SOS Bebés Robats València, un representant de SOS Raíces i un altre representant de l'associació de víctimes d'Alacant.

En este punt, també m'agradaria subratllar que l'esperit de col·laboració per part de La Generalitat a què abans me referia se ficà de manifest, una vegada més, en la citada comissió, al garantir a totes les associacions d'afectats que se les convocarà de manera ordinària a totes les reunions que celebre la comissió, excepte en aquelles que sols se vagen a tractar temes de caràcter administratiu.

I este és, per tant, el primer dels compromisos assumits per la comissió i per este conseller personalment.

En el marc dels temes que se tractaren en la comissió, he d'assenyalar que l'objecte d'esta primera reunió, a part de la seua constitució formal, era informar sobre la denominació i composició de la comissió i fer una posada en comú de les actuacions efectuades fins la data, aixina com tractar aquelles qüestions que més preocupen les associacions i la fiscalia.

En relació amb la fiscalia, voldria ressaltar que la senyora Gisbert informà sobre les actuacions que en este assumpte porten a cap les fiscalies i sobre la circular 2/2012 sobre unificació de criteris en matèria de procediments per sostracció de menors, de xiquets acabats de nàixer emesa per la Fiscalia General de l'Estat en desembre de 2012.

Esta circular constituïx un important instrument per a la unificació de criteris per part de la fiscalia per a aclarir la qualificació juridicopenal de les conductes i, en definitiva, per a establir les pautes que permeten investigar el més ampli nombre de casos, encara que siguen en dates remotes, tenint especialment present la necessitat de donar la màxima protecció possible a les víctimes.

He d'assenyalar que entre altres acords i compromisos aconseguits en la comissió, consistien en la revisió del protocol d'actuació de les oficines d'atenció de víctimes del delicte de la fundació Favide, adscrita a la Conselleria de Governació i Justícia, que a través de les dèsset oficines d'atenció de víctimes del delicte, de la manera més eficaç i adequada, se proporciona assessorament i informació als ciutadans que tinguen dubtes sobre els seus orígens biològics i aquelles que se consideren víctimes de situacions de bebés robats.

En este sentit, la fiscal Teresa Gisbert, com a coordinadora de la fiscalia en este assumpte, ja ha procedit a la revisió del protocol que tenien les oficines d'atenció de víctimes del delicte i en breu, abans que s'acabe este mes, convocarem la comissió interdepartamental en què se convocarà també les associacions per a donar ja el text definitiu d'este protocol que se tinga d'atendre a través de les oficines d'atenció de víctimes del delicte.

Seguint amb els assumptes tractats en la primera sessió de la comissió, voldria ressenyar que per part del representant de la Conselleria de Sanitat se deixà constància de la voluntat de col·laboració per part de La Generalitat per a conéixer en quina situació es troben els distints arxius i registres que existixen en els hospitals per a poder conéixer quin tipus de documentació existix i aixina poder orientar de la millor manera possible la informació necessària que se requerisca.

Precisament eixa és una de les qüestions que en el transcurs de la reunió ficaren damunt la taula les associacions d'afectats, junt a altres qüestions, com la denominació de la comissió, l'existència d'entitats que no estan col·laborant en les investigacions, les actuacions de la fiscalia, els problemes de les exhumacions, la creació d'un registre autonòmic, la possibilitat d'un reconeixement institucional a les víctimes o el seu accés a l'assistència jurídica gratuïta, entre altres.

Senyories, voldria acabar la meua intervenció agraint sincerament la participació i la implicació de les persones afectades per estos casos i de les seues associacions en el si de la comissió.
Som molt conscients de la gravetat i la profunditat d'esta problemàtica i del dolor i de la incertesa que acompanyen a les persones que han sigut víctimes d'uns fets tan condemnables.

La nostra voluntat és que tots els passos que done esta comissió i totes les decisions que s'adopten compten amb la participació, l'acord i la aprovació de les associacions.
Tenim el ferm compromís i sabem la importància de seguir col·laborant amb el poder judicial, més concretament amb la fiscalia, i amb la resta d'institucions, perquè el més important és poder oferir als afectats una resposta institucional adequada en totes aquelles qüestions que mos sol·liciten i que estiguen en el marc de les nostres competències.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

En nom del grup sol·licitant de la compareixença, té la paraula la diputada Esther López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bueno, comenzar agradeciendo al señor conseller que haya comparecido él personalmente y que no haya tenido que venir ningún secretario autonómico, porque siempre es de agradecer, ya que estamos acostumbrados a que una cuando pide una comparecencia, se acumula con una petición propia.
Y, al final, el conseller, que es el responsable político máximo, digamos, no comparece y, por tanto, no podemos fiscalizar tan bien como quisiéramos desde la oposición.

Señor Castellano, yo pido esta comparecencia porque nosotros pedimos en el momento en el que tuvo lugar la reunión de la comisión interdepartamental, el acceso al borrador del acta de dicha reunión para poder conocer los acuerdos que se habían tomado.
Y ustedes nos contestaron que de acuerdo a la ley, el acta de la sesión celebrada se aprobará en la siguiente sesión y que, por tanto, no se nos puede conceder.

Por tanto, pedimos esta comparecencia para que de palabra nos pudiera explicar cuáles eran los puntos y acuerdos a los que se llegó en aquella reunión.
Lamentablemente, por la agenda parlamentaria nos encontramos tres meses después con la respuesta y con las explicaciones a lo que ocurrió en esa reunión tan importante, porque era la primera de la comisión interdepartamental.
Y era la primera de una comisión interdepartamental que había surgido a tenor de un acuerdo por unanimidad llevado en el Pleno de las Cortes un año antes, en 2012, con lo cual ya vamos con un retraso constante que lo que hace, de alguna forma, es entorpecer aún más esa letanía con la que las víctimas de presuntos bebés robados tienen que vivir todos los días.

Por tanto, yo creo que la agilidad y la rapidez y el tomar decisiones prontas es algo que tiene que estar en el espíritu de la comisión al menos.
Y por tanto, yo le voy a hacer una serie de preguntas.

Cuando usted dice que, por ejemplo, a la comisión interdepartamental no asistirán las entidades y las asociaciones cuando se traten temas de carácter administrativo, que es lo que usted ha comentado, me gustaría saber a qué se refiere con cuestiones de carácter administrativo.

La segunda pregunta es que, tal y como dice en el decreto de creación de la comisión, se va a reunir como mínimo dos veces a lo largo del año la comisión y, por lo que usted ha comentado, este mes tendrá lugar otra sesión.
Por tanto, es preguntarle con qué periodicidad está pensando el Consell en realizar esas comisiones, si realmente se va a atener simplemente a lo de dos veces al año o si en este año, ya que ahora viene el verano, si después se retomará para que por parte de las entidades puedan fiscalizar qué es lo que se ha estado haciendo y realmente qué acuerdos se han tomado en cuenta.

Por otra parte, cuando en el decreto de creación de la comisión ustedes hablan de que se podrán crear grupos de trabajo, me gustaría saber si realmente se ha creado alguno, y ya que desde este grupo parlamentario hemos pedido no solo una comisión de investigación, sino que pedimos además una comisión de estudio que nos habría parecido muy interesante, porque sería algo así como los grupos de trabajo, pero en los que la oposición también puede estar con luz y taquígrafos, también pidiendo comparecencias de personas expertas o de personas involucradas en todo este proceso, y que pudiéramos haber contribuido todas y todos a una mejor metodología para tratar este tema.
Porque yo creo que aquí lo que falta son… Los objetivos están claros y lo que falta un poco es saber qué metodología aplicar en este caso, porque usted ha comentado una serie de problemas que se pusieron allí sobre la mesa por parte de las personas afectadas, que realmente usted ha vuelto a explicitar aquí, pero no ha dicho de qué forma van a intentar solucionarse.

Por ejemplo, cuando ustedes hablan de que es necesario hacer una búsqueda y tener un conocimiento riguroso de dónde está toda la documentación de historiales clínicos por parte de los hospitales, que prácticamente son todos los hospitales públicos y algunos que eran… prácticamente todos del País Valen… Bueno, la gran mayoría, quiero decir, los más importantes.
Aquí estarían… Ya los conoce, pero bueno.
El que era la Cigüeña, que ya no es hospital, pero luego tendríamos el Sanjurjo, que ahora es el Hospital General, luego tendríamos en Alicante el Hospital General de Alicante, etcétera.
Es decir, los hospitales más importantes, que ahora son públicos, hay ahí una laguna en cuanto a la documentación que, por ejemplo, en el caso de una víctima de Alicante, se encuentra con que del año 1972 al parecer han contestado a fiscalía que no existe ningún tipo de documentación acerca del historial clínico de la madre, ya no del feto o del supuesto no nacido, perdón, del supuesto feto muerto, sino de la madre que evidentemente entró en el hospital y que tendrá que haber algún historial clínico y, además, como ustedes saben, las personas somos poseedoras de esa documentación, o sea, nos pertenece.
Otra cosa es que los custodien los hospitales.

Por tanto, estamos hablando de algo bastante grave, y yo creo que solamente contestando desde el hospital a la fiscalía diciendo que no existe esa documentación no creo que sea suficiente para la administración pública.
Yo creo que ahí se tiene que hacer un riguroso examen de por qué ha desaparecido, tienen que dar cuenta de dónde está esa documentación y, si no saben dónde está, por qué ha sucedido eso.
Y no puede ser que constantemente se estén dando informes negativos desde los hospitales o se esté diciendo que desde tal año hasta tal año no tenemos absolutamente nada, porque ha desaparecido, y que eso se cierre de esa forma.
Porque así se están cerrando muchísimos casos.
Entonces yo creo que un grupo de trabajo -y eso es una propuesta- debería de ir en esa vertiente, de que directamente desde sanidad se hiciera un examen exhaustivo de qué documentación existe y por qué no existe la que haya desaparecido, si es que ha desaparecido.

Por otra parte, cuando hablamos de las exhumaciones… Y aquí sí que me gustaría hacer un inciso, porque no podemos permanecer ajenos a que hay una mujer encadenada en la plaza de la Virgen, lleva ya más de cuarenta días encadenada, y es una mujer que está en una situación desesperada porque no sabe en qué momento se va a dar solución a su caso, o por lo menos, sacarla de la incertidumbre.
Es una mujer que lo único que pide es saber por qué no se exhuma su fosa común, saber por qué no se le exhuma, y a ella se le lleva la incertidumbre de, encima, de saber si su bebé realmente fue robado, o si su bebé está ahí.
Estamos ante uno de los cientos de casos del País Valenciano en el que no encuentran una respuesta, ni por parte de la administración, ni por parte de la justicia.
Porque yo sí que creo que habría sido lo más oportuno que desde la conselleria, desde esa oficina que al parecer ha empezado a trabajar, aunque el protocolo todavía lo esté haciendo la fiscalía, se debería de haber atendido al menos el porqué, por qué esta mujer está ahí, y se debería de haber acercado la administración, el Consell, que para algo gobierno para todos y para todas, y tenía que haber ido allí y preguntarle a Praxe cuál es su caso, qué ha pasado y por qué está aquí.

Eso me parece que habría sido algo de talante, y me parece que habría sido lo que habría tenido que pasar, que desgraciadamente no ha sido así, y ahí sigue más de cuarenta días esperando una respuesta por parte de alguien que le diga qué va a pasar con su caso.
Pero ella no es un caso único, son cientos de casos y son muchísimos casos los que están viendo archivados sus casos, a pesar de que la fiscalía diga que son pocos.
Cuando dice que son pocos los que se han archivado, es porque cuesta también mucho de archivar un caso, y usted lo sabrá mejor que yo.
El resto de casos, que me diga alguno en el que realmente la justicia y la fiscalía haya por fin llegado hasta el final, haya por fin esclarecido el final, o no lo haya archivado porque -según dicen- no se puede exhumar o la exhumación no llegaría a ningún resultado material plausible, porque eso también me parece que debería de establecerse a través de un protocolo.
¿Qué protocolo se sigue desde la fiscalía para determinar cuándo una exhumación se puede hacer y cuándo no se puede hacer?
Porque eso la fiscalía espero que esté atendiendo para esta caso y con profesionales del tema, con arqueólogos, antropólogos, físicos y forenses que en el caso de las fosas comunes determinen en qué fosas comunes es plausible exhumar, y en cuáles no.

Porque muchas veces se han dado respuestas que no son muy profesionales para esos casos, y por tanto generan todavía más incertidumbre.
Yo creo que ese sería otro protocolo y, por supuesto, en el caso de que se hagan exhumaciones -como he dicho constantemente en esta cámara- que exista un protocolo adecuado de exhumación, para que no tengamos que asistir a exhumaciones en las que por ejemplo hubo una grúa, o una excavadora, perdón, mejor dicho, una excavadora, en el cementerio de Valencia, cuando como profesional les puedo decir que es una auténtica barbaridad.
Por tanto, yo creo que ese tipo de protocolos y de grupos de trabajo con esos objetivos concretos me parece que sería una propuesta bastante oportuna.
Y de lo que usted me ha dicho, lo que usted ha comentado, perdón, aquí, en la comparecencia, creo que ha establecido que eso son objetivos, pero no ha dicho cómo llegar a solucionarlos, y por tanto en la siguiente toma de palabra por su parte espero que o tome en cuenta, o me diga de qué forma van a aplicar metodológicamente la solución a estos temas.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Compromís té la paraula el senyor Enric Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Simplement, per recordar que unànimement estes Corts van aprovar la creació d'esta comissió interdepartamental, sobre un tema que no havia d'haver-se produït i que a tots mos deixa perplexos com s'ha produït, i en esta gran magnitud, esta situació que a dones en una situació de dificultat, se'ls és privat del seu nadó, del seu bebé, de la seua descendència, en un context molt concret i molt escabrós.
I en eixe sentit jo crec que és necessitat i voluntat de tots els que componem estes Corts que estos temes se puguen aclarir de la millor manera possible.
Jo me sume a les paraules que ha dit la nostra col·lega Esther López i demanar en este cas i en esta compareixença al senyor conseller màxima celeritat i màxima sensibilitat per tot este fet que a tots mos indigna i ens preocupa.

I en eixe sentit s'han apuntat algunes propostes, algunes idees interessants perquè no se demore esta situació, sinó que se puga actuar d'una forma ràpida, i que des de l'administració de justícia, des de la conselleria de governació competent en la matèria se puga treballar d'una forma més ràpida i molt sensible en un cas que a tots mos preocupe.
Escoltarem el conseller i en funció del que ens diga aportarem més coses a la compareixença.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Socialista té la paraula la senyora Salazar.

La senyora Salazar Agulló:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor conseller, y agradecer la presencia también de las representantes de las asociaciones de niños robados.

En primer lugar, señor conseller, quiero agradecerle que comparezca, porque desde que el señor Cabré ya no está como conseller de justicia, no habíamos tenido todavía los miembros de esta cámara la posibilidad de debatir con usted en este tema.
Usted sabe que estamos ante un tema de justicia social, el derecho de las personas a conocer sus orígenes está reconocido en el artículo 39 de la Constitución y en el 180 del Código civil.
Pero mire, yo creo que no basta con decir que apoyan, no basta con que usted venga hoy con este espíritu de que están por la labor, no basta con que usted nos haga aquí una retahíla, como conocedor de la música o de la letra, solo conoce la letra de que efectivamente tenemos una resolución y que todo el pleno apoyó esta resolución para instar a la sociedad, a las diputaciones, a los registros civiles, a la ciudadanía, a los hospitales, al clero, a absolutamente a toda la sociedad a que haga suya esta causa y defienda la cuestión y ponga las herramientas para que se aclare, en definitiva, qué pasó con el niño que falta.

Porque cada día estas familias echan en falta un miembro de su familia, cada día, y así llevan muchos y muchos años.
Tenemos la persona que ha comentado la compañera Esther López, que lleva casi dos meses en la plaza de la Reina, reivindicando que se abra su fosa porque necesita saber.
Miren, muchos de estos casos simplemente abriendo las fosas, dando la respuesta, la gente podría de verdad descansar.
Pero, no puede usted venir aquí a decir que han incluido las asociaciones, porque ustedes no lo incluían, recuerden que fue a petición nuestra que las asociaciones están.
Pero, por favor, explique por qué van a estar en unos temas y en otros no, si es que precisamente los de carácter administrativo son todas las dificultades.
Si todas las dificultades empiezan cuando se va al hospital y se dice, «déme la historia clínica de mi madre, necesitamos esta historia», y no se la dan.
Necesitamos que todas estas dificultades de tipo administrativo, que están en los registros civiles, ustedes quiten las barreras.
Ustedes tienen la llave, tienen los recursos, tienen las personas, no dejen que las asociaciones solo sean invitados de piedra, porque ellos tienen más información de cada caso que nosotros mismos.

Mire, la circular de la Fiscalía General del Estado es manifiesto que no funciona, los criterios de exhumación son diferentes no solo en cada una de las provincias, sino incluso en la misma provincia, y por favor, dígame por qué todavía no se ha reparado el aparato que pueda hacer las determinaciones de ADN.
Es una prueba biológica capital en este tema.
¿Por qué todavía no se ha reparado?
Si aquí, en esta comisión, su secretario autonómico se comprometió a que se repararía.
Son 36.
000 euros.
¿De verdad el Consell no puede poner 36.
000 euros para que se repare este aparato?
¿Por qué?
Explíqueles usted a estas personas por qué en Huelva una exhumación se obtiene el resultado del ADN a los quince días y aquí se tarda año y medio -sí señor conseller- año y medio en Alicante.
Y luego, no diga usted que están colaborando todos los miembros de la comisión interdepartamental, porque es absolutamente falso.

Una de estas personas, el señor secretario autonómico de Sanidad, se comprometió a facilitar la información.
Una de estas personas le mandó un escrito, un mail, perdón, el 11 de abril.
Posteriormente, y a la vista de que no tenía respuesta pidiéndole… -ahora le diré qué cosas pedía-: registró la solicitud en el PROP de Elche el 21 de junio, y sigue sin darle respuesta.
Mire, lo que pide es saber si su madre, que parió en el Hospital General de Alicante en tal fecha, quiere saber dónde está esa información en los libros de acogida, ingreso, libros de parto, libros de nacimiento, libros de fetos, en definitiva.
Y lo único que ustedes están dando es el silencio administrativo.

Pues, como usted comprenderá, a mí no me va a convencer de que de verdad tienen talante.
Si ustedes creen que con la asociación Favide, que todavía en más de un año aún no han sido capaces de dar un protocolo que diga a cualquier persona por dónde empezar a tirar del hilo, si usted cree que en un año todavía no se ha podido hacer eso, pues comprenderá que de momento solamente estamos viendo palabras, pero no estamos viendo hechos.

Y, por favor dígame, señor conseller, ¿están ustedes dispuestos, de verdad, a que se creen estas comisiones de trabajo, a que se cree esta comisión de estudio donde los grupos de la oposición también podamos aportar nuestra información y nuestro contacto con las asociaciones y que aquí, en sede parlamentaria, pueda decir la fiscal general qué criterio se ha dado a todos los fiscales, cuántos casos se han archivado, por qué se han archivado?
¿Están ustedes dispuestos a hacer un inventario de los sistemas de registro de los libros, de las historias clínicas, de los libros de registro civil?

Miren, celeridad y sensibilidad, como estaban pidiendo, porque el tiempo corre en contra de todas las personas.
Hay muchas que ya no van a llegar a tiempo de conocer a su descendencia.
Por favor, no se la nieguen y pongan los medios.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salazar.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula la diputada Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

En primer lugar, en nombre del Grupo Parlamentario Popular, dar también la bienvenida una vez más a estas Corts a los representantes de las asociaciones de las familias biológicas de bebés robados.
Agradecer, cómo no, la comparecencia del conseller para informar sobre las decisiones adoptadas el pasado 11 de abril en la comisión interdepartamental de apoyo a las familias biológicas y a las asociaciones que las representan.

Y, en primer lugar, quisiera destacar varias cosas que el conseller ha puesto de manifiesto hoy aquí y que desde el Grupo Parlamentario Popular compartimos.

En primer lugar, este gobierno y este grupo parlamentario es consciente de la gravedad, del dolor y de la incertidumbre de quienes han sido víctimas de estos hechos lamentables.
En segundo lugar, queremos también agradecer a las asociaciones y a las personas afectadas por su implicación y su participación.
Y, en tercer lugar, destacar la voluntad del Consell y de este grupo parlamentario de colaborar con todas estas personas, con la justicia y con el resto de instituciones para que esclarezcan estos hechos que nos parecen intolerables.

Como ya se ha dicho, esta comisión se creó mediante un decreto del Consell, en cumplimiento de una resolución aprobada en estas Cortes con un objetivo muy claro: dar respuesta a los afectados y coordinar actuaciones.

Para el Grupo Parlamentario Popular son fundamentales algunas cosas que se han puesto aquí de manifiesto y en las que desde luego se está trabajando.
En primer lugar, que esta comisión, que en esta comisión participen personas expertas y asociaciones relacionadas con el objeto de la comisión.
Pues las asociaciones están trabajando en el esclarecimiento de los hechos y pueden ser la correa de transmisión entre los afectados, el Consell y la justicia.
Por tanto, nos parece muy buena la iniciativa y el compromiso del conseller de gobernación de convocar a las asociaciones a que participen en estas comisiones.

En segundo lugar, la representación de la fiscalía en esta comisión.
Nos parece clave la coordinación entre la fiscalía, el Consell y las asociaciones de afectados para la revisión del protocolo de actuación para establecer las pautas que permitan investigar el más amplio del número de casos, así como la máxima protección a las víctimas.

En tercer lugar, el papel de la fundación de víctimas del delito, de la fundación Favide, en ese protocolo de actuación que está coordinado por la fiscalía.
Y el Grupo Parlamentario Popular quiere incidir en este tema, coordinado por la fiscalía, coordinado por la justicia en todo momento.

La Fundación de Víctimas del Delito va a proporcionar asesoramiento e información a los ciudadanos que sospechan sobre sus orígenes biológicos y aquellos que se consideren víctimas de situaciones de bebés robados.
Esto es también clave.
La fundación Favide está allí.
Cualquier ciudadano puede acudir a la fundación Favide.
La fundación Favide no es adivina de cuándo alguien tiene un problema, todo lo contrario, abre sus puertas a los problemas de las personas, señorías.

Y, por último, pero no menos importante, conocer si existen entidades que no están colaborando con las investigaciones y también conocer los problemas con las exhumaciones y establecer, por supuesto que sí, un protocolo claro, que además así se está estableciendo por parte de la fiscalía, para poder ponerlo en conocimiento, desde luego, si hay problemas en esas exhumaciones, de la fiscalía.

Tal y como ha dicho el conseller, todas estas cuestiones ya fueron puestas encima de la mesa en la primera reunión celebrada el pasado 1 de abril.
Desde mi grupo parlamentario consideramos que es un buen punto de partida para esclarecer unos hechos que, como he dicho al principio de mi intervención, son rechazados rotundamente por el Partido Popular.

Y termino también reiterando el agradecimiento, el apoyo de mi grupo parlamentario, a las asociaciones, a las víctimas que sin duda se encuentran en una situación muy dolorosa.
Y que quiero que sepan que desde el Partido Popular entendemos su impotencia y seguiremos trabajando para colaborar con el Consell y con la justicia para que se esclarezcan los hechos y que se haga, desde luego, justicia.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Evidentment, senyories, vinc encantat a comparéixer en esta comissió i a mostrar la col·laboració i a donar totes les explicacions necessàries sobre esta qüestió que competix a La Generalitat.

Com vosté deia, el tema de l'acta no se dóna, perquè fins que no està aprovada per la sessió posterior no se pot donar.
Una vegada estiga aprovada se donarà sense ningun tipus de problema.
Però primer s'ha d'aprovar sempre per una reunió posterior, com aixina marca la llei.

Mosatros no volem ningun retard sinó, tot el contrari, tota l'agilitat del món que se puga donar i tota la col·laboració del món que puguem donar en l'àmbit de les nostres competències.
Una comissió interdepartamental és una comissió institucional que té, conforme se diu i conforme aprovà estes Corts per unanimitat, interdepartamental vol dir que ha de ser institucional de La Generalitat.

No obstant això, amb l'ànim de participació, amb l'ànim de consens, amb l'ànim de buscar punts d'encontre, amb l'ànim d'agilitzar i solucionar les coses, la primera decisió que se prengué fou que les associacions estaran convocades en totes i cadascuna de les comissions que se facen, com aixina fou en la constitutiva del passat dia 11 d'abril.

I jo ja he anunciat en la meua compareixença que, abans que acabe el mes, anem a tindre una altra comissió interdepartamental i farem les que facen falta i siguen oportunes per a poder col·laborar, en l'àmbit de les nostre competències, i per a poder agilitzar tot allò que siga per resoldre este problema a totes les víctimes.

Per tant, este any segurament ja no seran dos, sinó en seran més.
I dos és el que sempre que se fa una creació d'un decret d'una comissió interdepartamental s'ha de ficar uns mínims per a la seua estructura, per al seu funcionament, per a la seua composició i per a com ha de desenrotllar-se.

Allò dels grups de treball també fou una proposta que se parla allí i que mosatros no tenim ningun inconvenient que se facen els grups de treball que se consideren oportuns per a poder anar facilitant i agilitant totes les coses.

El tema de la documentació que s'ha parlat i dels expedients que puguen estar en poder dels hospitals, en poder de clíniques privades, allí, a part que hi ha una dificultat, com la seua senyoria reconeixia, hi ha alguns hospitals que ja fa molts anys que estan tancats, que ja no existixen, altres que han canviat la titularitat de les administracions que tenien, etcètera.
A pesar d'això, mosatros tenim una gran sensibilitat i un gran compromís, com així el secretari autonòmic de Sanitat ho digué en la mateixa reunió en la seua intervenció.

Este és un tema que coincidim plenament en la preocupació i en la inquietud que puga existir, que mosatros entenem que és prioritari que els afectats puguen accedir al seu historial clínic amb la màxima promptitud possible.
Però cal, evidentment, respectar la llei de protecció de dades.
Una altra cosa diferent és que medie el que és la resolució judicial.
Per això, en este assumpte és vertaderament important el que la coordinació i la col·laboració amb els òrgans judicials siga també la més adequada.
Per part de La Generalitat no va a haver-hi ningun problema que així siga.

Deia també respecte al tema de les exhumacions.
Jo crec i estic convençut que la fiscalia està fent un gran treball, actua amb independència, actua amb professionalitat i, a més, amb el zel i interés adequat a la importància que té este tema.
És més, s'ha ficat una persona per a que coordinara tota la fiscalia de la Comunitat Valenciana, com és la senyora Teresa Gisbert, precisament per a que hi hagen criteris homogenis i per a que se puguen portar eixos criteris amb totes les parts exactament igual.
I això obeïa també a la instrucció del fiscal general de l'estat en el seu moment.

Per tant, jo estic convençut que totes eixes qüestions aniran agilitzant-se i aniran millorant-se en la mesura que faça falta, com el tema de les exhumacions o com qualsevol altra qüestió que hi haja.

Quan en la comissió se parlava de la denominació de la comissió, la denominació de la comissió és la que s'estableix i s'aprovà per unanimitat en les Corts Valencianes.
Però s'ha quedat absolutament clar des del primer moment, i aixina s'ha dit i aixina s'ha expressat, que en este concepte de bebés robats entre tots els afectats que hagen pogut passar per situacions irregulars, agarrant adopcions, etcètera.
Per tant, no és una qüestió semàntica que no té ninguna més importància, com aixina ja s'explicà en la comissió.

També quan se parlà i precisament se cregué convenient que estiguera en la comissió també la fiscal encarregada de coordinar esta qüestió per a donar-los una informació directa a les associacions.
Ací no se tracta de ser testimoni ni muts, ni presencials sinó que precisament se fa perquè se puga donar, directament per aquells que tenen la competència i estan fent el dia a dia, donar les informacions, la qual cosa féu la fiscal, cosa que li reitere l'agraïment.

També s'estigué parlant del tema de la creació d'un registre autonòmic i no sé si ha sigut la senyora Esther López la que ha fet referència també al tema del registre.
Ahí hi ha també una qüestió que jo crec que és també important.
I és que en el servici d'informació als afectats per la possible sostracció d'acabats de nàixer, el 26 de febrer de l'any 2013 el Ministeri de Justícia creà un registre centralitzat en Madrid.
I se centralitzaren tots els perfils genètics aportats per l'Institut Nacional de Toxicologia i Ciències Forenses amb el propòsit d'incorporar-los en una base de dades única.
Per què?
Perquè els menors furtats de les seues mares biològiques eren portats a altres famílies que no sempre radicaven en la mateixa comunitat autònoma sinó que moltes vegades estaven fora d'eixa comunitat autònoma.

Per tant, entenem que és molt més efectiu, perquè es puguen arreplegar les dades de totes les víctimes, entenem que és molt més accessible, molt més efectiu i molt més fiable que hi haja un registre a nivell central, com el que se creà a través del ministeri.
Perquè si se crearen 17 registres de compartiments estancs en les comunitat autònomes, possiblement hi hauria una dificultat a l'hora sobretot de l'agilitat de poder fer estes qüestions.

I a mi personalment i als membres de la comissió mos pareix molt oportú que estiga este registre, perquè, fonamentalment, no anaven dins del territori de la comunitat sinó que en una gran part dels casos anaven a altres territoris de la comunitat, fora en este cas de la Comunitat Valenciana.
I, per tant, mos pareix i mos sembla molt oportú que hi haja un servici d'informació centralitzat a través del ministeri, com aixina s'ha donat i com aixina s'està fent.

Senyora Salazar, està dient que en un any no hem sigut capaços de fer un protocol.
Jo li informaré, perquè crec que no està vosté informada d'eixa qüestió.
Quan se planteja, per part de les associacions, que se cree una oficina per a donar informació o per a donar assessorament, el que se fica, el que se diu és que hi ha ja dèsset oficines de víctimes del delicte que ja tenien un protocol establert per a este tema i que el tenien ahí i que, de fet, alguns havien anat ja a eixes dèsset oficines.
El que mosatros hem dit que crear una oficina única, quan tenim dèsset oficines descentralitzades que tenen una major accessibilitat en el territori, és molt més millor, és molt més eficaç, és molt més ràpid, és molt més pròxim i és molt més eficient absolutament per a tots.

I el que se digué és que com ja hi havia un protocol que les associacions desconeixien, que se revisara eixe protocol.
Estava la fiscal i que revise la fiscal el protocol que hi ha actualment i quan ho haja ja revisat la fiscal, cosa que ja ha fet en període de temps curt de l'última reunió, ara el portarem a la comissió perquè se puga debatre eixe protocol.
I si les associacions entenen que cal ficar alguna qüestió més o alguna qüestió menys o que cal clarificar alguna qüestió més o alguna qüestió menys, no hi haurà cap problema per a poder-ho fer.
Però jo crec que la proposta que mosatros fem i que, després, jo crec que fou acceptada per tots els membres de la comissió era, precisament, guanyar en eixa eficàcia en dèsset oficines i en actualitzar un protocol, que ja estava en funcionament en eixes oficines, i que ara el que se fa és millorar-la en la participació directa per part de la fiscalia i en la participació directa també per part de les associacions.
Per tant, vull fer-la eixir d'eixe error que vosté tenia inicial.

Dir també que, evidentment, jo no pretenc convéncer-la a vostés, senyoria.
Jo el que pretenc és que se resolguen els problemes i que se resolguen el més prompte possible.

No volia deixar passar, de les qüestions que m'havia també apuntat, per contestar-les totes, una qüestió en què feia vosté referència a l'institut de medicina legal, i que ja havia comparegut el secretari autonòmic -que està present també ací en esta comissió-, en el sentit de que se van a fer totes les millores i totes les reparacions que calguen per a tindre tot el que és l'aparellatge i tot el que és la tecnologia en eixe sentit.

Però no és una qüestió d'aparellatge, no és una qüestió solament d'eixes inversions.
L'institut de medicina legal deixa de fer investigacions d'ADN en els casos penals perquè la llei exigix que els laboratoris estiguen acreditats per l'Entitat Nacional d'Acreditació, que és l'Enac.

Vosté sap que eixistixen diversos laboratoris en Espanya que realitzen proves d'ADN.
En canvi, sols aquells que ostenten l'acreditació per a garantir la qualitat de les anàlisis, la fiabilitat dels resultats en la investigació criminal.
.
.
És a dir, en el laboratori de genètica de l'Institut de Medicina Legal de València, mosatros podem determinar paternitats, que són filiacions civils, sense ningun tipus de problema; però, quan és una investigació criminal, la llei obliga a estar certificats per l'Enac i a que se reconeguen eixos laboratoris acreditats per la Comissió Nacional per a l'Ús Forense de l'ADN.

Bé, en eixe sentit estem treballant també.
I, per tant, aixina funcionen totes les comunitats autònomes, perquè aixina està establert en este sentit, com deia, per l'Entitat Nacional d'Acreditació.
Per tant, era també per a fer-li l'explicació i perquè vosté ho tinguera clar.

Crec que, senyora López, el que m'havia comentat respecte a la denominació o respecte a la documentació, respecte a la creació del registre autonòmic, hi havia alguna qüestió també com.
.
.
Se plantejà per les associacions també el tema de l'assistència jurídica gratuïta, també se parlà en eixa qüestió.
Vosté sap que el tema de l'assistència jurídica gratuïta no és pel tipus de delicte que s'estiga cometent, sinó per la situació econòmica dels ciutadans o, en este cas.
.
.
, tal.
Per tant, és una qüestió que jo crec que també s'entén absolutament per tots.

Però jo vull deixar absolutament clara la predisposició total i absoluta, no en retardar res, sinó en agilitzar el màxim possible, en fer totes les coses amb la màxima coordinació.
Perquè moltes de les qüestions de què estem parlant són actuacions que han de fer els òrgans de justícia, i, per tant, van a tindre tota la col·laboració i tot el compromís i, sobretot, tota la sensibilitat i la comprensió humana en l'ansietat i el desassossec personal que evidentment tenen les víctimes enfront d'esta qüestió.

Per tant, no n'hi ha, ni molt menys, ningun posicionament ni de retardament ni d'obstacles, sinó tot el contrari, d'eliminar els obstacles, de participar i, com deia, de seguir treballant el més eficaçment possible en esta qüestió.
I per això, com deia, abans que s'acabe el mes tornarem a convocar una comissió per a avançar en estos temes i per a avançar en estes qüestions.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per al torn de rèplica, la senyora López té la paraula.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor conseller, voy a hablar de alguna de las cosas que ha comentado.

Cada vez que hablamos de los historiales clínicos, ustedes son muy recurrentes -me parece en parte bien- a hablar de la ley de protección de datos.
Por supuesto, es que nadie está hablando de delinquir en ese sentido, ni muchísimo menos; es que estamos hablando de que quien lo solicita, en el mayor número de casos, es la persona propietaria del historial clínico.
Es decir, no lo piden ni las hijas ni los hijos; eso sucede a veces porque ha fallecido ya la madre.
Pero la persona paciente es la madre parturienta.
Y la madre, en la mayoría de los casos, todavía vive y es la que va a pedir su historial clínico.
Por tanto, ahí no hablamos de ley de protección de datos, sino que hablamos de un derecho que tiene esa persona.
Y a esa persona se le dan informes negativos en la mayoría de los casos.

De hecho, solamente al principio, hace tres o cuatro años, cuando empezó un poco el boom de este tema, cuando se empezó a conocer y la gente empezó a pensarse que eran víctimas también de esta situación, empezaron a ir a los hospitales.
Y, al principio, se daban historiales clínicos.
Pero hubo un parón.
Hubo un parón en el que los hospitales empezaron a no proveer de los historiales y a decir que esa persona nunca había pasado por el hospital.
Eso es algo bastante grave.

Y, por tanto, creo que uno de los objetivos -como decía y como usted ha comentado también- de esos grupos de trabajo que se creen debe ser el tener una constancia y fiscalizar qué documentación existe en posesión, pues, sobretodo de los hospitales que ahora son públicos, desde qué año hasta qué año existen historiales clínicos para que nadie pueda sentir, de alguna forma, que se están vulnerando sus derechos a la hora de ir a pedir su propio historial clínico y que le digan que es que en una riada se perdió o que desde antes de 1972 no tenemos absolutamente nada, cuando se contradice con personas que han ido a pedir el historial clínico de años anteriores y sí que lo tenían.
Eso son irregularidades, lagunas que se han de solventar y se ha de tener muy claro, por parte de la administración, que no se esté incurriendo en ningún tipo de irregularidad consciente por parte de los hospitales, sobre todo de los hospitales públicos, por los que la administración debe de velar absolutamente.

Por otra parte, cuando ha hablado de la creación del registro, no me ha quedado muy claro que estamos todos de acuerdo.
Y, de hecho, en la primera proposición no de ley que se presentó en las Cortes, que era de Esquerra Unida, sobre el tema de bebés robados, uno de los puntos era la creación de un banco de ADN estatal.
El Partido Popular lo rechazó.
Pero es, yo creo, lo que usted me está comentando ahora, que se va a crear.
Porque si es un registro en el que va a constar la huella genética y tal, pues, considero que eso es algo parecido a un banco de ADN; y que, por tanto, cuando usted me dice que, si el registro es estatal, para qué vamos a hacer registros en las comunidades autónomas… Yo lo que quiero saber es, si no va a haber registro de la comunidad autónoma, ¿cómo nosotros vamos a llevar esos datos al registro estatal?
Es decir, ¿de qué forma se va a proceder?
¿Con qué metodología se va a hacer el hacer llegar el ADN de las personas del País Valencià al registro estatal?

Y, por otra parte, cuando hablo de protocolos no estoy poniendo en duda ni que la fiscalía esté actuando bajo presión, etcétera.
Es que no estoy hablando para nada, absolutamente, de eso.
Estoy hablando de que es muy necesario, a la hora de trabajar, que se lleven propuestas y que a la fiscal -que me parece, por supuesto, correcto y adecuado- que esté en esa comisión interdepartamental se le aporten propuestas para garantizar en todos los casos que se trabaje con la mayor profesionalidad desde ámbitos que no dependen del derecho.
Quiero decir, o sea, la fiscal no tiene por qué saber a priori que es necesario que existan protocolos de exhumación, porque eso corresponde a otro tipo de profesionales.

Y, por otra parte, lo que me parece fundamental, porque cuando un profesional -arqueólogo, etcétera- va a realizar una exhumación comprendo que, por supuesto, lo va a hacer con la mayor profesionalidad, pero, sobre todo, un protocolo que establezca con qué criterio se dice que no se exhuma y con qué criterio se dice que sí, para que no parezca que según quién te toque se pueda estar en una mejor situación o peor situación para que te abran la fosa.
Porque ése es uno de los puntos fundamentales, en cuanto a la situación de desesperación que viven las víctimas: saber que están siendo tratadas con el mismo rigor y con un criterio de profesionalidad o con un criterio científico.
Es decir, esta exhumación no se puede realizar por esto, esto y esto; y esto lo acredita el arqueólogo tal o… Creo que se me ha comprendido.

Y, por otra parte, cuando hablamos de la documentación, que lo he dicho.
He comenzado hablando de los historiales clínicos.
Pero no solamente hablamos de historiales clínicos.
Al final, son las víctimas las que van solas a las instituciones a pedir la documentación y a pasar por un periplo absolutamente kafkiano.
Y yo creo que se podría hacer un protocolo de búsqueda -perdone, señor presidente, que acabo enseguida-, un protocolo de búsqueda a partir del cual ya sepan todas las administraciones -es decir, los registros civiles, los hospitales, los cementerios- que, si van a pedir una documentación relativa a un presunto caso de bebé robado, sepan qué documentación tienen que dar y sepan cómo tienen que recogerla, y que eso esté garantizado por la administración, es decir, a través de un protocolo de solicitud de documentación para que, de esa forma, no tenga que ser cada vez un calvario o una aventura diferente la que pase cada persona cuando tiene que ir por cada administración a pedir su documentación.

Y que, después, y ya lo último -y ya acabo-, ¿qué categoría profesional tienen las personas que van a trabajar o que ya están trabajando -que no lo sé- en la oficina de atención de víctimas del delito para las personas víctimas de bebés robados?
¿Van a ser psicólogos?
¿Van a ser abogados?
¿Qué personas son las que van a tratar los casos?

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Alguna petició més de paraula?

Senyor Enric Morera, té la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Molt breument, per a sumar-me al que s'està comentant per part de la proposant de la compareixença.

Efectivament, mosatros el 7 de març aprovàrem per unanimitat una proposta de resolució, molt clara en eixe sentit.

I a mi m'agrada el que ha dit el conseller, en el sentit que s'ha compromés a agilitzar i solucionar les coses.
I, en eixe sentit, jo crec que el que estem reclamant un poc, en funció del que hem escoltat i els inputs que ens arriben de les persones que han patit este drama de bebés robats, és que de les paraules tinguem una actitud molt proactiva, molt activa, molt ràpida, molt de donar suport total al que se'ns planteja, per part d'esta actuació, i, en eixe sentit, de cooperar perquè els tràmits que s'hagen de realitzar siguen el més coordinats i el més efectius possible.

Jo crec que ahí està la qüestió, de tindre una actitud molt proactiva i no deixar que la cosa se dorma en el temps.
En eixe sentit, a mi m'ha agradat la idea de que este mes tornarà a haver-hi una altra reunió interdepartamental per a concretar aspectes que ací s'han pogut tractar, conjuntament amb les víctimes d'esta situació, que a tots ens ompli d'estupefacció, no?

I, en eixe sentit, i ja per a acabar, remarcar una qüestió que s'ha plantejat ací i que té molt a vore en el punt 3 de la resolució de les Corts Valencianes del passat 7 de març, quan acordàrem que es col·labore amb les víctimes i afectats per possibles casos de bebés robats i es faciliten tots els tràmits i les actuacions que servisquen per a aconseguir aclarir els casos presumptament ocorreguts a la Comunitat Valenciana, a la nostra terra.

En aquest sentit, crec que seria molt interessant que els tràmits judicials que hagen de fer les persones afectades per este drama puguen ser exceptuats de pagar la taxa judicial corresponent i que se puguen acollir als aspectes de justícia gratuïta, si d'això se'n deriven processos judicials.
Perquè tots saben que, en estos moments, gràcies -entre cometes- al tasazo de Gallardón, doncs, l'actuació judicial s'ha encarit moltíssim; i sí que seria convenient que les actuacions que se pogueren derivar a l'àmbit judicial foren gratuïtes i no hagueren de penalitzar d'una forma onerosa les persones afectades en este drama.

Per tant, demanar màxima diligència, màxima sensibilitat i una actitud proactiva per part de la conselleria de governació, responsable en este tema, per a acompanyar les víctimes en les actuacions governamentals, socials i judicials que s'hagen de derivar d'esta situació.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salazar.

La senyora Salazar Agulló:

Sí, muchas gracias, señor presidente.

Yo voy, también, a tratar de ser breve.

Mire, señor Castellano, cuando usted me ha replicado en relación con el instituto de medicina legal, coincido plenamente en que para realizar esas determinaciones del ADN necesitan una acreditación los profesionales que allí trabajan, para cumplir el protocolo para el uso forense del ADN.
Me gustaría que contestara, ahora en su siguiente intervención, si está dispuesta la conselleria de justicia a abonar el importe necesario para que los profesionales se puedan acreditar; si están dispuestos a pagar los 36.
000 euros para la reparación del aparato y a dotarlo de los reactivos necesarios; y, en definitiva, si están dispuestos ustedes a que los ADN de las víctimas de niños robados de la Comunidad Valenciana se realicen estas determinaciones en quince días, como se hace en Huelva, en el centro que tiene aquí en Valencia.

Esto es importante que lo aclaren porque las personas tienen mucha ansiedad, mucha dificultad, no saben qué tienen que hacer y están gastando mucho dinero en realizar estas pruebas en laboratorio.

Por otro lado, me gustaría también que me contestara -que no lo ha hecho en la primera parte- qué piensa hacer con la información que le he dado respecto al silencio que el secretario autonómico de Sanidad ha dado a la representante de la asociación de víctimas y afectados de Alicante, en relación con la falta de información respecto a los libros de registro del hospital general de Alicante.
Y, en esta línea, si están ustedes dispuestos a realizar un inventario en todos los hospitales habidos y donde haya algún caso de víctimas de niños robados, hacer un inventario de qué libros, de qué fechas tiene cada hospital, porque es importante que las personas que están bajo esta misma situación no se encuentren con que a su vecina que nació en el año 1971 sí que está la historia clínica, incluso, de un cólico nefrítico, mientras que la de su madre, que es del año 1972 no está.
Y esto son cuestiones que nosotros estamos conociendo a diario porque nos trasladan las personas que las padecen.

Y en relación con la buena disposición, yo quiero que usted me informe de esta buena disposición que tiene, que la traslademos en acciones y que la traslademos en compromisos porque todo lo que aquí se dice por todos se queda reflejado y va a formar parte de los compromisos futuros.

¿Están ustedes dispuestos a que esta comisión interdepartamental, administrativa, y que gracias a la presión que nosotros hicimos para que entraran las asociaciones de niños robados, ustedes, ¡qué casualidad!
, cada vez que nosotros pedimos su comparecencia, ustedes les reúnen?
Estamos encantados de que sea así y tenga la certeza de que no vamos a bajar la guardia en este sentido porque, si es así como ustedes las van a reunir, estaremos dispuestos a hacerlo cada tres meses o cada mes, cada vez que haga falta.

Y le pido, ¿están ustedes dispuestos a que esta comisión interdepartamental avance un poco más y se pueda transformar en una oficina de atención a las víctimas con expertos, con medios, con material.
.
.
?
¡Claro!
, para que se pueda aclarar porque es que, si no se aclaran, si no se avanza…

Usted tiene muy buenos propósitos, pero los objetivos que usted plantea hay que cuantificarlos.
Dígame, desde que se aprobó la Resolución 70/VIII, que estamos hoy aquí tratando de dar cuenta con esta comisión, dígame en qué se ha avanzando, dígame cuántas madres han encontrado a sus hijos, dígame si existe un solo caso que no haya sido así.

La Comunidad Valenciana está a la orden del día en las tramas de niños robados -como sabe usted- que ha habido en Vigo o en Marruecos.
Por compra o por venta, siempre estamos en el ojo del huracán.

Entonces, yo creo que hoy tiene usted una buena oportunidad, ya que está aquí, de que, de verdad, creamos sus palabras porque sus palabras se trasladen en compromisos.
No me diga que la situación de Favide es la más adecuada porque, puestos a hablar de que existe una gran proximidad, pues Favide tenía, hasta hace no mucho, pues tenía cuarenta y seis oficinas.
Y, casualmente, las personas del medio rural, las personas que en muchas ocasiones las engañaron son las que tienen más dificultades para acceder a estas oficinas porque las han dejado de cuarenta y seis en diecisiete.

Y es verdad que había un protocolo que no dejaba de ser una mera declaración de intenciones.
Lo que necesitamos son expertos que acompañen a las personas en su recorrido por los intrincados entresijos de la administración valenciana.
Estos hechos sucedieron hace mucho tiempo, es necesario correr y poner los recursos para que las personas encuentren a los que están buscando.

Y, por último, dígame si, a la señora que está en la plaza de la Reina, el Consell o parte de su equipo -que tiene muchos asesores- se van a dirigir y le van ayudar a esclarecer su situación para que pueda levantar el campamento.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Per a finalitzar el debat, té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyora López -com li dia-, el tema del que és la documentació i l'accés als expedients en poder, no sols dels hospitals o les clíniques que féiem referència, sinó que vosté sap que és un tema complex perquè intervenen clíniques, intervenen hospitals, registre civil, tribunals, ajuntaments, inclús (inintel·ligible) .
.
.
privats, etcètera, etcètera, que, evidentment, han de poder donar dades al respecte del que sol·liciten cada una de les víctimes.

I, per tant, en eixe sentit, vosté sap que estem treballant amb tota la predisposició total de col·laboració.
I jo he fet tanta referència als problemes que n'hi ha perquè són problemes que són objectius i que estan aquí, que no se poden, lògicament, obviar; com que n'hi ha moltes clíniques o centres que són tancats, responsables que ja s'han mort, que, evidentment, dificulten la investigació, i, per tant, és una qüestió que n'hi ha aquí.

Mosatros anem a col·laborar amb tots els protocols de recerca que faja falta, ja se digué en la comissió i aixina va a ser.
Cada u que pense el que vullga i que diga el que vullga, mosatros tenim molt clar com ho hem de fer, anem a fer-ho aixina i ho anem a fer amb disposició i cada u que fique les interpretacions que crega convenients.

En el tema del registre -ja li dic-, el 26 de febrer de l'any 2013, el ministeri de justícia creà un registre centralitzat a Madrid per a la informació als afectats per les possibles subtraccions de nounats on se facilita als afectats l'accés als fitxers de tota la informació registral a disposició de l'administració -això és el que diu l'ordre de 26 de febrer de l'any 2013-, i se centralitzen tots els perfils genètics aportats en l'Institut Nacional de Toxicologia i Ciències Forenses amb el propòsit d'incorporar-los a una base de dades única.
Per tant, eixa és la qüestió i mos pareix que és una forma de treballar eficient i efectiva.

Torne al tema de les exhumacions i el tema… Del tema de les exhumacions, vosté sap, com no pot ser d'altra manera, que se fan per ordre judicial i -ja li he dit- en l'àmbit jurisdiccional jo estic, no sols convençuts, sinó que se veu d'una manera objectiva que estan tractant les coses amb rigor, amb professionalitat, amb rectitud i que intenten fer les coses segons marca la legislació, com no pot ser d'altra manera.

Me feia una pregunta la senyora López sobre quina és la titulació de les persones que atenen en les oficines de víctimes del delicte.
Són lletrats, són advocats.

Senyor Morera, parlava… -no sé si ha sigut el senyor Morera o la senyora Salazar-, si n'hi havia un compromís de les millores en l'Institut de Medicina Legal.
Li ho reitere -i crec que li havia contestat jo d'una manera clara en la meua primera intervenció, si no, ara, doncs li ho torne a reiterar-, ja ho va anunciar el secretari autonòmic, jo li ho ratifique hui, estem en això, és més, està pendent d'adjudicació en la Direcció General de Justícia el que és el contracte per a poder fer les millores pertinents.
Amb la qual cosa, ja que ho ha dit, si cal dir-ho més vegades, doncs se diu més vegades, no n'hi ha ningun problema.

En eixe sentit, doncs estem treballant en eixa qüestió i, a més, el tema del que és tota la documentació, el mateix secretari autonòmic -i el que estava manifestant la senyora López- era el que proposà, el que digué i el que manifestà en la reunió.
Per tant, ací mosatros anem a continuar treballant.

Dia la senyora Salazar que la comissió interdepartamental se constituïsca en una vertadera oficina.
Una comissió interdepartamental no és una oficina, ni s'ha de convertir ni ha de ser, una comissió interdepartamental té un decret, té una composició, té una estructura, té un funcionament i té unes funcions que dur a terme, i no la d'una oficina.
I mosatros no fem una oficina, fiquem dèsset oficines que estan aquí.
I vosté diu, «és que d'estes dèsset oficines n'hi havien…», ¡clar!
, doncs, mire, perquè ho sàpiga, esta comunitat autònoma té més oficines de víctimes del delicte que qualsevol comunitat.
Jo sé que els sap malament que els ho diga però és que és la veritat.
¡Més!
És a dir, la següent comunitat autònoma que té no en té ni la meitat de les que tenim.

I, per tant, ací del que es tracta -com li he dit, senyoria-, no és de convéncer o no convéncer sa senyoria, del que es tracta és que se solucionen els problemes, del que es tracta és que els que tenen un problema.
.
.
l'administració puga col·laborar amb ells en l'àmbit de les seues competències en poder-ho fer.
I jo els dic que això s'està fent amb tota la sinceritat, amb tota la predisposició i amb tota l'agilitat i celeritat del món.

I, per tant, vosté diu que no siguen accions i compromisos, jo crec que he explicat molt clarament tot el que se féu en la reunió, com aixina se me demanava, del dia 11 d'abril, que es va convocar una reunió abans que s'acabe el mes i diu, «compromisos»; els compromisos d'eixa reunió estan fets, ja ha revisat el protocol la fiscalia, se va a donar ara per a la seua aprovació.

Per tant, no són paraules, són fets, i per això se caracteritzen les persones.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, honorable senyor conseller.

Compareixença del conseller de Governació i Justícia, senyor Serafín Castellano Gómez, per a explicar la implantació de l'oficina judicial al nostre territori, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 55.
983)

El senyor president:

Senyories, finalitzada la compareixença, assenyalar que, havent-se retirat els punts 4, 5 i 6 de l'ordre del dia, passem al punt sèptim de l'ordre del dia: compareixença del conseller de Governació i Justícia per a explicar la implantació de l'oficina judicial al nostre territori, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís.

Té la paraula el senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

En la meua compareixença davant Les Corts del passat dia 13 de febrer per a informar sobre les línies generals de la política de la Conselleria de Governació i Justícia, ja assenyalí allí -i reitere hui, ací- que el govern valencià entén la justícia com un servici públic essencial i prioritari per a la societat i que, com a tal, deu donar resposta a les demandes dels ciutadans que reclamen eixa justícia més ràpida i eficaç.

Per això, el meu primer objectiu, quan assumí les competències en matèria de justícia, fou conéixer personalment les necessitats del sector.
A tal efecte he celebrat i continue celebrant reunions i contactes amb tots els operadors jurídics que me traslladen els problemes concrets que patix cada col·lectiu, aixina com les propostes o suggeriments que puguen contribuir a l'objectiu de millorar la situació de la justícia a la Comunitat Valenciana, reunions i visites que són altament positives i productives i que per això no concep altra forma d'exercir les responsabilitats que ostente de continuar mantenint de forma periòdica i fluïda amb tots els sectors implicats en este projecte, que no és altre que convertir l'administració de justícia en un servici públic de qualitat.

Tinc el convenciment que sols des del consens i amb la voluntat i participació de tots se puga aconseguir l'ambiciós objectiu de modernitzar l'administració de justícia fent-la més àgil, més eficaç i més accessible als ciutadans.
Un consens que és especialment necessari en matèria de justícia en tractar-se d'una competència compartida entre el Govern d'Espanya, el Consell General del Poder Judicial i les comunitats autònomes.

Senyories, hem d'acceptar i assumir, a través d'una crítica constructiva, que el model de l'administració de justícia que hui tenim és un model obsolet que cal millorar, un model unicel·lular i aïllat que patix mals endèmics i estructurals que resulta necessari solucionar.
Per això, entenem que cal fer reformes legislatives i estructurals en l'administració de justícia.

Des de fa anys, ha quedat demostrat que la creació de nous jutjats no és la solució a l'embós dels assumptes judicials que se creen.
Per més jutjats que es creen, el volum d'assumptes pendents, la lentitud en la resolució o en l'execució de les resolucions dictades no se soluciona com seria convenient.
Per tant, seria una irresponsabilitat continuar reproduint i engreixant un model ja esgotat.

I per això -com ja he dit davant estes Corts-, la prioritat de La Generalitat no sols és crear nous jutjats allà on estrictament siguen necessaris per increment poblacional, per increment d'assumptes de determinades ordres jurisdiccionals o per modificacions legislatives, sinó, fonamentalment, de donar un gir important en l'organització de l'administració de justícia dirigida a modernitzar-la definitivament.
Hem de deixar les solucions puntuals per a solucionar els problemes conjunturals i adoptar solucions globals per a resoldre els problemes estructurals.

La justícia, hui, necessita un canvi global, és necessari abandonar el model organitzatiu actual i adoptar un model del segle XXI creant organitzacions col·legiades, dinàmiques i flexibles que permeten una agilització en la tramitació, una gestió de personal més eficaç, una capacitat d'adaptació als futurs i constants canvis legislatius que es donen en les nostres lleis processals i substantives.
I açò és el que es pretén aconseguir amb la implantació de la nova oficina judicial.

No podem obviar, en tot cas, que un canvi d'esta naturalesa que comporta una nova estructura organitzativa, una adaptació de la forma de treballar i que va a afectar, a més dels treballadors, els professionals i els ciutadans destinataris d'ella, exigix una nova mentalitat i una predisposició d'ànim de tots els afectats.
L'èxit en la implantació de la nova oficina judicial depén del convenciment de tots perquè vaja a suposar una millora qualitativa de la justícia.

Com les seues senyories saben, la Llei orgànica 19/2003, de modificació de la Llei orgànica 6/1985, del poder judicial, fou la que establí un nou règim d'organització i funcionament en l'administració al servici dels jutges i tribunals.
Mitjançant esta llei, se dissenyaren noves estructures destinades a racionalitzar i modernitzar els sistemes de gestió d'administració de justícia creant la nova oficina judicial i, junt a ella, les unitats administratives.

En esta llei, l'oficina judicial queda dividida en dos unitats diferenciades: la unitat processal de recolzament directe, que assistix directament a jutges i magistrats en l'exercici de les funcions que li són pròpies, realitzant les actuacions necessàries per a l'exacte i eficaç compliment de quantes resolucions dicten; i els servicis comuns processals, uns servicis que sense estar integrats en un òrgan judicial concret assumixen les faenes centralitzades de gestió i recolzament en actuacions derivades de l'aplicació de les lleis processals.

Esta llei atribuïx les comunitats autònomes, en competència en matèria d'administració de justícia, el disseny i l'organització de les oficines judicials radicades en els seus respectius territoris conforme a l'estructura bàsica i en els termes regulats en ella.

Així mateix, s'establix que per a la seua creació i posada en marxa se portaria a terme de forma gradual i en funció de les possibilitats organitzatives, tècniques i pressupostàries de cada comunitat.

Junt a l'oficina judicial, la llei regulà les unitats administratives que, sense estar integrades en l'oficina judicial, han de realitzar actuacions comuns no processals.
El seu disseny, creació i organització s'atribuïx també a les comunitats autònomes amb competències en justícia.

Un canvi estructural d'esta naturalesa i envergadura ha de dur-se a terme sense marge d'error ni possibilitat de donar passes en fals, el que exigix que se duga a terme d'una manera assossegada, pausada i fruit d'un estudi profund i de la màxima participació possible, un canvi que deu ser acceptat i assumit per tots, no com una imposició legal, sinó com una necessitat social.

Els ciutadans demanden una justícia ràpida i eficaç, i això sols és possible en un canvi global d'esta cap a la modernitat.
Partint d'estes premisses i en una actuació decidida per part de La Generalitat, en abril de l'any 2010 fou presentat per l'aleshores Conselleria de Justícia i Administracions Públiques el Pla director de modernització integral de l'administració de justícia 2010-2014, que incloïa el projecte d'implantació de la nova oficina judicial.
És cert que el calendari d'implantació previst en eixe projecte ha sofrit variacions, no sols per la situació de crisi en què estem immersos i les mesures d'ajust pressupostari, sinó perquè en les ciutats on el ministeri ha implantat també la nova oficina judicial com a experiència pilot els resultats no han segut els més positius que s'esperaven.
Per això hem volgut actuar amb la màxima diligència i responsabilitat, i això no significa que durant estos anys no s'hasquen dut a terme moltes coses, i a més importants, perquè hem avançat notablement en el seu disseny i implantació.

Aixina, el projecte que s'aprovà contempla una actuació en un doble sentit: la modernització de les estructures i formes de treball i la modernització tecnològica.
Modernització de les estructures i formes de treball, que, com se referix el seu fi perseguit en la nova oficina judicial, estem impulsant la creació dels servicis comuns, que no hem d'oblidar, constituïxen el nucli, la columna vertebral d'este canvi en el model organitzatiu de la justícia.
Se tracta d'implantar noves estructures organitzatives destinades a concentrar els recursos disponibles, tant humans com materials i a racionalitzar el treball.
La seua creació s'està fent d'una manera progressiva, començant per aquells servicis la creació dels quals no suposa una gran pertorbació del funcionament ordinari de l'administració de justícia, no requerix una modificació legislativa prèvia i que, per la seua naturalesa, resulte més fàcil adaptar-se a les noves funcions.

En esta línia, el primer dels servicis comuns que estem implantant és el servici comú d'assumptes generals, l'objectiu del qual és la realització de treballs com ara recepció, registre i repartiment de tota classe d'assumptes que se presenten en els òrgans judicials, actes de comunicació i execució, subhastes i atenció al ciutadà.
Este servici s'està implantant en una primera fase en València.

Així mateix, se va a implantar de forma quasi simultània el servici comú d'arxiu judicial territorial, amb seu a Riba-roja, per a la gestió, custòdia i classificació de tota la documentació judicial, peces de convicció, aixina com la preparació de les tasques necessàries per a l'expurgació.
Com a pas previ a la creació d'este servici, ja se creà una unitat administrativa de suport als arxius judicials, que ixqué publicat en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana el 8 d'octubre de l'any 2012, en l'àmbit d'actuació de tota la Comunitat Valenciana.
A continuació, se va crear el servici comú d'execució civil, encarregat d'executar les resolucions judicials amb condemnes dineràries, dictades pels òrgans judicial de l'ordre jurisdiccional civil, així com els servicis d'execució en els ordres jurisdiccionals social i penal.
La implantació d'estos servicis s'està duguent a terme en una primera fase en els grans partits judicials de València, Alacant, Elx i Castelló, i en una segona fase s'estendrà a la competència de les províncies respectives.

Per últim, està prevista també, a part dels servicis comuns a què he fet referència abans, social, penal, d'execució civil, d'arxiu territorial, d'assumptes generals, el servici comú també de jutjats mercantils.
En una organització similar als futurs tribunals d'instància, coneixerà i executarà els procediments propis de la jurisdicció mercantil.
Tot açò mos permetrà complir, sense cap de dubte, en el nostre objectiu de racionalitzar els recursos disponibles i d'optimitzar rendiments i costos.
Junt a la creació dels servicis comuns, que els acabe d'explicar, estem també duent a terme un procés de reordenació de plantilles, que és imprescindible per a la implantació de la nova oficina judicial.
Esta reordenació resulta clau en este procés, perquè mos va a permetre dotar els nous servicis comuns del personal necessari per al seu adequat funcionament de forma racional i eficaç per a La Generalitat.

Senyories, som la tercera comunitat amb major nombre de funcionaris per jutge.
Resulta, doncs, necessari redistribuir les càrregues de treball entre distints òrgans judicials, amb la finalitat d'optimitzar els recursos humans de què disposem, i dotar de personal els nous servicis comuns.
I tot açò anem a dur-ho a terme en base a les estadístiques judicials i equilibrant la càrrega de treball dels jutjats i dels tribunals de justícia de la nostra comunitat.
En este punt vull destacar que esta reordenació va a dur-se a terme sense la supressió de cap lloc de treball, i sense dubte, prèvia negociació en tots els sindicats.

Així mateix, vull ressaltar l'important treball que estem duent a terme des de la conselleria en matèria de formació.
La posada en funcionament de la nova oficina judicial no seria possible sense una prèvia formació dels funcionaris que els permeta adequar-se als nous processos i mètodes de treball, i a comprendre en tota la seua amplitud els avantatges d'esta reforma.
Conscients d'això i davant l'esdeveniment de l'envergadura i transcendència com este en l'àmbit de l'administració de justícia, la conselleria dissenyà ja des de l'any 2010 un pla de formació a través de l'IVAP, basat en dos línies d'actuació: una primera línia de formació inicial, i una segona línia de formació especialitzada.
La formació inicial versava sobre les reformes processals introduïdes per la Llei orgànica 1/2009, de 25 de març, de reforma de la Llei d'enjudiciament civil, entre altres normes, i per la Llei 13/2009, de 3 de novembre, de reforma de legislació processal per a la implantació de la nova oficinal judicial.
Sobre esta matèria s'impartiren 20 edicions de cursos, 8 en Alacant, 3 en Castelló, 9 en València, abastant més de quatre mil cinc-cents funcionaris entre gestors, tramitadors processals, administratius i auxili judicial.
La formació especialitzada incidia en les reformes processals aprovades per a la implantació de la nova oficinal judicial, en la nova organització judicial, aixina com en les aplicacions informàtiques de la gestió d'esta.
A través d'esta formació especialitzada s'han impartit 8 cursos, un total de 160 places, celebrant-se edicions en les tres províncies de la comunitat.

Senyories, la distribució racional dels mitjans personals de l'administració de justícia, el disseny i creació dels servicis comuns i l'adequada formació del personal afectat són els eixos d'actuació imprescindibles i prioritaris per a la correcta implantació de l'oficina judicial.
Però, com ja he indicat anteriorment, la Llei orgànica de modificació de la llei orgànica del poder judicial inclogué, junt a l'oficina judicial, les unitats administratives que també s'estan ficant en funcionament a través d'esta reordenació de plantilles.
Ja en l'any 2006, i com a pas previ a la implantació de distints servicis comuns, s'instauraren les unitats administratives de València, Castelló, Alacant i Elx i -com he dit anteriorment- en l'any 2012 se creà una unitat administrativa de suport als arxius judicials.

Vullc informar-los que este mateix mes hem creat la unitat administrativa de suport a la mediació, dependent de la Direcció General de Justícia, que donarà suport al funcionament dels centres de mediació de la comunitat.
Totes estes unitats administratives que constituïxen, sense estar integrades en l'oficina judicial, en l'àmbit de l'organització de l'administració de justícia per a la direcció, ordenació i gestió de recursos humans de l'oficina judicial sobre les quals se tenen competències, així com sobre els mitjans informàtics, noves tecnologies i altres mitjans materials.

Passe a referir-me a continuació al segon aspecte fonamental perquè la nova oficina judicial tinga una implantació de garanties, com és la modernització tecnològica.
Este procés s'està duguent a terme a través del projecte Moderniza.
just.
Permetrà, mitjançant la implantació de l'expedient judicial electrònic, el trànsit d'una oficina de papers a una oficina en què este s'utilitze sols quan resulte estrictament necessari.
Açò agilitzarà de manera decisiva el propi funcionament de l'oficina judicial, al facilitar l'accés telemàtic a l'expedient judicial, evitant el trasllat físic d'este, permetent l'accés simultani i la consulta d'este per part dels ciutadans i professionals que tinguen dret a ell.
La comunicació telemàtica dels òrgans judicials i els distints operadors jurídics és un altre dels projectes clau en la Conselleria de Governació i Justícia per a assolir este procés de modernització de la justícia.
A esta finalitat respon Lexnet, una plataforma d'intercanvi d'informació que possibilita tant la presentació telemàtica d'escrits davant els òrgans judicials per part dels professionals, com la notificació a estos de resolucions judicials.

El passat any se conclogué la primera fase, consistent en el desenvolupament de mòdul d'enviaments de notificació per part dels òrgans judicials als procuradors.
La Comunitat Valenciana és la comunitat que ha realitzat un major ús del sistema, superant els 14 milions de notificacions electròniques des de l'inici del projecte en l'any 2009.
Actualment, estem treballant en una segona fase, desplegant-lo com a experiència pilot en sis servicis comuns d'actes de comunicació.
A més, estem en conversacions amb els col·legis d'advocats i graduats socials, perquè també se puguen remetre notificacions a referits col·lectius, com ja se fa en els procuradors.
El següent pas consistirà en desenrotllar el mòdul que permeta als professionals de la justícia la presentació telemàtica d'escrits davant els òrgans judicials.
A més, s'estudiarà la possibilitat d'estendre este sistema d'altres administracions, institucions i col·lectius, com els lletrats de La Generalitat, l'Agència Estatal de l'Administració Tributària, o els registradors de la propietat.
Aixina mateix, volem facilitar la comunicació telemàtica dels jutjats i tribunals de la Comunitat Valenciana en les oficines fiscals i en altres oficines judicials espanyoles.

L'altre gran projecte que estem duguent a terme en l'àmbit de la modernització tecnològica és la instal·lació d'un nou sistema de gravació judicial a través del projecte Arconte-Noj.
Este sistema permet garantir l'autenticitat i integritat d'allò gravat, sense que siga necessària la presència del secretari judicial en la sala, mitjançant l'ús de la firma electrònica.
El seu objectiu és complir amb el disposat en la Llei de reforma de la legislació processal per a la implantació de la nova oficina judicial, que contempla la gravació de les vistes de mode generalitzat.
Arconte-Noj s'inicià en les ciutats de la justícia de Castelló, València i Elx, així com en el Palau de Justícia de Paterna.
En la segona fase del projecte s'està duent a terme ja el desplegament en els partits judicials d'Alacant, Moncada, Massamagrell, Mislata, Xàtiva, Quart de Poblet, Ontinyent, Llíria, Gandia, Requena, Catarroja, Dénia, Torrent, Villajoyosa, Sant Vicent del Raspeig, i en la seu del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.
Actualment, s'està instal·lant en Picassent, Alzira i Alcoi, i continuarà de forma progressiva fins a la seua total implantació en la resta de la comunitat, estant prevista, senyories, que el seu desplegament definitiu concloga a finals d'octubre d'este mateix any 2013.

L'altre projecte que estem escometent és el de la implantació d'una aplicació per a la gestió d'identitats.
La complexitat de la gestió dels accessos als sistemes informàtics de la xarxa judicial requerix un sistema de gestió centralitzada de tots els usuaris de l'administració de justícia: funcionaris, secretaris judicials, fiscals, jutges i magistrats.
Esta nova aplicació permetrà la identificació i autentificació dels usuaris, garantint la confidencialitat, integritat i disponibilitat de la informació.
Implantada en tota la província de València i en el partit judicial d'Alacant, està previst que finalitze el desplegament en tota la comunitat abans de finalitzar també este any 2013.

Per últim, no vull deixar de referir-me a l'important esforç que estem duguent a terme per a actualitzar l'aplicació de gestió processal Cicerone, en el fi d'adaptar-la a les noves necessitats demandades per les reformes de les lleis processals i pel Consell General del Poder Judicial.
El nostre objectiu és que pugam disposar de la nova aplicació actualitzada a finals també d'este mateix any.

Vull fer també una breu menció a l'esforç que el Consell ha dedicat a impulsar projectes de resolució extrajudicial de conflictes.
La Comunitat Valenciana té un alt grau de litigiositat.
Segons l'última estadística del Consell General del Poder Judicial, som la quarta comunitat en assumptes ingressats, en 1.
030.
740 assumptes en l'any 2011, que representa l'11,4% de tot el territori nacional.
Aixina mateix, tenim la quarta taxa de litigiositat més elevada.
Estes xifres resulten del tot incompatibles en una administració de justícia àgil i eficaç.
Per això, en els últims anys, des de la Conselleria de Governació i Justícia hem realitzat un gran esforç per a avançar en el nostre objectiu de reduir la litigiositat, i conseqüentment l'entrada d'assumptes a través de promoció de fórmules extrajudicials de resolució de conflictes, com la mediació.
En els últims cinc anys hem invertit més de trenta milions d'euros en la renovació tecnològica en els llocs de treball i en la renovació de les xarxes de comunicacions, servidors, sistemes de videoconferència i de gravació de judicis.

En conclusió, senyories, en els últims anys hem avançat molt en el disseny i implantació de la nova oficina judicial, mitjançant la creació de noves estructures organitzatives que siguen més eficaces, flexibles i eficients, racionalitzant els recursos existents i desenrotllant nous procediments de gestió administrativa.
En definitiva, se tracta de donar un gran bot qualitatiu en la modernització d'un servici tan essencial com és el de l'administració de justícia.
La justícia no pot quedar-se al marge del procés d'innovació tecnològica en què estan immersos tots els sectors de la nostra societat.
No pot ser aliena a este procés de canvi global.
Per tant, és imprescindible que tots els que participem d'alguna manera en l'administració de justícia fem un esforç per actualitzar la seua estructura i organització a les necessitats reals de la societat, en el consens i la participació de tots els operadors jurídics i socials.
Per la nostra part, mantenim el compromís des del Consell d'esta implantació de la nova oficina judicial per a aconseguir esta administració de justícia més àgil, més pròxima i més eficaç a les demandes que mos fan els ciutadans.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

En representació del grup sol·licitant de la compareixença, té la paraula el senyor Enric Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltes gràcies al conseller de governació i competent en matèria de justícia des de la darrera remodelació per la seua exposició detallada, que després de la llarga exposició ens ha vingut a dir que no hi ha oficina judicial, que no n'hi ha una de les demandes, de les previsions de la llei orgànica, que és Llei orgànica 19/2003, després de deu anys ací, a la nostra comunitat.
No tenim imposat el projecte d'oficina judicial.
Deu anys de fracàs.

Perquè el que vosté ha dit en la seua exposició extensa és que no n'hi ha, que la conselleria, de la qual vosté és competent, i el govern del qual vosté forma part en estos deu últims anys no ha fet els seus deures, no ha complit amb un dels objectius assenyalat per la llei orgànica; que molt d'autobombo, però poca realitat.
Un fracàs estrepitós per part del govern del senyor Fabra i anterior govern del senyor Camps.
Es així, tota la seua exposició per a esta qüestió.

I, senyor conseller, sense una justícia ràpida no hi ha justícia, sense mitjans en l'administració de justícia la justícia és lenta.
I la pregunta que ens podem fer és per què el govern del Partit Popular no doten el que és una competència seua, l'administració de justícia, dels recursos suficients per a desatascar els jutjats.
És un fracàs estrepitós i evidencia que vostés han sigut incapaços de gestionar i de posar en marxa la reforma de l'oficina judicial.
Una oficina judicial que se'ns va anunciar, en el cas del govern del senyor Zapatero, com a l'element clau era fer una justícia àgil, de qualitat i servei públic.

El que està clar és que és un servei públic, però no és de qualitat.
I no és de qualitat perquè, com reclamen els professionals de l'administració de justícia, sense anar més lluny recentment el senyor fiscal general de l'estat, les administracions públiques, és a dir, vosté, el seu govern i els seus respectius governs no han dotat d'esta competència autonòmica, l'administració de justícia, dels recursos suficients per a poder actuar d'una forma ràpida i en qualitat al que és una de les seues obligacions.

Per tant, totes les mesures que vosté mos ha anunciat ací sense dotació pressupostària i col·laterals, doncs no van en la línia del que nosaltres hem demanat.
Vosté ha fracassat en uns anuncis que han fet i que no s'han portat en marxa, com és el que mos va dir en el seu dia de posar en marxa l'oficina a nivell de l'àmbit mercantil, la implantació del model que funciona al País Basc, això ha fracassat.
És a dir, vosté va de fracàs en fracàs, i qui paga esta situació són els ciutadans que han d'acudir buscant una administració de justícia ràpida i correcta.

Tenim una PNL que vosté, si poguera donar instruccions ací, als seus col·legues de grup parlamentari, per a millorar l'eficàcia i dotar l'administració de justícia, en el cas dels assumptes de corrupció, per a dotar-los de recursos suficients per a no haver d'estar demorant tant en els casos que ens ocupa i que afecten d'una forma tan substantiva la vida pública, política i situacional de la nostra terra.

Sap vosté quants anys va tardar en instruir-se el cas Fabra, de corrupció, del senyor Carlos Fabra?
9 anys.
Vosté creu que és normal que el jutjat número 2 de Nules haja tardat 9 anys en instruir un procediment judicial que afecta el que era aleshores president de la Diputació de Castelló?

I els titulars, que alguns se van apartar quan el ministre, quan el president del govern era el senyor Aznar, se van apartar jutges, se van canviar fiscals, però sobretot no hi havia dotació suficient per al jutjat número 2 de Nules.
I això va endarrerir el funcionament i l'actuació d'este jutjat per a instruir processos de corrupció política gravíssims que afecten altes instàncies de la vida pública.

Tenim una proposta en eixe sentit, una PNL per a millorar i dotar convenientment, amb unes propostes que féiem, el que són els jutjats per a poder actuar ràpidament en els delictes en matèria de corrupció política que assetgen la vida pública valenciana i estatal.

I ara vaig al gra.
Nosaltres demanàrem una compareixença, que substancià la nostra diputada Mònica Oltra el 16 d'abril de 2013, on estava present, la va substanciar, el senyor secretari autonòmic de Justícia, el senyor Gastaldi, que tenim el gust que ens acompanye hui ací; i, en funció d'eixa compareixença, nosaltres hem sol·licitat esta segona compareixença perquè en aquell dia el senyor secretari autonòmic ens va informar en la seua compareixença d'una sèrie de situacions que ens van paréixer interessants per a anunciar que s'anava a posar en marxa l'oficina judicial.
I ara vosté no mos ha dit de tot això res.

Per tant, ja no sabem a qui creure.
Ja no sabem si açò són paraules que se les emporta el vent i no sabem realment si estes compareixences, els compareixents, és a dir, si el govern actua amb el rigor suficient, donada la gravetat de la situació.

En aquell moment el senyor Gastaldi -i ací tinc el llibre d'actes-, el butlletí oficial, va dir que «tenemos un decreto de creación del servicio común de asuntos generales; tenemos un informe de la abogacía; tenemos alegaciones por el traslado del Consejo General al Ministerio de Justicia, a los colectivos; tenemos el informe de necesidad y oportunidad y la memoria económica; tenemos el desarrollo completo del servicio común y tenemos que negociar la relación de puestos de trabajo».

Tot això mos ho va dir el senyor responsable de l'àrea de justícia que ho tenien en marxa.
I nosaltres, conseqüentment, la diputada Mònica Oltra va demanar a la conselleria el que el senyor secretari autonòmic va dir que tenien.
I vam demanar en temps i forma, durant el mes de maig, és a dir, un mes després, perquè eixos informes pogueren concretar-se, demanàrem còpia dels informes econòmics de relació de la implantació de l'oficina judicial, com el senyor secretari autonòmic mos va dir que tenien.

Vam demanar l'informe de l'advocacia de la relació de la implantació de l'oficina judicial.
Vam demanar, el mateix 16 de maig, la memòria econòmica en relació de la implantació de l'oficina judicial.
Vam demanar la proposta de relació de llocs de treball en relació a la implantació de l'oficina judicial i la proposta per a la negociació, conforme marca la normativa en matèria laboral i de negociació amb els funcionaris dels empleats públics, la negociació, la proposta de negociació sindical de plantilles per aprovar la relació de llocs de treball, tal i com se'ns havia dit que ja tenien eixes informacions i eixos documents.
I hem demanat les al·legacions efectuades per al seu trasllat al Consejo General del Poder Judicial en relació amb la implantació de l'oficina judicial.

També vam demanar, en temps i forma, fa dos mesos exactes, còpia de l'informe de necessitat i oportunitat en relació a la implantació de l'oficina judicial.
I vam demanar, senyor conseller, quines mesures ha posat en marxa la conselleria per a l'aplicació de la llei orgànica de l'oficina judicial en l'àmbit de la nostra comunitat.

Tot això ho hem demanat.
Sap vosté quina ha estat la resposta?
La resposta és que no hi ha hagut resposta.
Tècnicament hi ha hagut una resposta, però que no respon a res del que vam demanar.
Perquè demanàvem còpia d'allò que el senyor secretari autonòmic ens havia dit que ja tenien.
En quina democràcia vivim?
Quina és la qualitat democràtica de la conselleria?
Quina és la informació que subministra la seua conselleria, el departament de justícia a estes Corts?
Eixa és la pregunta que ens hem de fer.
Perquè si en un cas d'uns informes que dia el senyor Gastaldi que ja tenien fets i que són d'interés públic per vore en què està treballant el seu departament, se'ns contesta açò.
.
.
Res de res.
Ens podem preguntar amb raó que si realment de les paraules, els bons propòsits, el que se diu que ja s'ha fet, doncs no acompanya amb la realitat.
Perquè la resposta realment és molt decebedora i no se'ns dóna cap resposta.
Que hem d'acudir a la justícia novament per a demanar a un govern que no dóna respostes, que se'ns done la informació requerida?
Mos obliguen a reclamar a l'administració de justícia que ens done la informació que el seu govern ens nega?

La pregunta és, senyor conseller, va a donar-mos vosté estos informes que el senyor Gastaldi va dir que tenien i des de fa quatre mesos, sol·licitats el mes de març, van demanar i estem esperant que algú ens ho done?

Vosté es pot comprometre hui, ací i ara que se posarà en disposició de tots els grups parlamentaris esta informació tan rellevant?
Perquè el que mos ha dit vosté i no res és realment molt preocupant per al que és una administració de justícia, de qualitat a casa nostra.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

En representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Blanco Giner.

El senyor Blanco Giner:

Sí, senyor Castellano, bona part de la seua intervenció ha sigut de palabrería, d'un servei proper al ciutadà, una nova mentalitat, perquè el model està ja obsolet, esgotat.
Bé, l'esgotem sempre que parlen vostés de la justícia.
Però jo diria que, més que mentalitat, que també, el que caldrà seran inversions.
Al que vosté li pertoca és pressupostar i després executar inversions en la justícia per a poder, no sols modernitzar-la, sinó fins i tot mantindre-la en unes condicions dignes.

No sé si vosté ha visitat molt els jutjats del País Valencià, però estan en unes condicions en alguns casos realment indignes.
Fins i tot la seu del TSJ, que és la màxima instància judicial que tenim al nostre país, ja sap vosté que es cau i que necessita unes obres urgents.

Per tant, ja dic, menys palla i més concreció.
Perquè sobre el tema de la nova oficina judicial no ha quedat massa clar què és el que han fet.
M'agradaria, jo no sé si a banda d'eixos informes de necessitat, tenen vostés algun tipus d'informes d'avaluació.
Perquè, clar, l'oficina judicial era un pla 2009-2012.
Estem en 2013.
Fins i tot el mateix pla de la conselleria s'anuncia el 2010 per al 2010 al 2013.
Vosté fa el 14.
Jo no sé si és que no estem parlant del mateix pla.
Però siga 13, siga 14, o estem acabant ja el termini d'aplicació d'eixe pla o quasi.

Quan u arriba al final d'un projecte plurianual ha de fer avaluació de si ha complit amb els seus objectius, de si ha executat totes les activitats que estaven previstes.
I vosté ha parlat d'alguns serveis comuns que s'han posat en marxa en una fase inicial, en alguns àmbits territorials, d'altres que s'estan estudiant, però poca cosa més.

Però això jo li preguntaria d'una manera molt clara, per a tindre també una visió directa: quin percentatge d'aplicació de les mesures incorporades en la modificació normativa que dóna a llum la nova oficina judicial pensa vosté que podria en estos moments xifrar?
El 5%?
Un 10%?
Un 15%?
I així tindrem una miqueta la mesura, el grau de compliment de les obligacions legals, perquè són obligacions legals, de llei orgànica, i de les obligacions polítiques que té la seua conselleria.

Després vostés sempre parlen de concentrar recursos i racionalitzar treballs, que són coses que sonen bé.
Fins i tot, diríem que estem d'acord.
Però a costa de què?
Perquè concentrar recursos no és centralitzar recursos.
I vostés el que estan fent o projectant és una centralització judicial.
Jo no sé com està el projecte de demarcacions judicials que vostés van presentar.
.
.
, el seu antecessor, el senyor Cabré, que després es va retirar, pretenia carregar-se directament molts partits judicials en el País Valencià.

Però ens temem que, per una banda estan privatitzant la justícia, en el cas del registre civil; per altra banda volen tancar els jutjats de pau, i ens temem que acaben també carregant-se els jutjats de primera instància comarcals.
I això serà centralitzar, no concentrar recursos.
Centralitzar recursos per allunyar la justícia de la ciutadania, per a fer que les persones hagen de desplaçar-se a les capitals de província.
I jo no crec que eixa siga ni la forma ni la mentalitat de modernitzar-la.

Després ha parlat vosté d'alguns dels programes d'aplicacions.
El tema Lexnet i Arconte, no sé si era vosté que les.
.
.
la majoria de les seus judicials se sobrecarreguen perquè no estan preparades per a eixes noves aplicacions.
O almenys això és el que diuen els usuaris, els professionals, els funcionaris.

I respecte a Cicerone, segons me conten a mi, no sols està molt antiquada l'aplicació, que vosté diu que té com a objectiu actualitzar-la a finals d'enguany, sinó que no disposa de models en valencià, només està en castellà.

Vosté que és el gran defensor de les senyes d'identitat, de la llengua valenciana -no sabem en quin format, si en l'iber, o en el romà o en qui, però, vaja, al final la llengua que parlem, la llengua que parlem, que té una normativa oficial, que té una institució com l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que espere que vosté reconega, i que reconega el seu grup i que reconega el seu Consell-, i resulta que en la justícia no existix.

Si les aplicacions informàtiques que estan previstes per a funcionar no estan dotades de la versió bilingüe, ja em dirà vosté quina és la defensa de les senyes d'identitat.
¿És que continua sent el valencià una llengua de segon ordre?

M'agradaria que vosté es comprometera hui a posar en marxa totes les mesures perquè el valencià en l'administració de justícia ocupe el mateix nivell que el castellà, perquè té, òbviament, no sols la consideració de llengua pròpia, sinó de llengua oficial, que ha de ser utilitzada tant per l'administració com pels usuaris que ho desitgen.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Blanco.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Verònica López.

La senyora López Ramón:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor conseller.

La verdad es que sí, efectivamente, es un placer que pueda usted estar aquí hoy y no enviar al secretario autonómico de Justicia, sino dar usted la cara y comparecer para hablar de justicia, que entiendo le resulte complicado.
Pero, bueno, es de agradecer, es de agradecer, desde luego.

Ha hablado usted aquí de tantas cosas…, ha hablado de creación de nuevos juzgados, de un cambio en el modelo organizativo… Y ha dado usted tantas vueltas a su comparecencia, casi tantas como llevan dándoles ustedes a la implantación de la nueva oficina judicial.
Y ¡mira que llevan dándole vueltas a esto para no hacer absolutamente nada!

¿Sabe usted lo que ocurre?
Que cuando el gobierno socialista central sacó adelante el plan de modernización de la justicia a nivel estatal, con el mayor de los consensos con el que podía contar este plan, ustedes se pusieron las manos en la cabeza.
¡Ojo, que vienen los rojos a hacer un plan y encima nos dan dinero!
Y no lo pusieron en marcha.

¿Sabe qué ocurre?
Que aquel plan venía solamente con 600 millones de euros, de esos gastaorets, en los que ustedes invertían en infraestructuras faraónicas y en sus fiestas y sus saraos.
Claro, ¿cómo iban a poner ustedes en marcha un plan para modernizar la justicia en la Comunidad Valenciana?
¡Por favor!
Bueno, pues la verdad es que no hicieran nada.

¿Qué podemos hacer, que vienen los rojos y nos implantan un plan?
Pues nos inventamos nosotros uno.
Y entonces se inventaron ustedes el plan de innovación y modernización de la administración pública valenciana.
Este es suyo, este es de ustedes, de los que llevan aquí muchos años gobernando en la Comunidad Valenciana, de sus antecesores, pero de su propio partido.

Y entonces se inventan ustedes este plan, que dicen que, efectivamente, como decía el señor Blanco, usted ha dicho que terminaba en 2014, pero que dicen que culminaba en el 2013.
Bueno, el plan este llevaba de todo, ¿eh?
Llevaba financiación también, llevaba… -bueno, sobre la financiación…-, llevaba de todo, porque primero dijo la consellera que iba a contar con 15 millones de euros, luego dijo que iba a contar con 7, luego acabó reduciéndolo.
Pero la realidad es que daba igual que contara con 15, con 7 o con 1.
000, porque como no hicieron absolutamente nada, no lo pusieron en marcha.

Y este era suyo, como le digo, señor conseller, este era su propio plan.
Por eso le digo que le ha dado usted tantas vueltas a la comparecencia para hablar de muchas cosas y no decir nada, casi tantas como le han dado a esta nueva oficina judicial para incumplir reiteradamente la Ley orgánica del poder judicial y no acabar haciendo nada.

Ha dicho… Bueno, nos ha vuelto a vender el Cicerone, que lleva años y años puesto en marcha en los juzgados.
Ya nos lo vendió usted en su comparecencia de febrero de 2013, nos lo ha vuelto a vender aquí hoy como el mayor de los avances tecnológicos.
Y, en fin, esto le avanzo que sorprende, en las sedes judiciales sorprende de manera soberana.

Y me ha parecido entender, pero debo estar equivocada, que usted ha dicho aquí hoy que este plan que ustedes aprueban, este suyo, el plan este de innovación y modernización, no ha seguido adelante porque no daba buenos resultados.
¿Ha dicho usted esto, señor conseller?
Me gustaría que lo aclarase en el próximo turno.
Porque, claro, me gustaría saber cómo lo saben.
¿Qué han hecho ustedes con este plan de…, suyo, de innovación y modernización?
¿Qué han puesto en marcha exactamente, en qué fases lo han concretado, qué han hecho?

Porque sí nos ha dicho, si he entendido bien -y efectivamente lo que usted ha reconocido es que este plan no funcionaba-, sí nos ha dicho, no obstante, aquí hace un momento que habían impartido como veinte ediciones de formación a los funcionario, que entiendo yo, que entiendo yo esa formación será sobre este plan suyo del 2010.

Claro, si el plan del 2010 no sirvió para nada, dudo mucho que la formación que ustedes impartieron sobre este plan pueda ser aprovechable para este nuevo modelo, que se inventó usted en febrero, de los servicios comunes.
Pero, vamos, esto sí que, desde luego, nos gustaría que lo explicara.
¿Qué han hecho con el plan suyo de 2010, y si se puede aprovechar la formación que ustedes dieron sobre ese plan y en cuánto se puede evaluar su coste?

Ha dicho usted que han puesto en marcha el servicio común procesal general.
Y me gustaría saber cuándo.
Porque usted en junio de 2013, hace un mes, menos de un mes, a una contestación por escrito del Grupo Parlamentario Socialista, lo que dice es que lo que han puesto en marcha es una unidad administrativa de apoyo a los archivos judiciales, que, de verdad, estoy muy interesada en conocer exactamente a qué se dedican, porque viendo el estado de los archivos judiciales de la Comunidad Valenciana, con los expedientes tirados por ahí… Yo quisiera saber a qué se dedica, qué es lo que ha hecho.
Y que explique exactamente qué se ha hecho sobre los servicios comunes que se han puesto en marcha, cuáles se han puesto en marcha de verdad a día de hoy, con qué inversión cuentan y cuál va a ser su destino.
De verdad, estoy deseando que me explique usted exactamente a qué se dedica la unidad administrativa de apoyo a los archivos judiciales.

Mire, nos han vendido usted la modernización electrónica.
¿Sabe lo que ocurre?
Que la modernización electrónica en la justicia valenciana no existe, señor conseller.
Cuando usted el otro día estuvo en la Vila, en Villajoyosa, haciéndose la foto con el alcalde imputado de La Nucía, con el señor Bernabé Cano, cuando usted se estaba haciendo esa foto allí, que supuestamente fue usted a ver las deficiencias del palacio de justicia… (Veus) Sí, la foto está publicada.
Cuando fue usted a ver las deficiencias, se supone, hablando con los funcionarios después, resulta que no sabían siquiera si podrían celebrar vistas el lunes pasado, porque los medios informáticos no funcionaban.
Esa es la realidad de las ciudades de justicia de nuestra comunidad.

Claro, venir aquí a hablar de nueva oficina judicial, cuando no han hecho ustedes absolutamente nada, ni han invertido nada, es una osadía, señor conseller.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora López.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula Elisa Díaz.

La senyora Díaz González:

Gracias, president.

A ver.
Yo aquí creo que o no escuchan o prefieren no escuchar lo que les conviene no escuchar, la comparecencia, porque creo que su comparecencia -la cual agradezco igualmente, como mis compañeros han agradecido-… Agradezco su comparecencia aquí para explicarnos todo lo que sí se ha hecho en relación a la oficina judicial y en relación, en general, a la administración de justicia.

Creo que su comparecencia es una comparecencia lógica y ordenada de cualquier gobierno responsable, como lo es el gobierno del Partido Popular en la Comunidad Valenciana, un gobierno que además quiere que esa administración de justicia sea una administración más ágil, que sea una administración rápida, pero que a la vez sea eficaz.
Porque no hay que olvidar que la rapidez no da la eficacia.

Y este gobierno, como responsable que es, está trabajando desde hace años en ello, no me cabe la menor duda, y así lo va demostrando.
Y así lo ha explicado usted muy claramente en su comparecencia.
Los datos que ha dado… En un primer momento, ha ido explicando por qué se ha hecho de la manera que se ha hecho y, al final, ha dado datos concretos de todo lo que sí que ya es una realidad y todo lo que…, cómo se va a ir implantado todos esos… esas partes de la oficina judicial, las unidades administrativas.

No me cabe la menor duda de que la mejor manera de hacerlo es como lo están haciendo, colaborando con todos los sectores afectados, reuniéndose con ellos, sabiendo a priori cuáles son las deficiencias y cuáles son las sugerencias para solventar todas esas posibles irregularidades.
Y que en ello se ha trabajado, se está trabajando y se seguirá trabajando.

Adecuar el modelo de administración judicial a la situación, a las circunstancias actuales, sin duda es también una prioridad y una necesidad.
Las nuevas tecnologías con las que contamos hoy en día nos pueden dar muchísimas facilidades a la hora de tener esa justicia más ágil, más rápida y más eficaz.
El tema de recibir las notificaciones más rápidas; de poder presentar los recursos, los escritos, directamente a los órganos judiciales de manera telemática; el poder consultar los expedientes judiciales también de manera telemática… Todo eso es lo que sí que hace falta dentro de la justicia porque la va a agilizar.

Y sin olvidar, tampoco quería olvidar, el tema de las resoluciones extrajudiciales.
El no llegar… Usted comentaba además el tema de la litigiosidad que tenemos aquí en la Comunidad Valenciana.
Tenemos que trabajar por ese camino, por el de reducir esa litigiosidad.
Es muy alta y tenemos que reducirla.
Y es muy bueno y muy positivo.
Y el Grupo Parlamentario Popular ayuda sin duda a esas fórmulas extrajudiciales para reducir esa litigiosidad, esa resolución de conflictos fuera de lo que serían los…, el llegar a abrir un juicio.
Es muy importante que se trabaje en esta línea, y creo que lo que se está haciendo por parte de la conselleria sí que va a resultar.
Y el Grupo Parlamentario Popular, como no puede ser de otra manera, lo apoya, como apoya todo lo que se está haciendo para que esa oficina judicial llegue a su completa aplicación, llegue a plasmarse en una realidad total.

Hablaba usted de no imponer.
Yo estoy de acuerdo totalmente con no imponer, y más en un sector tan difícil y tan complejo, como es la administración de justicia, compuesta por muchísimos funcionarios, y todos, todos deben de participar en este gran proyecto que parte de la conselleria, porque sin ellos es imposible que esto funcione.

Por lo tanto, también le agradezco toda esa participación y el que no se imponga, sino que vaya paulatinamente implantándose, como debe de ser, y para no cometer errores, como también ha comentado usted.

Es importantísima la formación, y me consta que esa formación es para que esa reorganización que se hace de la administración de justicia funcione mejor, que al final y al cabo es el objetivo.

Por tanto, decirle…, mi más sincera enhorabuena por todo lo que está haciendo.
Y por supuesto, el pedirle que se siga trabajando en esa línea con el objetivo de finalizar ese proyecto, ya sea a finales de 2013 o 2014, pero que sea un total y completa realidad.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Díaz.

Senyor conseller.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Gràcies, senyor president.

Senyor Morera, dia: «No n'hi ha oficina judicial.
» Jo li he explicat d'una manera exhaustiva -i ahí està el Diari de Sessions com a testimoni- que n'hi ha iniciats uns grans treballs de l'oficina judicial.
A més, vull no a soles dir-ho, sinó damunt felicitar l'intens treball i el gran treball que s'està realitzant per part de molta gent perquè això siga aixina.
S'han començat a ficar servicis comuns en marxa, unitats administratives i he explicat -també està en el Diari de Sessions- en quina fase s'encontren en estos moments.
I, per tant, també he dit des de l'any 2010…, he detallat eixos avanços d'una manera exhaustiva.

Vosté diu que ací se fan mesures sense dotació pressupostària, que no s'executen, etcètera, etcètera.
Jo li he dit que, per exemple, el que vosté fea referència en el tema de les renovacions tecnològiques, que hem invertit en els cinc últims anys més de trenta milions d'euros en renovació tecnològica, de llocs de treball, de rets de comunicacions, de servidors, de sistemes de videoconferència i de gravacions de juís.
A més, he dit fins i tot la data en què s'acaba la seua implantació, tant de Lexnet com d'Arconte-Noj.
És que, a més, està ahí.
Jo, si vol, li ho puc tornar a repetir, però, evidentment, queda absolutament ahí.

Dir-li que tot el que digué el senyor Gastaldi respecte a la seua compareixença és cert, i jo li ho ratifique, des de l'inici fins l'última coma.
I que estem treballant en el lloc on s'ha de treballar, que són els servicis comuns, la implantació en servicis processals comuns, que a més he explicat també quins.
I a més, en la seua resposta que vosté exhibia, també els té ahí, perquè en la resposta el que es diu és que estaven en fase de treballar, i que estaven els informes en fase de…, definitiva el que era el servici comú d'assumptes generals, d'arxiu territorial, d'execució civil, de jutjat mercantil, social, penal.
Això és el que se li diu.
I se li diu que n'hi han uns esborranys.
I, evidentment, perquè hi hagen uns documents de treballs, tenen d'haver-hi uns informes de l'advocacia, tenen d'haver-hi uns informes lògicament de tot el que pressuposta la normativa, com no pot ser d'altra manera.
I quan estiguen totalment finalitzades eixes qüestions i estiguen totalment implantades estes qüestions, se donen totes els informes, com és el lògic i com és el correcte.

Mire, parla vosté, evidentment, de casos de corrupció.
Mosatros som els primers interessats que es facen i es miren i el més prompte possible.
I per això semestralment aprovem plans de reforç de manera permanent a tot allò que se mos diu per part dels òrgans jurisdiccionals, com no pot no ser d'altra manera.

Senyor Blanco, parlava vosté i feia referència a si jo havia vist… Jo he parlat del que era l'oficina judicial, els servicis comuns, les unitats de recolzament, etcètera, perquè és el que se m'ha demanat a mi en la compareixença.
I m'he cenyit -i senyora López, no li pegue voltes a res- m'he cenyit a la compareixença -és López, ¿no?
és que coincidix amb el cognom- al que se m'ha demanat en la compareixença, no he parlat d'altres coses.

Per tant, jo estic visitant tots i cadascun dels partits judicials.
I quan els visite no faig una visita per a fer-me una foto, faig una visita i faig una reunió amb els jutges, amb els magistrats, amb els secretaris judicials, amb els fiscals i inclús amb molts sindicats, també els he fet quan he anat allí, perquè és la meua obligació.
I me'ls conec de primera mà absolutament tots, no pel que me conten sinó perquè vaig a peu d'obra i perquè els conec.

Jo no he parlat d'infraestructures, perquè no se m'havia demanat.
Però vosté me dirà que cal fer inversions.
Mire, La Generalitat ha construït més de dos-cents cinquanta-set mil metres quadrats de noves infraestructures des que té les competències en l'administració de justícia.

En estos moments estan es obres iniciades del que és l'Audiència Provincial d'Alacant, en un projecte en el que s'invertixen quasi cinc milions d'euros, en els que s'amplien en quasi set-cents metres quadrats el que són les noves dependències.
Anem a ficar només en setembre en marxa el palau de justícia de Vila-real amb una inversió d'al voltant d'onze milions d'euros.
I estem treballant per a què se puguen iniciar les obres del que és la remodelació i la reforma del palau de justícia de Benalua entre altre qüestions.
I això són qüestions que s'estan fent, que estan ahí i que vosté, evidentment, pot comprovar, senyor Blanco.

La justícia està ara en un procés de reforma molt important, hi ha lleis damunt de la taula -i ara parlaré del que és la Llei orgànica de planta i demarcació judicial, que crec que ha fet vosté referència a ella-, la llei de registre civil, la llei d'assistència jurídica gratuïta, la llei d'enjudiciament criminal, per citar-li'n algunes d'elles.

Dir-li que, en estos moments jo li puc dir, perquè vosté diu que se van a suprimir partits judicials.
Bé, jo li puc dir que no se va a suprimir ningun partit judicial a la Comunitat Valenciana.
Li ho podré dir més fort o més alt, però no més clar.
I, per tant, això és una qüestió que està ahí.
I que no se va a suprimir ningun partit judicial.
Hi ha una sèrie de reformes de la llei de planta i demarcació judicial que van a tribunals d'instància.
Eixos tribunals d'instància, perquè hi haja una flexibilitat de recursos perquè el jutge no actue d'una manera aïllada unicel·lular, com està fet amb un model com és l'actual.
I, per tant, ahí va a haver-hi una nova redistribució competencial.

En el tema de registre civil, que està en esborrany, igual que la reforma del Codi penal que ja ha tingut l'emissió del dictamen del consell d'estat, entre altres qüestions, estem participant i estem intentant, lògicament, donar la nostra opinió, que no sols és una opinió de La Generalitat sinó que és una opinió que tant el secretari autonòmic, el director general de Justícia, com jo mateixa, en totes les reunions que fem amb tots els partits judicials, agarrem eixa opinió, eixe sentir i el que se mos comunica per part dels jutges i magistrats, fiscals, secretaris judicials i personal de l'administració de justícia en totes i cadascuna de les reunions com així ho anem a fer.
Per tant, dir-li que no se va a suprimir ningun partit judicial i que eixe és un compromís que li dic de manera clara.

Respecte al Cicerone, el Cicerone, evidentment, està molts anys funcionant.
Jo crec que ja se va per la versió 16, 17 o 18 de Cicerone i se va actualitzant d'una manera permanent, de la manera que els treballadors, sobretot els jutges, van dient.
I ara s'està actualitzant una altra versió última del Cicerone, igual que s'està treballant amb la compatibilitat en el programa també informàtic de la fiscalia, perquè hi haja una perfecta compatibilitat entre el Cicerone dels jutges i el Fortuny de la fiscalia.
Per tant, eixes són les qüestions que s'estan fent.

Jo he donat dates concretes de quan va a estar acabat… No, he dit on s'està implantat en estos moments, on està ja implantat i he dit que en octubre o novembre d'este any, en octubre és quan està previst, estarà tota la implantació en un sistema de videoconferència conforme diu la llei orgànica que han d'estar.

He estat parlant de la gestió d'identitats, he estat parlant del tema de Lexnet que està aplicant-se.
He estat parlant que les notificacions telemàtiques són més de catorze milions de notificacions telemàtiques.
Som la comunitat autònoma que més notificacions telemàtiques fa de tota Espanya en estos moments, 14 milions.
I que estem en converses amb el col·legis d'advocats, estem en converses amb el col·legi de graduats socials perquè això també estiga i se puga fer d'eixa manera.

Evidentment, senyor Blanco, jo sóc un gran defensor de les senyes d'identitat de la meua terra i de la Comunitat Valenciana, com no pot ser altra manera.
Mosatros tenim l'idioma que marca d'Estatut, que és el valencià, i els idiomes són del poble i és el valencià del poble i el que marca l'Estatut.
I, per tant, evidentment, mosatros ací no fem una guerra d'idiomes, ací no se pot discriminar a ninguna persona perquè parle d'una manera o parle d'una altra manera.
Cal garantir la igualtat entre els dos idiomes que són oficials, conforme marca l'Estatut d'autonomia.

Senyora López, dir-li que vosté deia, no sé les voltes de la petició, ja li ho he aclarit.
Jo he parlat del que a mi se m'ha sol·licitat ací en la compareixença que poguera parlar.
I deia, «crec que vosté ha dit que el pla que han fet que l'experiència ha sigut negativa».
.
.
Jo li ho dic, encara que està en el Diari de Sessions, però per a què vosté no treballe massa, jo li ho torne a repetir i no haja d'anar al Diari de Sessions per a vore'l li ho dic jo.

Mire vosté, jo li he dit que quan s'està fent el calendari d'implantació, que havia sofrit variacions, he dit clarament, perquè n'hi han també ciutats on el ministeri ha implantat la nova oficina judicial com experiència pilot i els resultats no han sigut positius, com aixina tot el món ho ha reconegut.
I per això n'hi han moltes reformes en estos moments i per això quan s'està parlant de les UPAD, quan s'està parlant de determinades reformes que s'estan fent evidentment (inintel·ligible) .
.
.

I per això li he dit i vosté diu, «és que ha fet un inici exhaustiu».
Evidentment que sí, perquè estem en un període de reforma molt important, perquè ens hem de basar en experiències pilot perquè no podem estar invertint i canviant permanentment les coses i cal fer-ho amb consens.
I tot el que estem fent, estem fent-ho amb la comissió mixta en el Tribunal Superior de Justícia.
Tot el que és la implantació dels servicis processals, tant siguen comuns o territorials o els que li he mencionat, estan fent-se aixina.

I vosté deia, «i eixa unitat de recolzament, eixos servicis comuns, ¿què és el que fan?
» Crec que també li ho he explicat, però no tinc cap inconvenient en tornar-li-ho a explicar, li ho he explicat i estarà en el Diari de Sessions.
Li he dit que fan tasques tan importants, com vosté sap, en l'administració de justícia, com la recepció, com el registre, com el repartiment de tota classe d'assumptes que se presenten en altres òrgans judicials, com de comunicació, d'execució, de subhastes o d'atenció als ciutadà.
Per tant, no sols és eixa unitat sinó que és la gestió, és el que és l'agilitat, és el que és l'eficiència.
Tot això, senyora López, és el que fan els servicis i el que fa eixa unitat, que a més ja li he dit fins la data de publicació en el Diari Oficial de la Comunitat en l'any 2012.

Igual que li he explicat també el tema del arxiu judicial territorial, el que se fa en eixa unitat de recolzament.
Jo li ho diré.
Tot el que és la gestió, la custòdia, la classificació de tota la documentació judicial, de les peces de convicció, que sap vosté que el tema també realment és molt important, aixina com també d'una cosa que és fonamental, que cal potenciar, com són els tema de l'expurgació.
I descentralitzar el que són servicis processals comuns d'arxiu territorial, que mos pareix fonamental, i li he dit també fins la seu on va a anar.
Per tant, per contestar-li a les preguntes concretes que vosté m'havia dit i que m'havia, lògicament, demanat.

I dir a més que en estos moments i per a enguany la Direcció General de Justícia, que té un pressupost al voltant de dos-cents cinquanta milions d'euros, i que anem a treballar en una cosa que mos pareix fonamental, fonamental, que no és en fer pedaços en la justícia sinó que és anar a reformes estructurals, conforme s'està afrontant ara en estos moments també en este país que és Espanya, que són lleis molt importants, com la llei de planta i demarcació judicial, com la llei del Codi penal, la llei d'enjudiciament criminal, la d'assistència jurídica gratuïta, la llei de registre civil i moltes altres lleis que estan ahí, com la pròpia llei del poder judicial, que són les fonamentals per a ordenar, amb la participació, amb el consens i sobretot des del convenciment de la convicció i des dels punt d'encontre amb els professionals que estan en el dia a dia aplicant en matèria de justícia.

Per tant, jo m'he centrat en el que m'havia de centrar, que era els servicis comuns, que eren les unitats de recolzament administratives, i els he explicat exhaustivament com està a data de hui cada cosa quant a la seua implantació.

Moltes gràcies, president.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies, senyor conseller.

Alguna petició de paraula?

En primer lloc, el representant del grup que havia sol·licitat la compareixença, senyor Enric Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

No aclarix vosté res i a més ha dit una cosa, ha dit una cosa molt clara.
Sobre les senyes d'identitat no va a discriminar a ningú per raó de… Però si en l'administració de justícia i els que som professionals i hem hagut d'acudir alguna vegada als jutjats a defensar alguna cosa sabem que el valencià és inexistent en l'administració de justícia, que els usuaris de la llengua estan absolutament discriminats.
I vosté no ha fet res perquè el valencià siga normal també en l'administració de justícia, que és competència seua.
Què mos està contant?
No veu com s'enganyen vostés, fan trampes al solitari.

I la pregunta i la compareixença és per a preguntar sobre un tema important, que portem ja deu anys de retard, i és què està fent la seua conselleria, de la qual es competent, per a implantar l'oficina judicial.
I és que porten deu anys de retard i vostés no han fet res.
Perquè vostés han prioritzat econòmicament en altres coses.

I el que mos està dient ací ja mos ho va dir el senyor Gastaldi, ja mos ho va dir en la compareixença que va a substanciar el nostre grup en la persona de Mónica Oltra.
I està vosté repetint.
A vosté li han passat els mateixos folis.
No veu vosté que açò és una impostura?

Vosté va dir: «Hubo algunas circunstancias que han hecho aconsejar que la oficina judicial se instaure con mayor lentitud y con más cabeza que cordura.
» I vosté ha introduït ací, que quedarà en el Diari de Sessions un concepte, i diu que la implantació de l'oficina judicial dependrà del convenciment de tots per a una millora.
Però, açò quina broma és?
Açò quina broma és?
Dependrà si n'hi ha voluntat política i si n'hi ha recursos suficients per a destinar-los a millorar l'administració de justícia.

I el que estem veient és que vosté no tenen eixa voluntat política i no tenen els recursos, perquè els recursos del poble valencià vostés se'ls han gastat en altres coses i no és una prioritat.
I tot el que mos ha dit ací és que són paraules que se les emporta el vent.
Perquè per la seua mala gestió, pels seus mals governs, les víctimes són els ciutadans que han de pagar una administració de justícia molt lenta i en estos moments cara pel tasazo de Gallardón.
Que el que vostés han fet és precaritzar encara més l'accés gratuït a un servei públic fonamental, com és l'administració de justícia.
Això és el que vostés representen.
I tot el que mos ha dit ací…

Ara, en una cosa tan concreta com és que el senyor secretari autonòmic va dir que tenien els informes, és que està ací, que tenien els informes.
Ara mos contesten que són en fase d'esborrany.
No tenen credibilitat.
Jo l'he emplaçat a vosté: va a donar-mos els informes per a posar en marxa el que el senyor Gastaldi va anunciar ací, la creació d'un servici comú processal d'assumptes generals, servici comú processal d'arxiu territorial, servici comú processal d'execució civil?
Que nosaltres tenim la por i la prevenció que tot això siga una concentració per a evitar la presència que tenim en estos moments en els departaments judicials i, per exemple, el que són els jutjats d'instrucció d'àmbit comarcal.
És a dir, ens preocupa i volem saber eixos informes.

Perquè vostés ens han portat a una situació de tanta insolvència que el deute públic valencià és de 29.
000 milions d'euros, i pujant, i hem de fer front a les polítiques de l'austericidi que no n'hi ha diners per al que realment interessa.
I en este cas per a implantar una administració de justícia àgil, moderna, a l'altura del segle XXI i no dels pedaços que vostés mos estan atorgant.
Perquè ahí estan els pressupostos i la liquidació dels pressupostos.
I no és una prioritat per a vostés atendre el que és un servei públic bàsic.
I eixa és la realitat.

I en una cosa com demanar-los uns simples informes, que el senyor Gastaldi va dir que tenien.
I vosté ací no s'ha compromés a dir: hui mateix tindran vostés els informes.
Volem saber en què estan vostés treballant per a la implantació d'una cosa que havia d'estar ja des de fa molt de temps i que no s'ha posat en marxa.
I els pedaços que vostés mos anuncien ací no van en la direcció de buscar una administració de justícia de qualitat, ràpida, àgil, que atenga una de les necessitats bàsiques.
I no ho diem nosaltres.
Vosté pot agarrar la senyora Pilar de la Oliva, pot agarrar els jutges degans, pot agarrar els col·legis d'advocats i els posen a la seua administració «suspens».

I nosaltres, que parlem amb els sectors de la justícia i veiem en quina situació de precarietat treballen, el que estem demanant-los a vostés són respostes i concrecions.
I el que ens trobem és un govern opac, que no dóna informes, que no fa els seus deures.
I que una de les premisses bàsiques de la democràcia, que és l'assistència jurídica gratuïta, cada vegada els ciutadans ho tenen menys fàcil per accedir, no hi ha oficina judicial i cada vegada vostés no tenen el que és elements fonamentals del benestar dels valencians.
Per què?
Perquè han portat a la Generalitat valenciana al descrèdit i a la insolvència.
I això sí, tot en castellà, eixes són les seues senyes d'identitat.

Senyor Serafín Castellano, van a donar-nos vostés els informes, sí o no?

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Breument dos coses, perquè no han quedat el suficientment clares o m'agradaria un aclariment més contundent.

Sobre el tema dels partits judicials, el seu antecessor va jugar a aprendiz de brujo, que es diu en castellà, és a dir, va fer una proposta d'unificació de partits judicials que després el consell general li va agafar la paraula i va fer-la encara més greu, més extrema.
I va haver de rectificar i va haver de dir que defensaria els partits judicials.
Ara ja no està.

Jo li anava a demanar a vosté que també fera una proclama contundent que defensarà tots i cadascun dels partits judicials del País Valencià.
El que passa és que també a la millor vosté tampoc està d'ací poc, igual esta és última compareixença parlamentària.

El cas és que m'agradaria que de totes maneres, per si de cas la cosa torna a plantejar-se, perquè està pendent, hi haguera eixe compromís.
Que totes i cadascuna de les seus judicials del País Valencià siguen defensades pel Consell com a posició contundent, inequívoca i ferma.

I, després, sobre el tema del valencià.
Vosté s'ha llevat de damunt la papereta dient que estima la seua terra, la seua llengua, el seu idioma, i jo també i supose que tots.
És més, fem per emprar-lo, perquè se normalitze el seu ús, etcètera, etcètera.
Però vosté no ha dit res sobre el que jo li deia, que l'aplicació Cicerone no disposa de models en valencià.
Vosté sap això?
Sap que l'aplicació Cicerone no disposa de models en valencià?
I si ho sap, ¿li sembla bé que l'aplicació Cicerone no dispose de models en valencià?

Vull saber la seua opinió, perquè és que és la seua responsabilitat.
Vosté ha parlat ací de l'aplicació Cicerone, que és la dissetena actualització, que va actualitzar-se a finals de 2013 ¿Estaran disponibles els models en valencià?
En general li sembla bé l'ús del valencià en l'administració de justícia, li sembla correcte, li sembla que està a l'abast de qualsevol persona que trie utilitzar el valencià com a llengua pròpia i oficial en l'administració de justícia?

De veres, jo crec que mereix fins i tot una nova compareixença, però ja que vosté està ací i que fa eixa professió de fe amb les senyes d'identitat, hauria de ser conseqüent.
Perquè si vosté és conseller de Justícia i resulta que la justícia.
.
.
El valencià és un idioma, anava a dir de segona, però segurament és de quarta, i ho sabem tots i totes.
I casos hi ha de denúncia i ho diuen els sindicats i ho diuen els jutges.
I vosté és el conseller i li dóna igual i passa per damunt simplement amb una al·lusió genèrica a la no-discriminació.

Concretament, Cicerone.
Sap que no té models en valencià?
Li sembla bé que no tinga models en valencià?
Va fer alguna cosa perquè hi hagen models en valencià en general en l'administració de justícia?
Va a fer algun tipus d'estudi del grau d'implantació del valencià com a llengua pròpia i cooficial?

Gràcies.

La senyora López Ramón:

Gracias, señor presidente.

Señor conseller, le agradezco que se ocupe y se preocupe usted de si me ahorra trabajo adelantándome al Diario de sesiones o no, pero no lo haga más, no se preocupe usted de mi trabajo.
Preocúpese del suyo que con lo que tiene por delante tiene usted más que de sobra, de verdad, y yo no quiero ser un quebradero de cabeza para usted.
Preocúpese usted de conservar el suyo, que ya tiene suficiente.

Mire, no ha dicho usted nada, se lo tengo que volver a decir, si es que no ha dicho usted nada.
Se ha hablado aquí de rapidez y de eficacia.
Pero es que ustedes no son ni rápidos, ni eficaces.
La justicia si es algo menos lenta es por la profesionalidad de los operadores jurídicos, pero no por los medios que ustedes les facilitan.

Ha hablado usted también de reducir la litigiosidad.
Mire, nosotros estaríamos encantados de que se redujera la litigiosidad de nuestra comunidad.
Empiecen a aplicarse el cuento ustedes mismos a ver si cooperan y colaboran para reducir esa litigiosidad, pero no carguen siempre al más débil, colaboren ustedes, que tienen muchas causas abiertas.

Miren.
Implantación paulatina, señor conseller, no.
Para que la implantación sea paulatina tiene que empezar a implantarse en algún momento.
No nos hable usted de cuándo va a finalizar, háblenos de cuándo se va a iniciar, de cuándo va a empezar usted a implantar la oficina judicial.

Se ha atrevido usted aquí hoy a hablar, de verdad, es que es atrevido, señor conseller, se ha atrevido usted a hablar aquí de presentación electrónica de escritos y de lo que vamos avanzando en la presentación electrónica de escritos.
Mire, el fiscal superior de la Comunidad Valenciana en su memoria de 2011, que casi tengo que traer aquí todas las semanas, porque es que ustedes meten la pata constantemente, decía que en Benalúa, en Alicante, cinco fiscales comparten un solo ordenador.

¿Me va a decir usted que es mentira lo que decía el fiscal superior de la Comunidad Valenciana?
Se lo pregunto, porque el otro día una compañera suya de su Consell dijo que el fiscal superior de la Comunidad Valenciana mentía.
Entonces, igual es que también en este apartado miente.
¿Es mentira que cinco fiscales comparten un ordenador?
¿Puede usted hablar, de verdad, de presentación electrónica de escritos, cuando esta es la circunstancia y la situación de los medios electrónicos de nuestra comunidad?
Esta es la falta de eficacia y la falta de inversión a la que ustedes someten a los juzgados de nuestra comunidad.

Bueno, por lo menos ya sabemos que usted cada año que actualicen el Cicerone nos lo va a volver a vender como nuevo.
Esto es un avance, porque, claro, ya estamos preparados para el año que viene.
Cada edición es una nueva medallita que usted se puede poner si llega hasta el año que viene.

Dice usted que se van a gravar las vistas.
¿Sabe usted lo que ocurre?
Que donde están ustedes ya implantando y formando con el tema de l'Arconte, cuando los secretarios judiciales se van a su equipo y meten sus claves, esas que ustedes les facilitan, resulta que no funcionan.
¿Qué es lo que está pasando?

No me ha hablado usted… Bueno, yo no quería hablarle, de verdad, de demarcación y planta aquí hoy, pero usted me obliga a ello, señor conseller, y de verdad esto sí que se lo agradezco.
Yo le agradezco que usted se comprometa hoy aquí a incumplir el anteproyecto del señor Gallardón, porque ha dicho usted que no se va a reducir ni un solo partido judicial.
Y resulta que el anteproyecto de la ley de demarcación y planta del señor Gallardón prevé que usted, si sigue siendo conseller de aquí al año que viene, usted no va a poder financiar las sedes judiciales de aquellos partidos que no tiendan al proyecto de los tribunales de instancia.

Entonces, si usted no va a poder invertir para mantener, ni mejorar, pero también me dice que no se los va a cargar, pues ya me explicará usted, si no es incumpliendo la ley del señor Gallardón, cómo va usted a llevar esto adelante.
Porque si no, desde luego, lo que estaría usted haciendo aquí es faltar a la verdad y no quiero yo pensar esto.
Por lo tanto, ya le digo, no quería yo hablar de este tema, pero al lanzarlo usted le agradezco que vaya a incumplir el proyecto del señor Gallardón y que se comprometa aquí hoy a mantener todas las sedes judiciales.

Ha hablado usted también de una unidad administrativa que se encarga de la custodia de las piezas de convicción, señor Castellano.
Y yo no sé si se refiere usted a esas piezas de convicción que desaparecen de los juzgados de la Comunidad Valenciana.
Porque yo no sé si usted sabe, y si no lo debería saber, que en Alicante hay dos agencias de seguridad privada imputadas por la sustracción de piezas de convicción.
Claro, que me diga usted aquí hoy que hay una unidad administrativa que se encarga de la custodia de estas piezas de convicción, no seré yo quien vaya a calificar el trabajo de esta unidad administrativa.
Pero, desde luego, sí que me gustaría que explicara exactamente a qué se dedica esta unidad administrativa y cómo es posible que ocurran estas cosas.

Mire, yo no le he preguntado por la implantación del plan estatal de modernización de la justicia, le he preguntado por el suyo, señor conseller, por el suyo, por el que ustedes anuncian que van a implantar.
Y no me ha contestado.

¿Han creado ustedes las comisiones de cada partido judicial a las que se comprometieron que iban a crear para conocer el trabajo y la evolución de este plan?
Ustedes en 2010 dijeron que iba haber una comisión técnica y unos grupos de coordinación para cada partido judicial.
¿Puede decirnos cuál ha sido el trabajo de esas comisiones?
¿Puede decirnos cuál ha sido el grado de implantación de este plan, no del estatal, que ustedes dicen que no funciona sin tener ni idea, sino del suyo?
¿Cuál ha sido el grado de implantación de su propio plan estatal?

Claro, venir aquí a decir mucho y no acabar diciendo nada no es serio, señor conseller.
Presupuesto no hay para hacer esto, para hacer esto que dice usted de los servicios comunes no hay presupuesto.
Señor conseller, conteste a algo de manera concreta.
En su presupuesto sí que se comprometen en la literatura a avanzar en la nueva oficina judicial, en sus números y en sus hechos y en su realidad, nada de nada, como siempre.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora López.

Senyor conseller, per a respondre a tots els grups.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Morera, vosté que era el qui plantejava l'objecte d'esta compareixença per a parlar dels servicis comuns i per a parlar de la implantació del nou model d'oficina judicial, la veritat és que poc s'ha preparat o és que ha volgut vosté passar de la compareixença per a dir tres generalitats ací i acabar parlant del tema del valencià i del tema que si vam a donar uns informes o no.
Eixa és tota la importància que vosté li dóna a la nova oficina judicial i tota la importància que li dóna a la compareixença, si li vam donar uns treballs que hi ha informes d'esborranys que s'han de fer precisament i que se (inintel·ligible) .
.
.
i que se donaran les explicacions transparents i quan toquen, com no pot ser d'altra manera.
Però, realment, com no tenia res més a dir, cosa que me quede jo molt gratificat esta comissió (inintel·ligible) .
.
.
I després parla acabant amb el tema del valencià.

Ací, senyor Blanco, no cal fer professions de fe sobre la defensa de les senyes d'identitat o del valencià o no.
El que cal fer és defendre-les des de la convicció, des de la convicció.
I, senyor Morera, defendre això, el valencià i allò d'esta terra, no el d'altres llocs…

El senyor president:

Senyor Morera, per favor.

El senyor conseller de Governació i Justícia:

…que és el que fan vostés, que és el que fan vostés.

Jo li he explicat ací les fases d'implantació i els treballs realitzats, el tema de servicis comuns, el tema de les unitats de recolzament.
I li ho he deixat molt clar i ahí està com a testimoni el tema.
Però vosté o no estava molt interessat en parlar del tema o ho ha volgut passar per damunt.

Senyor Blanco, vosté, «comprometra's», li ho he dit jo abans sense que vosté m'ho demanara.
Li he dit que el Consell de La Generalitat no va a suprimir ningun partit judicials dels 36 partits judicials que n'hi ha en la Comunitat Valenciana.
Ja li he dit abans, com sabia que no tenen res a dir i parlen per parlar, que li ho podia dir més alt, però no li podia dir més clar, i li ho torne a reiterar d'eixa manera.

I tant al senyor Blanco com a la senyora López sent desil·lusionar-los, perquè jo no vaig a seguir el joc absolutament a ningú de vostés, ni a vostés, ni a ningú.
El meu és treballar i exercir les meues responsabilitats.
Els circs és per a altres que són especialistes en eixes qüestions.

Miren vostés, quant al tema del Cicerone, el Cicerone és una aplicació a nivell nacional, el Cicerone és una aplicació que fa el ministeri per a tots i cadascun dels òrgans judicials d'Espanya.
I, per tant, el Cicerone no té models en valencià.
Però en tots els jutjats qualsevol pot utilitzar el valencià i té la garantia d'utilitzar qualsevol dels dos idiomes, com no pot ser d'altra manera, com és el castellà i el valencià.
I en això està el compromís i en això, evidentment, s'ha de treballar.
Perquè vostés podran dir tot el que vulguen, però defensa a esta terra, a les seues senyes, com fa este govern, absolutament ningú.

Deia vosté, senyora López, de la reducció de la litigiositat.
La reducció de la litigiositat no se fa amb paraules, se fa amb fets, se fa a través de la mediació, se fa a través dels arbitratges, se fa a través de les modificacions que mosatros estem fent.
I deia, «és que vosté només que ve amb que fum».
La que ve amb fum i no vol escoltar és vosté.
Perquè jo li he dit que s'han fet més de catorze milions de notificacions per via telemàtica, 14 milions.
Igual que vosté vol anar per ahí dient si hi ha un, dos o tres ordinadors devia de saber la importància de les coses.
L'únic que passa és que com no poden parlar del tema estructural, perquè ni tenen projecte, ni saben com han de fer eixe projecte, se dediquen a vore si un taulellet o un d'açò… Que també és molt important i jo vaig a vore'ls.

Però evidentment s'han fet més de catorze milions i s'està parlant amb els procuradors i amb els graduats socials perquè puguen fer-ho també per via telemàtica.
I això és la vertadera revolució de l'administració de justícia.
I això és la vertadera minoració de costos i la redistribució de càrregues de treball en base als modes que marca el Consell General del Poder Judicial i la implantació de servicis comuns.
I això és treballar per la justícia.
La resta monsergues que no valen absolutament per a res.

I vosté diu, «va vosté a contradir al ministre de Justícia».
Jo vaig a defensar els interessos de la meua comunitat.
I li he dit que dels 36 partits que hi ha no se va a suprimir ningun i se farà, a més li ho assegure, li ho assegure, en col·laboració i amb total coordinació amb el ministeri de Justícia.

I vosté deia que no me preocupara per vosté, per estalviar-li.
És que com moltes vegades no escolten, jo li ho he de repetir moltes vegades.
La que no s'ha de preocupar és vosté per mi, perquè tot açò que (inintel·ligible) .
.
.
moltes vegades i jo sempre he estat ací.
No se preocupe vosté d'eixa qüestió.

Per tant, jo volguera que tinguérem un debat seriós, un debat del que hem vingut a parlar i del que s'ha demanat ací, del que s'ha demanat ací i que hi haguera una preparació dels temes a l'hora de poder parlar eixes qüestions.
Però, pel que es veu, una vegada més no hem tingut sort.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Agraïm la seua presència en esta comissió.

I, senyories, anem a fer un descans.
Se suspén la sessió per cinc minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre l'aprovació d'una resolució de Les Corts, en compliment de la Resolució 70/VIII, que prohibisca explícitament el finançament públic d'entitats immerses en un procés judicial relacionat amb la presumpta participació en el robatori organitzat de nounats i que se'ls retiren les subvencions concedides, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 52.
798, RE número 157)

El senyor president:

(Inoïble) … de la Proposició no de llei sobre l'aprovació d'una resolució de Les Corts, en compliment de la Resolució 70/VIII, que prohibisca especialment el finançament públic d'entitats immerses en un procés judicial relacionat amb la presumpta participació en el robatori organitzat de nounats i que se'ls retiren les subvencions concedides, PNL que presenta el Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora Esther López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, esta proposición no de ley ha pasado, además, ya por bastantes trámites porque la retiramos en la anterior sesión de la comisión para volver a redactarla de manera que pudiera salir con mayor consenso de esta sesión parlamentaria.
Y, bueno, la verdad es que se defiende a tenor de todos los hechos que han ido aconteciendo en la sociedad valenciana… Perdón, una cuestión de orden, señor presidente, las invitadas.
¿Paramos hasta que entren o…?
Bien, pues, continuamos, señor presidente.

A tenor de lo que ha ido aconteciendo en la sociedad valenciana y que se ha hecho público en los medios de comunicación, y no solamente en los medios de comunicación, sino que también lo hemos traído aquí, a la cámara parlamentaria, y es que hay muchísimas entidades que están siendo denunciadas por las víctimas de presuntos casos de robo de bebés, y hay algunas que ya han pasado por el trámite de que haya comenzado el proceso judicial y se le haya exigido documentación.

Pues, bien, en esa circunstancia se encuentra la Casa Cuna de Valencia, por ejemplo.
La Casa Cuna de Valencia es una de esas entidades de las que hablaba antes el señor Castellano cuando se refería a que había entidades que no colaboraban en esclarecer la verdad en el grave asunto del robo de bebés y del tráfico de bebés.

Por tanto, entendemos que la Casa Cuna sería uno de esos casos ya que objetivamente sigue sin estar aportando toda la documentación que se le requiere desde el juzgado y es algo que ha tenido que hacerse a instancias judiciales porque la Casa Cuna de Valencia no había aportado, sobre todo en el caso de las personas que habían sido adoptadas en esa entidad, no habían podido percibir su documentación en ese camino por conseguir conocer el origen de su identidad, es decir, su filiación.

Por tanto, creemos que a estas entidades… ya que, según lo que aprobamos en el pleno de Las Cortes, en una resolución que se aprobó por unanimidad, se decía que acordábamos manifestar el compromiso, la comprensión y la solidaridad con todas aquellas personas que fueran víctimas del robo de sus hijos o hijas o por ser dados en adopción.

Asimismo, Les Corts manifestaban el compromiso con las víctimas principales y sus descendientes, a los cuales se les negó la posibilidad de criarse y educarse en su entorno familiar biológico.

También aprobamos que se colaboraría con el Ministerio Fiscal y con los órganos judiciales.

También dijimos que se facilitarían todos los trámites y actuaciones que sirvieran para conseguir clarificar los casos -presuntamente- ocurridos en la Comunidad Valenciana.

Acordamos, también, realizar un llamamiento a toda la sociedad para que colaborara en el esclarecimiento de estos casos, ya que el tiempo juega en contra y que la prueba principal es el testimonio de quien haya tenido constancia de los hechos delictivos.

Todo esto que estoy leyendo es el espíritu de esa proposición no de ley, que también fue aprobada por unanimidad, pero en la que los grupos de la oposición planteamos un voto -sí- crítico, y que también explicamos, ya que nos manifestaron también las asociaciones de bebés robados allí presentes que se querían mayores concreciones y que la PNL era algo vaga.
Y esto es lo que vemos luego, luego nos damos cuenta de que, por ejemplo, a la Casa Cuna que, objetivamente no está aportando documentación y no está colaborando en el esclarecimiento de los casos -y me estoy refiriendo a esta entidad en concreto porque es la que se encuentra en un proceso judicial y es a la que nos podemos atener, según lo que hemos redactado en esta proposición no de ley-, entendemos que nosotros no podemos colaborar con esas entidades.

Y ¿de qué forma la administración puede castigar y puede hacer ese llamamiento a la sociedad?
Pues puede hacer un llamamiento que sea un grito para que se colabore con estas víctimas, se puede hacer un llamamiento que sea una orden, o se puede hacer un llamamiento que sea un susurro timorato.
Y eso es lo que pasa si no acabamos con las subvenciones económicas a aquellas entidades que estén inmersas en procesos judiciales -por supuesto cuando sean condenadas, si lo son, ¡ni muchísimo menos!
-, pero cuando se encuentran en un proceso judicial tenemos que mantener el principio de la precaución, y el principio de la precaución significa que para que todas las entidades y toda la sociedad colabore plenamente con la justicia y, por supuesto, con las víctimas de los bebés robados, tenemos que dejar bien claro que se va a sancionar a aquellos que no lo hagan.

Y, o hacemos ese llamamiento siendo un grito, o lo haremos siendo un susurro, o no diciendo absolutamente nada real porque una cosa son las palabras, una cosa es aprobar una PNL en aquel día en que de alguna forma quedó una foto de apoyo y de solidaridad que necesitaba el Consell, y otra cosa es que esto se refleja en hechos.
Y los hechos palpables en este momento pues, además de que esa comisión interdepartamental tenga unas conclusiones firmes, tal y como hemos defendido anteriormente en la comparecencia con el señor conseller, también merece que nosotros digamos desde la administración bien alto y claro que no vamos a permitir la colaboración económica con ninguna entidad que no esté colaborando con las víctimas de los bebés robados.

Si para nosotros, si para el Consell es una prioridad el hecho de apoyar, colaborar y mantener en firme lo que decía esta proposición no de ley, tenemos que acabar con el apoyo y la colaboración en cualquier ámbito pero, sobre todo, desde el ámbito económico, que es el más palpable, con aquellas entidades que no estén jugando a favor de las víctimas, sino que estén en un silencio que está provocando que el esclarecimiento de la verdad no llegue hasta sus últimas consecuencias.

Ana Isabel Azagra es uno de los casos -que, además, está publicado, no estoy contando nada que no sea público- , es uno de los casos de la Casa Cuna de Valencia que ha podido reencontrar a su familia biológica, y no ha sido gracias a la labor del Consell, ha sido gracias a la labor de las asociaciones y a la labor heroica de estas mujeres y de estas víctimas que por su cuenta y riesgo están asumiendo el papel de conseguir encontrar su verdadera filiación y su verdadera identidad.

Y, por tanto, yo creo que tenemos que colaborar con estas personas y no estar colaborando con aquellas entidades que con el silencio están siendo cómplices del tráfico, del presunto tráfico de bebés robados en la sociedad valenciana.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup de Compromís, té la paraula el senyor Enric Morera.

El senyor Morera Català:

Simplement, per a sumar-nos a la proposta que planteja la diputada Esther López i el Grup d'Esquerra Unida i que van en línia en allò que per unanimitat ací acordàrem en la resolució de les Corts Valencianes.

I, en funció del temps, doncs concretar que el nostre grup donarà suport a esta iniciativa parlamentària.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Salazar.

La senyora Salazar Agulló:

Hola, bon dia.

Muchas gracias, señor presidente.

Vamos a debatir aquí una PNL que propone el Grupo Esquerra Unida y en la cual el Grupo Socialista está a favor de todos y cada uno de los puntos que conforman la exposición de motivos, que no son sino más que la transcripción de la Resolución 70/VIII que se firmó con el acuerdo de todos los grupos parlamentarios en el pleno en esta cámara.
Sin embargo, en relación con la propuesta de resolución, quiero distinguir dos matices.

Estaríamos de acuerdo, también, en adoptar un acuerdo en el pleno en el cual se prohíba de forma explícita el financiamiento de aquellas entidades que estén bajo sospecha de haber participado de forma directa o indirecta en el robo organizado de niños.
En este sentido, quiero decir que son muchas, muchísimas, prácticamente… -yo creo que por lo menos el 60% de todas las instituciones sanitarias de la Comunidad Valenciana-, en las que se encuentra alguno de los casos en los que hay personas tratando de conocer los orígenes porque fueron allí a tener un hijo pero no salieron con él bajo el brazo.

La Casa Cuna, además, pesa sobre ella un auto judicial en el cual hay veintiuna madres biológicas que han realizado denuncias y se les está instando por parte de todos los medios, por parte de todas las asociaciones de víctimas, y yo creo que hay mucha parte de la sociedad que es partidaria de que la Casa Cuna abra sus puertas, abra sus archivos y dé esta información.

Queremos matizar que existen dos tipos de responsabilidades: las penales y las políticas.
Las responsabilidades penales son de tipo personal, no van en contra de la institución, en principio, lo que se trata de buscar son las personas que contribuyeron por acción u omisión en este hecho tan luctuoso, tan delictivo y que merece toda nuestra reprobación, que es el supuesto robo de niños, bien de manera individual o bien de forma organizada.
Si, además, se percibió un dinero por ello, y, además, se lucraron algunas personas, creemos que todo el peso de la justicia debe estar y para ello estamos dando todo nuestro apoyo en esta cámara a que así sea.

Sin embargo, creemos también que apoyar la propuesta -mi grupo, le anticipo que vamos a abstenernos-, apoyar la propuesta, en este sentido, podría ir en contra de las resoluciones que se determinan y se contemplan en la Ley general de subvenciones que, en este caso, tendría que haber una condena firme para que no se haga.

Quiero, también, recordar a toda la sociedad y a todas las fuerzas políticas de esta cámara que el Partido Socialista y el PSPV-PSOE lleva desde tiempo inmemorial presentando enmiendas, año tras año, para que las subvenciones que el Consell destina a los programas de ayuda a Más Vida y que, en este caso, instituciones como la Casa Cuna son subsidiarias también desde tiempo inmemorial, pues mi grupo ha presentado siempre enmiendas para que no se reciban, para que no se den para los fines a los que están contemplados, porque lo que están tratando de alguna forma de hacer es una forma encubierta de apoyo a mujeres en riesgo de exclusión para que no aborten, y están anteponiendo una cuestión ideológica y, sin embargo, hoy aparece en muchos medios -y se ha denunciado también en esta cámara- la situación tan lamentable en la que se encuentran los menores acogidos, que sí que están con el riesgo de exclusión por parte de sus familiares y, en este caso, también, por parte del Consell que los tiene absolutamente excluidos de todo tipo de ayuda, ¿no?

Por tanto, la postura de mi grupo en este sentido va a ser de abstención, pero sí que nos van a encontrar para plantear delante del pleno que no se den ningún tipo de ayudas, así como para seguir presentando todo tipo de enmiendas, enmiendas en los presupuestos, para que estas instituciones que tienen estas sospechas no reciban ningún tipo de ayuda.

Por último, quiero denunciar la respuesta que la consellera de Bienestar Social ha dado a esta diputada en el momento en que pidió información sobre el destino de los fondos dedicados a esta institución, amparándose en que no da la información porque se trata de instituciones sin ánimo de lucro.
La mayoría de instituciones que reciben subvenciones por parte del Consell son sin ánimo de lucro, y no entendemos por qué no instituciones de este tipo, religioso, de este tipo… que tiene la sospecha de haber estado implicados en el robo de niños, no pueden dar información a este parlamento como es la obligación, ¿no?

Por tanto, vamos a insistir para que nos faciliten esta información y la postura de mi grupo -como he comunicado- va a ser la abstención.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Salazar.

Pel Grup Palamentari Popular, té la paraula la senyora Verónica Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar -como así se ha demostrado a lo largo de la mañana-, creo que nadie puede dudar ni acusar al Consell del president Fabra y al Grupo Parlamentario Popular de haberse desentendido de actuar en un problema tan complicado como éste.
Prueba de ello ha sido la comparecencia del conseller esta mañana aquí en la que se ha manifestado que este gobierno y este grupo parlamentario es muy consciente de la gravedad, del dolor y de la incertidumbre de quienes han sido víctimas de estos hechos.
También, se ha hecho por parte del conseller y por parte de esta diputada del Grupo Popular una condena y un rechazo absoluto a todos estos hechos que nos parecen intolerables.

Por lo tanto -vuelvo a reiterar-, nadie puede poner en duda ni que el Consell no está por esclarecer todos los hechos ni que este Grupo Parlamentario Popular no esté trabajando para ello.

Este es un asunto, señoras y señores -como ustedes saben y así se ha manifestado-, que se encuentra sometido a diligencias de investigación, a la jurisdicción de juzgados y tribunales y, por tanto, la posición de este grupo parlamentario y del Consell como administración pública autonómica es la de apoyo a los órganos del poder judicial, desde luego, y cumplimiento de las resoluciones en todo aquello que se le solicita.

Pero, desde luego, lo que no puede hacer este gobierno, y así también lo ha manifestado la diputada del Partido Socialista, es castigar a los actuales gestores por algo que presuntamente hicieron otros en el pasado.
Y, en este sentido, si existen responsabilidades, será la justicia quien determine el esclarecimiento de los hechos, señorías.

Por tanto, total respeto y total colaboración por parte del Consell y del Grupo Parlamentario Popular con la justicia para que se esclarezcan los hechos.
Prueba de ello es que la fiscal, la señora Teresa Gisbert, forma parte de esa comisión interdepartamental en la que también se convoca a las asociaciones de afectados para que de primera mano pueda conocer la justicia cuál es la principal problemática y, sobre todo, denunciar todo aquello que sean hechos de posible delito y sobre todo para poner luz a determinados hechos que, desde luego -vuelvo a reiterar-, nos parecen intolerables.

La subvención de 22.
352,28 euros a la que se hace referencia en la propuesta de resolución fue concedida al amparo de una orden que salió el 28 de diciembre de 2011, de la conselleria entonces llamada Justicia y Bienestar Social, por la que se regulan y convocan ayudas destinadas a la realización de proyectos dirigidos a la integración social de personas inmigrantes.
Y, bueno, yo creo que el objeto también de la orden de convocatoria… -también ha hecho referencia la compañera del Partido Socialista.
Se refiere esa subvención a ayudas destinadas a la realización de proyectos dirigidos a la integración social de personas inmigrantes.
En este sentido, la entonces Conselleria de Justicia y Bienestar Social otorgó esta subvención a la congregación Casa Cuna Santa Isabel y, si lo hizo, fue porque cumplía con todos los requisitos establecidos en esta orden de ayudas dirigidas a entidades privadas sin ánimo de lucro, que en este caso concreto estaba dirigida a proyectos -vuelvo a reiterar- dirigidos a la integración social de personas inmigrantes durante el ejercicio 2012.
En el anexo de esa orden de convocatoria se hace referencia a los requisitos que deben cumplir las entidades beneficiarias de este tipo de subvenciones.
Por lo tanto, cumplían los requisitos establecidos en la orden y se le dio la subvención.

La Casa Cuna Santa Isabel realiza en estos momentos una labor social y asistencial muy importante, y que tenemos que tener en cuenta que este tipo de hechos se produjeron en la mayor parte de los casos en un contexto social y jurídico muy diferente al actual.
Y, aunque no sirve, desde luego, para el Grupo Parlamentario Popular de justificación para unas conductas que -reitero- que son deleznables, bien es cierto que no se debería, en mi opinión y en opinión de este grupo parlamentario, criminalizar y castigar a los actuales gestores por actuaciones cometidas por otros en el pasado.
En cualquier caso, esto es un tema que está en manos de la justicia, y que desde el Grupo Parlamentario Popular y desde el Consell se va a respetar aquello que resuelvan los tribunales, y esperamos que por parte de esta entidad, como por parte de cualquier otra, se atiendan los requerimientos que hagan los órganos judiciales.
Si esta entidad recibe algún tipo de ayudas, señoras y señores, lo hará de acuerdo a la ley, por supuesto que sí, y los procedimientos establecidos al efecto.
Desde luego, lo que no puede es pretenderse que se establezca un veto o una discriminación hacia una entidad, si cumple todos los requisitos legales.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Per al torn de rèplica, per tres minuts té la paraula la senyora Esther López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Aquí no estamos dudando de que se cumpla con los requisitos para que se le dé la subvención a través de esa orden, por supuesto, eso faltaba.
Faltaba que es que no cumpliera con los requisitos para que se le diera esa subvención.
Pero es que de lo que estamos hablando no es de que criminalicemos a quienes en su momento pudieron perpetrar algún tipo de delito.
Estamos hablando de que los actuales gestores son quienes no cumplen ahora con las demandas de las víctimas de las asociaciones de bebés robados, son los actuales gestores, no los anteriores o las personas que ya hayan fallecido, que no trabajen ahí, etcétera, etcétera.
Son los actuales gestores los que no están cumpliendo.
Y, por supuesto, huelga decir que hay una de las personas que está bajo el proceso judicial, que es por todos conocida, como es sor Aurora, por supuesto que sigue en la Casa Cuna de Valencia, y por supuesto que sigue trabajando ahí.
Por tanto, hablemos con rigor de ese hecho, y el hecho es que si nosotros hemos establecido que vamos a colaborar con las víctimas, no podemos hablar de que a entidades que estén bajo proceso judicial en este tipo de casos les estemos dando subvenciones, aunque sea para otros fines.
Porque, por supuesto, eso no es colaborar con las víctimas.

Las víctimas, lo que están haciendo constantemente es manifestarse delante de la Casa Cuna, y ahí no está la administración ni el Consell con ellas acompañándolas, sino que está con quienes están dentro, con quienes cierran sus puertas a esas víctimas.
El Consell está con ellos dentro, porque material y económicamente les está dotando de recursos, mientras sabe que no están cumpliendo con lo que les está imponiendo un juez, ni con lo que deberían de cumplir, que es con una moralidad, la moralidad de que esa entidad, sin que se lo haya tenido que pedir el juez, tendría que haber posibilitado la documentación a aquellas víctimas que están buscando su filiación, su identidad, y que están buscando saber qué pasó con sus familias, y qué pasó con ellas cuando las dieron en adopción.
Una de esas personas -como le decía antes- es Ana Isabel Azagra, y Ana Isabel Azagra puede hablar de una persona que ya le he referido anteriormente, que ha sido condecorada además por el Ayuntamiento de Valencia -por cierto, solo con el voto a favor del Partido Popular- y que se encontró esta mujer con la falta de ayuda de la Casa Cuna de Valencia en el momento en el que se enteró que había sido adoptada, y en el momento en que fue a pedir su documentación.
Lo denunció además en su día por internet.
«Sor Aurora Gallego -decía ella- religiosa y directora de la Casa Cuna, dice que los adoptados no busquemos orígenes biológicos.
Mi derecho a conocer mis orígenes es vital.
Casa Cuna Santa Isabel me niega este derecho.
»

Hoy ha conocido a su familia -como les decía- gracias a su labor y a toda esa búsqueda que ha tenido que realizar de forma totalmente en solitario en relación a la administración, pero acompañada de todas esas otras víctimas y familias que, por supuesto, son las que están dotando de verdaderos recursos a las personas que buscan, y no la administración.
La Casa Cuna Santa Isabel -como decía- lleva muchísimas décadas no dando la colaboración y manifestando con sus víctimas y con la justicia una irresponsabilidad y una indiferencia absolutamente reprobable, y si en el Consell están y si en esta cámara estamos colaborando con las víctimas tenemos que hacerlo firmemente, y lo tenemos que hacer de la única forma que yo creo que se puede hacer este tipo de cosas, que es sancionando y penalizando a aquellas entidades que no estén colaborando con la justicia, y no solo con la justicia.
Es que estas entidades -como decía, y con esto acabo, señor presidente- deberían de hacerlo por una cuestión de moralidad y de respeto.
Antes de que se lo pida un juez deberían de haber dado la documentación que pertenece a esos hijos e hijas adoptivos, que fueron adoptados en la Casa Cuna Santa Isabel, y que sin embargo han tenido que pasar por un calvario, como Ana Isabel Azagra, hasta que años y años después han podido descubrir quiénes eran sus padres, y no gracias sino en contra absolutamente siempre de la colaboración de los actuales gestores de la Casa Cuna Santa Isabel.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyora diputada.

Alguna petició més de paraula?
Bé, doncs, senyora diputada, té la paraula.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señor presidente.

Mire, señora López, el Partido Popular, el Grupo Parlamentario Popular, el Consell y el presidente Fabra siempre buscarán la verdad, y desde luego estarán al lado de las víctimas y no de los que ocultan pruebas.
Porque precisamente en lo que estamos trabajando es en saber la verdad, en que se resuelvan todos y cada uno de los casos que están en este momento sufriendo muchísimas personas con mucha impotencia y con muchísimo dolor.
Y este grupo parlamentario estará con los que ayuden a que todo el mundo sepa la verdad, y no estará desde luego con los que ocultan pruebas, etcétera, etcétera.
Pero para ello está la justicia, para recurrir a la justicia y denunciar precisamente a todos aquellos que están poniendo trabas a que se sepa la verdad y a que todas estas personas que de manera muy impotente están sufriendo el dolor de no saber realmente lo que pasó.

Pero, mire, señora López, justicia para todos.
Hay una orden de ayudas que se rige por unas leyes, y si se cumplen los requisitos, hay que darles esas subvenciones, porque si no, señora López, estaríamos prevaricando.

Es decir, señorías, no estaríamos nosotros, los que queremos que se cumpla la ley y que se sepa la verdad, y que al final estas personas tengan el esclarecimiento de todos los hechos y que se condene a todos aquellos que formaron parte supuestamente de esos hechos delictivos, nosotros que estamos pidiendo que se cumpla la ley, no la cumpliríamos y estaríamos prevaricando si no concediéramos esas ayudas porque cumplen todos los requisitos legales que tienen que tener.
Yo creo, señoría, en la justicia, creo que al final el tiempo a todo el mundo le pone en su sitio, y creo que no se puede en este caso incumplir la ley, dejando de dar unas ayudas a una asociación que en este momento está cumpliendo legalmente con todos los requisitos que se requieren para el optar a estas subvenciones.
La justicia ya ha pedido toda la documentación a la Casa Cuna Santa Isabel.
Dejemos que sea la justicia -por supuesto, que está al lado de las asociaciones y de las personas afectadas- la que actúe y la que finalmente diga si hay una condena firme con personas que han estado ocultando información y personas que en un momento determinado cometieron estos hechos que -vuelvo a reiterar- para el Partido Popular son muy condenables y nos parecen intolerables.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Senyories, finalitzat el debat de la proposició no de llei, anem a passar a votació.
Vots a favor de la PNL?
2 vots a favor.
Vots en contra?
8 vots en contra.
Abstencions?
6 abstencions.
Queda rebutjada la proposició no de llei.

Proposició no de llei sobre el reforçament amb mitjans personals i materials de l'administració de justícia per a lluitar eficaçment contra la corrupció política, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 52.
145, BOC número 157)

El senyor president:

Passem al següent punt de l'ordre del dia, el 8: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre el reforçament amb mitjans personals i materials de l'administració de justícia per a lluitar eficaçment contra la corrupció política, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

La corrupció política, es a dir, els delictes que tenen el seu origen en una persona que ostenta un càrrec públic de representació popular és, segons l'última enquesta del CIS, la principal preocupació de la ciutadania.
Això, tenint en compte la gravíssima situació econòmica que patim, amb uns nivells de desocupació, d'atur, al País Valencià, quasi arribant al 30% de la població ocupada, indica com este element, el de la corrupció política, preocupa d'una manera molt clara la nostra ciutadania.

Esta PNL, esta proposta del nostre grup parlamentari, concretament de la diputada Mónica Oltra, es va signar el 27 de març.
Arriba ara el 17 de juliol a estes Corts, a esta comissió de governació, i en estos mesos passats hem vist com, lluny de reduir-se la preocupació en un tema cabdal de la nostra democràcia, ha anat incrementant-se.
Cal que assenyalem casos que ens preocupen i que afecten l'ètica pública, la moralitat, que afecten la fiabilitat i, per tant, el bon funcionament de les institucions a casa nostra?
Senyories, el descrèdit de les institucions públiques és tan elevat que, si no posem remei ràpid, contundent, per a encetar una nova etapa de major moralitat, de decència en la vida pública, el sistema acabarà caiguent, si és que no ha caigut ja a trossos.

I en eixe sentit, la nostra proposta va en línia al que esta PNL té com a intenció, com a objectiu que, des d'estes Corts, des d'esta institució que representa la sobirania del poble valencià, des d'esta comissió parlamentària llancem un missatge als poders de l'estat per a reclamar una sèrie de qüestions importantíssims.
És una petició d'increment de mitjans materials necessaris per a millorar la modernització i perquè els jutges i els fiscals i advocats puguen realitzar el seu treball amb garanties, aprofitant els mitjans tecnològics que existixen.
Vostés saben que una de les primeres actuacions que va fer el govern central, en un tema que ens afecta, que ens afecta com a valencians, i és l'anomenat cas Nóos, que té una derivada molt substantiva a casa nostra i que pot ser acaben imputant col·legues nostres en el Grup Parlamentari Popular, i que ja han imputat importants càrrecs públics de l'administració valenciana per una.
.
.
, però no ja indici, sinó una imputació claríssima per frau en subvencions públiques, per suborns, per malversació de cabals públics.
Una de les primeres coses que va fer el govern del Partit Popular va ser anul·lar la unitat especialitzada que funcionava en les Illes Balears contra la criminalitat organitzada.

I, per tant, nosaltres entenem que eixe no és el camí, sinó que el camí perquè la democràcia estiga salvaguardada és incrementar totalment els equips que actuen contra este tipus específic de delinqüència organitzada i que afecta les institucions públiques.

La nostra petició va en línia del que estan dient persones tan rellevants com, l'anomenada en esta comissió parlamentària, la fiscal en cap en València, Teresa Gisbert, que ha manifestat recentment, el passat 11 de juny, que cal mitjans suficients per a lluitar contra la corrupció.
Podíem, si estiguérem en juí, esta seria una primera prova d'un testimoni rellevant.

Una altra persona també rellevant és el portaveu de l'Associació Professional de la Magistratura, el senyor Francisco Silla, que lamenta la manca de mitjans per a lluitar contra la corrupció, i és el jutge, esta persona, que coneix el problema que afecta la instrucció del cas de Terra Mítica, on tenim imputat el senyor Miguel Navarro en tot el procés que va ser d'esta entitat, aleshores pública i ara en una altra situació de privatització.

O per recordar la magistrada que actua sobre el cas, que el citem ací, d'un cas que ens afecta la credibilitat de les nostres institucions, i que el mateix servei d'advocats de la Generalitat valenciana demana a un diputat d'estes Corts, el senyor Rafael Blasco, onze anys de presó, i la magistrada, per exemple, encara no té escanejada la documentació dels anys 2009, 2010 i 2011, com ha referit breument.

Per tant, tot açò a què ens conduïx, senyories?
Ens conduïx, o que actuem decididament en tot tipus de mesures per regenerar la democràcia i per actuar decididament contra aquells que hagen actuat d'una forma delictiva, tenint en compte la presumpció d'innocència.
O actuem o la ciutadania acabarà per fer implosionar este sistema i esta opacitat.

Ací no dimitix ningú.
I la ciutadania, torne a repetir, té com a primer problema per a sanejar, per a eixir d'esta greu crisi econòmica, social i institucional la regeneració democràtica i lluita decidida per part de tots i de les institucions de la corrupció política.

Per això el que demanem ací, en esta proposta de resolució, és que Les Corts, esta comissió, inste el Consell per a demanar que es reforcen els mitjans personals i materials de l'administració de justícia perquè fer una lluita eficaç contra la corrupció política, per atendre la petició de reforç de les unitats d'auxili a la instrucció judicial amb funcionaris, policies i pèrits especialitzats.
I sobretot per a garantir mitjans necessaris per avançar als serveis de transcripcions, com són auriculars nous, programa informàtic actualitzat i un pedal per a poder parar els DVD, en este cas, el que estem demanat ací és la instrucció del sumari de Cooperació que afecta el senyor Rafael Blasco.

I, per tant, demanem que Les Corts insten el Consell perquè reclame del govern central que es garantisca, com a mínim, que en cadascuna de les circumscripcions, de les províncies valencianes, hi haja un fiscal delegat especial en matèria de corrupció, de criminalitat organitzada i de delictes econòmics que compte amb equips tècnics especialistes en comptabilitat, fiscalitat, funcionament empresarial, com també funcionaris dels cossos i forces de seguretat experts en este tipus de delictes.

Senyories, saben vostés quants delictes només en l'àmbit de corrupció política hi ha a casa nostra?
Només en eixos.
Després en delinqüència organitzada molts més.
Però només en estos, 141!
I l'administració de justícia està totalment col·lapsada.

Per tant, esta petició que fem en estes Corts Valencianes aniria en línia del que el nostre grup demana com a regeneració democràtica a les institucions valencianes i espanyoles.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Pel Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Sí, senyories.

Un ràpid i somer repàs per alguns casos.

EMARSA, 40 milions saquejats d'una depuradora amb la participació de dirigents del Partit Popular.

Fabra.
Set, Huit, nou anys?
Ja no recorde, esperant a ser jutjat per delictes gravíssims de corrupció, en un jutjat, el de Nules, amb falta absoluta de mitjans, pel quals han passat no sé si set o huit jutges també.

Entrem ja en les competències del TSJ, que segurament serà l'òrgan judicial més saturat de casos de corrupció, perquè com que no dimitixen de l'escó parlamentari.
.
.
Tenim el cas Blasco, on hi ha problemes per a les gravacions, les transcripcions.
Qüestions que haurien d'estar solucionades en una administració de justícia del segle XXI.
I és inaudit que això estiga passant.

Tenim el cas Nóos, la imputació de dos diputats d'esta cambra, persones molt i molt assenyalades de la vida política.

Tenim el cas Brugal, que a més a més té diverses ramificacions: per una banda està la màfia del fem de les comarques del sud del país; per altra banda, el Pla general d'ordenació urbana, fet a mida pel senyor Enrique Ortiz.
El pla Rabassa.

I després tenim el cas Gürtel, que també ha tingut diverses ramificacions: hi ha el judici dels vestits, amb dos condemnats i dos absolts; però tenim la peça separada de Fitur; la peça separada del papa; tenim els delictes electorals.
I a més a més comencen a produir-se les citacions com a testimonis i també com a imputats o imputades d'alts càrrecs del Consell i, fins i tot, possiblement de més diputats o diputades.
No sabem si seran 9, 11, 12, 13, 14, i tots hauran de passar pel TSJ.

Tenim el cas Bárcenas i la declaració de l'extresorer i l'exgerent del Partit Popular, per exemple, que el senyor Juan Cotino va participar en el finançament il·legal d'una campanya del Partit Popular en 2004.
Són acusacions realment greus, en seu judicial, en un procés que està obert i podien derivar també en imputació de nou al TSJ, perquè estem parlant d'un aforat, és més, és el president de la institució.

I, per tant, la saturació de casos de corrupció fa absolutament necessari dotar de mitjans suficients a la justícia.

Jo vaig a expressar el nostre recolzament com a grup a la proposició no de llei que es presenta, tal vegada es podria precisar, ja dic, que el Tribunal Superior de Justícia hauria de ser absolutament reforçat perquè, al ritme que anem, va a tindre saturació de casos que afecten persones aforades per greus delictes de corrupció.

I és que si no se dota de mitjans la justícia, la ciutadania pot arribar un moment que pense que serà més ràpid furtar que jutjar.
Per tant, que toca fer tot el que ací es proposa.
És més, quan es diu que en cadascuna de les províncies valencianes un fiscal delegat especial contra la corrupció, la criminalitat organitzada i els delictes econòmics, em sembla que això és, vaja, un requisit bàsic.
Però tota la resta de mesures i més serien necessàries per a garantir un funcionament àgil de la justícia, que depurara ràpidament les responsabilitats penals pels greus delictes de corrupció que presumptament s'han comés i que fins i tot servira per a desintoxicar la política d'assumptes que estan llastant la imatge que la ciutadania té sobre els seus representants.

Ja que no dimitix ningú, ja que ningú assumix responsabilitats polítiques, que també les hi ha, de manera diferenciada de les penals, almenys que se puga agilitzar la resolució dels processos penals perquè tinguem, com en el cas del senyor Hernández Mateo, una sentència que, finalment, després de no sé quantíssims anys, ha acabat amb la carrera política d'un corrupte.

El que no pot ser és que tardem anys i fins i tot legislatures senceres en les quals estem patint l'ombra d'una ignomínia tan gran com delictes de prevaricació, de falsedat en document públic, de malversació de fons públics, delicte electoral, finançament il·legal.
Pensem que això és absolutament prioritari, i per això recolzem la proposta que fa el Grup Compromís.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Per part del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora Verónica López.
.

La senyora López Ramón:

Gracias, señor presidente.

Intentaré ser muy breve.

Esta reivindicación no es ni exclusiva del grupo proponente, ni de los grupos de la oposición de esta cámara, ni tampoco es una novedad.
Y entendemos, desde luego, que nadie puede oponerse a una propuesta de resolución en la que lo que se está pidiendo son más medios para la justicia en su instrucción, en su averiguación de hechos posiblemente delictivos y, naturalmente, en su enjuiciamiento.

Y fallo, desde luego el otro día, hace muy poquitos días lo decía el vicepresidente del Consell, el señor Ciscar, que «si alguien mete la mano en la caja, que lo pague».
No será el Grupo Parlamentario Socialista el que desde luego contradiga estas palabras del señor Ciscar, porque en estas palabras estamos totalmente de acuerdo.

Con lo cual, entendemos que si el Grupo Parlamentario Socialista no se va a oponer a que efectivamente el que haya metido la mano en la caja que lo pague, entendemos que ningún grupo de esta cámara pueda contradecir al señor Ciscar y oponerse desde luego a que se establezcan más medios para la administración de justicia.

Claro, esto, como decía, no es nuevo.
Esto lo pide el Consejo General del Poder Judicial, que pide constantemente más medios, que pide que se especialicen los técnicos y los peritos en la lucha contra este tipo de delincuencia que tiene particularidades y singularidades muy concretas.

Los jueces decanos piden más medios para luchar contra la lacra de la corrupción.
Y hace un momento hablábamos aquí en una comparecencia con el conseller de justicia de la importancia de la mejora y de la modernización de nuestra administración de justicia.
Y quiero traer aquí las declaraciones del juez decano de Valencia, el señor don Pedro Díez, que de forma muy acertada dice que de nada sirve tener leyes escandinavas con medios africanos.
Y desde luego creo que puede ser lo más acertado que podamos decir aquí hoy.
Y, efectivamente, nuestros medios en la persecución de la corrupción, así como determinados delitos con particularidades muy concretas, nuestros medios son africanos, señorías.

No podemos pretender que se persiga y que se enjuicie a aquellos que decía el señor Ciscar que hayan podido meter la mano en la caja con medios africanos.

Les decía que estas cosas son bastante complejas, mucho más que las ordinarias, y requieren de mayor dedicación; dedicación que los operadores jurídicos, los funcionarios de la administración de justicia no tienen en estos momentos y que además requiere de una mayor especialización, que resulta bastante incompatible con la tramitación de las causas ordinarias a las que se ven desbordados de tener que tramitar, al mismo tiempo que se instruyen causas tan graves, como es, efectivamente, meter la mano en la caja pública.

Son necesarios peritos especializados, con los que no cuentan los juzgados a día de hoy.
Hacen falta fiscales suficientes que se encarguen de perseguir la lucha contra la corrupción.

Y les decía, la falta de medios, además, desde luego, de no llevar todo el sigilo que requieren este tipo de investigaciones, provoca retrasos.
Se ha hablado aquí, retrasos en las transcripciones de las declaraciones gravadas.
Dos años para transcribir las declaraciones del caso Terra Mítica.
Señorías, eso no puede ocurrir, en nuestra comunidad, desde luego, no lo podemos permitir.
No puede ocurrir que se tarde dos años en transcribir declaraciones de un caso en el que se ha gestionado mal el dinero de todos los valencianos y valencianas.
Porque, de ser así, lo podemos llamar cualquier cosa, pero no se le puede llamar justicia.
No se puede decir, como decía aquí el conseller hace un momento, que nuestra tasa de litigiosidad es la cuarta de nuestro país, cuando además se está permitiendo que estas causas se eternicen en el tiempo, se prolonguen y no se persigan con la contundencia y con los medios que se requieren.

Hace falta una comisión de expertos de distintos cuerpos de fiscales, de secretarios generales, decía que efectivamente el Consell no tiene prioridad en estos temas, el Consell no tiene prioridad en el mantenimiento y desde luego en la modernización de nuestra administración de justicia, y esto tenemos que denunciarlo y evitar que siga ocurriendo, señorías.
Tenemos el Tribunal Superior de Justicia colapsado por los casos de corrupción.
Solo en Orihuela cohabitan 43 casos de corrupción, solamente en Orihuela.

Todos los fiscales jefes de provincia están pidiendo equipos técnicos especializados en contabilidad, en fiscalidad y en funcionamiento empresarial.
Funcionarios de los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado expertos en ese tipo de delitos que se encarguen de cumplir las instrucciones que les establezcan los jueces.

Los jueces decanos, como les decía, solicitan peritos contables con dedicación exclusiva y la adscripción de grupos de auténtica policía judicial, que ejerza efectivamente como tal, bajo las órdenes directas del juez.
Esto es fundamental.
La especialización contable en este tipo de delitos es fundamental.
Nos encontramos con figuras delictivas cada vez más avanzadas, con medios muchísimo…, muy complejos y que requieren de una dedicación fundamental.

Si de verdad, si de verdad queremos que se persiga esta lacra, que es la de la corrupción política, si de verdad cumplimos con lo que dice el señor Ciscar, que espero que sea verdad lo que pretende, y queremos que se acabe de una vez por todas con esta lacra, necesitamos de más medios, que es algo fundamental.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Alfredo Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, presidente.

Yo venía aquí preparado para hablar de la administración de justicia, de su funcionamiento, pero salvo la honrosa excepción de la señora López, he visto cómo los dos intervinientes anteriores han venido a hablar de su libro y han venido a contarnos algo que la verdad es que también preveía.

Es cierto, como ha dicho la señora López, que hemos de hacer todos un esfuerzo para que la justicia sea más ágil, sea más rápida y resuelva antes los problemas.
Y los primeros interesados son las personas que, lógicamente, se encuentran en procesos judiciales, sean del ámbito que sean.

Y creo que el señor Morera, cuando ha expresado al principio de la PNL y habla de que la corrupción preocupa a la gente, le ha faltado decir…, o la corrupción preocupa a la ciudadanía, le ha faltado decir, «y ahora vamos a dar nosotros una nueva función», porque es lo que se ha hecho aquí.

Antes he oído por fuera que cuando hablábamos de esta PNL, no hablábamos del funcionamiento de la justicia.
Había grupos que con una traición clara del subconsciente decían…, hablaban de la PNL de la corrupción, lo cual deja bien claro a qué venía a hablar…, de qué venía a hablar aquí cada uno de ellos.

Y hablan con una cara, que podría parecer que se hace desde la buena fe, del descrédito a las instituciones, cuando sucede que ha hablado hasta de cinco temas, en los que dicen que es que podría acabar habiendo imputados.

Pero, ¿de verdad no se dan cuenta ustedes de que la gente no es tonta y saben que ustedes explotan estos temas, porque creen que tienen un rédito político?
¿De verdad ustedes se creen engañan a alguien cuando dicen que quieren hablar de mejora la justicia, cuando lo que quieren es seguir echando basura?
¿Ustedes no se dan cuenta de que, señor Morera, igual que hizo en el pleno pasado, queriendo echar basura sobre el Ayuntamiento de Sagunto de forma gratuita, falsa y velada, hizo aquellas apreciaciones, hoy están haciendo exactamente lo mismo sobre casos que han citado ustedes aquí?

¿De verdad se piensan, señor Blanco, que en Izquierda Unida no tienen casos de corrupción?
Yo no hago lo que usted, yo no le voy a sacar la alineación esa que usted se imagina y que suelta y que piensa que puede suceder.
Mire, todos estos casos, estos catorce casos, son de corrupción de su partido.
Entre ellos, hay alguno que está imputado, que está en juicio, que se ha procedido a la apertura de juicio oral y que sigue siendo asesor de la persona que está desempeñando el cargo de vicepresidente de la Junta de Andalucía.
¿Así protege usted la corrupción?
(El senyor Blanco Giner parla amb el micròfon desconnectat) ¿Así protege usted la corrupción?
¡Ah!
, que aquí hay calidades, hay calidades, señor Blanco.
(Veus) Es decir, yo no voy a hacer ese uso…

El senyor president:

Per favor, senyors diputats.

El senyor Castelló Saéz:

…asqueroso en ocasiones, (veus) que hacen ustedes respecto al tema de la corrupción, queriéndole sacar punta continuamente a ese lápiz.
A los corruptos tiene que actuar la justicia contra ellos y, por supuesto, se tienen que depurar responsabilidades, pero es la justicia quien tiene que depurar las responsabilidades y no ustedes.

Hablando del asunto…, que, por cierto, ustedes siguen a golpe de titular de los medios informativos una vez más.
Esto parece que es el mundo al revés.
En vez de los periódicos recoger los titulares que dan los políticos, los políticos recogen los titulares que dan los periódicos.
Ustedes verán cómo funcionan como oposición, porque, desde luego, la dedicación que le prestan, si es leer la prensa e ir haciendo PNL, y la labor de control y fiscalización que ustedes hacen, desde luego, deja bastante que desear.

Les voy a explicar una cosa a ver si lo entendemos.
Y es que las competencias de la justicia en España reposan sobre tres patas.
Esas tres patas son: el ministerio, el Consejo General del Poder Judicial y las autonomías.
Y cada una tiene sus funciones.
Respecto a las funciones que tiene la Generalitat valenciana, que es dotar de medios personales y materiales a la administración de justicia en la Comunidad Valenciana, somos la tercera comunidad en número de funcionarios, la tercera comunidad, por encima de la media española.
Y, por lo tanto, está cumpliendo La Generalitat claramente con ese tema.

Ahora bien, ¿cuál es la clave?
Pues mire, que nosotros podríamos aumentar los medios, podríamos aumentar el personal, pero al final, de quien depende esto es del consejo general y depende del estado, porque son quienes tienen que crear los órganos judiciales y son quienes tienen que nombrar los jueces, que son los que dictan las resoluciones en los procedimientos judiciales.

Mientras no entendamos esto y veamos que la conselleria cumple, y muy bien, por encima de la media nacional, no veremos claro que hay quienes tienen que mejorar en este aspecto, porque ya les ha dicho antes también el conseller las medidas que está tomando a este respecto.

Nada más.
Gracias, presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castelló.

Senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Anem a vore.
Ha fet vosté referència a una cosa que vosté sent alcalde de Sagunt, i el seu grup popular, va donar 50.
000 euros a una entitat que es diu Esperanza sin Fronteras, que és una entitat, una ONG que està sent investigada en el cas de cooperació, senyor Blasco.
¿Sí o no?
I no tire ninguna (inintel·ligible) … a l' Ajuntament de Sagunt.
És vosté el que va donar esta subvenció a esta entitat.
I si vol que parlem de com van intentar justificar, parlem, perquè encara mos riurem.

¿Vostés van hui ací a votar en contra d'una PNL que està demanant més mitjans per a combatre la preocupació número u de la ciutadania valenciana i espanyola?
¿S'ho han pensat bé, s'ho pensat bé el que…?
Perquè ací s'ha d'atacar la corrupció vinga d'on vinga, amb la presumpció d'innocència, però amb la que està caiguent i el que estem demanant en esta PNL, ¿vostés van a dir que no?
Jo m'ho faria vore, ¿eh?
, jo m'ho faria vore.

Perquè si vostés a una petició que va en línia -sí, efectivament- del que estan demanant responsables importantíssims de l'administració de justícia, des de la presidenta de Tribunal Superior de Justícia hasta el presidente de la asociación de la magistratura, profesional de la magistratura, escolte, facen-s'ho vore, ¿eh?
, i en el nivell de col·lapse que estan els òrgans judicials per a instruir tota la corruptela, vinga d'on vinga.

El que passa és que, en este cas, vostés s'emporten la gran palma.
¿Què anem a fer?
Doncs la vida és aixina.
I incrementant-se, que ja no saben on aguantar tanta…, tanta situació que afecta, en este cas, a vostés.
I vostés haurien de ser els primers interessats que açò s'acabara i que es vera que hi ha una actuació d'higiene pública per a actuar contra la corrupció.
Però el que vostés vénen ací és a tapar.
I qui tapa, alguna cosa té d'ocultar.
Perquè això mos podria donar peu, si parlàrem en termes judicials, a complicitats o encobriments, cosa que jo no crec que vostés vullguen fer.

Però, escolte, és que ens diuen els responsables dels que estan instruint el cas de «los negratas», de cooperació, que afecta el senyor Blasco, que no tenen ni auriculars, ni programa informàtic actualitzat, ni pedal per a poder parar el DVD.
Ens ho diuen, ho diuen públicament.
I el que estem dient ací en la proposta de resolució és que Les Corts insten el Consell, al qual vostés donen suports, el govern valencià perquè reforce els mitjans personal i materials de l'administració de justícia, perquè puguen garantir una lluita eficaç contra la corrupció política.
¿Van a dir vostés que no a açò?

I diguem: garantir els mitjans necessaris i avançats per al servei de transcripcions, com són auriculars nous, i un programa informàtic actualitzat i un pedal per a poder parar el DVD.
¡Senyories!
, és que els mitjans que tenen per a poder combatre la corrupció són del segle passat.
I després demanem unes altres coses al govern central, que és competent en matèria d'administració de justícia.

Pensen-s'ho vostés el que van a fer, ¿eh?
, però crec que seria un passet en la bona direcció que hui, per unanimitat, aprovàrem açò, que no prequalifica res de cap grup parlamentari.

I, senyories, si vostés voten en contra d'açò, bé, vostés assumisquen les seues responsabilitats en esta matèria.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Per a finalitzar el debat, té la paraula el senyor Castelló.

El senyor Castelló Sáez:

Gracias, señor presidente.

Señor Morera, su grupo en el Ayuntamiento de Sagunto tiene hace más de un año toda la documentación, de esos expedientes… (El senyor Morera parla amb el micròfon desconnectat)

El senyor president:

Senyor Morera, per favor.

El senyor Castelló Sáez:

…toda la documentación, en la que los técnicos municipales son quienes justifican esas subvenciones, a los que les hemos pedido la devolución.
No diga mentiras.
¿Se da cuenta usted cómo lo que hacen es sembrar la alarma?
(Veus) Es que así ustedes.
Como cuando habla… Dice usted: «Es que podríamos hablar de complicidad y encubrimiento, cosa que yo no digo.
» ¿Pero se da cuenta cómo al final lo que hacen es emponzoñar y querer echar basura?
(Veus)

Si usted quiere hablar de medios, hablemos de medios.
Y le diré, si quiere hablar de medios, que semestralmente se aprueban planes de refuerzo por parte de la conselleria para la administración de justicia.
Se ha nombrado en el primer semestre de 2013 2 médicos forenses, 1 gestor, 44 tramitadores, 8 auxilios en toda la comunidad.
Y además, dentro de ese plan, 3 funcionarios del cuerpo de tramitación procesal como refuerzo de la sala civil y penal del TSJ.

Pero además, se está colaborando con las fiscalías.
Hay una propuesta de aumento de plantillas que se ha realizado por La Generalitat.
Para Valencia, 4; para Alcira, 3; para Denia, 1; para Elche, 1; para Torrevieja, 1; para Orihuela, 1.

Y además, le digo que desde la Conselleria de Gobernación y Justicia se ha solicitado ya el nombramiento de dos auxiliares administrativos por el período de seis meses para el tema de servicio de transcripciones.
Supongo que ahora entenderá por qué cuando ustedes piden medidas y nosotros vamos a votar que no, lo hacemos porque La Generalitat ya ha tomado todas y cada una de esas medidas que ustedes están pidiendo.

Por otro lado, quiero decirle y dejarle bien claro que ustedes han hablado de 141 asuntos.
En los 253 órganos de la jurisdicción penal que hay en la Comunidad Valenciana, que hay bastantes más que en la civil, ¿sabe cuántos entran…, cuántos asuntos entran…, que entraron el año pasado?
731.
000.
¿Eso quiere decir que los 141 no son importantes?
No, no, ni mucho menos.
Son muy importantes, y habrá que agilizar la tramitación todo lo que se pueda en todos ellos.
Y para eso está poniendo medidas La Generalitat.

Pero ustedes, una vez más, lo que hacen es alarmismo político, querer vivir (veus) de aventar el tema de la corrupción, como si esto fuera algún país de esos que aman ustedes profundamente.
(Veus i rialles)

¿Sabe lo que ha dicho antes el conseller?
Me he quedado con una frase.
Ha dicho: «Como ustedes no tienen ni proyecto ni saben lo que quieren, se fijan en el taulellet.
» (Veus) Igual se fijan en el taulellet o en los auriculares nuevos, la autorización del programa informático y un pedal para parar los DVD.
(Veus) Señor Morena, ¡un pedal para parar los DVD!
(Veus) ¡Un pedal, señor Morera!

Nada más, presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castelló.

Senyories, finalitzat el debat, anem a procedir a la votació de la PNL.
¿Vots a favor?
7 vots a favor.
¿Vots en contra?
8 vots en contra.
Queda rebutjada.

El punt que resta de l'ordre del dia és el 10 i, si està presidència no està mal informada, ha segut retirat.
Retirat este punt, senyories, i no havent-hi més punts a tractar, s'alça la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 34 minuts)