DS-089%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 10 de maig de 2017.
Comença la sessió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Enric Morera i Català.
Sessió plenària número 52.
Primera reunió.

El senyor president:

Senyories, anem a començar el nostre treball.
Anem a donar inici a la sessió de ple.
Senyories, s'obri la sessió.
(El president colpeja amb la maceta)

Els recorde que per a donar major difusió al nostre treball, saben que n'hi ha un sistema de televisió intern que es pot linkar i podem utilitzar les xarxes socials en el hashtag #plecorts.

Senyories, d'acord amb la Mesa de Les Corts del 9 de maig i de conformitat amb l'escrit, registre d'entrada 62.
025, del conseller de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació, comunica a les seues senyories que, si no n'hi ha inconvenient i atenent aquesta petició, les preguntes formulades a la consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques, és a dir, les preguntes números 832, 817 i 834, que corresponen als il·lustres diputats Verónica Marcos, Francisco García i Antonio Subiela, se voran al principi de la sessió de control al Consell d'esta vesprada, ja siga a les quatre i mitja, si acabem prompte, o a les cinc menys quart.

Les preguntes de la diputada Verónica Marcos, Antonio Subiela.
.
.
A les quatre i mitja o cinc.
Si acabem abans de les tres menys quart, serien les quatre i mitja.
I, si acabem després de les tres menys quart, començarem a les cinc.
És el criteri que hem elegit.

Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, senyora Carmen Montón Giménez, sobre la política general de la conselleria respecte als concerts sanitaris, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 57.
149, BOC número 169)

El senyor president:

Senyories, sense més dilacions, passem al primer punt de l'ordre del dia, que és la moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública sobre la política general de la conselleria respecte als concerts sanitaris, que presenta el Grup Parlamentari Popular.

A esta moció subsegüent s'ha presentat una esmena per part del Grup Podemos-Podem.
Bé, dos esmenes, realment.
Dos esmenes complementàries.

Per a la presentació i defensa de la moció subsegüent, té la paraula l'il·lustre José Juan Zaplana, per un temps màxim de huit minuts.

El senyor Zaplana López:

Buenos días, presidenta.

Consellers.
.
.
Vamos, no hay ninguno.

Señoras diputadas, señores diputados, buenos días.

Miren, un año, cinco meses y trece días, o lo que es lo mismo, 531 días.
Este es el tiempo desde que en estas Cortes el pasado 26 de noviembre del 2015 se aprobara por unanimidad una moción subsiguiente, en aquel caso presentada por el Grupo Podemos, y que recogía exactamente los mismos acuerdos que hoy les traigo en una moción que presento en este punto.

Bueno, los mismos, no.
Y se lo voy a explicar.
Miren, en el noviembre del 2015, todos nosotros, ustedes también, aprobamos una moción para instar a la consellera de Sanidad a que elaborara una auditoría de cada uno de los departamentos de salud en régimen de concesión administrativa.
A que se constituyeran unas comisiones de seguimiento de esas auditorías.

A que se calendarizaran las actuaciones y se emitiera un informe trimestral a estas Cortes.
Y que los trabajos de esas comisiones concluyeran al año de su creación.
Pues bien, un año, cinco meses y trece días después, ¿saben cuál es el grado de cumplimiento de este acuerdo por parte de la consellera?
Cero.
¿Saben cuántas comisiones se han constituido?
Ninguna.

¿Tienen ustedes el calendario de las actuaciones que se tenían que desarrollar?
No existe calendario.
¿Saben cuántos informes trimestrales se tenían que haber emitido?
Seis.
¿Saben cuántos se han emitido?
Ninguno.

Es decir, la consellera ha demostrado una total falta de respeto al trabajo de estas Cortes y ha dejado con su actitud, y no solo en este acuerdo, que no tiene ningún interés en ejecutar las directrices que le marcan los representantes de los distintos grupos políticos elegidos democráticamente por la ciudadanía.

Y alguien debería recordarle a la consellera que a todos nosotros nos han elegido los ciudadanos, y que a ella no.
Que a ella la ha elegido el presidente, y quien la ha puesto, también la puede quitar.
Y debería demostrar más respeto a lo que se trata y se aprueba en estas Cortes.
(Aplaudiments)

Pues bien, en este año y casi medio que no le ha dado tiempo a la consellera a poner en marcha esas auditorías y comisiones han pasado muchas cosas.
Ha pasado que la consellera y otros miembros del gobierno, el presidente y la vicepresidenta incluidos, han pasado de decir que había más mortalidad, más lista de espera, peor servicio y resultar más caro los hospitales de concesión, a mentirnos diciéndonos que se estaban realizando varias auditorías.
Y que hace poco, nos enteramos que no era cierto.
Y les recuerdo que quien reconoce que no se están realizando las auditorías no soy yo, es la propia consellera.

Pues bien, ahora sabemos que los resultados en los datos de la lista de espera, en todas las especialidades y aspectos, son favorables al modelo Alcira.
La satisfacción de los pacientes es favorable al modelo Alcira.

Y, por último, el resultado económico en la actualidad y según el informe del síndic de comptes, ese órgano que a veces les viene bien para justificar decisiones, y otras veces tiran por tierra cuando no les da la razón -así son ustedes- es favorable también al modelo Alcira.

Y entonces, ahora la consellera afirma que ahí no está el debate.
Y yo me pregunto: entonces, ¿el debate dónde está?
Miren, aquí nadie defiende a ninguna empresa, como ustedes intentan hacer creer.
Nosotros pensamos que la administración debe ejercer todos los controles que correspondan sobre las empresas que trabajan con contratos públicos.
Y, si ustedes creen que debe haber más control, pongámoslo.

Gobiernen ustedes.
Dos años ya.
Nosotros no queremos privatizar nada.
No hay ningún departamento de salud que se haya privatizado en nuestra comunidad.
Utilizan una vez más el lenguaje para engañar.
Todos los departamentos de salud del sistema autonómico de salud son públicos, universales y gratuitos para los ciudadanos.
Todos son públicos, universales y gratuitos para todos los ciudadanos de la comunidad.

Y entonces, ¿dónde está el debate?
Ustedes, durante muchos años, han mentido a los ciudadanos, diciendo que este modelo, el modelo Alcira, era más caro y peor.
Ahora, han llegado ustedes y se han dado cuenta de que eso no era verdad, que el sistema es sostenible, quizá con mejoras, háganse, pero que ese sistema funciona y funciona bien.

Y ha quedado demostrado en los informes anuales de gestión de la propia conselleria, en las inspecciones del área de inspección autonómica del anterior gobierno y de este, y ahora en el informe del síndic, que esto es así.

Pero ustedes tienen un problema y ese problema se llama Carmen Montón.
Porque ustedes estoy seguro que, en virtud del acuerdo ese que tienen del Titanic, que les mantiene en la cuerda floja, querían revertir el modelo sí o sí.
Porque no se podían desdecir después de todo lo que han dicho.
Y eso es lo que la consellera no sabe hacer.

Les va a meter a ustedes en un gran lío, porque la consellera no sabe hacer las cosas bien.
No ha sabido justificar una decisión como esta, salvo apelando a la ideología.
No tiene una solución clara para los trabajadores.
Nos va a costar más caro el sistema nuevo a todos los ciudadanos.
No puede comprometerse al mantenimiento de los servicios que actualmente se están prestando en la Ribera, porque no sabe lo que nos va a costar.

Y todo por una decisión sectaria, sin ningún respaldo técnico, ni económico ni asistencial.
Si no, a ver si alguien termina de explicarme por qué se encarga una auditoría al síndic, de Manises, y no de la Ribera, o incluso de Denia, del cual ustedes tienen gran interés.

Miren, señorías, vivimos en una sociedad donde los sistemas sanitarios cada vez van a ser más necesarios.
La esperanza de vida crece, y con ella la cronicidad, y el envejecimiento de la pirámide poblacional.
Y hace falta que entre todos diseñemos un modelo sanitario sostenible, eficaz y eficiente, y que no hagan temblar el sistema las decisiones sin rigor, caprichosas y exclusivamente ideológicas del conseller o la consellera de turno.

Es necesaria la evaluación permanente del sistema concertado, y del público también, para detectar fallos, para solucionar problemas y para implementar sistemas de eficiencia y eficacia que redunden en más y mejores servicios para los ciudadanos.
Y, si son más económicos, mejor.

Para ello, solicitamos de nuevo su apoyo, para que se realicen estas auditorías, rigurosas, sin trampas, y en conocimiento de la ciudadanía, y que entre todos, pero sin ideología, decidamos cómo prestar los mejores servicios, de más calidad para todos nosotros.
Porque nosotros también somos usuarios de la sanidad pública.
Yo, por lo menos, sí lo soy.
Y quiero lo mejor para mí y para mi familia.

Y, si algo funciona, mejorémoslo, veamos la forma de evolucionarlo, pero no pongamos en peligro el sistema solamente porque hemos creído durante mucho tiempo una cosa, y aunque ahora todos los informes imparciales nos dicen que el sistema complementario es un sistema que funciona bien, no quieran ustedes salir de su error o de su horror.

Solo les pedimos su apoyo a esta nueva petición: que la consellera haga algo que ya debería haber hecho, y para el que hemos perdido más de un año.
Y la diferencia es que ahora le pedimos a la consellera algo que no le pedimos entonces.
Y es que, como ya no nos fiamos de ella, que dé cuenta de la resolución de esta moción en el plazo de dos meses, aquí, que nos dé cuenta de qué está haciendo.
Porque llevamos más de año y medio.

La consellera de sanidad ha perdido para mi grupo parlamentario, después de los enchufes, de las mentiras, de los engaños y la falta de respeto a estas Corts, cualquier beneplácito para la duda.
No vamos a volver a consentir que ningunee la soberanía popular de los ciudadanos a través de los representantes en estas Corts.
Y vamos a ser vigilantes y estrictos con el cumplimiento de esta moción.

Si conseguimos su apoyo, denlo ustedes por seguro.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Zaplana.

Per a defensar l'esmena del Grup Parlamentari Podemos-Podem, té la paraula el seu diputat senyor Daniel Geffner.
Cuando quiera.

El senyor Geffner Sclarsky:

Sí.
Gracias, señora presidenta.

Buenos días.

Señor Zaplana, felicito su agilidad porque me he revisado la moción que presentó leyendo el Diario de Sesiones, y saltaba de un tema a otro, hasta que finalmente cayó en el tema de las concesiones administrativas.
(Aplaudiments)

Pero ha habido una errata.
La moción subsiguiente que tratamos hoy es sobre las concesiones administrativas, el modelo Alcira, y no sobre los conciertos, que era como se titulaba.
No acertó en la denominación.
No toca hoy lo de los conciertos, sino las concesiones.
No interpretó entonces ni propone hoy en su moción subsiguiente sobre la hoja de ruta de la conselleria para la recuperación de la concesión de la Ribera, que es donde parecía apuntar su intervención.
Pero nuevamente saltó al tema de las concesiones en general, y a eso voy.

Podemos no está en el gobierno, y no es su cometido defender la gestión de la Conselleria de Sanidad Universal y Salud Pública.
Pero en el tema de las concesiones, nuestra posición es clara, firme y ambiciosa.
Estamos por que la sanidad pública debe ser gestionada directamente por la conselleria de sanidad.

Como bien reivindica el lema de la Marea Blanca, la sanidad pública no se vende, se defiende.
Y desde Podemos defendemos una sanidad pública sin privatizaciones ni concesiones.
Lo que es un derecho hay que blindarlo de los intereses del mercado y de la lógica de la rapiña.
Estamos contra el modelo del PP, su modelo, de concesiones administrativas.

En cuanto a su preocupación por las condiciones laborales de los trabajadores y trabajadoras sanitarios de Alcira, sería muy noble si no fuera por el continuo maltrato y menosprecio que sufrieron cuando mandaban los suyos, los del PP.
(Aplaudiments) No le tembló la mano al PP en realizar recortes en sanidad, fomentando el trabajo precario, con los famosos, vergonzosos e ilegales contratos de lunes a viernes en médicos y médicas de guardia, que volvían a renovarse al lunes siguiente.

A esto, sumar la falta de cobertura y sustituciones, retrasos en las OPE, tasa de reposición insuficiente, recorte de personal, pérdida salarial y un largo y doloroso etcétera.
Maltrato al personal sanitario por la conselleria de sanidad del Partido Popular.
Memoria, señorías del PP.
Coherencia, que no todo vale.
Su legado en las condiciones laborales del personal sanitario es negativo, claramente deficiente.

En cuanto a velar por las condiciones laborales y derechos de la plantilla del departamento de la Ribera, tampoco se prodigó en esto el gobierno del Partido Popular, ya que era un coto cerrado de las empresas concesionarias, con condiciones de trabajo que ponían a la plantilla por debajo de las condiciones del personal de la propia conselleria de gestión directa, con un extendido temor a ser despedidos y cargas de trabajo excesivas y una gran opacidad en el sistema retributivo.

En este sentido, desde Podemos apoyamos la movilización del 7 de marzo del 2016 convocada por los comités de empresa de cinco concesiones administrativas frente a la conselleria de sanidad universal, reclamando mejoras en sus condiciones laborales para una atención de calidad a los pacientes y usuarios.
Y estas condiciones laborales eran el legado de la falta de control del Partido Popular en relación a las concesiones.
Una inadmisible falta de control revelada en el informe de Sindicatura de Cuentas del año 2014, con 26 liquidaciones anuales pendientes de aprobar.

Opacidad, otra seña de identidad del modelo Alcira.
Opacidad que ha permitido las posibles mordidas en prótesis y productos sanitarios realizados por B2b propiedad cien por cien de Ribera Salud.
Irregularidades, fraudes, corruptelas y clientelismo que ha generado el modelo Alcira pagado con dinero público.

El señor Zaplana indica bien -y en esto no se confunde- sobre la moción subsiguiente presentada por Podemos en el Pleno de 23 de noviembre del 2015, que se aprobó por unanimidad la auditoría a las concesiones administrativas.
Esta moción aprobada hace casi un año y medio no se ha cumplido por la conselleria de sanidad.

La moción trataba sobre la creación de comisiones de auditoría de las concesiones administrativas descentralizadas, con participación de gentes, representantes de los trabajadores y trabajadoras sanitarias, representantes de los municipios y representantes de las plataformas en defensa de la sanidad pública, así como representantes de los grupos parlamentarios.
Lógicamente con la imprescindible participación del personal técnico de la conselleria de sanidad.
Punto 1, 2, 3, 4 de la propuesta de resolución.

Y la moción de adición presentada hoy por nuestro grupo Podemos tiene el objetivo de completar los puntos que no incluían la anterior propuesta.
Así, en la auditoría de Horta Manises, Sociedad Limitada realizada por la Sindicatura de Cuentas no se preguntó a los representantes de los y las trabajadoras.
Fueron los grandes ausentes.
Se hicieron alegaciones por la conselleria de sanidad y la concesionaria, pero ninguna palabra del comité de empresa ni de la junta de personal.

Tomemos el caso del departamento de salud de Marina Alta, donde más contestación social ha habido al modelo y una actuación más clara ha tenido el comité de empresa, la junta de personal y la plataforma en defensa de la sanidad pública de Marina Alta.
Consideramos antes y nos reafirmamos ahora que al haber grandes incumplimientos manifestados en falta de inversiones comprometidas, falta de aceptación explícita a la conselleria en los cambios accionariales de las concesionarias, fallos en la calidad asistencial, fallos en la equidad de las prestaciones, La Generalitat si hubiera hecho las auditorías como decíamos, podría rescindir los contratos, resolverlos por graves incumplimientos.

En este sentido, el tipo global de auditoría que planteamos con la presencia de los agentes referidos mejora la calidad de la auditoría, porque los servicios sanitarios no se pueden abordar como los de cualquier empresa, contando sólo con el coste de producción.
No podemos considerar a la calidad, sostenibilidad y equidad como externalidades, sino criterios básicos a valorar.

En este sentido, consideramos conveniente antes y ahora las auditorías para aportar luz en un modelo que se ha demostrado opaco, difícilmente evaluable, que deteriora la integridad del sistema de salud, que maltrata a sus trabajadores y que debe ser recuperado por la sanidad pública de gestión directa para mejorar la calidad y asegurar la equidad.
En este sentido nuestra moción pasada y la enmienda actual no entran en contradicción con el modelo de sanidad que defendemos.

Señor Zaplana, desde Podemos seguiremos trabajando y luchando por una sanidad pública, universal, de calidad, sin privatizaciones ni recortes.
Y en este sentido pensamos que, si bien es cierto que el informe de la Sindicatura de Cuentas del modelo elaboró el informe de 282 páginas, llama la atención la falta de control de calidad, cosa que es un problema en las auditorías.
Cuando hablamos de auditorías -y esta es la moción que presentamos- tienen que incluir control de calidad asistencial, control de la equidad para asegurar la sostenibilidad.
Porque queremos una sanidad que no haya gente de primera ni gente de segunda.

En este sentido, la aportación para valorar el grado de cumplimiento de los compromisos y el grado de calidad y equidad es básico que se integren los representantes de los trabajadores en el sentido que hemos expresado como comité de empresa y junta de personal, así como las plataformas en defensa de la sanidad.
En ese sentido, pensamos que si se incorpora la enmienda y la acepta pues mejoraría la calidad del tipo de auditorías que planteamos.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Geffner.

Para aceptación o no de la enmienda, durante cuatro minutos, señor Zaplana.

El senyor Zaplana López:

Sí, señor Geffner, lo primero pues agradecerle el reconocimiento a mi agilidad para tratar los temas.
Mire, el tema es claro.
Creo que tenemos una obligación que es tratar temas de actualidad.
Podríamos hablar de conciertos y podríamos hablar del IVO, también podemos hablar del IVO.
Igual las próximas semanas hablamos del IVO, a ver qué dicen ustedes del IVO.

Pero mire, es que es de actualidad hablar de concesiones.
¿Por qué?
Porque había un informe, porque había un informe de Manises.
Y miren, ustedes dicen que Podemos no está en el gobierno.
Me alegro saberlo.
Porque en la oposición tampoco está, señor Geffner.
(Aplaudiments) No sabemos dónde está Podemos.
Igual depende de la fila.
Igual una fila en un sitio, igual una fila en otro.
No sabemos.
No sabemos, señor Geffner.
Pero sería interesante saber qué va a pasar en el futuro, para saber qué van a hacer ustedes, saber dónde están.

Porque mire, yo vengo a reclamar aquí permanentemente y hoy una moción subsiguiente que le aprobamos a usted hace un año y cinco meses, señor Geffner.
Yo no le he visto a usted quejarse de que la consellera no ha cumplido su moción.
Usted presenta una moción aquí, se la aprobamos todos y se calla.
Que igual la consellera le dijo: Â«Señor Geffner, mire, no lo voy a hacer, no meta usted mucho el dedito.
Â» Y realmente yo no he visto aquí que usted haya instado a la consellera a seguir trabajando sobre ese tema.

Usted planteó hacer unas comisiones en cada uno de los departamentos de salud con ciudadanos, con representantes de los ciudadanos, de los ayuntamientos, con tal.
No se ha hecho nada, señor Geffner.
Año, cinco meses, trece días.
Va a hacer año y medio.
No ha hecho nada.
¿Está usted en la oposición, señor Geffner?
¿O usted está en el gobierno?
¿O no está usted en ningún sitio?

Mire, recortes en sanidad.
Recortes en sanidad denunciaban ayer los trabajadores de las ambulancias.
Señor Geffner, hay recortes en la sanidad actual del gobierno del botànic.
Y ustedes no sé si están en gobierno o en la oposición.
(Aplaudiments) Pero usted no reclama nada contra los trabajadores de las ambulancias.
No reclama esos recortes que está habiendo.
Señor Geffner, no sabemos lo que están haciendo ustedes.
Eso es lo que verdaderamente preocupa a los ciudadanos, que es qué está haciendo Podemos aparte de pelearse, aparte de pelearse.

Eso es una gran preocupación, porque ustedes vinieron aquí a hacer círculos, a salir a la calle, a demandar cosas, auditorías ciudadanas y que todo estuviera en conocimiento de la gente.
Y llega un momento en que ustedes se han quedado muy acomodados en la silla, en la silla, al albur de lo que dicen los que mandan, en este caso el presidente o la vicepresidenta.

Porque mire, La Generalitat esperaba tener en junio las auditorías de las concesiones sanitarias, en junio.
Esto lo dicen, esto lo dicen.
Y usted ve esto y no hace nada.
Y usted no le dice a la consellera: Â«Consellera, mira, que vas a tenerlo en junio y no has hecho nada.
Y no has venido aquí a crear esas comisiones.
Y estamos preocupados.
Â» ¿O sí lo ha hecho, señor Geffner?
¿O sí lo ha hecho?

Mire, la Ribera.
En el año 1998 había 2 centros de especialidades, 13 centros de salud, 23 consultorios y 201 trabajadores.
Eso es lo que había en la Ribera en 1998.
Hoy lo que hay en la Ribera es un hospital, 50 especialidades que hacen que los ciudadanos de la Ribera no tengan que desplazarse a Valencia a 50 distintos tipos de pruebas, 4 centros sanitarios integrados, 47 centros de salud y 2.
139 trabajadores.
201 trabajadores en 1998, 2.
139 los trabajadores en la actualidad, señor Geffner.
Ese es el modelo sanitario que tiene la consellera.
Ese es el modelo que tiene.

Y mire, yo sí voy a aceptar su enmienda.
Sí la voy a aceptar.
Me parece correcta.
Me sorprende, me sorprende.
Me sorprende que yo pida el cumplimiento que la consellera dé cuenta a estas Cortes en el período de dos meses de este acuerdo, usted pida tres.
Le dé a la consellera un mes más.
Yo pido dos, usted pide tres.
Cuando llevamos año y medio.
Me sorprende.
Pero mire, da igual.
Dos o tres no nos vamos a pelear, se lo acepto.

Y usted además le marca la hoja de ruta a la consellera, porque como la consellera -y termino presidenta- ya hemos visto que nos miente porque nos dice primero que va a hacer auditorías económicas, luego asistenciales, luego que va a hacer auditorías de infraestructuras, luego tal.
Y no sabemos muy bien que es lo que hace.
Y luego nos enteramos de que no está haciendo nada.
Usted le marca la hoja de ruta de qué tipo de auditoría es la quiere usted.
Y a mí me parece bien, señor Geffner.
Vamos a marcar a la consellera lo que queremos que haga.

Ahora, también le pediré, igual que yo le voy a apoyar sus enmiendas, a que usted me apoye si dentro de tres meses la consellera no viene aquí a explicar qué está haciendo.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Zaplana.

Cuando quiera, señor Geffner.

El senyor Geffner Sclarsky:

Bien.
Gracias señor Zaplana por aceptar nuestra enmienda.
No tenemos los mismos objetivos.
Ustedes defienden un modelo que nosotros creemos que es incompatible con un modelo de sanidad pública de calidad integrado, pero gracias por aceptarla.

En Podemos si estamos en el gobierno, si estamos en la oposición.
Estamos donde debemos estar, apoyando las medidas progresivas del gobierno y empujando y reclamando a que cumplan los compromisos.
En eso estamos y para eso estamos aquí.
Si nos hemos apoltronado, pues yo no me he apoltronado.
Sigo saliendo a la calle y sigo saliendo a los círculos de…

Ahora bien, lo que estamos planteando es esto de si ha hecho o no ha hecho la consellera respecto a esto.
Yo pienso que justamente le ha faltado ambición a la consellera de sanidad para acabar con este modelo.
Tenemos un compromiso y ese compromiso nosotros seguimos llevándolo a cabo.
Ahora bien, justamente yo hace un año fui a todas las concesiones administrativas hablando con la junta de personal y los comités de empresa.
Y algo que no se reclama y que aparece con unos pocos renglones en el informe de la auditoría de Manises, es el bajo porcentaje de personal sanitario que hay, la excesiva carga de trabajo que tienen, la importante tasa de rotación que tienen los profesionales sanitarios.

Un botón vale de muestra.
En el hospital de Manises el servicio de urgencia en verano del 2015, el 60% del personal médico y de enfermería de urgencias migra de su servicio de urgencias.
Pide permisos y se va al hospital que abren en Alcira.
¿Por qué?
Porque les dan unas condiciones dignas de trabajo, con una carga de trabajo asumibles.
Y justamente tengo aquí el informe de la junta de personal de Manises y por eso hemos querido incorporar a esta moción la opinión de los trabajadores y trabajadoras.
Porque las auditorías no tienen que ser nada más con los directivos de la conselleria y con los directivos del centro.
Hay que bajar a la calle, hay que ver los protocolos, hay que ver qué se hace.

Bien.
La junta de personal se queja de la ratio de personal por debajo de cualquier hospital público en la comunidad.
No son comparables ni con los de otras concesiones administrativas.
Nos vemos coaccionados -segundo punto de la junta de personal de Manises- con órdenes e instrucciones, consignas que la empresa da a los trabajadores bajo recomendaciones, sugerencias, amenazas o bien incentivando a los profesionales con dinero a través de la productividad, incluyendo índices como no mandar al especialista, no recetar, no ingresar a pacientes, traer el personal del departamento que está siendo visitado fuera del departamento, haciendo revisiones periódicas a los usuarios de otros departamentos, es decir, incentivos tóxicos.

Y por eso es necesario que la conselleria tenga en cuenta en estos consejos de auditoría al personal.
Realización de funciones y técnicas de enfermería por personal auxiliar.
Y se refieren a hacer electrocardiogramas y espirometrías.
Ausencias en los turnos de mañana del celador en algunos centros de salud, bajas encubiertas, no reemplazo a personal estatutario que se dé de baja, etcétera.

Por eso, creemos que estas auditorías, la auditoría económica que ha hecho la Sindicatura de Cuentas que será muy perfeccionista en términos económicos, pero en sanidad no tenemos que hacer nada más auditorías teniendo en cuenta la cuestión económica, sino teniendo en cuenta la calidad de la prestación, la equidad y en eso es fundamental las condiciones de trabajo del personal sanitario.
Y justamente un rasgo esencial del modelo de la sanidad privatizada, la concesión administrativa, es una ratio bajo de personal.
Y no podemos ofrecer una calidad buena si hay poco personal sanitario.

Y, en este sentido, desde nuestro grupo parlamentario seguiremos presionando a la conselleria para que crear estas auditorías, porque estas auditorías demostrarán que la calidad y equidad del sistema sanitario gestionado por estas concesiones no es de la calidad suficiente ni adecuada para seguir manteniendo.

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Geffner.

El senyor Geffner Sclarsky:

Y por eso estamos por la recuperación al sistema público de gestión directa.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Geffner.

Per a fixar la posició dels grups que no han intervingut, té la paraula el senyor Juan Córdoba, del Grup Parlamentari Ciudadanos.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, señora presidenta.

He de comenzar mi intervención reconociendo lo rocambolesco de esta moción presentada por el Partido Popular con unos puntos de resolución que son originarios del Grupo Podemos en sentido literal, que fue aprobada por unanimidad por todos los grupos políticos de esta cámara, y que el gobierno de PSOE-Compromís no ha cumplido.
Señorías, esto a nuestro juicio no es para nota, esto es para matrícula.

Señorías, transcurridos dos años desde que llegaron al gobierno nos encontramos en el mismo punto de inicio.
Da la impresión de que no hemos avanzado nada en materia de reversiones sanitarias.
Lo único que han conseguido ha sido soliviantar los ánimos de los trabajadores pero también la de los ciudadanos con inquietantes ocurrencias.

Miren, en la primera rueda de prensa del primer pleno de su gobierno, la vicepresidenta manifestaba lo siguiente, y cito literalmente: Â«Sanidad encarga una auditoría sobre las concesiones administrativas y paraliza la demolición de la antigua Fe.
Â»

Posteriormente, se aprobó por unanimidad este acuerdo que recogía los puntos que hoy son objeto de esta moción y que se vuelven a reiterar.

Miren, desde el Grupo Ciudadanos presentamos, además, una iniciativa en este mismo sentido instando a realizar auditorías también en los departamentos de gestión pública.

A partir de ahí, se han producido comparecencias e interpelaciones sobre esto, pero es incomprensible que dos años más tarde volvamos a debatir lo mismo, esto que ya estaba debatido.

Señorías, parece que hemos entrado en lo que yo llamaría Â«una rueda de hámsterÂ» con respecto a este tema.

Anunciaron, también ustedes, la reversión de las concesiones administrativas por argumentos ideológicos, y así lo reconocieron en esta cámara; pero se han encontrado que la garantía jurídica hay que respetarla.

Anunciaron que la vuelta al sistema público del hospital de la Ribera se iba a realizar de manera inmediata cuando acabara el contracto, y se han encontrado además con mil novecientos trabajadores que, al parecer, van a mantener como laborales indefinidos.
Esto puede estar bien, aunque esto puede ser una manera también de que en un futuro se pueda producir un despido en diferido.

En definitiva, no han realizado las auditorías que tenían acordadas, y por lo tanto: en primer lugar, no tiene el respaldo de argumentos técnicos para decidir la reversión; en segundo lugar, no disponen de un proyecto para realizarlo más allá de la mera rescisión del contrato cuando finalice; y lo que es peor, no saben si podrán hacerlo.

Señorías, es muy idílico, a la vez que poético, defender detrás de una pancarta la llamada Â«defensa de la sanidad pública y de calidadÂ»; pero, a día de hoy, y después de dos años de legislatura del gobierno del botànic, no tenemos claro lo que entienden por esa calidad.

Miren, nosotros defendemos una sanidad pública, universal y que ofrezca la mejor calidad de servicio con una buena gestión.
Lo verdaderamente importante para nosotros es ofrecer los mejores servicios al ciudadano; sin embargo, lo que subyace en sus propuestas es una fuerte carga ideológica donde es muy difícil conjugar los intereses de los pacientes y de los contribuyentes con los intereses de sus respectivos partidos políticos.

Desde Ciudadanos ya dimos soporte a esta propuesta, y hoy, de nuevo, le volveremos a dar nuestro apoyo porque queremos auditorías, ¡por supuesto que queremos auditorías!
, queremos auditorías externas, independientes y objetivas, y que además se realicen en todos los departamentos de salud tanto de los de gestión directa como los de gestión privada, auditorías que nos permitan comparar con criterios técnicos, profesionales y económicos, entre otros, los distintos modelos de gestión que tenemos en nuestra comunidad y, además, lo más importante, que nos permitan decidir cuál es la mejor asistencia que pueden recibir los valencianos y las valencianas pero gestionada de una manera eficiente y profesional.

Por todo lo anterior, vamos a apoyar la moción presentada sin ningún tipo de modificación, a ver si esta vez se cumple el acuerdo de esta cámara.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Córdoba.

Senyora Navarro, per part del Grup Parlamentari Compromís.

La senyor Navarro Casillas:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, confirmat: el Partit Popular, ¡no té propostes pròpies!
, ve ací i ens presenta una moció de Podemos, ¡estupend!
A més, fa una interpel·lació sobre una cosa, presenta la moció sobre una altra (veus), ¡genial!
(Rient) ¡Vaja!
Un poquet de seriositat, ¡per favor!
, un poquet de seriositat perquè, ¡clar!
, és que ací no es pot vindre sols a criticar i qüestionar, també cal fer propostes, cal fer propostes.

¿Tenen vostés alguna proposta sobre concerts o concessions?
¿Tenen alguna proposta?
¡Està clar que no!
¡Està clar que no!
Perquè és que ¡ni tant sols han afegit coses!
Les ha afegides també Podemos en una esmena.
O siga, és que açò és ideal, és ideal.

Bé, jo crec que tot açò (rient) els inhabilita per a tornar a governar, ¿eh?
, açò i tantes altre coses que tenen, i tantes altres coses.

En fi (veus), sí, això és la democràcia, presentar propostes i no copiar-se.
Això ja ho sap inclús la meua filla.
(Aplaudiments)

En la interpel·lació del senyor Zaplana a mi em feia gràcia perquè cal llegir-la perquè critica la consellera perquè no es fia de Ribera Salud.
¡Ostres!
, és que vosté es fia de massa, és que vosté es fia de massa, ¿no li pareix?
Perquè, ¡clar!
, van eixint coses, estan en els tribunals, estan investigant, però no sols en Ribera Salud, és que vostés es fiaven massa de totes, totes les concessions.
Perquè ara ve l'informe de Manises i ¿què diu?
Doncs diu que vostés, per exemple, en la comissió mixta, de les dotze coses que havien de fer han fet una.
I, per cert, fan una que no els toca, que és pagar-los més per capita, ¿eh?
, fan una que no els toca.

Però és que, a més, parlant d'auditories, que ara ve vosté i diu: Â«¡les auditories!
, ¡les auditories!
, ¿on estan les auditories?
¿On estaven les auditories?
Perquè l'informe també diu, Â«no consta que s'hagen realitzat auditories integralsÂ».
Obligacions, totes imposades en les clàusules contractuals, és a dir, que vosaltres teniu l'obligació de controlar que es feren estes auditories i no ho han demanat ¡mai!
, ¡mai!

Però, ¡clar!
, és que a vosté, com parla, doncs a la millor se li escapen les veritats perquè quan es va debatre esta moció original de Podemos vosté diu: Â«Señor Geffner, estamos de acuerdo con ustedes en la necesaria realización de una auditoría.
Seguramente, nuestro objetivo no es el mismo que el suyo.
Â» ¡Doncs clar que no és el mateix!
¡Doncs clar que no!

Vostés el que volen és dir que és més barat, però ¿sap jo què li dic?
És que nosaltres no volem una sanitat barata per al poble valencià, nosaltres no volem això, no volem una sanitat que a l'únic que li aprofita és a l'empresari, és a l'empresari que trau el profit.
¡Clar!
, com el que vosaltres defensàreu en el cas de Ribera Salud en el govern de Zaplana: Â«Zaplana regaló 26 millones a Ribera Salud en 2003 por lucro cesante, tras suspender un contrato que daba pérdidas.
Â» Vosaltres sempre heu estat ací per a garantir el benefici empresarial i no heu controlat la qualitat assistencial.
I ara ve ací a dir, Â«¿on estan les auditories?
, perquè jo tinc un interés ahí amagat en els auditoriesÂ».

Doncs, bé, efectivament, les auditories s'estan fent i ¡totes!
, ¡totes!
, ens deixen molt mal parats, molt mal parats, sí, senyor, com esta de Manises, molt mal parats.
Eixa és la realitat perquè, ¡clar!
, si parlem de Dénia, l'informe de la intervenció general que diu que des del 2009 cap control, cap control.

¿I si parlem dels concerts?
¿I si parlem d'Eresa, per exemple, un contracte nul en l'hospital general?
¿I el frau a hisenda de Vicente Saus, que això està més que acreditat?
¿Què han controlat vostés?
¿Cap on estaven mirant?
¿On estan els diners dels valencians?
Segurament, vostés sí que tenen la resposta, ¿veritat?

Doncs, sí, ¡clar que fan falta les auditories!
Perquè volem saber tot el que han fet (colpejant la trona), tot el que s'ha furtat, tots els diners que s'han dut les empreses sense cap empar legal.
¡Clar que volem saber!

I, ara, ve ací, també, i critica la gestió respecte als treballadors.
¡Anem a vore!
¿Vostés què es pensaven que s'anava a proposar respecte als treballadors de Ribera Salut?
¿Una cosa il·legal com demana la direcció del CSIF?
¿Això és el que volen?
¿Inconstitucional?
S'ha proposat la via legal, la via que planteja el Tribunal Suprem en totes les sentències.
No és que anem perduts, és que anem a la legalitat.
¡Clar!
, és que vostés allò de la legalitat…, tenen problemes.
Bé.

Al final, el que està ací clar és que nosaltres estem del costat de la qualitat assistencial i dels interessos de la ciutadania i vosaltres veniu ací, una i altra vegada, a defensar altres interessos.
Jo li dic una cosa: per eixe camí van molt malament.

I si a això se li diu Â«ideologiaÂ» doncs, bé (veus), ¡clar que sí!
, és que jo vinc ací a fer ideologia, ¡clar que sí!
, i vostés també, vostés també, perquè nosaltres considerem la qualitat assistencial, ideologia.
Voler donar el servei sanitari més barat i de pitjor qualitat, una altra ideologia: la seua.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Navarro.

Señor Zaplana, para réplica.

El senyor Zaplana López:

¡Qué faena, señora Navarro, que tengamos que volver a hablar hoy de este tema!

Porque, mire, usted dijo: Â«Efectivament, ja s'està fent eixa tasca d'auditoria.
N'hi ha una altra inspecció que ho està fent.
Â» Esto lo dijo usted en el mes de noviembre del 2015.
¡Mintió, señora Navarro!
(Veus) ¡Le mintieron, señora Navarro!
(Aplaudiments) ¡Ha mentido!
No había auditorías, lo ha dicho la consellera por escrito, señora Navarro.

Pero es que usted dijo: Â«També s'estan fent nomenaments de comissionats perquè defensen l'interés públic.
Â» ¿Y usted sabe lo que le pasó al comisionado de Alcira?
Tuvo que dimitir porque iba a contratar a sus amigos y a sus familiares.
(Aplaudiments) ¡Esa es la gente que ustedes han contratado, señora Navarro!
¡Es que es un problema subir aquí a defender eso, señora Navarro!
Es que usted tiene un gran problema.

Pero es que, además, hace demagogia.
¿Quién copia qué?
¿Quién copia qué?
¡Yo no he copiado nada!
He dicho que he traído el mismo acuerdo porque la consellera hace año y medio que no ha cumplido el acuerdo y el mandato de estas Cortes ¡que usted tenía que haber exigido que se cumpliera!
Usted sí copia, usted se copia las ILP, y documentos, y tal.
Usted sí copia, señora Navarro, como una mala estudiante, señora Navarro.
(Aplaudiments) Usted sí copia.

Mire, señora Navarro, liquidación, dice usted que nosotros pagamos de más, nosotros pagamos de más a las concesiones.
¿Usted sabe quién ha pagado las liquidaciones?
¿Sabe quién las ha pagado?
Mire, boletín: Â«Autorizar la aprobación del expediente de reconocimiento injusto para la titular de la conselleria de sanidad.
Autorizar la imputación de la conselleria del pago a Ribera Salud II.
Firmado, Mónica Oltra.
Â» Ese pago de más lo hace Mónica Oltra en el boletín, señora Navarro.
(Aplaudiments) Lo pagan ustedes.

El documento Ricardo Campos, el ínclito, el de la tropa, el que estaba con el comisionado allí, el de Â«se me olvidan los documentos en mi declaración de bienesÂ», éste, este es el que dice que hay que pagarle a Ribera Salud.
No lo decimos nosotros, quien liquida son ustedes y quien le paga de más.
¡Si es verdad!
Fiscalía, señora Navarro, porque han pagado ustedes demás.
Lo ha reconocido usted aquí.
Lo voy a mirar, señora Navarro.
(Aplaudiments) Lo voy a mirar si se ha pagado de más.

Pero, mire, señora Navarro, un informe del síndic de comptes económico, un informe no, una auditoría del síndic de comptes.
(Colpejant la trona) Esta es la auditoría del síndic de comptes.
Cuando el síndic de comptes hace una auditoría sobre las resonancias, ¡a ustedes les encanta!
, ¡les encanta!
, porque les dan la razón.
Cuando el síndic hace un informe de auditoría de la asistencia sanitaria integral, in-te-gral, no económico, integral del departamento de Manises y no les gusta el resultado, entonces es que el síndic de comptes no hace su trabajo bien, es que hace aguas el síndic de comptes.

Pero, mire, el síndic de comptes habla de economía.
Claro que sí.
Es que nosotros somos responsables públicos para gestionar los recursos de los ciudadanos con mayor eficiencia y eficacia; no para despilfarrar.

Y si hay un modelo sostenible, eficiente y eficaz que permite la gestión pública, universal y gratuita de la sanidad, debemos de ejercitarlo, por menos dinero.
Claro que sí, claro que sí, porque no se puede despilfarrar un euro público, señora Navarro.
Y eso es así.

Y, mire, el informe de la auditoría.
.
.
, el informe de la auditoría dice que se ahorran 42,5 millones de euros, un 25% de ahorro.
Pero esto lo dice después de escuchar a la conselleria.
Pero también dice que se ejerce una mayor dotación tecnológica, 29 euros por habitante sobre 15 de la media comarcal; más especialidades, 67 especialidades; mayor cumplimiento de objetivos, un 67% frente al 57% de los comarcales; mayor índice de satisfacción de los pacientes, un 85% frente a un 81%, y un 99% de cumplimiento.
Señora Navarro, no habla de economía.
Habla de gestión pública sanitaria.
Y termino, señora presidenta.

Mire, la colaboración público-privada en todos los aspectos del ámbito autonómico es fundamental.
Es fundamental.
Y es fundamental que en las administraciones públicas se ejerzan controles.
Estoy de acuerdo con usted.
Háganse.
Gobiernan dos años, háganse.

Pero la colaboración público-privada, fundamental para mantener el sistema sostenible que tenemos, no solo la defiendo yo.
La defiende su vicepresidenta.
¿Usted está de acuerdo con su vicepresidenta, que dice que la colaboración privada es indispensable para seguir ofreciendo los servicios públicos?
¿Está usted de acuerdo con su vicepresidenta?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Zaplana.

Senyora.
.
.
, senyora Navarro, ¿des de l'escó?
Si és tan amable de polsar.
Polse el micro.
Quan vullga.

La senyora Navarro Casillas:

A vore, senyor Zaplana.
¿No li pareix un poquet incoherent dir que no s'estan fent auditories i després traure el resultat de les auditories?

Anem a vore.
Ací tenim la que ha fet la Sindicatura de Comptes, que la fa perquè li ho demana la conselleria.
Sí que s'estan fent.
I també n'hi han les de la intervenció general.
Sí que s'està fent, s'està treballant.
Clar que sí.

També li dic una cosa: vostés ho han deixat tot tan mal que a soles en dos anys al govern no li dóna temps a arreglar-ho tot, ¿eh?
Tots els seus despropòsits.
(Remors) És que clar, és que costa.
És que costa, perquè vosaltres no se dedicàveu a governar.
¡Se dedicàveu a altres coses!
(Aplaudiments) Clar, i ara nosaltres estem governant i ficant llum, i ficant llum i transparència.

I sí, i esta auditoria en concret els deixa molt mal parats.
Diu que vosaltres no heu fet el vosté treball, que no heu controlat, que heu mirat cap a un altre costat.

I no me porte ací els números, perquè, vaja, els números.
.
.
, diu: Â«L'opinió de la gent.
Â» L'opinió de la gent cal preguntar-li als treballadors, que diuen que això ho omplim els que li ho encomanen a porta tancada, i després diuen: Â«Satisfacció del 85%.
Â» Sí, clar, clar.

Anem a vore, és que cal parlar amb els treballadors i treballadores de la casa, com, per exemple, l'informe que ha llegit el portaveu de Podemos Daniel Geffner, que ho ha deixat molt clar, ho ha deixat molt clar.
N'hi ha una pitjor qualitat assistencial objectiva i n'hi ha una explotació dels treballadors i treballadores, ¿eh?
, i això repercutix en una pitjor qualitat.
I això és objectiu, ho diu tot el món.
Ho diuen els pacients que han d'anar allà i ho diuen els treballadors i treballadores que estan allà, ¿val?
¿Qui no ho diu?
L'empresa.
Clar, que el que vol és el benefici, els seus amics, els que vosaltres.
.
.
, vénen ací a defensar.
Perquè una cosa que han de vostés decidir és si vénen ací a fer de lobby empresarial o a defensar els interessos dels valencians i valencianes.
(Aplaudiments) Una cosa que han d'aclarir ja d'una vegada.

I, després, col·laboració publicoprivada.
Doncs clar que sí que fa falta la col·laboració publicoprivada.
Clar que sí, evidentment.
I en sanitat, més que en cap espai, òbviament.
Òbviament, des d'allò públic no es pot fer el cent per cent, ni aspirem a fer el cent per cent.
Clar que no.
El que caldrà vore és si quan se privatitza, com ha passat, per exemple, en alguns espais, quan se privatitza s'empitjora la qualitat.
I això és el que no podem tolerar.

Perquè al final, clar, s'empitjora la qualitat, s'empitjora les condicions de treballadors i treballadores i n'hi ha una empresa que s'està forrant a costa del servei, doncs això no ho volem.
Aleshores, cal tindre més controls.
Els controls que vostés no han ficat, nosaltres volem que estiga.
Clar que sí.
I eixa és la col·laboració, com la volem nosaltres, publicoprivada.
No com vostés, de Â«tome, ací ho té, faça el que vullgaÂ», ¿eh?
O acomiade els treballadors; a la setmana.
.
.
, a la setmana faça un descuelgue salarial, com han fet vostés.
I una altra cosa, també, quan n'hi ha col·laboració publicoprivada, també el que volem és que se publiciten les coses i que n'hi haja convocatòria en la qual n'hi haja concurrència competitiva.
Perquè és que els informes de la comissió diuen que en els casos de les concessions no n'hi hagut concurrència competitiva.
I en els casos dels concerts també n'hi han molts en els quals no n'hi hagut concurrència competitiva.
¡És que vosaltres li heu donat la col·laboració publicoprivada a l'empresa privada que els ha donat la gana!
Eixe és un greu problema.
(Aplaudiments) ¡A la que els ha donat la gana!
Aleshores, clar.
.
.

I, damunt, a les empreses, que després sempre acaben en els tribunals perquè són uns pirates.
¡Ai!
¿Com és possible?
¡És que no l'encerten mai!
¡Escolte!
¡És que no l'encerten mai!

Jo, de veritat, que el que desitge és un poquet més de serietat i d'interés perquè les coses funcionen.
Això és el que desitge per a tot el món.
I també, per a vostés, perquè en la democràcia fa falta l'oposició, però una oposició constructiva i que busque l'interés general, i no l'interés d'alguns poquets.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Navarro.

Per a defensar la postura del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula el senyor Subías.

Cuando quiera, señor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Señoras, señores diputados.

Señora presidenta.

Muy buenos días.

Mire, yo pensaba que estábamos en El club de la comedia.
Acabo de escuchar desde esta tribuna que no se puede despilfarrar dinero público.
¡Y eso lo dice el Partido Popular!
(Aplaudiments) Que no se puede despilfarrar dinero público, señoras y señores.
No se puede despilfarrar dinero público, lo dicen ellos.
Yo creo que con esto ya podía terminar mi intervención, marcharme y ya está.
Pues no, no va a ser así.

Dice: Â«Y pagan ustedes la deuda.
Â» ¡Nos ha fastidiado!
La que ustedes no pagaron.
La que ustedes generaron.
Decía la Sindicatura de Cuentas: Â«Es que no podemos saber cómo están las liquidaciones porque no tenemos datos.
Â» Eso es lo que ustedes hacían, oscurantismo, no dar datos, y ahora hay que pagar lo que ustedes hicieron, naturalmente.
En fin.

Mire, quisiera dejar patente además mi perplejidad ante la tergiversación que ha realizado el PP en este caso, y me explico.
Presentan ustedes una interpelación sobre política general de materia de conciertos, pero se pasan el día hablando sobre las concesiones, que no tiene nada que ver con los conciertos, se lo dijo ya a la consellera, pero da igual.
Y ahora nos encontramos con una moción sobre auditoría de las concesiones.
¡Hombre!
Está bien.
Ustedes, sin duda, querían.
.
.
, han hecho una interpretación torticera de la norma para hablar de lo que ustedes quisieran, y no pasa nada, y vamos a hablar de ello.

En cualquier caso, le diré que se están realizando.
.
.
, se han realizado.
.
.
, aparte de la de Manises, se han realizado otro tipo de intervenciones, se han realizado diversas, económica y financiera, sobre urgencias, inversiones, sobre diversos servicios.
Y, después, si quiere, en mi segunda intervención ya se lo diré.

En cualquier caso, y en coherencia con lo que hicimos, se lo voy a decir ya desde el principio, vamos a votar que sí.
¿De acuerdo?
En coherencia con lo que hicimos en su momento, vamos a votar que sí.

Pero una vez dicho esto, yo creo que a nadie se le escapa que a ustedes les interesa muy poco lo de las auditorías.
Ustedes llevan un tiempo intentando paralizar el proceso de recuperación al sistema sanitario público de las concesiones.
Un acuerdo que llevaron adelante, (aplaudiments) un acuerdo que llevamos adelante los partidos que gobernamos y los que estamos apoyando al gobierno.
Y ustedes se han convertido desde el principio en los mejores agentes de las empresas que defienden las concesiones.
Modelo que ustedes comenzaron sin ningún tipo de evaluación, ni de consenso, ni de diálogo.
Ustedes impusieron un modelo.
Ustedes nunca dieron datos.
Ustedes nunca controlaron el modelo.
Ustedes, que realizaron declaraciones sin sustentarse en datos ni criterios científico-técnicos.
Ustedes, que iniciaron el proceso en Alcira en el año 1999 y, cuando tres años más tarde no era rentable, rescindieron el contrato.
Les pagaron 70 millones de euros.
Sacaron un nuevo contrato.
La cápita la subieron un 70% y se lo adjudicaron a los mismos con los que antes habían rescindido.
¡Quién da más!

Ustedes ahora se quieren convertir en defensores, ¿de qué o de quiénes?
El partido menos transparente que ha habido aquí.
El partido que más recortes ha realizado a los ciudadanos a nivel estatal, a nivel de comunidad, llevando a la gente a situaciones límites.
Ustedes, ¿qué tienen que decir?

Y ahora se mechan los cabellos, porque una concesión que termina su contrato no se quiere renovar.
¿Que qué pasa?
Es un compromiso que adquirimos y que queremos cumplir.
E intentan aferrarse a una auditoría, la de la sindicatura, de Manises, donde ustedes ahí lo que hacen es utilizar datos de forma errónea.
Porque hay diferente peso en la masa salarial, porque hay diferente régimen jurídico y laboral, porque hay diferente oferta de servicios.
¿O qué pasa con las atenciones a crónicos?
¿O qué pasa con las derivaciones de pacientes más graves y de mayor complejidad?

Además, si ustedes leyeran la auditoría de Manises de forma completa, dice que hay que inconsistencia en la determinación de la cápita, que hay menor coste por empleado, que hay menos personal, que hay ausencia de indicadores de resultados, que hay falta de medidas de control, que no hay procedimientos claros de las liquidaciones, que hubo una modificación del 29% del contrato, que hay casi 180 millones de euros de diferencia de las liquidaciones a favor de la administración pendiente de resolución judicial.
¿Saben ustedes lo que dice el comité de empresa?
Quizá eso no les importe.
Dice que la presunta eficacia y el presunto ahorro está relacionado con las precarias condiciones laborales y económicas de los trabajadores.
Pero, claro, eso como está en la línea de su reforma laboral, igual tampoco les importa.

Esto es lo que podíamos llamar una deslocalización funcional de la sanidad.
La conselleria ha marcado ya el camino y se seguirá, se mantendrán los servicios.
No engañen.
Se mantendrán los puestos de trabajo.
No engañen.
Se han dado las tres posibilidades para los laborales, eventuales y para los estatutarios.
No engañen como están haciendo.

Cumplimos nuestros compromisos.
Yo entiendo que eso les extraña.
Eso de cumplir un compromiso, eso a ustedes les extraña.
Ellos dirán: Â«¿Qué es eso de cumplir un compromiso?
Â», si no lo hicieron nunca.
Pues nosotros cumplimos nuestros compromisos.

Y esto es un debate, lo he dicho más veces, más profundo: ustedes defienden un modelo privatizador y mercantilista, con consecuencias para los ciudadanos.
Nosotros defendemos.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

.
.
.
-termino ya, señora presidenta- un modelo sanitario público, eficaz, eficiente, equitativo, universal, solidario y de calidad, de todos, para todos y utilizado por todos, cosa que ustedes no hicieron.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Subías.

Para réplica.
.
.

El senyor Zaplana López:

Estoy encantado.
.
.
, estoy encantado que el señor Subías apoye mi iniciativa, y muchas gracias al Partido Socialista por apoyar la iniciativa.

Esto deja entrever que no se ha hecho la encomienda y el mandato que estas Cortes le hicieron a la consellera hace año y medio.
Porque otra vez he tenido que traerlo para que otra vez ustedes tengan que retratar a la consellera que incumple los mandatos de las Cortes, (aplaudiments) de las Cortes.

A la consellera los mandatos de las Cortes le dan igual.
No viene a la comisión de sanidad.
Manda al secretario autonómico, que viene a aprender, comisión tras comisión aprendiendo.
Lleva un gran camino de aprendizaje.
Pero la consellera no viene.
No viene hoy aquí a escuchar este debate y no respeta los acuerdos, porque no los va a cumplir.
No los va a cumplir.

Mire, señor Subías, podía haber terminado su intervención en la primera frase; no ha añadido nada más.
Tampoco hubiera.
.
.
, tal.
Dos aplausos que se ha sacado usted.
Bien, bien, eso da motivación.

Pero, mire, liquidaciones.
.
.
, liquidaciones.
Mire, yo lo que he cuestionado es que aquí algún portavoz ha dicho que se había liquidado de más.
De más.
De más.
No que se hubiera liquidado por su gobierno, sino que se había liquidado por más dinero.
Y eso me ha sorprendido, porque yo digo: si las liquidaciones las han hecho ustedes.
¿Es que ustedes han liquidado de más a la empresa?
Voy a tener que estudiarlo, porque yo pensaba que ustedes habían liquidado lo que tocaba liquidar.
Pero es que otro portavoz del grupo del Consell dice que ha sido de más.
Lo vamos a estudiar a ver qué es lo que ha liquidado la conselleria.

Pero, mire, cuando usted habla que ha habido más informes, y más auditorías y más intervenciones.
.
.
No, auditorías, no.
Dice intervenciones, porque auditorías no ha habido.
Porque si hubiera habido auditorías, no estaríamos aprobando esta moción, señor Subías.
No engañe con las palabras.
Lo que usted ha hecho a la conselleria, a través de la alta inspección, es hacer informes.
Como se ha hecho siempre.
Se lo he de mostrado aquí.
Le he traído los informes que se hacían en la gestión anterior y los que se han hecho ahora.
Se lo he traído.

Y, ¿sabe lo que dicen todos esos informes, que eso usted no lo dice?
Dice que la calidad asistencial de la Ribera es superior a la media.
Dice que las listas de espera son inferiores a la media y que el sistema es eficaz y eficiente.
Y eso lo dice su.
.
.
, su alta inspección.
¿Qué pasó con la alta inspección?
Que el día 3 la cesaron, y nombraron a otra.
Nombraron a otra.
Y, ¿sabe por qué la cesaron?
Porque esa.
.
.
, esa directora general hizo firmar a la consellera una afirmación que dice, Â«según informa la dirección general de alta inspección, con independencia de las afirmaciones que puedan haber aparecido en los medios de comunicación, en esta unidad solo se tiene constancia de dos auditoríasÂ», por escrito, la señora Montón.
Lo dicen ellos.
.
.
, lo dicen ustedes.
Lo dice la consellera.
Yo no me invento nada, señor Subías.
Lo dice la consellera.
Esto está aquí.
Yo, si quiero, se lo dejo.

Pero es que, mire, el informe del síndic de comptes lo hace el síndic de comptes.
No lo hace el PP, no lo hace el PP.
Es que parece que el informe lo hemos hecho nosotros.
Porque usted dice: Â«Es que en el informe ustedes dicen… Es que ustedes han dicho en el informe…Â» No mire, es que el informe no lo hace el PP, lo hace el síndic de comptes.

Respeto al síndic de comptes.
Porque ustedes, el PSPV ve poco razonable el informe de la sindicatura de Manises.
Eso lo dicen ustedes.
Ustedes, su portavoz, usted, usted, dice que es poco razonable el informe y pone en cuestión el informe del síndic de comptes.
Usted, señor Subías.
Eso lo ha hecho usted.
Y es que a ustedes el síndic de comptes les gusta cuando les da la razón, cuando no, no.

Porque es que ustedes son así, son sectarios y quieren que todo el mundo piense como ustedes.
Y eso no puede ser, señor Subías.
Esto es democracia, esto es libertad y todo el mundo puede pensar como quiera.
Y hay que reconocer la libertad de todo el mundo a pensar como quiera, señor Subías.

Y termino con los trabajadores.
Mire, señor Subías, dos cuestiones.
Usted dice que nunca se dieron datos.
Usted preguntaba cada seis meses, cada seis meses, y está en el registro de estas Cortes, todos los datos de todas las concesiones administrativas.
Y yo tengo todas las respuestas que los anteriores consells le daban a usted y si quiere yo le emplazo a traérselas aquí y a demostrar que usted falta a la verdad, señor Subías.
Porque usted tenía toda la información de lo que estaba pasando en las concesiones y con los trabajadores.

Usted dice que nosotros vamos a engañar a los trabajadores, hemos engañado a los trabajadores, que a los trabajadores no se les había prometido nada.
Sí, a los trabajadores se les había prometido muchas cosas.
Yo tengo audios y alguno de ustedes también tiene audios, de algunos políticos -no son diputados porque no llegó la lista a tener tantos diputados-, de algunos políticos, trabajadores de la Ribera, que reconocen que se les ha engañado.
Que se les dijo un modelo y que no se ha cumplido con ese modelo.
Porque en campaña electoral y posteriormente algunos de ustedes, de los que están sentados aquí, y la consellera y su equipo…

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Zaplana.

El senyor Zaplana López:

…-termino- les prometieron cosas que hoy ustedes no son capaces de cumplir.
Y no es culpa de la reforma laboral de Rajoy, no es culpa de la reforma laboral.
Es que ustedes mintieron a todo el mundo.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Zaplana.

Para acabar con el punto, la réplica del señor Subías, y pasaremos a votar.
Advierto que hay algún diputado que está presente y que no se ha acreditado en el sistema de votación.

Cuando quiera, señor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Miren, yo nunca les he dicho que ustedes… No, no.
Es el informe de la Sindicatura de Cuentas a la cual yo respeto.
Y evidentemente, como cualquier informe, puedo estar de acuerdo con unas cosas y en otras no.
Y no pasa absolutamente nada porque evidentemente que respeto el informe de la Sindicatura de Cuentas.

Mire, la Dirección General de Alta Inspección está constituyendo las comisiones que hoy solicitamos aquí y las está constituyendo.
Las comisiones que hacen referencia a la moción coinciden básicamente en una parte con los componentes del Consejo de Salud y por otra parte los representantes de los grupos políticos.
Es verdad que hasta ahora no se han hecho, pero también es verdad que las comisiones se van a constituir.
Y se han realizado auditorías de inversiones en Alcira, en Denia y en Torrevieja.
La de Manises.
En Denia la intervención general de La Generalitat está realizando también.
Y hay inspecciones en servicios como esterilización, urgencias, protección radiológica, transfusiones, reproducción humana asistida en Manises.
En fin.

Mire, a usted esto del personal no le termina de gustar, ¿verdad?
¿Sabe usted que el menor coste del personal de los departamentos de concesión administrativa con respecto a los públicos?
¿Sabe usted por ejemplo que Manises es un 9% inferior?
¿Sabe usted que el ratio de personal de facultativos, por ejemplo, es de 233 en Manises y de 275 en el sistema sanitario público?
¿Cómo es posible que con estas condiciones haya una cartera de servicios superior?
Pues, ¿sabe por qué?
Porque se producen derivaciones a hospitales públicos de pacientes más complejos y más caros.

Se lo han dicho antes, solamente han cumplido uno de los trece cometidos que tenía la comisión mixta.
No han ejecutado ustedes cuando gobernaban el control de las inversiones, no ha habido autorizaciones a las empresas en la contratación del personal directivo, no se ha supervisado la tasa interna de rentabilidad.
Hubo una modificación del contrato con Manises, por ejemplo, el 29% dos años después porque se bebió también la población de Mislata, casi 50.
000 habitantes.
Que son 50.
000 habitantes que suponen 50.
000 personas, que supone una cápita determinada para darles mayores beneficios porque si no, tampoco era rentable.
Y eso va en contra, contra la libre concurrencia y eso va en contra además contra los posibles licitadores que en caso de conocerse las circunstancias podían haber modificado sus propuestas.

En las liquidaciones, esas que ustedes nunca dieron y que decía la sindicatura que no la tenían.
Dice, claro que me contestaban, como a la sindicatura, sin darme datos.
Porque las liquidaciones que pedía ustedes no tenían datos o no los daban, por lo menos, y por lo tanto me contestaban pero sin datos.
Claro que me contestaban, sin datos.
Que más me da que me contesten sin datos.

Y mire, dice que la diferencia de 180 millones de euros.
¿Sabe lo que dice la sindicatura?
Que si eso lo ganara la conselleria sería inviable Manises.
Lo dice la sindicatura y eso tampoco usted lo dice.
Sería inviable.
Y lo dice la sindicatura, no lo digo yo.
Y léaselo si no se lo ha leído.
Además, al no aceptar la concesión el pago de algunos pacientes atendidos en los departamentos públicos, estaríamos pagando dos veces.
Pagaríamos por la cápita y por la atención.

¿Cómo es posible, con tantas especialidades que tienen, que se facturen 36 millones de euros por la atención del departamento de Manises en departamentos públicos?
Si todos los departamentos actuaran como las concesiones, ¿quién asumiría los servicios menos atractivos desde el punto de vista económico?
¿Quién atendería a los pacientes más complejos en los que la tarifa vigente es insuficiente para cubrir los costes reales?
¿Quién atendería a los pacientes del interior de nuestra comunidad?
¿A los de Els Ports, a los del Alcalatén, a los de la Hoya de Buñol, a los de los Serranos?

¿Verdad que ahí no hay ninguna concesión?
¿Saben por qué no hay ninguna concesión?
Porque eso no les resulta rentable, evidentemente.
(Aplaudiments) Porque eso no les resulta rentable.
Porque los centros privados aplican estrategias para maximizar beneficios y los centros públicos, nuestra finalidad y nuestros objetivos son la eficiencia social, la eficiencia sanitaria al coste más razonable posible.

Ustedes no controlaron nada como administración durante años.
Ha sido evidente.
Y posiblemente se podría explicar por qué.
Nosotros seguiremos defendiendo la sanidad pública, como he dicho.
Y ustedes, ¿qué defienden?
¿Qué tipo de intereses defienden?
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Subías.

Anem a passar a votar el punt número 1 que és la moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de sanitat, presentada pel Grup Parlamentari Popular amb les esmenes del Grup Parlamentari Podemos-Podem, registre 61.
982 i 61.
983.
Comença la votació.
(Aplaudiments) Per unanimitat, amb 84 vots, s'aprova el punt número 1.

Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, senyora Elena Cebrián Calvo, sobre la política general de la conselleria en relació amb els sectors dels fruits secs i de l'oli a la província de Castelló, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 57.
901, BOC número 170)

La senyora vicepresidenta primera:

I passarem al punt número 2 de l'ordre del dia, que és la moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural, sobre la política general de la conselleria en relació als sectors dels fruits secs i de l'oli a la província de Castelló que presenta el Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula pera esta qüestió el seu diputat senyor José Ramón Calpe durant huit minuts.

Quan vosté vullga, senyora Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Diputades, diputats.

Comparesc ací per a defensar una moció subsegüent a la interpel·lació que el meu company senyor Casanova va formular fa un mes a la consellera d'agricultura.
Una moció referida al sector dels fruits secs i de l'oli de la província de Castelló.
Un sector que amb dades que va donar la consellera en contestar a la interpel·lació té 39.
000 hectàrees d'explotació en ametlers, que produïxen 14.
000 tones, i 32.
700 hectàrees en oliveres que produïxen 7.
000 tones.
Eixos números ja ens posen de manifest que estem davant d'un sector que la seua productivitat, la seua rendibilitat és escassa per a la superfície que ocupen.

Efectivament, n'hi ha un problema de baixa producció -com molt bé explicava el senyor Casanova- perquè són cultius de secà en la província de Castelló, perquè n'hi ha gelades tardanes i que caldria millorar qualitats, buscar varietats que afavoriren una major producció o una floració més tardana perquè eixe risc de gelades minvara o, fins i tot, s'eliminara.
En fi, n'hi ha una sèrie de problemes.

Eixe sector està preocupat per eixos problemes des de fa temps.
I per això ja fa uns anys se va dirigir a la conselleria d'agricultura -aleshores dirigida pel nostre partit, pel Partit Popular- i li va demanar una presència a la província de Castelló de l'administració en algun centre que puguera fomentar les activitats del sector.

I, efectivament, se va arribar a una conclusió que era que convenia construir eixe centre.
Un centre que se va optar per construir-lo a Almassora, com també se coneix, jo crec ja, per tots els diputats, perquè no és la primera vegada que parlem d'açò en estes Corts.
L'Ajuntament d'Almassora va cedir un local, cedint-lo amb la condició que anava a ser per a este centre i amb una clàusula que imposava la reversió del solar -he dit local adés-, del solar, en cas que no se complirà eixa finalitat per a la qual se cedia.
I se van recaptar fons europeus també per a la seua construcció.

Se va construir per la conselleria d'agricultura -vull insistir amb açò-, amb fons del pressupost d'agricultura, amb fons que tenien per finalitat atendre als agricultors i va quedar acabat en l'exercici 2014.
En l'exercici 2015 en un pressupost que encara va elaborar el govern del Partit Popular se va preveure la dotació i equipament del centre.
I se suposava que al 2016-2017 el govern de La Generalitat, complint.
.
.
, perquè això també és complir compromisos, l'administració no se la inventa un quan arriba.
Un no pot ser un adamista.
N'hi ha una successió de partits en el govern, però n'hi ha una successió també en la línia d'actuació de l'administració i complint eixos compromisos el Consell actual deuria haver posat en marxa el centre.
Però no ho va fer.

No sols no ho va fer, fins i tot va desestimar esmenes que el nostre grup va presentar als pressupostos demanant fons per a poder-lo posar en marxa.
No sols no ho va fer -dic- sinó que fins i tot la conselleria va dir -recorrent al seu tòpic sectarisme- que bé, això era una cosa innecessària, era un malbaratament del PP, que era un centre que no calia haver fet i que ara no sabia què fer amb ell.

Clar, això no sols ens va indignar a nosaltres, com a polítics, sinó que va indignar el sector.
I la prova està que el mateix sector, en concret la Fecap, la Federació d'Agricultors i Ramaders de Castelló, se va dirigir a la conselleria i li va recordar com havia sorgit el centre i li va demanar que se posara en marxa.
Fins i tot se va oferir perquè si la conselleria no podia gestionar-lo, se li cedira i serien ells mateixos, la federació, qui el posaria en marxa.
Fins i tot en la petició que li fa a la consellera li diu quines línies d'actuació se podrien desenrotllar en el centre.
Per exemple, parla d'estudis d'innovació en fruits secs, d'atenció a agricultors, de cursos de formació, d'estudis d'altres cultius, fins i tot, pràctiques d'estudiants de la Universitat Jaume I de Castelló, de la Universitat Politècnica.
És a dir, la Fecap estava presentant-li a la conselleria fins i tot un pla de treball.

Naturalment, la conselleria per tal de poder insistir que eixe centre va ser un despropòsit dels típics del Partit Popular i totes estes coses que fan tan fàcil el discurs i que els eximix de prendre decisions de govern, va optar per desatendre eixa petició.

La sorpresa ha sigut que el president de La Generalitat, ni més ni menys que el president de La Generalitat, va anunciar que eixe centre anava a destinar-se a l'Institut de Tecnologia Ceràmica, ITC, de Castelló també.
Tots reconeixem la importància del sector ceràmic a Castelló i jo, que sóc diputat per eixa circumscripció, naturalment el reconec.
Sabem l'aportació fonamental que fa, sabem que mereix l'atenció de l'administració.
Però mereix l'atenció de l'administració a costa de fons de la conselleria d'agricultura?
Dels diners que deurien anar destinats a activitats de la conselleria d'agricultura?

Se dia que no se li podia cedir a Fecap perquè no cabia la cessió d'un edifici públic a una institució privada i sí que se li pot cedir a l'Institut de Tecnologia Ceràmica?
Se dia que no hi havia projecte per a eixe centre.
Quin projecte ha presentat d'Institut de Tecnologia Ceràmica perquè se li puga fer la cessió?
Totes eixes qüestions les va plantejar el senyor Casanova i naturalment cap d'eixes qüestions va ser atesa per la senyora consellera.

Nosaltres creem, per tant, que la moció era necessària.
Era necessària primer per a eixe pla que diu el número 1, eixe pla de recolzament a un sector que -com he exposat- ocupa una superfície important en la província de Castelló, encara que no siga el majoritari i, en canvi, té una productivitat baixa.
I s'ha de fer alguna cosa per part de l'administració i del propi sector per a millorar eixa situació.
Però, d'una altra banda també era necessària la moció perquè el centre anara a la finalitat a la qual es va destinar, anara a eixe centre de fruits secs i de l'oli; que se li diguera a La Generalitat, al Consell de La Generalitat que deu posar en els pròxims pressupostos, si més no, les línies necessàries per a fer possible el funcionament del centre i que se li comunicara a l'Ajuntament d'Almassora que tot este embolic en què l'està posant ara La Generalitat sobre el canvi de destí, doncs tinguera en compte que Les Corts pensen que el centre deu complir el destí original i que no cal prendre cap altre acord, sinó simplement que s'execute la cessió que va fer l'Ajuntament d'Almassora per mitjà de la finalitat per a la qual es va cedir.

Però, com dic, no confie, vista l'esmena que s'ha presentat per altre grups, que açò prospere.
Però vull fer una última reflexió.
He dit que esta negativa a posar en marxa el centre és un paradigma del que és la política absolutament sectària del Consell en tot allò que ve d'iniciatives del Partit Popular.

Però, a més, me pareix, en este cas concret, una política absolutament irresponsable, perquè no és dir simplement no anem a posar en marxa una cosa que va decidir un altre Consell crear, és que, a més, s'està jugant amb un acord d'un municipi que va cedir un solar per a una finalitat i que pot tindre conseqüències jurídiques canviar-ho i caldrà fer bé les coses; i s'està jugant amb uns fons europeus que tenen una finalitat i que també ara volen aplicar-se a una altra distinta per a la qual es van donar.
Uns fons que, a més, tenen a vore amb el desenrotllament rural.

Per tant, em sembla molt perillós tot el que s'està fent.
Jo crec que seria una qüestió de sensatesa, de responsabilitat, tornar a l'origen, acceptar esta moció, anar pensant com es dota pressupostàriament el centre i posar-lo en funcionament.
I, naturalment, crear un pla per a recolzar tot este sector que, en la província de Castelló, però també en la Comunitat Valenciana, és molt important i que necessita una evident modernització i un recolzament perquè siga més rendible.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Calpe.
(Aplaudiments)

Hi ha una esmena presentada pel Grup Parlamentari Socialista, Grup Parlamentari Compromís i Grup Parlamentari Podemos-Podem.
I d'acord amb la Junta de Síndics, que es va prendre el dia 2 de maig de 2016, els corresponen cinc minuts a cada un d'estos grups per a exposar les seues posicions.

Té la paraula, en primer lloc, el senyor Víctor García del Grup Parlamentari Compromís.

El senyor Garcia i Tomàs:

Gràcies, presidenta.

Molt bon dia, senyors diputats i diputades.

Presentem una esmena on sí que deixem el primer punt de la moció, perquè estem d'acord en eixa elaboració, de ficar en marxa un pla de suport al sector de fruits secs i d'oli.

Però a partir d'ahí, i com bé vosté també sap, senyor Calpe, ha centrat quasi tota la intervenció en eixe centre de…, fet per vostés, el contingut…, el continent, però que el contingut faltava per ficar-lo i, per tant, se'ls ha explicat ja per activa i per passiva per què no se fica en marca en eixe sentit i sí en l'altre, després passaré a explicar-ho.

La política dels anteriors Consell del Partit Popular en matèria d'agricultura ha sigut la de l'aparença, gastar-se milions en construir centres tecnològics sense planificació, i sovint d'esquena al sector i en temps retallar en programes i ajudes en R+D+I.

És a dir, se centren en l'edifici, però no en els investigadors, que són al final els qui investiguen; els que investiguen són els investigadors, no edificis buits.
Uns centres que, a més, després d'anys no han servit per a res, no creen valor afegit, etcètera.

El centre d'hortofructicultura de Carlet, que va costar 3,3 milions i que no dota de mitjans i personals, és un exemple quan patim el manteniment.

El centre tecnològic de Requena, 4.
000 metres quadrats i només un tècnic i quatre administratives, el mateix.
El d'Alcàsser, també podríem parlar del solar urbanitzat.

Però vaig al d'Almassora, que se gasten 2,4 milions d'euros en 1.
750 metres quadrats i que mai ha entrat un investigador a treballar.
I eixa és la realitat.

Parlant el perquè no mai ha entrat un investigador, se'ls ha explicat ja, la consellera ho ha explicat.
Vostés saben que per culpa de la llei de Rajoy, el capítol I no es pot dotar de personal i, per tant, directament no se poden contractar investigadors.
Però és que de la manera indirecta que vostés pretenien, mitjançant una altra entitat privada, els vam deixar clar que no se podia tampoc.

Per tant, ¿quina és la via que s'utilitza?
, que és el que vol també l'Ajuntament d'Almassora i pel qual ha estat treballant colze a colze amb la conselleria per a donar l'ús, perquè al final n'hi ha un edifici buit que se vol utilitzar com a centre d'investigació i que n'hi ha una possibilitat perquè també ho demana l'ITC, l'Institut Tecnològic de la Ceràmica.

I vostés també saben com van deixar vostés mateixos també els instituts tecnològics, amb el deute que van deixar, que fins fa dos meses, des de la conselleria d'economia sostenible, han pogut pagar tot el deute seu, però que els instituts han patit moltíssim i vam vore que ahí n'hi havia un edifici buit que el podien utilitzar.

Aleshores, no entenem per què el Partit Popular és l'únic que ara mateix, quan parlen de sectarisme, vostés també pareix que estan…, mantenen una postura molt sectària en contra que eixe edifici se puga utilitzar com a Institut Tecnològic de Ceràmica, que la veritat que va molt bé i és molt important per a tot el sector ceràmic de les comarques de Castelló, etcètera.

A banda de la motivació, diguérem, tècnica, de per què no se pot…, no se pot obrir eixe centre com vostés diuen, a més a més, la pròpia Unió també va dir que no era necessari, i la conselleria va explicar que no era necessària per al sector.
El sector de fruits secs i també de l'oli tenen els seus instituts tecnològics també, els seus instituts arreu del país, que els donen eixe servei i no els fa cap falta a Castelló.

Per tant, al final és un entestament seu de no voler, no sabem per què, el que eixe edifici seguisca en eixe ús inicial, que saben que si ens entestem i aprovem esta moció, seguirà buit, perquè eixa és la finalitat.
És que al final el que hem d'entendre és que vostés preferixen un edifici buit, sense ús, com tants altres que feien, abans que se li done ús, i en un ús que s'ha acordat per totes…, per totes les parts.

Vosté, senyor Calpe, ha d'entendre que ja a finals del 2015, des de la conselleria d'agricultura, ja reconeix que eixe edifici no li fa falta per eixa labor investigadora, ni per necessitat, ni perquè tampoc n'hi havia cap estudi, com reconeix la conselleria, de la seua necessitat i idoneïtat, i més a Almassora.

Per tant, ¿en què és el que se treballa?
En donar-li una utilitat.
En eixe temps, és l'Institut Tecnològic de Ceràmica, l'ITC, el que la seua direcció demana a la conselleria el que podria fer ús d'eixa i se fiquen tots els mecanismes.
L'ajuntament està d'acord i en el pròxim plenari acceptaran eixe canvi d'ús.

Per tant, per més que vostés diguen que n'hi havia un acord plenari, se canviarà l'ús en altre acord plenari.
Per tant, l'Ajuntament d'Almassora està d'acord en utilitzar-lo com a ITC, estan d'acord.
La conselleria està fent tots els passos perquè, finalment, eixe edifici acabe en l'Ivace i l'Ivace puga cedir-lo al ITC.

Per tant, si el sector no té cap inconvenient que si li canvie l'ús per necessitat, si l'ajuntament està d'acord que s'utilitze com a ITC, si la conselleria també, ¿el Partit Popular per què no?
I eixa jo crec que és una pregunta que haurien de contestar, per què no volen que eixe edifici s'utilitze i que s'utilitze com a Institut Tecnològic de la Ceràmica.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Garcia.

Té la paraula la senyora Beatriu Gascó, de Podemos-Podem.
(Veus) Després vosté té un torn per a acceptar o no l'esmena, de quatre, després.
És que és així.
Després vosté acceptarà o no l'esmena i després li podran replicar una altra vegada.
Tindrà oportunitat de replicar d'un en un si vosté després vol.

Però, primer… (Veus) Van todas juntas.
Hay un acuerdo… Lo he leído.
He leído que el día 2 de mayo del 2016 quedamos que en estos casos se procedería a que cinco… Es una enmienda conjunta y tendrían cinco minutos cada uno para exponer su posición.

Después, el señor Calpe tendrá que aceptar o no la enmienda conjunta de todos.
Y después, -perdóneme, señor Castelló-, y después el señor Calpe podrá replicar, si así lo considera y lo contradicen, de uno en uno, durante cuatro minutos él y tres minutos cada uno de los… Y si no… (Veus) Sería bueno que lo dijera también que aceptan… Ahora, cuando acabe… Discúlpeme.
Ahora cuando… No sé si lo ha dicho el señor Gascó…, el señor García ha dicho que no aceptaba la… ¡Ah!
, que lo dijera ahora.
No, no.
Por supo… No.
Tiene un turno después para hacerlo, no se preocupe.
Como siempre, señor Castelló.

Senyora Gascó.
(Pausa i veus) Senyora Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies, president.

Bon dia, senyories.

El PP torna a la càrrega després de presentar una proposició no de llei que es va debatre i que ja va ser rebutjada en la comissió d'agricultura al març de l'any passat, sobre un tema en el qual ja aleshores els partits que sostenim el pacte del botànic vàrem votar en contra de la proposició de llei, que proposava la redacció d'un pla de funcionament i posada en marxa del centre tecnològic de fruits sec d'Almassora.

La redacció… Aquest centre, com ja ha dit el diputat Garcia, va costar 2.
400.
000 euros, un import, una despesa que es va aprovar en plena crisi.
Al mateix temps que el Partit Popular expulsava a l'estranger als nostres millors i millores investigadors i investigadores, al mateix temps que el Partit Popular decidia que el poc que dedicava a R+D+I no era prioritari, al mateix temps que feia ERO a VAERSA i a Tragsa, al mateix temps que disminuïa dràsticament el nombre de funcionaris en la conselleria d'agricultura i medi ambient, prenia la decisió de gastar diners no només en el centre d'Almassora, sinó en altres centres també, com el de Requena i Carlet.

Edificis fantasma, completament buits, que, com ha dit el company Garcia, sembla que es construïen sense un pla de futur.
I, a més, que com el temps ha demostrat, no eren…, la prioritat no era el contingut, sinó que era el continent.

Nosaltres -ja ho va dir el meu company David Torres a l'època…, quan es va presentar la PNL en la comissió- el que trobàvem una seriosa errada era no invertir en l'IVIA, en l'Institut Valencià d'Investigacions Agràries, que estava passant-ho tan malament; mantindre els investigadors que hi havia, inclús crear noves línies d'investigació.
No va ser la preferència, en plena crisi -insistisc-, els anys 2012, 2013, 2014 i es va invertir en taulell.

¿Vostés saben quants investigadors s'haurien pogut mantindre amb 2.
400.
000 euros a l'IVIA?
¿Vostés saben de quina manera s'hauria pogut investigar de forma seriosa en donar una viabilitat de futur a un sector a un sector com és el de la fruita seca i, en concret, de l'ametla i de l'olivera, que són sectors estratègics en un context de canvi climàtic com el que estem patint i en el que sembla que hi ha poc futur per a l'agricultura de regadiu?
En lloc d'estudiar com es podia transformar i revertir eixos processos…, eixos cultius de regadiu cap a cultius de secà, es construïa.
.
, es construïen edificis buits, sense planificació i sense viabilitat.

L'altre tema és de l'elecció d'Almassora com a lloc on construir aquest edifici.
No sé, però tinc la sensació que Almassora no es caracteritza precisament per ser el lloc on es produïx molta ametla -la gent que sou de Castelló m'ho podeu confirmar-, ni tampoc molta olivera.

Bé.
Encara i aixina, dóna la casualitat que el que era aleshores president de la sectorial d'ametla en Intercoop, era també regidor del seu Partit Popular en l'Ajuntament d'Almassora.
I quina casualitat que este senyor troba el millor emplaçament per a construir el centre allí en el seu poble.
És una pràctica prou habitual del Partit Popular.

A més, Intercoop…, el projecte va nàixer en 2007 per iniciativa de Intercoop, que és una entitat que hui en dia ja no es pot dir que és l'única que representa el sector ja que moltes de les seues cooperatives se n'han anat a la federació de cooperatives.

Per a nosaltres és lògic que siga el Consell el que faça una anàlisi, una planificació, cosa que el Partit Popular no s'ha distingit per fer mai en els seus projectes, i decidisca quina és la utilitat millor que s'ha de donar a eixos edificis buits hui en dia.

I és per això que nosaltres hem valorat molt positivament en la moció que vostés presentaven el primer punt, el d'elaborar i posar en marxa un pla de suport als sectors dels fruits secs i de l'oli de la Comunitat Valenciana, evidentment, això és el que calia fer des del principi, però calia fer-ho des de l'IVIA.
Però, quant a la posada en funcionament del centre tecnològic per a la investigació i l'ús exclusiu que vostés demanen en la seua moció, trobem que no és correcte.
Perquè ja que existeixen eixos tres centres, que vostés van demostrar que no hi havia una finalitat en realitat tan clara, ja que es van gastar els diners en l'edifici i no en la gent, que siga el conseller qui avalue quina és la finalitat millor que cal donar.

Nosaltres seguirem recolzant l'IVIA i els investigadors, les persones, i no els edificis buits.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Gascó.

Tancarà el torn de defensa de l'esmena el Grup Parlamentari Socialista i la seua diputada senyora Sabina Escrig.
I a continuació serà el Partit Popular el que ha de dir si accepta o no l'esmena.

La senyora Escrig Monzó:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyora Gascó, jo que sóc de Castelló, de Vila-real, al costat d'Almassora, quan aguaite per la finestra brancals d'oliveres i ametlers no n'hi ha.
Mon pare és d'Atzeneta del Maestrat i, allí, els que vullga.
En l'interior de Castelló tot el que vullga d'ametlers i d'oliveres.

Vaig a començar amb el discurs i és el discurs fàcil que ha dit vosté, discurs fàcil però és real, és un discurs fàcil, però és real.
42.
000 milions d'euros d'endeutament.
Després de 42.
000 milions d'euros d'endeutament, després d'uns pressupostos generals de l'estat del senyor Rajoy que ha disminuït per a l'agricultura en la província de Castelló el 56,2%, després d'açò ens presenten aquesta moció subsegüent.
Bo, és per a donar-les de veritat l'enhorabona.
És que la província de Castelló, que el Partit Popular ha rebaixat en un 49,2% la inversió real total, respecte a 2016, això és la preocupació del Partit Popular en la província de Castelló.
Enhorabona, de veres que enhorabona.

La moció subsegüent té una part en què estem d'acord, com ja han dit abans els meus antecessor, com és elaborar i posar en marxa un pla de recolzament als sectors dels fruits secs i de l'oli a la Comunitat Valenciana.
D'acord.
Però en el que no estem d'acord és en la resta dels tres punts, perquè no anem a ser nosaltres els que li hem de dir a l'Ajuntament d'Almassora el que ha de fer.

Mire, quan l'Ajuntament d'Almassora va dictar una providència d'inici de l'expedient per a canviar l'ús del centre tecnològic, ¿saben quantes al·legacions es van presentar?
Una, una al·legació.
I qui la va presentar?
El Partit Popular sol, i avant.
No sé.

No cal oblidar el que hem dit abans, que en la zona d'Almassora hi ha tarongers i indústria.
Aleshores, té més sentit un centre tecnològic per a la investigació del sector de la ceràmica que no per a la investigació de l'ametla i de l'oli.
No va a ser millor que l'ús siga per al desenvolupament de projectes d'R+D+I estratègics per a les empreses i per accions d'assessorament tecnològic a les empreses ceràmiques?
I, senyor Calpe, legalment es pot fer.
No hi ha cap problema en el canvi de l'ús sempre que les dos administracions estiguen d'acord en aquest cas, l'ajuntament que va cedir el sòl i la Generalitat valenciana que el va acceptar.
Si les dos administracions estan d'acord l'ús es pot canviar.

Per açò hem presentat aquesta esmena, per a donar-los coherència a aquells edificis que vostés van construir sense plans de viabilitat, perquè ara se parla de plans de viabilitat, però, aleshores, ¿quin pla de viabilitat es va fer en la construcció d'aquests centres?
Cap.
Ningun.
El centre de Carlet, el centre del parc tecnològic de Paterna, zero, i un llarg etcètera, centres tancats perquè no va haver-hi planificació.
Mire, al final es construïa sense previsió del dia després, res de dotacions pressupostàries per a dotar-los de personal i material, edificis amb costos elevats i han utilitzat, zero.

La planificació no va ser la millor, per això cal buscar solucions.
I la millor solució és aquesta, la que l'Ajuntament d'Almassora i la que La Generalitat ha posat en marxa.
I no cal oblidar les grans retallades, com s'ha dit abans, que va haver-hi en investigació.
És que en un any se'n van anar 27 milions d'euros, retallada en investigació.
I no cal oblidar els acomiadaments de molts investigadors, com s'ha dit abans.
Clar, hi havia qui vivia.
.
.
, Â«ole, a gastar dinersÂ», és aixina, i després venien les retallades.

En resum, es van dedicar a construir centres, però sense previsió d'invertir en recursos humans i materials.
Per a invertir en R+D+I no cal fer edificis sinó invertir en material humà.
I això vostés ho van fer al revés.

Mire, ja sé que diran que no es recolza al sector de l'ametla i l'oli, però només vaig a donar tres dades i acabe.
Any 2006, els sectors agroalimentaris es queixaven que el Partit Popular no havia pagat les dos últimes campanyes en l'oli, 2003 i 2004.
Any 2007, la conselleria del Partit Popular es va comprometre a pagar al sector dels fruits secs les ajudes de 2004 i a resoldre les de 2005.

Senyories, el País Valencià sí que té un problema i gros; el País Valencià, el problema que té es diu Partit Popular.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Escrig.

Senyor Calpe, ara és el moment perquè vosté accepte o no l'esmena que li han presentat els tres grups.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Li anuncie ja d'entrada que no anem a acceptar l'esmena.
No anem a acceptar l'esmena, perquè considerem que naturalment el centre cal posar-lo en marxa, com he dit, per a la finalitat per a la qual va ser construït.

Clar, a mi em sorprenen certes coses que es diuen ací.
I no em sorprenen perquè es diguen sinó que em sorprenen per la falta de rigor, simplement, amb què es diuen.
Clar, vindre ací a parlar-nos que la decisió de fer este centre es va fer en plena crisi, la cessió de l'Ajuntament d'Almassora és en l'any 2008.
Per tant, pot ser l'any inicial de la crisi, però les coses no es veien així en aquell moment.

Però, clar, sorprén encara més referir-se a la política de la manca d'investigadors, ja que el Partit Popular ha propiciat això, inclús que podrien haver-se destinat els diners de la construcció del centre a pagar investigadors, que és una manera d'utilitzar el pressupost que no sé francament si es diu per desconeixement legal de com funciona el marc pressupostari o simplement perquè fa un discurs fàcil i cridaner.

Però jo crec que ja és hora de dir les coses com són.
Ací certament hi ha moltes vacants en l'IVIA, però l'origen d'això no és la política del Partit Popular, l'origen d'això està en la taxa de reposició que ja van aprovar la senyora Salgado i el senyor Rodríguez Zapatero en l'any 2008 o en 2009, que després s'ha mantingut.
I que a més he de dir, en defensa de la política del senyor Zapatero en aquell cas, que és una de les poques coses que va encertar, i del senyor Rajoy que ha propiciat la recuperació econòmica, ha sanejat l'administració, ha reduït el dèficit i que, per tant, era una cosa que calia fer.

Però si hui no hi ha més investigadors és perquè vostés no volen, simplement perquè vostés no volen.
Perquè la llei de pressupostos per a 2016, aprovada o publicada el 31 d'octubre de 2015, canvia la taxa de reposició.
I precisament per a investigació permet la reposició del cent per cent de vacants.
Quan vostés van aprovar el pressupost de 2016, quan vostés van aprovar el pressupost de 2017, en investigació no tenien cap limitació i en altres coses teníem la del 50%.

Però què passa?
Què vostés estimen més posar en marxa televisions i ràdios o crear agències noves o traure places en educació, que podien traure'n algunes menys, i mantindre concerts que tenen demanda i funcionen o posar-li o permetre-li a la senyora vicepresidenta que incomplisca el seu compromís i que en compte de dos persones eventuals en tinga dotze.
(Aplaudiments) Mire, ahí en té deu que podrien haver anat a investigació, en capítol I i sense cap problema.
Però no ha sigut aixina.

A qui hui no els importa la investigació és a vostés, perquè vostés tenen la clau del pressupost, poden aprovar-lo i el menyspreu que han sentit per la conselleria d'agricultura, que és la que menys ha crescut, ha crescut justet per a poder pagar l'increment salarial als funcionaris que ja hi ha.
Però per suposat que els fons per a posar-ne més, quan tenen la possibilitat legal de fer-ho, no l'han feta.

El centre està pensat perquè se pose en marxa en 2016, però hi ha un canvi de govern i el govern que entra decidix no posar-ho en marxa, no per les raons que vostés diuen sinó perquè era una qüestió que havia impulsat el Partit Popular, siguem clars.
I són vostés, si el centre està buit és perquè vostés volen que estiga buit.
I el centre no estarà buit si s'aprova la moció, senyor Garcia, perquè el punt tres precisament obliga a dotar-ho pressupostàriament perquè es puga obrir.

De manera que me pareix legítim que vostés no vullguen els centres, és una actitud política.
El que no em pareix ja tan legítim és per què no el volen, ni molt menys que destinen els recursos de l'agricultura a un altre sector, que a la millor no està tan necessitat i que en qualsevol cas hauria de tindre altres línies pressupostàries per atendre les seues necessitats.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Calpe.

Per a rèplica, pel mateix ordre, durant tres minuts.
Quan vullga, senyor Garcia.

El senyor Garcia i Tomàs:

Gràcies, presidenta.

Senyor Calpe, el que acaba de demostrar és que a vosté els fruits secs i l'oli, ja no de Castelló, li importen ben poc, perquè ací tot ho ha referit a l'edifici, que podem discrepar d'ús, però més sectarisme que el seu que ha de ser per eixe sol ús i no poder-lo canviar a un ús que és totalment també legítim per a la província de Castelló, per a Almassora i per al clúster ceràmic, com és l'ITC, més sectarisme que eixe.
.
.

Perquè vosté em comenta la taxa de reposició.
És que estàvem parlant de nous investigadors i això era impossible, això era impossible, no ho permet la llei dotar de més personal.
Per tant, ¿què m'està contant?
És que vostés van utilitzar l'altre dia en la interpel·lació que el sector està en favor.
.
.
Quin sector?
, si l'única al·legació ha sigut del PP!
(Inintel·ligible) .
.
.
de l'Ajuntament d'Almassora!
Quin sector?
(Aplaudiments)

La conselleria el que no vol són edificis buit i això s'ha d'entendre.
És que, clar, és que per a vostés era molt fàcil retallar en els instituts tecnològics, retallar en investigació i fer edificis.
I així a la gent la tenien contenta.
Â«Invertimos en investigaciónÂ» eixa és la política del PP, edificis.
Però és que els edificis no són allò important, allò important és la gent i eixa gent és la que falta.

I ara resulta que en eixe edifici, el que s'està fent al final és un canvi que ha demanat el mateix ajuntament, que ho ha demanat també l'ITC, que és totalment il·legítim, perquè el que es troben és un edifici buit que se vol donar-li una solució i un ús.
I el que s'està fent és canviant la propietat de les conselleries perquè recaiga sobre l'Ivace i l'Ivace puga cedir-lo a l'ITC, cosa que no se pot fer ni amb eixa associació que va enviar eixe document a tots els grups parlamentaris dient que Â«si la conselleria no puede directamente, nos hacemos cargo nosotros indirectamenteÂ».

Però és que ací, al final, i els meus companys (inintel·ligible) .
.
.
, però jo he preguntat per què el PP no vol.
I és que ací ja s'ha estat parlant d'Intercoop, d'un president d'Intercoop, d'un regidor del PP.
Quins interessos tenien vostés que eixe edifici anara per als fruits secs i l'oli i no a una altra cosa?
I això no ho ha contestat vosté.
Ací ha tirat balons fora, perquè el que està clar és que si a vosté li interessara realment i estiguera preocupat per la política de la conselleria ens accepta l'esmena i s'aprova el primer punt, s'aprova el primer punt.
I el té aprovat.
Perquè quan saben que damunt l'edifici s'estan fent ja tots els tràmits perquè el mateix ajuntament vol que passe per a l'ITC.
Per què està en contra vosté?
Per què està en contra que vaja per a l'ITC?
Aprovar açò vol dir que la tramitació que s'està fent ara mateixa no done fruit i que no vaja l'ITC; i que l'ITC, que ja vol l'ajuntament, que vol la conselleria, que el mateix president ho ha anunciat que s'ha treballat perquè anara en eixe sentit, vostés no volen.

¿Per què el Partit Popular no vol que eixe edifici s'utilitze per a l'Institut Tecnològic de la Ceràmica?
Vostés hauran de donar moltes explicacions al sector tauleller i a les empreses i als qui conformen l'institut tecnològic, perquè està moció significa això.
No estan recolzant l'agricultura; ací estan anant en contra del sector tauleller i de la investigació en el taulell.
I eixa és la realitat, senyor Calpe.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Garcia.

Senyora.
.
.
Entenc.
.
.
Vaig a advertir una cosa.
En la resolució que vàrem aprovar el dia 2 de maig de 2016 la intenció de la Junta de Síndics era estalviar temps i establir una proporcionalitat perquè tots els grups estigueren representats.

Per això, es va establir que les rèpliques d'aquells grups que presenten l'esmena conjunta serien de tres minuts i, si es fa només una contestació conjunta, com és la intenció quan se feu esta nova reglamentació, este acord per unanimitat de tots els grups parlamentaris, serien quatre minuts, per part del Partit Popular en este cas, per a contestar conjuntament a tots.

Com el reglament sí que li dóna la possibilitat que se faça d'una en una, si vosté optara per esta qüestió tindria també tres minuts.

Entenc que, com no m'ha demanat la paraula, continuem.
Però volia dir-ho perquè ho sabérem tots i perquè tampoc ve mal refrescar un poquet el reglament a tot el món i fem una fotocòpia per a tots.
Seria.
.
.
(Veus)

Doncs, si la demana, té vosté tres minuts, en este cas.
(Veus) Un momentet, un momentet, per favor.

Si vol polsar, per favor.
(El vicepresident segon, amb el micròfon desconnectat, diu: Â«Ya, ya.
Ya lo tienes.
Â») Ja el teníem.
Espere, espere.
Torne.
.
.
Per favor, torne.
.
.
, una vegada només.
Polse.

Ara, quan vullga.

El senyor Calpe Saera:

Sí, moltes gràcies, senyora presidenta.

Lamente no haver-la entés adés correctament, quan vosté m'ha explicat el funcionament.
Jo esperava.
.
.
, creia que ara, una altra vegada, havíem d'intervindre tots.

Bé, senyor Garcia, una miqueta més de serietat.
¿Com pot dir vosté que mosatros anem contra la ceràmica o que jo, particularment, vaig contra la ceràmica?
Però si jo m'he criat en una comarca.
.
.
, en fi, que és que ho he mamat quasi tant com les taronges.
Perquè en el meu poble hi ha hagut indústria de ceràmica que no ha anat bé, però treballa mig poble en la indústria ceràmica.
¿Como podem anar contra la indústria ceràmica?

Contra el que anem és contra l'actitud de destinar a la indústria ceràmica, que té necessitats i que deu tindre altres vies pressupostàries per a finançar eixes necessitats, per a destinar a això els diners dels llauradors.

I no me diguen que no n'hi havia una petició del sector.
És que n'hi ha una carta, que tots la coneixen, no sols enviada a la consellera; una carta (inintel·ligible) .
.
.
que envià a cada u dels portaveus dels grups parlamentaris.
Tots els grups parlamentaris saben que una associació absolutament representativa del sector demana, demana eixe centre.

¿Que vosté diu que l'ajuntament d'Almassora ha canviat?
Home, l'ajuntament d'Almassora ha canviat: Partit Socialista i Compromís, els mateixos que unànimement havien recolzat la cessió perquè això anara al centre de fruits secs.
Hauran de ser els seus companys d'Almassora els qui expliquen per què han canviat, si per por a no anar en la propera llista o per una altra qüestió de més calat.
En fi, ells sabran per què.
Jo no els demane explicacions, però són ells els qui han pres eixe canvi.

I no mos seguisquen acusant de no haver posat en marxa el centre.
És que no hem tingut ocasió.
Si haguérem governant, provablement estaria el centre en marxa ja o estaria equipat per a poder-lo posar en marxa correctament.
Però eixa no és una qüestió que mosatros pugam fer.

No se tracta de tindre nous investigadors.
És que n'hi han una muntonada de vacants.
Se tractaria de cobrir les vacants, en principi.
Després, poden.
.
.
, naturalment, si volen, poden ampliar la plantilla, la relació de llocs de treball, que això ho poden fer cada any.

Però jo ni tan sols els demane això.
Jo els estic dient que vostés, que duen dos exercicis en què podrien haver reposat vacants, han estimat més o els ha paregut millor posar personal en altres coses i no posar-los en la investigació ni en la investigació en matèria agrària ni en la conselleria d'agricultura, que ha sigut -i, sobretot, en el camp de l'agricultura- la més maltractada de totes pels dos pressupostos que duen vostés aprovats.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident segon, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Calpe.

(Inoïble) .
.
.
correspon ara la intervenció de la senyora Beatriu Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Sí.
Gràcies.
(Veus)

El senyor vicepresident segon:

No veig, no veig el.
.
.
Ara, ara.

Ja, perfecte.
Quan vullga.

La senyora Gascó Verdier:

Gràcies.

Crec que este debat dóna poc de si, més que el que ja hem dit.

L'única cosa que jo volia afegir és que ens estan dient.
.
.
, ens ha acusat per demagògia, perquè estem parlant de la importància de mantindre investigadors, en lloc de crear centres buits.
I jo el que li dic és que això es decidix en funció de les prioritats pressupostàries.

De la mateixa manera que vosté està dient que ara no s'està fent, vostés tampoc ho varen fer.
I, en lloc de mantindre investigadors i investigadores en el centre IVIA, que és el centre mare de la investigació i la recerca en matèria agrària al País Valencià, vostés varen decidir crear un centre en Carlet, un altre en Requena i un altre en Almassora, que es varen quedar buits.
Això és el que estic dient.
Tots eixos milions.
.
.
, figure's vosté quanta gent hauria pogut mantindre en l'IVIA, en funció de prioritats pressupostàries.

El que passa és que el PP sembla que treballava a molt curt termini per a afavorir els interessos de no sé sap qui.
Però ací ja li dic jo que no és del sector, perquè el sector.
.
.

Intercoop, d'acord, va fer una petició; però m'estranya molt que va demanar que només és per a Almassora.
¿I per què no a Alacant, i per què no a València?
¿Que no tenim cultius de secà i de fruits secs i d'olivera allí, que siguen importants?
Evidentment que sí.
Per això, des del nostre punt de vista, el lògic hauria sigut reforçar eixe treball en l'IVIA, no creant centres buits.

Nosaltres, insistisc, no entenem eixa política de creació de centres sense persones.
I pensem que l'important és, sobretot, donar alternatives.

Insistisc també respecte a què deia abans.
En un context de canvi climàtic, en lloc d'afavorir polítiques d'augment del regadiu i de construcció de grans infraestructures i de transvasaments, s'hauria pogut fer un estudi de reversió del regadiu cap al secà per a donar força a eixos cultius.
Vosté fa la cara aixina, però és que resulta que és el que la resta del món en el clima mediterrani està estudiant, perquè este és el nostre futur.

Jo crec que no se n'adonen que el pol nord i el pol sud s'estan fonent de veres, i que ací ens arriba el desert de veres.
No és un conte de fa vint anys.
Ara hi ha tantes demostracions científiques que ho recolzen que o ens posem les piles i actuem amb urgència, però urgència real respecte a què la comunitat científica ens està dient -i que el meu company Estañ aprofundirà després- sobre el tema del canvi climàtic o, si no, deixarem als nostres agricultors que fan regadiu completament morts de fam.

Per això, del que jo parlava era de prioritats polítiques i no enganyar la gent construint centres sense investigadors després.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyora Gascó.

Sí, senyor Calpe, ¿si vol polsar?
Polse una vegada només.
Perfecte.

Té la paraula.

El senyor Calpe Saera:

Moltes gràcies, senyor president.

També gràcies, senyora Gascó.

Jo coincidisc amb vosté que el debat està prou esgotat.
I, de fet, vosté ha introduït coses que són molt interessants, però que no són pròpies d'este debat, però que segur que tindrem ocasió perquè segur que alguna iniciativa seua n'hi haurà per a tractar tot açò.

Efectivament, senyora Gascó, se tracta de prioritats pressupostàries.
I està clar que este Consell, que té, insistisc, té la possibilitat de posar més investigadors perquè han millorat les taxes de reposició, doncs, s'estima més posar personal en altres coses, en assessores a la vicepresidenta o en altres qüestions.
Això ho estima millor que posar investigadors en agricultura.
(Veus) Són les prioritats pressupostàries que n'hi han.

El centre d'Almassora no és que siga contra l'IVIA, és que el centre d'Almassora podria ser del mateix IVIA, com ho és el de ramaderia de Sogorb.

I jo vull insistir en una cosa que, a la millor, no hem dit.
La ubicació no és que siga capritxosa.
Precisament en la província de Castelló n'hi han dos comarques que tenen estos conreus: al nord, en el Baix Maestrat sobretot; i, després, més al sud, en part de la Plana i, sobretot, en el Palància.
Bé, Almassora és un lloc cèntric per a uns i per a altres.
I sembla que això és raonable.

I no vullguen vore vostés fantasmes que si presidia Intercoop un regidor del Partit Popular.
¿O és això el que, al final, ha motivat la decisió?
Â«Que, com una entitat empresarial, com una entitat social, resulta que va coincidir la seua presidència amb un militant del Partit Popular, anem a castigar-la.
Ara que podem, este queda apartat.
Â» ¿A vore si és això el que ha passat, en compte d'haver construït el centre, perquè era un militant del Partit Popular?

El centre se va construir perquè hi havia una petició del sector que, insistisc, és que la mateixa associació els ha enviat una carta a tots els grups parlamentaris explicant-ho.
Vostés no volen posar-lo en marxa, és la seua decisió.
Mos resignarem al joc democràtic, a perdre esta votació i a lamentar que haja sigut impossible donar este servici al sector en Castelló.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Calpe.

La senyora Escrig té la paraula.

Polse, polse.
(Veus) Sí.
Ja està.
Ja té la paraula vosté.

Quan vullga.

La senyora Escrig Monzó:

Sí?
Ara.
Molt bé.

Moltes gràcies, president.

Contractar més investigadors.
Bé, ací tinc la gràfica del que ve al País Valencià en els pressupostos generals de l'estat.
Per cada valencià, 118,79.
Vergonya.
Açò és vergonyós, vergonyós.
(Aplaudiments) Vergonyós.

Hem hagut de pagar la dependència que vostés no van pagar.
Hem hagut de recuperar la sanitat universal.
(Veus) Hem hagut d'eliminar el copagament.
¿I vostés van a dir-nos a nosaltres què hem de fer, si són els primers que no invertixen en agricultura?
Els ho he dit abans, (aplaudiments) que el govern central ha disminuït el 56% en agricultura per a la província de Castelló.
¿Vostés?
Això sí que és un mal tracte, un mal tracte per als valencians i un mal tracte per als agricultors.
Eixe sí que és un mal tracte.
Primer, que mos han deixat.
.
.
, en el fang ha deixat els valencians i les valencianes el pressupost general de l'estat del senyor Rajoy, del Partit Popular.

Anem a vore, coherència.
¿Estan dient que nosaltres.
.
.
, que el pressupost de La Generalitat no invertix en agricultura, quan s'ha augmentat, des que vostés governaven, tots els anys?
I quan disminuïx, quan disminuïx 56% en agricultura en els pressupostos generals de l'estat, ¿estan vostés contents, contents d'estos pressupostos, contents del mal tracte als valencians i les valencianes?
Això sí que és llàstima i pena.

Però, bé, vosté ha dit: Â«És que, a la millor, algú no anirà en la llista.
Â» A la millor vostés tampoc aniran a la llista i per això han de recolzar estos pressupostos generals de l'estat.

Miren, hem de remar tots.
Jo ho he dit moltes voltes quan he estat ahí dalt.
Hem de remar tots junts per a recuperar el sector agrari valencià, clar que sí.
Però si el País Valencià continua estant maltractat pel Partit Popular, pel govern de l'estat, no anem a poder fer res més.

Vostés també haurien de lluitat pels interessos dels valencians i valencianes.
Vostés també haurien de lluitar pel sector agroalimentari, que és un sector econòmic molt important, igual que la ceràmica, igual que la indústria a la província de Castelló.
Però si vostés peguen la cabotada als pressupostos generals de l'estat espanyol, estaran pegant la cabotada al senyor Rajoy i deixant al fang els valencians i valencianes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyora Escrig.

Senyor Calpe.

El senyor Calpe Saera:

Sí, moltes gràcies, senyor president.

Senyora Escrig, pot vosté criticar tot el que vullga els pressupostos generals de l'estat; em pareix legítim, és la seua obligació, està en l'oposició.
També podrien recolzar-los, exigint alguna contraprestació.
Però, probablement, és més còmode criticar.

Però parlem dels de La Generalitat, que estem en les Corts Valencianes.
I jo els he explicat, com fa dos anys, que els pressupostos podrien haver arreplegat més dotació per a investigadors i no ho han fet.

I el que està clar és que l'increment que ha tingut la conselleria d'agricultura en els pressupostos de La Generalitat, que ha tingut algun increment, jo no vaig a negar-lo, però és que és justet per a pagar l'increment salarial dels funcionaris.
Si als funcionaris puges un 1% el sou, clar, haurà de pujar un 1%, si més no, que és el que ha pujat agricultura enguany, un u i escaig per cent, per a poder-los pagar.
Això ja s'ho menja tot.
No ha hagut cap voluntat, per part dels pressupostos de La Generalitat, en millorar la situació de l'agricultura valenciana.
Poden vostés queixar-se tot el que vullguen de com ho va deixar el Partit Popular.
Estan en el seu dret de queixar-se.
Però m'hauran de reconéixer que des que estan vostés, i ja van dos exercicis, no han fet res per millorar eixa situació.

Moltes gràcies (Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Calpe.

Tenim la intervenció dels grups que no han presentat esmenes.

Pel Grup Parlamentari Ciudadanos, senyor Emigdio Tormo, té la paraula.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señor presidente.

Sí, decía, señor presidente, que hablaban ustedes aquí parte del tripartito imperfecto -veo que no me cuenta el tiempo, lo cual me congratula- sobre si se puede dotar o no de personal, mire, a un centro como el que se pretendía abrir en Almassora.
Si pinchan ustedes en el instituto cerámico, en recursos humanos, sale una pestaña que dice: Â«¿Quieres trabajar con nosotros?
Acceso a la bolsa de trabajo.
Â»

Quiero decir que, si se puede acceder a una bolsa de trabajo del instituto de cerámica, también se puede dotar de recursos humanos más allá de lo que ha explicado el señor Calpe para un instituto tan importante como el que se pretendía abrir en Almassora.

Después, si me dicen ustedes que hay que tener olivos, que hay que tener almendros para instalar un centro de estas características en un sitio, yo les voy a decir algo: en mi pueblo, en Elche, donde hay una gozosa realidad que se llama parque empresarial, proyecto de un alcalde socialista, hay una fábrica de componentes de helicóptero.
Yo jamás he visto un helicóptero montarse en Elche.
Pero se exporta al resto del mundo.

Es decir, que en el siglo XXI me hablen ustedes de que hay que instalar un centro de estudio sobre la almendra y el olivo donde más olivo y más almendra hay, pues me resulta cuanto menos curioso.
Miren, yo creo que la presentación de la enmienda que ustedes han hecho es vaciar de contenido una propuesta básicamente buena.

Solo faltaba que hubieran dejado ustedes más allá de la declaración de intenciones, el nombre del señor Calpe o de quienes han presentado la propuesta.
A nosotros esta moción subsiguiente no nos parece mal como tal.
Otra cosa es la gestión de los recursos humanos que ha hecho el Partido Popular durante sus veinte años de gobierno.

Y les voy a poner un ejemplo.
También en mi pueblo, en Elche, 230.
000 habitantes, había una instalación llamada Estación Phoenix que lo que hacía era desarrollar todo lo concerniente a la palmera, al dátil y a la lucha contra las plagas.
Pues bien, el Partido Popular, nada más llegar a las responsabilidades de gobierno en Elche en el año 2011, lo primero que hace es liquidar la Estación Phoenix, que además era un recurso que aportaba infinidad de ingresos que revertían también a una aportación pública.

Por lo tanto, nosotros estamos de acuerdo en ser consecuentes y ser congruentes con la propuesta, cuando uno está en el gobierno y cuando está fuera de él.
Pero esta moción no es mala, porque aporta mayor competitividad, mayor calidad, mayor cantidad, opiniones contrastadas y las exigencias de sindicatos y organizaciones patronales, que es siempre, siempre recomendable.

Y además es que la almendra es un producto que la propia consellera reconoció que es competitivo.
Es un producto que la propia consellera reconoció que tiene rentabilidad.
Y es un producto, junto con la oliva y el producto de la oliva, que es el aceite, que se vende a mares por el resto del mundo, que reconoció que había que potenciar.

Señorías, yo lo que no encuentro es el problema por ningún lado.
Es decir, se puede dotar de personal, como se ha demostrado aquí.
Está el edificio terminado, con todas sus carencias, si ustedes quieren, pero se puede poner en marcha.
Ustedes están cometiendo el mismo delito, el mismo pecado que cometió el Partido Popular.

Es decir, construyen la carcasa, construyen el envoltorio, pero no le insuflan vida, no le insuflan alma a un proyecto que es beneficios para todos los valencianos, y que además se puede vender y exportar al resto de comunidades autónomas.
Porque si nuestros agricultores recurrían a organismos parecidos en Cataluña y en Aragón, para obtener el conocimiento (inintel·ligible) … que no tenía en esta comunidad, en su propia casa, ¿por qué nosotros no podemos hacer exactamente lo mismo?

Por lo tanto, son ustedes, si no quieren poner en marcha este proyecto, tan culpables como el Partido Popular, que hizo un proyecto, pero no lo dotó de viabilidad.

Muchas gracias, señor presidente.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gracias, señor Tormo.

Bueno, pues terminado el debate, vamos a proceder.
.
.
No hay réplicas.
.
.
Ah, ¿quiere usted la réplica?
Perfecto.
Un segundo.
Pulse, pulse, por favor.
Pulse.
Ya está.
Sí, cuando quiera.
Tiene usted la palabra.

El senyor Garcia i Tomàs:

Moltes gràcies, president.

Referir-li a vosté que el que estàvem demanant en l'esmena, que m'ha contradit en la meua argumentació, el que li estem dient en l'esmena és precisament per a donar-li contingut.
Vosté me pareix que no ho ha entés.
És a dir, conforme està en esta moció, el que significa ara mateixa que l'ajuntament ha acceptat eixe canvi d'ús a l'Institut Tecnològic de la Ceràmica, i que la conselleria també està fent els moviments pertinents perquè pertanya a l'Ivace i poder cedir-lo.

Si continuem per esta via, continuarà sense ús i continuarà buit.
És que no és necessari.
El sector del fruit sec, de l'ametla que vosté ha dit, i de l'oli, ja tenen els seus instituts.
No és necessari.
Este institut, com vol vendre el Partit Popular, no és cap necessitat a dia d'avui.
Perquè clar, pareix que diga que nosaltres volem continuar eixa política de l'edifici sense contingut.
Del continent sense el contingut.

No, tot el contrari.
És un edifici que ens el topem buit, evidentment per la mala gestió del Partit Popular.
Perquè probablement ells pensaven més en edificis que no en investigadors.
Perquè a la vista està i a la pràctica està.
S'ha volgut canviar damunt, en un lloc, jo ja no me pose en el lloc, però evidentment per a la gent de l'ametla o de l'oli, que ho tinguen relativament prop.

Si eixa era la finalitat, Almassora no és la millor ubicació.
Segur que n'hi havia de millors.
Que a la millor era l'única disponible.
Això a vegades ve com ve, i probablement l'Ajuntament d'Almassora va fer eixe esforç per a tindre el terreny i cedir-lo.
Jo en això no m'he posat, en la ubicació.

Però sí que és cert que, si des de la conselleria no hi ha cap estudi que faça falta ni siga necessari per al sector.
No n'hi ha cap estudi de viabilitat.
N'hi ha un edifici buit.
El que hem volgut és donar-li utilitat.
El que hem volgut donar-li és ús.
D'altra banda i paral·lelament l'Institut Tecnològic de la Ceràmica està demanant més espai perquè els fa falta a uns.
Els altres no el necessiten.

Quina és la solució lògica?
Continuar per la mateixa via, si no els fa falta.
O als qui el necessiten fer les modificacions pertinents perquè el puguen utilitzar?
És que vostés s'afarten de dir-nos: eficiència en la gestió, eficàcia, no sé què.
Ací estem parlant d'açò, en esta esmena.
En esta esmena estem parlant d'això.

Mantenim el punt 1, perquè si els interessa la partida dels fruits secs, i l'oli se facen i s'elabore la planificació, cap problema.
Però no per mantindre la moció ara anem a prescindir d'eixe edifici per a l'Institut Tecnològic de la Ceràmica.
És a dir, per a uns no és necessari ni fa falta, com s'ha demostrat al llarg del temps.
I ells mateixos des de La Unió ens ho van transmetre.

És a dir, l'ajuntament va vore la possibilitat del canvi d'ús, la primera cosa que fa no és dir: Â«Perfecte, canviem d'ús i ja per a l'institut tecnològic.
Â» No.
No.
Se reunix amb els sectors, i els sectors els diuen que ara mateixa eixa necessitat la tenien coberta en els instituts ja existents de fruits secs i d'oli de la Comunitat Valenciana.

Per tant, eixe seguidisme del Partit Popular no s'entén.
És a dir, no estem parlant que volen que seguixca buit.
Tot el contrari.
I açò jo creia que des de Ciudadanos anaven també a estar d'acord en açò, perquè vostés és el que exigixen al govern del botànic: eficiència, eficàcia, tota esta tirallonga en la gestió pública.
Que és açò el que estem fent en este edifici i en la qüestió que se planteja ací.

Perquè al final ja haurà vist vosté que ací ve tot entorn a l'ús d'un edifici.
Ara mateixa, hui, l'obstinació del Partit Popular és que seguixca per a centre d'investigació de fruits secs i oli, però que la realitat el que marca i el sentit comú el que marca és que tots eixos canvis que s'han fet vegen la llum i que finalment siga un nou edifici per a l'Institut Tecnològic de la Ceràmica, que l'han demanat, els fa falta i que és necessari.

Nosaltres estem visitant tots els instituts tecnològics des de la comissió d'indústria, i ho veem.
A l'Institut Tecnològic de la Ceràmica li falta lloc, està ara mateixa creixent.
Quan vosté ha vist que necessiten treballadors és perquè també tenen una part privada i contracten.
Des de la part privada.
Ací estàvem parlant des de la conselleria, la part publica contractar personal, que no es podia, ho va dir la conselleria.
És així.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Garcia.

Senyor Tormo, per a tancar el debat.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias.

Mire, yo le permito que dude usted sobre mi capacidad de comprensión sobre lo que usted dice.
Eso sí se lo permito.
Es un tipo educado.
Pero mire, año 2007: el sector de la agricultura productores de aceite, de frutos secos de la provincia de Castellón planteó a la conselleria de agricultura la necesidad de tener en la provincia un centro que además de investigar la mejora y la calidad de los aceites y almendra, sirviera de laboratorio de control de esos productos.

¿Qué me está usted contando sobre que no hace falta una institución de estas características?
¿No?
O sea, me está usted diciendo que los sindicatos, que las asociaciones de agricultores, que los propietarios, que los trabajadores, todos están equivocados menos usted.
Evidentemente, es una falta de respeto total y absoluta.

Mire, le voy a dar un pequeño dato.
En los Estados Unidos, ese país que a ustedes les cae tan mal en muchos aspectos, la capacidad de producir almendra por cada hectárea está entre dos mil y tres mil kilogramos.
¿Sabe usted por qué?
Porque tienen institutos que les ayudan al desarrollo del producto.
Aquí está entre 125 y 150 kilogramos por hectárea.
¿Sabe eso lo que es?

Yo no voy a dudar de su capacidad de comprensión, ni siquiera matemática.
El 10% de lo que se produce en Estados Unidos lo que se produce en España, en la Comunidad Valenciana, que es España.
Por lo tanto, no sé de dónde saca usted el que no son necesarias unas instalaciones como estas.

Y por otro lado, le voy a decir una cosa: yo creía que aquí veníamos a hablar de aceite y de almendra.
Lo de la cerámica me parece estupendo, de verdad.
Y además, en la provincia de Castellón, y aquí tenemos representantes en mi partido de la provincia de Castellón, como no puede ser de otra forma, es un sector productivo fundamental, decisivo, de presente y de futuro.

Pero es que no venimos a hablar de eso.
Venimos a hablar de un instituto tecnológico, de un instituto de desarrollo de almendra y de oliva.
Y además, que la propia consellera reconoce que es necesario.
La propia consellera, de su tripartito imperfecto, como decía antes.

Por lo tanto, no sé dónde ven ustedes el problema.
¿Y nos acusa a nosotros de hacer seguidismo?
¿Seguidismo de qué?
En todo caso, seguidismo de las necesidades de los agricultores, de la almendra y de la aceituna.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Tormo.

Vamos a pasar a la votación.

Es que no tiene usted ya turno de réplica.
Usted ya ha procedido todo el rato… (Remors) Me está diciendo el señor Font de Mora, que estaba presidiendo, que ha acabado el debate.

Y vamos a pasar a la… Lo digo porque yo no estaba en el desarrollo, no sé qué ha pasado.
Vamos a pasar a la votación, como les digo.

Del punt número 2, la moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera d'agricultura, tal com l'ha presentat el Grup Parlamentari Popular, perquè s'ha rebutjat l'esmena.
És així?
Doncs anem a passar a la votació.
Comença la votació.

Bueno, les diremos a los servicios técnicos que lo comprueben, por si hay alguna cuestión.

Però amb 44 vots en contra, 34 vots a favor, queda rebutjada la moció subsegüent del Partit Popular.

Ja els he dit que els serveis tècnics revisaran la qüestió.
Però no va en el dos.
.
.
(Remors) Com dia, amb 44 vots en contra i 34 vots a favor, queda rebutjada la moció subsegüent.

No se puede cambiar la votación, y se comprobará por los servicios técnicos.
Lo saben ustedes, porque pasa alguna que otra vez.
Menos que nunca.
.
.
(Veus) Si son tan amables, eso es lo que decide esta presidencia y lo que se hace en esta mesa habitualmente.
Ha fallado (inintel·ligible) .
.
.
(Veus)

Vamos a continuar el pleno, con el punto número 3, que es la moción subsiguiente a la.
.
.
(Veus) Si me hacen el favor de guardar el orden establecido, y de hacer caso a esta presidencia.

El senyor Betoret Coll:

Senyora presidenta.
Senyora presidenta, per favor.

La senyora vicepresidenta primera:

¿Para qué me pide la palabra, señor Betoret?

El senyor Betoret Coll:

Li demane la paraula, perquè n'hi ha un canvi de criteri evident en el que s'ha vingut fent des que mamprengué, almenys, este període de sessions, en el que s'ha vingut fent des d'eixa presidència, a l'hora de comptabilitzar les errades en el sistema informàtic.
Jo li demane a vosté que reconsidere el que està plantejant ara.
Jo crec que tampoc són tantes les persones a les quals ha fallat el sistema informàtic i que n'hi ha possibilitat, com ha fet alguna vegada eixa presidència, de procedir a un recompte manual i incorporar directament.
Vull dir, no està fallant tots els equips informàtics, sinó només uns quants.
Per tant, li demane que reconsidere eixa posició.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Como siempre no, ¿eh?
Como siempre no ha sido así.
(Protestes) ¿Me van a dejar hablar ahora a mí, por favor?
¿Me van a dejar hablar?
Yo creo que estoy respetando las palabras y su portavoz ha expresado cuál era su opinión.
Yo les he dicho que como siempre no y que si ustedes quieren suspendemos cinco minutos el pleno como me sugiere el letrado, que se revisen los terminales y si hay algún fallo lo valoramos.
Y si no, esta votación será perfectamente válida.

O sea, que durante unos minutos, diez minutos, suspendemos el pleno.
Por favor, que los servicios técnicos comprueben.
Aquellas personas a las que no les ha funcionado por favor que se queden en su escaño.
Diez minutos de suspensión del pleno.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

(Inoïble) … els serveis tècnics em diuen que m'espere que han d'arrancar el sistema.

Seria molt important que tots els diputats tornen a acreditar-se, els que no ho estan.
Des de la bancada de la dreta estan tots ja, no toquen res, per favor; però la bancada de l'esquerra han de tornar a acreditar-se, a logar que diuen ells.
(Veus) La bancada de l'esquerra ha de donar-li a la pantalla perquè es veja que estan presents.
¡Està posat!
Està posat el timbre, ¿eh?
¿Se sent?
(Se sent una veu que diu: Â«Es veu que han baixat el volum.
Â») Hauran baixat el volum però està posat.
Sí, és cert que se sent menys des de fa dos setmanes.

Em diuen els serveis tècnics que han comprovat la meitat dels terminals i que tots estan en correctes condicions, i jo he de fer cas a l'informe que fan els serveis tècnics de la casa.

En qualsevol cas, em diuen també que s'ha demanat a la casa proveïdora del sistema de votació que canvie alguna morfologia de la mateixa pantalla perquè pareix ser que com al costat del sí està la pantalla de retrocés, doncs que només que s'arrime el dit de tant en tant se'n va enrere i per això desapareix la votació de la pantalla.
Això és el que ens acaben de notificar els serveis tècnics.

En qualsevol cas, anem a continuar amb el ple.
Si és necessari, algun tècnic podrà entrar per a vore si n'hi ha algun problema, i anem a desitjar que funcione bé la següent.
O siga que, en eixa línia els he de comentar el que ens han informat.
(Veus)

Moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de Sanitat Universal i Salut Pública, senyora Carmen Montón Giménez, sobre la política general del Consell en relació amb la manipulació de medicaments perillosos fora de les unitats de farmàcia, presentada pel Grup Parlamentari Podemos-Podem (RE número 58.
323, BOC número 170)

La senyora vicepresidenta primera:

Amb la qual cosa, anem a passar al punt número 3 (soroll de papers), ¿era?
, sí, el punt número 3 que és la moció subsegüent a la interpel·lació a la consellera de sanitat sobre la relació a la manipulació de medicaments perillosos, que presenta el Grup Parlamentari Podemos-Podem.

Té la paraula el diputat senyor Geffner durant huit minuts per a fer la presentació i defensa de la seua iniciativa.

El senyor Geffner Sclarsky:

Gracias, señora presidenta.

Buenos días, nuevamente.

Hoy, tengo el gusto de presentar esta iniciativa que servirá para mejorar la seguridad de profesionales y trabajadores del sistema sanitario público.
Esto ha sido posible gracias a la labor infatigable que han tenido representantes de sindicatos y del grupo de trabajo de salud laboral de Colegio de Enfermería que han servido para aportar información, precisar los problemas porque los problemas que no se denominan, que no se dan a la luz pues no terminan de existir.

Por lo tanto, es de justicia reconocer la labor iniciada por el colectivo de enfermeras de intensivos del hospital La Fe, que en el año 1998 requirió ya la intervención de la Inspección de Trabajo para reclamar la implantación de medidas de seguridad en su trabajo asistencial.
Gracias por vuestra voz porque que hoy se trate esto aquí es gracias a una lucha que ya lleva tiempo.
(Aplaudiments)

Debo agradecer, también, al grupo de trabajo de salud laboral que nos ha contagiado su preocupación y que nos ha brindado una información valiosa y actualizada para enfocar adecuadamente este importante problema.
Este grupo está integrado por representantes del sindicato de Comisiones, Intersindical y del grupo de trabajo de salud laboral de Cecova, Colegio de Enfermería.
Preocupación, información y propuestas que esperamos sirvan para poner en la agenda este problema real que afecta a un importante colectivo que cuida y trata diariamente a pacientes en nuestros centros sanitarios.

Los avances en la seguridad que se están produciendo en los últimos años, aunque sean esperanzadores, son todavía insuficientes.

Los medicamentos peligrosos empleados para tratar a los enfermos son necesarios, tienen, cuando se emplean en ellos, un balance beneficio-riesgo favorable para los mismos pero con posibilidad de complicaciones y efectos nocivos para los que los manipulan y los administran.
La enfermera, la auxiliar clínica, la médica se ponen en riesgo cuando inhalan o se contaminan la piel o mucosas al preparar o administrar estos medicamentos peligrosos.
Y esta exposición del personal sanitario puede generar enfermedades como el cáncer, malformaciones fetales, toxicidad reproductiva con alteraciones genéticas, y toxicidad en órganos.
Los efectos en la salud de los medicamentos peligrosos están asociados a sus efectos beneficiosos terapéuticos y a los secundarios.

El riesgo por exposiciones a medicamentos peligrosos es reconocido desde la década de los noventa en Estados Unidos y se informa periódicamente de nuevos fármacos que se detectan.
En España hay justificación legal para implantar esta política de salud laboral en el tema de medicamentos peligrosos.

A su vez, el Instituto Nacional de Seguridad e Higiene en el Trabajo ha elaborado un documento técnico titulado Â«Medicamentos peligrosos.
Medida de prevención para su preparación y administraciónÂ», trabajo avalado por la Sociedad Española de Farmacia Hospitalaria y editado en septiembre de 2016.
En el mismo se indican que los factores que condicionan el riesgo de exposición de los manipuladores incluyen: la peligrosidad intrínseca del medicamento, la utilización de medidas de prevención, medidas estructurales y la susceptibilidad del manipulador.

Así, señala la necesidad de utilizar medidas de prevención que comprenden: medidas técnicas, como las cabinas de seguridad biológica; sistemas cerrados de transferencias de medicamentos; así como medidas organizativas y medidas de prevención secundaria con equipos de protección personal.

En cuanto a los recursos humanos influye -y mucho- la información y la formación del personal.

Finalmente, contemplan la susceptibilidad del manipulador que incluyen alergias, embarazos, lactancias y edad reproductiva.
(Soroll de papers)

En este informe, el Instituto Nacional de Seguridad e Higiene en el Trabajo incluyen recomendaciones para el manejo de doscientos trece medicamentos utilizados en España considerados medicamentos peligrosos.

Es por eso que para mejorar la seguridad y disminuir los riegos que conllevan la manipulación de estos medicamentes es imprescindible la implicación de los diferentes actores y servicios involucrados.
Las organizaciones sanitarias deben asegurar las medidas de prevención primaria colectivas, técnicas y organizativas que deben anteponerse a las de protección individual.

En este sentido, los tres puntos iniciales de la moción que hoy se somete a estas Cortes van dirigidos a fortalecer el sistema de protección y prevención, establecer un protocolo de vigilancia sanitaria específica e identificar los puestos de trabajo y los trabajadores expuestos a los medicamentos peligrosos.

La creación en la conselleria de sanidad del grupo de trabajo de fármacos peligrosos en octubre del 2015 con participación de profesionales farmacéuticos hospitalarios, los servicios de prevención de riesgos laborales, organizaciones sindicales y los colegios profesionales de enfermería lo consideramos un avance.

Se ha consensuado un protocolo para la manipulación de medicamentos peligrosos fuera de las unidades de farmacia, aprobado y puesto en vigor en junio por la subsecretaría de la conselleria de sanidad.
Este ha sido revisado y modificado posteriormente, por lo que fue aprobado en la reunión del pasado 7 de febrero de forma definitiva.
(Soroll de papers)

El objetivo confirmado por la consellera en la interpelación es que los medicamentos peligrosos se preparen en porcentaje próximo al cien por cien en los servicios de farmacia hospitalaria.

En la justificación del protocolo se afirma que en determinadas ocasiones procede preparar medicamentos peligrosos fuera de las unidades de farmacia por situaciones de urgencia o por las propias características de estos.

La redacción actual de protocolo consideramos que es susceptible de mejoras precisando y definiendo mejor las indicaciones médicas, el medicamento involucrado, y en qué condiciones se deberían manipular fuera de la farmacia hospitalaria.

Los puntos cuarto y quinto de nuestra moción pretenden definiciones claras y precisas, los procesos deben estar identificados y claramente determinados para que se sepa qué hacer, cuándo, dónde, cómo y quién lo tiene que hacer.

Además, consideramos conveniente y apropiado diseñar y realizar estudios epidemiológicos al personal sanitario expuesto aprovechando las nuevas tecnologías, historia clínica electrónica, con posibilidad de registros de exposición individualizada como se proponen en los puntos seis y siete de la moción.

No es suficiente que los protocolos estén colgados en la intranet de la conselleria, se necesita una política de formación y de adquisición de habilidades en todos los centros sanitarios, todos los centros que manipulan medicamentos peligrosos, que esto abarca a todos los departamentos de salud y no solo los grandes megahospitales.
El punto ocho de nuestra proposición aborda este tema incluyendo el seguimiento y valoración periódica de las medidas realizadas.

Finalmente, en el punto nueve incluimos la necesidad de definir los puestos de trabajo libres de riesgo para adecuarlos a las características individuales de especial vulnerabilidad, incluido el embarazo y la lactancia.
(Soroll de papers)

Finalizo pensando que, hoy, con esta moción y con las aportaciones de los diversos grupos parlamentarios mejoraremos la seguridad de los profesionales sanitarios que tanto han luchado y han trabajado por esto.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Geffner.

Entiendo que ya me ha hecho llegar usted una enmienda consensuada entre los grupos que habían presentado enmiendas, Popular y Compromís, y por lo tanto creo que también están de acuerdo en que hagamos una fijación de posición de cuatro minutos, de menor a mayor y para fijar la posición, como decimos.

Por lo tanto, de menor a mayor tendría la palabra, primero, el señor Juan Córdoba durante cuatro minutos.

El senyor Córdoba Cortijo:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señorías.

Doctor Geffner.

La moción que han presentado tiene como fin fundamental la protección de las personas que manejan medicamentos considerados como peligrosos y que durante su manipulación habría que tomar una serie de medidas preventivas con el fin de eliminar el riesgo o, en cualquier caso, minimizarlo.
Esto que les acabo de definir es la función principal que tiene la prevención de riesgos laborales durante esa actividad laboral.

Señorías, lo que ustedes proponen con muy buena voluntad, e incluso la enmienda realizada por el PP y, posiblemente, aunque no he visto la transaccional a la que han llegado los grupos y que vamos a apoyar, no dejan de ser una serie de medidas que me atrevería a decir que incluso son escasas puesto que la normativa actual va mucho más allá de los puntos incluidos en esa iniciativa.

La manipulación de medicamentos peligrosos queda circunscrita a la actividad laboral, y por tanto entraría dentro de lo que la Ley de prevención de riesgos laborales establece en su legislación y también en la normativa de desarrollo, pero en el caso de los medicamentos peligrosos hay mucho más.

Actualmente, existe una lista perfectamente detallada de medicamentos peligrosos y que vienen recogidos en la guía técnica del Instituto Nacional de Seguridad e Higiene en el Trabajo.

Mire, son los siguientes -soy muy breve-: grupo I, medicamentos antineoplásicos; grupo II, medicamentos no antineoplásicos; grupo III, medicamentos que presentan riesgo para el proceso reproductivo y que pueden afectar a hombres y mujeres que están intentando concebir de forma activa, también puede afectar a mujeres embarazadas o en periodo de lactancia pero que no comportan riesgo para el resto del personal.

En consecuencia, los medicamentos peligrosos están perfectamente identificados.

También, los factores que condicionan el riesgo de exposición de los manipuladores son siete y están también perfectamente definidos y no voy a entrar en ellos.

Simplemente, siguiendo la legislación vigente se deben de adoptar medidas que eviten o minimicen la exposición a medicamentos peligrosos y que garanticen las condiciones óptimas de trabajo y seguridad.

Son las organizaciones sanitarias las que deben de asegurar las medidas de prevención primaria colectiva, que deben de anteponerse a la protección individual, que, en última instancia, también deberán ser adoptadas.

Por último, y dejando la parte técnica de este apartado, les diré que la Agencia Española del Medicamento y Productos Sanitarios actualmente tiene relacionados 173 medicamentos peligrosos, a los que se le unieron también 25 medicamentos extranjeros, así como otros que antes no eran considerados como tales.

Y, también, para a protección del personal se ha seguido el consenso de los autores, teniendo en cuenta criterios de uso racional del material sanitario y la factibilidad de su trasposición a la práctica especial.

En este sentido, también hay unas claras instrucciones para el uso del EPI -es decir, el equipo de protección personal-, para el manejo y manipulación de estos medicamentos.

En definitiva, señorías, y para concluir, la actividad laboral y su prevención de riesgos viene perfectamente delimitada en la normativa al respecto.
Y en el caso concreto de los medicamentos peligrosos existe una guía técnica adicional que especifica los medicamentos y las normas para su manejo, utilización y manipulación.
Por lo tanto, es función del servicio de prevención de la conselleria el deber de informar, formar y tomar las medidas tendentes a evitar el riesgo.

Evidentemente, vamos a apoyar la moción que presenta el Grupo Podemos y, evidentemente, la transaccional que se ha firmado.
Pero sinceramente pensamos que nos quedamos un poco escasos en la aplicación de medidas preventivas.

Razonablemente, el cumplimiento.
.
.
, el cumplimiento de oficio, por parte de la conselleria de sanidad, de la normativa de prevención de riesgos laborales, con sus disposiciones, desarrollo y con las guías técnicas que emanan del Instituto Nacional de Seguridad e Higiene en el Trabajo, en principio sería suficiente para solucionar el problema.

Aquí tenemos la guía -que, además, la ha nombrado usted, doctor Geffner-, Â«Medicamentos peligrosos: medidas de prevención para preparación y administraciónÂ», documento técnico, Gobierno de España, Ministerio de Empleo y Seguridad Social, Instituto Nacional de Seguridad e Higiene en el Trabajo, edición 2006.
La verdad es que esta formulación realmente es exhaustiva, y pensamos que es la normativa que tenemos que seguir, además evidentemente de apoyar la iniciativa que aquí se presenta.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Córdoba.

Seria el torn ara de la senyora Navarro, del Grup Parlamentari Compromís.

La senyora Navarro Casillas:

Gràcies, senyora presidenta.

Bon dia.

Jo també vull agrair el vostre treball, l'esforç que heu fet i la lluita, perquè la vostra lluita ajuda a moltíssima més gent.
Evidentment, no ho heu fet per vosaltres.
Ho heu fet per la seguretat de tantíssimes i tantíssimes treballadores i treballadors.
Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

Nosaltres venim ací a treballar, des de Compromís, i no tenim cap rubor en demanar a la conselleria de sanitat que se fiquen més les piles en esta cosa, en esta matèria.
Cap rubor.
I per això hem signat esta transaccional en la qual li diem moltes coses que s'han de fer per millorar el que ja s'ha fet.

Perquè.
.
.
, ¿d'on partim?
Doncs bé, partim de l'any 1998, després d'aprovar-se la normativa en l'any 1997, des de l'any 1998 que s'està demanant actuacions, que se fan denúncies a la inspecció de treball.
.
.
, (veus) a la inspecció de treball.
I aixina està en el 1998, en el 2004, en el 2008, en el 2009, en el 2012.
.
.
Clar, o siga, moltes denúncies que se traduïxen en requeriments de la inspecció de treball i que no són escoltats pel govern del Partit Popular.
I estem parlant de la vida de les persones.
Persones que presenten un escrit que ens diu: Â«Somos enfermeros que trabajamos juntos durante años en la UCI del hospital La Fe.
Todos estamos afectados de cáncer en diferentes estadios de evolución y otras patologías añadidas, que probablemente se hubieran evitado, o al menos paliado sus efectos, si durante nuestra vida laboral se hubiera cumplido la vigilancia de salud, formación e información que exige la legislación vigente.
Â» Esta és la gent que porta des de 1998 demanant mesures, demanant que s'actue, any darrere any.
I n'hi ha gent per a la qual hui ja és massa tard.
Hui ja és massa tard.
(Aplaudiments) 

Ara sí que és cert que s'estan fent coses.
S'ha fet el protocol -perquè no n'hi havia protocol-, la guia de bones pràctiques.
S'està elaborant un pla de protecció per als treballadors i treballadores.
Doncs bé, tot això està bé, però és millorable.
És millorable.
I per això nosaltres, insistisc, signem esta transaccional i demanem més mesures, més control, més garanties.

¿Què hem fet nosaltres des de Compromís?
Presentar una esmena en la qual plantejàvem el disseny i realitzar un estudi epidemiològic sobre avortaments, malformacions, prematuritat en els embarassos del personal sanitari exposat als medicaments perillosos, tant els que estaven -vigilància postocupacional- com les que seguixen exposades; establir un programa de detecció de medicaments perillosos per als nous medicaments, i suprimir -això és molt important-, de manera progressiva, el procediment de preparació de medicaments perillosos fora de farmàcia, amb l'objectiu de garantir que tots els medicaments es manipulen dins de la farmàcia amb les mesures de seguretat pertinents.

Volem el cent per cent de seguretat per a la gent que està fent els medicaments per a curar-nos a nosaltres.
Volem el cent per cent.
I eixa és la línia de treball que li demanem a la conselleria, i eixa és la línia de treball que la conselleria ha manifestat públicament que té.
Amb la qual cosa, de fet, ja en els pressupostos férem una esmena en eixa línia pels que grups que recolzem el govern, perquè ser personal estatutari no ha de significar que no tingues dret a la salut laboral.
Al contrari, al contrari, la gent que ens està cuidant i ens està protegint ha de tindre molt de dret, al cent per cent de seguretat, en el seu lloc de treball.
Per això diem Â«síÂ» a totes estes propostes.

Gràcies.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Navarro.

Senyor Subías, del Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Buenas tardes, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, dar la bienvenida a los representantes de los trabajadores.
.
.
, trabajadoras que estáis hoy aquí con todos nosotros.

Y decir que esta moción, sin duda, intenta dar una serie de recomendaciones, sobre todo de solicitudes, a la conselleria en relación con el manejo, preparación de fármacos biopeligrosos para velar por la seguridad de los profesionales que trabajan con ellos.
Estamos hablando de medicamentos potencialmente cancerígenos, teratógenos, tóxicos, mutágenos, que todos estaremos de acuerdo, por razones obvias, en aplicar todas las medidas necesarias para dar la seguridad correspondiente.
Guías de buenas prácticas, protocolos de utilización, procedimientos de preparación.
.
.
, evidentemente todo eso está muy bien, pero que no es suficiente, hay que ponerlos en práctica, lógicamente.

En primer lugar, en cuanto a la preparación y manipulación de estos agentes, de estos medicamentos, se deben de realizar en sistemas cerrados y estancos que prevengan y reduzcan la exposición, lo que se denominan campanas de flujo laminar.
Lógicamente han de ser sistemas de calidad y fiabilidad contrastadas, así como tener programas de mantenimiento.

Cuando no se pueda utilizar el sistema cerrado, hay que garantizar la exposición de los trabajadores a nivel tan bajo como técnicamente sea posible para minimizar esa posibilidad.
Hay dos casos especiales que pueden ser: una, cuando hay que poner una primera dosis en los servicios de urgencia, que deberá hacerse con protocolos y con la información suficiente y vigilancia para los trabajadores expuestos, o aquellos que por dificultades determinadas tengan que prepararse en los puestos de trabajo, que deberán de cumplir las medidas de prevención necesarias para que los trabajadores no entren en contacto con el medicamento.

En cualquier caso, tanto en el caso de urgencias como en el caso de los puestos de trabajo, hay que minimizarlo a lo máximo posible y, por lo tanto, si es posible, todos los medicamentos deben de ser preparados en farmacia.

En cuanto a la protección de mujeres embarazadas o en periodo de lactancia, es claro que hay que adaptar el puesto a las condiciones de trabajo para la protección de la salud y de la maternidad.

Y en cuanto a la vigilancia e información y formación, hay que dar la formación suficiente y adecuada, y la información precisa a los trabajadores expuestos, lógicamente con todos los datos disponibles y dar instrucciones, instrucciones sobre riesgos potenciales para la salud, precauciones que se deban de tomar, disposición sobre higiene personal, utilización y empleo de equipos y ropa de protección, medidas en caso de incidencias.
La formación debe de adaptarse a la evolución permanente de los conocimientos y debe de repetirse periódicamente.

Asimismo, la información se debe de dar a los trabajadores y a los representantes de los trabajadores.
Y la vigilancia de la salud es un derecho de los trabajadores que debe de incidir sobre los que preparan, los que administran, los que recogen o eliminan los residuos y todos los que puedan tener contacto con ellos.

Por todo ello esta moción, que hoy debatimos con las enmiendas correspondientes que ha aprobado el grupo proponente, está intentando, efectivamente, mejorar la calidad en el trabajo y va a tener nuestro apoyo, como no podía ser de otra forma.

Porque en cada uno de los puntos que ha explicado perfectamente el señor Geffner, aplicar la mayor (inintel·ligible) .
.
.
información y formación, establecer protocolos y vigilancia de personal, elaborar listados de trabajadores expuestos, elaborar listado de medicamentos peligrosos, explicar la motivación que imposibilita la preparación en farmacia, realizar estudios epidemiológicos y mortalidad del personal expuesto a través de los servicios de prevención de riesgos laborales, incorporar al historial clínico los datos de exposición, difundir los procedimientos de seguridad o adaptar los puestos de trabajo en caso de embarazo o lactancia, insisto, nos parece una moción que defiende la seguridad laboral de los trabajadores y que sin duda tiene que estar en la línea de lo que quiera.
.
.
, y lo que esté haciendo y lo que quiere hacer la conselleria.
Por eso va a tener nuestro apoyo evidentemente.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Subías.

Y para cerrar el debate, la señora Remedios Yáñez, del Grupo Parlamentario Popular.

La senyora Yáñez Motos:

Buenos días, ya casi buenas tardes.

Gracias, presidenta.

Dar la bienvenida a todos los profesionales, que nos acompañan dado el interés que tiene este tema para su salud laboral y, también, por el gran trabajo que están realizando.

Señorías, hemos llegado a un acuerdo -creo que es también de celebrarlo-, pero en el caso de nosotros, del Partido Popular, no se ha llegado a admitir la totalidad de los puntos que proponíamos.
Y la verdad es que para mí ha sido un desencanto porque creo que es un punto fundamental, es el cien por cien de preparación de medicamentos peligrosos en las unidades de farmacia.
No.
.
.
, no casi el cien por cien, sino el cien por cien.
Porque así se demuestra que no se pone en igualdad la prioridad de la eliminación del riesgo para los profesionales en la fase de la preparación de medicamento peligroso.

Al estudiar las dos versiones que se han realizado de procedimiento, pues me llevé una decepción, porque a lo largo de tantos meses pensé que se había.
.
.
, bastante mejorado la segunda de la primera.
Pero, bueno, se dijo por parte de la consellera que se iba a solucionar este problema con tesón y mucha preocupación, pero son muchos los meses y voy a decir el porqué de las propuestas que hemos presentado.

En primer lugar, me llama la atención de que lo forme.
.
.
, el procedimiento no lo haya elaborado un equipo multidisciplinar, que no estén integrados aquellos profesionales que están en el día a día también de este procedimiento.

Pero dado el resultado de estas versiones, yo diría que es insuficiente e incompleto: apenas se dedica atención al proceso de administración, que también conlleva riesgo; no se hace.
.
.
, no se ahonda en la formación ni en la información a qué profesionales va dirigido; no existe un cronograma ni una metodología; discrimina la atención primaria al domicilio, dejándolo para más.
.
.
más adelante, hacer otro complementario.

Mire, le voy a decir, por lo que se comenta de que el Partido Popular no hizo nada, ni guía ni protocolos, tres protocolos de tres departamentos, donde se hace.
.
.
, donde se prepara esto como en otros muchos más, como en la mayoría, donde se preparan los medicamentos potencialmente peligrosos en los servicios de farmacia.

Dadas las dos versiones, además, el concepto de urgencias no está claro, es muy ambiguo, no dice qué no es urgente, quién va a decidir qué es lo urgente, no está la regulación de las sustancias químicas, por lo tanto, exige una evaluación de riesgo, que es lo que le pedimos; tampoco el catálogo de puestos de trabajo en los cuales existe riesgo; hemos solicitado también que se incluyan, que se cataloguen, aquellos que son libres de riesgo para que inmediatamente la persona que por su sensibilidad es necesaria cambiarla de puesto de trabajo inmediatamente se lleve a ese servicio.
Y además opinamos que debe haber un listado restringido de medicamentos utilizables por razón de urgencia en base a este procedimiento, y los alternativos no peligros o no tóxicos.

Señorías, con este procedimiento no disminuimos el riesgo.
El riesgo sobre todo, fundamentalmente en las profesiones de enfermería, que son los que están implicados en todas las fases de este procedimiento.
Yo pido, por favor, que reflexionemos y que incluyamos el que sea al cien por cien, no solo casi, sino al cien por cien.

Tenemos que correr riesgos innecesarios y evitables.
Y las unidades de hospitalización no cuentan con las características ni cumplen los requisitos necesarios para esta preparación.
Estudios científicos han demostrado que el riesgo a exposición en el entorno laboral, incluso implantando precauciones recomendadas existe riesgo.
Por lo tanto, minimicémoslos, cero en la manipulación, riesgo cero.

Yo espero que se den cuenta del alcance del punto que no se ha querido admitir.
Y lo repito, cien por cien de preparación en los servicios de farmacia hospitalaria, porque seguramente los profesionales que sean afectados nos lo reprocharán en un futuro inmediato.

Yo le voy a enseñar una noticia, que es que aumentan los casos de aborto y caída de pelo entre enfermeras de oncología.
Yo creo, vamos, nuestra responsabilidad es solicitar modificar el procedimiento y mejorarlo, pero también que se intente eliminar totalmente los riesgos para la salud de los trabajadores y fundamentalmente para la enfermería.
Yo pido Â«cero riesgoÂ», señorías.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señora Yáñez.

Anem a passar a la votació.
Senyor Jiménez, anem a passar a la votació.
(Rialles) Que anem a passar.
.
.
(Rialles i veus)

No té la paraula, no té la paraula.
No, no té la paraula.
Van a votar tots a favor.
Ha fet vosté huit minuts, no hi ha ningun argument reglamentari per a donar-li la paraula, senyor Geffner.
(Veus)

No, vamos a ver.
Yo creo que la costumbre, señor Geffner, no le parece a juicio de esta presidencia que esté en un supuesto reglamentario en el que pueda yo darle a usted la palabra.
Así que, vamos a pasar a la votación.

Anem a passar a la votació del punt número 3, amb l'esmena que vostés han consensuat.
Comença la votació.
(Remors) No pasa nada si no va.
.
.
Amb 78 vots a favor queda aprovada.
(Aplaudiments) I amb la indicació als serveis tècnics que hi han hagut.
.
.
, pregant als serveis tècnics que preguen nota de les incidències que hi han hagut.

Moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, sobre les mesures que posarà en funcionament la conselleria per a l'impuls dels vehicles amb energies alternatives (VEA), en particular el vehicle elèctric (VE), com també per a superar les barreres a la introducció d'aquests a la Comunitat Valenciana i fomentar una mobilitat sostenible, real i efectiva, presentada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 60.
631, BOC número 175)

La senyora vicepresidenta primera:

Anem a passar al punt últim del matí, que seria el punt número 4, que és la moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'economia.

Anem a votar primer, anem a votar primer, advertisc.
Està posada.
Anem a votar primer.
Pregaria als serveis de la cambra que.
.
.
Perquè és la moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'economia sostenible sobre les mesures que posarà en funcionament la conselleria per a l'impuls dels vehicles d'energia alternativa, en particular el vehicle elèctric, com també per a superar les barreres a la introducció d'aquests a la Comunitat Valenciana i fomentar una mobilitat sostenible.

Per suggeriment de la persona proponent, el senyor Domingo Rojo, anem a procedir primer a la votació, eh, és una petició que ha fet el mateix proponent, primer a la votació i després tindran de menor a major quatre minuts cada un de vostés, dels grups, per a exposar la seua explicació de vot.
Nos ha apuntado el señor letrado que es una transaccional.
Vamos a votar la transaccional, lógicamente, por eso.
Gracias, señor letrado.

Pues pasaríamos a votar el punto número 4.
Comença la votació.
Unanimitat amb 79 vots, queda aprovada la moció amb l'esmena transaccional que hem comentat abans.
(Aplaudiments)

I seria el Domingo Rojo, perdó, seria el Grup Parlamentari Podemos-Podem, en este cas el senyor Josep Almería el que tindria la paraula durant quatre minuts.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, presidenta.

Membres del Consell absents.

Senyories.

A hores d'ara pensem que ja existeix un cert grau de consens entre les forces polítiques d'aquesta cambra al voltant del canvi de model energètic que puga contribuir de forma determinant a la consecució d'un nou model productiu que s'impulsa des de la Generalitat valenciana.

Plantegem un nou model energètic harmònic amb la filosofia i polítiques que es deriven tant de l'àmbit europeu com internacional, però sense renunciar a la nostra visió estratègica d'evolucionar cap a un sistema energètic sostenible des del punt de vista productiu i ambiental, però també des de la seua vessant política i social.
No renunciem a un sistema energètic que siga, a més, just, net i competitiu.

Plantegem un nou model energètic basat en els següents conceptes: la diversificació i l'eficiència energètica; una política de transport i mobilitat que siga sostenible i que minimitze l'impacte mediambiental; el foment de l'autoconsum energètic i el desenvolupament i aprofitament de les energies renovables.

Aquesta estratègia energètica té com a propòsit la disminució dels consums energètics en tots els sectors de la societat, i de forma especial en les empreses com a eina de millora de la competitivitat i de desenvolupament d'un model econòmic sostenible.
No obstant, i de forma curiosa, la majoria d'aquestes estratègies energètiques compten amb una legislació estatal adversa que obstaculitza el seu desenvolupament, d'acord amb els objectius europeus, i que dificulta enormement el canvi del nostre model energètic.

El fet que la indústria i el transport representen conjuntament més del 70% del consum final d'energia al País Valencià, i que en especial el transport represente un poc més del 40% d'aquest consum, centra el nostre objectiu estratègic en l'assoliment de models de mobilitat més eficients i menys contaminants, i especialment en l'increment de l'eficiència energètica en el transport.

Encara que no és un tema a considerar com dels prioritaris en el nostre programa electoral, el Grup Parlamentari Podemos-Podem està pel desenvolupament del vehicle elèctric com una alternativa de mobilitat neta i no contaminant que pot utilitzar energia elèctrica provinent de fonts renovables.

El mític MIT, Massachusetts Institute of Technology, en un estudi recent, apel·la al concepte d'ansietat d'autonomia com a factor limitant de l'adopció del vehicle elèctric per la ciutadania.
En aquest estudi s'explica que, tant la limitació real com la imaginaria d'aquests automòbils, limitacions que estan definides per les expectatives dels conductors, l'autonomia pròpia del vehicle i els punts de càrrega disponibles, provoquen el que els psicòlegs defineixen com una ansietat anticipatòria que dificulta la compra de vehicles elèctrics.

Actualment el nivell d'autonomia del vehicle elèctric en el mercat espanyol ha canviat molt durant els últims mesos gràcies a l'evolució tècnica experimentada en el canvi de les bateries.
Ara és possible gaudir d'un vehicle elèctric capaç de recórrer en teoria més de 600 quilòmetres amb una única càrrega, encara que la mitjana s'estableix entre els 300 i 400 quilòmetres, i açò es nota molt en les xifres de vendes registrades pels cotxes elèctrics.

L'engegada del pla Movele ens du a una clara tendència de creixement de la venda de vehicles elèctrics i constatem la greu dificultat de resoldre l'ansietat anticipatòria dels potencials usuaris, ansietat que creix ostensiblement quan es pensa en fer trajectes interurbans a causa del problema de trobar punts de càrrega en condicions adequades.
És a dir, mentre no hi haja una infraestructura, no hi haurà més cotxes elèctrics i (inintel·ligible) .
.
.
un cercle viciós.

El nostre grup parlamentari va presentar una esmena de substitució que enteníem que resolia un poc una proposta de resolució un tant enrevessada i que també, des de la nostra opinió, exigia a la Generalitat valenciana accions que estaven fora de les seues competències.
Afortunadament, i una vegada més en esta cambra, el tarannà negociador dels grups parlamentaris ha propiciat una esmena transaccional que el nostre grup accepta i, en conseqüència, el nostre grup votarà a favor de l'esmena transaccional.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Almería.

Serà ara el proponent, senyor Rojo, el que farà la seua explicació de vot.

El senyor Rojo Sánchez:

Buenos días, señora presidenta.

Buenos días, señorías.

Primero que nada agradecer la participación de los grupos parlamentarios en lo que ha sido la reformulación de esta enmienda transaccional, y realmente ha sido grato pues ver esa participación y como todos han aportado su visión del vehículo eléctrico y la movilidad eléctrica.

Todos somos conscientes de que el vehículo eléctrico se convierte en una oportunidad de desarrollo industrial y de servicios, en una oportunidad ambiental y en una oportunidad de eficiencia energética en el ámbito de la movilidad.

Desde las diferentes asociaciones del sector de la automoción, los organismos empresariales, las consultorías y centros tecnológicos advierten de que la limitación del vehículo eléctrico de cara a los próximos cinco años no será ni la batería ni el precio, sino la presencia de una red de recarga.
Sin esta presencia de esta red el vehículo eléctrico va a estar lastrado.

Es incuestionable que la movilidad eléctrica en el transporte rodado contribuye decididamente al desarrollo de un nuevo modelo energético, basado en el incremento de la eficiencia energética, en apoyar el uso de las energías renovables, reducir las emisiones contaminantes, reducir la contaminación acústica, mejorar la calidad del aire en las ciudades y reducir la alta dependencia del petróleo que tiene nuestra comunidad; favoreciendo al mismo tiempo la consolidación de un sector industrial y de servicios potente, innovador y con capacidad de creación de puestos de trabajo cualificados.

En los próximos años tenemos el reto de generar un entorno favorable a la consolidación y el crecimiento de la movilidad eléctrica en la Comunidad Valenciana.
Ya en la interpelación del anterior pleno comentábamos que las principales causas de la baja implantación del vehículo eléctrico en nuestra comunidad, y en general en el estado español, es la escasez de puntos de recarga, que se convierte en un gran inconveniente para el desarrollo de la movilidad.
El propio sector de la automoción es consciente de esta necesidad de aumentar las estaciones de recarga rápida y semirrápida para que el conductor tenga garantías de hacer trayectos largos con un vehículo sin miedo a quedarse tirado.

El otro gran inconveniente es la figura del gestor de recarga y su maraña burocrática, que se ha convertido en un verdadero lastre para el desarrollo del vehículo eléctrico.
Los sectores terciarios y comerciales no quieren convertirse en empresas eléctricas para dar servicio a sus clientes.
Por lo tanto, va a ser necesaria una modificación legislativa de la ley del sector eléctrico.

Otro gran inconveniente es la falta de incentivos fiscales para la compra del vehículo eléctrico con respecto a los incentivos que existen en otros países de la Unión Europea.

Y, por último, la falta de campañas informativas de concienciación y sensibilización social sobre las ventajas de la movilidad eléctrica.

La transaccional que hoy hemos consensuado plantea una batería de propuestas estructuradas en cuatro áreas, a fin de abordar la problemática analizada de la escasa implantación del vehículo eléctrico y el fomento de la movilidad sostenible.

Sintetizando, en el área de industrialización y desarrollo tecnológico, planteamos fomentar y apoyar la creación e implantación de empresas y servicios vinculados al entorno del vehículo eléctrico; firmar convenios de colaboración con empresas, organismos e instituciones y otras administraciones públicas, para que exista una transferencia de información y desarrollo de experiencias piloto.

Y dentro del área de la recarga, desarrollar un plan de acción para la implantación de infraestructuras de recarga cuantificando los objetivos a alcanzar en relación con los porcentajes de vehículos eléctricos matriculados y el número de puntos de estaciones de recarga rápida y semirrápida; crear una mesa de participación activa para el impulso de la movilidad eléctrica y de la seguridad viaria vinculada al vehículo eléctrico entre empresas y sociedad civil.

Y muchas gracias por todo.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident segon, senyor Alejandro Font de Mora Turón) 

El senyor vicepresident segon:

Muchas gracias, señor Rojo.

Per a fixar la posició del Grup Parlamentari Compromís, la il·lustre diputada Teresa García té la paraula.

La senyora García Muñoz:

Bona vesprada.

Aquest parlament, i la societat en general, té clar que la reducció del consum d'energia i de les emissions ha de ser una prioritat per a les societat arreu del món.

La mobilitat està directament relacionada amb aquest consum energètic i produïx un 33% de les emissions globals de carboni en l'estat espanyol.

És per això que la política europea des de fa dècades emfatitza en aquesta qüestió i ha fixat l'objectiu de reduir en el transport la dependència del petroli i també la reducció del 60% de les emissions respecte dels valors de 1990 abans del 2050.

Amb eixe horitzó es treballa des d'Europa des de fa anys, amb directives com la 94/2014, que obliga els estats a desenvolupar una infraestructura per als combustibles alternatius.

El transport per carretera depén en un 98% dels derivats del petroli i suposa prop del 80% del consum energètic associat a aquest.
Al País Valencià, el sector del transport és el responsable del 40% d'aquest consum d'energia i prové en la seua totalitat del petroli.

Però si a Europa fa anys que les polítiques de foment del parc elèctric donen els seus fruits, a l'estat espanyol i també al País Valencià el retard és evident.
Les ajudes públiques estan molt lluny dels països més avançats.
Per exemple, l'estat espanyol el pla Movea dedica 16 milions d'euros; en Alemanya, en canvi, dediquen 1.
300 milions d'euros.

La xarxa de carregadors al nostre país és escassa, al voltant de 700 a l'estat espanyol, 158 en el País Valencià, mentre que en països com Alemanya tenen 6.
700 punts de recàrrega.
I en conseqüència, el nombre de vehicles elèctrics que existeixen en el nostre espai és molt menor que països com Noruega, el qual arriba a un 23%, o Holanda, que arriba fins a un 9%.

Per això, iniciatives com la que avui es proposa deuen, per força, recolzar-se en la mesura en què cal que des dels òrgans legislatius i executius tenim l'obligació de fomentar les mesures que ens acosten a complir els objectius de reducció d'emissions.

Moltes de les mesures que se proposen en aquesta transaccional estan ja duguent-se a terme.
L'Ivace està treballant en dos vessants principalment: el pla d'impuls del vehicle elèctric i el desplegament de les infraestructures de recàrrega en la Comunitat Valenciana.
I també aplicant-se a ells mateixa la política de foment de les energies renovables i l'autoconsum en els edificis i en les infraestructures de La Generalitat, incorporant mesures que afavorisquen la mobilitat elèctrica, com pot ser, per exemple, la dotació de punts de recàrrega en tots els edificis públics amb aparcament.

El pla d'impuls del vehicle elèctric i les seus infraestructures es fonamenta en tres àmbits d'actuació: la sensibilització, la formació i la difusió en matèria de mobilitat elèctrica.

Les mesures en matèria normativa que s'han necessàriament d'impulsar per part de les administracions competents, com, per exemple, el necessari aclariment de la figura del gestor de recàrrega retribuïda, o el foment de la recàrrega en les zones d'accés públic.

Així mateix també, les mesures de promoció i foment del vehicle elèctric i de la seua infraestructura de recàrrega han destinat…, han fet que aquest pla destine en 2017 més d'1 milió d'euros per a els ajudes a l'adquisició d'aquests vehicles i a la creació de punts de recàrrega del 40% de la inversió fins a 2020.

Per açò, també aquest pla…, i sobretot també cal reforçar les administracions locals, que són moltes vegades les encarregades i les competents en matèria de transport, perquè desenvolupen també els seus propis plans de mobilitat elèctrica.

És per açò que, en definitiva, com es tracta de ser conscient de l'elevat impacte ambiental que produïxen determinats mitjans de transport i la manera de reduir-lo a través d'aquests plans, des de Compromís se recolzarà aquesta proposta.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyora García.

Correspon fixar la posició ara al Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula la il·lustre diputada Noelia Hernández.

La senyora Hernández Sánchez;

Muchas gracias, señor presidente.

Respecto al tema de la movilidad y los combustibles fósiles, yo creo que debemos tener en cuenta que no solo es una cuestión de transporte o de infraestructuras.

España, con unos niveles de polución que doblan los niveles permitidos, según la Organización Mundial de la Salud, la movilidad sostenible es una cuestión de salud pública.
Y mientras que no nos demos cuenta del efecto que tiene la polución en enfermedades cardiovasculares, en enfermedades respiratorias, incluso en algunos tipos de cáncer, yo creo que tendremos un problema de miopía.

La sostenibilidad no va solo de transporte, o de industria o de economía, va de algo que tiene más que ver con la herencia que vamos a dejar a nuestros descendientes o con nuestra salud actual.

España, ese país en el que la Unión Europea le saca los colores por favorecer el diésel, este combustible, que es el más contaminantes, sigue siendo el más favorecido por parte del gobierno central- Si no, ¿por qué piensan que tenemos el parque automovilístico con más vehículos diésel de Europa?
¿Creen de verdad que la política, la política energética, la política de un gobierno no influye en la demanda de vehículos?
Yo creo que es bastante evidente que sí que lo influye.

La política debería servir para prever los problemas a los que nos vamos a enfrentar los ciudadanos y tratar de dar alternativas y soluciones.
Pero, de verdad confieso que la propuesta de Ciudadanos, aunque…, confieso que me gustó, porque yo también había presentado una iniciativa respecto al vehículo eléctrico, me sorprendió tanto como me ha sorprendido el voto a favor del PP, porque es cierto que se nos olvida que no solo La Generalitat debe impulsar el vehículo eléctrico.
Hay muchísima parte de estas políticas que deben ser impulsadas por parte del gobierno central.

Obviamente, nosotros podemos impulsar o apoyar desde La Generalitat que se impulse la movilidad sostenible, pero esto no es una guerra de David contra Goliat.
Nosotros no podemos enfrentarnos a un marco legislativo que no incentiva precisamente o no estimula que la gente adquiera un vehículo eléctrico y se disminuya el tipo de emisiones.

Porque, ¿de qué nos va a servir, por ejemplo, que tengamos un mapa de puntos de recarga en la Comunidad Valenciana si en el estado español no hay puntos de recarga?
¿ Que vamos a obligar a los consumidores de vehículo eléctrico a que circulen por nuestro territorio como si fuera un circuito de karts?
Esto no tiene mucho sentido mientras que no haya un mapa estatal.

Tampoco… ¿Qué alternativa van a tener los ciudadanos cuando empiecen a cerrarse los centros urbanos por problemas de polución?
O ¿ante los límites que va a poner al diésel la Unión Europea?
Esto también necesita una respuesta del estado.
O la incertidumbre respecto a los planes de ayuda en la compra de vehículos, que se incluyen en la enmienda, pero que es un problema, y es responsabilidad del estado, porque crea mucha incertidumbre para los compradores.

¿Quién puede realizar los cambios legislativos necesarios para facilitar la labor de los gestores?
Como usted ha dicho, es un tema de la legislación del mercado eléctrico.
La respuesta está otra vez en el estado.

Y ¿qué hacemos con el transporte de mercancías?
Porque el transporte de mercancías es el que más emisiones genera ahora mismo en España y en Europa.
El libro blanco de transportes de la Unión Europea indica que como no hay alternativa sostenible ahora mismo para el transporte de mercancías, la alternativa es el ferrocarril.
La respuesta está otra vez en el corredor mediterráneo.
Y ¿quién tiene que financiar el corredor mediterráneo?
Una vez más, el estado.

Yo creo que vivimos en un país empeñado en ir contra el mundo y contra lo relacionado con temas medioambientales y energéticos y no nos damos cuenta del efecto que va a tener esto en el futuro.

Frente a apuestas firmes y reales, como Alemania o Reino Unido, que van a invertir 1.
200 millones y 850 millones, respectivamente, este año solo incluimos 16 millones en el presupuesto estatal para el vehículo eléctrico.
Que un país como Noruega, que es productor de petróleo, tenga un 25% del parque del vehículo, nos damos cuenta de que las razones políticas van más allá de las razones industriales y económicas.

Por tanto, les animo a que exijan este impulso también desde el congreso, como así ha hecho el Grupo Socialista planteando enmiendas a los presupuestos generales del estado.
Aunque es cierto que el acuerdo al que vamos a llegar…, bueno, al que va a llegar el gobierno de Rajoy con el PNV, obligará también a incluir este tema, y parece que en función de la necesidad que tengamos, cuando no tenemos mayoría absoluta, sí que será un tema que nos preocupará para conseguir aprobar los presupuestos del estado.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyora Hernández.
(Aplaudiments)

I per a tancar este punt, tenim la intervenció del Grup Parlamentari Popular.
Il·lustre diputat Manuel Pérez Fenoll, té la paraula.

El senyor Pérez Fenoll:

Buenas tardes.

Moltes gràcies, senyor president.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, quiero agradecer al señor Rojo la actitud que ha mostrado con la oferta a nuestro grupo para incorporar propuestas a esta enmienda transaccional que se estaba redactando.

Normalmente -y hago hincapié en este punto, y lo inicio así, porque normalmente no sucede así-, normalmente, cuando los grupos de gobierno hacen una transaccional, ni nos dicen nada, ni nos informan de nada.
En este caso, el señor Rojo ha tenido a bien decírnoslo.
Por eso, muchas gracias, señor Rojo, por este talante.
(Aplaudiments)

Pero a pesar de que se ha dicho ya casi todo respecto al vehículo eléctrico, mal o muy mal nos pueden ir las cosas en materia de industria con la actitud del gobierno que tenemos en este momento en la Comunidad Valenciana, y sobre todo con la actitud del conseller de industria.

Y esto lo digo porque hoy estamos debatiendo una buena moción subsiguiente, que ha redactado el Grupo Ciudadanos, y luego han colaborado todos los demás grupos, digo, que esta moción subsiguiente nace a raíz de una interpelación que el mismo señor Rojo le hizo al conseller de industria.
Y la pregunta que le hacía era: ¿qué medidas pondrá…?
Más o menos era así: ¿qué medidas pondrá en funcionamiento la conselleria para impulsar los vehículos con energías alternativas, en particular los vehículos eléctricos, para mejorar su introducción en la Comunidad Valenciana?

Pues, como decía, el señor conseller de industria, el señor Climent, lo primero que responde es: Â«Bé, escoltant-lo, quasi faria falta que me baixara jo -estaba aquí arriba, por eso dice que me baixara jo-, i que ja estiguera interpel·lant, perquè ha fet una exposició molt tècnica, molt real de la situació en què ens trobem en el cotxe elèctric, però, de totes maneres, vaig a dir-li què és el que estem fent.
Â» Y añade: Â«Encara que també he de dir que moltes coses depenen del govern central.
I aleshores, també li he dir que vostés estan donant suport al govern central.
Â»

No es de recibo que cuando se le pregunta al conseller de la Comunidad Valenciana qué va a hacer en la Comunidad Valenciana, se excuse siempre en el gobierno central y, en este caso, en los que están apoyando o, por lo menos, sustentando un poco el gobierno central.

Como decía, no es de recibo que cuando conteste algo, que conteste siempre echándole la culpa a los demás.
Y cuando no le echa la culpa a los demás, su intervención es un mundo de palabras rimbombantes o palabras huecas, palabras que yo creo que ni el mismo conseller llega a creerse.

La verdad es que la situación de nuestra industria, a pesar de la recuperación, todavía es delicada.
Estarán conmigo que sin un sector industrial fuerte, no tendremos una comunidad avanzada, porque básicamente un sector industrial fuerte principalmente lo que hace es generar empleo y, por tanto, a todos nos va a ir mucho mejor.

Nuestro grupo está totalmente de acuerdo con el espíritu de esta moción subsiguiente, a pesar de que le sorprenda a la representante del Grupo Socialista, pero a fuerza de ser realistas, también tenemos que recordar que con las prácticas actuales del Consell esta moción dormirá el sueño de los justos.

En definitiva, nuestro grupo está de acuerdo y apoya todas las propuestas de apoyo económico institucional al tejido empresarial, la potenciación del desarrollo de los productos en el ámbito del vehículo eléctrico, nuestro apoyo a esa mejor formación y capacitación de recursos humanos, nuestro apoyo a la mejora de infraestructura para la recarga y también, también, nuestro apoyo a que se inste al gobierno central para que, sobre todo, dote adecuadamente las convocatorias de ayuda a la compra del vehículo eléctrico.

Y ya terminando, una petición: a ver si de una vez por todas, los grupos que apoyan al gobierno de La Generalitat y el gobierno de La Generalitat el punto número 24, el que era el 25 y ahora queda como 24, de esta moción subsiguiente es una realidad para todos y dentro de seis meses tenemos algo de información de lo que se ha debatido esta mañana.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Pérez Fenoll.

Abans de suspendre la sessió fins les quatre i mitja anem a passar a llegir una declaració institucional que m'han passat signada per tots els portaveus, que és per a extremar les mesures de precaució en la interacció amb les usuàries de la bicicleta en la via pública.

Declaració institucional per a extremar les mesures de precaució en la interacció amb les persones usuàries de la bicicleta en la via pública

La senyora vicepresidenta primera:

Â«Les últimes setmanes han estat tràgiques per a les persones que fan servir la bicicleta per les carreteres valencianes, ja que s'han produït diferents atropellaments en circumstàncies que podien haver-se evitat.
Aquest fet ens hauria de fer reflexionar sobre els nostres comportaments al volant en qualsevol circumstància i extremar les precaucions que compartim els vials amb usuàries de la bicicleta o amb els vianants.

Respectar les senyalitzacions, ajustar-se a la velocitat recomanada en cada tipus de carretera i utilitzar el cotxe en òptimes condicions de descans, sense les influències pernicioses de l'alcohol o els estupefaents, són exigències que tothom s'hauria d'imposar si no vol causar desgràcies com les que s'han donat en els darrers temps.
Contemplar estes precaucions bàsiques ens permetrà mesurar millor les distàncies i assolir una conducció exclosa de perills quan s'interactue amb ciclistes i vianants.

El territori valencià reunix unes característiques idònies per la pràctica de l'esport de la bicicleta i per als desplaçaments de la vida quotidiana que tenen a veure amb una orografia que combina grans extensions de superfície plana amb zones de muntanya atractives per a la pràctica esportiva de la bicicleta.

La climatologia de les nostres comarques ajuda també a fomentar l'afició per a la bicicleta.
Aquestes característiques ens fan ser destí preferent per a visitants que pretenen aprofitar-se del context descrit en condicions de seguretat amb els conseqüents beneficis pel sector turístic valencià.

Amb l'arribada del bon oratge el número de desplaçaments amb vehicle privat i la quantitat d'usuaris de la bicicleta s'incrementen, per la qual cosa s'han d'extremar les precaucions en carretera per evitar més atropellaments de ciclistes.

Aprofitem per demanar a les diferents administracions públiques que incrementen les seues inversions i coordinen els seus esforços en matèria de seguretat vial.
Un bon estat de les carreteres, una correcta senyalització i campanyes de conscienciació en seguretat vial són elements imprescindibles per demostrar una voluntat ferma per a reduir el número d'accidents i de víctimes mortals.

Per això, les Corts Valencianes volen fer una crida a la reflexió de totes les persones que hagen de realitzar un desplaçament amb els seus vehicles privats per les carreteres valencianes, perquè aquest trajecte es done en les condicions òptimes dels vehicles i de les persones que els condueixen, per la màxima atenció a les recomanacions per a la seguretat vial i per extremar aquestes precaucions en les situacions en què els vehicles compartisquen la carretera amb ciclistes i vianants.

Palau dels Borja, 10 de maig de 2017.
Â» (Aplaudiments)

Com he comentat abans, se suspén la sessió fins les quatre i mitja.

(Se suspén la sessió a les 14 hores i 7 minuts)

(Es reprén la sessió a les 16 hores i 35 minuts)

El senyor president:

M'han dit que han fet este matí un bon treball, i anem a continuar amb el nostre treball en el punt cinqué, que són les preguntes de control al Consell.

Preguntes

El senyor president:

I tal com havíem quedat, començarem amb la pregunta que formula la il·lustre diputada Verónica Marcos a l'honorable consellera de justícia i administració pública.
Un segon.
.
.

La senyora Marcos Puig:

Señora consellera, señoras y señores diputados, actualmente como ustedes saben, los bomberos forestales están contratados por la empresa pública Tragsa.

Señora consellera, desde que ustedes llegaron al gobierno les prometieron a los bomberos forestales que la Generalitat valenciana les contrataría a través de la agencia valenciana de seguridad y emergencias.

Aprobaron ustedes en estas Cortes la creación de esta agencia en el mes de febrero y hoy, día 10 de mayo, le pregunto, señora consellera: ¿qué medidas ha adoptado el Consell respecto a las condiciones laborales de los bomberos forestales?

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Li contestarà la consellera, a la qual donem la paraula i la benvinguda a este ple.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gràcies, president.

Señor president, señora diputada.
Buenas tardes a todas y a todos.

Quiero recordarle, porque he tenido ya oportunidad en esta cámara de decirlo, que la situación de los bomberos forestales a este Consell le ha preocupado desde el primer día.
Y por eso, por esa situación tan grave en la que se encontraban cuando llegamos nosotros a La Generalitat, hemos adoptado medidas, claro que las hemos adoptado.
Medidas que por una parte se han incorporado a la ley que regula la agencia de respuestas y seguridad a las emergencias.

Por otra parte, medidas específicas que se han ido trabajando a lo largo de estos dos años, y otra serie de medidas que han conseguido, señora diputada, paralizar la huelga que habían anunciado en el mes de abril y que, gracias al acuerdo sindical con los representantes de los bomberos forestales, hemos paralizado.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

 

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Continuarà formulant la pregunta la il·lustre diputada.
Quan vosté vullga, senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Señora consellera, el acuerdo al que usted se refiere es un acuerdo entre los sindicatos y Tragsa.
Ninguna de estas firmas que hay aquí debajo corresponde a ningún miembro del gobierno valenciano, y por lo tanto no hay ningún compromiso por parte del gobierno valenciano, señora consellera.

Este acuerdo, del que ustedes no forman parte, señora consellera, porque forman parte los sindicatos, junto con la empresa Tragsa, no es un cheque en blanco para su gobierno, señora consellera.
Ni una sola de estas firmas les compromete a ustedes.
Yo esperaba más esta tarde, por su parte, señora consellera.

Esperaba que usted hoy aquí nos presentara un borrador de decreto de desarrollo del servicio de bomberos forestales, tal y como ustedes se comprometieron con ellos y como ustedes se comprometieron con la aprobación de la ley de la agencia valenciana de emergencias.

Mire, señora consellera, no me vale lo de siempre.
No me vale lo que usted probablemente hará cuando le vuelvan a dar el uso de la palabra: echarle la culpa al PP y decir lo que hizo o lo que no hizo el Partido Popular.
Ustedes directamente se comprometieron con los bomberos forestales y les dijeron que les contratarían por parte de la agencia valenciana de seguridad y emergencias, y no han hecho absolutamente nada.

Y ya que está usted aquí esta tarde, señora consellera, yo quisiera trasladarle la preocupación de mi grupo parlamentario, la preocupación del Grupo Parlamentario Popular, porque nuestros montes son un polvorín un año más, señora consellera.
Y no lo digo yo ni lo dice el Partido Popular, lo dicen los agentes forestales, lo dicen los técnicos, lo dicen los alcaldes.
Es un clamor social.

Y, señora consellera, usted también debería de estar muy preocupada por esta cuestión, porque usted es la presidenta de la agencia valenciana de seguridad y emergencias, señora consellera.
Mire, tenemos muy buenos técnicos, tenemos muy buenos profesionales, pero ustedes no saben gestionar, no saben gobernar y no han tomado una sola medida.

Tampoco tomaron una sola medida en el invierno del 2015, y tuvimos que lamentar en el verano del 2016 las imágenes calcinadas de casi siete mil hectáreas, señora consellera.
Esas imágenes de nuestra sierra de Espadán, de nuestra Ribera y de Benitatxell i Jávea.
Veremos qué pasa este verano, señora consellera, y ustedes son los responsables políticos.

Es su tercer verano como responsables políticos de la gestión de nuestros montes y la gestión de la prevención y de la extinción de nuestros incendios.
Y es su primer año como presidenta de esa agencia, señora consellera.

Mire, la prioridad de este Consell, del Consell del botànic desde luego no es la prevención de incendios.
No hacen honor ni a su nombre, ni al nombre del botànic, señora consellera.
Miren, han tenido ustedes otras prioridades, y ya sabemos cuál es el sello de su gestión.

Y no es otro que las agencias de colocación de amiguetes, como la agencia valenciana de seguridad y emergencias, y los incumplimientos.
Ustedes han prometido a todo el mundo todo, señora consellera, y no están haciendo absolutamente nada.

Han incumplido con los agentes medioambientales y ahora dicen que ustedes les han abandonado.
Han incumplido con los alcaldes a los que les prometieron ayudas después de los incendios.
Señores diputados, ¿saben cuánto vale para este Consell la sierra de Espadán?
1.
500 hectáreas calcinadas, 6.
000 euros.
6.
000 euros vale para este Consell la sierra de Espadán, señorías.
Señora consellera, ¿usted cree que nuestra sierra de Espadán vale 6.
000 euros?

Y también han incumplido con los bomberos forestales.
Los acuerdos a los que llegaron con los sindicatos.
Este acuerdo, señora consellera, no les compromete a ustedes a nada.
Ustedes prometieron contratarlos por la agencia valenciana de seguridad y emergencias.
Yo le pregunto: ¿van a cumplir ustedes con las resoluciones que aprobaron aquí, en esta cámara?

¿Van a cumplir ustedes con las leyes que aprobaron en esta cámara?
¿Van a elaborar, de una vez por todas, el decreto de desarrollo del servicio de bomberos forestales?
¿Ha estado usted elaborando, por parte de su conselleria, algún informe jurídico que avale la contratación de los bomberos forestales?
¿Cuánto cuesta contratar a los bomberos forestales?

Porque mire, señora consellera, de tapadillo ustedes utilizaron a los grupos que sustentan a su gobierno, al Partido Socialista y a Compromís para modificar los presupuestos y poner 600.
000 euros más en personal en la agencia valenciana de seguridad y emergencias.
¿A quién van a contratar, señora consellera?
A los bomberos forestales, desde luego no.
Dígalo usted aquí, señora consellera.

No han hecho absolutamente nada…

El senyor president:

Señoría.

La senyora Marcos Puig:

Y ya termino.
Dejen ustedes de echar balones fuera, señora consellera, de echarle la culpa al PP, a Tragsa o a Madrid.
Asuman ustedes su responsabilidad política y diga hoy aquí cuánto cuestan y cómo y cuándo les contratarán.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyoria.

Li contestarà l'honorable consellera.
Quan vosté vullga, consellera.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gràcies, president.

Señora Marcos, yo no vengo a hablar ni voy a volver a hablar de la política del Partido Popular, de la nefasta política en materia de extinción de incendios, de la corrupta política del Partido Popular.
(Aplaudiments) No lo voy a hacer, señora Marcos.

Pero permítame usted que lamente, que lamente ese discurso demagógico, porque a mí me hubiera encantado que usted, que en la etapa anterior estaba trabajando precisamente en la conselleria de gobernación, hubiera tenido la sensibilidad que está intentando poner de manifiesto ahora, de forma demagógica, con los bomberos forestales.

Mire, se lo voy a explicar, porque parece que usted no se ha enterado.
En primer lugar, el preacuerdo firmado con Tragsa y los sindicatos es fruto del trabajo… Sí, sí, señora Marcos, yo también lo tengo aquí.
Pero lo tengo aquí, no porque lo he buscado en internet, porque hemos trabajado en ese preacuerdo (aplaudiments), señora Marcos.

Ese preacuerdo sindical que evitó una huelga es fruto del trabajo y de reuniones previas que el director general de la agencia y yo mantuvimos con los trabajadores, concretamente con todos los representantes sindicales de los bomberos forestales, el día 3 de abril.
Y estoy segura que usted lo sabe, pero hoy no le ha dado la gana decirlo en este hemiciclo.

En segundo lugar, después de esa reunión, hubo otra reunión con los representantes de Tragsa aquí en la comunidad…

El senyor president:

Senyoria Marcos, senyoria…

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Después otra en Madrid.
Y fruto de esas tres reuniones y de las que hemos mantenido con los bomberos forestales, ha sido ese preacuerdo que ha evitado la huelga.

Un preacuerdo que efectivamente es un éxito en esta hoja de ruta que hemos marcado, porque lo que garantiza, lo que han conseguido los representantes de La Generalitat con Tragsa es que en los próximos presupuestos se puedan recoger excepciones a esa limitación del 1% que el gobierno de Mariano Rajoy nos ha marcado a todos.
(Aplaudiments)

El gobierno de La Generalitat quiere mejorar las condiciones de trabajo de los trabajadores, claro que lo quiere hacer.
Y por eso ha presupuestado en los dos presupuestos anteriores los incrementos salariales que Tragsa y el gobierno de Rajoy han impedido.

Pero es más, ese preacuerdo es un gran éxito, porque hemos dado por primera vez satisfacción a una de las grandes demandas, que era la segunda actividad.
Se ha recogido toda la hoja de ruta de requisitos y las condiciones retributivas que se les van a reconocer a los bomberos forestales en la segunda actividad.

Pero es más: claro que tenemos un compromiso.
Por primera vez, en la ley se recoge como categoría profesional el cuerpo de bomberos forestales, que ustedes no lo han hecho en la vida.
(Aplaudiments) Desde el año 1992, señora Marcos.
Lo hemos recogido en la ley.
Es nuestro compromiso.

Pero eso, la hoja de ruta, y esas condiciones laborales que van a mejorar en la situación de los bomberos forestales, se van a ver plasmadas en un reglamento que le puedo asegurar antes de final de año estará.
Un reglamento que además van a intervenir representantes de los bomberos forestales.

Un reglamento que va a permitir determinar y ampliar las funciones de los bomberos forestales para que Tragsa lo pueda recoger también en sus presupuestos y podamos salvar de una vez por todas esas limitaciones del gobierno de España del 1%.
Pero es más: no nos hemos olvidado tampoco de la posibilidad de integrarlos dentro de la administración, y claro que lo estamos estudiando.

Lo estamos estudiando con rigor, porque si tiene que haber un procedimiento y una vía para esa posible integración, queremos hacerlo bien para que los tribunales no nos lo impugnen, no nos lo tumben, como hacían con ustedes.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyories, passem a la següent pregunta, que és la número 817, que formula l'il·lustre diputat Francisco García a la consellera de justícia, administració pública.
Senyor García, demane vosté… Quan vosté vullga.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyor president.

Bé, hui anem a parlar novament d'infraestructures judicials.
Com vam manifestar en diverses ocasions en aquest parlament, la consellera va iniciar en aquesta legislatura les infraestructures judicials, que era una de les assignatures pendents.
En este cas, infraestructures judicials que es trobaven en molt mal estat, obligant els professionals de justícia a treballar en unes pèssimes condicions.

En ocasions, fins i tot contravenint el seu dret a la seguretat i salut en el treball, i en este cas, els usuaris, a rebre un servei amb unes mínimes condicions.
Este és el cas concret de jutjats, com el d'Alcoi, el de Benalua o el de Mislata, que poc a poc s'ha anat treballant i s'ha anat fent projectes per anar millorant el que són eixes instal·lacions.

L'anterior govern va minvar poc a poc les dotacions i va acabar destinant un pressupost pràcticament ridícul, cosa que en esta nova legislatura, al principi, se va destinar ja un 6% més que el pressupost que venia donant-se anteriorment, i destinant fins i tot enguany, en el 2017, 275 milions a justícia, un altre increment del 6%, amb la qual cosa s'ha duplicat en dos anys la inversió o la destinació pressupostària en matèria de justícia.

Els plans anunciats van ser un brindis al sol, en les anteriors etapes del Partit Popular.
Es trobaven buits de contingut i a més no es van a executar.
Per al període 2009-2014, el programa Justiseu va preveure la construcció de setze seus judicials, setze.
Saben quantes d'elles se van a construir?
Solament tres: Elx, Paterna i Vila-real.

Les altres tretze, els projectes van ser descartats, després de perdre, en este cas, la conselleria de justícia, el suport pressupostari que en principi deurien tindre en eixe període que acabe de nomenar.
Després, com no era prou, en el període 2014-2018 es va dissenyar un nou pla d'inversió en edificis judicials, que havia d'estar dotat en 44,5 milions d'euros, que tampoc es van a fer.

És a dir, no es va fer res en eixos dos períodes, ni del 2009 al 2014, ni del 2014 en este cas, fins a l'actualitat.
Fins i tot es varen fer convenis en els ajuntaments, que els ajuntaments sí que varen complir en els seus compromisos de la cessió dels terrenys per a poder construir eixes seus judicials, però fins i tot com en este cas pressupostàriament no se dotava res, doncs eixes seus al final no se feren.

I els convenis, què ha passat?
Doncs la majoria d'ells han caducat o estan ahí, pendents d'executar.

Però per si això no fóra poc, van deixar una hipoteca, en este cas al govern que entrà, al govern del botànic, respecte al pagament de les tres úniques seus que se varen construir, la d'Elx, Vila-real i Paterna, que encara ara el que estem pagant són els interessos i part de la inversió d'eixes seus, en este cas en l'exercici del 2017, 4,2 milions d'euros en interessos.

Aquesta preocupació és compartida per membres, en este cas, d'este parlament, que han presentat múltiples iniciatives, interessant-se per l'estat de les seus i les condicions de prestació del servei, per part del Grup de Ciudadanos, per part del Partit Popular, però tots els grups hem preguntat com estan eixes seus.

Som coneixedors que es tracta d'un compromís adquirit per la consellera, una prioritat en el seu mandat, i recentment també és una prioritat i un mandat que va adquirir el Consell en l'últim seminari que va fer a Sagunt.
S'han realitzat alguns avanços i s'ha anunciat un pla d'infraestructures, però no s'han concretat les mesures a adoptar en aquesta línia.

Per això, nosaltres preguntem: quines mesures i actuacions està portant a terme la Conselleria de Justícia per a desenvolupar el pla d'infraestructures judicials?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor García.
(Aplaudiments)

Li contestarà la consellera.
Consellera, quan vosté vullga.
Encara que li haja de donar un poc l'esquena, ha de dirigir-se al micròfon perquè quede enregistrada la seua resposta.

Quan vosté vullga.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gràcies, president.

Señor García, buenas tardes.

Ha hecho usted un buen diagnóstico de la situación en la que se encontraban las infraestructuras judiciales cuando llegamos a La Generalitat.
Mire, dada esa gravosa situación, tuvimos que adoptar medidas de urgencia.
O sea, más allá de hacer esa auditoría de las sedes judiciales que yo inicié, era importante adoptar un plan de choque respecto a aquellas sedes judiciales que se encontraban en una situación de insalubridad absolutamente insostenible y a punto, además, prácticamente de juzgados de ser cerrados por la propia inspección de trabajo.

Por eso, en primer lugar, tuvimos que solucionar el problema de Alcoy, un problema heredado por esa magnífica gestión del gobierno del Partido Popular que engañó al ayuntamiento en repetidas ocasiones pese a que los dos eran del mismo partido.
Problema que tuvimos que solucionar nosotros el año pasado hasta el punto que ya, hoy en día, los jueces y los fiscales y el personal al servicio de la administración de justicia están trabajando ya en Alcoy en situaciones dignas.

En segundo lugar, Mislata.
Mislata, como usted sabe, ha sido portada de los periódicos hasta nacionales por esa situación en la que se encontraban tan lamentable, esta sede judicial, que afectaba a la salud de todo el personal que trabajaba allí.
En Mislata, precisamente, estamos ya a punto de adjudicar…, ya se han abierto… O sea, ya estamos en la fase final del procedimiento de adjudicación de la obra y se va a iniciar en breve ya la adjudicación y, por supuesto, la ejecución de las obras.

Como también sabe, la fiscalía de Gandía también era una de las situaciones insostenibles en temas de dignificación y también se ha dado una solución.
Precisamente en quince días ya se ha adjudicado a la empresa que va a ejecutar toda la adecuación y la reforma y lo que será la nueva fiscalía de Gandía (inintel·ligible) .
.
.
Esto como situaciones pues que necesitaban un plan de urgencia y una actuación inmediata dada esa situación de insalubridad.

Pero es que, además, en paralelo hemos estado trabajando también en una situación insostenible que nos encontramos en el servicio de infraestructuras.
Más de nueve mil incidencias, señoras y señores diputadas.
Nueve mil peticiones de los órganos judiciales sin abrir, bloqueadas en el servicio de infraestructuras.
Un servicio minimizado pero que nadie se preocupaba de saber el contenido de esos correos electrónicos que desde los órganos judiciales remitían a la Dirección General de Justicia y que, por supuesto, nadie les daba respuesta.
De nueve mil, lo hemos reducido considerablemente hasta que le puedo decir que prácticamente ya quedan unos mil y pico y la mayoría están totalmente solucionados.

Pero es que además hemos tenido que reforzar este servicio de infraestructuras, dado el escaso personal, que están trabajando ya con más de veinticinco profesionales.
Han elaborado ya el diagnóstico de la situación de las infraestructuras en toda la comunidad.
Un diagnóstico que, además, también nos ha llevado -dada la gravedad y de la necesidad de recursos- a buscar recursos externos, recursos europeos.

Por eso trabajamos el año pasado varios meses intensamente en la elaboración de varios proyectos para conseguir doce millones de euros, casi, u once millones y pico, que destinaremos íntegramente al Tribunal Superior de Justicia y también a la Ciudad de la Justicia para acabar ya con todos los problemas de climatización que desde hace más de diez años están afectando a la Ciudad de la Justicia.

El Tribunal Superior de Justicia también era una de las sedes judiciales en esta comunidad que tenía varios requerimientos por parte de la inspección de trabajo.
Requerimientos incumplidos por parte de los gobernantes del Partido Popular que les daba igual la salud de los trabajadores y del personal al servicio de la administración de justicia.

Pero, además de todo esto que ha sido lo urgente, hemos trabajado efectivamente en un plan.
Estamos elaborando un plan que queremos que por una parte de respuesta a esa necesidad de garantizar la salud y la seguridad en el trabajo.
Que dé respuesta a la necesidad de organizar las sedes judiciales para que puedan ser aptas para la nueva estructura de la oficina judicial.
Que dé respuesta a las necesidades de las víctimas del delito, de garantizar sus derechos, de garantizar su privacidad.
Que dé respuesta también a un derecho que tienen todas las personas que se encuentran en situación de diversidad funcional o cualquier otra discapacidad para que no haya ninguna sede judicial que sea una barrera o que constituya un impedimento para el acceso a la justicia.

El senyor president:

Consellera.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques

Por tanto, le puedo asegurar que es un plan en el que vamos a trabajar y estamos ya trabajando más de veinte sedes judiciales en las que se está detectando cuáles necesitan rehabilitación y en qué partidos judiciales construiremos una nueva sede.
Es un plan desde luego ambicioso pero realista.
Un plan que se basa en dos principios fundamentales: racionalización en el gasto, austeridad y garantizar el servicio público.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

La següent pregunta la formula en nom del Grup Ciudadanos l'il·lustre diputat Antonio Subiela.
La pregunta 834, que formula a la mateixa consellera.

Senyor Subiela, té vosté la paraula.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Buenas tardes, consellera.

De nuevo vuelvo a realizar una pregunta sobre emergencias y seguridad y de nuevo no vuelvo a tener respuesta del responsable de seguridad y emergencias.
Un placer recibir, desde luego, la respuesta por parte de usted, pero no me negará que es un poco extraño que se haga una pregunta y no responda el responsable del área.
Pero bueno, aun así estaré encantado -como le digo- de escuchar lo que le han preparado desde esa área.

Y le pregunto, ¿qué competencias concretas va a asumir la unidad adscrita en los asuntos relacionados con los incendios forestales?

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Li contesta la consellera, que ara sí que podrà dirigir-se al micro.

Quan vosté vullga.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gràcies, president.

Señor Subiela, estoy aquí en el ejercicio de mis competencias.
Lo acaban de decir hace escasos minutos.
Soy la presidenta de la agencia.
Por tanto, vengo aquí encantada a responder a usted y a todos los diputados en esta materia y en cualquiera que pueda relacionarse con la misma.
O sea, que no vengo como enviada.
No me han preparado nada, suelo preparármelo yo con mi equipo.
(Aplaudiments)

Usted me pregunta por las funciones de la policía adscrita, de la policía autonómica.
Mire, este Consell no ha modificado cuáles son las funciones de la policía adscrita.
Esas funciones vienen determinadas -señor Subiela, perdóneme que se lo recuerde, porque estoy segura que usted se lo sabe- en la Ley orgánica 2/1986, de 13 de marzo, de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado.
Una ley que, además, como usted sabe, contempla la posibilidad de que las comunidades autónomas tengan una policía adscrita.
Una ley que, además, precisamente desarrolla cuáles son las funciones y dentro de esas funciones está la prevención y la protección del medio ambiente.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Senyor Subiela, acabarà de formular la pregunta.
Quan vosté vullga, senyor Subiela.

El senyor Subiela Chico:

Gracias, presidente.

Tiene usted razón, señora consellera, se me había olvidado que era usted la presidenta de la agencia, esa agencia que han creado ustedes.

Mire, titular: Â«La policía autonómica se atribuye el control de la inteligencia en los incendios.
Â» Mire, le digo que si la policía autonómica encontrara inteligencia en la gestión de las emergencias de seguridad de este Consell, le aseguro que ya sería un logro.

Mire, respecto a esto pregunté cuántas reuniones había tenido la policía adscrita con la Guardia Civil, que es la que tiene las competencias en la investigación de los incendios forestales.
Porque entiendo que si se han cogido o quieren acogerse unas competencias que de momento no corresponden, por lo menos habrá que reunirse para coordinarse.

La respuesta ha sido que no ha habido reuniones.
Bueno, miento.
La respuesta es que hubo un curso en el Ivaspe donde coincidieron un grupo de guardias civiles y un grupo de miembros de la policía autonómica y, por lo que se desprende de la respuesta, bueno, pues, se ve que quedaron charlaron y me imagino que con unas cervecitas aclararon el tema de las competencias.

Preguntamos por el material que se había adquirido para estos nuevos grupos de investigación de los incendios forestales.
En primer momento nos dijeron que nada, que se iban a arreglar con el material que tenían y que se estaban mirando de comprar algunos prismáticos de largo alcance.
Y a los dos o tres meses nos han contestado que no, que han comprado tres 4x4, tres furgonetas y tres Ford Focus.
Señora consellera, con las furgonetas y los Ford Focus le aseguro yo que a investigar los incendios forestales la unidad adscrita no llega.
Ya le digo yo que no llega.

Preguntamos también por la formación de estos nuevos grupos de investigación de los incendios.
Y nos han contestado que la formación que tienen es que, en el curso que hacen para acceder a la unidad adscrita, pues hay alguna asignatura, o hay algunas horas que se las han dedicado a la investigación de los incendios forestales.
Y que hay algunos miembros de esos grupos que sí que han hecho un curso específico del Ivaspe para la investigación de los fuegos forestales.

Mire, la gestión…, y por mucho que sea usted la presidenta, no le achaco a usted la gestión de seguridad y emergencias en este Consell porque no creo que la tenga usted.
Desde luego para mí es un cúmulo de irresponsabilidades y ese cúmulo de irresponsabilidades no para de recoger unos frutos que no nos van a hacer más que llorar.
Se están gestionando las emergencias y la seguridad en este Consell -permítame que se lo diga- pero como si fuera un circo.

Mire, los logros de la gestión en materia de emergencias y de seguridad de este Consell es haber tenido suerte en las campañas de incendios; haberse hecho más fotos y enviado más tuits que nadie; haber creado un chiringuito colocamigos, como es la agencia de seguridad; tener una huelga de bomberos forestales; tener a los miembros del 112 presentando mociones en los ayuntamientos pidiendo unas mejoras laborales; y haberse inventado unas competencias para la unidad adscrita y enviarlos a hacer -con todo el respeto para la unidad adscrita- el ridículo, porque eso es lo que van a hacer cuando lleguen a los montes.

Mire, usted -y termino ya- ha dicho antes que no pensaba hablar de la nefasta gestión del Partido Popular.
Yo le digo: ustedes son capaces de hacer buena la gestión del Partido Popular.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Subiela.

Li contestarà l'honorable consellera que ja té la paraula.
Quan vosté vullga.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

Gracias, presidente.

Señor Subiela, usted sabe que me merece el máximo respeto como me lo merecen el resto de las diputadas y diputados de esta cámara.
Pero me duele y me sorprenden algunas cosas que he oído.
Â«Usted preside pero no gestiona.
Â» Señor Subiela, no se equivoque, que no estoy de florero en ningún sitio.
O sea, que cuando asumo una responsabilidad es para ejercerla.
(Aplaudiments) Para controlar, para responder lo que haga falta.
Lo bueno y lo malo.
Porque le puedo asegurar que cuando una asume la gestión, pues bueno, llega hasta donde llega, evidentemente, con toda la amplitud de competencias que tenemos.
Pero le puedo asegurar que la presidencia supone un compromiso y una responsabilidad importante.

En segundo lugar, usted viene aquí después a formular esta pregunta -que yo estoy encantada de darle más explicaciones, todas las que haga falta- después de todas las respuestas que se les ha dado.
¿Sabe qué lamento?
Mire, lamento dos cosas.
Primero, que usted aquí hable titulares.
Usted no se ha referido a ningún anuncio oficial por parte de La Generalitat, ni del president, ni del director general, ni de esta consellera con respecto a las funciones de la policía adscrita.
Me duele.
Porque eso de hablar de titulares, ¿usted a qué se está refiriendo?
Pero lo dejo ahí.

En segundo lugar, habla de que estamos invadiendo competencias.
No, no.
Se lo vuelvo a recordar.
Que la ley orgánica lo establece de una forma muy clara.
La policía adscrita colabora en la materia de investigación con la policía judicial y, por supuesto, en el ámbito de la investigación de los delitos -sean delitos que afectan al medio ambiente, o cualquier otro tipo de delito- participan tanto y tienen su ámbito de competencias Guardia Civil y policía.
Pero, en materia de extinción, no es una competencia exclusiva.
Y le puedo asegurar que lo dice la ley, no lo dice esta consellera que sí tiene competencias en materia de medio ambiente.

Pero mire, vamos allá.
Más allá de esa interpretación que ya siento que usted ha hecho a las respuestas que se les ha dado a sus preguntas escritas, no se les ha dado cuatro cursitos.
No.
En primer lugar, a usted se le ha informado de un plan de vigilancia preventiva de incendios forestales.
Señor Subiela, un plan serio, un plan que habla de formación, un plan que habla de eficacia, un plan que apuesta por la especialización, una plan que apuesta por la coordinación de todos los sectores que intervienen en la materia tanto de prevención como de extinción de incendios.

Un plan que yo no voy a cansar a este hemiciclo, porque estoy segura que la mayoría de ustedes conocen, que además apuesta por aumentar en situaciones de riesgo la dotación de personal al servicio tanto de investigación como de extinción de incendios y en materia de prevención, un plan que además apuesta por los recursos materiales pero ya siendo esa interpretación -vamos a decir- un tanto frívola que ha hecho usted de las contestaciones que se les ha dado.

El senyor president:

Consellera.

La senyora consellera de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques:

En segundo lugar, le puedo asegurar que las funciones, esa especialización de la policía adscrita no se hace en detrimento de las funciones ni de las competencias que en términos generales tienen.

Estamos apostando por una mayor eficacia pero también estamos apostando -y así se lo hemos dicho al gobierno de Mariano Rajoy- por una necesidad de aumentar el número de efectivos en la policía adscrita.
Le hemos pedido más de quinientos.

Y la verdad es que lamentamos que estas políticas restrictivas del Partido Popular estén impidiendo tener más efectivos para garantizar una mayor seguridad en el ámbito de nuestras competencias.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, consellera.

Següent pregunta, la 825, que formula l'il·lustre diputat Miguel Ángel Mulet al conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.

Quan vosté vullga, senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Gràcies, senyor president.

Honorable conseller, atés que l'Ajuntament de Balaguer li ha concedit el premi Jaume d'Urgell 2017 per la seua defensa dels països catalans, i atés que la seua responsabilitat com a membre del Consell li exigeix defensar la Comunitat Valenciana com un ens autonòmic, exclusiu i propi, ¿pensa vosté renunciar a aquest guardó?
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Conseller, té vosté la paraula per a respondre al senyor Mulet.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

La veritat és que, senyor Mulet, em sorprén que vosté entre a este joc, no esperava que vosté entrara ací.

Porten quasi dos anys.
.
.
, sí, ho dic per vosté que en alguna comissió fins i tot ha dit que vosté mentre havia sigut regidor havia donat subvencions, per exemple, a entitats de les que alguna gent del seu grup critica i que les posa en el mateix sac del que ara m'acaba de dir, per això em sorprén.
Però no només això sinó perquè porten quasi dos anys repetint la mateixa qüestió cíclicament; cada dos o tres mesos la mateixa pregunta, cada dos o tres mesos el mateix tema.
Ara li ha tocat a vosté, ja supose que li toca fer eixe paper.

Però -com vosté sap- nosaltres no estem per a rescatar fantasmes, són vostés els que solen rescatar eixe fantasma, nosaltres venim a rescatar persones.
N'hi ha algú que es creu alguns d'aquests contes, d'aquests fantasmes.
Jo només els recorde un conte, que és el del llop -que supose que el sabran-, i és que cada dia que van diguent, qüestions que (inintel·ligible) .
.
.
no els traurà ningú.

Simplement, dir-li una cosa: jo sé que vosté no creu en eixos contes i, per tant, supose que deu estar en un paper, per això em sorprén el que està diguent.
Només li dic que a mi no m'agrada rebre premis, a mi el que m'agrada és donar-los.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Mulet, pot acabar vosté de concretar la pregunta.

El senyor Mulet Taló:

Com era d'esperar, no hem entrat al concepte.

Podran definir vostés com vullguen el concepte països catalans, però si són sincers amb si mateixos, països catalans no és altra cosa que menysprear la Comunitat Valenciana, infravalorar la Comunitat Valenciana, ofendre els valencians, transformar el procés secessionista català a annexionista.

Jo estic convençut que encara que les seues ànsies de rebel·lió, pròpies de la joventut, i la seua arrasadora passió, pròpia del seu caràcter, li fan llançar certes proclames a l'aire, vosté tampoc pensa així.
Jo també pense que vosté tampoc pensa així.

En accedir al govern de La Generalitat i jurar o prometre el seu compromís envers tot el País Valencià, se li plantejà el gran dubte de tot governant: ser conseqüent amb les seues idees personals o acceptar la responsabilitat institucional.
Només ens queda una: o trencar amb el seu compromís institucional o trobar una prudent modificació dels seus plantejaments.

Vosté, vosté ha defensat públicament: Â«Els països catalans són una realitat no sols culturalment sinó també políticament, i deurien ser en el futur encara més.
Â» (Soroll de papers) O que Â«sense València no n'hi ha independènciaÂ».
Però continue pensant -com vosté pensa de mi- que vosté no és capaç de rebaixar al poble valencià a aquestes (inintel·ligible) .
.
.

Per a rematar.
.
.
, senyora Mireia, vosté té una afició a interrompre excepcional.
¡I damunt li ho consentixen!
(Remors)

El senyor president:

Senyor Mulet, no he escoltat res (remors) però sí que sempre he demanat respecte a l'orador que està en l'ús de la paraula.

Continue vosté.

El senyor Mulet Taló:

Per a rematar, el president de La Generalitat, Ximo Puig, ha retret de certs partits -com acaba de fer vosté ara-, que quan treuen a la palestra aquest tema volen rescatar fantasmes del passat oblidant-se, oblidant-se del seu conseller de cultura, i negant, això sí, amb contundència el senyor Puig la defensa del projecte dels països catalans.

Presumiblement, el defensor dels països catalans basen la unitat d'aquests territoris en l'ofuscació de considerar que tenen una única llengua.
Podria donar-li diferents arguments però només cal acudir als textos de Pompeu Fabra quan mos diu: Â«Nosaltres -afirmava Pompeu Fabra parlant dels valencians- no desitjaríem altra cosa sinó que emprenguéssim una obra de forta depuració del vostre idioma.
Â» Continuava, posteriorment, Â«invitant-mos -i torne a llegir textualment- a descastellanitzar el valencià i redreçar-lo i enriquir-lo procurant acostar-lo al valencià dels vostres grans escriptors medievalsÂ».

Ara, em podrà parlar d'altres coses però si vol continuar parlant del tema que ens ocupa, ¡si us plau!
, reflexione profundament, revise el compromís formal que va adquirir en la seua presa de possessió com a conseller amb els valencians i demostre amb la renuncia al premi atorgat per la defensa als països catalans -que per això li l'han donat- que vosté de veritat creu en les terres valencianes, en el poble valencià i en la seua cultura pròpia creada, això sí, amb (inintel·ligible) .
.
.
tolerant de totes les cultures que s'han assentat en esta meravellosa terra.

Siga lleial amb els criteris del cap del Consell, valent, responsable i conseqüent, i renuncie al guardó.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mulet.

Senyor conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyor president.

També gràcies, senyor diputat, pel paper que li ha tocat jugar avui.

Simplement, dir que la lleialtat es demostra caminant.
Nosaltres la demostrem tots els dies i la demostrem, per exemple, dient que els pressupostos generals de l'estat del seu partit, el que els seus diputats des d'ací estan votant, això sí que és infravalorar els valencians i les valencianes (aplaudiments), això sí que és anar contra la lleialtat dels valencians i les valencianes.
¡I tant que sí!
¡I tant que sí!
Com ho era també els casos de corrupció.
Això sí que és anar contra els valencians i valencianes, i això sí que és anar i infravalorar el País Valencià (veus), sí, sí, i als valencians i les valencianes, infravalorar-los; pensar que realment el que estaven fent era, precisament, furtar-los als valencians i les valencianes en tota la cara.

Mire, jo li dic que no sóc de rebre premis, i l'únic premi que he acceptat, l'únic que he acceptat és el de ser conseller.
I així li ho dic.
És l'únic premi que he acceptat.
I li diré per què.
Ho vaig acceptar perquè per a mi era un repte com per a qualsevol ciutadà que creu en el seu país, que vol lluitar pel seu país, que vol transformar-lo (veus), sí, senyor.
I ho vaig fer per això mateix.

¿I sap que hem aconseguit, entre altres coses?
Que quan vam arribar-hi n'hi havia un 40% de fracàs escolar i tan sols en dos anys ha baixat un 9%.
(Aplaudiments) Simplement això, només això, ¿eh?
I no només això sinó que hem baixat les ràtios; ara n'hi ha cinc xiquets menys per aula, cinc xiquets menys per aula i per tant es pot educar molt millor.
I no només això sinó que hem baixat les substitucions, l'espera de les substitucions de vint dies que s'esperava a cinc, amb la lleialtat al poble valencià que han de tindre els seus representants, la que tenim nosaltres (veus), n'hi havia vint dies, n'hi havia vint dies d'espera i ara no n'hi ha ni cinc.

Eixa és la diferència entre aquells que realment són lleials i no roben als seus conciutadans i els que ho feien.
Eixa és la diferència.
I eixa és la lleialtat d'este govern, eixa és la lleialtat del conseller d'educació, en este cas, de jo mateix amb el meu poble, que és el poble valencià.
I no només això sinó també en cultura.

Mire, li vaig a fer una demostració pràctica del que significa ser lleials i no, i a vosté que sé que li agrada la cultura.

En els anys que portem hem augmentat un 23,3% el pressupost de cultura.
¿Sap què ha fet el govern del pressupost?
¿Sap què ha fet el govern de Mariano Rajoy?
L'ha baixat, l'ha baixat un 0,7%.
Sí, senyor, l'ha baixat un 0,7% amb els vots dels diputats valencians del Partit Popular.

No sé qui serà deslleial, no m'agradaria a mi donar eixes lliçons ni eixos carnets però crec que vosté sap perfectament quina és la definició de deslleialtat, i crec que està en el que premen el botó els diputats valencians del Partit Popular cada vegada que voten uns pressupostos que ens denigren i que ens ofenen als valencians i les valencianes.
(Aplaudiments)

Li dic per a acabar que -com deia- a mi no m'agrada rebre premis, només n'he acceptat un: el de ser conseller per a poder fer totes estes coses.
A mi m'agrada més donar-los.

Espere no haver-li de donar el premi ex aequo al rescatador de fantasmes.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyories, passem a la següent pregunta que formula la il·lustre diputada Clara Tirado a l'honorable conseller de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació.

La senyora Tirado Museros:

Senyor president.

Senyor conseller.

L'11 de setembre de 2012, l'Assemblea General de Nacions Unides aprovava la resolució, el futur que volem.
En ella, després de realitzar una diagnosi a molts dels problemes als que s'enfronta la humanitat i reconéixer la vinculació que existix entre estos problemes, així com la necessitat de fer-los front de manera integrada i amb urgència, s'exposa la decisió d'establir un procés intergovernamental, inclusiu i transparent sobre els objectius de desenvolupament sostenible que haurà d'acordar l'assemblea general.

Nacions Unides donava així carta oficial a la necessitat d'abordar una agenda internacional de desenvolupament i uns objectius de desenvolupament sostenible, quan arribàvem al final del període previst per a tractar d'aconseguir els objectius de desenvolupament del mil·lenni que finalitzava en 2015.
D'esta manera, els huit objectius de lluita contra la pobresa que es van marcar l'any 2000 per tal d'aconseguir-los en 2015 donen pas, ara, als dèsset objectius de desenvolupament sostenible que s'aplicaran amb l'Horitzó 2030, la coneguda com Agenda 2030.

Estes i altres iniciatives donaven resposta a la voluntat explícita que els objectius de desenvolupament sostenible i la nova Agenda Post-2015 siguen el fruit consensuat de la més ampla participació, qüestió que lamentablement no es va plantejar amb tant d'èmfasi a l'hora de definir els objectius de desenvolupament del mil·lenni i que s'han convertit ara en un requisit essencial.

Esta voluntat ha estat compartida pel govern valencià qui ha establert una nova estratègia de planificació des de la conselleria que vosté dirigix i la direcció general de cooperació per tal d'adaptar, precisament, els objectius de desenvolupament del mil·lenni juntament amb el compliment dels objectius de desenvolupament sostenible.

Una estratègia que compromet a tot el Consell amb l'objectiu d'alinear totes les seues polítiques en el marc d'una política de cooperació internacional extensiva i coherent, també, naturalment, del compliment dels ODS i que tindrà la seua màxima expressió en la nova llei de cooperació i desenvolupament sostenible i en el nou pla director que està elaborant-se.

La nova projecció del Consell ha suposat un gir radical de 180 graus respecte als principis que han de guiar la cooperació valenciana, en concret la no discriminació, la participació i inclusió, la transparència, i sobretot la rendició de comptes, són els principis vectors que s'instauren per primera vegada en esta matèria tan important i tan sensible.

Compartim, senyor conseller, la necessitat d'abordar una nova política que vaja més enllà de la cooperació, des de la participació de tota la societat civil valenciana i de tots els agents de la cooperació i sectors implicats, així com de tots els nivells de l'administració valenciana i també estatal.

Però, sobretot, compartim la urgència de ser transparents en el procés i en les accions que es van a desenvolupar que ens permeten fer un seguiment de la idoneïtat i eficàcia de totes elles, així com dels diners que es gastem i on ens els gastem, i també del resultat de l'aplicació i del desenvolupament de les accions de cooperació en els països de destí a través de la rendició de comptes.

Compartim l'oportunitat d'impulsar el compliment dels ODS, implicant i comprometent per primera vegada als ajuntaments i la cooperació local des de la mateixa administració autonòmica, així com d'implicar l'àmbit educatiu en la sensibilització respecte a la necessitat de cooperar amb els països més pobres per tal d'ajudar en les seues economies i en el respecte als drets humans.

Per tot això, senyor conseller, li preguntem: ¿quines mesures ha dut a terme la conselleria per tal de complir amb els ODS?

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Li contestarà el conseller.

Senyor conseller, té vosté la paraula.

El senyor conseller de Transparència, Responsabilitat Social, Participació i Cooperació:

Moltes gràcies, senyor president.

Moltes gràcies, senyoria.

Efectivament, com vosté acaba d'indicar, el Consell està treballant per alinear les seues polítiques, el conjunt de les seues polítiques amb els objectius de desenvolupament sostenible.

Volem aconseguir que l'Agenda 2030 de Nacions Unides siga verdaderament transformadora i no una mera declaració d'intencions.

Els ODS comencen per la cooperació al desenvolupament efectivament, però han d'anar més enllà i guiar totes les polítiques públiques.
No es tracta només d'un compromís nord-sud, sinó també nord-nord.

El primer pas ja està fet.
Hem incorporat els ODS a l'estratègia de la cooperació valenciana.
El Consell ha aprovat recentment un projecte de llei de cooperació i desenvolupament sostenible i, junt això, treballem amb en el nou pla director que va en eixe sentit.

El projecte de llei, a banda de contemplar un reglament específic per a la implantació dels ODS, crea una sèrie d'instàncies formals per a promoure la coherència de polítiques en l'àmbit de La Generalitat.
Serem la primera comunitat autònoma que comptarem en eines d'aquest tipus.

Considerem que són un instrument estratègic per a avançar en l'agenda de Nacions Unides i garantir un enfocament integral i transversal.
Esperem que prompte estiga en marxa.

Dit això, les mesures que hem dut a terme fins el moment podem agrupar-les en tres vectors estratègics: informació, sensibilització i compromís.

En primer lloc, amb les accions per a informar volem generar reflexió, coneixement sobre per què és necessari el compliment de l'agenda.
¿Per què, per tant, interessa al govern, però també a altres actors socials econòmics?

Entre altres accions d'aquests tipus volem indicar l'edició d'un llibre sobre el full de ruta de pobles i ciutats amb la participació activa d'ONG, de la societat civil valenciana, municipis i universitats.

La realització per mitjà de l'IVAP de cursos de formació online dirigits a empleats públics.
Està prevista també la seua ampliació al personal d'administració local.

Al novembre de 2016 es va celebrar a la ciutat de València una universitat de tardor, centrada en l'agenda, per a fomentar el debat sobre desenvolupament sostenible i eradicació de la pobresa.

Finalment, s'ha promogut la creació de cinc línies i equips d'investigació a les universitats públiques valencianes sobre estratègia en cinc eixos dels ODS: planeta, persones, prosperitat, pau i aliances.
Actualment se treballa en un curs online dirigit a la formació del professorat universitari.

El segon grup, de les accions per a sensibilitzar, tenen molt a vore sobretot en l'educació per al desenvolupament en els centres educatius, en col·laboració lògicament amb la conselleria d'educació i cultura, des d'un enfocament de ciutadania global.

En este sentit, s'està elaborant una estratègia d'educació per al desenvolupament en l'àmbit formal amb l'objectiu de potenciar-ho com a eix transversal en els diversos nivells educatius.

Hem realitzat una campanya de promoció dels ODS entre la població escolar dels municipis de l'aliança de les ciutats, que agrupa les ciutats més grans de la comunitat.
I s'han dut a terme en els centres educatius actuacions per a fomentar la compra responsable i el comerç just.

El tercer i últim grup inclou accions per a comprometre els actors.
Així s'ha creat l'aliança de ciutat per al desenvolupament sostenible.
Hem organitzat l'activitat connectant els ODS en el dia universal del xiquet, en la qual més de 500 alumnes d'instituts de municipis de l'aliança de ciutat van treballar a l'aula en els objectius.
I d'ells, 99 alumnes van presentar les seues propostes i peticions en un ple extraordinari d'aquestes Corts al passat mes de novembre.

Eixe mateix mes vam celebrar la jornada Â«Aliances per al desenvolupament sostenibleÂ» amb representants de tots els sectors sensibles en esta matèria.

Per últim, el passat mes de desembre, a Castelló, vàrem celebrar també la jornada Â«Dona, drets humans i desenvolupament sostenible i igualtatÂ».
Esta jornada va concloure amb una declaració conjunta per a establir prioritats i recomanacions.

En definitiva, estem esforçant-mos de manera molt intensa perquè el govern, la societat civil i la ciutadania interioritze l'Agenda 2030.
És un repte comú que només podem afrontar si liderem aliances i treballem en xarxa.
El govern valencià té clar este enfocament integral i en eixe paràmetre estem situant la nostra política.

En poques setmanes aquesta cambra tindrà ocasió també de participar activament en esta dinàmica.
Com ja he dit, hem remés, després de la seua aprovació per unanimitat pel consell de cooperació, la llei d'ODS i cooperació.
La seua aprovació ens convertirà en capdavanters.
Haurem tancat una oblidable època de la cooperació i, gràcies a integrar els ODS, podrem marcar millors objectius i mobilitzar la societat i la solidaritat del nostre poble.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies, conseller.

La següent pregunta també la formula la il·lustre diputada Clara Tirado al conseller d'Hisenda i Model Econòmic.

Diputada, té vosté la paraula.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller, en aquells dies en els quals massa sovint havia d'emprendre el camí de la fiscalia per denunciar el rosari de delictes que desembocaren en el cas Blasco, sempre recordava les paraules d'aquells que em repetien una i altra vegada que allò no serviria per a res, que no arribaria enlloc.

Sempre vaig tindre present que més enllà de la pena de presó per als autors d'este infame robatori, l'objectiu de tot allò era rescatar els béns que un dia els arrabassaren als xiquets i xiquetes de Nicaragua per a enriquir una de les pitjors causes, de les més repugnants corrupcions com ha estat robar en nom de la solidaritat.

La busca de la veritat ha de completar-se amb l'eradicació de la impunitat.
Perquè de no ser així, el fet de denunciar la corrupció pot tindre l'efecte pervers de desmoralitzar a una societat a la qual no li han faltat raons per pensar que alguns, els de sempre, mai paguen pels seus delictes i que els diners robats al poble mai són restituïts.
I això no pot ser cert.

Fer pagar els condemnats per corrupció el preu social de la seua condemna és una tasca de tots els qui lluitem contra la corrupció, però també ho és fer-los pagar les conseqüències materials de lladronici, restituint i restaurant els diners i els béns robats.

Aquesta, senyor conseller, no és una tasca només de la justícia, que també.
És una tasca d'un govern decent i honrat que busca retornar a les mans dels ciutadans el seu patrimoni.

Alguns vam fer la tasca de denúncia i d'investigació, mentre altres es preocupaven més pel benestar dels responsables d'aquella organització criminal que mai podria haver medrat sense la seua col·laboració o la seua perversa negligència a l'hora de governar.

Alguns periodistes valencians s'ocupaven de publicar la veritat, mentre altres es preocupaven més per la tranquil·litat de Blasco que de la dignitat de les xiquetes violades i infectades de sida de Malabo.

La fiscalia perseguia els delinqüents, mentres altres es preocupaven més pel futur dels qui saquejaren les poques esperances de tindre un present de dignitat i de justícia als més pobres d'entre els més pobres.

Amb els criminals a la presó i els que els defensaren, exculparen i encobriren democràticament expulsats de les institucions, ara comença la fase de restituir el que es va robar.

Eixa ha de ser la tasca d'un govern convençut de la necessitat d'acabar amb la impunitat, que ha de ser el motor de la regeneració democràtica, i preocupat que la idea que qui la fa la pague s'instal·le en la nova política i esdevinga com un principi que no ha de nàixer des del rancor, sinó des del dret moral i ètic dels ciutadans a la reparació del dany causat, perquè en cas contrari no tindrem futur com a societat.

I per això, senyor conseller, és necessari continuar esforçant-se al màxim, investigant, aclarint, traent a la llum tants papers, tants documents, tants expedients com es troben en els calaixos dels despatxos i dels passadissos on durant vint anys van circular tan confortablement, amb els seus trages i bolsos de Louis Vuitton regalats, els qui saquejaren i arruïnaren esta comunitat.

No hi ha temps per plegar-se.
Cal encoratjar-se per a acabar amb tots els fonaments d'aquella estructura de saqueig i amb tots els seues responsables, per a avançar en el rescat dels diners i del major patrimoni que tenim, que no és altre que la nostra dignitat com a poble.

Per tot açò, senyor conseller, li pregunte: ¿quines gestions ha realitzat la conselleria perquè els béns immobles embargats en el procediment judicial corresponent a la peça 1 del conegut com a cas Blasco tinguen ús públic?

Gràcies.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Tirado.

El botó de l'esquerra.
Ahí.
Un segon.
.
.
, quan vosté vullga.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyoria.

Quan toquem este tema, com vosté ho ha fet ara, sembla que no haja pogut passar, la maldat arriba a tals extrems que dius, no és possible.
Això és una novel·la.
Això és una pel·lícula de la selva.
No sabem exactament de què.
Però no, això ha passat ací i s'ha permés en este hemicicle, fa quatre dies com qui diu.
I, per tant, és molt important que ho tingam en compte.

Perquè, efectivament, com diu vosté molt bé, només faltava que els criminals isqueren impunes del seu delicte.
I per això una de les coses que hem plantejat des de La Generalitat és anar a pels diners, els diners dels valencians, els diners dels valencians que esta trama corrupta ha volgut fer seus.

Per això he d'informar que totes les actuacions han estat encaminades a recuperar el patrimoni dels valencians que havia estat espoliat en favor d'una trama.
.
.
, d'obscurs interessos -estem en seu parlamentària i intente ser fi.

Una trama que, recordem, va ocasionar un quebrant de més d'1.
600.
000 euros, com a conseqüència d'ajudes concedides pel govern valencià a fundacions controlades per la trama per a fer projectes humanitaris a Nicaragua, els quals mai es van fer, sinó que els diners acabaren servint per a comprar immobles i garatges a València, a disposició de les entitats de la trama i dels seus controladors.

La posició de l'actual Consell en tot moment ha estat, d'una banda, exigir les responsabilitats penals escaients, d'acord amb els procediments judicials que s'estaven duent a terme, impulsats, entre altres, per la seua senyoria -sí, senyor, cal reconéixer-ho- i, també, per la senyora Mireia Mollà, i que fan que avui l'exconseller Blasco i altres membres de la trama estiguen en presó des que el Tribunal Suprem va dictar sentència el 10 de juny del 2015.

I, en segon lloc, evitar que els béns patrimonials que es pogueren embargar a les entitats de la trama, cosa que es va produir pel procediment judicial, acabaren malvenuts en subhasta, doncs que després de diverses temptatives la millor de les ofertes presentades a penes aplegava a 76.
000 euros i no cobria la quantitat fixada en concepte de responsabilitat civil en favor de La Generalitat.

Per eixe motiu, este Consell, per mitjà de la Conselleria d'Hisenda i Model Econòmic, va iniciar els tràmits perquè els immobles li foren adjudicats a La Generalitat, objectiu que ha culminat amb la inscripció de la titularitat en el registre de la propietat amb un preu d'adjudicació de 283.
400 euros, que multiplica per 3,7 el preu que s'haguera obtingut en la subhasta.

Una volta aclarida la situació, s'estan estudiant les possibles adscripcions més adequades, considerant les característiques dels immobles i les necessitats dels diferents departaments de La Generalitat, amb la possibilitat que puguen instal·lar-s'hi dependències que ara es troben en immobles llogats.

Amb això, s'hauran retornat als valencians uns recursos els quals van ser extrets d'una de les maneres més fosques de corrupció que hem vist i patit al llarg de l'època del govern del Partit Popular.

Desviar fons destinats a projectes de cooperació de països en vies de desenvolupament, llevant-los de l'atenció a persones en extrema necessitat és una de les pràctiques més execrables.

Només persones sense escrúpols poden maquinar la creació d'una xarxa mafiosa amb l'objectiu de nodrir-se de diners destinats a proporcionar unes condicions de vida i un desenvolupament sostenible en regions deprimides, on la diferència entre la vida i la mort pot radicar en este tipus d'ajudes.

Fins i tot hem hagut de sentir declaracions: Â«Primer, nosaltres i, després, els negratesÂ» -¿se'n recorden, senyora Mollà, senyora Tirado?
-, en boca d'una persona -per no llevar-li eixe títol- de la confiança del Partit Popular, un tal César Tauroni, que es permetien esmenar pel seu compte la llei de pressupostos que el seu mateix partit havia elaborat, potser sense massa convicció pel que fa a l'assignació de fons a la cooperació.
Tot sense que ningú dins del Partit Popular fera res per impedir-ho, sinó més bé per a ocultar-ho.

En definitiva, senyoria, senyories, es demostra que la transparència és la millor aliada dels governs que volen ser honestos.
Per tant, este govern està complint amb la lluita contra la corrupció exigint responsabilitats penals i recuperant els béns defraudats per tal que tinguen un ús públic al servei dels valencians i les valencianes, perquè són seus.

La senyora vicepresidenta primera:

Conseller,.
.
.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

La senyora vicepresidenta primera:

.
.
.
moltíssimes gràcies.

Una recomanació, si ho permeten els consellers, és que.
.
.
, sé que és complicat contestar donant-li l'esquena a la persona que pregunta, però tenim un problema en els serveis tècnics, perquè si no parlen prop del micròfon no se graven les intervencions.
Ho dic perquè.
.
.
, sé que és complicat, però anem a considerar que vostés no tenen esquena i que van a parlar cara al micro.

Gràcies.

La següent pregunta, és 334, que formula el diputat Jordi Juan, del Grup Parlamentari Compromís, al conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.
També li val la recomanació en este cas.
Gràcies.

A vore, senyor Juan, un segon que li pose el temps.
Quan vosté vullga.

El senyor Juan i Huguet:

Moltes gràcies, presidenta.

Senyor conseller.

Hui parlem d'esdeveniments esportius, i la veritat que quan parlem d'esdeveniments esportius d'àmbit internacional hi ha gent que es posa a tremolar.
I veritablement motius no els en falten.
És un tema que em recorda al temps del passat, on teníem un exaltat president que volia posar València en el mapa.
I la veritat que ho va aconseguir.
Però va aconseguir posar València en el mapa de la corrupció, del descontrol i del balafiament, malauradament.

Siguem clars, la política de grans esdeveniments esportius en el País Valencià en l'última dècada va ser nefasta, nefasta i fins i tot il·legal.
Des de la Copa de l'America fins al gran premi de la fórmula 1 es feia política pensant en els interessos d'uns pocs i deixant de banda els interessos generals de la ciutadania valenciana.

El gran premi va ser, efectivament, un gran premi per als amigatxos, eixos amigatxos que tots recordem i que hui m'he permés la vènia de recordar esta foto tan coneguda per tots, en Â«FerrarisÂ» els màxims responsables polítics, l'elit esportiva, en fi, pompa i ostentació pagada amb recursos públics.

I això que ens deien que no anava a costar un euro al poble valencià.
Però quina va ser la realitat?
Cent milions d'euros en la construcció d'un circuit innecessari on ara creixen males herbes.
Cent milions d'euros en un cànon signat sota a una clàusula de confidencialitat que augmentava un 10% anual.
22 milions d'euros en drets de retransmissió, això sí, sense exclusivitat, per a RTVV.
24 milions d'euros al rescat de Valmor.
65 milions en entrades no cobrades, que qui sap on han anat a parar.

Una ruïna en diferit que cal fer èmfasi, encara estem pagant-ho a dia de hui.
De fet, cinc anys després de l'últim gran premi de la fórmula 1 La Generalitat encara està pagant 7,5 milions d'euros en l'actual exercici, diners que equivaldrien, entre d'altres, a l'escolarització de 1.
500 xiquets i xiquetes o a 1.
400 lloguers socials.

Però mire, conseller, eixe no és el nostre model, ni el de la corrupció, ni el de la ruïna ni el dels amigatxos, cal vore els esdeveniments esportius internacionals en positiu.

I des de Compromís tenim clar que estos esdeveniments internacionals són un recurs i una oportunitat fantàstica per a fomentar l'esport, donar a conéixer la nostra terra i impulsar l'economia.
Tenim clar que els esdeveniments esportius poden respondre també a l'interés general, acosten els adults a l'esport i als hàbits de vida saludable, a tota la ciutadania, i especialment els joves.
També porten inversors al nostre territori, porten gent que ve a gaudir del nostre entorn.

I per tot això creiem que també som mereixedors de l'atenció, de l'estima i del finançament de La Generalitat, però sempre amb uns principis per davant, principis d'honestedat, de la rendibilitat social i de la sostenibilitat econòmica, pensant en la gent d'ací abans que en els amigatxos d'allà, i posant, en definitiva, estes polítiques al servei del nostre país.

Per això, cal apostar també per esdeveniments que tinguen acceptacions del públic, que aprofiten les infraestructures ja existents al nostre país, i sobretot, molt clarament, posant llums i taquígrafs i cercant les condicions més avantatjoses per a l'administració, en este cas per a l'administració autonòmica, però també per a altres que puguen estar involucrades.

Per tot això, li pregunte, honorable conseller: quins criteris seguirà el Consell per tal d'acollir esdeveniments esportius d'àmbit internacional al País Valencià?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Juan.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, presidenta.

I moltíssimes gràcies, senyor diputat.

La veritat és que no ho ha pogut explicar vosté millor.
I compartim la seua diagnosi, què va ser i en què es van convertir alguns dels grans esdeveniments en el passat.
Evidentment, tot el contrari del que la majoria dels valencians voldríem, i valencianes.
I precisament per això han canviat absolutament els criteris i tenim uns criteris que estan totalment contraposats.

Vosté deia que al circuit urbà de València creixien les males herbes.
Ara jo crec que les males herbes són les que van fer créixer eixe circuit, eh?

Però bé, més enllà d'això, precisament dèiem que cal diferenciar molt clarament, com vosté ho ha fet, els grans esdeveniments internacionals esportius, aquells que generen realment una economia a la societat valenciana i que deixen també una empremta social i esportiva, i aquells que han servit per a la corrupció i per al que vosté ja perfectament definia clarament per ajudar els amigatxos.

Nosaltres estem treballant, des de la Direcció General de l'Esport i també amb l'Agència Valenciana de Turisme de forma extremadament coordinada, per tal d'avaluar quin és l'impacte real dels esdeveniments esportius que passen a casa nostra, aquells que tenen més atenció mediàtica.
Vosté n'ha nomenat alguns, i que ja no estan, com el gran premi de fórmula 1, que evidentment no aportava el que ens van vendre, i ahí està el resultat, i que, com vosté ha dit, seguim pagant, sinó no només dels grans esdeveniments que tenen més transcendència mediàtica, sinó també aquells esdeveniments internacionals esportius que passen a casa nostra i que tenen ajuda de la Generalitat valenciana.
Li estic parlant, per exemple, d'alguns esdeveniments com, per exemple, la volta a la Comunitat Valenciana, tant masculina com femenina, el torneig de COTIF internacional de futbol, el Sis Nacions d'hoquei, per exemple, o també el Campionat internacional de natació que es fa a Castelló.
Tot disciplines que probablement no són tan mediàtiques, però que sí que tenen un gran retorn social, sobretot esportiu, perquè des de l'esport de base es pot participar també en competicions internacionals amb l'ajuda de La Generalitat valenciana.

Per tant, hem de diferenciar aquests esdeveniments esportius.
Per un costat, els que generen més esportistes base i, per tant, que ajuden a que es generalitze la pràctica de l'esport també a territori valencià i que tenen caràcter internacional, que les ajudem bé directament per la línia de subvencions que fem de concurrència competitiva de la Direcció General d'Esports, o bé per les ajudes de l'Agència Valenciana de Turisme; i aquelles que tenen una projecció mediàtica més gran.

D'aquestes que tenen una projecció mediàtica més gran és evident que les dos que continuen endavant des del govern del botànic són dos que tenen un evident retorn social, que són aquelles que hem catalogat i que són clarament definitòries de com es pot millorar també la seua gestió.
Per un costat estem parlant de la Volvo, de la carrera, de la Volvo Ocean Race, que partix d'Alacant, i que quan vam arribar a l'any 2017 ja estava compromés, però ens compromet a més, via la Societat Projectes Temàtics, que s'ha compromés a poder-la realitzar més temps, en unes condicions.
Unes condicions que tenen major rendibilitat social i major rendibilitat esportiva, i també cultural.
I li explicaré perquè.
Perquè resulta que s'implicarà molt més en el territori, ara estem treballant la Direcció General d'Esport està treballant directament en l'organització, per tant, que no només passe al voltant dels dies de l'eixida, sinó durant tot el període entre les eixides també, des de major implicació de l'organització en els esdeveniments esportius relacionats en la mar i que siguen en tot el territori, no només a Alacant, però especialment en Alacant, també en tot el territori.
I altra, també una translació cultural i social.
I, per tant, que hi haja major rendibilitat també d'activitats culturals lligades a este esdeveniment esportiu que capta evidentment turisme, però que també ha de generar rendibilitat social allà on es realitza.

Com díem, també el gran premi de motociclisme de la Comunitat Valenciana.
Hi ha una gran afició, això és evident.
Però, a més a més, no calia construir un circuit perquè ja està.
Per tant, és fàcil que fer allí els esdeveniments.
Però és que a més a més hem renegociat el deute.
En eixa renegociació ens estalviem 1.
900.
000 euros que haguérem pagat si haguérem continuat en el contracte del Partit Popular.
1.
900.
000 euros menys que haurem de pagar pel mateix esdeveniment.
I, per tant, una rendibilitat molt major.
A més a més hem introduït una clàusula democràtica, i és que si hi ha canvis de govern es podrà rescindir el contracte, no només eixa, sinó clàusula de transparència, en la qual el contracte és públic.
I a més a més hem guanyat en impacte turístic, perquè ja tres són els premis també del circuit, del conjunt de circuits del mundial, en què hi haurà informació institucional del nostre territori.
Per tal que gent que està en altres països que són susceptibles de vindre via turisme, aquells mercats que els interessen tindran presència en el mateix contracte -està així- de la imatge de la Comunitat Valenciana per tal de poder captar més turistes.
És a dir, major rendibilitat social, més democràcia molt més transparent, menys costos econòmics, és a dir, molt més barat del que ho haguera fet el Partit Popular, i sobretot un major vincle amb el territori, amb la societat i amb l'esport bàsic.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Anem a passar ara a la pregunta número 841, que formula el diputat José Ramón Nadal, al conseller també d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.

Senyor Nadal, quan vullga.

El senyor Nadal Sendra:

Senyor conseller, després de vore les inversions que pensa fer el govern central al País Valencià i de comprovar que es torna a menysprear la ciutadania valenciana, ja que, lluny de reconéixer el deute històric, sofrim una retallada del 33% respecte a l'any passat, veiem que cada persona del País Valencià reba tant sols 119,57 euros menys que l'any passat i a la cua en inversió per càpita de tot l'estat.
I això que dels diners previstos l'any passat sols van rebre la meitat, incrementant així el greuge.

Estem per darrere, inclús, d'aquelles autonomies considerades històricament com a pobres, però que tenen el mateix PIB per càpita que el País Valencià, com és el cas de Galícia, o inclús també algunes autonomies pobres, però amb PIB per càpita superior als valencià, com és el cas de Castella-Lleó o Aragó.

Una volta més, i ja n'hem perdut el compte, els valencianes estem els últims de la fila.
Una volta més des de Madrid mos prenen pel pito del sereno, pel pito del sereno mos prenen des de Madrid.
(Rialles i aplaudiments)

Al final la inversió de l'estat al País Valencià es queda al 6,9%, molt lluny del 10% que ens correspondria per població.
I per això, tenint en compte que som un país pobre, que es tractat com un país ric i centrant-mos en com afecta això a la cultura valenciana, senyor conseller, volem saber: quina valoració fa la Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport respecte a la dotació pressupostària en matèria cultural al País Valencià en el Projecte de llei de pressupostos generals de l'estat, presentat el passat dia 4 d'abril?

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Nadal.

Senyor conseller.
Quan vullga.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

I gràcies, senyor diputat.
El cert és que vosté ha posat de manifest una situació que abans ja en una pregunta hem posat damunt la taula, i és que la nostra valoració no pot ser una altra que nefasta.
Són uns pressupostos nefastos, ho hem denunciat en tots els àmbits, ho hem denunciat en els àmbits de les inversions en infraestructures, però és que especialment al nostre territori en el sector cultural valencià és encara més nefast.
I per això eixe menyspreu que mostren des del govern de Madrid al nostre territori, sobretot a la gent de la cultura del nostre territori, no pot trobar-se més que l'oposició frontal del govern i especialment de la conselleria de cultura.

Mire, són especialment discriminatoris en quantitat global, evidentment, per quantitat, eh; però no només per quantitat, sinó també anant al detall en ajudes a inversions destinades a determinats espais culturals, als espais directament, però també per sectors i pel conjunt de sectors culturals.

Li donaré alguns exemples, per si algú encara té dubtes de la deslleialtat d'aquells que permeten la seua tramitació quan són votats per la sobirania del poble valencià perquè ens representen a Madrid.

Ací tenim unes dades.
Per exemple, l'IVAM, figuren, estan pintats, 171.
000 euros, els mateixos que l'any passat, que resulta que no van pagar.
És a dir, els senyors del govern de Madrid no només que ens infravaloren, sinó que a més a més no paguen, no complixen.
Per tant, dels 171.
000 que hi havia no els van pagar, i enguany tornen a repetir els 171.
000 que hi havia.
Només cal dir-li que: el Museo del Prado, evidentment, té 46,2 milions d'euros; el Reina Sofia, 37,9; el Thyssen, 5,2 milions d'euros; el Museu d'Art de Catalunya, el Nacional d'Art de Catalunya, 2 milions d'euros, i el d'Art Contemporani de Barcelona, 1 milió d'euros.
I l'IVAM té 171.
000 i a més a més no ens els paguen.

Li vaig a explicar què va passar en el Museu Lázaro Galdiano, de Madrid, que tenia consignats.
.
.
, a enguany ha passat a tindre 44.
000 euros.
Sap per què?
Perquè li'ls han doblat perquè l'any passat no es van pagar.
Resulta que a nosaltres no és prou que no ens el paguen, sinó que continuen mantenint el mateix nombre de diners, és a dir, ens doble discriminen.
En canvi, a Madrid, resulta que l'augmenten encara més.

El Palau de les Arts rep 600.
000 euros, almenys això està pintat, 600.
000 euros.
El real de Madrid, 9,3; el Liceu de Barcelona, 7,1.
Algú em dirà que no és comparable, però si volen, ho comparem amb la Maestranza de Sevilla, que té menys actuacions que nosaltres i que no fa tantes produccions com nosaltres, té 1,6 milions d'euros.
La diferència és evident.

I ja per acabar d'adobar-ho, la Sociedad de Amigos de la Ópera de Bilbao, rebrà més ajudes que l'òpera valenciana, la Sociedad de Amigos de la Ópera de Bilbao.

Bé.
No només els espais, també els festivals.
Per exemple, els festivals de teatre, com Sagunt a Escena, que té una gran transcendència també a nivell estatal i internacional, no rep ni un euro de l'estat, ni un euro, zero.
El Festival de Teatre Clàssic d'Almagro, 650.
000; el de Mérida, 187.
000.

Si anem als festivals de cinema, el mateix passa en Cinema Jove, cap ajuda, cap ajuda per a Cinema Jove.
Festival de Sant Sebastià, 1 milió d'euros; Málaga, 100.
000 euros, Huelva, 80.
000 euros.
Cinema Jove, zero euros.

Per tant, ¿quina és l'evidència?
Que el govern de Madrid ens discrimina, i no només que ens discrimina sinó que ens tracta amb absolut menyspreu.
¿Què fem des del govern del botànic?
Denunciar-ho diguent que sí, dir-ho.
Ens vam reunir amb el ministre i el vam avisar ja que no podia repetir-se la situació.
Continua fent-ho.

I sobretot, augmentar el pressupost en cultura, per a demostrar que les prioritats d'uns governs i altres són molt diferents.
Hem augmentat més d'un 22% el pressupost en cultura.
I vaig a donar-li només un exemple.
En inversions en patrimoni, l'estat destina 4,6 milions d'euros; la Generalitat valenciana, el govern del botànic, 6,6 milions d'euros només per al patrimoni valencià.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Pregunta número 854, que formula la diputada Mercedes Ventura, del Grup Parlamentari Ciudadanos, al Consell, corresponent la resposta al conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.

Un momentet.
Senyora Ventura, si és tan amable de polsar el micròfon.
Quan vullga.

La senyora Ventura Campos:

Señor Marzá, buenas tardes.

Una vez más, esta diputada le quiere recordar que la ideología la debe de sacar de sus políticas educativas, porque crear decretos que refuercen su ideología, ¿sabe dónde termina?
En el juzgado.

Yo le invito a que destierre la idea de subsidiariedad a la hora de planificar, aunque lo lleve en su programa político.
Pero le invito a que lo haga, que destierre esa idea, así como otras que van en contra de las leyes educativas vigentes o en contra de las libertades de las familias, porque usted está gobernando para todos los valencianos y todas las valencianas.

También le invito a que sea responsable con el manejo de la información en cuanto a la forma y al tiempo.
Es inaudito que los centros educativos concertados se enteren de que les han recortado unidades por la prensa.
Me parece inaudito y, encima, alucinante.
Esto es poco serio y poco transparente.
Lo más alarmante es que hace unos días los centros de la concertada no habían recibido ningún tipo de notificación, y si saben que se le han suprimido unidades es por la prensa.
Así que la…

Y también otra cosa que hay que…, me llama la atención es que la información…, por ejemplo, le llegara la notificación por la prensa el miércoles de Pascua.
Respete también los días festivos de los centros educativos.

Y voy más allá.
Existe poca transparencia en la baremación, porque existen muchas lagunas y poca claridad en la misma.
Tras comprobar los criterios publicados en el decreto, podemos apreciar la arbitrariedad de la misma.
Y nos gustaría que nos explicara con mayor claridad qué criterios ha seguido para la eliminación de unidades concertada, clarifique esa baremación a los centros.
Y también en qué documentos se ha centrado para asignar esta baremación.
(S'interromp la gravació)

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies també, diputada.

Els criteris pels quals vosté pregunta estaven clars i estan definits en el decret, no només en el decret que es publica en gener de 2017, el 6/2017, sinó a més a més en la llei de concerts de l'any 1985, una llei estatal.

I, per tant, els criteris crec que estan perfectament definits, no hi ha cap tipus de falta de transparència.
Al contrari, precisament el que hi ha és molta més transparència en l'aplicació d'eixos criteris, per això són públics i per això també vosté els pot conéixer.

Mire, és, com a mínim, totalment…, -no m'atreviria a definir d'una altra manera-, totalment incoherent el que fa vosté, per una qüestió.
Mire, vostés sempre vénen a dir que hem de fer un ús eficient dels recursos públics.
En teoria, són el partit que diuen que…, que més repetixen això.
I jo li pregunte: ¿per què hem de continuar contractant amb empreses privades una oferta que ja existeix en allò públic?
¿Per què hem de duplicar eixa oferta, per què ho hem de fer?
¿No hem de ser eficients en els recursos públics?
Vostés ho demanen cada dia.

Per tant, nosaltres estem d'acord.
Per a ser eficients amb els recursos públics, no cal duplicar una oferta que ja existeix.
I per la simple de raó d'acatar això, de fer això, hem actuat en conseqüència.
S'acaba un contracte, s'acaba un contracte d'uns serveis educatius, en este cas, un contracte de concertació de la postobligatòria, que té una durada determinada, que enguany s'acaba i que n'hi han uns terminis administratius.
Nosaltres mirem si és necessària o no.
I, per tant, si hi ha suficient oferta, no cal doblar-la, per una qüestió d'eficiència en els recursos públics.
Tan senzill com això.

Per tant, no entenc on està el fons en què vostés no estiguen d'acord amb això, perquè normalment solen dir que estan a favor de l'eficiència en els recursos públics.

No només això, vostés parlen de llibertat.
¿Em pot dir una sola persona que no haja pogut triar el seu centre educatiu, una sola?
(Veus) ¿No?
Tots han pogut triar, (veus) tots han pogut triar.
.
.
¡I tant que sí!
Poden triar…

La senyora vicepresidenta primera:

Perdón.
Por favor, les rogaría que se moderaran, a ustedes y a las persones que nos acompañan arriba también, por favor.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Amb total llibertat han pogut triar.
¡I tant que sí, i tant que sí que han pogut triar!
Vostés parlen que fins i tot és anar contra la llei i anar contra la Constitució.
Jo em preguntaré què fan i què estan fent les altres autonomies que han fet exactament igual que nosaltres, que estan governades pel Partit Popular i amb el suport de Ciudadanos.
No sé què deu passar, però passa exactament…, s'aplica exactament igual.
¿Què fan?
Que els concerts s'apliquen, es contracten quan són necessaris.
I ho fan també vostés on governen.
Per tant, crec que la incoherència és bastant evident.

Mire, no només això.
Parlen de la llibertat en l'educació.
¡Clar que sí!
Tota la família pot triar -¡i tant que sí- d'entre l'oferta sostinguda amb fons públics.
Precisament per això -és el que hem fet- hem fet una planificació eficient dels recursos públics, perquè es puga triar.
I si no li agrada l'oferta que hi ha en els centres sostinguts amb fons públics, del conjunt de centres sostinguts amb fons públics, pot vosté anar a l'educació privada.

És el que passa, exactament igual, en la sanitat, exactament igual.
¿Vosté vol que concertem una clínica perquè li agrada més, quan l'oferta està fent-se en la pública ja?
Això és malgastar recursos.
Per això no es concerta.
Tan senzill com això.

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor, per favor, pregaria silenci, perquè a vostés els respecten també quan fan les preguntes, com a tots.
Per favor, deixen que el conseller acabe de contestar i tindrà el seu torn de preguntar, si ho consideren.
(Veus) Sí, conseller, un poquet més.
(S'interromp la gravació)

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.
Molt bé.

Li deia que no només això, sinó que, a més a més, vostés diuen que estem en contra de la concertada.
No és cert, no estem en contra de la concertada.
No.
(Veus) Per això, per això es manté… (Aplaudiments i veus) Gràcies.
(Veus) Ja sé que estan d'acord amb mi.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Gascó, senyores del Partit Popular, per favor.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

No estem en contra de la concertada.
Tan senzill com el que vaig a explicar, si vostés volen escoltar; si no, no.

Miren, el 85% dels concerts de batxillerat continuen, i perquè són necessaris.
(Veus) Per tant, quan són necessaris, continuen.

No només això, no només això, sinó que han augmentat els concerts en necessitats educatives especials, d'unitats d'educació especial, perquè són necessàries i es concerten.
I han augmentat també els concerts de Formació Professional bàsica, perquè són necessaris i es concerten.

És a dir, tan senzill com això, quan és necessari es concerta; quan no és necessari, no dupliquem recursos i no fem un tracte ineficient dels recursos públics.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Senyora Ventura, si és tan amable, per favor, de polsar el micro.
Gràcies.
Quan vullga.
(Veus) És que no sé què li passa a… ¡Ah!
, ja.

La senyora Ventura Campos:

Aunque no me ha contestado a los criterios que ha seguido, porque esos ya los conozco por prensa y también por el decreto, me ha gustado su chiste, la verdad que me ha gustado su chiste.

Usted, con su respuesta, pues me deja claro que quiere continuar, en la legislatura, poquito a poquito ir quitando la concertada, ¿no?
Esa es su hoja de ruta.
Y solo hay que mirar su ideario.

También me ha dejado claro que se ha estudiado bien el decreto, porque me ha aportado la información que hay en el mismo.
Y no lo tengo claro a la hora de cómo ha seguido usted la baremación.

También me ha dejado claro que el decreto ha sido fruto de la improvisación, y muchos de sus criterios rozan la subjetividad.
Y le voy a explicar por qué.
No voy a lanzar el titular, sino le voy a explicar por qué.
Digo esto porque ha improvisado.
.
.
, porque usted ha publicado el decreto en enero.
En él indican el criterio de contratación del profesorado despedido de otros centros.
Oigan, usted sabe que en mayo y en julio se contrata al profesorado.
No puede usted cambiar o dar un criterio cuando ya empezado el curso.
Por lo tanto, sinceramente es un criterio…, bueno, puramente subjetivo.

Otro criterio es la innovación pedagógica, que se podría discutir también de este carácter de subjetividad.
Usted vincula la innovación pedagógica con ganar un proyecto que ofrece en concurso la conselleria.
A ver.
Pongamos…, me parece muy bien, aplaudo, sinceramente aplaudo este tipo de concursos públicos para desarrollar proyectos de innovación educativa.

Pero usted con este criterio ya sabe que va a descartar a todos aquellos centros concertados que tienen dificultad para solicitar estos proyectos y para que se los concedan -lo sabemos-, y no tienen en cuenta aquellos centros educativos que son innovadores, que son ejemplos a seguir.
Son ejemplos a seguir que incluso se les dan dado premios internacionales.
Y eso se ha explicado todo en la memoria que ustedes le han solicitado, cosa que entiendo que no han leído la memoria.

Porque otro criterio es que el alumnado…, ofrecen también puntuación al alumnado escolarizado que presente necesidades educativas especiales, que requiera apoyo de escolarización y en condiciones económicas sociales desfavorables.
Oigan, en la memoria le han explicado muchas fuentes educativas que tienen este tipo de alumnado, pero usted únicamente se ha ido al programa Ítaca, no se ha leído la memoria, para ver si existe o no compensatoria.
Por lo tanto, téngalo en cuenta también.
Léase la memoria explicativa.

Y también, a pesar de modificar su decreto varias veces, en varias ocasiones por esta improvisación que yo le digo que ya estoy acostumbrada, se olvida de dos criterios fundamentales: el criterio de demanda social, que recogen muchas le…, la ley educativa, y también los ciclos formativos… Bueno, en el ciclo formativo el criterio de inserción social.

Y para finalizar, que no tengo tiempo, en cuanto a las familias, las familias es lo que, sinceramente, me preocupa.
¿Les ha explicado a las familias por qué usted ha eliminado los conciertos?
¿Les ha explicado a las familias si…, por ejemplo, la resolución de si se da o no un concierto?
Les ha llegado hace poco.
El 22 de mayo es cuando los centros tienen que solicitar o rellenar las solicitudes…

La senyora vicepresidenta primera:

Señora Ventura…

La senyora Ventura Campos:

…que llegan de los centros educativos.
En este sentido, creo que si presentan alegaciones, no van a llegar a tiempo los centros educativos, no van a llegar tiempo.
Entonces, ¿las familias qué van a hacer?
¿Se esperan a que ustedes solucionen el problema?
¿Van a hacer modificación, no van a hacer modificación?
¿Tienen que buscar desesperados centros educativos?

Y ya para finalizar…

La senyora vicepresidenta primera:

Tiene que acabar ya, señora Ventura.

La senyora Ventura Campos:

…aquellos centros, aquellos centros, que, por ejemplo, una familia tenga dos hijos y no puedan continuar en ese centro, ¿qué va a hacer con…, qué tiene que hacer, qué tipo de conciliación ofrece usted?

La senyora vicepresidenta primera:

Señora Ventura, es 1 minuto 20 segundos.
Tiene que acabar en este momento.

La senyora Ventura Campos:

Acabando, como me lo pide la señora presidenta…

La senyora vicepresidenta primera:

Acabando, no.
Acabar ya.

La senyora Ventura Campos:

…usted ha cumplido la profecía (inintel·ligible)…, quiere terminar con la concertada y poco a poco lo está consiguiendo.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias.

Senyor conseller, no té temps vosté ja.
No.
Ho lamente, però no li puc donar temps.
(Veus) Ho lamente moltíssim, però no li puc donar temps perquè s'ha passat 35 segons del temps… La senyora Ventura 1:34.
Ho lamente molt.
És el reglament.
(Veus) És el reglament.
No se pot passar vosté ja en una… No li puc donar una segona intervenció quan se passava 35 segons.
(Veus) Ho lamente.
No he parat el temps, i no…, ha gastat 35 segons més.
Ho lamente moltíssim.
(Veus) No li puc donar la paraula, senyor conseller, no li puc donar la paraula.

Anem a continuar… (Veus) Anem a vore.
El reglament… (Veus) Anem a vore.
L'han interromput i jo li he donat 35 segons més.
(Veus) Ho lamente moltíssim, no té vosté l'ús de la paraula i no té raó en esta ocasió.
(Veus) No hace falta que me jalee nadie.
(Aplaudiments) Yo…, no hace falta que nadie… De verdad.
.
.
, o sea, lo intentamos para todos.
(Veus)

Pregunta número 780, que formula la diputada Rosa María García, del Grupo Parlamentario Ciudadanos… Per favor, anem a continuar.
(Veus) Señores y señoras diputadas, por favor, anem a vore si continuem en el ple, anem a vore si continuem.
És una pregunta que té de formular la senyora Rosa María García, del Grup Parlamentari Ciudadanos, que serà substanciada pel conseller d'Hisenda i Model Econòmic.

Senyora García, quan vosté vullga.
Per favor, un segon.

La senyora García González:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor conseller, ¿qué medidas tiene previstas llevar a cabo el Consell para las familias que han perdido su trabajo como consecuencia del incendio en el polígono industrial de Fuente del Jarro de Paterna?

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Senyora presidenta.

Senyoria.

En relació a la pregunta de sa senyoria sobre les mesures del Consell per a les famílies que han perdut el seu treball com a conseqüència de l'incendi al polígon Fuente del Jarro de Paterna, he de dir-li que malgrat la seua aparatositat i que en produir-se l'incendi hagueren de ser evacuades més de 150 empreses, finalment només han sigut tres les empreses afectades que han presentat expedients de regulació d'ocupació.
En un cas, Productos Caselli, amb extinció dels contractes, on són sis els treballadors afectats.
I en altres dos casos Creaciones Arppe i Gourmet, SA, amb suspensió temporal durant un màxim de 365 dies dins del període entre el 8 de febrer de 2007 i el 31 de maig de 2018, que afecten 24 i 53 treballadors respectivament.
Cal assenyalar que Induker, l'empresa on es va originar l'incendi, ara per ara no ha presentat cap ERO.

La cobertura de tots aquests treballadors afectats per expedientes de regulació d'ocupació, d'acord amb l'atribució competencial existent, correspon, com sap vosté, al Fons de Garantia Salarial, el Fogasa, i en el cas de l'ERO d'extinció de contracte i de l'INEM en els casos de suspensió temporal del treball, que depén així mateix del Ministeri de Treball.
Per tant és l'administració general de l'estat que atén la circumstància de pèrdua de treball.

L'actuació del Consell, la que ens correspon per competència, s'orienta, per tant, d'afavorir que les empreses, tant si han presentat ERO com si no ho han fet, tinguen l'oportunitat de normalitzar el seu funcionament el més prompte possible.
Independentment que també, per la circumstància de l'incendi, les empreses puguen ser creditores de les assegurances corresponents.
Amb eixe propòsit, perquè els treballadors afectats pels ERO puguen reprendre el seu lloc de treball el més aviat possible i perquè qualsevol empresa afectada no haja de perdre més oportunitats d'atendre en càrrecs de treball per les que ja hagen sigut inevitables és la direcció el camí on es treballa des del Consell.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Senyora García.

La senyora García González:

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller, en las dos fases del polígono Fuente del Jarro, situado en la localidad de Paterna, se sitúan cerca de 450 empresas en las que trabajan aproximadamente 9.
500 personas, considerándose una de las zonas industriales de mayor relevancia en la Comunidad Valenciana debido a su ubicación y seguridad, bueno, trabajan no, trabajaban.
Porque el pasado 8 de febrero, como bien sabe, se produjo en el polígono Fuente del Jarro el mayor siniestro en los 42 años de historia del polígono, un espectacular incendio en una nave industrial de la empresa Induken, que usted ha nombrado.

Este incendio obligó ese miércoles a desalojar a más de 3.
000 empleados y causó pérdidas millonarias en sus fábricas, 200 de las cuales tuvieron que interrumpir su actividad por el cierre de los accesos y la interrupción del suministro eléctrico, provocando pérdidas millonarias en buena parte de las empresas afectadas.

Para paliar los daños, el Consell anunció la concesión de préstamos bonificados con tipos de interés bajos.
Además, la conselleria de economía, a través del Ivace, dará ayudas para cubrir total o parcialmente los intereses generados por estas operaciones.
Por otra parte, el Ayuntamiento de Paterna bonificará los impuestos municipales de construcciones, instalaciones y obras y de actividades económicas a las empresas afectadas.

Bueno, hasta aquí parece que le está haciendo la pregunta alguien de este lado, porque estoy hablando de que todo es bonito.
Pero, bueno, todo esto nos parece muy correcto y además muy necesario.
Pero lo que yo le pregunto es por los trabajadores afectados.
Hasta el momento parece que la empresa donde se produjo el incendio ha mantenido el empleo y su equipo se ha reubicado temporalmente en Barcelona.
Lo que está realizando esta empresa es admirable, ya que con esfuerzo pretende que se mantenga el empleo de su empresa.
Sin embargo, algunas empresas familiares no disponen de los recursos o de los medios suficientes para poder sacar adelante la empresa y mantener el empleo.

De las 11 empresas que resultaron afectadas en mayor o menor medida, 4 sufrieron daños elevados o quedaron totalmente destruidas mientras que las otras 7 sufrieron daños parciales.
Estas empresas están dedicadas al sector de la automoción, recuperación textil, productos cárnicos, productos de limpieza, materiales para espectáculos o accesorios para mascotas.

Me gusta nombrar este tipo de detalles, porque a veces hablamos de empresas como si fueran unos entes que están por ahí en el firmamento.
El Consell tiene que ser consciente de que las empresas conviven en un entorno fuertemente competitivo y perder actividad durante unos cuantos meses puede lastrar fuertemente los ejercicios posteriores, más si cabe teniendo en cuenta que en su mayoría estamos hablando de empresas familiares, que ya de por si lo tienen complicado y requieren de un esfuerzo sobrehumano para sacar adelante sus negocios.

Algunas de las empresas han tenido que subcontratar parte de la producción para no perder presencia en el mercado y poder seguir con la actividad, con el coste adicional que eso conlleva.
A su vez algunos trabajadores de las empresas afectadas afirmaban que tienen cierta incertidumbre sobre su futuro, evidentemente marcado por el futuro de las empresas y el apoyo que reciban de la administración.

El total de las empresas afectadas parcial o totalmente por el incendio representa cerca de 170 empleos.
A esto hemos de añadir las empresas que estuvieron varios días sin poder reanudar su actividad debido a que se estaban realizando varios trabajos de limpieza o simplemente por seguridad.

Â«Estamos en shock, no nos lo acabamos de creer.
Ayer teníamos la empresa y en cuestión de horas ya no.
La empresa tiene 52 años de historia y 20 familias se acaban de quedar en el paro.
Â» Esto afirmaba la responsable de una de las empresas afectadas.
También afirmó que necesitarían tratamiento psicológico.

Por eso le pregunto: ¿qué ha hecho el Consell para tratar que no se produzcan estas situaciones?
¿Es consciente el Consell que alguna de las empresas a las que afectó el incendio se está replanteando si continua con su actividad o no?
¿Ha mantenido el Consell contacto con las empresas afectadas por el incendio y con los trabajadores de esas empresas para comprobar su estado en las últimas semanas?
No son tantas empresas como usted decía.

Por otra parte, ¿en qué situación se encuentra la concesión de esos créditos por parte del Instituto Valenciano de Finanzas?
Lo más importante en todo esto, señor conseller, es la celeridad en las soluciones y no generar incertidumbre, sobre todo los trabajadores de uno de los polígonos más relevantes de la comunidad.
Incertidumbre la cual este Consell es un especialista en general.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora García.

Conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Hisenda i Model Econòmic:

Coincidim bastant i complementàriament de la descripció del que ha passat.
I efectivament tinc molt d'interés en contestar exactament a les preguntes que m'acaba de fer.
De fet, l'Institut Valencià de Finances ha estat en contacte amb les empreses afectades per l'incendi des del primer moment.

El 14 de febrer, sis dies després que es produïra l'incendi, el director general de l'Institut Valencià de Finances va anunciar un pla per a poder injectar liquiditat a les empreses afectades i que pogueren normalitzar l'activitat el més prompte possible.
En concret, l'IVF s'ha dirigit a 8 empreses afectades, oferint-les finançament i en 3 d'elles s'ha arribat a explorar un possible finançament.

Així mateix, el 7 de març, el director general de l'Institut Valencià de Finances i la secretària autonòmica d'Economia Sostenible, Sectors Productius i Comerç van mantindre una reunió amb representants de les empreses afectades a la qual també va assistir el gerent d'Asival, l'Associació d'Empreses del Polígon Fuente del Jarro i representants de la Confederació Empresarial Valenciana.

El director de l'Institut Valencià de Finances va informar als afectats que de manera immediata podien sol·licitar préstecs de la línia de l'IVF per a finançar inversions per a renovar instal·lacions amb una tramitació que es faria de manera urgent.
A hores d'ara s'han presentat dos sol·licituds que ja estan tramitant-se en unes condicions de tipus d'interés a preu de mercat, però amb una carència per la qual les empreses no hauran de pagar interessos fins l'exercici 2020.

Podem concloure, per tant, que a hores d'ara el problema generat per l'incendi del polígon Fuente del Jarro està acotant, no està resolt, està acotat, amb una solució pal·liativa per als treballadors i amb un procés obert amb les empreses per a trobar una per una les solucions més escaients perquè normalitzen la seua activitat el més prompte possible.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Anem a passar ara a la pregunta que formularà la diputada Mercedes Ventura, del Grup Parlamentari Ciudadanos, al conseller d'Educació.

Senyora Ventura, quan vullga.

La senyora Ventura Campos:

Moltes gràcies, presidenta.

Señor conseller, en esta ocasión voy a centrarme en la escuela pública, específicamente en la estabilidad del docente.

Como usted sabe, los diferentes sindicatos están molestos sobre sus políticas de consolidación del profesorado interino y, en especial, sobre la normativa de repetición de centros que propone su conselleria.
Este enfado ha llevado a que su propio sindicato se manifieste el próximo 27 de mayo en la marcha de la dignidad y que acampen también el 18, 19 y 20 de julio durante todo el día en la conselleria de educación.
Este es uno de los dos motivos que indican, lo indican y lo han indicado también en prensa.
Por ejemplo, Levante recoge que interinos, CPI y STEPV acuerdan movilizaciones.

Me llama la atención que quien ha articulado toda esta queja, claro está, apoyado por el resto de sindicatos es el STEPV, que entiendo que es un sindicato muy cercano a usted y también que ha creado la coordinadora de profesorado interino.
Sinceramente, ni los suyos están contentos con estas políticas.

Respecto a la resolución publicada en mayo sobre el procedimiento de adjudicaciones de puestos de trabajo no les ha sentado muy bien la modificación en cuanto a premiar la repetición del centro y a que mediados de curso les cambien las reglas de juego y también cambien el orden de la actual bolsa.

Por este motivo me gustaría preguntarle, ¿cuáles son los motivos de la modificación de los criterios de baremación en las bolsas de interinos de educación?

Gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Ventura.

Senyor conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies.

No s'ha modificat cap criteri.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Senyora Ventura.

La senyora Ventura Campos:

Gracias, por la respuesta.

Pues los sindicatos no opinan lo mismo.
Entiendo que este criterio, que sí que se ha modificado, de estabilidad, entiendo que es con fines de estabilizar la plantilla para mejorar la calidad educativa.
Esta es la respuesta que yo esperaba que usted me diera, porque es bueno para la calidad educativa, pero, ojo, tengo que decirle que es un parche a la estabilidad.

Este parche ha llevado y, como le he dicho, a la mayoría de los sindicatos a manifestarse y no están de acuerdo con esa normativa; no lo digo yo, lo dicen ellos.
Y esto es una información que tengo de ellos, incluso le voy a enseñar más titulares de prensa.
Â«Los interinos plantan cara a Marzà.
Â» La verdad es que el título no sé si le gustará o no, pero lo dice todo.

En este caso la prensa, como le he dicho, ya recoge que los interinos le han plantado cara, los suyos incluidos.
Y es normal porque no se pueden cambiar las reglas del juego a mitad de curso, porque deja en desventaja a los interinos que con mayor puntuación o por lo menos con menores opciones para elegir al centro el próximo curso tenían a pesar de la puntuación existente, por ponerle un ejemplo.

Hay gente que no solicitó una comisión de servicios el año pasado, porque se pensaba que las reglas del juego eran las mismas y pensaban hacerlo este año.
Por poner más ejemplos podíamos pensar en personas que quieren tener familia y dicen: pues este año no pido una comisión de servicio y la pido el año que viene.
O personas que lamentablemente han tenido una enfermedad o por otro tipo de circunstancias.

Lo que nos encontramos es que usted ha cambiado las reglas del juego a mitad de curso y los interinos se han visto que no pueden elegir, las opciones a elegir están bloqueadas y pone en peligro que, a pesar de tener mayor puntuación actualmente, que no pueden acceder por este bloqueo de la bolsa.
Así como podemos encontrar, como ya bien he dicho, que hay gente que por circunstancias que desee cambiar en este curso académico de plaza y tampoco pueda por este requisito.

Otro ejemplo, podemos encontrarnos que se elimine una especialidad en un centro, como es la madera.
Y este ejemplo es verídico, porque me lo han trasladado los sindicatos.
Le pongo este ejemplo de una persona que lleva veinte años trabajando y se queda sin trabajo por este requisito, porque se elimina esta especialidad y se queda el último de la bolsa.
Sinceramente, esta es la angustia que tienen muchos docentes y me gustaría que me diera respuesta a mí y a los sindicatos.

Además, creemos que este requisito es muy aleatorio y parte de su improvisación, porque se indica que solo repiten los que eligieron en julio y no los que eligieron en septiembre.
¿Por qué julio y no septiembre?
Sinceramente yo no lo entiendo.

Esta normativa, como bien he dicho, genera agravios comparativos y mucha gente se va a ver perjudicada.
Por eso le solicito que escuche a los diferentes sindicatos y a los docentes y si tiene que hacer esa modificación que se haga a inicio de curso y no cuando el curso ya iniciado y ya no se puedan tomar decisiones al respecto.
Que los docentes conozcan la normativa antes de elegir a principio de curso, como bien he dicho.

Finalmente, le solicito que no sea una falsa estabilidad, porque esto es una falsa estabilidad.
Y si usted desea estabilizar la plantilla de docentes, pues se deberían de crear plazas definitivas con concursos de traslados.
En este sentido, le invito que se sienta a negociar con los sindicatos y si quiere estabilizar las plantillas pues que también mire a ver qué estrategia, no le voy a decir yo la estrategia, usted es el conseller, pero qué estrategia sigue para poder hacer este tipo de estabilidad y este tipo de modificaciones.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Graicas, señora Ventura.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, senyora presidenta.

Gràcies, senyora diputada.

El cert és que vosté mescla conceptes com ningú.
Si el seu objectiu és marejar el personal, supose que el pot aconseguir, perquè deu estar marejada vosté.
Vaig a explicar-li les coses molt senzilles.

Mire la.
.
.
(Veus) Sí, és molt senzill.
No té res a vore la consolidació en els criteris que vosté diu que s'ha canviat de la baremació.
No s'ha canviat ningun criteri, no n'hi ha ningun criteri canviat.
Per tant, jo li explicaré què és el que hem fet, val?
, perquè no s'ha canviat ningun criteri de baremació i, per tant, no s'ha canviat ningun ordre de borsa.
Per tant, continue tot igual.
I, per tant, no mescle una cosa en altres, perquè no tenen res a vore.

La consolidació que implica la funcionarització del personal que ha estat treballant interí en les borses i que, durant anys i anys, ha estat en vacants, ja li ho vaig dir al ministre, estic d'acord que es faça una opció per tal que eixa gent guanye en estabilitat.
Per tant, és impossible convocar concursos de trasllats a gent que no són funcionaris, vull dir, perquè ho tinga clar.

I el que sí que hem fet és convocar concursos de trasllats a aquells que ja són funcionaris, el més gran de la història, l'any passat, i donant més estabilitat que mai.
Per això no queda quasi ninguna expectativa de destí.

Dels qui són interins, vosté diu: Â«La consolidacióÂ».
N'estem d'acord; de fet, ells ho saben.
I hem parlat en el ministre i li ho hem exigit, li ho vaig dir al Senat i li ho vaig dir també en la conferència sectorial.
Per tant, no mescle coses que no són.
Per tant, en això estem completament d'acord.

¿Quina és la novetat, que no és un canvi en la baremació?
Doncs, el que estava vosté intentant explicar i que m'agradaria intentar deixar-li ben clar, que és que aquells interins que han tingut una vacant a juliol.
.
.
¿Per què a juliol?
Precisament per a respectar l'ordre de borsa, perquè a juliol és quan es fa efectiu eixe ordre de borsa.
I, per tant, tots aquells que acaben el seu destí a final de curs i n'han de buscar un altre, per estricte ordre de borsa, trien el seu destí.

Per tant, respectant eixe estricte ordre de borsa, és com els donem l'opció que puguen continuar allí o no; ells són els qui van a decidir si volen continuar en eixe centre o no.
I, per tant, donem l'opció de tindre major estabilitat dins de la inestabilitat intrínseca d'un interí o interina -que no ens agrada i que li he de dir que ja hem parlat en el ministre perquè no passe, i li ho hem exigit-.
Però estem diguent que és respectant estrictament l'ordre de borsa.
Per tant, no mescle unes qüestions en altres que no tenen res a vore, no tenen res a vore.

Per tant, donem l'opció perquè puguen consolidar durant un any, és a dir, que puguen repetir en el lloc on estan, per a donar major estabilitat a la plantilla i donar també, com no potser d'una altra manera, millor estabilitat als xiquets i xiquetes, que és al final pels quals estem lluitant totes i tots.
I, per tant, explicar-ho clarament perquè quede ben definit.

I no només això.
El que vosté deia de confondre la gent.
Només dir una coseta.
Abans deia que si tots els anys anem a anar reduint concerts, ja li dic que no.
Perquè enguany s'acabava el contracte, es renova per a quatre anys.
I, per tant, aquells que renoven, renoven per a quatre anys.
Per tant, no mescle qüestions, no confonga la gent.
I n'hi haurà per a quatre anys, si no és que incomplixen els concerts.

I només dir-li una coseta més.
Vosté deia també que si haguérem aplicat estrictament allò que vosté deia de.
.
.
, el que diu el decret de l'ordre, per què no és el 20% de compensatòria.
Perquè només hagueren hagut tres centres que ho hagueren tingut.
Perquè resulta que hem fet.
.
.
, hem aplicat eixos criteris de compensatòria i, mirant-los, hem ordenat.
A pesar que, sap què?
Que tenen un 0% de compensatòria, un 0,1, un 1,3; d'eixes magnituds estem parlant.
Per tant, no vinga a dir-me que atenen majoritàriament a necessitats educatives especials o de compensatòria, si tenen un 1,3 de compensatòria o un 0%.
Per tant, no confonga tampoc la gent.

I només dir-li que, evidentment que.
.
.
Ha ensenyat una foto que no és actual.
Per tant, reviseu també.
Eixa foto no és de ninguna concentració d'ara, pot vore-ho al peu de la fotografia.
Per tant, revise's també les seues fonts.

I no només això, sinó que li faig revisar el que vosté va escriure en el seu blog.
(Veus) Sí, sí, reviseu i parleu en el periòdic.
Va mirar en el.
.
.
, el que vosté va escriure en el seu blog, i va dir que quan anàrem a Finlàndia ens trobaríem una sorpresa i que voríem com estan prioritzant l'educació.
Només vaig a dir-li una qüestió: el 98% és pública.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Passem a la pregunta número 794, que formula la diputada Fabiola Meco, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, també al conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.

Senyora Meco, quan vullga.

La senyora Meco Tébar:

Bona vesprada.

Senyor Marzà.

La rentabilidad, como bien sabe usted, es un buen objetivo para un buen gestor público que administra los fondos de todos.
Pero, ¿de qué hablamos, cuando hablamos de rentabilidad?
¿Qué es rentable y qué no lo es, cuando hablamos del ejercicio de la gestión pública?
¿Hablamos de un rédito únicamente económico o hablamos de un rédito social, cultural, ambiental?
¿De qué hablamos, cuando hablamos de rentabilidad en el ámbito de la compra pública?
¿Por qué optamos; optamos por los números u optamos por el territorio y los habitantes?

En Podem tenemos claro que no podemos hablar solo de beneficios económicos y que tampoco podemos tener una visión cortoplacista.
Por ello, como usted bien sabe, impulsamos la moción de compra pública responsable, que se aprobó en septiembre de 2016 y que los criterios están recogidos en la guía de contratación pública responsable.

Pero, en los centros educativos, esta carrera por reducir el gasto y aumentar los ingresos es aún más acuciada.
Los gestores arañan cada céntimo a los proveedores.
Y los arañan porque, como usted bien sabe, parte de los beneficios monetarios de los comedores escolares se destinan a mejoras del centro que la propia conselleria no alcanza a cubrir por falta de fondos.

En esta situación, es muy difícil mantener el planteamiento de que los beneficios sociales y ambientales sean mirados como una prioridad.

Queremos…, quisiéramos ver una apuesta clara por parte de la conselleria por una compra pública vinculada al mantenimiento del tejido social y laboral en el propio territorio, y por la cercanía de proveedores y empresas adjudicatarias.

Quisiéramos ver una reducción de la huella de carbono que el mismo transporte de productos supone.

Quisiéramos ver una apuesta por la salvaguarda de la pequeña y de la mediana empresa de nuestra comunitat.

Pero, mire, el acceso a la información pública de pliegos de condiciones ha generado…, está generando una barrera técnica, un nuevo elemento de desigualdad que provoca que solo quien tiene mejores herramientas y más empleados dedicados a la gestión de esta información puede acceder a ella.
Eso significa, señor conseller, que suelen ser las grandes empresas las que mejor manejo de la información tienen, es decir, las que obtienen una ventaja.

En este sentido, señor conseller, ¿de qué forma la conselleria puede velar por esa apuesta social de compra responsable, sin interferir en las competencias, por parte de los directores de centros y consejos escolares?
¿Cómo fomentar la transparencia, cómo hacer respetar los principios de la transparencia para que cualquier interesado, no solo esas empresas grandes, pueda acceder a los pliegos y a las licitaciones públicas?

Le pregunto, señor conseller, si hay previsión de realizar lotes en la licitación para facilitar, precisamente, esa apuesta por esas pequeñas y medianas empresas.

En definitiva, ¿cómo hacer viable que no estemos preocupados de números, sino que estemos preocupados por el territorio y sus habitantes?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Meco.

Conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Gràcies, presidenta.

Gràcies també, diputada.

Igual que en el darrer ple li vaig contestar al seu síndic que, evidentment, compartíem la visió pel que fa a la contractació pública i que els criteris sigueren uns criteris.
.
.
, els criteris socials pesaren més, i vam dir també que estàvem treballant per a canviar eixos criteris, intentar arribar molt més lluny, evidentment que li agarre el guant de la seua intervenció.

I dir-li que sí, que estem treballant en eixe sentit, en la mateixa direcció que s'encarrega de les contractacions i pel que fa, sobretot, al funcionament dels menjadors.
També hem fet un grup de treball que està incidint en eixe sentit, per tal d'intentar incentivar els centres educatius per tal que contracten també aquelles empreses a incentivar, a ajudar, respectant la llei de contractes, evidentment, i les competències dels directors i directores i dels consells escolars que, como vosté ha definit, són els qui tenen la competència en este sentit i en el nostre territori, per tal d'aproximar molt més a eixos contractes.

Per tant, ja existixen experiències molt interessants en molts centres educatius.
De fet, molts d'ells estan canviant i estan virant cap a empreses més xicotetes i algunes d'elles -moltes, de fet- que tenen els valors de la proximitat, la sostenibilitat i els materials.
Per exemple, el menjar ecològic és una de les prioritats que estan tenint molts centres educatius.
I, gràcies a eixes bones pràctiques, estem treballant per tal de fer-les extensives i, per tant, que el conjunt dels centres educatius coneguen eixes bones pràctiques i les puguen replicar.

Dir-li que ens preocupa, i ens n'ocupem, tot allò que està a les nostres mans per anar canviant eixe model.
I, per tant, és necessari que fem eixe canvi, i estem acompanyant els centres educatius en eixe sentit.
I, evidentment, respectant, com hem dit en altres ocasions també, la legislació vigent.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Senyora Meco, per a (inintel·ligible) .
.
.

Molt bé, quan vullga.

La senyora Meco Tébar:

Señor conseller, en su respuesta decía usted que han creado un grupo de trabajo.
En aras a facilitar y en aras al consenso social, si no tiene inconveniente, me gustaría saber quién conforma ese grupo de trabajo, con qué entidades o con quién está trabajando en ese grupo de trabajo.

Y hablaba usted también, en su respuesta, de las buenas prácticas.
¿Tiene pensado su conselleria elaborar unas instrucciones de esos pliegos de contratación pública dirigidos a esos colegios?

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias.

Quan vullga.

El senyor conseller d'Educació, Investigació, Cultura i Esport:

Sí, gràcies.

Primer que res, dir-li que hi va haver, de fet, alguna reunió també a Les Corts, en què van participar alguns representants també de la conselleria d'agricultura i medi ambient, per tal d'intentar aproximar molt més aquestes pràctiques, bones pràctiques que vosté també n'està a favor i que n'està d'acord.
Per tant, seguirem treballant en eixe sentit.
I l'anime també perquè puguen participar o que ens puguen dir, si volen, persones que pensen que puguen ser expertes que puguen ajudar a buscar estes solucions.

Farem tot allò que estiga a les mans i tot allò que siga suficient per a poder millorar, en eixe sentit, les contractacions públiques.
I, per tant, evidentment que farem el que vosté ens ha demanat i ho farem conjuntament, si vosté també ho vol.

Així que gràcies i gràcies també per la seua aportació.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, conseller.

Passem ara a la següent pregunta, que formularà el diputat del Grup Parlamentari Popular, el senyor José Sala, al conseller d'economia sostenible.

Senyor Sala, quan vullga, pot començar.

El senyor Salas Maldonado:

Señor conseller, ¿puede explicar su postura, con respecto a la patronal autonómica y las reuniones mantenidas al margen del Consell?

La senyora vicepresidenta primera:

(Inoïble) … conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

Senyor diputat, dir-li que aquesta conselleria i aquest conseller, com no pot ser d'una altra manera, sempre ha respectat la independència de les diferents patronals.
Considerem que és legítim que les patronals s'autoregulen i s'autogestionen i, a més a més, siguen, torne a repetir, independents, al marge del poder polític perquè, si no, ja sabem què es el que passa.

I dir-li que sí que hem dit, clarament, que des del govern creem que, al marge de com vullguen organitzar-se, sí que ha d'haver un interlocutor vàlid, d'àmbit autonòmic, en què sí que pugam interlocutar per a traçar, fins i tot, línies de millora per a la ciutadania del País Valencià.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies.

Senyor Sala.
.
.

El senyor Salas Maldonado:

Gracias, presidenta.

Señor Climent, ¿ve usted lo que pasa?
Usted dijo que no quería hablar de horarios comerciales y que lo resolviesen otros, y el comercio le ha hecho caso.
(Rialles) Para que luego digan que usted no manda.

Y tanto la Confederación Empresarial Valenciana como ANGED, Cecoval o Asucova, cansados de ver que esto no lo arreglan ustedes y que cada vez la lían más, han decidido sentarse ellos para hablar de horarios comerciales, pero sin ustedes, para intentar llegar a un acuerdo sin que el Consell intervenga o, lo que es lo mismo, sin que intervengan ni usted ni su director general.
Eso sí, ya veremos luego si es el modelo que a ustedes les gusta, porque, en esto de los modelos, la verdad es que son ustedes muy raritos.

Señor Climent, no se lo tome usted a mal, pero lo cierto es que hacerle a usted una pregunta es muy aburrido, (el conseller, amb el micròfon desconnectat i rient, diu: Â«Pues, no me la haga.
Â») porque uno ya sabe de antemano lo que usted le va a contestar, lo mismo de siempre.

Entienda usted que lleva dos años y siguen ustedes sin solucionar nada.
Puede que a usted esto no le parezca mucho tiempo y que quiera emplear la legislatura entera para orientarse en el tema de horarios.
Si es así, conseller, nos quedan dos años más para seguir hablando de horarios comerciales, suponiendo que ustedes se soporten entre ustedes, cosa que, la verdad, cada vez la veo más difícil.

Con lo cual, al final, tendremos que solucionarlo nosotros, como tantas y tantas cosas que ustedes prometían que iban a solucionar, pero que, a la hora de la verdad, humo, señor conseller, humo y solo humo.

Pero, señor Climent, ya le dije que no se me fuese usted abajo, que yo, sinceramente, le he tomado aprecio y no quiero yo un conseller deprimido y hundido, y menos usted, que es de carácter alegre y jovial.
(Rialles) A ver si esto ahora le va a interrumpir el buen trabajo que lleva.

Además, conseller, anímese, hombre, que seguro que cuando usted termine de contestarme todos los diputados de su derecha le van a aplaudir, todos los que no se hayan dormido, claro, aunque muchos de ellos piensen que todo esto es una chapuza, como diría el señor Echávarri -que, por cierto, es otro de los que lo está bordando-.
Y seguro que sus aplausos hacen que usted se vaya otra vez arriba.

Señor Climent, no quería, pero no puedo.
Será por la curiosidad, será por eso.
Pero no me puedo resistir a preguntarle.
Lo siento de verdad.
Le tengo que preguntar por su viaje a Singapur.
Porque el de Cuba, hombre, el de Cuba estuvo bien, sobre todo para uno.

Pero el de Singapur tuvo que ser emocionante.
Menudo hotelazo, qué pasada.
Y si no, la habitación.
Menuda cama.
Esto sí que es impresionante.
Dormir aquí tiene que ser maravilloso.
¿Y el restaurante?
El restaurante, vamos, para comérselo todo.
(Rialles) En fin, ya le digo que es impresionante.
Pero bueno, la verdad, conseller, es que usted tendiendo puentes comerciales con otros países se la pinta solo.
Es usted tremendo.

Pero ya le digo, lo de Singapur tuvo que estar pero que muy bien.
Además, usted dijo en sus declaraciones a la vuelta que le sirvió para darse cuenta de que el capitalismo mata.
Cinco días para llegar a esa conclusión, conseller.
Hombre, conseller, para sacar esa conclusión tan pablista no hace falta irse cinco días a Singapur, al hotel Ritz y a cenar al restaurante Palm Beach Seafood, digo yo.

Con una llamadita de teléfono a don Pablo, se lo hubiera dicho él.
Y eso que nos hubiésemos ahorrado todos los valencianos.
Pero, cuénteme usted lo de la limusina…

La senyora vicepresidenta primera:

Atinga's ara a la pregunta.

El senyor Salas Maldonado:

…que yo nunca he subido en ninguna, y la verdad me hace mucha ilusión.
Yo me lo imagino a usted subido en ese pedazo coche, como a Richard Gere…

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Salas, la pregunta por favor.

El senyor Salas Maldonado:

.
.
.
en la película de Pretty woman.
(Rialles)

La senyora vicepresidenta primera:

La pregunta.
Llevamos unos veinte segundos.
Si es tan amable, y acabamos y pregunta.
Por favor.

El senyor Salas Maldonado:

Paseando por ese Singapur que tiene que ser espectacular…

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Salas, tiene que hacer la pregunta.

El senyor Salas Maldonado:

…tuvo que ser… Esta es la pregunta.
Tuvo que ser una pasada.
Seguro que sí.
Pero cuéntemelo usted que fue quien lo vivió.

En fin, conseller…

La senyora vicepresidenta primera:

Sí.
Tiene que hacer la pregunta ya, porque llevamos cuarenta y cinco segundos.

El senyor Salas Maldonado:

Presidenta, esta es la pregunta.

La senyora vicepresidenta primera:

Pues venga.
(Remors)

El senyor Salas Maldonado:

Es que.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Bueno, pues si es esa la pregunta, se ha acabado el tiempo, porque llevamos cincuenta y tres segundos.

El senyor Salas Maldonado:

Pues si me deja, acabo.

La senyora vicepresidenta primera:

Ya la pregunta.

El senyor Salas Maldonado:

Si me deja, acabo.
(Aplaudiments)

En fin, el caso es que dos años después, seguimos en la casilla de salida, y usted no hace más que tirar el dado y no saca un cinco ni por casualidad.
Y que otros han decidido seguir jugando y terminarán la partida y usted todavía tiene las fichas en casa.

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Salas, por favor…

El senyor Salas Maldonado:

Lo triste, conseller, es que esto.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Haga la pregunta ya o le tendré que quitar el micrófono, por favor.

El senyor Salas Maldonado:

Presidenta, entiéndame usted, si quiere.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Señor Salas, tiene usted cuatro minutos para hacer la pregunta.
Estamos siendo generosos y tiene un minuto.
.
.

El senyor Salas Maldonado:

Gracias por su generosidad.

La senyora vicepresidenta primera:

Por favor, concrete la pregunta ya.

El senyor Salas Maldonado:

Pues nada, que ya sabe las reglas del juego.
Que esto no es el parchís y que usted con tres seises seguidos, que es lo que saca, se va a casa.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Bueno, pues, señor conseller.
Está en su derecho.
Está en su derecho a contestar lo que considere, si es que ha entendido la pregunta.
Cuando quiera señor conseller.
(Remors) Por favor, venga.

Anem a vore si acabem.
.
.
Senyores diputades, per favor, a vore si podem acabar la pregunta.
A vore si deixem el senyor conseller que puga fer la seua intervenció, que no resposta.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

La veritat és que dóna per a molta improvisació el poc rigor que ha demostrat el senyor diputat.
Perquè si pregunta per la patronal autonòmica i se'n va per peteneres, aleshores, qualsevol en este món pot ser diputat i treballar per als valencians i valencianes.
(Aplaudiments) Ho sent molt, eh, ho sent molt.
Qualsevol.
Qualsevol.

Mire, primer, vaig a donar-li… (Veus)

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

.
.
.
les gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor, per favor deixen el conseller que s'expresse sense interferències, per favor.
Sí, senyora.
Senyor conseller, continue, per favor, si són tan amables.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Vaig a donar-li les gràcies per les galanteries.
Això, la veritat, sense cap ironia.

Però després vostés utilitzen el mateix modus operandi de sempre.
Filtren, o veuen en premsa, i li donen validesa.
Encara que saben que és mentira.
Encara que saben que és mentira.
I si no, respecte a tot el que vosté ha dit, que es va publicar en un mitjà de comunicació, pregunte-li al senyor Máximo Buch.
Pregunte-li al senyor Máximo Buch, i li ho explicarà amb pèls i senyals, com a mi m'ho ha explicat.

I a partir d'ahí, podem parlar de realitats, de veritats i no de mentires i d'interpretacions com les que vosté fa contínuament cada vegada (aplaudiments) que parla ací, sense arreglar absolutament res.

I mire, li ho dic tot, li ho dic tot.
El temps ho madura tot.
El temps ho madura tot.
Vostés, si volen fiscalitzar la gestió d'este conseller i d'esta conselleria i d'este govern, haurien de treballar una miqueta més, una miqueta més, i anar al fons de la fiscalització.
I jo li dic que esta conselleria està oberta perquè vosté qualsevol document que demane el tinga en pèls i senyals.

I, si no el té, m'ho diu.
A partir d'ahí, vostés podran fer una fiscalització mínimament decent, perquè el que estan fent i tot el que vosté ha dit és d'una indecència supina.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Anem a passar a la pregunta número 853, que formula el diputat senyor Vicente Casanova, del Grup Parlamentari Popular, al conseller d'Economia Sostenible.
Senyor Casanova, quan vullga, pot començar.

El senyor Casanova Claramonte:

Gràcies, senyora presidenta.

Jo, senyor conseller, vaig a fer-li una pregunta des de les dades.
Lamente que les dades que tinc són els que vosté m'ha donat.
No en tinc de millors, perquè són els que vosté m'ha donat.
No faig ningun juí de valor, eh?
Estic dient una realitat.

Mire, el pasado 20 de abril este diputado que le habla hacía públicos los datos sobre la bajísima ejecución presupuestaria de diversas líneas de su conselleria, que usted mismo me había proporcionado el día 29 de marzo, como respuesta a nuestras preguntas escritas.

Ese mismo día 20 de abril, en nota de prensa, usted me contestaba literalmente que Â«le hemos explicado un millón de vecesÂ», home, un poc exagerat pareix vosté al manejar els números, aixina s'entenen certes coses.
(Rialles)

Decía, Â«le hemos explicado un millón de veces a Vicente Casanova, o sea, a un servidor, que es imposible culminar la mayoría de ayudas en un año natural, y que es una perversión analizar la ejecución de los presupuestos en diciembre y mirando la columna de pagos y no la ejecución.
Por lo que parece, -referint-se a mi- que no lo entiende o habrá que emplear más pedagogía para que lo entienda.
No debería de confundir ejecución con pagosÂ».

Eixa és la nota de premsa que vosté va fer pública eixa mateixa vesprada.
Jo, que des de sempre he segut molt aplicat, sempre, pensé que sería bueno darle al señor conseller la ocasión de que me lo vuelva a explicar una vez más, alcanzando el millón y una veces, y por eso le formulo la siguiente pregunta:

¿Cuáles son las razones que justifican la baja ejecución presupuestaria del ejercicio 2016 en materia de economía social, comercio y consumo, política industrial y energía de su conselleria?
Pero le sugiero, para que le entendamos un servidor y toda la cámara, que nos explique también qué entiende usted por ejecución presupuestaria.

Puesto que en cuatro años que he sido concejal de hacienda, doce años de alcalde y casi dos de diputado, total diecisiete, nunca he visto la columna Â«ejecutadoÂ» en los informes de seguimiento presupuestario.
He visto Â«obligaciones reconocidas netasÂ», o Â«pagosÂ», pero no nunca Â«ejecutadoÂ».
En su libro, tampoco está.

Tampoco aparece el término ejecutado en los informes de seguimiento presupuestario de La Generalitat, por lo que deduzco que es un invento suyo para enmascarar la realidad de su nula gestión, que son datos que usted no me ha dado.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Casanova.

Conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

ADOC, es diu ADOC.
De totes maneres, senyor diputat.
.
.
, la columna ADOC, perquè ho tinga clar.
Vaig a contestar-li a la pregunta, i jo li diria que respecte a eixa pregunta que vosté em fa, dir-li que l'execució pressupostària no ha segut baixa, a pesar de tots i cadascun dels condicionants que vostés ens van deixar.
(Aplaudiments)

El senyor Casanova Claramonte:

Mire, senyor conseller.
.
.
Puc parlar ja?
Sí?

Los datos, sus datos.
.
.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Ara li'ls tornaré a donar.
.
.

El senyor Casanova Claramonte:

No, mire: es esta la seua firma o li l'han falsificat?

Confirma la bajísima ejecución presupuestaria de su conselleria.
Usted quiere confundirnos y trata de ocultar la realidad, evitando darnos información de los pagos efectuados y de las fechas de pago de las ayudas de su departamento, para ocultar su falta de ejecución presupuestaria.
Insisto, le habíamos pedido datos de obligaciones reconocidas y de pagos, y usted no nos ha querido los datos de los pagos efectuados.
Por lo que nos hemos visto obligados a reclamarlos.

El pasado 24 de enero, usted anunciaba, y así lo recogieron los medios, que con un 90% del presupuesto ejecutado, 2016 no ha sido un año perdido.
Las mentiras, señor conseller, tienen las patas muy cortas.
Y la realidad es la que venimos denunciando reiteradamente.
La conselleria de Economía está paralizada por la inacción, por su inacción, y ha dejado en mínimos la ejecución de las políticas industriales de la comunitat en el ejercicio 2016.

Mire, la realidad de las cifras, de sus cifras, señor conseller, es que la gran mayoría de los programas de su conselleria han quedado prácticamente en blanco.
Y, como tendré ocasión en la interpelación de seguir abundando en este tema, no voy a detallarle partida por partida ahora de lo que ha sido su año -luego lo haré- desde el punto de vista presupuestario.

Pero datos en la mano, señor conseller, con sus datos en la mano, se pone en evidencia que usted ha perdido un año, y lo que es peor, lo ha hecho perder a los valencianos.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Casanova.

Conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor diputat, senyories.

Mire, vaig a intentar ser molt didàctic i vaig a detallar-li les taxes d'execució pressupostària de l'any 2016 en aquesta conselleria.
I després també, ja que vosté ja ha introduït el tema de la interpel·lació, li explicaré quants milions van deixar de deute vostés, que ha hagut de pagar esta conselleria i este Consell en fa molt poquet de temps.
I això ho ha de tindre en compte.

Mire, programa 322.
55, emprenedors, cooperativisme i economia social.
El 74,33% de la dotació pressupostària en aquest programa es va executar a nivell de compromisos de despesa, dels quals el 99,66% d'aquestos es va convertir en obligacions reconegudes, és a dir, 74,08% del pressupost.

Programa 443.
10, protecció als consumidors.
El nivell de compromisos de despesa va aconseguir el 77,04% i, d'aquesta xifra, el 97,54% es va traduir en obligacions reconegudes.
75,14 del pressupost.

722.
20, política industrial.
Els compromisos de despesa van aconseguir el 81,80% de la dotació pressupostària, sent el 99,94 d'aquestos obligacions reconegudes, 81,75 del pressupost.

Programa 731.
10, energia.
Compromisos, 88,42% del pressupost, dels quals el 99,83% es va materialitzar en obligacions reconegudes.
88,27 del pressupost.

761.
10, ordenació i promoció comercial.
El 92,85 del pressupost es va convertir en compromisos de despesa, dels quals el 97,41 van ser obligacions reconegudes.
Total del pressupost, 90,44.

Programa 762.
10, comerç exterior, amb un 93,20% de compromisos de despesa sobre el pressupost i un cent per cent d'obligacions reconegudes sobre aquests últims, és a dir, un 93,20 del pressupost.

Pense que són números a considerar.
A més a més, li recomane que faça un repàs d'execució dels altres anys, amb un resultat d'execució molt i molt eficient en aquesta conselleria.
I no vaig ara a posar-li exemples, però sols li diré que el reconeixement d'obligacions de la secció 11 es va situar entre nou i tretze punts per sota de la mitjana de La Generalitat en el període 2011-2014.

Per altra banda, he de dir-li que la crítica utilitzada per vostés de l'existència de baixos nivells de pagaments, caldria formular-la en un altre debat, encara que després crec que tindrem temps de poder parlar-ne.
I sap vosté que l'infrafinançament que patim i que aboca a situacions crítiques de tresoreria, amb ajornaments fins als donatius del senyor Montoro via FLA.

A més a més, li he de dir, i vosté ho sap, que cal tenir en compte que en 2016 es va produir el canvi en el model de tramitació de subvencions, l'aplicació d'eixa Llei 1/2015 que vostés van deixar perquè altres aplicaren, perquè tenien clar que no anaven a continuar gestionant.
I açò suposa la necessària aprovació de bases reguladores de les subvencions de manera independent a les convocatòries mateixes.
I sap que té una tramitació molt complexa.
Al 2016, fins a 26 noves ordres de base van vore la llum, la qual cosa ha suposat un esforç considerable que ha provocat el retard de l'execució del pressupost.
Retard, única i exclusivament.

I a més, per primera vegada, tenim el pla estratègic de subvencions.
Document necessari i obligatori d'acord amb la llei general de subvencions que, des de l'any 2003 vostés no feien i tenien aparcat.
I he de dir-li una altra cosa.
Imagine tot eixe treball si ha donat fruit, perquè en estos moments s'han publicat o signat de la secció 11 de conselleria del 2017 els 65% de convocatòries, de l'Ivace el 50%.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

.
.
.
i del Servef el 83%.
Per tant, crec que el treball que estem fent és un treball rigorós, seriós i està arribant als sectors productius, que és pel que estem treballant.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Anem a continuar amb la pregunta 769 que formularà la diputada Noelia Hernández del Grup Parlamentari Socialista també al conseller d'economia sostenible.
El micro, no?
Ara li'l llevaré jo, però.
.
.

Señora Hernández, cuando quiera.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Buenas tardes, señor conseller.

A principios del año pasado se aprobó en este parlamento una iniciativa de nuestro grupo para crear la ley de áreas que impulse y regule las áreas empresariales de la Comunidad Valenciana.
Entre las medidas que se incluían estaba la creación de una herramienta que sirviera para localizar, identificar y censar el suelo industrial disponible en nuestro territorio.
¿Por qué?
Pues, como ya hablamos en el último pleno, para una empresa que quiera realizar inversión productiva la ubicación va a ser clave a la hora de tomar la decisión final.

La burbuja inmobiliaria que llevó a un crecimiento insostenible en la construcción residencial también tuvo los mismos efectos en la construcción de equipamiento industrial.
Como consecuencia, tenemos polígonos y zonas industriales vacías, algunas áreas que parecen lugares fantasmas, algunas ni siquiera terminadas e inversiones que no han tenido absolutamente ningún retorno.
Sin que hubiera ninguna preocupación por parte del anterior gobierno ni ninguna medida que intentara solventar este problema.

Durante mucho tiempo hemos olvidado que los polígonos son un barrio más de los municipios que, aunque contribuyentes netos, porque contribuyen de manera directa a los impuestos de los ayuntamientos y de las autonomías y del estado, necesitan inversión pero también necesitan atención, puesto que son claves para atraer riqueza y empleo a las diferentes localidades.

Algo increíble en su momento cuando preparamos esta iniciativa es que no se supiera cuantos polígonos había en Comunidad Valenciana en ese momento, en qué situación estaban, ni siquiera que hubiera habido una estrategia industrial de comercialización y atracción de inversiones ofertando el suelo disponible que había en la Comunidad Valenciana, no sólo el público sino también el privado.
Nunca se ha hecho una estrategia industrial que contemple y valore lo que supone el suelo industrial de calidad para las empresas inversoras.

Es más, en la era de internet, podríamos tener una herramienta que sirviera para aglutinar toda la oferta y las condiciones de estas para las empresas que estuvieran interesadas, facilitando la colocación del suelo que ya existe sin necesidad de construir y construir y siendo más eficaz con los recursos que ya tenemos y están disponibles.

Muchas veces se impulsa la creación o la construcción de nuevos parques con la excusa de que no hay suelo disponible cuando quizá tengamos oferta en esa comarca en una zona cercana, pero ni siquiera lo sepamos.
No sepamos que existe ese suelo a disposición de las empresas interesadas.
Con una estrategia que case al final oferta y demanda, podemos atraer y facilitar la vida de las empresas que quieran permanecer en nuestra comunidad.

Además de esta forma se consigue implicar a los ayuntamientos para participar en una competencia sana con el resto de localizaciones dentro del nuestra autonomía, pudiendo incentivar las mejoras y la conservación de los espacios para el desarrollo de la actividad económica.

Hace unos meses su conselleria hizo la presentación de esta nueva herramienta denominada Mapa de Suelo Industrial que viene a recoger, a satisfacer todas estas necesidades que no estaban cubiertas hasta ahora en la estrategia de política industrial de la comunidad y que poco a poco está incluyendo todos los equipamientos de nuestra comunidad.
Por eso quisiera que me contara o que nos contara a este respecto cómo ha sido concebida, cuál va a ser su funcionamiento y el objetivo de la herramienta del Mapa de Suelo Industrial.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora Hernández.

Senyor conseller, quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Senyora presidenta.

Senyora diputada.

Primer confirmar que tot el tema en l'àmbit industrial estava deixat de la mà de Déu -és de veres- i sense una planificació clara de cap on volíem anar en l'àmbit (tus) -perdó- de la indústria, no?
I per això hem hagut de començar, nosaltres, a treballar en un pla estratègic de la indústria del nostre territori i acompanyar-lo de diferents instruments.
Estem treballant la llei d'àrees industrials.
Si tot va bé prompte vorà la llum o arribarà a la cambra el Punt d'atracció d'inversions.
Estem treballant en el tema de la seguretat industrial que és importantíssim per a nosaltres.
Tenim un pla ja damunt de la taula que estem treballant en el mateix empresariat.

I una altra eina que per a nosaltres és important i, a més a més, jugant des de la transparència i no des de l'opacitat com s'ha vingut jugant els darrers anys, el que tot el món sàpia que té esta ferramenta doncs va a donar moltíssimes possibilitats de dinamitzar la nostra economia.

Per tant, aquesta ferramenta a través (inintel·ligible) .
.
.
de cerca es pot seleccionar o es poden seleccionar les àrees industrials determinades en funció de la seua grandària, serveis i localització.
A més, he de dir que és una ferramenta que mitjançant un visor s'obté tota la informació relativa a cadascun dels polígons industrials que se seleccione, així com la seua localització exacta i la distància a les principals infraestructures de comunicació i transport.

He de recordar-li que l'últim cens de polígons industrials al nostre territori es va realitzar al 2006.
Des de llavors no s'havia fet cap actualització.
A més, en aquest cens s'incloïa tant el sòl desenvolupat com el que estava únicament planejat, generant així una distorsió respecte a la realitat del sòl executat.
Per tant, amb el Mapa de Sòl Industrial es pretén actualitzar el cens de polígons al País Valencià i posar-ho a la disposició de tota la societat mitjançant una eina accessible i molt senzilla d'utilitzar.

El procediment és el següent: una vegada rebuda la fitxa emplenada pels diferents ajuntaments o associacions empresarials de polígons industrials privats, s'accedeix a l'editor del visor per introduir les citades dades.
A hores d'ara la gestió de la plataforma web la realitza personal de l'Ivace, parcs empresarials, i l'actualització de les dades és cada dia a les 20 hores.
Puc dir-li que des de la posada en marxa d'aquesta plataforma les visites han sigut en el mes de març 711 i en abril 473.

I respecte a la seua incidència, vosté ja ho ha nomenat.
Volem que es convertisca en una eina estratègica per al desenvolupament de la política de sòl industrial al nostre territori a través d'una visualització completa del sòl industrial executat en el mateix.
Per què?
Perquè el Consell puga prendre decisions estratègiques en matèria de desenvolupament de nou sòl industrial, planejar millores d'infraestructures per a afavorir els polígons industrials aïllats, dissenyar programes d'ajudes per a zones amb necessitat de creixement industrial o redistribuir els recursos per a ajudar a la consolidació de zones estratègiques en funció de la proximitat a infraestructures de comunicació.

Volem ajudar a la promoció de sòl industrial disponible en tot el nostre territori.
Aquesta és una eina oberta que permet a qualsevol interessat o interessada instal·lar-se al nostre territori, localitzar el sòl industrial que per a infraestructures, serveis o localització millor s'ajuste a les seues necessitats i li pot guiar en la implantació del seu nou projecte.
És important tenir en compte que està inclòs tot el sòl industrial desenvolupat, tant privat com a públic.
És a dir, s'intenta que no es perda cap oportunitat per al desenvolupament de nous projectes per falta d'informació.

I en tercer -i no vaig a repetir-me- el que vosté ha dit.
Volem estar al costat dels ajuntaments, volem implicar als ajuntaments i volem que els ajuntaments vegen esta eina com una possibilitat també d'enriquir el seu territori i dinamitzar l'economia també en l'àmbit bàsicament local.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Passem ara a la següent pregunta, penúltima, 704 que formula el diputat Josep Francesc Almeria, del Grup Parlamentari Podemos-Podem.
Ací diu formulada pel.
.
.
diu, formulada per Josep Francesc Almeria.
Però presentada per estos.
.
.
(Veus) Pregunta que formularà el diputat Josep Francesc Almeria i Josep Antoni Montiel al conseller d'economia.
Tinc un aclariment que diu que serà formulada pel senyor Almeria.
Però bé.
.
.
Si la.
.
.
La formularà algú dels dos, supose.
O n'hi ha alguna errada?
Passem a la següent.
(Veus) Està retirada?
Doncs, serà una errada del guió.
Molt bé.
(Se sent al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball que diu: Â«Jo la tenia, jo la tenia.
Â»)

Passarem doncs.
.
.
Serà una errada, a la millor, en transcriure-ho al guió, però no estava.
.
.
Val.
L'última aleshores seria 842 que formula el diputat Antonio Estañ, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, al conseller d'economia.

Senyor Estañ, si és tan amable de.
.
.
Molt bé.
Quan vullga pot començar.

El senyor Estañ García:

Moltes gràcies, presidenta.

Bona vesprada, conseller.

Los cursos de formación profesional para el empleo, según su definición oficial, están destinados a personas en situación de desempleo con el objetivo de adquirir o perfeccionar su nivel de conocimientos, con el fin de facilitar su inserción en el mercado laboral y contribuir a la promoción del autoempleo.
Y son una parte fundamental de la actividad del Servef en las competencias de empleo que tiene La Generalitat.

Uno de los principales problemas de estos cursos es justamente su propia función, es decir, si la cumplen.
Si estos cursos se desarrollan en una estrategia amplia para que verdaderamente sirvan a las personas que se encuentran en esta situación personal tan increíblemente delicada, siendo que en muchos casos se constituyen y se piensan como algo que tiene sentido en sí mismo.
Es decir, como una especie de pasatiempo y no como una forma de verdaderamente poner freno al paro estructural y al drama que resulta y que tenemos en nuestra sociedad española y aquí en la Comunitat Valenciana.

Si esto no fuera suficiente, si la función de estos cursos destinados a solucionar esta situación de emergencia social no fuera suficiente, estos cursos lamentablemente han sido protagonistas de diversos casos de corrupción de forma prácticamente estructural en toda España, ocasionando diversas investigaciones, así como comisiones de investigación en diversos parlamentos, habiendo sido protagonizados por distintas empresas, por distintas fuerzas políticas, todo a costa de dinero público que no repercute en mejorar la vida de los desempleados y desempleadas, sino que va a los bolsillos de unos cuantos.

La práctica irregular sobre la que hoy queremos poner el foco es la que implica a los formadores que son contratados para impartir estos cursos.
Y que, como vienen denunciando algunos de ellos y se hizo eco Comisiones Obreras el verano pasado, consiste en plantear formalmente una cuantía destinada a su salario, siendo luego otra la que verdaderamente se entrega.
Es decir, se plantean formalmente -digamos- 50, se negocian 20 y el 30 restante va a parar a la empresa.

Estas condiciones irregulares pues, absolutamente al margen de la legalidad, el problema es que se dan en muchos casos por conocidas.
Es decir, los formadores deben aceptarlas so pena de no volver a ser contratados, siendo así cómplices de este modelo que, incluso, ha sido a veces reconocido por las empresas que se encargan de impartir estos cursos, ya que dicen que si no, no obtendrían beneficios.

La pregunta, por tanto, es, ¿qué medidas se han tomado para que estos cursos dejen de presentar estas prácticas irregulares?
¿Cómo podemos, legalmente, evitarlo para que cumplan su verdadera función en lugar de servir para que algunos se sigan llenando los bolsillos?
¿Cómo protegemos la figura del formador para que no tenga que elegir entre o no trabajar o ser cómplice?

En suma, ¿qué mecanismos se están poniendo en marcha desde su conselleria para que verdaderamente el dinero público sirva para solucionar la emergencia social de los valencianos y valencianas?
Y, ¿cómo evitamos que, además, en los alumnos que se someten, que quieren estar en estos cursos, pues además de ser desempleados pues sean, en muchos casos, también estafados?

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Estañ.

Conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor diputat.

Senyories.

Vosté molt bé ho ha dit.
Vull dir, l'objectiu de formar és per a inserir laboralment a les persones i estem en això.
I a més adaptant-se contínuament.
No poden ser cursos estàndard que després no tinguen eixa repercussió per la qual estem treballant.
I a més a més respecte a la seua pregunta he de dir-li que estem en alerta, estem en alerta.
I vaig a dir-li com estem funcionant al respecte de controlar tota la situació.

Dir-li que quan tenim coneixement de denúncies realitzades pel personal docent actuem de dues formes en funció de la fase en què es trobe l'expedient subvencionable.

En el cas que es detecten les irregularitats en la fase de desenvolupament del curs, el curs se suspén, la seua execució, i prèvia instrucció del procediment es dicta la corresponent resolució de la mateixa suspensió.

Si es detecta en la fase de justificació i liquidació de la subvenció de les conductes plantejades es procedeix a dictar la corresponent resolució de pèrdua del dret al cobrament de la part de la subvenció incorrectament justificada.

Amb posterioritat a aquesta fase, si reben escrits en els quals es posen de manifest conductes que pogueren ser constitutives de delicte es canalitza la informació i es presta col·laboració i assessorament als interessats, a l'efecte de presentació de la corresponent denúncia davant l'òrgan judicial corresponent.
A més, si es considera la possibilitat que poguera existir delicte es posa en coneixement del Ministeri Fiscal.

Finalment, en el cas que es considere infracció de l'ordre social es dóna trasllat a la Inspecció Provincial de Treball a l'efecte que inicie les diligències oportunes per a la comprovació dels fets i l'aplicació de la corresponent sanció.
(Soroll de papers)

Quant a les mesures preses a l'efecte de millorar el control i transparència dels cursos, he de dir-li que en l'Ordre 4/2016, de 26 de maig, on es van aprovar les bases reguladores i el programa de Formació Professional per a l'ocupació, per a la realització d'accions formatives dirigides prioritàriament a persones aturades, publicada el 2 de juny de 2016, es preveu que les retribucions del personal docent hauran de presentar-se degudament desglossades per hores dedicades a l'acció a la qual s'imputen, i només s'admetran justificants de pagament a persones físiques tant si el servei ha sigut prestat pel personal de la mateixa entitat beneficiària com si s'ha contractat una prestació de serveis professionals amb persones alienes a esta.

En el cas que el servei es preste per personal propi de l'entitat beneficiària, aquesta haurà de presentar un informe adjunt a la nòmina del personal que indique un total d'hores dedicades a l'acció formativa així com el preu per hora, de tal manera que el total de l'import de la nòmina incloga el cost de l'acció formativa.

Així mateix, i en matèria de justificació de la subvenció, es preveu que en el cas de retribucions al personal docent es detallaran les dades personals, titulació, mòduls impartits, nombre d'hores i la quantitat abonada en concepte de salari en relació a les hores d'impartició de les accions formatives, avaluacions periòdiques de l'alumnat, preparació de classes i tutoria.

I, finalment, es preveu que s'admetran despeses de personal o d'entitats vinculades a l'entitat beneficiària.
En tot cas, s'aportarà una declaració responsable manifestant la concurrència o no d'aquesta circumstància i, en cas afirmatiu, s'acompanyarà un informe justificatiu del mètode a utilitzar per a la determinació del valor normal de mercat.
Tot açò amb la finalitat de millorar el control i la transparència del referit concepte de depesa.

He de dir-li que l'actuació del Servof sempre està -i estarà- per l'interés general i la defensa dels recursos públics.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Anem a passar, ara, al punt número 6 que és la interpel·lació també al conseller d'economia sostenible per part del diputat Vicente Casanova, del Grup Parlamentari Popular, sobre la política general de la conselleria en matèria d'execució pressupostària.
(Veus)

Perdón, ¿querías…?
No me he dado cuenta.

Senyor Casanova, si no li importa.

Un segundo, un segundo y le pongo el micrófono, señor Estañ.

Pulse, por favor.
No me he dado cuenta.
Apriete el micro, por favor.
Muy bien.

Cuando quiera y disculpe.

El senyor Estañ García:

Disculpas aceptadas, señora presidenta.

Quería especificar sobre todo en qué mecanismos -digamos- de colaboración y de asesoramiento pone el Servef a disposición de los formadores que quieran denunciar esta situación (soroll de papers) y, sobre todo, cómo se efectúa un control real ya que muchas veces sobre el papel pues digamos que en esta situación ya no debería ocurrir pero vemos que efectivamente ocurre.

Entonces, a pesar de ese desglose, de esa mayor fiscalización sobre el papel pues qué elementos tanto de asesoramiento a la denuncia como de mayor fiscalización se estaban implementando.

Nada más.

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señor Estañ.

Senyor conseller, ràpidament.

Quan vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Els mecanismes estrictament legals que n'hi ha i a banda estan tots els centres Servof, o el mateix Servof perquè puguen denunciar el que creguen que és incorrecte.
¿Val?

Interpel·lació al conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, sobre la política general de la conselleria en matèria d'execució pressupostària, que formula el diputat senyor Vicente Casanova Claramonte (GP Popular) (RE número 60.
043, BOC número 175)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies al dos i reitere les meues excuses, com també al senyor Casanova, que ara sí anem a passar al punt número 6 de l'ordre del dia del ple.

El senyor Casanova Claramonte:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor conseller, la meua funció, la dels que estem ací, és exercir el control de la seua gestió, li agrade o no li agrade, és una de les funciones nostres, i li puc assegurar que la fem el millor que sabem, igual mos equivoquem també.

Però, ¡clar!
, vosté ha vingut ací abans i féu un discurs equívoc, per a equivocar a tots.
Vosté ha donat dades (veus), ¡sí!
, vosté ha donat dades de programes, i jo li estic parlant de les línies pressupostàries ¡que és el que jo li he demanat!
Sí, jo li les donaré després, jo li donaré la taula que jo m'he fet en Excel a partir de les dades que vosté m'ha donat i vorà que això són les dades.
Vosté m'ha donat les dades globalitzades dels programes, jo li estic parlant de les línies pressupostàries que és on es manifesten les actuacions concretes de determinades accions que estan en el pressupost i són, precisament, d'aquelles qüestions que ací es debatixen, ací s'esmenen o no, són les línies pressupostàries.
I vosté ha vingut ací i ha donat les dades globalitzades de programes.
Una.

Segona.
Jo li havia plantejat que mos explicara què entén vosté per executar, no ho ha dit, ha parlat tota l'estona de compromisos, de compromisos.
Execució i compromisos no és el mateix, ¡no és el mateix!
, senyor conseller.
Els que hem estat en la vida de l'administració manejant pressupostos sabem que compromís -no el seu Compromís-, compromisos no són ¡execució pressupostària!
¡I vosté ho sap!
Que vosté em vullga raonar que obligacions reconegudes netes és execució pressupostària, fins ahí podríem discutir perquè després el que queda és una qüestió de… (Veus) Sí, sí, jo li donaré les dades de l'execució pressupostària en termes d'obligacions reconegudes netes.

I, després, vosté mateix ha deixat clar el que ha ocorregut, i em diu, Â«a data d'avui estan eixint totes les línies pressupostàries.
Â» Però ¡és que estem a maig del 2017!
¡És que són línies del 2017!
Vosté no podrà aplicar en el 2017 gastos de les línies de l'any 2016 perquè li han volat, li han volant, al fer la liquidació pressupostària tots aquells gastos, capítol IV, capítol II, capítol I, és a dir, tots els que no tinguen finançament afectada -i cap d'ells els té- li volen al fer la liquidació pressupostària.
Vosté ha estat en un ajuntament, ¿què m'està contant?

Vosté ha perdut l'any 2016, que ara s'està ficant al dia, mire, ahir mateix va publicar el DOGV la línia de l'Ivace d'ajudes a l'estalvi energètic i a l'eficiència, ¡ahir!
Aleshores, ¿què ha ocorregut en el 2016 en eixa línia?
Doncs que no ha dedicat ni un euro.

Mire, vosté mateix (soroll de papers), també està ací amb la seua firma, si la trobe, ¿eh?
, li contestava a la meua companya María Bernal el dia 10 de març, a les següents preguntes li contesta: Â«La conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball i els seus organismes dependents no publicaren en l'exercici 2016 les següents ordres d'ajudes: promoció de l'economia sostenible -no publicada-; finançament de projectes d'economia social -no publicada-, això ho diu vosté, ¿eh?
, firmat per vosté, esta és la seua firma; plans d'acció en matèria d'indústria -no publicats, diu-, els plans d'ajudes per al sectors del moble, tèxtil, marbre, joguet, calçat, ceràmic, es van publicar les ajudes dirigides a associacions però van quedar pendents les d'empreses i, finalment, la direcció de comerç no va convocar les ajudes destinades a la millora de la competitivitat de les pimes a través de la incorporació de la innovació i intangibles al model comercial.
Â» ¡Si ho està diguent vosté!
No va publicar les ajudes.
Per tant, li han volat els diners, però el problema no és que li han volat a vosté, és que li han volat els diners al teixit productiu de la Comunitat Valenciana, en totes eixes línies.

Mire, vaig a fer-li un resum perquè línies pressupostàries, les línies, les que comencen per essa.
¿Sap el que vullc dir?
El programa no, la línia, el que n'hi ha dins de cada, que és el que vosté m'ha contestat a mi, ¿val?

Mire, no s'han donat ajudes per al foment del treball d'autònoms ni per a inversions en entitats d'economia social, i a penes un 15%, i estic parlant en termes d'obligacions reconegudes que és el que vosté m'ha donat, els pagaments no els tinc perquè vosté no me'ls ha volgut donar, i no sé si és un oblit però ja és casual que no m'haja donat els pagaments només que en l'Ivace.
¡No m'ha donat els pagaments!
¿Per què no me'ls dóna, si és el que li estic demanant?
¿Quina por té de donar-me les dades dels pagaments?
¡No me les ha donades!
Mire, tampoc s'han donat ajudes per a la promoció de l'economia sostenible ni per al finançament de projectes en esta matèria.

En matèria de consum no s'han convocat les beques previstes, i sols s'han reconegut obligacions per al 49% del pressupostat per a la xarxa d'oficines OMIC, o del 50% per a accions formatives en matèria de consum.

És baixíssima l'execució pressupostària en política industrial.
Ja ho hem dit, en el que són els plans d'acció en matèria d'indústria no s'ha dedicat ni un euro, ¡ni un!

En matèria d'energia no s'han concedit ajudes en matèria d'autoconsum, ni en plans d'acció en matèria d'estalvi i eficiència energètica.
És pràcticament nul·la l'aportació a les energies renovables des de l'Ivace amb un míser 0,09% d'execució pressupostària, 0,09%.
I resulta deplorable que l'Ivace haja gastat sols el 13,2% del pressupostat en matèria d'estalvi i eficiència energètica.
Ahir va traure l'ordre per això.
Per tant, en el 2016 no va poder donar ni un euro.

Mire, en matèria de comerç l'abandonament de la seua conselleria és evident, una baixíssima execució, 2,5%, ¡2,5%!
, execució en termes de obligaciones reconocidas netas, ¿eh?
, no de pagaments perquè no els tinc, els pagaments, si tinguera els pagaments li donaria eixa dada.
En les ajudes per a la millora dels entorns comercials o les ajudes per a la innovació comercial, el famós projecte Innova -que vosté tant ha publicitat-, ¿sap quant li han dedicat?
L'1,23% del pressupostat, l'1,23%.

Jo li donaré ara la tauleta esta perquè a la millor les dades eixes que jo tinc, que me les ha donades vosté, perdó, que me les han donades amb la firma de vosté, igual vosté ni té eixe detall i li vindrà bé per a fer una anàlisi de què ha passat en la seu conselleria.

Jo estic convençut que vosté vol millorar això per a este any però el 2016 li ha volat, senyor conseller, li ha volat, segurament per culpa del PP, ¿com no?
, sempre la culpa el PP, però a la millor… Mire, en el recolzament a l'emprenedoria no s'han reconegut obligacions i, per tant, no s'ha pagat res.
(Soroll de papers) En el cas de la internalització s'ha gastat alguna cosa, ¿eh?
, ni un euro en ajudes per a la internalització de pimes i en el 58,7% a la formació.

Per tant, senyor conseller, no vullc que m'ho agarre de la mateixa manera que li ho ha agarrat el meu company i l'ha tractat inclús d'indecent, jo tracte de fer el meu treball numèric amb dades que vosté em porta i que poden estar equivocades, però li avance que si els meus números estan equivocats és perquè vosté m'ha donat dades equivocades, simplement.
(Aplaudiments) Estes són les seues dades i, ara, només baixe, li'ls donaré perquè vosté…

Mire, dins de la seua conselleria el que està passant, perquè jo el considere a vosté un bon xic, dins de la seua conselleria, un bon xi, ¿eh?
, punt, fins ahí, dins de la seua conselleria el que probablement n'hi ha en termes de física és molta entropia.
¿Sap el que és l'entropia?
Jo li ho diré: és aquella energia que no servix per a desenrotllar un treball, és a dir, és una energia inútil.

Deixe de ficar entropia en el sistema i pose's a treballar que els valencians li ho agrairem.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident segon, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Casanova.

Honorable conseller.

Quan vullga, senyor conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, en cap moment li he faltat al respecte a vosté jo perquè vosté mínimament el respecte intenta tindre'l en la seua mateixa manera d'entendre la vida.
I això vull deixar-ho palés.

El que passa és que pense que, de vegades, vosté vol clavar el clau per la cabota.
Li ho he de dir aixina de clar.
I moltes vegades veig que confon finalitats amb mitjans.

I després, també he de dir-li que mescla molt fons europeus amb fons propis, o gestió de la secció 11 en allò que es gestiona amb fons europeus.
Jo només li pose un exemple.
Este Consell està gestionant el programa de Garantia Juvenil que deuria d'haver-se iniciat en 2014.
I hem començat a gestionar-lo ara.
I són fons europeus, 2014-2020.
Jo pense que això han de començar a entendre-ho.

Tot allò que ix d'Ivace bàsicament es gestiona en molts anys.
Perquè són fons Feder o fons socials europeus.
I això també hauríem de començar a explicar-ho bé a la gent.
Perquè si no ho expliquem bé, fem un totum revolutum.

I, mire, vaig a dir-li una cosa: podré estar d'acord amb vosté, podré estar d'acord amb vosté que sí que han hagut algunes línies, algunes línies que no hem tret.
I això no li ho negaré.
Però vull que mire el conjunt.
I en el conjunt, vosté mira el percentatge d'execució pressupostària i no és dolent, com vosté vol fer entendre a la ciutadania.
¿O vol que li ho torne a repetir?

¿Vol que li ho torne a repetir?
Un 89,74% de 2016 en la secció 11 està executat.
Arriba als sectors productius.
I això és l'important, vullga vosté vore-ho o no.
S'ha fet el treball perquè arribe als sector productius.

El 99,04% d'aquests compromisos de despesa s'han convertit en obligacions formalment reconegudes en favor de tercers.
És a dir, factures i justificants de despesa aprovats i proposats per al seu pagament.
I això suposa i representa el 88,87% sobre el pressupost Â«definitiuÂ».
Estem molt prop del 90%.
Encara que vosté vullga anar al detall, a la línia x, i resulta que no hem tret l'ordre.
O la línia x més un, i resulta que només hem pogut executar el 15%.
Però en el seu conjunt ha arribat quasi el 90% del pressupost de la conselleria d'economia als sectors productius, i això és el que, en definitiva, hem de reivindicar des de la gestió de la mateixa conselleria, perquè qualsevol altra cosa no podem acceptar.

I després, vosté també, i en eixa roda de premsa que va fer.
.
.
per a dir el que vosté va dir, feia molt de ressò al tema de pagaments.
I el tema de pagaments ha de tindre en compte que no és una gestió o una responsabilitat directa d'esta conselleria.
I això ho ha de tindre clar, perquè si no, fa un totum revolutum, ho mescla tot i vosté vol quedar de cine davant dels mitjans de comunicació, però enganyant a la ciutadania.

A més a més, li posaré un exemple.
Quan vam arribar nosaltres a la conselleria, l'anterior govern tenia pendents pagaments des de 2010.
.
.
2011, 2012, 2013, 2014.
.
.
¿Sap quants milions?
66 milions d'euros, que no havien arribat als sectors productius, com diu vosté.

¿Sap que hem fet en este període de temps?
Posar-nos al dia.
Pagar el 96% d'eixos 66 milions d'euros.
I a més a més, estar al dia en el 2015.
¿Això és gestió bona o dolenta?
¿És gestió perquè arriben diners als sectors productius?
¿O no?
Pregunte-ho als mateixos sectors productius.
Ells mateixa li contestaran.
I a partir de ahí, si vol tenim un debat.

I torne a repetir-li, vull dir, hi han hagut molts condicionants que este 2016 mos han fet retardar-mos en el pressupost.
Però soles això, retardar-nos, perquè quasi el 90% s'ha executat.
Quasi el 90%.

En estos moments he de dir-li, i per posar-li un exemple, i és del pressupost del 2017, pressupost de la secció 11, d'economia, independentment dels fons europeus que van eixint i aniran eixint moltes més convocatòries, perquè són a dos o a tres anys, fins el 2020 estarem utilitzant els fons europeus, i això vull que ho tinga clar.
A estes altures, en el 2016 havien eixit nou ordres.
En estos moments, en el 2017, havent assentat les bases, ja han eixit trenta ordres.
Per tant, les coses a nivell de subvencions i d'ajudes als sectors productius encara aniran millor.

I, mire, li ho dic més clar: l'objectiu de la conselleria és treballar per avançar ja d'una manera decidida les ajudes del 2018.
Cosa.
.
.
, cosa que.
.
.
, vostés -i vosté ha sigut alcalde- de ninguna manera feien.
Perquè vosté, igual que jo, es trobaria ajudes per a ajuntaments el 26 o el 27 de desembre.
I això no em diga que no, perquè vosté ha sigut alcalde, i jo també, i ens ho hem trobat.
I això sí que era un indicador molt clar que no volien donar l'ajuda a ningú.
O a la millor algú ja tenia els papers preparats per a poder aconseguir l'ajuda justificant-la en un dia i mig, que ho dubte.

Per tant, diferenciem.
Diferenciem el que és ajudes o pressupost propi i el que són els ens instrumentals, que normalment utilitzen fons europeus.
Això és important, és important.

I no vullgam anar tant al detall i a la línia, perquè, en definitiva, en el seu conjunt, torne a repetir-li, el pressupost ha anat, torne a repetir-ho, molt, molt bé.

I simplement el que vull dir-li, senyor Casanova, és que esta conselleria i este govern està sembrant, està generant estructura, perquè teníem una conselleria totalment desestructurada, i ho faig extrapolable a totes i cadascuna de les conselleries que conformen el govern.
I el sembrar i el generar estructura, a mitjà termini, estic segur que va a vore el seus resultats.

I també ho he dir aixina de clar: a vostés els preocupa, els preocupa que es vegen resultats.
Els preocupa que ja es diga que no són els adalils o els millors gestors de l'economia, que ja hi ha altres que estan demostrant clarament que l'economia la saben gestionar en benefici de totes i cadascuna de les persones que viuen en este territori i sense diferenciar a uns i a altres.
I, torne a repetir, això els preocupa molt perquè no saben on agarrar-se.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments) 

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Senyor Casanova, un moment.
.
.
Quan vullga, senyor Casanova.

El senyor Casanova Claramonte:

Gràcies, senyor president.

És que parlem en.
.
.
, pareix que parlem en dos idiomes diferents.
Jo.
.
.
, sóc bàsic, no sóc avançat i, per tant, el meu aplega a més.
Jo li estic parlant de línies.

Vosté me diu: Â«L'important és que.
.
.
, els resultats globals.
Â» I jo li pregunte: ¿Que no n'hi haja ni un euro al fomento de trabajo autónomo, això.
.
.
, això deixarà tranquils els autònoms perquè vosté els ha dit que la mitjana és bona?
¿Això és allò de l'estadística del pollo i aquella d'un pollo para dos y nos hemos comido medio cada uno?
És a dir, a los autónomos, zero d'execució; a la inversión en entidades de economía social, zero, zero.
.
.
Aleshores, vosté parla de mitjanes i jo estic parlant-li de línies concretes.
Clar que sí, perquè és on se desenrotlla la política del Consell, en les línies, en les ordres, senyor conseller, altra vegada.
I vosté seguix insistint.
.
.

I després fa una cosa que ja la va dir l'altre dia en premsa i de la qual jo abans no havia parlat, i que la té ahí en el quadre.
Vosté diu: Â«Com que n'hi han moltes línies que estan finançades per fons europeus, això no s'ha pogut.
.
.
Â» Jo vaig a fer-li.
.
.
La té davant, ¿eh?
, la té davant.
Mire, Â«ayudas para fomento del trabajo autónomoÂ», pressupost, un milió d'euros: de fons Feder, zero; reconocido, zero.
O siga, la culpa no serà els fons Feder.
Â«Inversión en entidades de economía socialÂ», 450.
000 euros de pressupost: de fons Feder, zero; executat, zero.
Â«Ayudas a la constitución de empresas de economía socialÂ», 200.
000 euros: de fons Feder, zero.
I aixina li puc dir tota la llista que vosté té davant.
És que m'he entretingut en agarrar línia per línia, i vore cada línia en quant està finançada pels fons Feder.
I sí que n'hi han algunes, però la immensa majoria, no.
No mos enganye.
És que vosté està enganyant-mos.
Vosté està dient-mos ací que la causa del retard de la seua no execució de les línies és que com depenen de fons Feder, i els fons Feder.
.
.
Doncs mire, no.
No és aixina.

I per un altre costat, mire.
.
.
, vosté diu: Â«És que vosté vol les dades dels pagaments, i els pagaments no són responsabilitat d'esta conselleria.
Â» Mire, jo me vaig.
.
.
, jo me vaig.
.
.
, dirigir al Consell.
¿Que m'haja contestat vosté eixes dades?
Jo me vaig dirigir al Consell.
I els pagaments sí que són responsabilitat del Consell.
La culpa del PP, segur.
De Madrid, de Montoro, segur, ¿eh?
, segur.
¿Però que vosté pràcticament no haja pagat més que un.
.
.
, en totes estes línies escassament un 20% de pagaments?

Vosté dia, i ho ha dit hui també: Â«El pressupost és una.
.
.
, fixació d'intencions de la política que u pensa fer.
I quan les ajudes apleguen als sectors, ahí és on se veuen els resultats.
Â» ¿Què entén vosté per aplegar les ajudes als sectors?
Serà pagar-los, ¿no?
Serà pagar-los, als sectors.
Que els anteriors, el PP, ho van fer molt mal.
.
.
molt mal.
Per això estem en l'oposició.
¿Però que vosté me vinga ací a justificar la seua inacció, el seu any perdut?
Senyor conseller, vosté ha perdut el 2016 i vosté ha fet perdre l'any 2016 als sectors.

Mire, li ho he dit abans.
En plans d'acció.
.
.
, de ahorro y eficiencia energética, en l'Ivace, un milió d'euros: de fondos europeos, zero.
Està en la.
.
.
, si se fixa, en la verdeta, ¿eh?
, que és tot allò referent a energia, les línies, està la quarta, o la tercera, ¿eh?
, un milió d'euros: fons Feder, zero; execució, zero.
La gran aposta d'este Consell.
Segurament d'ací un moment li contestarà algun company que va a interpel·lar-lo sobre la gran aposta d'este Consell, sobre el tema de l'estalvi energètic, segurament.

Mire, obras son amores, i pasta.
Un milió d'euros per a ahorro y eficiencia energética: execució, zero.
Jo encara me'n recorde quan vosté venia ací a justificar el pressupost i dia que havia pujat un no sé quan per cent, un 7%, com si haguera pujat un 40%, per al cas que li ha fet.

Mire, tant de bo tinga vosté raó i, a partir de l'any 2018, les coses.
.
.
, el que vosté està dient estiga funcionant.
Jo sí que m'alegraré, senyor conseller.

El senyor vicepresident segon:

Gràcies.

El senyor Casanova Claramonte:

Jo sí que m'alegraré.
Li ho puc assegurar.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor Casanova.

Espere un moment que tinc.
.
.
, he apagat això.
Un moment.

Molt bé, pot començar la seua intervenció quan vullga, senyor conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Mire, segons he comptat ací, n'hi han set o huit línies, ¿eh?
, que no han eixit, que no corresponen a fons Feder.
Un document de vosté, que s'ha preparat vosté.

Vull dir, anem a vore, en tots els condicionants.
.
.
, en tots els condicionants que teníem i.
.
.
, jo pense que encara ens ha anat molt bé.
(Veus) Dic en zero, dic en zero.
Dic en zero, que és on vosté incidix.
Encara ens ha anat molt bé.
Vull dir, sobretot pel que li acabe de dir, per la Llei 1/2015.

¿I que vostés parlen dels autònoms?
¡Per favor!
Vull dir, és que això deuria donar vergonya.
Deuria donar vergonya que vostés parlaren dels autònoms.

I vaig a seguir parlant-li de manera genèrica.
Perquè, al final, podem estar d'acord en els detalls o en alguns detalls, no en tots, vull dir, i tots els sectors que probablement no han pogut traure alguna ajuda són coneixedors perquè hem estat parlant directament amb ells, tots, tots.
I hem sabut de primera mà quin era el nostre problema per a poder arribar.
Tots.
Ni un, línia per línia.
Director, directora general parlant en les associacions i en els sectors.
Perquè si hagueren realment pogut, hagueren eixit.
I no han eixit per falta de temps material.
I això, i això vosté ho sap, i jo li ho he dit perquè no tinc per què amagar-ho, i és aixina.

Però torne a repetir, el problema ací és molt més ample, el problema és més ample.
I és que vostés pensaven que eren els adalils de la gestió econòmica, molt més ample.
I resulta que ara hi ha un periòdic, el Financial Times, que resulta que diu que este govern sap gestionar molt bé i ho compara, i ho compara en la gestió que vostés feien.
(Remors)

Per tant, anem a vore, i si vol li ho llisc, eh, li ho llisc, jo supose que vostés saben llegir i no fa falta que els diga.

Però vaig més enllà, vaig més enllà.
Rigor i legalitat en tenim no poqueta.
I ara vaig a posar-li un exemple.
Vosté ha sigut alcalde, no?
, ha sigut alcalde, i resulta que, segons la Sindicatura de Comptes ha reconegut el control intern d'Almassora com dels millors juntament a Catarroja.
(Veus) Val, enhorabona!
Però ara vaig a dir-li, ara vaig a dir-li qui gestiona millor l'economia, si Compromís o el PP.
(Veus)

Mire, al respecte, com vosté sap, en l'any 2014, quan era alcalde, 2014, la intervenció li va fer un total de 115 reparos, 115 advertiments a resolucions que havia dictat vosté com alcalde.
(Veus) Sap en 2016 a l'alcaldessa quants li n'ha fet?
Sap quants li n'ha fet?
(Veus) Dos.

El senyor vicepresident segon:

Senyoria, per favor.
Senyories, per favor.
(Veus)

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Mire,.
.
.
(Veus)

El senyor vicepresident segon:

Senyories, per favor, demane silenci i respecte a l'orador.

Continue, senyor conseller.

Silenci, per favor.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Mire, jo he de dir-los que feien poc i es penjaven totes i cadascuna de les medalles o pins perquè tot sembla ser que era gràcies a vosté.
És a dir, a l'individualisme, els seus egos, és a dir, quan l'atur anava bé eixien i fantàstic, gràcies a nosaltres.

Això eren vostés, un suport de l'ego i de l'individualisme.
Nosaltres advoquem pel col·lectiu.
I si les coses funcionen és perquè hi ha moltíssima gent Â«currantÂ», i esforçant-se i generant complicitats comunes i sinèrgies.
Vostés generaven molta desconfiança.
Nosaltres tot el contrari: confiança i honradesa.

Vostés dialogaven poc i només amb alguns.
Nosaltres som pròxims i des del diàleg i des de baix cap a dalt fem política, fem política amb la gent i per a la gent.
Complim la legalitat.
Apostem per la seguretat jurídica.
I això està demostrant-se.
I tot, torne a dir-li, per aconseguir eixa cohesió social al nostre territori que vostés van descohesionar amb les seues actituds.

I, torne a repetir, eixe és el seu problema i per això volen anar a línies i no volen el conjunt de les polítiques que està fent este Consell i esta conselleria.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor conseller.

Sí, senyor Casanova, per a què demana vosté la paraula?
Polse, per favor.
(Inoïble) .
.
.

No, no.
No s'està gravant, senyoria.
Polse només que una vegada, per favor.

El senyor Casanova Claramonte:

Per clares al·lusions a mi, no com a diputat, sinó com a persona i com a alcalde en els anys anteriors.
Evidentment s'han dit una sèrie d'inexactituds que crec que tinc el dret a aclarir davant de la resta de companys.

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies.

Jo faré esment a l'article 69, que dice: Â«Cuando a juicio de la presidencia, en el desarrollo de los debates se hicieran alusiones que impliquen juicio de valor o inexactitudes sobre la persona o conducta de un diputado o diputada, podrá concederse al aludido el uso de la palabra por tiempo no superior a tres minutos.
Â»

Per tant, té vosté tres minuts, (veus) però per a contestar només que a les al·lusions efectuades.
(Remors)

Per favor, senyories, per favor, pregue silenci, pregue silenci.

Evidentment, evidentment, en la intervenció del senyor conseller s'ha al·ludit a l'actuació del diputat com alcalde en al·lusions concretes, que ara se volen respondre, i és per això que li he donat, aplicant estrictament l'article 69, la paraula al senyor Casanova, com li haguera fet amb algú, inclosa vosté, senyora diputada.
Que si me deixa presidir, presidiré, i si no puge ací i presidisca vosté.
Està clar?
(Aplaudiments) Gràcies.

Senyor Casanova, per favor, té vosté la paraula.

El senyor Casanova Claramonte:

Sí.
Jo ho faré curtet perquè simplement per a clarificar-li al senyor conseller que dels més de cent reparos d'intervenció que ell ha dit, i que són aixina, he de dir la causa d'eixos més de cent reparos, que a la millor fins i tot a ell li pareixen bé.

Tots eixos reparos, absolutament tots, van ser deguts a que gent que no podia pagar els impostos se'ls va fer un fraccionament de pagament i ajornament en contra de la voluntat de l'interventor.
(Aplaudiments) I l'alcalde va decidir que se feren els ajornaments.

I si vol, mire els reparos, no parle només del número, sinó del que hi ha dins.
M'ha paregut lamentable la seua intervenció contra la meua persona.

Gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Gràcies, senyor diputat.

Interpel·lació al Consell, que contesta el conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, sobre els motius de la manca d'impuls a les energies renovables que impedirà que cap projecte valencià puga licitar en la subhasta d'energies renovables que l'estat organitza en maig per a instal·lar parcs eòlics, que formula la diputada senyora Rosa María García González (GP Ciudadanos) (RE número 60.
581, BOC número 175)

El senyor vicepresident segon:

Hem de passar a continuació, senyories, al punt següent, que és la interpel·lació al Consell sobre els motius de la manca d'impuls a les energies renovables que impedirà que cap projecte valencià puga licitar en la subhasta d'energies renovables que l'estat organitza en maig per a instal·lar parcs eòlics, que formula la diputada Rosa María García González, del Grup Parlamentari Ciutadans.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Carmen Martínez Ramírez)

La senyora vicepresidenta primera:

Cuando quiera.

La senyora García González:

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller, la última vez que coincidimos en este hemiciclo le hice varias preguntas que tenían que ver con la energía eólica y el grave problema que estas renovables tienen que lidiar en nuestra comunidad.
Obviamente su respuesta, y créame que soy muy, pero que muy generosa catalogando su comentario de respuesta, no satisfizo a mi grupo parlamentario ni creo que satisficiese a nadie.

Porque una vez más, y son ya prácticamente incontables las veces, usted se amparó en la herencia del PP, ese recurso que le viene sirviendo de muleta todo lo que llevamos de legislatura para salirse de rositas sin entrar en el jardín de contestar a esta diputada, que no es más que una valenciana preocupada por haber pasado de unas políticas de despilfarro, prepotencia y corrupción a otras de inmovilismo e inacción.

Señor Climent, cuando usted y su equipo han visitado empresas de energía en Castellón han hecho hincapié en que las fuentes de energía limpias son una realidad, son viables y se ha de aumentar su uso en todos los ámbitos para poder lograr un modelo energético de futuro.
Han hablado del compromiso de la Conselleria de Economía en la consecución de una transición hacia un nuevo modelo energético más sostenible.
Y ha subrayado que con esas visitas quieren visibilizar el apoyo y apuesta por las energías renovables, y desde el Ivace seguir potenciando este tipo de empresas y proyectos por su carácter innovador y sus beneficios medioambientales y sociales.

Se ha de aumentar compromiso con la conselleria, quieren visibilizar…, pero no remata.
Las preguntas, señor conseller, son: cómo y cuándo.
Porque la realidad es que han pasado quince años desde la adjudicación de empresas al plano eólico valenciano y apenas se ha sobrepasado la ejecución del 50% del plan.

Y como bien sabe, el día 17 habrá una subasta de 3.
000 megavatios de energías renovables en toda España, el equivalente a tres centrales nucleares medianas.
Pero las empresas que tienen adjudicadas las zonas en la Comunidad Valenciana no se presentan a esta subasta, por cuanto esto supone que en nuestra comunidad no se va a desarrollar ningún proyecto de energía renovable a corto plazo.

No le voy a preguntar si sabe qué supone para nuestra comunidad que no optemos a esa subasta porque, siendo conseller, lo debe saber de primera mano y con muchos más datos de los que puedo manejar yo.

Pero le recordaré que al principio de la legislatura se mantuvo una reunión con usted para darle traslado del problema.
Si se resolvían los contratos por no cumplir lo acordado, existían empresas valencianas dispuestas a invertir en esos parques eólicos, pero el bloqueo evitaba cualquier inversión y desarrollo.

Si el motivo de las concesionarias por no haber ejecutado el plan eólico al que se comprometieron es que no les es rentable, el plan se abandona o bien se aprovechan las subastas para optar a las subvenciones.
Pero ni se ha hecho una cosa ni se va a hacer la otra.

Según el criterio de los técnicos, desde un punto de vista administrativo, se debería proceder al archivo de los expedientes, ya que se ha superado ampliamente el período que otorgó la administración para ejecutar y poner en servicio los parques eólicos comprometidos.
Pero usted, señor conseller, dice que está esperando los informes de abogacía para ver cómo revierten la concesión sin tener problemas jurídicos.
Oiga, una decisión muy prudente si no fuera porque no hay quien le entre en la cabeza que su conselleria se puso al trabajo hace dos años, porque dos años no pueden tardar los informes de abogacía.
Vamos, no me diga, porque como sí o sí, vamos apañados.

Desde luego, urgencia y rapidez son palabras que no utiliza habitualmente.
Llámeme tiquismiquis, pero yo veo que es tan sencillo como instar a que las adjudicatarias cumplan o abandonen la concesión.
Luego los procesos intermedios dependen de la voluntad de las administraciones para facilitar las cosas.
Si hay un pliego de condiciones, ¿por qué no se ha cumplido?
, ¿tan difícil es resolverlo?
Pues no creo, porque, fíjese, otras comunidades, como Castilla-La Mancha, Galicia o Andalucía han regulado su normativa para que se puedan desarrollar nuevos parques eólicos y sus empresas puedan optar a la subasta que se realizará en un par de semana.
Todas las comunidades pugnan por acudir a esa subasta.
¿Sabe por qué?
Porque es un impulso económico, además de un avance en el compromiso medioambiental.
Y además todas las comunidades, excepto la nuestra, claro está, van a estar ahí.
¿Sabe por qué?
Pues porque, además de tener sol y viento, tienen administraciones que han facilitado los proyectos con una afable normativa autonómica.
¡Qué envidia!

Porque la puesta en marcha de una planta eólica supone empleo, implantación de tecnología, desarrollo de infraestructuras, tales como mejora de carreteras y riqueza en general para las zonas rurales.

Desde luego no es necesario acudir a esta subasta para construir una planta eólica.
Y aunque cualquier empresa que tenga interés en poner en marcha un proyecto de estas características acudirá para obtener ayudas, debe quedar claro que no piden subvenciones, están aportando o querrían aportar si les dejaran.

En cuanto al tema del compromiso con la Unión Europea, Horizonte 2020, que dice que el porcentaje de energías renovables deberá cubrir un 20% del consumo total de energía, con los valencianos que no cuenten, porque en la comunidad quedan por ejecutar unos 1.
500 megavatios, de los que al menos un tercio se podrían haber aprovechado con la subasta del día 17.
Porque solo se podría llegar a ese porcentaje que exige Europa con las eólicas; las fotovoltaicas no son suficientes.

Pero el día 17 las empresas de la Comunidad Valenciana no podrán presentarse porque la situación del plan eólico en nuestra comunidad sigue paralizada.
Y esa paralización va a suponer que muchas empresas pierdan la oportunidad de captar inversiones que podrían alcanzar los 500 millones de euros, además de que afectará al avance de la autosuficiencia energética de la comunidad.

Tras años advirtiendo de esta situación, nos encontramos con que la comunidad pierde la oportunidad de aprovechar este incentivo a las renovables, que sí van a desarrollar otras regiones de España.

Perdemos inversiones millonarias, generación de empleo de calidad y el impulso a un sector muy castigado en los últimos años.
Estamos instalados en la filosofía plañidera.
Se reclaman inversiones al gobierno central, se quejan de un trato desigual de la comunidad, y mientras no se aprovechan las oportunidades para generar desarrollo y empleo, como sí hacen en otras comunidades.

Señor conseller, son muchas las preguntas que los valencianos nos hacemos.

¿Cuál es la situación actual del plan eólico valenciano?

¿Van a desbloquear el plan valenciano para que nuestra comunidad pueda desarrollar el sector eólico?

¿Van a permitir que las empresas que podrían desarrollar el plan puedan poner en marcha nuevas instalaciones?

¿Cuándo va a ser una prioridad una instalación de energías renovables para el Consell?

¿Se va a desmantelar el plan eólico que el PP adjudicó a principios de la pasada década y que catorce años después las empresas adjudicatarias todavía no han desarrollado?

¿Se van a derogar las seis zonas del plan eólico aún por desarrollar?

¿Qué medidas tiene previstas el Consell para no dejar pasar la oportunidad de poner a la Comunidad Valenciana en ese tren de desarrollo que es el de la generación de energía a través de generadores eólicos, en el que ya están otras regiones de España?

¿Qué plan tiene previsto el Consell desarrollar de energías alternativas a las energías fósiles o nuclear, si tampoco hace nada para el desarrollo de la energía eólica?
Después de dos años de legislatura, ¿no va siendo hora de que el Consell se quite los complejos de encima?
Dejen ja de echar las culpas a la herencia recibida y pongan manos a la obra a dar una solución a este problema que está impidiendo a la Comunidad Valenciana subirse al tren del desarrollo energético.

Somos conscientes de que es una tarea compleja, pero también que es de importancia suficiente como para dedicarle recursos con prioridad máxima.

Otra cosa.
¿No es paradójico que algunos grupos del Consell estén pidiendo el cierre de Cofrentes y no estén poniendo todos los medios necesarios para que se aprovechen las oportunidades que la energía eólica nos brinda en la comunidad?

Y una última pregunta de propina.
En el famoso pacto del botànic, en los compromisos de Morella y cada vez que se han reunido con repactos para arreglar la Comunidad Valenciana, ha salido a la luz el compromiso con el medio ambiente y las energías renovables.
Visto lo visto, ¿ha desistido usted de ese compromiso, tal y como ha hecho con los compromisos por el empleo?
¡Ojo!
, que eso significaría estar incumpliendo su propio pacto.

Decía usted que Â«el PP mesurava l'aire amb una bufandetaÂ».
Y no le falta razón.
Pero que conste que en su conselleria el viento sopla en Valencia sin que haya molinos que lo aprovechen.
Le dejo aquí, señor conseller, unas preguntas impresas, porque como son varias puede que se le olvide alguna y no me gustaría que eso pasara y a los valencianos tampoco.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Gracias, señora García.

Senyor conseller.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

Senyora diputada, senyories.

Anem a vore.
Vosté mateixa parla de complexitat.
I vosté, venint d'una comarca en què sap que he estat reivindicant durant molt de temps el que poguera instal·lar-se una subestació elèctrica amb més potència, perquè els sectors productius anaren endavant, aleshores tindria de saber to el que costa, tot el que costa.
¿Quants anys fa que estem reivindicant eixa subestació?
Més de deu, més deu.
S'ha desbloquejat, hi ha hagut treball per part d'algú.
Vull dir… Per tant, les coses moltes vegades costen més del que nosaltres voldríem.

I després, quan plantegem realitats, sembla ser que no els agrada.
I la veritat que estem plantejant moltíssimes realitats.
I vostés es pensen que el que estem dient és això que contínuament ens diuen, que no estem fent res, que les coses no funcionen, que no som àgils, que no som ràpids… Bé, tot és qüestió que si alguna vegada tenen oportunitat de gestionar, doncs se n'adonaran.

Jo només he dit…, ja he dit diverses vegades -i no acabe…, no comence a gestionar, ¿eh?
, vull dir, que porte molts anys gestionant-, he dit diverses vegades -i li ho torne a repetir- que el model energètic en què estem treballant es basa en l'autoconsum, l'eficiència energètica i les energies renovables.
Aquestes últimes són un pilar fonamental per a la consecució dels objectius de reducció d'emissions de gasos contaminants, a més de ser un camí per a la reducció de la dependència dels combustibles fòssils, així com per revitalitzar l'activitat econòmica i ocupació.

En breu, tindrem el pla energètic sostenible de la Comunitat Valenciana 2020, amb el qual perseguim abordar el futur de l'energia en el nostre territori amb l'ambició de construir un model energètic més eficient i compromés amb el nostre entorn i en el qual es plantegen els objectius i estratègia energètica a mitjà termini, concretant els instruments específics que hauran de desenvolupar-se en cada àrea específica.

El que volem amb les renovables per al 2020 és aconseguir i mantenir el nivell d'autosuficiència en la generació elèctrica; aconseguir el 50%de la potència elèctrica en servei… que en servei tinga el seu origen en les energies renovables; incrementar la participació de les energies renovables en l'ús elèctric final; incrementar fins el 12,9 la participació de les energies renovables pel que fa al consum d'energia final i aconseguir un 10% de participació de les energies renovables sobre el consum del transport.

Com pot veure, el Consell està implicat en l'impuls d'aquest tipus d'energia, però tenim una herència de la qual ens està costant refer-nos.

A més, no es pot obviar que la política energètica que es desenvolupe al nostre territori ha d'estar perfectament alineada amb els objectius energètics a nivell estatal i europeu, ja que el sistema energètic valencià s'emmarca dins dels sistemes elèctrics i gasista estatals i, al mateix temps, esta immersos dins de la política energètica europea.

Aquest fet determina un dels objectius principals que persegueix el pla energètic de la Comunitat Valenciana 2020, inclòs en el paquet d'energia i canvi climàtic de la Unió Europea d'aconseguir, com vosté molt ha dit, el 20% mínim d'energies renovables, disminuir el consum energètic un 20% i reduir el 20% d'emissió de gasos d'efecte hivernacle.

Les energies renovables i l'eficiència energètica són actualment àrees d'oportunitat en les quals el País Valencià està ben posicionat, posseeixen un elevat potencial de creació d'ocupació, com també vosté ha dit, d'alta qualificació per al disseny, construcció i manteniment de les instal·lacions, així com per a la seua capacitat de desenvolupament d'inversions complementàries afins i connexes amb aquest sector, i conformen un òptim camp de diversificació des de les empreses d'instal·lacions energètiques tradicionals.

En aquest camí, el foment de les energies renovables, és important assenyalar els entrebancs i barreres que s'han posat des del govern central, com la moratòria a aquest tipus d'energia, mitjançant la publicació del Reial decret 1/2012, pel qual es procedeix a la suspensió dels procediments de preassignació de retribució en les noves instal·lacions de producció d'energia elèctrica en règim especial, al qual s'ha de sumar el Reial decret 900/2015, sobre l'autoconsum.

Amb aquesta regulació, el foment de les energies alternatives ha patit una frenada considerable, ja que ha donat lloc a un escenari en el qual la viabilitat economicofinancera d'aquest tipus d'energia, a més d'insegura, ha segut menys atractiva.

Urgeix començar a realitzar canvis substancials en la legislació vigent per a dotar el sector renovable d'un marc regulatori estable que acabe amb la incertesa actual i permeta atraure de nou inversors amb voluntat de desenvolupar projectes.
I vostés també alguna cosa hauran de dir.

Una de les energies renovables, com vosté ha dit, més importants és l'eòlica.
Al nostre territori, com vostés ja saben, es va llançar en 2001 el pla eòlic, que no va abastar els resultats esperats.
A hores d'ara sols hi ha en funcionament un 44% de la potència adjudicada, i de les 15 zones aptes per a albergar parcs eòlics en què es va dividir el territori de la Comunitat Valenciana, únicament en 9 d'elles s'ha aconseguit explotar, a més d'una parcial.

Les raons per les quals no es va implantar completament el pla són diverses.
Molts expedients han estat afectats per declaracions d'impacte ambiental desfavorables i alguns expedients tenen pendents alguns tràmits en el seus procediments administratius, el que va generar inseguretat jurídica per als operadors.

Tinguen vostés clar que des de que vam arribar a la conselleria estem treballant en desbloquejar aquest assumpte.
La resolució d'aquests procediments, a més de ser una obligació legal, permetrà determinar dues qüestions molts importants: on són o no viables parcs eòlics en la Comunitat Valenciana i si la selecció de projectes efectuada per les convocatòries segueix o no vigent.

Aquesta qüestió és, sens dubte, la més substantiva, doncs les empreses seleccionades no han presentat renúncia, fins i tot han manifestat en alguns casos la seua voluntat de portar avant els parcs, encara que certament sense concreció temporal.

La informació és antiga i molt voluminosa, el procediment administratiu associat és complex, la qual cosa està portant al fet que les previsions inicials s'hagen allargat.
En aquest sentit, li puc dir que estem prop d'anunciar una solució que permeta que aquesta forma d'energia puga de nou contribuir a la millora de la competitivitat empresarial, a la generació d'ocupació i al creixement sostenible del nostre territori.

I per concloure, conforme a la resolució de 10 d'abril de 2017, de la Secretaria d'Estat d'Energia, per la qual es convoca subhasta per a l'assignació del règim retributiu específic a noves instal·lacions de producció d'energia elèctrica a partir de fons d'energia renovables, i a la qual vosté ha fet referència, no s'ha tancat encara el termini.
Vosté ha dit el dia 17 és la subhasta, però es tanca a les 13 hores del dia 11 de maig, perquè és el dia en què s'han de lliurar tots els documents.

Fins eixe moment està clar que es podran presentar projectes, i esperem que alguna empresa valenciana ho faça i esperem que alguna empresa valenciana puga entrar dins d'aquesta subhasta.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Senyora García.

La senyora García González:

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller, no sabe lo que me gustaría equivocarme en cuanto a la tranquilidad de esta conselleria.
Cuando en vez de oír, Â«estem a puntÂ» escuche un día, Â«això ja estàÂ», le invito a lo que quiera, una paella.
.
.
, lo que usted me diga, señor Climent, pero además con todo el gusto.

Bueno, yo ya contaba que no iba a contestar ni a la mitad de las preguntas.
Más bien viene a hablar de su libro.
Así que le pido que para ser justos, me deje también hablar del mío en este turno de réplica.

Permítame que fije algunas ideas claves en el asunto para que no se nos olviden.
Cuando el PP diseñó y adjudicó a principios de la pasada década un plan eólico para seis zonas a seis firmas adjudicatarias, que catorce años después todavía no han desarrollado, dudo que alguien pudiera imaginar que ni ese desgobierno del PP entonces, ni el botànic ahora, hayan sido incapaces de desbloquear el problema del que hablamos.

Como bien sabe, ese plan que diseñó La Generalitat durante el mandato del PP fracasó rotundamente, y en su día los responsables de las seis empresas promotoras del plan eólico de la comunitat alertaron de que el real decreto ley aprobado por el consejo de ministros exigía unas condiciones difíciles de cumplir, tanto que quince años después, apenas se ha desarrollado un 44% de la potencia prevista.

Y la realidad es que en la actualidad está bloqueada cualquier opción de desarrollar energía en la Comunidad Valenciana, este tipo de energía.
Usted sabe, señor Climent, que la Asociación Valenciana de Empresas de la Energía, Avaesen, viene alertando de esta problemática a todos los responsables de los diferentes equipos de gobierno, por cierto, sin éxito hasta el momento.

¿Por qué?
Pues porque como usted sabe, hoy en día a pesar del aparente incumplimiento de las exigencias impuestas por el Consell, los grupos que participaron en el concurso público mantienen la exclusividad para desarrollar parques eólicos en los territorios asignados.
Circunstancia que impide que otras empresas puedan acceder a la subasta.

Es decir, que tienen bloqueado el derecho de desarrollo de plantas eólicas, pero no ejecutan lo comprometido.
O sea, que ni hacen ni dejan hacer, porque nadie les ha instado a completar el compromiso adquirido de construcción de dichas plantas, nadie les ha pedido la ejecución de los avales presentados en su momento por incumplimiento de contratos, nadie se ha preocupado de que nuevas empresas opten a su construcción.

Ha pasado mucho tiempo, casi una década, y es ahora cuando el Consell contempla, como punto de partida a la solución, la convocatoria de audiencias con las cuatro corporaciones de empresas afectadas para esta medida, para que expongan los motivos por los que no han desarrollado sus proyectos y confirmen si desisten o no en sus planes.

Y digo yo: ¿esto no se ha podido hacer antes?
, porque a la subasta no llegamos, señor conseller.
Y usted debe asumir la responsabilidad de esa falta de acción.
Y esa falta de acción que le cuento se resume en varias afirmaciones.

La Comunidad Valenciana se aleja del objetivo 2020, que consiste, como hemos repetido, que el 20% de las energías sean renovables.
Nadie ha instado al cumplimiento de los contratos vigentes o a la ejecución de las garantías aportadas.
Se podía haber optado a estas ayudas para generar riqueza, tecnología y economía en la Comunidad Valenciana, pero aun teniendo empresas valencianas que quieren invertir, la normativa autonómica lo impide.
Han pasado quince años desde la adjudicación de empresas al plan eólico valenciano y apenas se ha sobrepasado la ejecución del 50% del plan.
La responsabilidad es del PP hasta el 2015 y desde entonces a ahora del tripartito y de usted, señor Climent.

Por todo ello, desde el Grupo Ciudadanos exigimos una realidad de presente para las renovables y no demagogia de futuro.

Y, señor Climent, si no se lo va a llevar, me lo deja aquí y luego lo recojo.

Gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señora García.
(Aplaudiments)

Senyor Climent.

Quan vosté vullga.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Bé, jo el que pense és que vosté és molt pitonissa.
Ja arribarem al 2020 i vorem si realment s'ha complert o no s'ha complert l'objectiu que ve marcat per Europa.

Jo no vaig a tornar a repetir-li com estem treballant i què és el que estem fent, però sí que li dic que en breu probablement puguem donar ja la notícia que puguem tancar el pla eòlic que, torne a repetir, és molt complex, no és gaire fàcil.
Hem estat parlant fins i tot en tècnics i més i és més difícil del que sembla.
Però estem ahí, estem treballant i jo pense que moltes vegades patientia magna virtus est i val la pena rebre crítiques de qualsevol de vostés que no fer les coses malament i de pressa.
Jo sóc més partidari que fent les coses amb tranquil·litat i bé al final perduren i van millor; el contrari no és bo.

I jo vaig a coresponsabilitzar-los a vostés, a Ciudadanos, vaig a coresponsabilitzar-los, perquè vostés ara mateixa són valedors i sap el que he dit al respecte de la necessitat d'enganxar el pla energètic o l'energia al País Valencià en allò que decidix el govern central i allò que ve d'Europa.
I vostés jo pense que són en estos moments valedors del govern de Rajoy i tenen la clau del Govern d'Espanya i per tant alguna cosa haurien de fer més, torne a repetir, són coresponsables també d'aquesta situació i molt.

Ara mateix, i vostés ho sabran, ens hem assabentat que Espanya està condemnada davant el tribunal d'arbitratge del Banc Mundial en un contenciós pel retall que va aplicar a les renovables, retall que ha sigut consolidat i ratificat per les reformes del sistema elèctric fetes pel govern de Rajoy en 2013.
Això suposa de facto que s'han de pagar 128 milions d'euros del pressupost estatal, és a dir del pressupost de totes i tots.
Però, a més a més, encara ens queden 30 demandes més d'inversors internacionals per resoldre, de forma que els efectes poden ser tremoladors, tant des del punt de vista financer com des del posicionament de l'anomenada marca Espanya cara als inversor internacionals.

A banda, cal tenir en compte que aquest laude arbitral que obliga Espanya a indemnitzar amb 128 milions d'euros el fons britànic Eiser (inintel·ligible) .
.
.
per les retallades sobre les primes a les renovables ha obert un nou focus d'incertesa en el sector.
Com va afectar la condemna al rebut de la llum que paguen milions de llars i d'empreses?
Vertaderament, al final a pagar-ho entre totes i tots.

El govern central s'ha donat pressa a introduir una esmena al projecte de pressupostos generals de l'estat d'enguany per a permetre que el cost d'aquest arbitratge puga carregar-se als costos del sistema elèctric, pagar seria factura de la llum, adone's on arriba el cabet dels governants que tenim.
Com veuen tot un exemple de mala praxi i d'anar en contra dels interessos de les persones i dels sectors productius.

I açò els ho dic perquè vostés en Madrid estan donant suport a que açò passe i el que haurien de fer és el possible perquè no passara.
Igual com van dir que el Decret 900/2015 el canviarien i de fet no ho han canviat i es manté.
Per tant, són coresponsables també de la situació en la qual estem.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor conseller.

Interpel·lació al Consell, que contesta el conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, senyor Rafael Climent González, sobre les conseqüències d'aplicar l'acord econòmic i el comerç global entre la Unió Europea i Canadà (CETA) al País Valencià, que formula el diputat senyor Daniel Geffner Sclarsky (GP Podemos-Podem) (RE número 58.
123 i 58.
457, BOC número 170)

La senyora vicepresidenta primera:

Anem a passar a l'últim punt de la vesprada, que és la interpel·lació al Consell sobre les conseqüències d'aplicar l'acord econòmic i de comerç global entre la Unió Europea i Canadá, el CETA, que formula el diputat Daniel Geffner, del Grup Parlamentari Podemos-Podem, i que serà substanciada també pel conseller d'Economia Sostenible.

El senyor Geffner Sclarsky:

Gràcies, senyora presidenta.

Bueno, han dejado para el final un tema sustancioso.
Espero que ante la falta de audiencia lo importante es el tema no la presencia y no asistencia de las señorías y los diputados y diputadas.

Vamos a tratar un tema muy importante.
El acuerdo económico y global, CETA, por sus siglas en inglés, es un macro acuerdo negociado entre la Unión Europea y Canadá.
El comercio entre la Unión Europea y Canadá presenta un notable grado de liberalización con aranceles medios que rondan el 3%.
No obstante, existen mayores aranceles en la Unión Europea en productos alimenticios, ciertos pescados, mariscos, carne vacuna y porcina.

Más allá de la reducción de los aranceles, que son mínimos entre Canadá y la Unión Europea, el CETA supone, y es lo más importante, una reconfiguración de todo un conjunto de normas de protección laboral del consumidor y del medio ambiente.

El CETA incluye los llamados tribunales de arbitraje, muy criticados porque representan una justicia paralela privada a medida de las grandes corporaciones.
El CETA incluye la creación del foro de cooperación en materia de regulación, donde representantes de empresas corporativas acceden a textos legislativos promovidos por la Comisión Europea antes de que lleguen al parlamento europeo.
El CETA incluye listas negativas, es decir, todo lo que no figura como excluido podrá liberalizarse, es decir, privatizarse.
El CETA abre la puerta a la privatización de los servicios públicos, como sanidad, educación y agua.

Con más de 41.
000 filiales de empresas de Estados Unidos en Canadá muchos ven al CETA como el caballo de Troya del TTIP, comporta graves riesgos para nuestra sociedad al anteponer los intereses y privilegios de las grandes corporaciones multinacionales a las necesidades de las personas y del planeta.

Los antecedentes del CETA pueden rastrearse en las conversaciones de la cumbre Canadá-Unión Europea, celebrada en Ottawa en 2002, se reactiva en 2009, tras seis años de negociaciones en la sombra con una reducidísima participación del Parlamento Europeo y escasos actores sociales, el 26 de septiembre de 2014 se anuncia formalmente el fin de las negociaciones.
Solamente en este momento, cuando el contenido ya estaba cerrado, se hizo público el texto de un acuerdo hasta ese momento mantenido en secreto.
Casi dos años después termina la revisión jurídica del texto del CETA con cambios sustanciales en relación al texto previo en su versión definitiva publicada el 29 de febrero de 2016.

El tratado consta de 30 capítulos y, con los anexos, más de 1.
500 páginas.
La experiencia del Nafta, Tratado de libre comercio entre Estados Unidos, Canadá y Méjico, llevó que Canadá perdiera entorno al 40% de su agricultura, una advertencia a los cantos de sirena en estos acuerdos.

Los apologistas del CETA prevén que en una década el producto interior bruto de la Unión Europea crecerá el 0,003% al 0,008%.
Un estudio de la universidad de (inintel·ligible) .
.
.
, USA, en septiembre de 2016, predice todo lo contrario, que el PIB caería un 0,49% en la Unión Europea y en Canadá un 0,96.
Y, lo que es más alarmante, un aumento del desempleo de 230.
000 personas y un aumento de la desigualdad.
También destaca este último estudio que ni todos los países, ni todos los sectores se afectaría por igual.

Podemos, al igual que numerosas organizaciones de la sociedad civil valenciana, ha expresado preocupación sobre las consecuencias que tendrá el CETA para nuestra economía, nuestros derechos y el medio ambiente.

En este sentido, en el Pleno de 10 de mayo de 2016, el síndico de nuestro grupo parlamentario realizó una pregunta al presidente Ximo Puig, que si el Consell había realizado o pensaba realizar una evaluación del impacto social y económico en el País Valenciano por la posible puesta en marcha del TTIP y del CETA.
El presidente, Ximo Puig, indicó que ya se estaba trabajando con universidades y anuncio ya hace un año, el 10 de mayo de 2016, para refrescar la memoria de sus señorías, la creación de un grupo de trabajo permanente con las universidades valencianas para evaluar la repercusión del TTIP-CETA en todos los ámbito tanto económicos como del modelo social europeo.

El presidente en esta ocasión dijo que compartía la preocupación expresada por amplios sectores europeos y manifestó que nosotros tenemos también líneas rojas.
En primer lugar, reforzar los derechos laborales; en segundo lugar, velar por el sistema de arbitraje; en tercero, la ratificación de los acuerdos medioambientales internacionales; cuarto, exclusión de la privatización de los servicios públicos; quinto, mantenimiento de las cuentas tarifarias de exclusión de los productos agrarios, especialmente sensibles; sexta y última línea roja que sitúa el presidente sería el reforzamiento y la regulación de los mercados financieros y la lucha contra el fraude y la evasión fiscal.
Y finalizaba diciendo que estas Corts han de tener conocimiento a los informes que los expertos hagan, defendiendo siempre el interés general de las y los valencianos.

En estas Cortes se volvió a tratar el tema del CETA en la PNL presentada por Podem, con las enmiendas aceptadas del Grupo Socialista, y que fue aprobada en las Cortes en la sesión de 21 de septiembre de 2016, donde se instaba al Gobierno de España a realizar informe de impacto económico, social y ambiental e informe previo si el tratado contravenía alguna legislación europea o española.

Numerosos ayuntamientos en toda la geografía valenciana, sindicatos, asociaciones de consumidores, agricultores, colegio de médicos, asociaciones en defensa de la sanidad pública y un largo etcétera, han expresado su inquietud y hasta oposición por las consecuencias del CETA para nuestra comunidad.
Pero los tiempos se aceleran cuando el 15 de febrero de este año el Parlamento Europeo ratifica el acuerdo CETA y abre los procesos de ratificación en los distintos estados miembros.

En España, el gobierno Rajoy ha remitido el proyecto de ley para la ratificación del CETA al Congreso de Diputados el 27 de marzo.
Rajoy intenta acelerar el proceso obviando el estudio y sus implicaciones, demostrando una vez más su subordinación al Ibex y Merkel del que se afana en ser el alumno privilegiado.

El Grupo Parlamentario Unidos-Podemos, en Común Podemos y Marea ha solicitado a la Mesa del Congreso de los Diputados un debate sobre la inconstitucionalidad del controvertido tratado, postura similar a la defendida por la mayor organización de jueces alemanes y por legisladores del parlamento francés y del parlamento alemán.

Por eso tenemos que indicar desde Podemos seguimos preocupados y el reloj está corriendo.
Son demasiados los puntos de controversia, demasiados los sectores y entidades que pueden verse afectados, demasiados los derechos laborales, sociales y ambientales el riesgo de ser recortados y armonizados a la baja y demasiado los colectivos que se han alzado en su contra como para justificar una información necesaria y precisa.

Es por eso, señor conseller, que le hacemos la interpelación y le pregunto: ¿qué impacto tendría para los intereses valencianos la entrada en vigor del CETA y qué actuaciones ha realizado su conselleria al respecto?

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Muchas gracias, señor Geffner.

Senyor conseller, per huit minuts.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

Gràcies, presidenta.

Gràcies, senyor diputat.

Senyories.

També he de dir que gràcies per esperar-se fins al final, perquè la veritat és que per al qui els parla ha sigut una vesprada prou pesadeta.
I els ho dic amb el cor en la mà per si poden fer alguna cosa per poder reestructurar açò d'una altra manera.

Com vosté molt bé ha exposat, després de set anys de negociacions entre la Unió Europea i Canadà, el 15 de febrer de 2012, el Ple del Parlament Europeu va aprovar el Tractat de lliure comerç i inversions entre la Unió Europea i Canadà, el CETA.

El CETA entra en vigor provisional aquesta primavera a l'espera que els parlaments de cada nació donen llum verda a la seua aplicació definitiva.
El CETA conté mesures per eliminar les barreres al comerç entre ambdues economies i fixa les normes que regiran els futurs intercanvis, les seues modalitats, límits i garanties; es regula l'accés als mercats de béns i serveis, les tarifes duaneres, la participació d'empreses estrangeres en els concursos públics i el reconeixement dels títols professionals.
També s'estableixen els estàndards de protecció alimentària, sanitària o medi ambiental a respectar i s'ha inclòs un capítol sobre desenvolupament sostenible, una de les parts més extenses i polèmiques és la que arreplega les garanties per a la protecció dels inversors a un costat i a l'altre de l'Atlàntic.

Pel que fa als seus efectes existeixen tant moviments a favor com en contra.
Per una part, segons la comissió europea, en un estudi publicat en 2011, indica que l'acord tindrà un impacte positiu sobre l'economia amb un creixement del PIB de la Unió Europea del 0,03%, com vosté ha dit, i del 0,07% en el cas de Canada.
L'establiment del lliure comerç permetrà l'eliminació de nombrosos obstacles aranzelaris que dificulten els intercanvis per a les empreses, calculant-se un estalvi per als exportadors de béns industrials del voltant 470 milions d'euros a l'any, a l'hora que s'incrementaran les exportacions bilaterals de béns i serveis en un 23%.

A més, aquest acord facilitarà l'accés de les empreses de la Unió Europea als contractes públics canadencs, obrirà el mercat de serveis i oferirà millors condicions als inversors, contribuirà a prevenir la reproducció il·legal de les innovacions i dels productes tradicionals de la Unió Europea, incrementant la cooperació normativa i la protecció de les innovacions i dels productes tradicionals europeus.

Els objectius de l'acord estan en relació amb l'estratègia Europa 2020, de la Unió Europea, per a impulsar el creixement de l'economia, potenciant uns mercats més competitius, oberts i justos a tot el món.

Les empreses transnacionals no podran atacar aquests principis fonamentals que regeixen les polítiques europees.
Per exemple, l'acord no afectarà les normes alimentàries ni de medi ambient de la Unió Europea.
Els productes canadencs, sense cap excepció, no podran importar-se i vendre's en la Unió Europea si no respecten plenament la mateixa normativa.
Amb la qual cosa, es mantenen les restriccions que aplica la Unió Europea als organismes genèticament modificats o a la carn de boví amb hormones de creixement.

No obstant açò, aquest acord ha sigut molt criticat per diverses raons.
En primer lloc, es considera que el CETA no ha sigut un acord transparent, ja que es va negociar en secret des de 2009 a 2014.

D'altra banda, el creixement addicional a què donarà lloc l'acord, és molt reduït.
I és probable que s'incremente la desigualtat i es produïsca pèrdua d'ocupacions en tota la Unió Europea, sense tenir-se en compte la qualitat de l'ocupació, ja que, a pesar que les autoritats canadenques han promés ratificar els principals convenis laborals de l'OIT, el CETA no proporciona cap mecanisme addicional per a la protecció dels drets laborals.

També suscita controvèrsia el tema dels estàndards de seguretat alimentària.
Un estudi desenvolupat pel Consell de Canadà, juntament amb altres institucions europees, assenyala les diferències normatives entre ambdues regions, la qual cosa pot posar en perill la seguretat dels aliments i els estàndards de producció d'Europa.

Un altre punt molt qüestionat és l'arbitratge a favor de les empreses.
El sistema de tribunal d'inversions estableix normes d'arbitratge especials perquè els inversors estrangers puguen demandar els estats, si alguna llei és contrària als seus interessos, i dirimir els conflictes, sense passar pels tribunals de cada país.

Així, encara que els governs tenen dret a regular, per exemple, prenent decisions per a protegir la salut pública o el medi ambient, es pot denunciar als governs davant dels tribunals d'arbitratge d'inversió especials.

Respecte als serveis públics, el tractat exigeix que es tracte com a iguals a les empreses estrangeres, de manera que no es podrà afavorir la producció local i es tem que acaben prevalent els interessos corporativistes sobre les necessitats dels europeus i es fomente la privatització.

En definitiva, el tractat de lliure comerç entre Canadà i la Unió Europea és més que una simple rebaixa d'aranzels, ja que contempla, a més a més, normes tècniques, mediambientals i laborals, mesures sanitàries i fitosanitàries, accés a la contractació pública, s'estableixen les regles de la propietat intel·lectual, així com la competència de tribunals d'arbitratge com a mètode de resolució de conflictes entre una empresa privada i un estat, fet que soscava la sobirania dels estats.

Pel que fa a l'impacte directe que podria tindre el CETA al nostre territori, a hores d'ara no es podrà determinar, fins al cap d'un temps de la seua posada en vigor.
La Comunitat Valenciana és la quarta autonomia espanyola que més vendes realitza a Canadà, amb més de cent cinquanta milions a l'any.
I l'eliminació d'aranzels reduirà costos a les 1.
227 empreses valencianes que exporten a aqueix país, sobretot des dels sectors valencians clau, com alimentació, moble, calçat, automòbil o tèxtil.

En alimentació, es crearan oportunitats per a fruites, verdures, vins o transformats d'aliments.
26 de les 145 denominacions d'origen que protegeix l'acord són espanyoles; l'acord comercial protegeix els cítric i el torró de Xixona, a més d'altres productes espanyols, com l'oli d'oliva, formatges o pernils.

La Unió Europea i Canadà han acordat acceptar mútuament els seus respectius certificats d'avaluació de conformitat en àmbits com els joguets, els aparells elèctrics, el material electrònic, els de ràdio, la maquinària o l'equip de mesurament.

El que ha de tindre vosté clar és que la política del Consell sempre anirà per la defensa decidida de les empreses valencianes, de la seua competitivitat, de la seua internacionalització, però també, en definitiva, del benestar de les persones, que són les destinatàries últimes de les polítiques públiques.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el vicepresident segon, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyor conseller.

Para réplica, señor Geffner…

El senyor Geffner Sclarsky:

Gracias, señor presidente.

Bien, aunque estemos cansados, yo creo que la contestación ha sido demasiado escueta, ¿eh?
Escueta en el sentido que el presidente se había comprometido en crear un grupo de estudio de las repercusiones para la economía y la sociedad valenciana de la implantación de la entrada en vigor en el CETA.
Con lo que me ha comentado usted, pues, yo creo que todavía estará por constituirse esa comisión.

Entonces, creo que el impacto que va a tener es un impacto de gran calado.
Porque aquí, si uno entra en la página, como he entrado hoy, para revisar el instituto Elcano, solo es un canto de sirenas de las ventajas que va a determinar este libre comercio: habrá más riqueza, seremos todos más altos, más guapos y saldremos bien parados.
Pero hay experiencias, experiencias históricas, que ya llevan más de quince años, como NAFTA.

El comercio que se basa en dar privilegios a las grandes corporaciones genera problemas, genera desigualdad, genera que la agricultura sea uno de los sectores más comprometidos.

Y aquí, concretamente, por ejemplo, tenemos el caso de la ganadería valenciana, ¿eh?
, los cerdos, que, en principio, el sector de ganadería más importante que hay en la comunidad es de los cerdos.
Y, teóricamente, Canadá aportaría unas entradas de 75.
000 toneladas anuales en carne porcina, que pudiera afectar, porque están a un precio menor, un 30% más baratos que los de la Unión Europea, y podría perjudicar al sector, un sector que está localizado en la zona de interior.
Cosa típica de estos acuerdos.
Aumenta la desigualad no nada más en la sociedad, generando desempleo, sino que también las zonas que tendrían que estar protegidas, las zonas rurales, la zona de interior, pues, ante el rodillo del libre mercado con una industria agroalimentaria de gran envergadura norteamericana, pues, tendrá serias dificultades para sobrevivir en las condiciones actuales.

Ha indicado que se respetan las indicaciones geográficas protegidas, también para el campo.
Solo el 9%.
Hay 1.
600 indicaciones geográficas protegidas, y solo se respetarán 143, que significa el 9% de todas.

Los productos agropecuarios, pues, entrarán aquí, porque este es un acuerdo vivo, es un acuerdo que puede cambiar las regulaciones, lo más importante.
Por ejemplo, los organismos modificados genéticamente, que ahora están prohibidos aquí para la alimentación humana, pero tenemos que tener en cuenta que en Canadá, pues, es uno de los sectores más importantes en cuanto a su producción agraria.

Finalmente, quiero decir que lo más cuestionado, y que tres millones y medio de europeos han dado su apoyo a la iniciativa europea, es contra estos tribunales especiales que generan honda preocupación y cuestionamiento de si eso un estado de derecho puede aceptarlo, que haya dos tribunales distintos: uno para la gente normal y las empresas del territorio; y otro para los inversores extranjeros, que tendrán una situación de privilegio, una situación de privilegio, que serán juzgados por unos tribunales en donde los jueces les pagan por el acto de serlo, por el número de procesos que hacen y no son especializados en derechos humanos, en respeto medioambiental ni en derechos laborales, solo en derecho mercantil.

Por lo tanto, desde Podemos, no aceptamos la pasividad del gobierno.
Querríamos que el País Valenciano tuviera esa posición que el parlamento catalán ha hecho hace poco, de posicionarse en contra de esto, nuevamente, y ser como los valones que fueron Astérix, que se opuso a que este acuerdo llegue a plasmarse.

Desde Podemos estaremos haciendo todas las medidas posibles para que se tengan en cuenta los intereses de los valencianos y las valencianas y que no primen los intereses de las grandes multinacionales,…

El senyor vicepresident segon:

Muchas gracias.

El senyor Geffner Sclarsky:

…que son los que han diseñado este traje, que ahoga a la sociedad…

El senyor vicepresident segon:

Señor Geffner…

El senyor Geffner Sclarsky:

…, recorta derechos, ahoga a la democracia y crea tribunales privados.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Muchas gracias, señor Geffner.

Senyor conseller, per a finalitzar este tema i la jornada, i la maratoniana jornada del conseller que establix la Junta de Portaveus, (rient) on n'hi ha un representant del govern.

El senyor conseller d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball:

(Rient) Molt bé, molt bé.

Bé, moltes gràcies, president.

Moltes gràcies per la rèplica, senyor diputat.

Vaig a dir-li que les mesures que hem adoptat la conselleria, no?
, la conselleria d'economia sostenible, que el primer que ha fet ha sigut instar el govern central, en el compliment de la resolució 831 d'aquesta legislatura, que es va aprovar ací, a Les Corts, a no autoritzar el CETA sense realitzar una anàlisis detallada que avalue totes les seues possibles repercussions, al fet que inste la Comissió Europe a no signar un aplicació provisional del CETA y que espere al fet que tots els procediments de ratificació dels estats membres es duguen a terme o al fet que sol·licite el dictamen del Tribunal de Justícia de la Unió Europea sobre la compatibilitat del CETA amb els tractats de la unió i que no ratifique l'acord fins a no disposar del citat dictamen.
És a dir, això està en Madrid, anem a vore què el que ens diuen al respecte.

Però, a banda d'això, no podem estar quiets.
Som govern.
Hem de defendre els interessos, com he dit abans, de les empreses valencianes i, per ende, hem de defendre els interessos de la gent que viu a aquest territori.

I dir que estem fent algunes accions, algunes accions perquè no ens pille el tren, per si tot açò va endavant.

I dir que s'ha inclòs Canadà entre els països seleccionats com a prioritaris, 2017-2019, en les accions de promoció de la internacionalització de les nostres empreses.

Es preveu el suport a les empreses interessades en aqueix mercat, mitjançant l'engegada en el futur d'una delegació de l'Ivace, si és el cas, en aqueix mercat.

Convocatòria de beques que tindran, com a destinació, les oficines comercials d'Espanya en el mercat de Canadà.

A més, i a conseqüència dels últims esdeveniments que s'estan produint en l'escenari internacional, com el brexit o l'arribada de Trump a la presidència dels Estats Units, i que poden afectar l'evolució de les nostres exportacions i en la producció i en el manteniment dels llocs de treball, he de recordar-li altres actuacions que hem anat fent des de la mateixa conselleria, com es reunió amb les associacions empresarials.
El passat 9 de desembre ens vam reunir, junt a la conselleria d'agricultura i amb les associacions empresarials dels sectors més exposat al mercat nord-americà i britànic, per tractar els nous escenaris comercials.

També estem treballant una estratègia de comunicació dirigida a enfortir la imatge de la Comunitat Valenciana.
Esta imatge de comunicació volem, torne a repetir, que siga forta, potent i que ens ajude per a destacar la seua idoneïtat com a destí d'inversió.

Estem incrementant també les delegacions exteriors.
Reforcem el nombre de destins d'exportació.
I anem a comptar amb una major diversificació de mercats, especialment en els mercats emergents i amb més dinamisme; passarem de 21 a 30 oficines en la delegació exterior.

I una altra acció.
Dir-li que estem elaborant un estudi dels productes que més s'exporten i importen amb Canadà, per tal de fer una comparativa i veure com afecta l'eliminació dels aranzels a aquests productes.

També s'analitzaran aquells productes que més estaven taxats i que no s'exportaven fins ara, per veure si ara ja tenim un avantatge comparatiu respecte al mercat canadenc.
Amb tot això, s'informarà les associacions sectorials per tal que donen difusió per treballar de manera conjunta.

Com pot vore, estem en una posició d'alerta, alhora que proactiva davant dels nous escenaris comercials que s'estan produint, amb la finalitat, com ja li he dit abans, de donar suport a totes i cadascuna de les empreses de la nostra terra.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident segon:

Moltes gràcies, senyor conseller.
Moltes gràcies.

Voldria recordar, abans de finalitzar esta sessió, que demà la Junta de Portaveus es reunirà a les nou i mitja del matí, per a tractar temes relatius a comissions.

I ara suspenem la sessió fins demà, a les deu del matí.
(El vicepresident segon colpeja amb la maceta)

(Se suspén la sessió a les 20 hores i 36 minuts)