Untitled Document

<!--
body {
background-color:white;
color:black;
}
.text8 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text9 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text10 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text11 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para15 {
text-align:justify;
}
.para14 {
text-align:center;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 20 de
desembre de 2006.
Comença la sessió a les 10 hores i 8
minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España
Moya.
Sessió plenària número 100.
Segona
reunió.

Debat i votació del dictamen de la
Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte
de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici
2007 (BOCV número 244).
(Continuació.
) Debat de les esmenes a
les seccions números 09, Cultura, Educació i Esport;
secció 10, Sanitat, i secció 11, Empresa, Universitat i
Ciència

El senyor president:

Se reanuda la
sesión.

Vamos a continuar el pleno con los debates de las
enmiendas lógicamente a la ley de presupuestos.

Estábamos en la.
.
.
, nos correspondía
estar en la sección 9, y vamos a debatir el primer bloque de
enmiendas que corresponde a las presentadas por el Grupo Parlamentario
Entesa, que va a defender don Ramon Cardona y que corresponden a las que
van de la 1.
498 a la 1.
574, de la 1.
576 a la 1.
814, de la 5.
343 a la 5.
347,
de la 5.
356 a la 5.
358, de la 5.
379 a la 5.
384, de la 5.
389 a la 5.
393, de
la 5.
395 a la 5.
397, de la 5.
408 a la 5.
419 y de la 5.
420 a la 5.
433.

Tiene la palabra don Ramon.

El senyor Cardona i Pla:

Bon dia, senyors diputats,
senyores diputades.

Bon dia, senyor conseller, agraïsc també
la seua presència ja que anem a parlar d'educació i
cultura.
No tots els consellers estan presents quan se parla del seu
pressupost, i crec que és important la presència seua.

Bé, jo partisc de la idea, que ja li vam
expressar en el moment de la presentació dels pressupostos, que
estos pressupostos no responen als problemes, no responen a les dificultats
que hui existixen ni en educació ni en cultura, però ara vaig
a referir-me sobretot a l'aspecte d'educació.

Se sol parlar d'uns quants temes, d'unes
quantes dificultats: se parla de l'aspecte de la conflictivitat que
pot existir en les aules; es parla de la dificultat per a integrar a les
persones que vénen de fora, sobretot quan en són moltes i
vénen en un període molt curt de temps; es parla de la
necessitat que l'escola atenga a tot tipus d'alumnat
independentment de les seues dificultats, les seues carències; es
parla de participació; es parla d'implicació de la
societat en l'educació, però a l'hora de vore la
traducció de tots eixos problemes en els pressupostos nosaltres no
apreciem modificacions substancials, no apreciem línies
pressupostàries que vagen realment a tocar eixos punts.

Nosaltres en les nostres esmenes el que pretenem
és, precisament, una vegada analitzats els problemes i les
dificultats que hi ha en educació, plantejar quines correccions
caldria.
I nosaltres, en principi, en plantegem una que em resulta
fonamental.
En els pressupostos la participació dels pares ve
només quan es parla d'educació primària,
d'ensenyament primari.
Busquem en ensenyament secundari i no trobem
que hi haja potenciació de participació.
Els sindicats: en
ensenyament primari.
Participació alumnat, participació de
pares: ensenyament primari.
Nosaltres considerem que això és
un aspecte molt més global i que hauria de formar part de la
direcció i serveis generals, a part d'augmentar en molt els
recursos econòmics que es destinen a eixa participació.
Si no
hi ha una implicació dels pares, de les mares, de les
famílies en l'educació no aconseguirem resoldre moltes
de les dificultats que hui en dia existixen.

De la mateixa manera, nosaltres considerem que a
l'hora d'avaluar els centres educatius és
importantíssim escoltar el que diuen els directors, considerem que
és important escoltar el que diuen els centres sobre el que
és qualitat i les necessitats que puguen tindre.

De la mateixa manera, nosaltres insistim en esmenes
que han de vore que els centres educatius tinguen el personal necessari i
que eixe personal estiga format d'una manera diferent.
Hui en dia la
formació dels professionals docents i no docents, però
sobretot els docents, s'ha transformat en un tràmit de vegades
burocràtic, una consecució de punts per als diversos
concursos quan el que cal és una formació implicadora feta
des dels mateixos centres educatius.
Cal que els assessors vagen als
centres educatius i cal que eixos formadors estiguen també
especialment formats.

Són aspectes, participació, personal,
formació, innovació, les ajudes per exemple als moviments de
renovació pedagògica és un aspecte que nosaltres
introduïm com a nou en 300.
000 euros.
Considerem que és
importantíssim perquè són els docents implicats en els
problemes del dia a dia els qui han decidit organitzar-se per a trobar
solucions, per a formar-se, per a discutir entre ells i plantejar els
problemes que realment tenen.

Entrant en cada una de les etapes educatives
-primària, secundària- hi ha algunes coses en les
que són.
.
.
coincidixen.
Nosaltres posem en un primer pla
l'aspecte de les construccions escolars, construccions educatives.
Demanem que se facen les que són necessàries, però
demanem que hi haja una planificació que permeta saber a la
comunitat educativa què és el que es farà, quin
és el compromís de la conselleria per a construir.
No hi ha
una planificació de les inversions reals de la pròpia
conselleria, però quan anem a Ciegsa tampoc hi ha una
planificació anual de les actuacions de construcció que es
faran.
De què servix un pressupost que no tinga eixa
previsió, que no tinga eixa planificació, que deixe.
.
.
a les
persones interessades les deixa in albis, no saben res del que realment els faran.
Però
nosaltres demanem a més que siguen adequades, que no siguen
difícils de netejar, que tinguen energies alternatives, no com una
anècdota puntual, sinó com una cosa sistemàtica, i que
no hi haja ninguna nova construcció que no tinga en compte
paràmetres que hui en dia són absolutament necessaris.
Demanem, per exemple, que se tinga un pla d'eliminació de
barreres arquitectòniques en els centres ja construïts.
Els
centres educatius han de ser per a tots.
Existixen centres.
.
.
considerem
que els nous això ho van resolent d'una manera relativament
satisfactòria, relativament.
Ho dic perquè hi ha moltes
escoles amb ascensor, que no funciona l'ascensor, no està
adaptat per a tindre.
.
.
, adaptat per a les necessitats, però pensem
que se va resolent.
Les escoles antigues tenen una dificultat gran en
això.

Però nosaltres volem ressaltar sobretot un
tipus d'esmenes que fan referència a la concepció dels
centres educatius com uns centres oberts a l'entorn, oberts als
barris i als llocs on estan.

En molts llocs el centre educatiu, el de
primària, l'institut de secundària, és el centre
cultural més potent que existix en eixe barri.
Nosaltres considerem
que s'ha de posar recursos per a experimentar com un centre educatiu
pot ser un dinamitzador cultural, pot ser un lloc on les infraestructures
puguen ser utilitzades per a intervencions comunitàries.
Posem
recursos econòmics, a la millor posem 500.
000 euros en
primària, el doble pràcticament de secundària,
perquè eixos centres puguen realment experimentar actuacions
d'eixe estil que nosaltres considerem fonamentals.
Augmentem els
recursos necessaris per a experimentar, per a innovar en aspectes de la
conflictivitat.
Posem recursos per a experimentar i provar iniciatives
noves a l'hora d'integrar l'alumnat que ve d'uns
altres països.
Posem recursos per a dotar de material modulat als
centres que integren a l'alumnat amb necessitats educatives especials
greus i permanents, no els que tenen xicotetes necessitats
d'educació especial, sinó als que fan actuacions
d'integració.

Nosaltres quan comprovem que les ajudes a la
integració d'alumnat d'educació especial
són només 42.
000 euros ho considerem escàs, i per
això afegim 60.
000 euros més, perquè els centres
educatius quan atenen l'alumnat de més dificultats han de
tindre també una especial ajuda per a poder intervindre.

Tenim, com sempre, com tots els anys, un apartat que
parla de l'educació de les persones adultes.
No es
construïxen centres d'educació a persones adultes.
Però sobretot el que hi ha és una falta de
potenciació, una intervenció real de la comissió
interdepartamental, que existisquen convenis entre els ajuntaments, la
conselleria, convenis també plurianuals que permeten planificar una
actuació educativa adequada i correcta.

He de passar a alguns altres aspectes que també
em resulten importants.
I vaig a parlar de la promoció i ús
del valencià, no només pel programa que subsistix en la
conselleria, sinó també en tota la referència que fem
en els organismes autònoms, empreses de la Generalitat.
Nosaltres
insistim que el Circuit del Motor, l'Ivam, Teatres, han de ser uns
grans potenciadors del valencià.
Se'ns diu «ja
està d'ofici, ja es dediquen a fomentar el
valencià».
No és de veres.
Nosaltres no veiem que el
Circuit del Motor Ricardo Tormo servisca per a dir fora d'aquí
que ací tenim una llengua pròpia.
No ho veiem.
No veiem que
realment el valencià forme part del nucli, que siga el més
essencial a l'hora de comunicar les activitats de tots estos
organismes.

I és que nosaltres trobem que per a no usar el
valencià sempre hi ha una excusa bona.
No usem el valencià
perquè representem també entitats que no són de
València.
No usem el valencià perquè hi ha una persona
que no ho entendrà.
No usem el valencià perquè
és promoció internacional i el castellà és
més conegut.
Sempre hi ha una excusa per a no usar el
valencià.
I nosaltres, l'obligació del Consell de la
Generalitat és que l'ús del valencià siga
inexcusable.
Sempre hi ha una excusa quan vas a fer un tràmit
administratiu per a dir-te que el full, la instància per a fer-ho en
valencià no la troben o no existix l'exemplar.
I això
és aixina com està succeint i com passa.

Nosaltres insistim en la idea que la promoció i
ús del valencià, i sobretot en el programa que hi ha en la
conselleria, és escàs en dotació, però molt poc
implicat a l'hora d'una potenciació real del
valencià.

Nosaltres considerem, per exemple, i vaig a dir-ne una
molt concreta.
.
.
Hi ha un repartiment de premsa als centres educatius.
No
hi ha un repartiment de cap publicació en valencià als
centres educatius.
Per què no?
Per què no?
Nosaltres
necessitem que arriben publicacions als centres educatius perquè
ells sàpien que hi ha publicacions periòdiques en
valencià.
Proposem també que es faça una
publicació escolar quinzenal en valencià, que la pague la
conselleria, que la faça la conselleria.
Però que hi hagen
actuacions reals.

No vaig a parlar-li molt d'arxius.
En arxius
simplement dir que després de la llei d'arxius no hi ha
intervencions concretes que la potencien.
Nosaltres, per exemple, hem posat
3 milions d'euros més, se dediquen només 190.
000 en els
pressupostos, per arreglar instal·lacions d'arxius municipals.
Calen moltes ajudes perquè les instal·lacions dels arxius
estan en situació molt delicada.

Passant a cultura.
Vull referir-me a un aspecte molt
concret de la seua política basada en els grans equipaments
propagandístics.
Són propaganda, s'utilitzen de
propaganda política, mentres no passa res.
Quan hi ha alguna
dificultat i algun problema, com ha passat ara en el Palau de les Arts,
ahí ja, ja no és, ja no és una qüestió que
depenga només del Partit Popular, ahí és una
qüestió que pot passar en qualsevol lloc, ja no hi ha cap
responsabilitat.
Però a l'hora de l'aprofitament
propagandístic, a l'hora d'una inauguració, dos
inauguracions, tres inauguracions, les que facen falta.
No hi ha cap tipus
de problema en eixa utilització.
Però què passa?
Que
en les obres que fan falta en els diversos pobles, en les obres que
realment generen una dinàmica cultural de base, que després
va a crear tot un panorama cultural, tota una xarxa cultural potent,
ahí sí que hi ha errors i fallades greus.

Jo pose d'exemple l'auditori del meu
poble, però l'he de posar, perquè continua sent
només la sala de les butaques, tot el del voltant és una
closca sense construir i una closca que no es pot utilitzar per assajar,
per a donar classes a la banda de música; que realment no siga
només la sala d'exhibició si no que tot l'edifici
siga una bona instància, una bona infraestructura cultural que siga
útil per a tota la població.

No puc parlar de tot.
Nosaltres en biblioteques i
promoció editorial ressaltem el poc cas que es fa a la
promoció literària en valencià o el poc cas que es fa
a la promoció de biblioteques a l'ajuda als ajuntaments
perquè tinguen les biblioteques.

I volia parlar finalment, almenys fer alguna
referència, a l'aspecte d'esports.
Aprovem el Consell
Valencià de l'Esport i ara tenim dos estructures per fer el
mateix que abans feia una.
Ara tenim l'estructura dins la mateixa
 conselleria, més el Consell Valencià de l'Esport.
Fent el mateix entre dos estructures que abans es feia en una no hi ha cap
modificació pressupostària, cap diferència, tot
és idèntic al que era abans, sense que hi haja cap tipus de
potenciació, cap tipus de qüestió que puguem apreciar.
Bé, la creació d'esta estructura ha significat una
renovació, una potenciació millor.

Nosaltres.
.
.
només vaig a ressaltar dos
esmenes, la que demana una normativa i una actuació per a previndre
les actituds racistes i xenòfobes en l'esport.
Nosaltres
considerem que no s'està actuant suficientment en eixe
aspecte, que és un aspecte problemàtic i que pot arribar a
ser-ho més.
I vaig a insistir en una infraestructura que em sembla
important per original: la utilització de la base militar de El
Toro, prop de València, ben comunicada.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Cardona i Pla:

.
.
.
que té una
alçada que pot permetre l'entrenament d'esportistes
d'elit i que pot ser una intervenció molt útil i a
més innovadora dins del País Valencià.

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Cardona.

Tiene la palabra, para el turno en contra, el ilustre
diputado del Grupo Popular don Pedro Ortega.

El senyor Ortega Marhuenda:

Buenos días.

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona.
Señor conseller.
Buenos
días.

Le he atendido atentamente, señor Cardona, y
hace un repaso, efectivamente, de todo lo que considera que funciona mal en
la política educativa del Partido Popular en la Comunidad
Valenciana.
Habla de la conflictividad en las aulas, inmigrantes,
atención a la diversidad, participación de padres.
Y de toda
su exposición lo que más me ha llamado la atención es
que dice su señoría que no hay una planificación en
las construcciones escolares.
Yo, la verdad, es que es asombroso y eso me
parece que no se lo cree nadie.
El que se estén construyendo la
cantidad de centros que se están construyendo si no hubiese una
planificación, vamos, eso sería milagroso.
Así es que
en ese aspecto supongo que ha exagerado un poco.

En el debate de comisión de este proyecto de
ley de presupuestos ha valorado positivamente el avance que se ha producido
durante el 2006 en las dotaciones a los centros para gastos de
funcionamiento.
Indirectamente, sin decirlo, también ha reconocido
que ha habido avance en otras muchas líneas de actuación de
diversos programas, porque ha dejado de presentar por primera vez en varios
años 52 enmiendas que de forma machacona venía repitiendo.
Lo
que hace pensar que, a juicio de su grupo, en primaria se han cubierto
objetivos tales como hacer campaña para fomentar la lectura, ayudas
individualizadas para transporte escolar en infantil, becas de comedor para
este nivel, gratuidad de libros de texto o que se ha cumplido el 48% de las
propuestas que hacían en los programas de primaria y secundaria en
cuanto a construcciones de centros en determinadas poblaciones.

Al ritmo que lleva el gobierno del presidente Camps es
fácil suponer que, de las propuestas que hacen en estos presupuestos
sobre líneas de actuación y en construcciones, un porcentaje
elevado se cumplirá.
Ahora, eso sí, las que coincidan, las
propuestas que hagan sus señorías que coincidan con la
programación que haya previsto la Conselleria de Cultura,
Educación y Deporte.

El plan Crea Escola prevé 424 actuaciones y una
inversión de 1.
292,7 millones de euros.
Se está ejecutando un
nuevo programa Millora Escola, con 200 millones de euros en el
período 2006-2009 para la mejora y modernización de las
infraestructuras de los centros más antiguos de la comunidad,
así como de aquellos que tengan una necesidad urgente.

Desde el 1 de septiembre de 2003 hasta septiembre de
2006 se han construido 218 centros nuevos o totalmente remodelados, no
obras menores.
218 centros con nombres y apellidos.
Cada vez que
acompaño al conseller a alguna de las inauguraciones, de las
muchísimas inauguraciones que se hacen a lo largo del
curso.
.
.

El senyor president:

Señores diputados,
no hace falta que se note que han llegado.

El senyor Ortega Marhuenda:

.
.
.
en todos los puntos
de nuestra geografía, hay un mapa a la vista de todas las personas
que asisten en donde pueden ver perfectamente ubicados los centros que se
están construyendo, que se han construido, que se han construido en
esta comunidad.
Ahí no hay trampa ni cartón.
Y podrán
ver 64 centros de nueva construcción, 73 centros de
reposición, 81 que son ampliaciones significativas.

Son muchas las valoraciones negativas que hace de la
distribución de recursos en esta conselleria.
Y no por repetirlas
una y otra vez en todos los debates van a parecer ciertas.
Seguiré
dándole argumentos para ver si logramos convencerle y en la
próxima legislatura presentan muchísimas menos enmiendas de
este tipo.
Habrá otras nuevas, otros nuevos problemas y
cambiarán.

Este proyecto de ley de presupuestos dota a la
Conselleria de Cultura, Educación y Deporte de un total de 3.
213,93
millones de euros, que equivalen a un 16,3% más que en los
presupuestos de 2006 y que se traducirá en un aumento de
dotación en cada uno de los 16 programas de esta sección 9.
Se traducirá en un considerable aumento de la calidad educativa;
contribuirá a garantizar la estabilidad del profesorado con la
oferta de 2.
500 nuevas plazas el próximo año que, sumadas a
las ofertadas en los tres años de esta legislatura, supondrán
12.
000 puestos docentes en esta legislatura.
Este aumento de
dotación del 16,3% contribuirá a mejorar la oferta formativa
de los docentes y mejorará su seguridad jurídica.

En función de los resultados de las
evaluaciones diagnósticas que se están haciendo y se
continuará haciendo a alumnos de primaria y ESO, se
impulsarán planes de mejora para aquellos centros que necesiten
optimizar alguno de sus procesos; funcionarán medidas de
atención a la diversidad para favorecer el éxito escolar,
mediante 383 programas de adaptación curricular en grupo, 323
programas de garantía social, de los que 134 se realizarán en
IES y centros de educación especial y 189 en entidades
colaboradoras.
También se realizarán programas de
compensación educativa, programas de acogida al sistema educativo y
programas de acompañamiento en primaria y secundaria.

En este curso 2006-2007, el total de alumnos
extranjeros escolarizados es de 171.
941, lo que representa un incremento de
10.
794 alumnos respecto al inicio del curso anterior, un 18% más.
Estos planes específicos favorecerán la adaptación e
integración del alumnado inmigrante.
Son medidas especificativas,
aulas bases, programas de adaptación al sistema educativo,
adaptación lingüística y curricular dirigida al alumnado
de quinto y sexto de primaria y a los alumnos de ESO.
Hay un programa de
acompañamiento escolar, que es refuerzo en ampliación de
horario escolar, y hay un programa de apoyo y refuerzo, que es un refuerzo
específico en áreas instrumentales en secundaria.
Programas
de educación compensatoria; atención al alumnado en
situaciones desfavorecidas, bien por su condición social o por su
condición cultural.
Esas medidas suponen el incremento del 29,69%
del profesorado con respecto al curso anterior.
Lo que equivale a decir que
hay 174 profesores más.
Supone un total de 716 docentes que hacen
esa labor.

Dice su señoría que faltan estudios para
analizar factores de conflictividad.
La conselleria está trabajando
en la prevención de la violencia mediante el plan Previ.
Las medidas
de prevención van dirigidas en tres sentidos: al sistema educativo,
a la población de riesgo y a toda la sociedad valenciana.
Las
medidas de prevención en cuanto al sistema educativo consisten en
protocolos de detección precoz e intervención de casos de
violencia escolar; registro central que figura la notificación de
incidencias que alteren la convivencia escolar; recomendaciones a padres y
madres y profesorado sobre indicadores de violencia escolar y cómo
intervenir en cada caso.
Se han elaborado materiales, seis cortos, dos en
primaria y cuatro en secundaria.
Se han realizado talleres sobre
formación del profesorado, fomento y tutorías; planes de
convivencia en centros; convocatoria de premios.

En cuanto a medidas de prevención dirigidas a
la población de riesgo están las unidades de atención
e intervención en cada una de las direcciones territoriales, que
incluyen las figuras del inspector-coordinador, psicopedagogo, que
actuarán como observadores de la situación de violencia en
los centros e informarán y redirigirán a las víctimas
y a los agresores a instituciones de psicoterapia.

Como medidas de prevención dirigidas a la
sociedad valenciana se harán campañas de publicidad, se hacen
campañas de publicidad y sensibilización, pósteres,
trípticos, cuñas radiofónicas, spots televisivos.
Hay charlas
informativas y talleres de formación y sensibilización para
profesionales de los medios de comunicación.

En el primer trimestre de este curso escolar se ha
hecho un congreso de convivencia escolar y se han entregado premios de
convivencia.

Para aumentar la calidad educativa es esencial el
impulso de nuevas tecnologías.
Este curso 2006-2007, el
número de ordenadores instalados en los centros educativos
públicos es de 61.
025, con un incremento respecto al inicio del
curso 2005-2006 de 7.
056 ordenadores, con una inversión de 11
millones de euros que incluye 400 ordenadores de reposición.
Se ha
disminuido la ratio a 8,07 alumnos por ordenador.

La novedad para este curso es el servicio de
asistencia informática, que dará soporte técnico a
todos nuestros centros educativos.
En total son 17 centros SAI.
Yo tuve la
fortuna hace poco más de un mes de asistir a la inauguración
de uno de ellos en Manises y me quedé asombrado al ver la diferencia
que hay en atención a los centros ahora y la que había hace
unos años, en donde los maestros, cuando teníamos
algún ordenador que comprábamos de otros medios porque no los
subministraba la administración, teníamos luego el problema
de cuándo se rompían.
Ahora es que todo eso es otro mundo.
El
mundo de la enseñanza ahora es otro mundo al que yo dejé en
1995.

El gobierno de la Generalitat ha hecho decidida
apuesta por la cultura.
El programa 454.
10, promoción cultural y
bellas artes, está dotado con 116,11 millones de euros, un 31,8% de
incremento sobre 2006.

La mayor parte de sus enmiendas proponen líneas
de actuación mal formuladas, puesto que el objeto de las principales
líneas de actuación es de tipo genérico, sin
referencia a proyectos concretos, salvo los de titularidad o gestionados
por la propia Generalitat, como es el Rialto.

Los proyectos concretos de carácter municipal o
de entidades deben recogerse en la línea del capítulo VII a
través de convenios y convocatoria pública.
No procede abrir
nuevas líneas de dotación de infraestructuras de titularidad
municipal fuera del programa de infraestructuras culturales del
capítulo VII y de los recursos que tiene asignados.
Está
prevista para el 2007 una convocatoria plurianual para todos los convenios
de infraestructuras culturales.

El programa 458, patrimonio artístico y museos,
en este proyecto de ley está dotado con 26.
966.
520 euros, lo que
supone un incremento del 19,2% respecto al año 2006.
.
.

El senyor president:

Vaya acabando, don Pedro.

El senyor Ortega Marhuenda:

Voy a acabar, señor presidente.
Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Para el turno de réplica, tiene la palabra el
señor Cardona.

Muchas gracias, don Pedro.

El senyor Cardona i Pla:

Senyor diputat.

S'estan construint centres escolars.
I
vosté diu que com s'estan construint hi ha una
planificació.
Nosaltres diem que uns pressupostos que haurien de
servir per a saber què se va a fer en l'any eixe no apareix ni
una sola construcció escolar, de manera que els pressupostos no
servixen per allò que haurien de servir; que servixen d'una
manera comptable, «ens gastarem tants diners», que tampoc ho
diu, eh, és dir, el primer pas és Ciegsa, altre pas és
els pressupostos de conselleria i no saps exactament quants de diners se
van a gastar.

Però el problema greu i fonamental és
que no existix un llistat de centres que se van a fer durant l'any.
Ja sé que, mire, el que hi ha, hi ha, i el que no hi ha, no hi ha.
Hi ha un llistat de centres de Crea Escola?
Hi ha un llistat.
Hi ha un
llistat de centres de Millora Escola?
Hi ha un llistat.
Però el que
no hi ha és una planificació i una previsió de tot
l'any.
Per tant, els pressupostos no servixen per allò que
haurien de servir.

I després em comenta que estem tant contents
que hem llevat esmenes, i això indica que estem tant contents de la
política de la conselleria.
Anem a vore, senyor diputat, tots els
anys hem insistit que les despeses de funcionament que apareixien de
pressupostos eren ridícules, no cobrien les despeses que hi havia en
els centres.
Si vostés enguany han passat de 5 milions d'euros
a 17 milions d'euros, clar que considerem que això és
una part de realisme!
Per fi, després de huit anys
d'insistir-los que les partides que hi havia per a funcionament no
eren adequades, algú ha decidit que van a fer figurar el que
realment s'haurien de gastar.
No tenim cap problema.
Ens han fet cas
després de huit anys a les esmenes que presentàvem
sistemàticament tots els anys.

Per tant, fixe's vosté, els anys
anteriors que ho treien dels concerts educatius enguany no ho han hagut de
traure.
Hem considerat que vostés ja han fet figurar en els
pressupostos el que tocava.
Ara, els concerts educatius també
s'han pujat molt per damunt del que ha pujat els propis pressupostos
de la conselleria o els propis pressupostos de primària i
secundària.
Perquè continuem pensant que vostés no
atenen bé l'escola pública.
Per exemple,
l'alumnat de 0 a 3 anys.
Ara han fet un totum
revolutum en una partida, on se sap quina
és.
.
.
la partida si va per a escoles públiques o per a
escoles privades, tot està mesclat, perquè vostés han
optat perquè els centres de 0 a 3 anys siguen fonamentalment
privats.

Nosaltres insistim en la dignificació de
l'escola pública.
I vosté me comença a relatar
tot això que estan fent per atendre la conflictivitat escolar, totes
les actuacions que inclouen publicitat, que inclouen espots en la tele, que
inclouen uns quants vídeos.

Anem a vore, en el tema de la conflictivitat escolar
no s'està agarrant el bou per les banyes.
No aquí, en
ningun lloc.
No s'està atenent realment la problemàtica
que existix i no s'estan prenent mesures realment útils que
servisquen per a corregir la línia que se porta.
I no s'estan
prenent mesures útils simplement perquè el concepte respecte
al que l'educació vol fer sobre eixe tema, respecte a
què és l'educació, no està.
.
.
bé,
no ho tenen clar, tenen vostés el seu concepte, però el seu
concepte no compren realment la formació que pot implicar una
intervenció adequada i real en eixe aspecte.

I jo vaig a insistir en el tema de la
participació.
Sempre es demana d'una manera retòrica la
participació i la implicació des de la conselleria, des de
les instàncies oficials, des dels mateixos centres.
Però a
l'hora de la veritat, a l'hora de realment fomentar una
participació on tota la comunitat educativa se senta representada,
no hi ha actuacions adequades, ni ajudes adequades, ni una intenció
real que eixa participació tinga una influència en la manera
de donar l'educació.

Només vaig a fer alguna insistència en
el tema del patrimoni cultural perquè vosté diu que estan
fent una política tan meravellosa i tan correcta.
No hi ha
pressupost per a fer un catàleg general dels béns
d'interés cultural del País Valencià.
No hi ha
unes ajudes econòmiques als ajuntaments perquè puguen fer els
seus catàlegs, que són imprescindibles per a després
tindre el catàleg general.
No hi ha un desenvolupament de la Llei de
patrimoni cultural, que anem per la segona modificació des
d'esta legislatura.
I no hi ha, per exemple, la constitució
dels organismes d'inspecció.
Ni hi ha recursos adequats
perquè els ajuntaments puguen fer una recuperació del seu
patrimoni cultural.

Nosaltres considerem que el patrimoni està
absolutament abandonat i que no hi ha les intervencions adequades i
necessàries perquè això es puga posar en marxa.

Jo insistiria en algun aspecte concret.
No hi ha un
pla de protecció de les barraques valencianes.
Tanta
importància que se li dóna a vegades a aspectes
folklòrics i es ressalta la importància del nostre patrimoni!
Però s'està deixant perdre absolutament tot.
Se poden
fer intervencions urbanístiques que suposen la destrucció del
patrimoni etnològic i cultural.
No hi ha.
.
.
L'altre dia li van
preguntar al conseller per si els parcs eòlics havien suposat alguna
espècie, alguna dificultat, alguna destrucció, i ens contesta
que no hi ha cap aspecte dels parcs eòlics que afecte el patrimoni
cultural.
Però si nosaltres mateixa insistírem en
l'arquitectura de la pedra en sec, els camins que han destruït
casetes, que han suposat una total modificació tot el trencament de
l'entorn d'ermites i de patrimoni cultural realment potent!
I
el mateix conseller ens contesta que no té, no hi ha cap aspecte
dels que jo li pregunte.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Cardona i Pla:

.
.
.
que haja suposat cap
tipus d'influència i trencament.

D'eixa manera, mirant cap a un altre lloc, clar
que no té cap importància ni el patrimoni que es
destruïsca ni la conservació del patrimoni, que no el
consideren ni propi ni dins de la seua competència.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Cardona.

Tiene la palabra, señor Ortega.

El senyor Ortega Marhuenda:

Gracias, señor presidente.

Señor Cardona, ¿qué quiere que le
diga?
Le oigo todos los años.
El problema está en que ustedes
el presupuesto lo repartirían de otra forma distinta.
Ustedes tienen
otra política social.
Nosotros tenemos una política que
está consensuada con los votantes.

Cuando distribuimos el dinero en programas, en
líneas, y vemos que tienen aceptación, y que a los cuatro
años siguen votando, las personas consideran que se está
gobernando bien, que hay una política educativa, que hay muchos
más centros.
Es que hay muchos más centros.
Es que hay muchos
más profesores, la calidad de la enseñanza es mucho mayor.

Siempre son recurrentes en cuanto a cambiar
líneas, dejar sin presupuesto y sin dotación a las
líneas de ayudas a los alumnos de los centros concertados.
Es que
eso no ha sido un invento del Partido Popular.
¿Quién propuso
y quién firmó los contratos con los centros para los alumnos
de concertada?
Fue el Partido Socialista.
Resulta que la LOE habla
también de la calidad de la educación, ratifica el derecho de
los padres a elegir centro; resulta que Llamazares apoya o apoyaba hasta el
último fin de semana al presidente del gobierno; resulta que yo
puedo sacar dos conclusiones: por una parte que la política de esta
comunidad al señor Llamazares le da igual o que ahora se
enfadará con el señor Zapatero y le dará la
razón y apoyará la política educativa de aquí o
a lo mejor ninguna de las dos.

A su señoría, señor Cardona, le
preocupa la situación de los centros docentes y en particular la de
los profesores y la de los alumnos.
En mi primera intervención he
expuesto cantidad de programas que dan prueba de que esta
preocupación es compartida por el responsable de la Conselleria de
Cultura, Educación y Deporte y de que pone soluciones: aumento de
dotación en todos los programas, considerar el aumento de la calidad
educativa, estabilidad del profesorado, oferta formativa de los docentes,
mejora de su seguridad jurídica.

La prensa del pasado viernes destacaba declaraciones
del conseller.
Aquí, en una de esas declaraciones que hace el
conseller, el conseller de Educación, Alejandro Font de Mora,
señaló ayer, con un nuevo decreto de derechos y deberes,
«queremos propiciar un nuevo clima donde se recupere la figura del
profesor, porque hemos asistido a un deterioro en los últimos
años de su figura».
Font de Mora pidió que se inicie un
proceso de reflexión en el que participen todos, pero sobre la base
de que es necesario restituir a la función profesional de los
profesores toda la autoridad social, moral y profesional.
Vamos a centrar
nuestra atención en darle al profesorado mecanismos de
funcionamiento eficaces para hacer frente a la nueva situación que
se plantea.
¡Chapó, señor conseller!
, ya hacia falta
que alguien se preocupase de los profesores, ya hacía falta.
Yo,
desde luego, estoy al cien por cien con esta noticia y me alegro
muchísimo.

Y hay otra noticia más, me la he dejado, que se
refiere, en la misma hoja de prensa, me parece que es en la página
25 de este diario, que lo he dejado allá, pero que, en fin, habla de
los centros -fue en la inauguración de un centro en la
provincia de Alicante- y hablaba de los centros de secundaria y los
que se estaban haciendo, los que se van a hacer, la programación que
hay, que es poco más o menos la que yo he dicho antes.
Y hemos de
tener en cuenta que en el año 1995 de centros de secundaria
habían 11, habían 11 centros en toda la comunidad en el
año 1995.
Y ahora hay más de 270.
Es que, vamos, es que no
hay punto de comparación.
¿Cómo se puede hablar de que
la política educativa del gobierno popular es una política
que tiene carencias y tiene todos los males que ustedes dicen?
Yo es que no
me lo creo, ni se lo cree la gente.

Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, don Pedro.

Pasamos al segundo bloque de enmiendas, que presenta
el Grupo Parlamentario Socialista, y concretamente las defiende doña
Ana Noguera, y que van de la 1.
815 a la 1.
838, de la 1.
886 a la 2.
007, de
la 2.
034 a 2.
121, la 2.
155 y 2.
156, de la 2.
179 a la 2.
231, de la 5.
349 a
la 5.
359, de la 5.
385 a la 5.
388 y de la 5.
398 a la 5.
407.

Tiene la palabra doña Ana Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Buenos días.

La verdad es que venimos a debatir aquí el
presupuesto que ustedes nos entregan, el oficial, el A.
Pero como a ustedes
les gusta eso de tener cuentas B, la verdad es que también tienen
presupuestos paralelos.
Y a mí en este caso me gustaría hacer
algunas consideraciones de ese presupuesto paralelo que no nos
enseñan, pero que desde luego resulta hasta más sustancioso.
Y a mí no me gustaría pensar que cuando el señor
conseller hizo su presentación de presupuestos en la comisión
se le olvidó de forma intencionada mencionar algunas cosas, digamos
más bien que fue falta de conocimiento o quizás,
también, una ausencia de memoria probablemente momentánea.

Pero, mire, en primer lugar, a mí me
sorprendió muchísimo, muchísimo que no hiciera el
conseller ese victimismo tan patético al que nos tiene
últimamente acostumbrado el Partido Popular, siempre de Zapatero es
malo, Zapatero es malo y no da dinero el gobierno central.
Pero ni lo
mencionó, no lo hizo en la comisión.
Y de hecho yo le
pregunté si estaba contento o no con el dinero recibido por el
gobierno central y entonces él, en su réplica, utilizando
solo dos frases, en ese tono tan característico del conseller dijo:
«¿El dinero, el dinero?
¿Dónde está el
dinero?
Matarile rile, matarile, rile -¿se acuerda
usted?
-.
Un papelito solo tenemos en el que dicen que nos
darán dinero, cuando nos tocan 50 millones -50 millones de
euros-».

Bueno, pues flaca y débil es la memoria del
señor conseller, porque, según todos los diarios oficiales de
la Generalitat, el
conseller Alejandro Font de Mora, personalmente él, ha firmado con
los distintos ministerios en los dos últimos años, entre 2005
y 2006, 24 convenios, a uno al mes.
Bueno, me parece que no está
nada mal.
24 convenios.

Mire, los valencianos, por poner algún ejemplo,
hemos recibido dinero por ejemplo para reformar las bibliotecas un mil por
cien más de lo que destina el señor Camps para reformarlas o
hemos recibido el doble del dinero que su conselleria da, por ejemplo, para
comprar libros.
O hemos recibido más de 20 millones de euros para la
escolarización del alumnado inmigrante, en un convenio,
además, que se renueva cada año.

Mire, en 2007, en el presupuesto de 2007 los
valencianos recibiremos para educación y cultura algo más de
cien millones de euros para educación y para cultura por parte del
gobierno central.
El doble de esos 50 que usted decía.
Pero es
más.
Ese dinero que va a ir a la partida de transferencias
corrientes va a suponer el 12% de lo que usted pone en transferencias
corrientes, es decir, de cada 100 euros que el señor Camps pone para
educación y cultura en transferencias corrientes, 12 las pone el
gobierno central, 12, y eso que ustedes reclaman siempre ese 10% de techo
que dicen que es para la Comunidad Valenciana, pues hablamos del 12%.

Pero lo que a mí me sorprende no es lo que da,
que ya sé que el gobierno Zapatero tiene voluntad de darle a los
valencianos, sino que ustedes no lo pongan en el presupuesto, que
esté completamente desaparecido y que no haya ni una sola
línea presupuestaria de aportación del gobierno central.
Es
más, usted en su exposición, le voy a comentar dos ejemplos,
comentó dos cosas.
Una de ellas, dijo: «¡Qué bien
que vamos a tener una reforma del Archivo del Reino, que ya se ha
terminado, y que tenemos el archivo de Alicante!
».
Pero se le
olvidó decir que lo pagaba íntegramente el ministerio.
Y dijo
también: «¡Qué bien que vamos a tener un 45% de
aumento en gratuidad de libros de textos!
».
Pero se le olvidó
decir que usted pone exactamente la misma cantidad que en el año
2006 y los 6 millones de euros extras, que suponen el 45% viene
íntegramente del gobierno central.
Pequeños olvidos.
Pero no
hay ni una sola línea presupuestaria donde ponga la
aportación del gobierno central.

Segunda cuestión que me preocupa de este
presupuesto paralelo: la privatización del presupuesto de
educación y cultura.
Mire, en educación ustedes no quieren
confesar públicamente, probablemente porque eso les restaría
votos, que están realizando y creciendo los conciertos educativos en
la legislatura Camps hasta un 46%.
Supone que, descontando los gastos
comprometidos, es decir la nómina, la luz y el agua, el 55% del
dinero público para educación va a la concertada privada.

¿Pero qué ocurre con cultura?
Algo peor.
A Camps le gustan las fundaciones, eso ya lo sabemos, le gustan las
fundaciones y por eso las hacen crecer de forma galopante.
En 2007, en
cultura, el 65% del presupuesto para cultura va a fundaciones de las cuales
ya no sabemos cómo se gasta el dinero, en qué se gasta el
dinero, cuánta deuda generan, a quiénes contratan y
cómo les pagan.
Pero en esas fundaciones es donde van los contratos
blindados, los sueldos millonarios, los aviones privados, la limusinas, los
hoteles cinco estrellas o los carritos de golf.
Todo eso se va por
vía del dinero de las fundaciones que ustedes no quieren exponer.

Pero, claro, si todo eso está oculto y bien
oculto, llegamos a la tercera cuestión del presupuesto que me
preocupa, y que yo creo que ya habrá tiempo en estos momentos, yo
creo que ya tienen suficiente tiempo como para que puedan dar una
explicación antes de seguir adelante.
Y es que las sorpresas llegan,
como siempre, con Ciegsa.
No ponen ustedes el dinero que viene del gobierno
central.
No cuentan ustedes el dinero que les dan a las fundaciones  y
ni lo explican.
Pero, ¿acaso nos cuentan lo que está pasando
con Ciegsa?
Para nada.

Mire, ni en el presupuesto de 2006, ni en ninguna
modificación del crédito, ni en el presupuesto de 2007
aparece ninguna referencia a que Ciegsa compra una sede, una sorpresa que
fue para mí y para todos los miembros de la comisión,
incluidos todos los miembros del Partido Popular, que se quedaron con la
boca abierta y no sabían de lo que estábamos hablando.
Quizás en ese banco azul quien debería sentarse es el
secretario autonómico de Educación, que cuando se sienta en
los bancos de arriba, todo nervioso en las comisiones, cuando se habla de
las comisiones de investigación, y además suele morderse las
uñas, supongo que en señal de nerviosismo, debería de
ser el que se sentara aquí y nos explicara qué pasa en
Ciegsa.
Porque, mientras usted compone el pasodoble, señor
conseller, mientras usted tiene esa noble y difícil tarea de ponerle
letra a un pasodoble, que entiendo que puede ser árido, porque anda
que el personaje no da mucho juego, el señor Caturla resulta que
firma deudas, cosa que usted no hace, contrata personal, despide personal,
genera presiones y compra sedes.
Usted no las firma.
No hay ninguna sola
resolución que realice el señor Caturla que necesite de su
visto bueno.
Ninguna.

Pero es más.
El señor Caturla tiene una
deuda de 1.
800 millones de euros en Ciegsa que supone más que todas
las transferencias corrientes e inversiones de todas las consellerias de
estos bancos azules, más.
Ustedes han conseguido desviar fuera de la
Conselleria de Educación una conselleria paralela que supone
más de todo lo que vamos a hablar en estos presupuestos aquí
sentados.
Bueno, pues, que venga el señor Caturla y se siente en un
banco azul y nos dé las explicaciones pertinentes.

Pero lo cierto es que comprar en estos momentos una
sede es un hito absolutamente esencial para Ciegsa, para una empresa
pública que en teoría se creó en un momento puntual,
simplemente porque había una asfixia por realizar colegios de forma
rápida.
Y se tenía que crear Ciegsa, porque así
más rápidamente se harían esos colegios.
Pero hoy la
realidad es que Ciegsa se consolida de una forma perpetua con la compra de
una sede, con una plantilla de unas cien personas, con casi 4.
000 metros
cuadrados.
Lo que supone, además, la puntilla de muerte para la
Conselleria de Educación, para los técnicos, los
funcionarios, que están mano sobre mano viendo cómo todas las
responsabilidades y las competencias han quedado en manos exclusivamente de
personal contratado por el Partido Popular afín y amigos del Partido
Popular.

Yo creo que en estos momentos, en estos momentos,
después del tiempo que pasó de la Comisión de
Educación a aquí, sin que haya habido ni el más
mínimo rumor por parte del conseller, sin que el conseller de
Educación haya abierto la boca para dar ninguna explicación,
alguien creo que podrá subir aquí y decirnos algo tan
sencillo como lo siguiente.
Y dejo la pregunta.
¿Si el señor
conseller dice siempre que Ciegsa es una empresa que no puede tener
beneficios, cómo ha pagado al contado la sede nueva de Ciegsa,
cómo la ha pagado?
Pues me parece que como eso no figura ni en los
presupuestos de 2006.
.
.

El senyor president:

Señora Noguera, vaya
terminando.

La senyora Noguera Montagud:

.
.
.
ni en los
presupuestos de 2007, antes de seguir adelante con esta votación o
ustedes dan explicaciones o hacen una adenda de correcciones  o
ustedes están falseando el presupuesto de 2007.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Noguera.

Tiene la palabra la ilustre diputada del Grupo Popular
doña Carmina Nácher.

La senyora Nácher Pérez:

Gràcies, senyor
president.

Señora Noguera, como siempre creando sospecha,
nunca afirmando nada.
Y ha venido a hablarnos de los presupuestos del
señor Zapatero.
Pues, mire, yo todavía estoy esperando para
esta comunidad los mil euros que prometió para educación
infantil.
(Remors) Los
mil millones de euros, perdón, mil millones de euros.

En cuanto se le llena la boca sobre el Archivo del
Reino de Valencia, el archivo de.
.
.

El senyor president:

Perdón,
señora Nácher.

Señores diputados del Partido Socialista, he
estado oyendo a doña Ana Noguera ocho minutos y no he oído ni
una réplica.
Por favor, lo mismo con el otro orador.

Por favor, señora Nácher.

La senyora Nácher Pérez:

Muchas gracias,
señor presidente.

Mire, y todas las partidas que ha dicho del
señor Zapatero ya estaban creadas por los gobiernos del Partido
Popular del señor Aznar, con lo cual no he inventado nada.

Ahora, nosotros, los valencianos, pagamos los
presupuestos igual como cualquier hijo de vecino de otras comunidades y
tenemos derecho a que nos mande dinero.
Es verdad que nos ha quitado el
agua, es verdad que nos quita muchas cosas.
Pero si también lo que
tenemos derecho, también nos lo quita no es para llevar una bandera
sino todo lo contrario.

Y en cuanto al tema de los archivos me hace mucha
gracia.
El Archivo del Regne de València, el Archivo de Alicante y
el Archivo de Castellón fueron comenzadas sus reformas durante el
gobierno del Partido Popular.
Pero es que aún es peor, si es que son
competencia del ministerio, señora Noguera, son competencia del
ministerio.
Pero se han olvidado de uno, se han olvidado de uno: el Archivo
de Orihuela, que también es competencia del ministerio.
Y ese,
qué, ¿ese no lo piensan hacer?
Porque, claro, como no
empezó en la época de José María Aznar,
Zapatero se va a olvidar de él.
Si yo lo sé y usted
también lo sabe.

Por lo tanto, señora Noguera, deje ya de crear
sospechas, deje ya de, no voy a decir mentir, porque tampoco miente, pero
tampoco dice la verdad, la enmascara totalmente.

Mire, está previsto que Ciegsa haga con el
programa Crea Escola, 424 infraestructuras.
En el mes de diciembre hay en
la actualidad puestas en marcha, puestas en marcha, que están los
niños entrando y los profesores dando clase 218.
En educación
infantil primaria hay previstas 284 y en secundaria 140.
Aparte está
el programa de Millora Escola, que es de 2006 a 2009, en el cual se mejora
y se modernizan las infraestructuras de los centros educativos más
antiguos de la comunidad.
Y, claro, dice «es que Ciegsa se
creó porque había una asfixia» ¿Quién
provocó la asfixia?
Usted misma reconoce, reconoce que no hicieron
ningún centro de educación, 11 solo.
¡Si lo ha
reconocido usted!
Porque, claro, es que Ciegsa se crea en un momento porque
hay una asfixia y se tienen que construir centros.
Es que, ¿por
qué?
Porque la herencia que recibíamos del gobierno
socialista era 11 centros educativos y una Logse que implantar, ni
más ni menos.
La memoria histórica siempre es importante.

Entonces, ya me dirá, creamos el mapa escolar.
Y en el mapa escolar, que empieza a funcionar en 1996, se crean 327
centros.
¿Sabe, señora Noguera, cuando termine esta
legislatura cuántos centros habrá hecho los distintos
gobiernos del Partido Popular?
751, 751 frente a 11, tan simple.

Y cuando dice: «Es que en la conselleria no se
hace nada».
Perdone, sí que se hace, lo que pasa es que usted
no sabe ni leer los presupuestos.
Porque en la Dirección General de
Régimen Económico se continúa trabajando para la
construcción de centros.
Y usted en la Dirección General de
Régimen Económico solo ha presentado una enmienda, una.

Claro, la asfixia, volvemos a la asfixia, porque ya
era hora, tenía ganas de que usted dijera: «Hombre, se crea
porque nosotros planteamos un problema, que no solucionamos en esta
comunidad».
Mire, la Logse no la dotaron ni económicamente
desde Madrid ni ustedes en cuatro años, en cuatro años que la
Logse ya se tenía que desarrollar, una ley socialista, no
planificaron nada, no planificaron nada.

Yo no le voy a leer aquí, en otra
intervención que tuve con un compañero suyo de
educación, leí lo que el señor Romero tenía
planificado de la Logse, lo leí en aquel momento y no llegaba a 70
centros nuevos, frente a 751 centros cuando se termine esta legislatura.

En cuanto al tema de la sede de Ciegsa, que le ha dado
usted mucho juego, sin tener ninguna enmienda le ha dado usted mucho juego,
mire, le leo palabras textuales suyas: «Pero raro era y descabellado
alquilar una sede en la calle más cara de toda Valencia y
además pagar a mayor precio del que allí desde luego se
estaban pagando los locales».
Eso son palabras textuales suyas.

Mire, al coste del alquiler de la actual sede se va a
comprar otra.
De 1.
200 metros cuadrados, que es la extensión que
tiene ahora, va a pasar a 3.
600 metros cuadrados en propiedad.
Se pasa a
formar esa sede, que a usted le preocupa tanto qué va a pasar con
ella, de quién va a ser.
Pues, mire, no va a ser ni del señor
Caturla, ni del señor conseller, sino que va a ser de patrimonio de
la Generalitat Valenciana, porque una empresa pública que depende de
la Generalitat Valenciana todo su patrimonio es de la Generalitat
Valenciana.

Usted hasta ahora nos criticaba porque era un alquiler
alto.
Ahora nos critica porque la hemos comprado.
Pero, mire, pensamos que
es un ahorro neto, es un ahorro neto, porque lo que se tiene que pagar en
alquiler se paga en la sede, tal cual.
Y no hay ni sospecha, ni doble
fondo, nada.
Es tan simple como eso, tan simple como eso.
Pero, claro, es
mucho más fácil crear la sospecha.

En cuanto a la concertada, pues la verdad es que,
señora Noguera me llama mucho la atención que usted hable de
este tema de  la concertada, porque tiene la desfachatez y es
tristemente deleznable, en el cual presentan una enmienda que dice:
«.
.
.
la formación de profesores de la pública y de la
concertada».
Y paso siguiente empiezan a quitar toda la partida que
hay para la concertada en ciclos de formación profesional, en
primaria, en secundaria, en bachiller, todo.
La dejan limpia.

Mire, ¿piensan reducir las unidades?
Dígalo aquí.
Oiga, mire, en nuestro proyecto educativo,
aparte de hablar mal de la educación pública, que no hay
nadie más vocero que hable mal de la educación pública
que el Partido Socialista, aparte de las soflamas que ustedes dicen contra
la educación pública, aparte nos vamos a cargar la
concertada.
¿Qué vamos a hacer en estos momentos?
Diga: no lo
sabemos.
Pero nos vamos a cargar la pública y la concertada, las
dos.
Porque, claro, ¿piensan reducir las unidades de concertada?
¿Piensan crear, como antes de 1995, por si no se acuerdan.
.
.

El senyor president:

Señora
Nácher, vaya terminando.

La senyora Nácher Pérez:

Gracias.

.
.
.
la creación de la bolsa de profesores
parados, lo que llamaron centros de crisis?
Porque, claro, ya no es que
quitan la libertad de los padres a la elección del centro sino
qué van a hacer con esos profesores que están dando clase con
la concertada, ¿crear esa bolsa de centros de crisis que ya la
crearon en su momento y los mandaron a todos al paro?
¿Eso es lo que
piensan hacer en educación?

Yo creo que es el momento, ya que no hemos tenido un
debate en cuatro años sobre educación, solo uno,
perdón, solo uno, a propuesta del señor conseller, que usted
hable de verdad de educación y lo que quiere hacer el Partido
Socialista en educación.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Nácher.

Tiene la palabra, señora Noguera.

La senyora Noguera Montagud:

Señora
Nácher, mire, solo dos apuntes de lo que ha dicho porque la verdad
es que la he visto bastante desorientada.
Me comentaba el alcalde de Elche (remors).
.
.
Sí,
bastante desorientada.
Me decía el alcalde de Elche «vaya, el
gobierno anterior socialista, aparte de vago, que no hizo centros, era
injusto, porque los 11 los tengo en Elche».
Es decir, que
fíjese solo 11 centros y todos en Elche.

Y fue casual cuando el presidente Camps se fue a ver
el Archivo del Reino que no tuviera ni la deferencia a lo mejor de haber
invitado al delegado de Gobierno cuando ustedes mismos reconocen,
efectivamente, que era pagado íntegramente por el ministerio.
Pero a
él hacerse la foto le gustó, pero reconocer verdades no.

A mí se me había ocurrido traer, por si
acaso ustedes decían que era mentira, los 24 convenios firmados,
sacados además del Diario Oficial de la
Generalitat Valenciana por el señor
Alejandro Font de Mora, pero veo que ahora ya no se atreven a decir que no
es verdad lo firmado, ni que será verdad los cien millones sino que
es que es una obligación.
Sí, señor, Zapatero
pondrá cien millones de euros en educación y cultura para
esta comunidad.

Pero, mire, vamos a otro tema.
Yo entiendo,
señora Nácher, que usted está más descolocada
que yo con todo lo que está ocurriendo en Ciegsa.
Es más, me
sabe fatal que tenga usted que hacer este debate, cuando usted sabe creo
que menos cosas de las que sé yo.
Y ya es decir.
Pero a usted, desde
luego, no le han explicado nada, ni siquiera el señor conseller, que
a lo mejor el pobre tampoco lo sabe, porque con los cuchicheos no le ha
puesto al corriente.

Mire, yo le voy a hacer varias preguntas.
Usted dice
que mi obsesión a la sede de Ciegsa.
Pero usted no me ha podido
decir todavía por qué no corrigen el presupuesto de 2006, la
modificación de crédito o el presupuesto de 2007 para poner
la compra de la sede.
No me ha podido decir todavía con qué
dinero se ha pagado la sede para pagarla al contado, si es que había
o no beneficios.
No me ha dicho si eso se ha pagado con créditos
extraídos del Banco Europeo, que tiene que ser para crear colegios.

Pero le voy a dejar algunas incógnitas
más.
Y así usted tire del hilo también y entre las dos
a lo mejor sacamos algo.
Usted ha mencionado la campaña de los
colegios que hará Camps.
Claro, una campaña, que es esta, un
gran libro, que además ahora está en la radio, de todo lo que
se hará, de lo que se hará.
Fíjense que con todo lo
que han hecho aún tienen que hacer más de 400 centros, lo
cual indica qué flojitos han estado para tener que hacer más
de 400 centros pendientes.

Pero, mire, mi primera sorpresa fue cuando veo un
libro que no hay ni una sola cita de Ciegsa, ni está el anagrama de
Ciegsa, cuando aparecía en todos los libros anteriores publicados y
en todos los folletos repartidos.
No aparece para nada el nombre de Ciegsa,
ha desaparecido.
Ciegsa aquí ya no existe.
Y es la primera duda que
tenía.
Y es que es verdad que al presidente Camps yo creo que
empieza a pesarle y a generarle plomo en las alas el nombre de Ciegsa.
Necesita hacer una campaña de lavada de imagen ante toda la
gestión negativa que se hace.
Y por eso ahora, en la radio, en los
medios de comunicación, en las carpas, se dirá todo lo que
van a hacer para intentar lavar la imagen educativa.
Pero no lo va a hacer
Ciegsa.

O le voy a preguntar, a ver si usted me puede
contestar o si no el señor conseller que suba aquí y que lo
conteste.
¿Me podría usted asegurar o decir que estamos
aprobando un presupuesto de Ciegsa para 2007, cuando probablemente en el
primer trimestre de enero de 2007 Ciegsa cambiará su objeto social?
O es más, ¿probablemente Ciegsa cambiará hasta su
imagen corporativa?
Probablemente el primer trimestre de 2007 ya no estemos
hablando de una empresa como Ciegsa.
¿Eso puede usted afirmarlo?
¿Lo sabe?
¿Tiene conocimiento?
¿Me van a hacer ustedes
aprobar o votar en contra de un presupuesto para Ciegsa cuando a lo mejor,
recién llegadas las Navidades, nos encontramos con que
existirán las mismas trampas, las mismas irregularidades, las mismas
corruptelas, se hará grande una empresa pública, pero que a
lo mejor ya no es Ciegsa?
Contésteme, señora Nácher.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias,
señora Noguera.

Tiene la palabra, señora Nácher.

La senyora Nácher Pérez:

Gracias, señor
presidente.

Mire, señora Noguera, para usted
educación solo es Ciegsa y no se ha enterado todavía de lo
que hace Ciegsa, porque aparte de centros educativos hace centros
educativos culturales y centros educativos deportivos.

En cuanto el libro que usted dice «en el libro
que se ha hecho».
Mire, en el libro que se ha hecho solo hay una
parte, una parte de todas las construcciones que se han hecho, porque si
no, no cabrían.
En cuanto a las carpas, también se expone una
parte de lo que se ha hecho.
Con lo cual miente.
Porque encima que tiene
ese libro, también tiene la programación de lo que va a hacer
Ciegsa en estos años en ese libro.

Por lo tanto, señora Noguera, aquí hay
luz y taquígrafos, no como en el gobierno de Lerma cuando
tenían depositada la cuenta en las Islas Caimán.
¿O no
nos acordamos de eso?
Eso también es memoria histórica, eso
también es memoria histórica.
Tendremos que tener memoria
histórica para todo.
Aparte de los 11 centros, pues tendremos que
hablar de las Islas Caimán.
(Remors)

Mire, jo no em dedique a
anar al Tomate ni
a res.
Jo ho dic on ho he de dir, en els fòrums en què ho he
de dir, en els fòrums en què ho he de dir és on ho
dic.
I jo quan vosté intervé tinc el respecte de no
interrompre'l.
Per tant, li demane que, encara que siga del seu grup
síndic, per favor, em respecte vosté a mi.

No le he contestado anteriormente en el tema de
patrimonio.
.
.

El senyor president:

Vamos a ver.
Difícilmente si ustedes no ponen de su parte lógicamente la
persona que está exponiendo desde la tribuna difícilmente
puede hacerlo.
Y tienen ustedes la virtud de hacerlo
sistemáticamente.
Hagan el favor de estar tranquilos y dejar que el
orador se exprese.
(Remors)

Pues miro primero a quien
ha actuado en primer lugar, luego a quien ha actuado en segundo lugar y
luego a quien ha actuado en tercer lugar, porque ha habido de todo.
Así que, por favor, lo digo a todo el mundo y si hacen el favor
continuamos el pleno.

Perdón, señora Nácher, puede
continuar.

La senyora Nácher Pérez:

Gracias, señor
presidente.

En cuanto a patrimonio, que
anteriormente no le he contestado por falta de tiempo, pues, mire, a usted
solo le preocupa en cultura el tema de las fundaciones.
Es decir, habla de
fundaciones, no habla de lo que están trabajando las fundaciones y
lo que estamos consiguiendo con ellas.
Pero sí que le diría
que, por ejemplo, mire los presupuestos o llame a sus compañeros de
Andalucía y que vea las fundaciones que ellos tienen en cultura y en
materia de deportes en Andalucía.
Porque, vamos, toda la
gestión, incluso en algún momento se les ha llamado la
atención, porque toda la gestión está delegada en
fundaciones.

Por lo tanto usted, como siempre, creando la sospecha.
Y, mire, también me llama la atención porque ustedes dicen
«no, no hacen nada».
Mire, ustedes piden, hay una enmienda muy
significativa, que piden para el Palmeral de Elche tres millones más
de euros sin justificar.
Y nos llama mucho la atención porque, mire,
el Ayuntamiento de Elche, que ya ha aprobado los presupuestos, en el Plan
integral de las palmeras, que es el del Palmeral de Elche, ha reducido en
este año, el año pasado habían 300.
000 euros y este
año, en el presupuesto, hay 150.
000 euros.
Y conselleria tiene que
subir 3 millones de euros sin justificar el para qué.
No sé,
deben explicar que también, por cierto, es un patronato, con lo cual
deben especificar el tema.

Y en cuanto.
.
.
, señora Noguera, es muy
recurrente decir «mire, es que usted no se entera, es
que.
.
.
».
Yo me entero mucho de educación, mucho más
que usted.
Hablo con la gente, estoy con el trato con la gente y leo
muchísimo sobre temas educativos y sobre temas políticos.

Y mire, yo he leído detenidamente la
intervención de su portavoz del día 4 de octubre del 2006,
una intervención que venía dada porque era una moción
de censura.
Cuando uno hace una moción de censura presenta su
proyecto, lo que quiere para esta comunidad.
La moción de censura,
si no recuerdo mal, se presentaba porque no había gobernabilidad en
esta comunidad.
Pues mire, cuál es mi sorpresa que él dice
«s'ha de prendre una sèrie de mesures urgents,
urgents».
La divide en tres bloques.
«Regeneració
democràtica que necessita la nostra comunitat, recuperació de
la confiança dels ciutadans en els seus serveis públics i
millora del benestar i posar les bases del canvi d'orientació
en les polítiques en valors i la forma de governar del Govern
Valencià, valga la redundància, -ell ho diu i no ho dic
jo, valga la redundància- en els propers anys».

Mire, de les tres, en la primera, bé, parlar
d'educació a la millor no entrava; però en la segona,
la recuperació de la confiança dels ciutadans en els serveis
públics bàsics i millora de benestar, en cap moment ni un
punt ni una coma relatiu al tema d'educació.

Per tant, per tant, l'única cosa que es
demostra, o és que no els importa l'educació ni la
concertada ni la pública, els dóna igual, o li he de donar
ací que està el conseller públicament
l'enhorabona perquè devem estar fent les coses bé, ja
no sols en Ciegsa, perquè per alguns educació és igual
a Ciegsa, sinó en el que és educació i ensenyament que
entenem tots.
.
.

El senyor president:

Señora Nácher, vaya terminando, por
favor.

La senyora Nácher Pérez:

Gracias.

Senyor conseller, enhorabona perquè es nota que
des del Grup Parlamentari Socialista o no els importa o estem fent-ho molt
bé.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Nácher.

¿Qué desea, señor Maciá?

El senyor Maciá Antón:

Entiendo que este diputado
que no ha estado en el debate se ha sentido aludido directamente por la
intervención.
(Remors)

El senyor president:

Señor Maciá, este presidente, que ha
seguido el debate de forma estricta, ha recogido las palabras que ha dicho
la diputada en el estrado.
Y ha dicho exactamente que «para
protección del palmeral o arreglo del palmeral el año pasado
tenían ustedes presupuestado 300.
000 euros y en el presupuesto de
este año sólo han puesto 150.
000 euros».
(Remors) Perdón,
perdón, esas han sido las palabras que ha expresado en la tribuna la
diputada.
Y yo le ruego, y yo le ruego que se ciña
estrictamente.
.
.
(remors) ¡Perdón!
¡Perdón!
Estrictamente a
esas palabras.

Señor Maciá, tiene la palabra.

El senyor Maciá Antón:

Por supuesto.
Quiero
aclarar a la señora diputada, para que no tenga esa duda, que la
motivación que ha obligado al ayuntamiento a reducir la partida de
adquisición de palmeras se debe a dos motivos: en primer lugar, a la
existencia de una plaga que impide el trasplante de palmeras de otras
localidades a la ciudad de Elche y, por tanto, no se pueden adquirir
palmeras este año; y por tanto ese dinero, y teniendo en cuenta que
la Generalitat Valenciana no ha sido capaz de aportar ni un solo euro a la
lucha de la plaga que afecta al palmeral, hemos tenido que destinarlo a
otra partida distinta a la adquisición de palmeras, que es la lucha
contra el picudo rojo.

Muchas gracias.
(Se senten
veus que diuen: «Muy bien») (Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Maciá.
(Veus)

¡Señor Sanmartín.
.
.
!
¡Señor Sanmartín!

¿Señora Nácher,
qué.
.
.
?
(Remors) Señora Nácher, lo que le ha hecho el
señor Maciá es aclararle los términos en los que
él se ha expresado en el presupuesto.
Si tiene usted.
.
.
,
perdón, si tienen ustedes datos del presupuesto más
concretos, yo le doy a usted la palabra, pero si no, no entremos en un
debate, por favor.

Señora Nácher, puede hablar.

La senyora Nácher Pérez:

Gracias, señor
presidente.

Sí, sobre el picudo.
Es decir, ha subido la
partida que da Cultura, y no se olvide, y el señor alcalde de Elche
lo debe de saber y lo sabe, Agricultura también ha subido la partida
por el picudo.

Muchas gracias.

El senyor president:

Después de este lapsus presupuestario.
.
.
(Remors)

Señores, la hipoglucemia esta mañana
este presidente no va a tomar notas en este pleno para resolverlo de forma
directa; de forma indirecta ustedes pueden hacerlo.
Les ruego que sigamos
para adelante porque hay mucho trabajo que hacer.

El tercer bloque, presenta las enmiendas el Grupo
Parlamentario Socialista, concretamente el ilustre diputado don Vicente
Escrig, van de la 1.
840 a la 1.
885, de la 2.
122 a la 2.
154, de la 2.
157 a
la 2.
178 y de la 5.
360 a la 5.
378.

Tiene la palabra el ilustre diputado don Vicente
Escrig.

Les ruego a ustedes, señores diputados, que van
a debatir este tema y el siguiente que sean conscientes de que en la
acumulación de tiempos han renunciado ustedes al tiempo de
réplica.

El senyor Escrig Peris:

Moltes gràcies, senyor president.

L'aprovació del que serà sense
dubte l'últim pressupost del Partit Popular en el govern de la
Generalitat en matèria musical tindrà com a
conseqüència, i la té, la divisió de la
música valenciana en música per a rics i música per a
pobres, tal com passa com en el metro per als rics i el metro per als
pobres.

I m'explicaré molt senzillament.
Per una
banda tenim un pressupost de música rica, representada, com tots
saben, pel Palau de la Música, pel Palau de les Arts Reina Sofia, on
la Generalitat destina al voltant de 60 milions d'euros per a fer
front a la temporada d'òpera, per a fer front a eixa orquestra
valenciana de músics estrangers, per a fer front a
l'adhesió tècnica i artística del Palau i per a
fer front a eixos pagaments, com és a Lorin Maazel i Zubin Mehta,
que han de portar-se per una temporada de nou mesos 1.
300.
000 euros.

Per tant estem, i se pot afirmar, que estem en la
música de rics a través del Palau de les Arts; i enfront
tenim la música pobra, la música representada per
l'Institut Valencià de la Música que a penes té
8 milions d'euros per a fer front a tota la tasca cultural i musical.

Per tant, se pot afirmar que la música per a
rics, i per desgràcia en esta primera temporada d'òpera
el Palau de les Arts és un teatre ruïnós, tant pels
moltíssims problemes tècnics i de gestió, tal com ha
afirmat fa uns dies el director d'escena, Jonathan Miller, i se pot
dir que el buque insígnia
del Partit Popular ja està fent aigua per tots els llocs.
El Partit
Popular li dóna més importància, senyor Maluenda, a
l'espectacle que a la seguretat, i està més invertint
en música per a rics.
.
.

El senyor president:

Por favor, señor Escrig, ni al señor
Maluenda le quiero oír ni usted entre en debate con el señor
Maluenda, por favor.

Señor Maluenda, por favor.

El senyor Escrig Peris:

Perquè bàsicament tenim i comparem,
mentres el Palau de les Arts sí que té calefacció,
supose, en el Conservatori de Catarroja -ve hui, en el diari de
hui- els alumnes han d'anar amb abric i estufa, on hi ha
goteres i tot és una chapuza en el Conservatori de Catarroja.

Perquè sàpien que hi ha i se distingix
entre la música de rics i la música de pobres.
I això,
senyor conseller, és una injustícia i una
discriminació cultural a totes bandes.
Molt de Palau de les Arts i
la conselleria s'oblida d'aquells espais culturals que estan
caient-se a trossos en els nostres municipis i en les nostres societats
musicals.
Molt de Palau de les Arts i en canvi la música està
feta tota un fiasco per culpa de la seua gestió.

Senyories, estic ací per a transmetre el sentir
i el malestar al mateix temps dels músics valencians, en allò
que em pertoca en les seues reunions que he fet amb ells.
I he de dir que
mentre el pressupost del Partit Popular és un fiasco del senyor
Camps en matèria musical, mosatros, els socialistes valencians,
farem un pressupost al costat del músic i de la música
valenciana.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Escrig.

El senyor Escrig Peris:

.
.
.
farem un pressupost pensant en el Palau de les Arts
en convivència amb el músic i no oblidant-se del músic
valencià.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Escrig.

Tiene la palabra, señora Nácher.

La senyora Nácher Pérez:

Gràcies, senyor
president.

Senyories.

Senyor Escrig, mire, jo em vaig dur una sorpresa quan
ahir vaig vore l'agrupació, sabia que en
l'agrupació entraven una sèrie d'esmenes
d'un altre sector molt important per a esta comunitat, com és
el sector de l'editorial, dels escriptors, el qual vosté el va
obviar en pressupostos i l'ha obviat ara.
Però el que
és més trist: li vaig aprovar tres, tres esmenes, que no deu
haver-li-les passat a qui es va dedicar ahir a fer una roda de premsa i a
dir que no aprovàvem esmenes.
Tres esmenes sobre el sector.
I me les
posa, me les posa com que no les hem aprovades, que és la 1.
839,
1.
941 i 1.
842.
I vosté diu el bloc des de la 1.
839 a la mil.
.
.

Per tant, mire, vosté va començar la
intervenció en la comissió dient que era un diàleg.
.
.
parlar en el Grup Parlamentari Popular era un diàleg de sords.
Jo,
sense menysprear i sense que s'ho prenguen a mal, perquè jo
sóc respectuosa, sóc respectuosa, sense que s'ho
prenguen a mal els discapacitats que patixen eixe problema, mire, no hi ha
més sord que qui no vol sentir.
Perdone, no hi ha més sord
que qui no vol sentir.
Perquè jo em vaig alegrar molt que
vosté hui també intervinguera en el que és ple,
perquè com li vaig fer una pregunta i no me la va contestar, jo dic,
això és que ja ho ha resolt; i igual com la senyora Noguera
ha vingut ací a presentar-mos els pressupostos del senyor Zapatero,
jo dic, eixe milió d'euros que ha desaparegut de
l'Institut Valencià de la Música el senyor Escrig hui
mos dirà on estan.
I resulta que no ha entrat en el tema
perquè no sap on està, perquè, perquè,
està clar, tot allò, tot allò que mos donaven els
governs del Partit Popular quan governava a Madrid, vostés poc a poc
van llevant-ho, sense que es note, en pla tèrmit, però van
llevant-ho.
I de l'Institut Valencià de la Música mos
ha llevat, que ho sàpien tots els valencians, 1 milió
d'euros.

Mire, jo em puc sentir representant dels votants que
han votat, han donat suport al Partit Popular, no a mi com a persona,
sinó al Partit Popular en un moment donat.
Però sí que
em pareix, i permeta'm, sense ningun greuge, sense ningun greuge, de
molta arrogància, de molta arrogància, dir que parla en nom
de tots els músics.
Perquè hi ha músics, hi ha
músics que han vingut personalment i m'han dit:
«Perdone, ell que parle per la seua boca, que mosatros parlarem per
la nostra, i aquelles coses que necessitem, com sempre mos ha escoltat tant
el Grup Parlamentari Popular com el govern popular, parlarem amb
vosatros».
Perquè gràcies, i li ho torne a repetir,
gràcies als governs del Partit Popular vosté sap que les
escoles de música que estaven «il·legals»
-entre cometes- va entrar el Partit Popular i les va fer
legals.

La primera llei de la música de tot
l'Estat espanyol la va fer el Partit Popular.
I vosté ho
sap.
.
.

El senyor president:

Vaya terminando, señora Nácher.

La senyora Nácher Pérez:

.
.
.
perquè va
treballar molt -moltes gràcies, senyor president, de seguida
acabe-.
I, i, i li torne a dir!
I li torne a dir, em preocupa
moltíssim que el seu, que el seu portaveu parle dels conservatoris i
les escoles de música les obvie.
Què pensen?
Fer-les
desaparéixer?
Segurament sí.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Señor Escrig, yo le ruego que se interese por
el reloj, pero que es más importante el contenido de lo que le
dicen.

Vamos a pasar al siguiente bloque, que es el que
presenta el Grupo Parlamentario Socialista, y defiende la ilustre diputada
doña Jeannette Segarra, que va de la 2.
008 a la 2.
033 y de la 5.
434
a la 5.
516.

La senyora Segarra Sales:

Bon dia, senyories.

Senyor president.

Les esmenes que vaig a defensar, i que les vaig
defensar l'altre dia en la comissió, són un centenar
d'esmenes, però jo crec que cal ressaltar-ne algunes
d'elles, no podem totes, per a nosaltres són importants,
són vitals, són imprescindibles i són
necessàries, perquè són apostes clares.
Senyora
diputada, nosaltres sí que parlem d'esport, nosaltres parlem
d'un esport per a tots i per a totes.
I el tipus d'esmenes que
presentem són apostes fermes per l'esport universitari, per
l'esport federatiu, pel suport als clubs, per l'esport
municipal i per l'esport escolar.

Jo intente, i l'altre dia li ho vaig dir, i
reitere moltes d'eixes esmenes perquè mai s'accepten, i
jo crec que són molt importants, com he dit abans.
Crec que
és l'últim any d'esta legislatura i crec que
alguna d'elles podrien acceptar-la esportivament, perquè
l'esport guanyaria molt en la comunitat.

Sincerament pense que des de la Generalitat, des de fa
molts anys, estan apostant per l'esport mediàtic, per la
projecció d'una ciutat, com és la ciutat de
València, i per la projecció de la Comunitat Valenciana a
través de l'esport.
Però s'obliden del
fonamental, i és que l'esport en els seus valors, i li ho dic,
és la millor ferramenta que hi ha com a cohesió, com a
integració, com a pau, per a la pau, i una ferramenta immillorable
per a la salut.

Per tant, eixe esport federatiu que jo li faig una
proposta perquè s'incremente, eixe esport escolar que
l'altre dia en la comissió no el van aprovar, i li vaig dir,
quan li done dades d'altres comunitats -vosté abans en
la intervenció dia que tots tenim el mateix dret-, altres
comunitats a esta.
Jo li dic, en la Comunitat Valenciana també tenim
dret, si fem la comparativa a altres comunitats, a com mos tracten esta.

Nosaltres apostem per un pla director
d'instal·lacions esportives, perquè pense sincerament
que no és correcte que de tota la inversió que fan
vostés, el 90% d'instal·lacions esportives vagen a
pobles governats pel Partit Popular.
No és correcte.
I estan
ahí noms i cognom dels pobles.
No, jo no he de somriure, el somriure
per a mi és molt fàcil, però no ací.

I si parlen de l'esport, mentres la Comunitat
Valenciana invertix 8 euros per habitant, li pose un exemple,
Astúries, Astúries invertix 40 euros per habitant; Andalusia,
18 o, Extremadura, 20.
Quan parlem de l'esport universitari, dels
90.
000 euros per a la comunitat als 360.
000 euros d'Andalusia.
Si
parlem de les federacions esportives, que són tots els clubs,
d'1.
250.
000 euros a 6 milions d'euros com puga ser Andalusia o
a 2,5 milions a Astúries.
I l'esport escolar, que és
importantíssim, perquè jo al conseller li diria, el conseller
és el conseller d'Educació, i l'esport
comença a l'escola.
Per tant, l'esport escolar és
un deute que té este govern amb els escolars.

La Comunitat Valenciana sols invertix 0,33
cèntims per alumne, front a la diferència
d'Astúries de 5,42 cèntims per alumne.
O Extremadura,
11,09 euros.
Astúries -perdó- 5 euros.
Nosaltres,
0,33 cèntims.
L'últim, a la cua de l'Estat
espanyol el que invertim en l'esport escolar.
Per tant, jo crec que
ha d'haver un canvi de rumb en el tema d'inversió a
l'esport, que no és que estem en contra dels grans
esdeveniments, el que estem en contra és com està
utilitzant-se i abandonant-se el que realment tenim, que és
l'esport, i és importantíssim.
Els qui som futbolers,
jo sempre he dit que a mi m'encanta el futbol, això sí,
podem estar d'enhorabona, perquè de les arques de la
Generalitat els clubs de primera i segona divisió ni més ni
menys que enguany ingressaran 11.
000 milions de les antigues pessetes de
les arques de la Generalitat: 66 milions d'euros.
És una gran
diferència entre el que apostem en l'esport escolar i
l'esport municipal i el que estem fent en els grans esdeveniments.
I
un 33%, com sempre, al que tots ja coneguem.

Res més i gràcies.
Canvien i tant de bo
aproven alguna d'estes esmenes.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Segarra.

Tiene la palabra la señora Nácher.

La senyora Nácher Pérez:

Gràcies, senyor
president.

Mire, senyora Segarra, vosté parla que en
l'esport de base en esta comunitat no es fa res.
Jo la veritat
és que m'he llegit atentament els pressupostos perquè,
clar, ja vosté ho repetix tantes voltes i al final de repetir-ho
fins i tot u dubta.
I bé, mire, he vist que en l'esport de
base en els objectius, objectius generals, diu: «Promoure en
l'àmbit esportiu la igualtat d'oportunitats entre homes
i dones, promoure l'adequada utilització de l'oci i el
temps lliure a través dels esports practicats en el medi natural,
impulsar el desenrotllament de projectes valencians i promoció en
categories inferiors en els clubs d'elit, afavorir el procés
educatiu de la joventut esportista, així com potenciar i
rendibilitzar el funcionament de l'activitat de les
instal·lacions esportives».

Mire, la Conselleria de Cultura organitza els jocs
esportius de la Comunitat Valenciana.
Els objectius són: formatius,
educatius i lúdics, procurant entre tots inculcar l'esportista
en edat escolar els principis del joc net, la companyonia i les
pràctiques de vida saludable, que és.
.
.
en això ja li
vaig dir en la comissió que estàvem totalment d'acord,
que la filosofia mos unia.
Que es dirigix a tots els joves d'edat
escolar de la Comunitat Valenciana i podran realitzar qualsevol esport en
la federació establida en el nivell de la Comunitat Valenciana.

S'han tingut en compte els programes dels jocs
esportius que incloguen encontres esportius que faciliten la
pràctica esportiva als discapacitats físics, psíquics
i sensorials.
A més, en el desenvolupament dels jocs esportius
s'inicia amb una fase que coincidix en l'inici del curs escolar
i té la seua continuïtat en la fase provincial i posteriorment
en la fase final u autonòmica.
Les finals autonòmiques es
realitzen per concentració, a la qual cosa afegim competir amb els
millors esportistes, i tenen l'oportunitat de conviure en joves de la
seua edat i procedents de distints punts de la comunitat.
Per tant, estem
complint eixe objectiu que vosté mos diu.

I quant al Pla d'instal·lacions
esportius, mire, vosté diu que sols s'han fet
instal·lacions esportives a la ciutat de València.
El PID 1
va fer 306 instal·lacions esportives.
El PID 2, que encara
està vigent fins a 2007, n'ha fet 347.
I el PID 3 està
ara veient-se el que va a fer-se i el que no.
I sí que és de
deveres que moltes coses de les esmenes que vosté presenta demanant
açò per a este poble i a este altre han sigut cursades pels
mateixos ajuntaments demanant eixes infraestructures.
Per tant, s'ha
d'esperar que se resolga la planificació, que hi ha una
planificació que serà el PID 3.

Diu, m'ha alegrat que el que vol és que
s'incrementen els diners per a les federacions, perquè, clar,
en la comissió va dir que no donàvem diners a les
federacions, cosa que no és de veres.
Podrem estar d'acord en
la quantitat més o menys, però que es donen diners a totes
les federacions de la Comunitat Valenciana?
A totes, a totes.

I, home, m'alegre, m'alegre que per part
del Partit Socialista i en la seua boca recolze aquells esdeveniments de
nivell nacional i internacional esportius que van a fer-se en esta
comunitat.
Però, com sempre, li he de dir, senyora Segarra, que esta
volta no ha presentat ninguna esmena al Circuit del Motor, però
sí, sí que dins del que és el tema de la Secretaria
Autonòmica d'Esports sí que li lleva totes les
despeses, les elimina.

Per tant, com vosté, sempre recolzant un esport
que està donant-mos moltes alegries, per part de vosté i per
part del Partit Socialista, com sempre, recolzant l'esport del motor,
llevant-los els diners.
No sé per què no el volen,
però bé, mosatros continuarem apostant per tots els esports i
entre ells els del motor.
I aprofite, senyories, per a desitjar-los bones
festes.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Nácher, y sobre
todo por esa felicitación de Navidad.

Vamos a pasar al siguiente bloque, que corresponde al
Grupo Mixto, y que va a de la 2.
232 a la 2.
262.

Tiene la palabra el señor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, president.
És que em costa més baixar i pujar que en un minut explicar
el que he d'explicar.

En este grup d'esmenes no demanem, ni
moltíssim menys, coses que costen diners o que costen excessivament
diners, a pesar que pot ser la seua aprovació una de les decisions
que puguen tindre més transcendència i puguen ser més
vàlides i més útils per a la nostra cultura, i una de
les decisions més valentes i de més calat, i que
lògicament poden fer que conservem el que és nostre tal i com
mos ha aplegat.
Estem demanant amb això una cosa que a més
mos farà estalviar diners a tots els valencians i valencianes, que
és una despesa més que innecessària.
I estem parlant,
com no, de la derogació de l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua i de mesures addicionals que duen a corregir les nefastes
conseqüències que han tingut per a la cultura valenciana la
seua implantació.

Recordem que és una.
.
.
la loca academia -perdón-,
la Academia Valenciana de la Lengua, en el seu moment se va crear per uns
fins que ara se veuen que estan molt allunyats del que és la seua
fundació inicial o la seua idea inicial.
Per tanta, insistim,
són mesures econòmiques, són mesures valentes,
però d'una gran transcendència i d'una gran
importància per allò que és la nostra cultura.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Señor Puchol, su subconsciente no lo maneje tan
a la ligera, por favor.

Pasamos a debatir los bloques de enmiendas de la
siguiente sección.
Corresponde el bloque primero de la
sección 10, del Grupo Parlamentario Entesa, que va de la 2.
270 a la
2.
441.

Las defiende el ilustre diputado Rafael Botella.

El senyor Botella i Vicent:

Gràcies, senyor
president.

Senyores i senyors diputats.

El debat.
.
.
Senyora presidenta, perdó.
El debat
de la secció 10, respecte a la Conselleria de Sanitat, dir que en la
comissió ja vam exposar moltes de les raons que nosaltres tenim per
a presentar les 172 esmenes que hem fet a este apartat, però volem
incidir i abundar en algunes qüestions i, al mateix temps contestar
també, ja que en la comissió no vam tindre ocasió, la
intervenció de la il·lustre diputada del Grup Popular que
defén esta política del Govern que mos porta a la
privatització de la sanitat pública i sobretot a un concepte
de mala gestió i a un concepte de falta de control de com es porta,
diríem, a terme eixa política.

Perquè vull començar dient que eixe
hospital tan meravellós que s'ha presentat ací fa poc,
l'Hospital de Torrevella, en el qual pareix, segons paraules del
president de la Generalitat, que és el millor hospital
d'Europa, i no sabem si del món, esta setmana passada,
exactament fa quinze dies, ja s'ha produït la mort d'una
xiqueta sense que s'haja donat ningun tipus d'explicacions, per
negligència, segurament, de la gent que regenta l'hospital.
I
ací, senyores i senyors diputats, el conseller haurà de donar
explicacions d'eixa qüestió i de totes les que vagen
sorgint diàriament en este tipus d'hospitals dirigits per
empreses privades.

Però, bé, vull dir que les esmenes,
algunes d'elles van encaminades a què hi haja una
gestió integral de la sanitat per part de la conselleria, i
això vol dir que cap tipus de servei ha d'estar en mans de cap
empresa privada, perquè les empreses privades l'únic
que cuiden és de guanyar diners, que per això són una
empresa.
I jo crec que legítimament ho fan des d'eixe punt de
vista.
Però mai podrem tindre la garantia els ciutadans i les
ciutadanes que va a haver una major qualitat, una millor seguretat i, en
definitiva, un millor servei al conjunt dels ciutadans i les ciutadanes de
la nostra comunitat.

I en eixe aspecte dir que nosaltres hem presentat
esmenes perquè definitivament al País Valencià
s'acabe la xarxa d'atenció primària, és a
dir, la construcció dels centres de salut que facen possible que el
cent per cent dels ciutadans i ciutadanes tinguen
l'assistència com cal.
I que, a més a més,
això està donant-se en poblacions importants, eixa manca, en
poblacions importants com Alacant, València, Elx, etcètera.
És a dir, no està la cobertura del cent per cent en les
poblacions més importants del País Valencià.

I ara, segurament, eixirà ací la
il·lustre diputada a contar-nos les excel·lències, a
dir-nos que no ens llegim els pressupostos i que, en definitiva, les coses
van molt bé.
Però jo crec que li he il·lustrat ja al
començament de la meua intervenció una mostra de com van les
coses i com es podrien evitar si realment foren controlades des del que
és la mateixa Conselleria de Sanitat i des d'estes Corts, que
són també les que tenen potestat per a controlar al
conseller.

Parlem de la construcció del segon hospital en
algunes de les comarques.
I segurament que la il·lustre diputada
dirà: «Ací hi ha esmenes que parlen de centres de salut
i d'hospitals que nosaltres ja contemplem en els pressupostos».
Ja es contemplaven l'any passat centres de salut i es contemplaven en
l'anterior i en l'anterior i el que vol dir és que no
s'han fet.
Perquè a vostés els agrada molt omplir el
paper, però després no portar a efecte el compromís
que són els pressupostos.
I, dia a dia, això ho veiem en
quantitat de pobles que igual apareix enguany en els pressupostos la
construcció d'un centre de salut, l'any que ve ha
desaparegut, després torna a aparéixer, en funció de
la pressió dels ciutadans o de l'ajuntament de torn.
Però, en definitiva, el que és evident és que hi ha
una quantitat de mancances en eixe aspecte que estan per fer i que
nosaltres insistim al respecte.

Parlem de la creació d'unitats de salut
laboral en cada departament de salut.
La il·lustre diputada en la
seua intervenció l'altre dia va tindre la gràcia de fer
l'acudit que és que resulta que Esquerra Unida primer ho
demanava en les àrees de salut i ara, com les àrees de salut
ja ho tenen, ara ho demanem en cada centre de salut.
Després li vaig
demostrat que qui no s'havia llegit els pressupostos era ella, ni les
esmenes tampoc.
Però, en definitiva, el que també és
evident és que nosaltres plantegem allò dels departaments de
salut, perquè ella s'haurà enterat també que ara
ja no són àrees de salut sinó que són
departaments de salut.
I, per tant, plantegem el tema de les unitats de
salut laboral en cada departament de salut.

Parlem de propostes per a la prevenció de
malalties laborals, la detecció de fallides en centres privats,
perquè tots coneixem, està als tribunals i està a punt
d'eixir la sentència del cas Maeso en el qual 276 valencians
han sigut contagiats de la malaltia de l'hepatitis C.
I el que
és evident és que ara a la Generalitat li tocarà pagar
com a responsable civil subsidiària els excessos d'altra gent
en clíniques privades i, en este cas també, en algun hospital
públic, però per falta de control de la mateixa Generalitat.
I nosaltres hem tingut esmenes en anys anteriors i en este perquè
s'indemnitzara i s'ajudara estes persones que han sigut
contagiades per eixa malaltia.
La veritat és que fins ara no
s'han tingut en compte les esmenes i pareix ser que enguany tampoc.
Però després hauran de traure els diners, no saben
d'on, perquè d'algun lloc els hauran de traure, per a
pagar el que els tribunals els obliguen a pagar.
Després, segurament
ho recorreran, perquè vostés tenen el costum este de
recórrer, com van recórrer allò d'Ardystil i tal
i al final van haver de passar el bochorno de pagar-ho després d'un temps sense que
la gent ho tinga al dia.

Volem mesures que asseguren la pràctica de la
interrupció voluntària de l'embaràs.
Volem que
les dones puguen elegir el lloc on van a realitzar-se este tipus
d'actuacions mèdiques.
I això no està assegurat.
La il·lustre diputada em deia: «És que cal respectar la
llibertat de consciència».
És que vostés han
d'assegurar que en tots els hospitals públics hi hagen
ginecòlegs que estiguen disposats a fer eixe tipus de faenes.
Això és el que vostés han d'assegurar.
A mi el
que hi haja gent que objecte la seua consciència és un
problema que no em preocupa.
El que em preocupa és que vostés
no posen a l'abast dels ciutadans i les ciutadanes aquelles persones
que no objecten i que sí poden realitzar eixa faena.
Perquè
vosté sap igual que jo que alguns dels qui objecten en
l'hospital públic, després, en la seua clínica
privada, fan qualsevol tipus d'actuació d'esta
índole sense cap tipus de problema.
La consciència
se'ls acaba a la porta de la clínica privada.
Per tant, jo
crec que eixa és una qüestió que també cal tindre
en compte.

Insistim en la necessitat que hi hagen mesures per a
la mobilitat de les persones cegues i sordes en els estaments
públics sanitaris.
No és pot consentir que després de
diversos anys d'estar demanant aquestes qüestions persones amb
estes deficiències psíquiques i físiques tinguen estos
problemes a l'hora d'anar a un centre de salut, a un hospital,
etcètera.
Parlem que hi hagen les Samu i les unitats mòbils
en els pobles pertinents, entre ells Morella, Torrevella, etcètera,
en què plantegem també esmenes en eixe sentit.
Els centres
d'especialitats també en algunes de les poblacions, no he fet
referència a elles perquè tinc poc temps i ja ho vaig
plantejar en la comissió.
I parlem també de l'alta
tecnologia en el conjunt dels hospitals públics, però
gestionat des de la conselleria.
No volem que el negoci que en estos
moments està muntat dintre dels mateixos hospitals públics
d'empreses privades que fan les ressonàncies
magnètiques continue, perquè, a més a més, no
hi ha cap control i vostés saben igual que jo que el pressupost
s'ha quadriplicat al respecte del que estava pressupostat, sobretot
perquè no hi ha cap tipus de control en eixe sentit.

I acabe dient també que nosaltres volem que hi
haja respecte al Pla de demora de les llistes d'espera,
voldríem que s'establira el temps de 45 dies.
I la
il·lustre diputada l'altre dia feia l'acudit i deia:
«Vosté no sap del que parla, perquè resulta que estem
en una mitjana de 43 dies».
Vaja vosté als hospitals i
pregunte vosté a la gent que està allí esperant i
sabrà que hi ha llistes d'espera de fins a dos anys en
determinades patologies.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta
primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.
.
.

El senyor Botella i Vicent:

.
.
.
El que passa és que la que no s'entera
és vosté i no sap realment quina és la situació
que hi ha, no en els hospitals sinó en els usuaris de la sanitat
pública.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular,
té la paraula la il·lustre diputada senyora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Gracias, señora
presidenta.

Señorías.

Realmente me había hecho el propósito de
tener un diálogo cordial, una discusión en unas líneas
o en unos tonos mucho más amables, pero usted me lo pone muy
difícil.
Porque realmente se atreve a hacer afirmaciones que son
terribles.

Yo diría que con lo que acaba de decir del
hospital de Torrevieja, eso es carroñería política
total.
O sea, no es posible que usted para desprestigiar un hospital que
técnicamente es perfecto y que si lo hubiese ido a ver se
habría dado cuenta de los avances que estamos teniendo en nuestra
sanidad, se daría cuenta de que todo eso que dice son puras
falsedades que se acoge a ellas para desprestigiar a este gobierno, pero
que le sirve de muy poco.
Afortunadamente, los ciudadanos saben
perfectamente quiénes son ustedes y quiénes somos nosotros.
Y
ahí está la diferencia.

Yo quiero de alguna manera demostrarle al ilustre
diputado que me ha precedido en el uso de la palabra que sí que me
leo las enmiendas y el que no se las lee es él.
Y no es que
esté jugando dialécticamente sino que le puedo demostrar con
hechos, las tengo aquí, todas las enmiendas que usted repite
año tras año, que además no se preocupa de quitar y
que incluso hemos llegado, ha llegado a pedir cosas que ya están
elaboradas y que se han conseguido en años anteriores.
Yo le
diría que posiblemente usted tiene mucho trabajo, pero, por favor,
sea honesto y no insulte de una manera que usted no es capaz de hacer.

Fíjese, hablaba de reducir la lista de espera a
45 días.
Y yo le dije en comisión y está escrito en el
Diario de Sesiones que
ya estábamos en noviembre de 2006 a 43 días.
Habrá
posiblemente esperas para cirugías menores que no tengan ninguna
importancia.
Pero usted sabe que lo que es importante es que hemos avanzado
mucho y hemos conseguido disminuir de una manera muy importante -y
las cifras están ahí para demostrarlo- las listas de
espera.

Pero si es que además yo no sé
cómo usted tiene, de verdad, la osadía de subir aquí a
esta trona y decir las barbaridades que dice.
Yo creo que no se las cree.
Pero, bien.
Me hice el firme propósito ayer de no debatir cuerpo a
cuerpo, porque no tiene razón de ser.
O sea, lo que usted dice es
tan denigrante, es tan ilógico y es tan fuera de contexto que no
vale la pena que le dediquemos ningún tiempo.
Sí que se lo
voy a dedicar a las realidades de los presupuestos, que es lo que los
valencianos quieren y es lo que realmente les afecta a su vida, no lo que
usted diga o lo que yo diga, sino el dinero, la partida presupuestaria que
tiene sanidad para el año 2007, las mejoras que hemos conseguido a
lo largo de estos años y las que vamos a seguir consiguiendo porque
posiblemente, y no le quepa la menor duda, seguiremos estando en este
gobierno mal que le pese.

Un año más el gobierno del presidente
Camps nos ha demostrado que le preocupa la sanidad de los valencianos.
Y, a
la hora de hacer los presupuestos, lo que está claro es que hay una
partida muy importante destinada a todo lo que es las áreas sociales
y por supuesto la sanidad está dentro de esa área social.

Como les decía, pues, el gobierno de este
presidente lo que hace es apostar para ofrecer a la sociedad los mejores
servicios sanitarios y de salud que pueda prestar desde la
administración pública.
Apuesta para aproximar la sanidad a
todas las poblaciones de la comunidad.
Apuesta por disponer de los mejores
profesionales sanitarios.
Apuesta por avanzar en la senda de la
investigación al más alto nivel.
Y en definitiva,
señorías, estos presupuestos apuestan de una manera decidida
por la salud y el bienestar de nuestra sociedad.
¿Y todo esto
cómo se consigue?
Pues no se consigue con palabras, se consigue con
hechos, y los hechos están ahí.
Mejorando la red de centros y
servicios sanitarios, que eso no lo podrá discutir.
También
haciendo que los profesionales vayan avanzando y mejorando su nivel
profesional, y eso también está ahí.
Pasando
también por incrementar el esfuerzo en la investigación.

Señorías, para el 2007 en sanidad
tenemos 5.
090 millones de euros, frente a los 4.
609 que teníamos en
el año 2006.
Es un crecimiento de un 10,4% que en términos
globales supone 480 millones de euros.
Y si los comparamos, dentro de la
globalidad del presupuesto general de la Generalitat, suponen el 39% de esa
totalidad que les decía.

Mire, dedicamos más de mil euros por ciudadano,
y podríamos posiblemente dedicar más si el Gobierno central
se dedicase a darnos el dinero que nos debe por aumento de población
y por prestación de servicios que hacemos a todos los visitantes que
vienen a esta comunidad.
Usted no me negará que somos una comunidad
receptora de muchos visitantes y que eso implica, tanto a nivel nacional
como extranjero, una partida presupuestaria que cobra el gobierno del
señor Zapatero y que no nos da en absoluto a nuestra comunidad.
Porque desgraciadamente tenemos un gobierno que sólo se preocupa de
beneficiar a los que le votan y castigar a los que no le votan.
Y
desgraciadamente eso es así.

Siguiendo con esa secuencia lógica que hay que
demostrar y no dedicarnos a desprestigiar, como ha hecho usted esta
mañana, le diré que donde se ven los mayores incrementos en
la asistencia sanitaria, es en personal sanitario, concretamente en la
mejora de los residentes, en drogodependencias, en atención
sanitaria y en salud mental.

Mire, no voy a seguir dándole datos porque
realmente se los puede leer, si es que tiene a bien de enterarse de la
realidad sanitaria que tiene este gobierno.
Posiblemente no lo haga, pero
peor para usted.
Pero me gustaría contestarle a alguna de las cosas
que usted ha dicho.

Habla de la gestión pública, de la
gestión privada, que si estamos privatizando.
Pero, señor
Botella, es que usted todavía no se ha enterado que hay una ley del
15/1997 que habilita a los gobiernos a hacer uso de todos los recursos como
mejor considere.
¿Es que todavía no se ha enterado?
Usted
todavía está, como le decía un día, está
en las cavernas.
Si es que, si fuese por ustedes, no haríamos nada,
estaríamos todos escondiditos esperando a que el papá estado
venga a traernos un vasito de leche caliente para ver si nos reanimamos.
¡Por favor!
Cambie ya usted, que esto no se lleva.
Si es que no hay
ningún lugar en el mundo.
.
.
, bueno, a lo mejor en Cuba usted
estaría y le entenderían lo que dice, o en alguna parte de
Rusia, no sé.
Pero realmente aquí, en España, lo que
usted dice es que no tiene razón de ser, en absoluto.

Mire, el gobierno del Partido Popular no engaña
en absoluto a los ciudadanos.
Se presenta a unas elecciones y dice que va a
utilizar todos los recursos y que va a hacer gestión pública
y gestión privada.
Y eso lo que hace es que nos aporta grandes
beneficios a los ciudadanos.
Y usted lo sabe, pero le molesta, le molesta
que avancemos, le molesta que consigamos que cada día tengamos
más hospitales, le molesta que aumentemos el número de camas,
que los profesionales sean de los mejor pagados de toda España.
Que
usted sabe que hace.
Ayer concretamente se firmó un convenio con
todos los sindicatos, que uno de ellos me imagino que será de los
suyos, donde van a hacer, van a tener los médicos que están
en período de formación, van a tener el mejor sueldo de toda
España.

Yo no entiendo cómo usted es capaz de
desprestigiar todo aquello que funciona.
Yo le pediría que cuanto
menos, que no nos alabe, pero por lo menos no destruya aquello que es
bueno.

Mire, con relación a las unidades
móviles, yo creo que, ya lo hemos debatido muchas veces, entonces no
entiendo cómo puede decir que nosotros tenemos que poner más
unidades móviles.
Usted se dedica a pedir por pedir.
Además
no se preocupa, o sea, si tiene que cambiar alguna partida presupuestaria,
¿de dónde lo hace?
Pues de gastos de funcionamiento, de
gastos de medicación.
Y entonces le decimos, pero oiga, ¿y
usted cómo cree que funcionarían los hospitales?
¿Les
quitamos la calefacción ahora en invierno?
¿Les quitamos la
higiene?
¿Les quitamos a los profesionales?
Pero hay que ser serios
y rigurosos.
Y cuando alguien se atreve como usted a hacer ese desprestigio
de los presupuestos, como mínimo, por favor, léaselos y no se
dedique a presentarnos aquí todas las enmiendas que año tras
año repite y que además no tienen razón de ser.

Mire, por ejemplo, pide que se integre el Hospital
General en la red sanitaria.
Lo pide este año para el año
1997.
Se hizo en 1996.
¡No se ha enterado!
Pero es que además
no se entera porque a usted le preparan el tocho de enmiendas para tener
mucho tiempo para hablar y decir las mayores barbaridades, no para defender
los presupuestos o para aportar cosas nuevas.
Usted lo que hace es
simplemente utilizar el tiempo para salir aquí, decir las mil y una
barbaridades y quedarse tan tranquilo.
Pues no, señor diputado.
Eso
no es ni justo, ni coherente, yo diría que ni siquiera decente.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputada.

Per a rèplica té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Botella.

El senyor Botella i Vicent:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyora diputada, jo li recomane que esta setmana que
ve vosté es llisca este diari de sessions i es donarà compte
com no ha sigut capaç de defendre ni un minut la política
sanitària d'este govern.
S'ha dedicat a parlar de
«carroñería», de deshonest, de paraules, de
barbaritats que dic jo ací.
És a dir, s'ha dedicat a
desqualificar la meua intervenció, però no a defendre la
política del govern, perquè vosté no té res que
defendre ací.

I a més a més, vosté diu que
és «carroñería» política el tema de
Torrevella.
Mire, jo, si açò ho he portat ací
és perquè esta setmana mateixa he rebut un correu
electrònic de la família afectada i on demana que
açò es parle en estes Corts.
Però vosté, que
diu que parla amb tanta gent, doncs segurament serà amb la gent amb
la qual vosté es rodeja i que sens dubte no tenen ningun tipus de
problema d'estes característiques.

Però bé, jo crec que el que vosté
diga ací que ha hagut un augment del 10,4% del pressupost, el que no
diu és quant es dedica a inversions.
A inversions!
Quant es dedica a
inversions, senyora diputada, en el pressupost?
Perquè
l'augment pot ser del 50% si vol vosté, però
s'haurà de vore on van destinats eixos diners.
A inversions va
destinat no aplega al 3% d'augment respecte a l'any passat.
I a
més a més hi ha una quantitat d'inversions que
repetixen sistemàticament un any darrere d'un altre.
Diu:
«Representa el 39% del conjunt del pressupost de la
Generalitat».
Un 1% menys que l'any passat.
L'any passat
representava el 40%.
I diu: «Vosté no s'alegra que
augmentem el nombre de llits».
Però vosté què
està dient?
Si hi ha menys llits que estos anys anteriors!
Què és el que està dient vosté ací si
realment això no és aixina?

I parla vosté de la sanitat a Cuba?
Vosté no sap del que parla, senyora diputada.
Perquè la
sanitat a Cuba, si vosté llegira, que no sé si llig, si
vosté llegira sabria que en tots els organismes mundials la sanitat
a Cuba està reconeguda com una de les millors.
El sistema sanitari
de Cuba com un dels millors en tots els organismes mundials.
En
l'Organització Mundial de la Salut, no sé si
vosté ho sabrà això, no sé si sap això
el que és, perquè vosté d'altres coses
segurament sabrà, però d'això no sap
absolutament res.
Una altra cosa és les deficiències que
tinguen a l'hora de tindre abastiment de medicaments i altres coses
pel bloqueig dels seus amics els americans.
Això és una altra
cosa.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Botella, finalitze,
per favor.

El senyor Botella i Vicent:

Acabe, senyora presidenta.

I mire el que vosté diga que és que jo
lleve partides de despeses de funcionament i es quedarà la gent
sense calefacció en els hospitals i tal, però si això
vosté no té cap escrúpol en fer-ho a l'hora que
les escoles públiques es queden sense calefacció, i els
xiquets estiguen anant amb abric!
Però vosté què
està dient ací?
Si vostés no tenen ningun problema en
eixe aspecte.
I diu que ara les esmenes que jo presente és per
això.

Mire, senyora diputada, jo crec que realment estes
coses hauria de portar-les amb més serietat i el millor que podrien
fer és posar un altre portaveu que portara les coses diferents.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula la il·lustre diputada
senyora Franco.

La senyora Franco Aliaga:

Gracias, señora
presidenta.

Me ha parecido escuchar al final de su
intervención que deberían buscar otro portavoz en lugar de
que fuese yo, ¿no?
, para defender las cosas.
Pues mire, yo no
sé si estaré o no estaré, pero usted sí que
tiene claro que no va a estar el año que viene.
Luego,
¿qué quiere que le diga?
¿No sé quién
será mejor o peor?
Pero de momento usted lo tiene claro que no va a
volver a estar aquí, lo siento.

Mire, ¿aumento de número de camas?
Por
supuesto que sí, claro que sí.
Usted sabe que con los centros
que estamos construyendo vamos a tener 11.
000 aproximadamente.
.
.
 Sí señora, 11.
000.
Ahora le daré la cifra, no se
preocupe (remors),
pasa el tiempo, se lo daré.

Usted.
.
.
, que hemos mejorado muchísimo (veus) porque tenemos hospitales
con habitaciones individuales.
¿Sabe lo que significa eso?
Habitaciones individuales.
¿Cómo me puede comparar usted la
sanidad de Cuba con la de aquí?
¡Por el amor de Dios!
Cuba es
una dictadura y esto es una democracia.
Si a usted le gusta más la
dictadura, váyase allí.
¡Por favor!
¿Pero
cómo puede decir que es un ejemplo de sanidad la de Cuba?
En
atención primaria lo fue en un principio, pero lo que es ahora,
¡por el amor de Dios!
Si solamente tiene que ver los hospitales que
hay.
Si las paredes se caen, si los aparatos no funcionan.
Porque hay un
dictador que está allí teniendo al pueblo como lo tiene.
(Veus) No, la poca vergüenza
es de ustedes, comparar nuestra sanidad (la
senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta) con
la de Cuba.

Mire, yo realmente le digo que es muy difícil
hablar con usted, porque como no lee, como no se da cuenta, no es capaz de
admitir todo aquello que conseguimos, lo que hace aquí es subir y
decir barbaridades.
Y eso es realmente muy lamentable.
Fíjese, con
el programa «Construyendo salud» 13 nuevos hospitales,
señor Botella (la senyora vicepresidenta
colpeja amb la maceta).
13 nuevos hospitales, le
guste o no le guste.
65 nuevos centros de salud.
84 nuevos consultorios.
(Veus) Tenemos construido el
Padre Jofré, está ahí, es ese que no puede decir que
no está construido.
Hemos construido el Hospital de Torrevieja.
Construimos el Hospital de la Plana.
Construimos, a pesar suyo, que usted
sabe que pusieron todos los medios para que el Hospital de Torrevieja no se
pusiese en funcionamiento, no se construyese.
Usted lo sabe, estaba
allí, y yo también.
Usted lo sabe, que en el Hospital de
Torrevieja pusieron todas las trabas porque no querían ni siquiera
que se iniciase.
Y conseguimos que los.
.
.
Bueno, nosotros conseguimos
que los ciudadanos que viven en esta zona tengan una buena atención
sanitaria, cosa que con otros gobiernos no tenían.

Y no entiendo cómo usted protesta tanto para
los recursos y las inversiones cuando no le he oído nunca, nunca, en
ningún momento, decir o unirse a este grupo parlamentario para
pedirle al Gobierno central que nos dé lo que nos debe, que nos lo
debe y nos lo tiene que dar, porque eso repercutiría en el beneficio
de todos los valencianos.
Y usted ahí nunca le he oído ni una
sola iniciativa de apoyo a esto.
Así que, por favor, reflexione y
léase los presupuestos que le vendrá muy bien.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Anem a passar al següent bloc que correspon al
Grup Parlamentari Socialista amb les esmenes de la 2.
442 a la 2.
454, 2.
456
a 2.
478, 2.
554, de la 2.
578 a la 2.
619, la 2.
623, 2.
624, de la 2.
633 a la
2.
636, de la 2.
735 a la 2.
746, de la 2.
846 a la 2.
913 i de la 2.
917 a la
3.
000.

Per a la seua defensa, té la paraula la
il·lustre diputada senyora Mendoza.

La senyora Mendoza García:

Gracias, señora
presidenta.

Las enmiendas que paso a defender en nombre del Grupo
Socialista se refieren, en primer lugar, al imprescindible y necesario
compromiso con una gestión pública, transparente y que
responda al interés general, que siga garantizando la solidaridad en
el año 2007 y que garantice la continuidad y la supervivencia del
sistema sanitario en los próximos años para nuestros hijos y
para nuestros nietos.
Y ese es su problema.
Porque el caballo de Troya que
han introducido en el sistema sanitario público con una iniciativa
privada no gestionada ha convertido realmente a que el caballo de Troya
para la sanidad pública valenciana sea el gobierno del Partido
Popular, que tiene los días contados.

Lo cierto es que no han sido capaces de poner en
marcha nuevas prestaciones en el sistema sanitario público
valenciano.
Y eso es lo que planteamos con nuestras enmiendas en el
programa de dirección de la Conselleria de Sanidad.
No han
garantizado nuevas prestaciones ni su financiación pública.
Y
vamos a ir a lo que deben, lo que ustedes dicen que debe el gobierno
Zapatero.

Mire, ¿el crecimiento de la población se
inicia en el año 2004?
Pregunta.
No.
Entre el año 1999 y 2003
se incrementa la población en la Comunidad Valenciana un 10,9%,
397.
000 ciudadanos más.
¿Les debía la atención
sanitaria por casi 400.
000 personas que incrementan la población
entre 1999 y 2003 José María Aznar?
¿Se la
debía?
No era ese el argumento.
¿Quién incrementa la
población?
Murcia, un 20,2%, más que la Comunidad Valenciana
entre 1999 y 2005; les Illes Balears, un 20,8%, más que la Comunidad
Valenciana entre 1999 y 2005.
Pero si hablamos de lo que se gasta por
ciudadano y año en la Comunidad Valenciana, gasto real consolidado
entre 1999 y 2003: en el año 1999, 32 euros menos que la media de
comunidades autónomas; en el año 2000, 26 euros menos por
persona que la media de comunidades autónomas; en el año
2001, 28 euros por persona y año menos que la media de comunidades
autónomas.

Lo cierto es que, a pesar de tener el mismo nivel de
financiación, el mismo sistema de financiación, tienen peores
presupuestos.
Y tendremos oportunidad de hablar de ello.
¿Es nuevo
el turismo en la Comunidad Valenciana?
¿Es nueva la
inmigración en la Comunidad Valenciana?
¿Es nuevo el
incremento de población en la Comunidad Valenciana?
Todos los datos
dicen que no.
Y el fracaso fue su negociación en el nuevo modelo de
financiación autonómica.
Frente a ello la mayoría de
comunidades autónomas tienen atención bucodental,
están mejorando la prestación de la analgesia epidural en
atención al parto.
Pero aquí, en el año 2006, en el
Hospital General de Valencia, solo el 16% de los partos eran atendidos con
analgesia epidural.
Por ejemplo, en la memoria del hospital Alcorcón
de Madrid el 85%, en el año 2004.
O sea, que no han sido capaces de
poner en marcha nuevas prestaciones y universalizar las ya reconocidas en
su catálogo.

Lo cierto es que ustedes quieren un sistema que lo que
hace es consolidar desigualdades.
En el año 1998 los niños
que tenían caries en nuestra comunidad tenían más
reparados los dientes que en el año 2004.
Y eso justamente lo
contrario ocurría en el resto de comunidades autónomas que
tenían programas de atención dental infantil plenamente
instaurados.
Y eso lo dice un estudio pagado por la Conselleria de Sanidad
en el año 2004 y realizado por la Universidad de Valencia.
Eso por
ejemplo.

Respecto a la gran apuesta investigadora.
El mismo
presupuesto para la convocatoria de investigación para el conjunto
de hospitales públicos, en 2005, 2006 y 2007.
200.
000 euros.
Nuestras enmiendas lo que pretenden es incrementar, al menos multiplicar
por tres, esa convocatoria de investigación, que además sea
plurianual como el resto de convocatorias.

Mire, si hablamos de salud mental y de
drogodependencias, ¿de qué estamos hablando?
De 65 millones
de euros en el caso de atención sociosanitaria, frente a los 5.
050
del presupuesto de la Conselleria de Sanidad, un 1,3% del presupuesto y el
0,3% en el caso de drogodependencias.
¿Qué es lo que tenemos?
La tercera parte de camas de crónicos que prometieron alcanzar en el
año 2005.

¿Cuál es el presupuesto inversor de esta
conselleria?
Presupuestos irresponsables, fantasmas, fraudulentos.
En el
caso de los hospitales de crónicos en el año 2004 ponen
presupuesto y no invierten en nada; en el año 2005 desaparecen los
hospitales del presupuesto; en el año 2006, vuelven a aparecer y no
han invertido un solo euro en construcción de nuevos hospitales; en
el año 2007 vuelven a aparecer, pero solo comprometen para 2007,
300.
000 euros, que es el 0,82% de ese presupuesto y dicen que el 66% lo
harán en el año 2009.
Nosotros hemos planteado una enmienda
para incrementar la inversión en hospitales de crónicos y en
infraestructuras para atención a la salud mental, incrementar en un
32%.

Mire, todo lo que hay de inversión para
sociosanitario y drogodependencias en el presupuesto de la Conselleria de
Sanidad es justo la mitad del presupuesto que hay para el centro superior
de investigación y salud pública, que es el gran fracaso de
los proyectos emblemáticos del Partido popular.

¿Y qué pasa con los enfermos que
precisan ser atendidos para morir en paz y sin sufrimiento?
Todos los
fracasos sistemáticos, desde Zaplana hasta Camps, ni el proyecto de
1996, ni el de 2004, ni el de 2005.
¿Y en estos momentos qué
tenemos?
15,7 camas por millón de habitantes; frente a 79 camas de
paliativos por millón de habitantes, por ejemplo en Cataluña
o 53 en Navarra.
En realidad lo que tienen es una historia de fracaso, de
incumplimiento.
¿De qué está hablando con Construyendo
Salud con 1.
100 millones de euros, después de 12 años de
gobierno?
Nada más que del fracaso de su política.
Nada
más que del incumplimiento sistemático de sus propios
presupuestos.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Mendoza, per
favor.
.
.

La senyora Mendoza García:

Acabo ya, señora
presidenta.

.
.
.
Porque, mire, en la legislatura pasada de los
231 -ese el balance de la gestión del modelo Alzira- de
los 231 millones de euros, que al final invirtieron en centros
hospitalarios y centros de especialidades, el 19%, 43,9 millones de euros,
se pagaron para rescatar Alzira.
Esa es la realidad del balance de una
gestión ineficaz, ineficiente, insolidaria y perversa para los
intereses de los valencianos.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Clemente.

El senyor Clemente Olivert:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señora Mendoza, no la veo.
(Remors).
 Ah, perdón.
Señora Mendoza, felices Navidades.
Bueno, yo quería decirle
que realmente lo que sí me ha llamado la atención es que ha
conseguido usted dormir absolutamente el debate de presupuestos con estas
enmiendas píldora que nos presentan año tras año.
Son
unas auténticas enmiendas piedra o leño, porque, vamos, las
repiten ustedes periódicamente como la cebolla, cada año las
mismas enmiendas, el mismo discurso, los mismos insultos.
Me imagino que
luego su compañera también entrará en esa
dinámica de descalificación de la gestión sanitaria
del gobierno del presidente Camps.

Mire, yo, señora Mendoza, se lo digo siempre,
pero pienso que usted no se acaba de dar cuenta de lo importante que son
los presupuestos y de lo que marcan políticamente a un gobierno.
Y
se ve perfectamente que para este gobierno, para el gobierno del presidente
Camps, la sanidad es una prioridad.
Es una prioridad, porque
prácticamente es el 40% del presupuesto total de la Generalitat.
Es
una prioridad, porque crece este año más del 10% respecto al
presupuesto del año pasado, a su vez, como igual hizo en el
año 2006 respecto al año 2005.

Entonces, ustedes -y le voy a hablar porque son
cifras absolutamente comparables estoy hablando de porcentajes no de
valores totales, con lo cual el paso de los años no tiene
importancia- su último incremento presupuestario sanitario fue
del 5% y el anterior, el de 1994 respecto de 1993, fue también del
5%.
Nuestros dos últimos incrementos presupuestarios 2007-2006 y
2006-2005 son justamente el doble que el incremento que ustedes hicieron
cuando gobernaban.
Lo digo porque como a ustedes les tanto el discurso de
la memoria histórica, pienso que hay que mirar un poquito para
atrás, a lo mejor no tanto para atrás, pero sí un
poquito para atrás para darse en cuenta cuál es en realidad
la voluntad política de un gobierno.

Y la voluntad política de un gobierno se mide
en los presupuestos, porque se ve dónde priorizan.
Y este gobierno
es evidente que prioriza por la sanidad.
Es evidente, porque este
año se traspasa por primera vez la cifra record de 5.
000 millones de
euros; es evidente porque este año se pasa por primera vez de
más de mil euros por gasto de cada valenciano.

Mire, ha hablado usted de financiación.
Realmente nos parece muy interesante que el Partido Socialista se preocupe
por primera vez por la financiación de la sanidad en la Comunidad
Valenciana, porque existe una grandísima diferencia de los
valencianos o de los ciudadanos empadronados en esta comunidad, que son
solamente 4,2 millones, y las más de 5 millones de tarjetas SIP que
tiene que financiar este gobierno.
Porque esta es una comunidad donde hay
una población no vinculada de más de un millón y medio
de personas, de personas que están trabajando, de personas que
están estudiando, de personas que tienen una segunda vivienda.
Hay
muchos turistas que visitan nuestra comunidad y de esos 125 millones que
nos deben, el gobierno del presidente Zapatero solamente nos paga 3,8
millones de euros.
Y yo, desde luego, si de esos 600 millones de euros que
nos debe el gobierno de Zapatero, ustedes se pusieran a nuestro lado y
reivindicaran junto con nosotros ese dinero que nos han quitado a los
valencianos, posiblemente las cosas irían mucho mejor.
Pero ustedes
prefieren el discurso de pegar cabotazos y aplaudir todo lo que dice el Gobierno central.

Mire, en este año, los presupuestos generales
del Estado se vuelve a repetir el agravio comparativo con la Comunidad
Valenciana.
Ya ocurrió en el año 2006.
Se financió el
Hospital Clínico de Barcelona entonces con diez millones de euros.
Este año también se financia con diez millones de euros.
El
Hospital Universitario de Santander, en el año 2006 recibió
de los presupuestos generales del Estado, en transferencias, 28 millones de
euros, casi 15 millones de euros este año.
El Hospital de Asturias,
18 millones de euros el año pasado y 18 millones de euros este
año.
¿Y dónde están realmente las
transferencias a La Fe?
¿Por qué no La Fe y porque sí
el Hospital de Barcelona?
¿Por qué sí el Hospital de
Asturias y por qué sí al Hospital de Santander?
La pregunta
está en el aire.
La respuesta es muy sencilla: casualmente son tres
comunidades gobernadas por el Partido Socialista.
Ese es el motivo,
sí, evidentemente.
Ese es el motivo de esa discriminación que
existe constantemente con la Comunidad Valenciana.

Y luego habla usted de investigación, de
investigación en la Comunidad Valenciana.
Mire, en los tres
últimos años, solamente en los tres últimos
años, del 2003 al 2006, el presupuesto en construcción y en
equipamiento sanitario se ha incrementado en un 54,5%.
Si hablamos de
generación del conocimiento, hablaremos de un incremento del 59%.
Y
es evidente que si en inversiones ha bajado este año es porque hay
ya dos centros, y usted sabe perfectamente que han concluido sus obras: el
Príncipe Felipe y el Centro de investigación
Oftalmológica.

Pero yo quisiera recordar una cosa curiosa.
El Centro
Príncipe Felipe sí que tiene en este momento
cofinanciación del Carlos III: 9 millones de euros.
¿Se
acuerdan ustedes cuando planteamos en el debate en la Comisión de
Sanidad, en el mes noviembre creo que del año 2004.
.
.
?
Señora Mendoza, no se esconda, acuérdese, acuérdese
usted de qué votaron ustedes cuando el Partido Popular les
pidió que junto con nosotros pidieran al Gobierno central una
cofinanciación en investigación para la Comunidad Valenciana
para este centro de investigación.
Ustedes no la apoyaron.
Y
fíjese si la reivindicación -está en el Diario de Sesiones-,
noviembre del 2004, ustedes se abstuvieron en esa votación.
(Veus) Sí, sí,
sí, se abstuvieron en esa votación.
Y nosotros
pedíamos lo mismo que para otras comunidades autónomas.

Y fíjese si es descabellada su postura que
hasta el gobierno de Zapatero los pone a ustedes en evidencia.
Porque son
realmente, como se suele decir, son ustedes más
«zapateristas» que Zapatero, realmente.
O sea, se extralimitan
en su papel.
En ese papel de pleitesía llega un momento en que ya,
bueno, dicen «nosotros, y que dure años», bueno, pues
eso lo dirá usted, qué quiere que le diga.

Yo, mire, entrando otra vez en explicarle lo de la
anestesia epidural creo que es ya.
.
.
, es tan reiterativo que, vamos a
ver, en la aplicación de una anestesia epidural dependen, como usted
debe saber, y yo creo que sabe, de que exista en ausencia de
contraindicaciones y también de que existan profesionales
disponibles.
Gracias a la reivindicación constante de este gobierno
las plazas MIR se están.
.
.
se están creando más
plazas en la Comunidad Valenciana.
Y se ha podido aplicar la epidural, que
no se aplicaba, en Sagunto y en Alcoi.
Creo que realmente es un paso
más y vamos a seguir progresando.
En el año 2006, 34 nuevas
plazas de anestesistas para la Comunidad Valenciana.

Acabo, señora presidenta.
Solamente una
mención: tengamos un poco más de memoria.
Que se ponga usted
a hablar del Plan de salud bucodental es algo que me llama muchísimo
la atención.

Programa electoral del Partido Socialista, elecciones
generales del 2004: estableceremos junto con las comunidades
autónomas un Plan de salud bucodental, estableceremos con las
comunidades autónomas un Plan de salud bucodental.
Señora
Mendoza, ¿para cuándo?

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula per a rèplica, la
il·lustre diputada senyora Mendoza.

La senyora Mendoza García:

Empecemos por el tema de financiación.
Mire, ha
hablado por primera vez de más de mil euros por ciudadano y
año.
En el año 2005, por ejemplo, Murcia 1.
024.
La media de
comunidades autónomas era 1.
043.
Canarias, que hemos dicho que
había crecido en población más que la Comunidad
Valenciana, 1.
075 euros por persona y año.
Año 2005.

Año 2003, gobierno del Partido Popular
aquí y allá, eh, Comunidad Valenciana: 761 euros por persona.
Media de comunidades autónomas: 885 euros por persona.
Galicia: 916.
La región de Murcia: 879, etcétera, etcétera,
etcétera.

Mire, respecto a la atención bucodental el
rosario de incumplimientos es sólo del Partido Popular en la
Comunidad Valenciana por parte de las diferentes promesas, incluida la del
presidente Camps para atención bucodental para mayores.
Y por parte
del Partido Popular que desde las primeras elecciones que ganan promete la
atención bucodental y la reitera en el año 2000 y la formula
muy claramente como promesa electoral el ministro de Sanidad del Partido
Popular, en aquel entonces Romay.
Esa es la realidad.

La mayoría de comunidades autónomas,
incluyendo Murcia y Castilla-León, han desarrollado la
atención de empastes gratuitos para niños y adolescentes.
Y
yo he leído cifras que deberían avergonzarles porque no
están hablando de una comunidad que parece que le haya tocado la
lotería todos los años, sino todo lo contrario, que parece
que le hayan retirado, en fin, lo que tenía hipotecado porque ha
perdido capacidad para seguir pagando porque ha perdido su trabajo.
Ese es
el caballo de Troya que ustedes han convertido para la Comunidad
Valenciana, nada más y nada menos.

Y si hablamos, y si hablamos del modelo Alzira, lo
único que hay que recordar es que hay una financiación para
las áreas de salud gestionadas públicas y una
financiación diferente para las privadas.
Todas las privadas se
financian con la misma cantidad capitativa que, por cierto, ha aumentado
sólo en tres años un 30%, y además excluye aquello que
es de más alto riesgo: la farmacia, la oxigenoterapia y el
transporte sanitario.
Sólo porque entre el año.
.
.
En el
año 2005 la diferencia entre lo presupuestado y lo gastado en
farmacia, sólo en farmacia era el 48%.
Alzira es la que más
gasta respecto a la media, pero respecto a todos los departamentos de salud
que tienen el mismo porcentaje de población mayor de 65 años.
Y además, además en el año 2004 era la última
en prescripción de medicamentos genéricos, y en el año
2005 el gran avance es que pasa a ser la segunda por la cola; ya no es la
última.

En todo caso nuestra apuesta es por hospitales, por
más hospitales.
Siempre lo ha sido.
Los gobiernos socialistas del
presidente Lerma, desde Vinaroz hasta Orihuela, más hospitales
sistemáticamente, comarca por comarca.
Ustedes ahora anuncian 13
nuevos hospitales porque es que no han hecho nada en 12 años de
gobierno.
Porque el Padre Jofré lo incluyen ahora en
«Construyendo salud», que era de 2004 a 2008, y estaba por
primera vez en presupuestos del año 2001.
La Sindicatura de Cuentas
dijo que tenían que haberlo tenido terminado en el año 2003,
y no es hasta noviembre de 2005 que empiezan a inaugurarlo.
Y la realidad
es que en estos momentos respecto al año 1995 en recursos de camas
de crónicos y de salud mental, en hospitales de media y larga
estancia, sólo hay 53 camas más en 12 años de
gobierno, sólo hay 53 camas más.
Esa es la realidad.
Y
además eso representa la tercera parte de lo que ustedes
habían prometido.

Y el modelo Alzira, ¿qué dice?
,
¿qué dice Manuel Cervera, responsable de la Agencia
Valenciana de Salud en las últimas actas?
Las actas del año
2004, 2005 y 2006.
Dice «Alzira ha despertado una gran expectativa en
toda la sanidad valenciana.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.

La senyora Mendoza García:

.
.
.
el modelo es referente, pero no se pueden
producir sobrecargas de trabajo que a la larga son desmotivantes para los
profesionales, estos son jóvenes y no se pueden quemar
rápidamente.
Se puede seguir con las ratios asistenciales, pero,
como se aprecia, no se puede crecer constantemente».
Lo cierto es que
el hospital no compite, compite de manera desleal, capta clientes de otras
áreas sanitarias, condiciona que en otros hospitales no se haya
puesto en marcha la analgesia epidural o, por ejemplo, la radioterapia y
los pacientes desde Denia.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Señora Mendoza, por
favor.

La senyora Mendoza García:

.
.
.
tengan que venir a radioterapia al hospital de
Alzira, incrementando un sufrimiento adicional que es inaceptable.

Eso no es debate público y privado.
Ese es un
debate sobre la gestión pública rigurosa, competente y que
efectivamente defienda el interés general, garantice la equidad y la
solidaridad.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyora Mendoza.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Clemente.

El senyor Clemente Olivert:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Yo realmente, señora Mendoza, no sé esa
fijación que tiene usted con el Hospital de la Ribera.
Es un
hospital más del sistema público valenciano, un hospital que
funciona bien, que tiene un alto grado de satisfacción, tiene unos
buenos profesionales, tiene una tecnología acorde con un hospital
moderno.
Es un hospital que ha sido varias veces premiado en
comparación con otros hospitales de su categoría.
Es un
hospital que está haciendo inversiones.
La UTE de la Ribera
está invirtiendo en esta comarca constantemente, está creando
nuevos centros de salud, está mejorando consultorios auxiliares,
está dándole alta tecnología, está mejorando
las unidades de diálisis del hospital, se están haciendo
centros integrados en esta comarca.
Pero usted insiste en ese ataque al
Hospital de la Ribera.

Mire, el Hospital de la Ribera es un modelo que ha
funcionado, un modelo que funciona.
Y por eso mismo que ese modelo
funciona, ese modelo prácticamente se traslada al Hospital de
Torrevieja para que siga funcionando exactamente igual de bien que
está funcionando en la comarca de la Ribera.

Mire, nosotros yo creo que, llegado a este punto el
debate con usted, yo creo que tenemos que plantear las cosas, que podemos
hablar mucho de presupuestos.
Yo creo que el presupuesto que hace el
gobierno es un presupuesto en sanidad, es un presupuesto muy importante.
El
presupuesto de la Generalitat el incremento que está teniendo en lo
que son políticas sociales son presupuestos.
.
.
el crecimiento es
muy significativo.

Y yo, fíjese, antes le hablaba del incremento
del presupuesto sanitario del año 1995, del último
presupuesto que aprobaron ustedes, pero no había hecho referencia,
lo cual todavía es más crítico, el incremento
presupuestario que tuvieron ustedes fue del 0,4% a nivel de presupuestos de
la Generalitat.
Esto era la capacidad que tenía el anterior gobierno
socialista de preocuparse y de priorizar los intereses de los valencianos.
En sanidad la mitad del incremento, estamos hablando de cifras
absolutamente comparables, la mitad.

Pero yo, realmente, yo creo que el debate ya
está en el punto donde tiene que estar, señora Mendoza.
Yo
creo que aquí es el momento de decir las cosas con claridad.
Nosotros les preguntamos a su grupo, igual que lo hemos hecho en otras
ocasiones, hemos debatido en esta cámara ya en dos ocasiones, en el
debate de las propuestas de resolución, si ustedes estaban
dispuestos a apoyar al Grupo Parlamentario Popular en la
reivindicación de la cofinanciación de la nueva Fe, y ustedes
no lo han hecho nunca.
Les hemos preguntado y les volvemos a preguntar si
ustedes están dispuestos a exigir al Gobierno central la
financiación de los turistas, de los desplazados y de los
inmigrantes que tenemos en la Comunidad Valenciana.
Esa es la pregunta que
los valencianos quieren saber.

Imagínense si tenemos una buena sanidad,
imagínense, señorías, si con este dinero que nos deben
lo que se podría hacer sanitariamente en la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, senyor diputat, per la seua brevetat.

Anem a passar al següent grup d'esmenes,
amb la resta d'esmenes que corresponen al Grup Parlamentari
Socialista, tenint en compte que en la relació que se'ls ha
donat, a efectes de votació no està la 2.
734, per si la volen
apuntar a efectes de votació.

Senyora Llinares, té vosté la paraula.

La senyora Llinares Cuesta:

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

La verdad es que es lamentable para una persona que
está viendo todos los días las graves carencias existentes en
el bien más preciado que tenemos, que es la salud, que es la salud
de las personas, de forma reiterada el Partido Popular esté en un
discurso falso y, lo que es más grave, sabiendo que son falsedades
lo que está diciendo.
Eso es lo realmente grave.

Mire, estos presupuestos, y no me cansaré de
repetirlo, son unos presupuestos que no dan respuestas a las graves
carencias existentes, son unos presupuestos llenos de trampa y que
demuestran de forma clara y rotunda el reflejo de lo que es el gobierno del
presidente Camps en general y del deterioro de la Conselleria de Sanidad,
del despilfarro, porque son presupuestos despilfarradores, son presupuestos
que no mejoran los servicios sanitarios, ni ponen en marcha nuevas
prestaciones.
Demuestran una vez más que son capaces de todo para
ocultar su ineficacia, su mala gestión, su despilfarro, en
definitiva, su falta de priorizar la salud de los valencianos y las
valencianas.

Las enmiendas que paso a defender, 322 concretamente,
suponen, efectivamente, un presupuesto alternativo para gobernar esta
comunidad a partir de mayo de 2007.
Espero que hoy, que no hizo en
comisión, nos dé algún argumento de porqué no
nos aceptan las enmiendas.
Espero que hablemos de las enmiendas, porque
para eso estamos aquí, para que los valencianos y valencianas sepan
las grandes diferencias que hay en distintas prioridades.
Y yo quiero que
de verdad, con seriedad y con rigor, me diga porqué no nos aceptan
nuestras enmiendas.
Son enmiendas pensando sobre todo en las personas y con
los profesionales, que sí que le tengo que decir, y lo
volveré a repetir, que la sanidad funciona en nuestra comunidad a
pesar del Partido Popular.
Y todas nuestras enmiendas tienen como ejes
centrales algo muy importante, que para nosotros son valores, como son la
eficacia, la transparencia y la participación.
Porque, desde luego,
el Partido Popular ni es eficaz, ni es transparente, ni cuenta
absolutamente con nadie para nada.

En ese sentido, de las 322 enmiendas voy a hacer
referencia a algo que consideramos muy importante, como son los recursos
humanos.
Me tendrá que decir por qué vota en contra de que
los contratos ilegales de cúmulos de tareas, porque en principio son
para necesidades estructurales y se están repitiendo durante seis,
ocho y diez años, porqué están en contra que los
contratos a cúmulos de tareas de más de doce meses pasen a
contratos interinos.
Me lo tendrá que explicar.
Y me tendrá
que explicar porqué votan en contra para garantizar que
ningún médico de familia tenga asignadas más de 1.
400
personas o los pediatras 850.
Porque, además, le recuerdo que en el
año 2002, el Partido Popular firmó un acuerdo con todas las
fuerza sindicales y se comprometía que en el año 2006, que
estamos terminando ya, ningún médico tendría asignado
más de 1.
500 pacientes.
¿Y sabe usted cuál es la
realidad?
Lo sabe y lo conoce.
Que eso no es cierto, eso no es cierto.

Y, mire, solamente le voy a decir -tengo muchos
centros, pero le voy a decir uno de Benidorm- un centro recientemente
inaugurado, un centro, muy buen centro.
Pero, sabe, de cinco profesionales
todos tienen más de 1.
900 personas y hay un único pediatra
que tiene 1.
599 niños, niñas asignados, cuando ustedes se
comprometieron en 2006 a 900.
Pero es que eso además es normal.
Porque si nos vamos al informe del Comité Económico y Social,
que supongo que será para ustedes creíble, los datos de
personal médico del equipo de atención primaria en el
año 2005, 2.
061; si nos vamos al anexo de presupuesto del año
2007, médico de AP, 2.
061; cero aumento de médicos de
atención primaria.
Si nos vamos a los pediatras: 553 en 2005, 553
anexo de personal del presupuesto de 2007; aumento, cero pediatras.
Y si
nos vamos a las matronas: 266 en 2005 y 266 en 2007; aumento el cero por
cien.

¿Y eso qué quiere decir?
Muy sencillo.
Mire, en el informe del Comité Económico y Social del
año 1996 la presión asistencial era de 43,5 consultas por
médico general y, ¿sabe cuál es en el año 2005,
que son los últimos datos que tenemos?
44,5.
Y además le voy
a decir sus falsedades, que esto me parece indigno e intolerable.
Una hoja
de interconsulta de pediatría, tienen citados a las diez y media de
la mañana a 11 personas, a 11 niños, niñas, a la misma
hora, a las diez y media.
Y a las siete y media tienen citados a 8
niños, niñas.
Ya me contará.
¿Eso es lo que
ustedes dicen que priorizan el capítulo de personal?
Yo creo que hay
que ser más serios.
Creo que de verdad hay que ser rigurosos, hay
que ser serios y me tiene que contestar porqué no aceptan nuestras
enmiendas.

Si nos vamos al plan «Construyendo Salud»,
de verdad, es lamentable que estén todo el día mintiendo y
falseando.
O sea, que el presidente Camps y el conseller Blasco, se atrevan
a decir que invierten cada día un millón en la
construcción de centros de salud y hospitales, de verdad es que no
tengo calificativos.
Porque a 30 de septiembre del año 2006, de este
que estamos, del presupuesto inicial de inversiones se había
ejecutado 66 millones de euros, 66.
O sea, que si era 1 millón
diario 9 meses, tendrían que haber invertido 270 millones de euros.
Y fíjese usted que para el año 2007 el presupuesto de
inversiones es de 207 millones de euros.
Pero, ¿de qué
estamos hablando?
Yo creo que los valencianos se merecen un respeto, se
merecen un respeto.
No es posible que mientan de forma descarada,
impunemente y que no pase absolutamente nada.
Yo creo que eso no es
tolerable.
La realidad es que desde el año 2003 al 30 de septiembre
de 2006 de un presupuesto inicial de inversiones, de inversiones,
capítulo VI, de 720,8 millones de euros han ejecutado 470; es decir,
han dejado de ejecutar 250,4 millones de euros.
Y eso es lo que les importa
a ustedes la salud de los valencianos y las valencianas.

Hemos presentado enmiendas cuantificadas, rigurosas y
serias que aumentan en atención primaria en 43,5 millones de euros,
con 23 actuaciones en Castellón, 17 actuaciones en Valencia y 15
actuaciones en Alicante y en atención especializada con 84,2
millones de euros.
Para tecnología hemos aumentado 10 millones en
tecnología, porque queremos que nuestros hospitales tengan
tecnología y no queremos ser rehenes de las empresas privadas.
Hemos
aumentado seis centros de especialidades, Malilla, Alaquàs,
Algidós, Benicalap, Paterna y también dos centros
especializados de alta resolución en la comarca de la Hoya de
Buñol y en el Alcoià.

Podríamos continuar hablando de muchas
cuestiones.
Pero yo creo que de verdad lo que no se puede estar es
engañando a los valencianos y las valencianas, aunque les quede muy
poco tiempo.
Yo creo que.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Vaya finalizando,
señoría.

La senyora Llinares Cuesta:

.
.
.
-termino-,
tienen que ser serios y rigurosos, porque con la salud y con las
expectativas de los valencianos y valencianas no se juega.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Clemente.

El senyor Clemente Olivert:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señora Llinares, a pesar de lo dicho,
también le deseo a usted que pase unas felices fiestas.

Yo, desde luego, creo sinceramente que los valencianos
se merecen un Partido Socialista más responsable, un Partido
Socialista que ejerza una oposición más responsable.
Ustedes
presentan una serie de enmiendas que dice usted «hablemos de las
enmiendas» y luego usted no ha hablado de las muchísimas
enmiendas que han presentado.
Porque realmente sus enmiendas es la excusa
que cada año tienen para tener aquí un tiempo de gloria,
entre comillas, y descalificar la gestión, la buena gestión
que está realizando el gobierno del presidente Camps.

Mire, señora Llinares, estos presupuestos lo
que priorizan son a las personas, porque para este gobierno lo prioritario
son las personas.
Por eso, el 80% del presupuesto va destinado a gasto
social, va destinado a sanidad o va destinado a educación, va
destinado a bienestar social, a políticas de viviendas, a
políticas de fomento de empleo.
De eso estamos hablando.
Estamos
hablando de las personas.
Y sí que nos gustaría contar con
ustedes, igual que nos gustaría contar con otros grupos de la
oposición, para seguir mejorando la sanidad.
Sí que nos
gustaría.
Pero, evidentemente, ustedes siguen encerrados en el
discurso del no a todo y de presentar unas enmiendas que ustedes saben
perfectamente que no mejoran en absoluto el presupuesto.
Las pocas que lo
han mejorado no hemos tenido ningún inconveniente en
aceptárselas en comisión.
Pero, desde luego, no hay nada
más.

Cuando ustedes hablan de política de personal
me viene a la memoria un convenio firmado recientemente y que ustedes no
quisieron reforzar.
Le estoy hablando, sin duda, de la carrera profesional.
Que usted me critique la política de personal de este gobierno,
cuando está finalizando un proceso extraordinario de creación
de empleo que afecta, que beneficia a más de 8.
000 profesionales de
la sanidad, que va a dejar en este momento nuestro de grado de interinidad
por debajo del 3%; un gobierno que ha llegado a un acuerdo con todos los
sindicatos presentes en la mesa sectorial, y digo todos, el Cemsatse, UGT,
Comisiones, Csif, SAE, Stepv, etcétera.
Se firma un convenio, el
más importante desde el punto de vista laboral sanitario que se ha
firmado en esta comunidad, y ustedes se permiten aquí, en estas
Cortes, decir que no apoyaban ese convenio, que era un mal convenio, usted
misma lo dijo.
Entonces ¿qué me quiere decir realmente?
¿Qué todos los sindicatos están equivocados?

Ustedes siguen con el discurso de considerarse
poseedores de la verdad en exclusiva, el discurso único del Partido
Socialista todavía planea por esta cámara y por esta
comunidad, ese discurso de pensar que la verdad es solamente suya.
Pues yo
pienso, realmente, señora Llinares, que la verdad es de todos, de
todos, pero evidentemente no es solamente suya.
Y ustedes siguen con ese
discurso soberbio que tenían en el gobierno y ese discurso soberbio
que tienen en la oposición.

Mire, este año, en 2007, para el desarrollo de
esa legítima exigencia que tienen los profesionales sanitarios, este
presupuesto dedica más de 40 millones de euros.
Nosotros preferimos
hablar de trabajo, preferimos hablar de acuerdos, preferimos hablar de
consenso.
Usted, en comisión, recuerdo que me decía, las
manifestaciones que usted pensaba que iban a haber.
Pues, mire,
señora Llinares, no ha habido manifestaciones, ha habido
afortunadamente un acuerdo entre los MIR y la Conselleria de Sanidad y,
lamento desilusionarla, pero la huelga no se va a producir.
No sé si
más adelante ustedes volverán a intentarlo de alguna manera,
manipulando algún medio de comunicación o algún sector
para que monten un poquito de jaleo de cara a las elecciones que se
avecinan.
Supongo que sí lo van a hacer.
Ojalá me equivocara.

Y me cita usted una consulta de Benidorm.
No tengo ni
idea.
Si es así, lamento muchísimo esa situación.
No
pongo en duda que sea cierto.
Pero que me esté hablando usted de
más de 50.
000 valencianos, de más de un millón de
actos médicos, que le estoy hablando de muchísimos hospitales
y centros de salud que están en funcionamiento.
Le tengo que decir,
señora Llinares, que lamentándolo mucho, me parece realmente
que es una oposición de anécdotas o realmente, como me gusta
a usted decirle, una anécdota de oposición.

Realmente plantean ustedes muchísimas
enmiendas, muchas cosas las tienen aparentemente preocupados y luego no
hablan absolutamente de nada.
Plantean enmiendas sobre drogadicción,
plantean enmiendas sobre la legionela, plantean enmiendas sobre los
conciertos, sobre la salud pública, sobre los planes de salud.
Podemos hablar absolutamente de todo.
Plantear enmiendas sobre la segunda
opinión, que luego ni mencionan; sobre el Plan de garantía de
no demora, que luego tampoco desarrollan; sobre las listas de espera.

Si es que realmente, señorías, en este
momento es patente que a ustedes les da absolutamente igual la sanidad en
la Comunidad Valenciana.
Es evidente, es plantear año tras
año 700 enmiendas para subir aquí y hablar de las mentiras y
de los fraudes del Partido Popular y del gobierno, etcétera,
etcétera.
Es siempre lo mismo.

Y evidentemente ya se puede ver qué han
conseguido, desgraciadamente, porque yo pienso que el debate de
presupuestos es un debate importante, han conseguido ustedes dormir
absolutamente a los medios de comunicación con esas enmiendas
absolutamente ladrillo que presentan año tras año y que son
absolutamente reiterativas, han conseguido que este debate no le interese a
nadie.
Pues mire, muy a su pesar, señora Llinares, yo pienso que es
un debate importante, pienso que unos presupuestos marcan la acción
política de un gobierno, y evidentemente para este gobierno es
absolutamente prioritaria la sanidad en la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, la
il·lustre diputada senyora Llinares.

La senyora Llinares Cuesta:

Gracias, señora presidenta.

La verdad es que llegar a ese extremo y a decir que
hemos adormecido a los medios de comunicación me parece que esto es
ya un sinsentido todo.

Mire, yo le voy a decir que hemos presentado 587
enmiendas, y usted no me ha dicho absolutamente nada.
Me tiene que decir,
¿quieren empastes gratuitos para los niños y niñas de
esta comunidad o no quieren?
Como lo tienen todas las comunidades
prácticamente de España.
Me tiene que decir, ¿por
qué no quiere que publiquen las listas de espera en la página
web de la conselleria, ustedes que son tan transparentes, que la tienen
todas las comunidades?
Me tiene que decir, ¿por qué no me ha
aceptado hacer el desarrollo normativo para garantizar el Plan de
garantía de no demora?
Porque lo que ustedes publicitaron hace dos
años y medio es humo, y lo saben, y engañaron a los
valencianos y las valencianas creando falsas expectativas, le vuelvo a
insistir.
Cuando se presentaron allí, a bombo y platillo, el
entonces conseller señor Rambla y el presidente Camps, «nos
comprometemos que ningún valenciano o valenciana esperará
más de diez días para ir al especialista, ningún
valenciano o valenciana esperará más de diez para hacerse una
prueba diagnóstica o 45 por intervención
quirúrgica».
Y ustedes no han hecho el decreto normativo para
que eso sea real, no sea ficción, no sea humo, no sea propaganda y
publicidad, que es lo único que saben hacer.

Y yo, desde luego, me indigno, me indigno como
política, como valenciana y como profesional, porque creo que los
valencianos y valencianas nos merecemos otro gobierno más serio,
más responsable.
¿Y usted dice que han hecho unos
presupuestos pensando en las personas?
¿Y por qué no me
contesta por qué no hacen el desarrollo normativo para garantizar en
la sanidad pública el diagnóstico genético
preimplantacional?
¿O que las mujeres tengan garantizada la
analgesia epidural que a usted le parece que eso no tiene ninguna
importancia?

Pues les he hecho muchísimas preguntas y no me
han contestado.
Pero hay muchos hospitales de esta comunidad que esa
prestación no está garantizada.
Como hay unas demoras
intolerables para los tratamientos de infertilidad.
Que los hombres y
mujeres tienen derecho si quieren tener un hijo a que desde la sanidad
pública se la facilite y no estén esperando años y
años.

Y me tiene que decir si los alicantinos no tienen
derecho a un servicio de hemodiálisis infantil, que tienen que venir
a Valencia.
¿Y por qué votan en contra?

Y me tiene que decir por qué no podemos tener
un centro de trasplantes de islotes pancreáticos en Elche -que
hemos puesto-, que en nuestra comunidad no hay ninguna, y hay 9
comunidades que ya tienen esa prestación.

Y me tendría que contestar a las 587 enmiendas
que hemos presentado rigurosas, serias, cuantificadas, y además
teniendo muy claros los objetivos de lo que queremos para esta comunidad,
porque les digo que esas enmiendas es un proyecto para el futuro gobierno a
partir de mayo de 2007, les pese a quien les pese (remors), porque va a ser así,
porque va a ser así.
(Aplaudiments)

Y miren, espero que me conteste, tengo poco tiempo,
pero se las podría decir de memoria de la primera a la
última.
Pero, ¿sabe por qué?
Porque las tengo
interiorizadas, porque nos las creemos y porque sabemos muy bien lo que
queremos hacer con la sanidad de esta comunidad.

Y a pesar de que ustedes han despilfarrado el dinero
de todos los valencianos y valencianas, han hipotecado el futuro,
dígame, tenemos hipotecados 3.
558 millones de euros para
presupuestos futuros.
Dígame, ¿para qué ha servido esa
hipoteca?
Porque si ese dinero hubiera servido para mejorar las
prestaciones y para que los valencianos tuvieran una asistencia sanitaria
de calidad y en condiciones, no nos hubiera importado.
Pero es que eso no
ha sido así.
¿Y ustedes se atreven a hablar del Gobierno
central?
Ustedes lo que están es temblando, están temblando,
están frustrados.
(Remors) Dos años y no han superado que tenemos un
gobierno en España que se preocupa por las personas, con leyes
importantísimas, como la Ley de reproducción asistida, que
ustedes se pusieron de los nervios.
¡Se pusieron de los nervios!
Y
gracias a esa Ley de reproducción asistida.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, finalitze per
favor.

La senyora Llinares Cuesta:

.
.
.
tres niños y niñas de la
Comunidad Valencianas se van a poder beneficiar, eh.
(Remors) Y ustedes de eso callan la
boca.
Y se ponen de los nervios porque saben que el gobierno Zapatero no
hace propaganda.
Pero con euros, con euros (remors), con euros está apostando por la sanidad y por las
personas de nuestra comunidad.
350 millones de euros en 2006.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, per favor.

La senyora Llinares Cuesta:

.
.
.
frente a los 2,5 del 2003.
Y de eso ustedes no
hablan.
Porque, claro, es mucho más fácil enredar, falsear,
tergiversar y jugar, en definitiva.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Llinares, per
favor, el temps se li ha acabat.

La senyora Llinares Cuesta:

.
.
.
con las expectativas de las personas.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Clemente.

El senyor Clemente Olivert:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Mire, lo que es realmente evidente es que este
gobierno y este partido cumple absolutamente todos sus compromisos, todos.

Me llama muchísimo la atención,
señora Llinares, que usted siga criticando el Plan de
garantía de no demora que ha sido copiado por otras comunidades
autónomas donde ustedes aún gobiernan.
Me estoy refiriendo a
Andalucía, donde gobierna el señor Chaves, y a Castilla-La
Mancha donde gobernaba el señor Bono, pero ustedes le hicieron
aquella jugada de trilero, que lo .
.
.
(inintel·ligible) y lo engañaron, y al final se lo han quitado de
en medio; bueno, ustedes no, su jefe en Madrid.

Mire, ¿hay muchos hospitales en la Comunidad
Valenciana?
Pues no, yo pienso que hay bastantes hospitales y tienen que
haber muchos más en ese plan ambicioso que es realmente
«Construyendo salud», con el que pretendemos mejorar la
asistencia primaria y la asistencia especializada de todos los valencianos,
y que haya también más anestesia epidural en esos hospitales.
Nos gustaría, como siempre, ya le digo, contar con su apoyo.

Ha hablado usted de la técnica de transplantes
de islotes pancreáticos.
Vamos a ver, lo único que les
interesa a ustedes de esta técnica, y si fuéramos
absolutamente sinceros nos lo diría, porque científicamente
no se ha demostrado su eficacia, es una técnica que desarrolla el
señor Soria.
El señor Soria que se va a sus mítines y
como un.
.
.
, vamos, como un dirigente más del Partido Socialista
se pone allí a defender la política sanitaria del Pspv.
Pero,
bueno, son esos estómagos agradecidos que a ustedes le gusta
cultivar (remors) y
que desde luego (veus) se llaman independientes.

Vamos a ver (remors), ustedes, señora Llinares (la senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta), están hipotecados, hipotecados por su pasado en la
Comunidad Valenciana y por su presente en Madrid (remors), porque tienen ustedes un
presidente del gobierno que los tiene absolutamente hipotecados, que
está machacando a la Comunidad Valenciana desde todos los puntos de
vista sanitarios.
Exíjanle ustedes, señora Llinares, esos 600
millones de euros que nos debe de la financiación.
Exíjale
usted que financie.
Aquí están los presupuestos generales del
Estado.
Presupuestos generales del Estado.
Transferencias.
Exíjale
transferencias para el hospital de La Fe, igual que hace con el Hospital de
Cantabria, igual que hace con el Hospital de Asturias, igual que hace con
el Hospital de Barcelona.
¿Por qué no le exigen ustedes esa
corresponsabilidad y verían que funciona la sanidad en la Comunidad
Valenciana?

Ustedes prefieren agachar la cabeza, mirar para otra
parte y seguir criticando la gestión de este gobierno que en materia
sanitaria, como en tantas otras materias, actúa con eficacia.
Nos
gustaría contar con su colaboración.
Es evidente que en estos
presupuestos no lo vamos a conseguir.
Y los valencianos, una vez
más, les ven a ustedes la intención de que no son capaces de
apartar por un momento sus siglas para ocuparse realmente de a quienes
están representando, que son los valencianos.

Ustedes son representantes de los valencianos, no se
les tiene que olvidar, porque yo creo que se les olvida absolutamente todos
los días.
Y deberían de atender los intereses de los
valencianos y de la Comunidad Valenciana, y no de otras comunidades,
llámese Cataluña, llámese Andalucía,
etcétera, etcétera.

Esa es su obligación moral y política.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputat.
(Aplaudiments)

L'últim bloc que correspon a la
secció 10, és el bloc número 4, del Grup Mixt, amb
l'esmena 3.
020 i 3.
030.

Té la paraula, senyor Tomás.

Sí, per a què demana la paraula?

La senyora Llinares Cuesta:

Per a.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

No, no.
No hi ha res per a
clarificar.
Moltíssimes gràcies.

Senyor Tomás, té la paraula.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, presidenta.

No res.
Són dos esmenes.
Una és per
afegir una nova línia en la fitxa de «principales
líneas de actuación para alcanzar el objetivo de la
Conselleria de Sanidad e instar al Gobierno central a paliar el
déficit económico producido en la sanidad valenciana tras la
aprobación del nuevo sistema de financiación».

I una altra que és «una nueva
línea en la ficha de principales líneas de actuación
para que se intensifiquen lo que son las inspecciones sobre la salubridad
en comercios valencianos, especialmente en aquellos cuya titularidad
corresponda a una persona no nacional».

Gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor diputat.

Anem a passar a la següent secció, que
és la secció 11, amb el primer bloc d'esmenes, que
és de la 3.
039 a la 3.
104, de la 5.
525 a la 5.
548, de la 5.
574 a la
5.
577 i de la 5.
596 a la 5.
610.

Correspon al Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana i té la paraula la il·lustre
diputada senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Senyores diputades, senyors
diputats.

No sabia com començar aquest debat per a no ser
repetitius en les formes, ja que és la tercera vegada que anem a
parlar del mateix.
Primer vam tindre el debat en l'exposició
que ens va fer el senyor conseller.
Posteriorment el tinguérem en
comissió.
I bé, és tan important el pressupost
d'indústria i el desenvolupament de l'empresa,
universitat i ciència per aquest govern que ni tant sols el senyor
conseller està ací present.
Per tant, això denota la
falta d'il·lusió que pot donar el que, en no estar
present, és que no se pensa acceptar ninguna de les propostes
presentades per l'oposició.

La Conselleria d'Empresa, Universitat i
Ciència ha gaudit d'un creixement d'un 12,3% i aquest
increment va destinat a universitats, i ni tant sols amb esta
injecció destinada a universitats pot complir la conselleria amb la
promesa realitzada pel senyor Camps tant el 2006 com el 2007 d'una
injecció a les universitats valencianes equivalent a 700 milions
d'euros.
És més, aquesta promesa realitzada queda
bastant allunyada de la realitat en el pressupost previst per al 2007.

Per un altre costat, també esta injecció
que es dóna a les universitat és un retall que s'ha
produït arran dels diners que necessitaria concretament la
indústria i també l'organisme Impiva.

Per a poder gaudir d'un pressupost en
matèria industrial, creïble, s'hauria d'analitzar
la problemàtica sobre la que s'ha d'incidir, com que des
de fa 11 anys eixa problemàtica no ha seguit, no ha estat ni
revisada, ni resituada, a pesar dels anys de crisi del sector tradicional
valencià que hem passat.
Lògicament hui en dia no és
una realitat i lògicament al meu parer significa que el deure en
matèria industrial està molt mal fet.

El creixement d'un 20% del conjunt del
pressupost sobre l'any 2006 no serveix per potenciar les pimes.
Les
pimes, eixes xicotetes i mitjanes empreses que formen principalment el
teixit industrial valencià.

Els intents vetlats, a més, per desmantellar el
parc tecnològic i amb ell tots els instituts tecnològics,
dels quals gaudim en estos moments, en relació amb les universitats
i eixa potenciació d'investigació a la universitat
és tot un seguit de despropòsits que no dóna
satisfacció al conjunt dels diferents sectors i enganya al mateix
temps les mateixes universitats.
Aquest afer denota descontrol d'una
conselleria incapaç de planificar polítiques industrials i
empresarials actives per produir riquesa al País Valencià i
benestar als treballadors i treballadores, que cal saber que dels sectors
tradicionals valencians en estos moments la suma de gent en l'atur
equival a 16 persones.

La mescla d'indústria-universitat no
defineix amb claredat les inversions a cadascuna de les parts.
I, al meu
parer, esta macroconselleria, si més no, el que fa és
embolicar més la madeixa d'una política industrial,
d'una política universitària, d'una
política en ciència i investigació que el Partit
Popular no sap afrontar des d'una visió progressista a un
llarg termini amb una planificació adequada, etcètera.

En plena crisis industrial, el senyor conseller promet
al sector tradicional una injecció econòmica de 300 milions
d'euros.
Eixa promesa se va fer en Elx.
I eixos 300 milions
d'euros, a hores d'ara i per a 2007, s'han diluït en
la nebulosa, en la nebulosa d'eixa macroconselleria.
Aquests 300.
000
euros eren per aplicar els plans de competitivitat.

Les xifres que apareixen en aquest projecte per al
pressupost de 2007 disten bastant d'aquella promesa.
Els plans
sectorials al 2006 gaudien d'una partida equivalent a 54 milions
d'euros.
Per a 2007 eixa partida pressupostària també
ha desaparegut.
Fem uns plans que els venem com una de les idees més
grandioses i fabuloses per a traure de la crisi el sector industrial
valencià i ara resulta ser que els plans ni es tenen en compte, ni
es potencien amb els diners que es volia i, al contrari, desapareixen fins
i tot per a plans sectorials diners que abans venien reflectits i que en
este cas es lleven.

A l'Impiva els plans de competitivitat per a
l'any 2006 equivalien o tenien un muntant de 48.
837.
000 euros.
Com
que l'Impiva és tan important per a la política
industrial del Partit Popular, a 2007 té una retallada de 8.
999.
000
euros, quedant-se en 39.
838.
000 euros.
Eixa és la política
que vostés tenen en compte per aquest sector.
Com també hem
comprovat entre altres partides la baixa, quant al suport a la qualitat
mediambiental i noves tecnologies o l'ordenació i
promoció del comerç.

I acabe, senyora presidenta, gràcies.

Mire, este pressupost, si al mateix s'haguera
d'aplicar la mateixa Dafo, que vosté coneixerà molt
bé si fa tot un seguiment d'esta vida econòmica
industrial, la conselleria no gaudiria mai en la vida de la ISO, mai
gaudiria de la qualitat necessària perquè estos pressupostos,
a l'igual que els passats, estos, degut a ser una macroconselleria,
són irreals i no es poden aplicar.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, senyora Pérez.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Sancho.

La senyora Sancho Vicente:

Gracias, señora presidenta.

La verdad es que sí que es cierto, como usted
muy bien ha reconocido, señora Pérez, que estamos hablando de
una conselleria que ha sufrido un incremento del 20% con respecto al
año anterior.
Estamos ante un presupuesto cuyo objetivo fundamental
es reforzar la innovación y la competitividad de la empresa
valenciana, un presupuesto que está cerca de las necesidades de las
empresas y del sector productivo valenciano, con una cuantía
suficiente para atender las necesidades de gasto de los diferentes
programas de actuación.
Pero, además, un presupuesto que
año tras año se confirma que es el adecuado, al igual que las
políticas llevadas a cabo por el gobierno del presidente Camps, y
que establece las condiciones necesarias para la creación de
empresas y la creación de empleo.
Prueba de ello es que en lo que
llevamos de año en la Comunidad Valenciana se han constituido 19.
358
empresas, con un aumento de un 5,9% respecto al mismo período del
año anterior.

Mejorar la innovación es mejorar la
competitividad.
Por ello, los presupuestos de esta conselleria, en aquellos
programas más ligados al desarrollo competitivo de la empresa, como
son los planes sectoriales de competitividad e impulso y el fomento de la
transferencia de tecnologías y del conocimiento, son los que un
mayor incremento han tenido.

Su señoría ha hecho referencia a los
sectores tradicionales y también ha hecho referencia al Plan de
actuación de competitividad.
Con esos planes de competitividad lo
que se ha conseguido es, mediante reuniones de la conselleria con los
distintos sectores para analizar cuál era la situación y las
necesidades que tenían, ha sido reforzar la competitividad de las
empresas de los sectores tradiciones y potenciar la actividad de los
sectores emergentes, teniendo como ejes principales la innovación,
la diversificación tecnológica, el I+D, las redes de
cooperación tecnológica y la promoción exterior y la
formación.
Por lo tanto, han sido unos planes muy productivos y muy
importantes para los sectores tradicionales estos planes de competitividad.

Ha hecho también referencia al pequeño
comercio.
Y decirle que, bueno, no hay ni una sola línea del
presupuesto que no vaya orientada al pequeño comercio.
Con lo cual,
este presupuesto de la conselleria tiene una dotación muy importante
también para él.

En la comisión sí que habló de la
deslocalización, aquí no ha hecho mención, me imagino
que es por el tiempo.
Y, simplemente, decirle que nosotros la realidad de
la Comunidad Valenciana son empresas que el 94% de las empresas valencianas
tienen menos de 49 trabajadores.
Y decirle también que se
está apoyando a las empresas para que no se produzca esa
deslocalización.

También en sus enmiendas hacía
referencia a algo tan importante para las empresas valencianas como la
promoción de las marcas de productos valencianos.
Y esto es una
realidad dentro de las políticas del gobierno del Partido Popular en
el que los presupuestos tienen un papel muy destacado.
Nosotros apoyamos de
una manera muy importante las empresas valencianas.

Decirle que, dentro de la línea de la
Dirección General de Exportación, hay líneas
específicas destinadas a la promoción de productos
valencianos e impulso a la implantación de las empresas desde el
exterior y promoción exterior de las marcas valencianas que aumentan
un 25%.

Si hablamos de universidades, la verdad es que todos
deberíamos sentirnos especialmente orgullosos de que la Comunidad
Valenciana estamos a la vanguardia y somos un referente a nivel nacional en
la financiación de las mismas, como tantas veces he repetido que lo
dice la Confederación de Rectores de Universidades de España.
Y lo repito muchas veces, porque estoy orgullosa de ello y porque estoy
orgullosa de que en la Comunidad Valenciana seamos un referente en ese
aspecto.

No ha hecho referencia a los jóvenes
investigadores, que también hacía referencia en sus
enmiendas.
Y yo simplemente decirle que nunca se ha hecho tanto por
dignificar la figura de los jóvenes investigadores, como se
está haciendo actualmente por el gobierno del Partido Popular.

Ha hecho referencia también al Impiva.
Del
Impiva tampoco podemos aceptar sus enmiendas ya que se encuentran recogidas
en el texto presupuestario, porque los objetivos de fomentar la
investigación, el desarrollo tecnológico, la
innovación y la promoción de iniciativas empresariales,
innovadoras y de potenciar las redes de apoyo a la innovación en las
pymes es algo que nosotros ya tenemos recogido en nuestros presupuestos,
con lo cual tampoco podemos aceptarle esas enmiendas.

Decirle, en definitiva, que nos encontramos ante unos
presupuestos cuya apuesta principal es que la Comunidad Valenciana tienen
que ser tierra y acogida de incubación y de desarrollo de cualquier
iniciativa, de cualquier oportunidad y de cualquier emprendedor venga de
donde venga.

No podemos aceptar sus enmiendas, porque los
presupuestos para la Conselleria de Empresa, Universidad y Ciencia son los
adecuados para seguir con todas estas políticas, que tan buenos
resultados nos han dado y que repercuten en el bienestar de los ciudadanos
y ciudadanas de la Comunidad Valenciana.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula, per a rèplica, la
il·lustre diputada senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora
presidenta.

Em podria vosté explicar, il·lustre
senyora diputada, on està situada l'ordenació i
promoció comercial en els pressupostos?
Vostés, que estan
oblidant-se del comerç de les grans ciutats, vostés que estan
canviant fins i tot la convicció de com ha de ser un comerç
competitiu.
Però, a més, m'agradaria que
m'explicara: eixes ajudes per a les pimes familiars i
d'artesania, ¿creu vosté que la majoria d'elles
es van a agarrar a les ajudes que s'oferix per part de la
conselleria?
Sap vosté la quantitat de pimes d'eixes
característiques que hi ha?
I a més denuncien que la
convenció que es va realitzar en relació amb esta
actuació que apareix al pressupost va a ser exclusivament
electoralista.
Per tant, dintre de dos dies este sector es va a enfonsar,
perquè no és de veritat allò que vostés han
promés.

En referència a universitats, de tot el que
apareix en el pressupost, mire vosté el que contestava el senyor
conseller, que són temes a desenvolupar, no sabem amb quins diners,
no sabem per quines partides concretes i que, a més a més,
res han de vore amb el que són unes inversions concretes.
«Vamos a hacer muchas cosas», diu, hi ha un paquet legislatiu
composat per sis lleis ad hoc».
Fabulós!
I per a desenvolupar eixes lleis, on estan
els diners?
Què m'importa a mi que la llei valenciana de
títols propis l'apliquem dintre de dos dies si no van a tindre
vostés diners per a poder-la desenvolupar, si no han donat a les
universitats allò que van prometre en 2006 i 2007.
O, «altres
de les coses grandiloqüents que anem a fer és la
fundació de recursos humanos de la ciencia -que s'ha de
dotar-; la fundació de la innovació -que
s'ha de dotar-; la universitat d'art i coordinació
de cultura -que s'ha de dotar-».

Mire, senyora diputada, és evident.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, vaja finalitzant.

La senyora Pérez i Martí:

.
.
.
és evident
que la falta de presència per part del conseller en un tema tan
important, com és indústria, universitat i ciència no
ha de tindre cap revisió.
Però jo sí que estic segura
que entre el dia 26 i el dia 28, que és el més adequat, les
revisions que s'han de produir van a ser sempre a la baixa amb un
pressupost que no van vostés a poder aplicar.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula la il·lustre diputada
senyora Sancho.

La senyora Sancho Vicente:

Gracias, señora presidenta.

La verdad es que, como le he dicho, estamos ante un
presupuesto que ha detectado, que detecta las necesidades, lo que necesita
la sociedad valenciana y un presupuesto adecuado para ella.
La verdad es
que, ¿cómo me puede decir que no son acertadas nuestras
políticas?
, ¿cómo me puede decir que no se ajustan los
presupuestos?
, cuando, como le he dicho, somos un referente a nivel
nacional en cuanto a la creación de empresas y en cuanto a la
creación de empleo, con lo cual no me puede decir que no son
adecuados.

Usted me hablaba de la ordenación y
promoción comercial.
Nosotros, dígame sólo una sola
línea que no se destine al pequeño y mediano comercio.
Dígame sólo una sola línea que no esté en los
presupuestos.

Nosotros estamos haciendo, mediante los planes de
competitividad, como le he dicho, hemos hablado con todos los sectores,
hemos visto cuáles son sus necesidades y nos hemos acercado a ellos,
porque nosotros somos un gobierno, es un gobierno el del presidente Camps,
un gobierno dialogante; un gobierno que escucha a la sociedad, no como por
ejemplo hace el gobierno a nivel nacional.

Si se fija, por ejemplo, en los presupuestos, nosotros
recogemos ya una dotación para el Instituto Superior de
Enseñanzas Artísticas, que es algo que venía
reivindicando el sector desde hace muchísimo tiempo y que hemos sido
nosotros, el gobierno del Partido Popular, el que lo ha recogido.
Mientras
que el Ministerio de Educación está todavía mirando y
dándole la espalda a todas las personas pertenecientes a este
sector.
Con lo cual saben los ciudadanos y las ciudadanas que tienen que
confiar en nosotros, que somos los que les resolvemos sus problemas.

Ya, para finalizar, simplemente decirle que, bueno, la
verdad es que, como siempre, tenemos dos visiones totalmente diferentes,
señora Pérez.
Pero los ciudadanos y ciudadanas de la
Comunidad Valenciana están de acuerdo, y yo creo que tienen la misma
visión que tengo yo, porque ellos han visto como día a
día mejora su bienestar, mejora su bienestar y el de los suyos
dentro de la Comunidad Valenciana, gracias a las políticas llevadas
a cabo por el gobierno del Partido Popular.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputada.

Anem a passar al segon bloc, bloc número 2, que
correspon al Grup Parlamentari Socialista, de l'esmena 3.
105 a
l'esmena 3.
158.

Per a la seua defensa, té la paraula la
il·lustre diputada senyora Sánchez.

La senyora Sánchez Brufal:

Gracias, señora
presidenta.

Venimos a hablar aquí de la última
oportunidad, la última oportunidad en dos programas concretos dentro
de la Conselleria de Empresa, dos programas que han disminuido en los
presupuestos, en un caso directamente, es el único programa que
disminuye dentro de la conselleria, que es lo que afecta al sector del
comercio, más de un 3%, y en términos reales todo lo que
afecta al sector del consumo.

Presentamos 54 enmiendas a este programa y nos damos
cuenta con esta disminución de presupuestos que dentro del
despilfarro y del endeudamiento que este gobierno del Partido Popular ha
llegado, que tendremos que pagar durante 30 años, los primeros que
han empezado a pagar es el sector del comercio con esta disminución.

Y hablamos de que es la última oportunidad
porque tenían dos posibilidades en este presupuesto: o cumplir su
programa electoral, el programa electoral del Partido Popular, o hacer ese
nuevo programa singular que en la apuesta del señor Camps, del
señor Nieto, ha ido presentado en la segunda parte de la
legislatura.

No ha cumplido el programa electoral del Partido
Popular.
Han dicho que no a los planes de equilibrio comercial, que no al
Instituto Tecnológico del Comercio, que no al Observatorio
valenciano del comercio, que no a la ampliación, al apoyo, a las
oficinas municipales de información al consumidor que no han subido
ni siquiera el IPC durante los últimos años, que no a la
mejora de un plan de mejora para mercados municipales.

Y no solamente han dicho que no a su propio programa,
que eso es lo que tenemos claro, sino que además no han avanzado en
esa singularidad del conseller señor Nieto en la apuesta de Camps.
Es un programa, el del señor conseller, que no solamente no ha
quedado claro dentro de este hemiciclo, sino que tampoco le ha quedado
claro para nada a todo el sector comercial.
Ha cambiado el enfoque de la
conselleria, sin diálogo, sin transparencia y sin ninguna
garantía para el sector.
No ha reunido al órgano de
participación, al Observatorio valenciano del comercio ni al Consejo
Valenciano de los Consumidores.

Nos plantea sólo dos propuestas, un centro de
gestión del conocimiento, que sigue en estudio y con una
aportación de 2 millones de euros, después de haber estado
aportando económicamente durante otros años; y además
nos habla por libre de la apuesta por la calidad, cuando ya interviene el
Consejo Superior de Cámaras, el Instituto Valenciano de la Calidad,
el Plan de calidad del ministerio que ha conveniado el propio señor
Nieto.

Por lo tanto, es la última oportunidad para
cumplir con lo que dijeron, con lo que dicen, que no se sabe muy bien
qué es.
Y además tengo que decir que es un programa
absolutamente anticuado, con una legislación en esta comunidad
autónoma la más antigua de toda España.
Nos movemos en
un marco normativo de hace más de 20 años.
Todo se ha
aplazado para la nueva ley del comercio del siglo XXI: la normativa sobre
centros comerciales abiertos; la nueva regulación de aperturas de
establecimientos de grandes superficies; la modernización de los
mercados ambulantes.
Y ahora resulta que acaba la legislatura y se niegan a
hacer la nueva ley de comercio.
Siguen relacionando el comercio sólo
con un sector económico y cuando la realidad, las propias empresas y
la normativa europea de servicio nos dice que es un sector inmobiliario,
urbanístico y con un fuerte impacto medioambiental.
Hemos presentado
una alternativa para mejorar este presupuesto.
Hemos presentado una
alternativa dando prioridad a los problemas reales del día a
día, dando transparencia, dando eficacia en el sector.
Ninguna
aprobada.
Y tendrán que decir por qué se niegan a ello.

Nosotros, después de mayo.
.
.
, tienen que tener
claro, el sector comercial, tiene que tener claro los consumidores, que
modificaremos este presupuesto en el que han perdido la última
oportunidad, lo modernizaremos, lo adaptaremos.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, per favor,
finalitze.

La senyora Sánchez Brufal:

.
.
.
a la realidad, le
daremos transparencia y daremos participación al sector.
Que no se
desmoralice que en mayo lo vamos a cambiar.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Sánchez, bé, assistim a un debat
més sobre el comerç a la comunitat i veig que, no sé
si és que estem vivint en comunitats diferents, perquè
vosté veu una comunitat on el sector comercial no avança, el
sector comercial que realment, realment, durant estos anys de govern del
Partit Popular ha estat encapçalant el que són
polítiques clares de conjugar el que són comerços de
ciutat, comerços d'extraradi i tot el que és el que
és el comerç ha estat durant estos anys evolucionant
d'una forma molt positiva.
Prova d'això és que
poc se parla de disputes quant a horaris comercials, quant a
implantació de nous centres comercials, quant a l'urbanisme
comercial, que moltes ciutats durant estos anys han vist clarament com ha
millorat l'urbanisme comercial de tot l'entorn de les ciutats;
com s'ha fet un programa seriós d'aconseguir que les
nostres ciutats siguen atractives al comerç.
I per tant els
comerciants han perdut i s'ha acabat aquell dilema que hi havia entre
el comerç de centre ciutat i comerç d'extraradi.
En
este moment han millorat els mercats municipals, s'han seguit unes
polítiques en les quals el comerç no s'ha trobat
enfrontat i hem evitat en totes estes polítiques seguides que
nosaltres tinguérem molt clar quin és el model de
comerç que requerix la Comunitat Valenciana.

Per tant, les mesures que s'han pres i les que
es prenen en estos pressupostos són mesures que signifiquen un
avanç en el comerç, signifiquen una continuïtat en eixa
millora de la nostra situació comercial, i en les quals mos queda en
este moment una assignatura pendent, que ja li ho dia jo en la
comissió quan li vaig parlar, sobre el tema del que és la
llei nova de comerç.
Li estava dient que eixa llei nova de
comerç que s'està treballant, que quan vam parlar dels
horaris comercials que es regixen per a este any, en eixa
modificació de la llei que vam fer, que la vam aprovar aquí,
que no han hagut problemes en ningun dels sectors, ni en el sector de grans
superfícies ni el sector del xicotet comerç d'arribar a
un acord, perquè tots per unanimitat aquí vam considerar que
el nombre dels festius era el correcte, el que havíem
d'aplicar aquí, a la Comunitat Valenciana.
Per tant, vam fer
eixa modificació i va haver un compromís de treballar en la
nova llei de comerç, llei de comerç que li dic que
està dins dels plans i els aspectes que està treballant en
este moment la conselleria, que estaven inclosos dins del contingut de la
futura llei totes eixes iniciatives que vostè estava parlant abans
de centres comercials oberts, de grans superfícies, de la
política comercial, en definitiva, que d'alguna forma
implantarà la nova visió del comerç en un futur, eixa
modificació d'eixa antiga llei que vosté estava dient
anteriorment, i que tot això anirà inclòs ahí.

Està paralitzat en este moment perquè hi
ha incidències concretes de directives europees que podran influir
en eixa nova llei.
No anem a treballar ara en la llei que requerix, com no,
el que sempre hem fet, el diàleg amb tots els sectors, el
diàleg i les propostes concretes de l'Observatori de
comerç i de tot el sector del comerç perquè eixa llei
tinga, com no, un futur bo per a la nostra comunitat.

Per tant, senyora Sánchez, per tots eixos
motius i perquè moltes de les seues esmenes no complien, diguem, el
que són les funcions que d'alguna forma ja tenien assumides i
inclús eren funcions d'altres estaments, com són
ajuntaments i l'estat.
I, per tant, per tots eixos motius, nosaltres
vam rebutjar unes esmenes en la comissió i les rebutgem hui
també hui al ple.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, la
il·lustre diputada senyora Sánchez Brufal.
(Aplaudiments)

La senyora Sánchez Brufal:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señor Mundo, precisamente, precisamente, por lo
que le estaba diciendo de que es necesario que nos adaptemos a la nueva
normativa, tenían ya que haber estado reuniendo desde hace dos
años o al menos desde hace un año, y nosotros se lo
proponemos en nuestras enmiendas, al Observatorio valenciano de comercio
para debatir, para discutir, para hacer su función de adelantarse a
las nuevas situaciones que nos estamos viendo encima, y no manteniendo una
legislación de hace 20 años.

Usted me está diciendo todo el apoyo que piensa
que se le está dando al pequeño comercio.
Sabe perfectamente
que no tienen ocasión desde las organizaciones empresariales de
comercio de poder dar su opinión porque en ningún momento se
ha reunido a los órganos de participación.

Además estamos hablando durante este tiempo, y
nos está diciendo, no hay ni una mínima partida.
¿Sabe
que en las subvenciones que se dan durante este año que estamos
terminando para jornadas técnicas, para formación, más
del 60% se le ha dado a la Asociación Española de Grandes
Centros Comerciales?
¿Cuál es el punto en el que nuestras
empresas necesitan -comerciales- de una forma inminente
reorganizar la gestión, aumentar la eficacia, la innovación
tecnológica?
¿Qué entienden ustedes en este
presupuesto por mejorar la innovación tecnológica?
Organizar
almuerzos que no tienen ninguna función realmente técnica,
sino únicamente es el interés propio dentro de su
organización y dentro de la confrontación que tienen.

Nosotros hemos asistido durante esta legislatura a
presupuestos en primer lugar, presupuestos que prometían lo que no
han cumplido.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, els dos minuts
passen molt ràpid, se li ha acabat el temps.

La senyora Sánchez Brufal:

.
.
.
su propio programa
electoral y la segunda parte, confrontada con la anterior, en la que no, ha
dicho que no a su programa electoral, pero no ha dicho que sí a nada
que nadie en el sector le estuvieran pidiendo.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, vaig a ser molt breu.

Senyora Sánchez, mire, repetint-li -per
si no ho ha sentit- el que jo he dit anteriorment, en el sentit que
el comerç, el comerç ha passat estos anys, i vosté ho
ha vist, sense lluites, sense tindre una problemàtica que mos tenien
ja acostumats sobre noves implantacions de «comerç de fora
ciutat/comerç de centre ciutat» quant a horaris comercials,
perquè tot s'ha fet dins del diàleg amb totes les
organitzacions.
S'ha reunit l'Observatori en diverses ocasions.
Vosté diu que no.
S'ha reunit l'Observatori per a
debatre temes importants que han evitat la problemàtica que li estic
dient en estos moments.
Per tant, estem parlant d'un sector en el
qual la inversió ha sigut important des d'un principi en la
dinamització dels centres de ciutat per adaptar-los al
comerç, i per tant les inversions han sigut importantíssimes
i seguixen sent importants per a millorar el nostre comerç.
En este
moment estem vivint una època diferent a la que vosté mos
està plantejant, i que en eixa nova llei de comerç se
donarà solució.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al següent bloc, que correspon a la
il·lustre diputada senyora Marco, el bloc número 3, de
l'esmena 3.
159 a la 3.
179, de la 3.
212 a la 3.
245 i de la 5.
578 a la
5.
595, i de la 5.
611 a 5.
620.

Té la paraula, senyora Marco, per a la seua
defensa.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señora
presidenta.

Voy a defender las enmiendas presentadas a los
presupuestos de la sección 11 en materia de universidad y
formación superior e investigación, comercio exterior y las
empresas públicas Ivex y Sepiva.

Pero en primer lugar me gustaría lamentar,
lamentar que en una cámara como ésta, que debería ser
seria y rigurosa, se hable de un científico, un científico de
reconocido prestigio nacional e internacional como de
«estómago agradecido», de «estómago
agradecido».
(Aplaudiments) Miren, la libertad ideológica y la
filiación política es un derecho constitucional,
constitucional.
Y además quiere decir que determinadas afirmaciones
demuestran lo que ustedes piensan y lo que ustedes son, la filosofía
del «conmigo o contra mí», lo cual es una
vergüenza, una vergüenza.

Pero bueno, vamos a pasar a los presupuestos.
Los
presupuestos en materia de universidad, investigación, comercio
exterior son electoralistas, caprichosos, destruyen la economía
productiva, le dan la espalda al progreso y les ponen en evidencia.
En
definitiva, con estos presupuestos ustedes le dan la espalda,
engañan a los ciudadanos de esta comunidad.
Es que para ustedes el
fin justifica los medios.
Y hay medios injustificables y los ciudadanos lo
saben y ya les han puesto en su lugar en alguna que otra ocasión por
mentir.

Señorías, miren, presupuestos
electoralistas; electoralistas, porque se incrementa el presupuesto en
transferencias corrientes de determinadas empresas hasta en un 156%.
¿Y por qué lo hacen?
, ¿porque creen ustedes en las
empresas?
No, no lo hacen porque creen en las empresas; lo hacen
simplemente porque les quedan a ustedes ocho meses para demostrar -en
este caso cinco meses-, para demostrar, -perdón-
cinco meses para demostrar que ustedes hacen algo de política, algo
que no han hecho en los doce años de gobierno en esta comunidad, en
los doce años de gobierno de esta comunidad.
Y lo hacen a
través de empresas públicas, porque son más
difíciles de fiscalizar.
Porque ustedes niegan la
documentación a los grupos parlamentarios de la oposición y
porque son simplemente más rápidas de tramitar.

Son caprichosos, porque destinan ustedes un incremento
de un 220% al caprichito del señor Nieto, la Universidad
Internacional de Valencia, la Universidad Internacional de Valencia.
Y,
eliminando esta ayuda, lo que hacen ustedes es obligar a otras,
incrementado esta ayuda y eliminando las ayudas a la Universidad
Internacional Menéndez y Pelayo, lo que hacen es obligar a las
universidades ya existentes a firmar convenios con universidades que no
tienen ninguna actividad para poder cobrar las líneas
presupuestarias de años anteriores, como es el caso de la
Universidad Menéndez y Pelayo que para poder cobrar los 540.
910
euros, que ya estaban presupuestados el año pasado, han tenido que
firmar un convenio con la Universidad Internacional de Valencia, que
todavía no existe.

Destruyen la economía productiva, porque
apuestan por la deslocalización.
Le dan la espalda al progreso,
porque han sido ustedes incapaces de en cuatro años poner en marcha
ni un solo de los parques científico-tecnológicos que ustedes
prometieron en 2003.
Y esto sí que es cumplimiento de promesas.
Ustedes sí que cumplen las promesas.
Ni un solo parque
científico-tecnológico.

Les ponen en evidencia.
¿Por qué?
Porque
el señor Camps dijo aquí en el debate del estado de la
comunidad que uno de los pilares fundamentales de su política de
suelo industrial iba a ser Parc Castelló.
¡Vaya qué
cosas!
Parc Castelló SLU, empresa pública creada el
año pasado, ha desaparecido en los presupuestos del año 2007
e incluso ha desaparecido de los objetivos del Sepiva.
¡Vaya, menuda
política más sólida!

En este presupuesto hemos presentado unas alternativas
para que sea más serio, pensando en los ciudadanos y en los
emprendedores, que sea más transparente y en clave de futuro.
Y
ustedes, que presumen de demócratas, las han rechazado absolutamente
todas.
¿Y por qué?
Porque, mire, a ustedes las universidades
no les importan más que a la fuerza, no les importa ir al Sepiva
más que para especular con el suelo industrial, no les importa el
comercio exterior más que colocar a los familiares del Partido
Popular y todavía menos les importa el Ivex si no es para esconder
todas las ilegalidades que han hecho durante doce años de gobierno.

Y hablando del Ivex y de transparencia, ante la falta
de voluntad política no hemos tenido más remedio que
presentar una enmienda para que en el Ivex haya algo de saneamiento, de
transparencia y se reforme.
Y ustedes votan en contra.
A ver que me aclare.
¿Pero no hay un nuevo Ivex, un nuevo Ivex más transparente,
con nuevos criterios?
¿Por qué tienen miedo, entonces, a la
transparencia?

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, vaja finalitzant.

La senyora Marco Gual:

Voy terminando.

¿O no es tan transparente y tenemos un nuevo
Ivex con viejos métodos?
Porque quiero recordarle que las becas de
internacionalización siguen sin ser publicadas en el Dogv, siguen
sin cumplir la legalidad vigente.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Mundo, en representació del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyora Marco, bé, jo no utilitzaré
minuts més dels que tinga ací per a fer rèpliques a
companys que han intervingut anteriorment i deixar també en mal
estat els seus companys anteriors que han intervingut i no han fet
referència a això.
Pense que les coses cada u quan les ha
produït la seua interpretació, jo aquí no estic per a
replicar-li a temes com els que vosté ha expressat, quan estem
parlant de temes importants, que són les universitats, quan
és l'Ivex, quan és el comerç exterior i quan
és el Sepiva, que és el que ens porta aquí en estos
cinc minuts de temps.

Vosté està parlant, en primer lloc ens
ha parlat que són electoralistes perquè destinen moltes
partides a unes aplicacions econòmiques, la 227, li ho deia
anteriorment i li ho torne a repetir, que les eliminen totes vostés,
perquè són empreses o són col·laboracions que
té la conselleria en els diferents departaments i empreses que estan
fent la funció que necessita en certs moments la conselleria per a
desenrotllar els seus treballs.
Estes empreses vosté diu que
són electoralistes, perquè ho fiquen enguany.
Tots els anys
han estat estos mateixos pressupostos, han estat eixes mateixes propostes i
vostés continuen també fent la mateixa proposta
d'eliminar-los.
Per tant, poc em pareix a mi que em parle
d'electoralistes, quan tots els anys han estat les mateixes empreses
que hem pogut treballar.
Que diu que s'han incrementat?
S'han
incrementat d'acord amb les necessitats que puguem tindre en este
moment.

Quant a la Universitat Internacional Valenciana fan
una proposta d'eliminar-les, ja ho vaig dir a la comissió, i
m'ha parlat en moltes ocasions vosté d'eliminar la
Universitat Internacional Valenciana.
Bé, són coses de vore
les coses diferents.
Nosaltres pensem que la Universitat Internacional
Valenciana ha sigut una proposta que s'ha creat i que cal dotar-la
pressupostàriament amb una quantitat, que no és molt
important dins del conjunt total del que és el capítol
destinat a universitats i que d'alguna forma és un projecte
del Consell que forme part de l'acció del govern.
Per tant,
nosaltres sí que estem per eixa labor.
Vostés tenen una altra
opinió.
Però com nosaltres continuarem governant, seguirem
tenint i mantenint la Universitat Internacional Valenciana en un futur,
perquè pensem que és una posta de projecció exterior
de la nostra universitat com tenen altres comunitats autònomes i que
indubtablement nosaltres no volem perdre eixe tren de la prosperitat en
eixe sentit i tindre noves fórmules que poguessen proposar.

Després, vosté m'ha parlat.
.
.
Del
tema de finançament d'universitats no ha parlat res, no ha
parlat res perquè realment estos pressupostos incrementen una
partida important pel que és el finançament de la
universitats incrementant-lo en més d'un 25%.
Perquè
s'adapten bàsicament a tots els compromisos firmats entre la
Generalitat, la conselleria i el president de la Generalitat, d'acord
amb el finançament de totes les universitats públiques
valencianes.
Per tant, això, quant a les beques Erasmus també
que es doten de més quantitat per a cobrir totes les mateixes
beques.
Tot això són capítols d'universitats que
és important l'increment de l'ordre del 25% al respecte.

I, per últim, vosté em parla
també de Parc Castelló.
Parc Castelló, li ho va dir el
conseller, és una proposta que s'ha tret del Sepiva i passa a
la Conselleria d'Economia i la va desenrotllar l'Ajuntament de
Castelló a través de Gumsa, l'empresa municipal.
Per
tant, d'alguna forma no s'ha perdut el Parc Castelló, el
Parc Castelló està ahí, està en el punt que cal
desenrotllar i, per tant, eixa iniciativa no s'ha tret.

El que sí també vosté em parla, i
ja per a finalitzar, del tema de l'Ivex.
Nosaltres pensem que
l'Ivex, i li ho vaig dir a la comissió i li ho torne a
repetir, hem parlat molt aquí de l'Ivex.
L'Ivex
és una empresa pública en la qual té tota una
sèrie i les seues activitats estan totes definides, controlades, com
totes les empreses que té la Generalitat.
I, per tant, totes les
seues actuacions perfectament estan clarificades.
Vosté sí
que va sortir el dia següent de la compareixença en la
comissió i en les notícies de premsa dient sobre la
transparència de l'Ivex, que nosaltres no havíem
acceptat la transparència de l'Ivex.
Jo li he de dir que
nosaltres recolzem totes les accions de l'Ivex que ha tingut sempre,
les que ha tingut i està fent l'Ivex.
Realment la
projecció de l'Ivex en l'exterior és molt
important, està creixent any darrere any la nostra promoció i
és una de les ferramentes importants perquè l'Ivex i la
nostra política industrial tinga una projecció internacional
adequada i que els nostres empresaris puguen sortir a l'exterior a
poder, com no, oferir la nostra important política industrial, la
nostra important oferta comercial que tenim de cara al nostre exterior.
Per
tant, nosaltres estem recolzant tal qual està l'Ivex en este
moment, perquè és una empresa pública de la
Generalitat sotmesa a tots els tràmits administratius de claredat
que puga tindre qualsevol empres pública.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula per a rèplica la
il·lustre diputada senyora Marco.

La senyora Marco Gual:

Gracias, señora
presidenta.

Bueno, señor Mundo, mire yo creo que ustedes,
además se ha puesto de manifiesto ayer y hoy, han inventado un nuevo
idioma ustedes.
A lo que es la verdad llaman insulto, a la
argumentación le llaman demagogia, a lo público le dan uso
privado.
Hablan de futuro mirando al pasado, confunden la comunidad con
ustedes mismos, le llaman crecimiento al retroceso y confunden la deuda
productiva con apalancamiento financiero negativo.
Yo creo que ustedes se
lo tendrían que hacer mirar.

Me ha hablado usted de la VIU, pero por favor hablemos
claramente.
¡Si la VIU es un caprichito para colocar al señor
Nieto, porque no saben ustedes qué hacer con él, si es que no
tienen ni idea de qué hacer con el señor Nieto!

En cuanto a la financiación universitaria, yo
creo que en este tema tendríamos que tener un poco de rigurosidad,
un poco de rigurosidad.
Porque, mire, ni siquiera los datos que aparecen en
la página web de la conselleria, en cuanto a lo que es
financiación universitaria, coinciden con los presupuestos que
ustedes presentan y aprueban aquí, en esta cámara.
Con lo
cual algo pasa, algo pasa para que no coincidan.
Y es que ustedes falsean
los datos.
Y falseando los datos claro que incrementamos la
financiación, porque incrementamos el presupuesto y reducimos el
PIB, con lo cual el ratio aumenta.

Y además, hablando de financiación, ni
el señor conseller se ha atrevido a poner el Plan de
financiación plurianual que se elaboró en su universidad
cuando era rector de la universidad.
Y seguimos con la prórroga del
que terminó en el año 2003.
Un poco de seriedad.
Y si tenemos
la financiación mejor del mundo mundial, por qué no me
explica usted por qué los profesores universitarios valencianos son
los peor pagados de toda España.
Explíquemelo porque no
entiendo esto.
Mejor financiación y peores profesores pagados.
Y no
me venga usted con que esto es una cuestión del Estado, porque el
Estado pone.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.
.
.
.

La senyora Marco Gual:

.
.
.
-voy
terminando-, porque el estado pone el nivel básico, pero el
complemento autonómico lo ponen ustedes.

Y para terminar, en cuanto al Ivex decirle que, bueno,
en una contestación parlamentaria que me hizo el señor
conseller me dijo, preguntándole sobre si el señor Marquina
le había visitado durante los primeros quince días del mes de
septiembre del año 2004, me dijo que no tenía agenda.
Simplemente que le diga que se la he encontrado y que se la daré, he
encontrado yo la agenda del señor conseller y que se la daré
en el mes de enero.

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula el diputat senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Jo crec que està
prou clar tot el seu debat el que hem parlat sobre el tema
d'universitats.
Diferim el seu grup i nosaltres diferim del que
és la universitat internacional.
Pensem que no és un capritx,
i li ho repetix, del senyor Nieto, sinó que és una proposta
del Consell, perquè aquí no vivim de capritxos sinó
que vivim de propostes del Consell.
I, per tant, les propostes del Consell
són les que hem de recolzar des d'este grup parlamentari com
un grup de persones que no treballem a nivell individual sinó que
treballen pel bé de la societat valenciana en tot el seu conjunt.
Per tant, les mesures són importants tant per a la conselleria, en
este moment, en la qual està universitats, com per a tota la resta.

I de l'Ivex sols li diré una cosa que
també li vam dir en la compareixença del conseller.
Que
l'Ivex, que coneixem que està treballant estos anys és
un Ivex que fa el treball extraordinari pels empresaris i que parla sobre
els nous models de becaris, sobretot els nou models de becaris que tenim en
este moment de l'Ivex que vosté ho podrà comprovar en
els pressupostos.
I vaig acabar dient una frase que li repetixo, que
vosté sempre han ficat en dubte l'Ivex.
Però li hem de
dir que en este moment l'únic processat i amb sentència
ferma és el senyor Tabares, que el va col·locar el Psoe i
nosaltres el vam denunciar.

Res més.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el president, senyor
Julio de España Moya)

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Mundo.

Pasamos a debatir las enmiendas del bloque cuatro, que
plantea el Grupo Parlamentario Socialista, representado por la ilustre
diputada doña Rebeca Soler Cejudo, que van de la 3.
180 a la 3.
187,
de la 3.
188 a la 3.
211 y de la 5.
549 a la 5.
573.

Tiene la palabra.

La senyora Soler Cejudo:

Moltíssimes
gràcies, senyor president.

Senyories, passe a defensar les esmenes que
corresponen als programes de política industrial, seguretat
industrial, Sepiva, Impiva i coordinació d'infraestructures
científiques i tecnològiques.

Ja avançava en comissió que el meu grup
compartix de partida el diagnòstic que fan en aquest pressupost
respecte a la situació del nostre teixit empresarial i, en especial,
a la situació de les nostres pimes.
Perquè ací
vostés vénen a advertir del baix nivell de
diversificació del teixit industrial valencià i del gran
dèficit en l'aplicació de polítiques basades en
una cosa tan fonamental com és la innovació.
I amb
açò estem completament d'acord amb vostés,
senyories, coincidim en el diagnòstic.
I, precisament per
açò, insistim en la necessitat d'orientar aquestos
pressupostos de la Conselleria d'Empresa en el sentit que marquen,
que assenyalen les nostres esmenes.
Perquè, senyories, prestar
atenció als arguments i a la inconsistència del seu discurs
en comissió del Partit Popular dóna la sensació que a
vostés els importa ben poquet la qüestió de fons i que
més bé s'han dedicat a passar el pur tràmit de
rebutjar totes les esmenes del Grup Socialista sense més, sense a
penes entrar a valorar les seues oportunitats.

I quan els parlem de cooperació en una
qüestió tan fonamental com és la innovació, el
que estem fent és ser conseqüents amb aquell diagnòstic
de partida i el que estem fent és precisament remarcar eixa
dificultat que tenen un gran nombre d'empreses d'esta comunitat
d'enfrontar els nous reptes del mercat i assumir els costos
d'esta innovació.
I el que estem pretenen no és una
altra cosa, senyories, que aportar amb les nostres esmenes un enfocament
que considerem fonamental i necessari per enfrontar aquest repte, el repte
de la cooperació que vostés han ignorat absolutament en els
seus pressupostos.

Mire, les nostres esmenes es plantegen amb una
finalitat, que és millorar les polítiques industrials en les
quals vostés han demostrat no ser capaços de superar els
desajustos estructurals que tenim en aquesta comunitat en matèria
industrial.
I és evident, també, que les nostres esmenes no
sols representen les nostres pretensions, les pretensions d'aquest
grup, sinó també a les demandes de molts municipis, municipis
que tenen indústries, empreses, empreses que contribuïxen al
PIB d'aquesta comunitat i que senten la frustració de vore com
el seu govern desatén sistemàticament les seues peticions i,
el que és pitjor, incomplix el que són les seues
pròpies promeses, els seus propis compromisos.

Vaig a posar un exemple que il·lustra, jo crec
que a la perfecció, el nivell, el baix nivell de convenciment del
seu govern respecte de les polítiques d'innovació.
En
juny de l'any 2005 el senyor conseller (el
senyor president colpeja amb la maceta) prometia
un centre de desenvolupament i innovació al municipi bressol de la
indústria del joguet, a Ibi; a hores d'ara encara estan
esperant alguna resposta, encara continuen esperant-lo.
Promesa incomplida.
I jo em pregunte: és esta l'aposta del Partit Popular pels
sectors tradicionals d'aquesta comunitat?
És esta la seua
aposta per la innovació?

I mire, quan vostés parlen del foment de la
innovació tecnològica estan oblidant-se de la part més
important en tot aquest procés, estan oblidant-se que la major
dificultat que es troben el 95% dels projectes empresarials, que
precisament estan pretenent trencar una llança per la
innovació tecnològica, és precisament l'aspecte
del financer, el finançament.
I és per aquest motiu pel qual
insistim que és necessari abordar aquesta qüestió si el
que realment estem pretenent és oferir solucions pràctiques,
solucions reals a les carències de teixit productiu valencià.

I és que vostés s'empenyen en
eludir el gran problema de fons d'esta comunitat en matèria
industrial, senyories, el greu dèficit en matèria de
competitivitat de les nostres empreses.
I he de recordar-los que
vostés.
.
.

El senyor president:

Por favor, por favor, conserven la calma un poquito
que queda poco ya.

La senyora Soler Cejudo:

.
.
.
en aquestos pressupostos
han tornat a demostrar que açò dels plans de competitivitat
ha sigut una autèntica estafa, senyories, una estafa amb totes les
lletres als empresaris valencians.
I, si no, expliquen com és
possible que dels 300 milions que van comprometre per al desenvolupament
d'aquestos plans, estem ja a l'últim any de
l'exercici previst per a la seua execució i encara no hem
arribat als 100 milions d'inversió.

Jo sé quan esperen invertir tot el que falta.
Falten vora 200 milions, senyories, i a estes altures els plans ja haurien
d'estar perfectament aplicats en els seus corresponents sectors, i
lamentablement no ha sigut així.

I vostés.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias, señora diputada.

La senyora Soler Cejudo:

Moltes gràcies,
senyor president.

El senyor president:

Té la paraula el senyor Mundo per al torn de
rèplica.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, senyora Soler, cal dir-li que estem parlant
en estes seccions de política industrial, i dos són uns
aspectes importants que des de la Conselleria d'Empresa, Universitat
i Ciència estan en estos pressupostos en vistes a poder desenrotllar
totes les propostes de política industrial que d'alguna forma
afecten el desenrotllament del que és la nostra activitat
industrial.

Els objectius que estan plasmats en estos
pressupostos, i són bàsics quant a la política
industrial, és l'impuls de la innovació i
reforçar la competitivitat.
Eixos dos són els dos aspectes
més importants i a ells me vaig a referir en estos moments.

Però, en primer lloc, a la comissió no
me va parlar res la senyora Soler sobre el tema dels plans de
competitivitat.
Avui m'ha dit que són una estafa perquè
no tenen la quantitat econòmica, pressupostària de 300
milions d'euros (el senyor president
colpeja amb la maceta) i que acaben en este
any, acaben la seua vigència.
Recorde que els anys anteriors tots
eixos plans han sigut firmats, han sigut iniciats, han sigut.
.
.
,
d'alguna forma s'han anat desenrotllant d'acord amb el
programa previst, i per tant en estos pressupostos existix una quantia tant
sols d'aportació de la Generalitat de cent milions
d'euros per als plans de competitivitat.
O siga que penso que no han
de tindre eixe missatge negatiu que vosté des d'aquí ha
fet vore en eixos plans de competitivitat, sinó tot el contrari, ja
que són uns plans de competitivitat per als sectors emergents, i per
als sectors tradicionals i per als sectors consolidats, que d'alguna
forma estan fets -i li ho dia la companya anteriorment en la seua
intervenció també aquí en esta cambra-, estan
fets amb la connivència de tots els sectors implicats i que
d'alguna forma ha sigut per tots consensuada, s'ha fet un
estudi, una anàlisi de la situació, i en definitiva al final
de tot el que s'ha fet ha sigut marcar uns plans de competitivitat
amb uns objectius, i amb uns diners i amb una aportació
econòmica capaços, capaços per a desenvolupar el que
és l'activitat industrial en cadascun dels sectors, i poder
ser més competitius i ficar-mos en l'avantguarda del que
representa.

I això ha fet possible que les nostres
indústries, com abans diem, les nostres indústries han
crescut durant tot l'any este i durant l'any anterior en
quantitat el nombre d'altes industrials, i el nombre de persones
ocupades en la indústria també ha crescut, per tant, en
quantitat superior al 5%, la qual cosa demostra que indubtablement hi ha
alguna empresa que per la seua situació passa problemes, però
que són moltes més les indústries que s'han
creat en la nostra comunitat.

Per tant, en el sector de la innovació,
l'Impiva és el principal impulsor de la innovació
tecnològica en el teixit empresarial mitjançant el
reforç de les activitats d'R+D+I.
Un dels objectius és
la creació d'empreses de base tecnològica i el suport
personalitzat als emprenedors naixents.

En les principals línies
d'actuació per al present pressupost tenim el suport a
l'R+D+I en instituts tecnològics, el suport a l'R+D+I
dins del que és en les universitats, el programa Icreo, de
detecció d'oportunitats d'innovació; el Centre
per a la Transferència i Coneixement Empresarial; les beques
científiques per al desenrotllament de programes de formació
pràctics i específics de centres nacionals en els que se
desenrotllen activitats d'R+D i els programes Gesta que se van, tant
estos com Icreo, se van ja realitzar l'any passat i que han tingut un
notable increment en estos pressupostos per la seua importància i
per la seua, diguem, evolució dins del que han sigut activitats
impulsores de la participació de les pimes en la generació de
solucions tecnològiques d'interés general.

L'augment pressupostari de l'Impiva,
d'un 15% en estos pressupostos, demostra l'aposta que hi ha des
de la Generalitat perquè eixe organisme puga desenrotllar estes
activitats.

Vostés fan també propostes de
política industrial dins del que representa la conselleria.
Realment
tenim el Sepiva, moltes d'eixes propostes, ja li ho dia en
comissió, són directament relacionades amb activitats
pròpies del que és el Sepiva quant a l'estudi i a la
promoció de polígons industrials en moltes de les nostres
ciutats.
I, per tant, estaven desubicades en la seua formulació i
són d'una forma molt partidista quant a la ubicació de
certs municipis per donar-los únicament i exclusivament discursos
polítics.

Per tant, nosaltres anem a rebutjar les seues esmenes.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Mundo.
(Aplaudiments)

Desde la tribuna, tiene la palabra la señora
Cejudo, Soler Cejudo, perdón.

La senyora Soler Cejudo:

Gràcies, senyor
president.

Bé, senyor Mundo, jo crec que li he argumentat
d'una forma prou clara, prou extensa el que ha sigut la defensa de
les nostres esmenes, però jo esperava que almenys ací, en
sessió plenària, vosté fera el mateix amb les seues.
Perquè jo continue sense saber en base a quins arguments
vostés rebutgen les nostres propostes.

Jo en esta ocasió no li he sentit parlar.
.
.
,
sí, per damunt, però no de fons, no de contingut, no ha
parlat res d'eixe Pla valencià d'R+D+I.
Un pla que
vostés, jo vull recordar-li, que van presentar l'any 2001 i
que hauria d'haver estat culminat, ja no enguany, sinó
l'any 2004, i que sorprenentment ens trobem en estos pressupostos la
seua estrena en pressupostos.

És a dir, jo vull saber d'este pla
què hi ha?
Quin és el pla que tenen actualment?
L'han
actualitzat vostés?
, perquè jo vull recordar que és un
pla de l'any 2001.

Tampoc no ha clarificat per quin motiu sí que
ha parlat dels plans de competitivitat, però no ho ha fet en la
mesura que mosatros volíem.
Mire, en estos pressupostos només
figuren 26 milions per a estos plans de competitivitat, quan
n'haurien d'aparéixer 226, senyor Mundo.
D'açò no l'hem sentit parlar en absolut.

I sí que m'agradaria, i ja ho va fer
vosté en comissió, vosté es referix a eixe increment
del 15% en l'Impiva, en el pressupost de l'Impiva, però
jo voldria que també vosté parlara i explicara que
d'eixe 15% hi ha un 4% d'increment que va a contractació
i personal.
(Remors) D'açò
no ha dit res vosté.

També hauria d'haver explicat que,
d'eixe 15%, un 78% va destinat a les transferències corrents,
és a dir, a finançar despesa corrent.
D'açò tampoc no ha dit res.

Però a mi m'agradaria que no es quedara
en eixe 15%, que pot quedar molt bé, pot donar llustre i certa
aparença que vostés estan fent coses, però que en
absolut clarifica.
.
.

El senyor president:

Muchas gracias.

La senyora Soler Cejudo:

.
.
.
res en absolut, al que
vostés prioritzen en polítiques destinades a les pimes.

Mire, senyor Mundo, vostés en tots estos anys
realment han demostrat que les polítiques industrials no són
en absolut la seua prioritat.
(Se senten veus
que diuen: «Molt bé, molt bé.
») (Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Cejudo.

Tiene la palabra el señor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, en este minut que em resta, sols
puntualitzar dos temes.
Vosté me diu que l'Impiva creix un
15%.
Efectivament, és el que li he dit jo, que creix un 15%, i que
el mateix, un 4%, correspon.
.
.
que hi ha un 4% d'increment de
personal.
Indubtablement que totes les partides de capítol I a tots
els pressupostos s'incrementarà una quantitat corresponent
bàsicament a l'increment retributiu, que és
l'IPC, tots els funcionaris o totes les persones que estan
contractades en els diferents organismes puguen tindre.
Per tant, la resta
sí que és una aposta ferma per poder arribar a eixos plans de
competitivitat com, repeteixo, tenen més d'eixos diners que
vosté estava dient.

Però mire, després de tres
intervencions, dos d'elles de política industrial, hem parlat
d'indústria, en cap d'elles els he sentit parlar
d'una esmena que vostés han proposat, que és aconseguir
l'objectiu del 3% d'R+D+I.
Eixa mos la fiquen tots els anys,
eh, tots els anys, i enguany no l'han fet aquí.
Han fet
l'esmena, però no l'han defensat ni aquí, ni en
comissió ni en cap lloc.

Però és que cal dir-ho ben clar
també que eixe objectiu l'ha rebaixat l'Estat a un 2%
fins al 2010.
Per tant, era difícil vostés defensar una
esmena aquí del 3%, quan vostés mateixa a l'Estat la
baixen al 2%.
La política industrial que defensem a la comunitat jo
crec que arriba a l'empresariat, i que el que cal fer és
donar-li il·lusió a l'empresariat, no crear una
sensació de problema, una sensació que el sector està
en crisi permanent, que és el que fa que els nostres empresaris no
estiguen desenrotllant les seues activitats com ho han de fer, donar-los
suport, il·lusionar-los és el que mosatros hem de fer amb el
nostre empresariat.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Mundo.

Y a continuación pasamos a las enmiendas
presentadas por el Grupo Mixto, concretamente las que van de la 3.
246 a
3.
257.

Tiene la palabra el señor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, president.

Unes poquetes esmenes sobretot per a ficar
l'accent en el que és la labor inspectora de compliment de la
legalitat i la salubritat, i tot el que significa, fins i tot estes mesures
de suport a la indústria tradicional valenciana, a les empreses
familiars i a les pimes.
Són el resum molt breu del que hem
presentat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Bien, vamos a proceder a la votación del primer
bloque de enmiendas de la sección 9, las que ha defendido el
señor Ramon Cardona, en representación del Grupo
Parlamentario L'Entesa.

¿Tiene alguna diferenciación que hacer,
señor Such?
Bien.
Pues entonces las votamos todas en bloque.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 39 votos a
favor, 45 votos en contra y 1 abstención.

A continuación vamos a votar las enmiendas del
bloque segundo, que ha presentado el Grupo Socialista y concretamente ha
defendido doña Ana Noguera.

Señor Oltra ¿no hay nada.
.
?
Pues la
votamos todas en bloque.

Comienza la votación.
El resultado es 39 votos
a favor, 45 votos en contra, 1 abstención y 1 nulo.

A continuación entramos dentro del tercer
bloque de enmiendas de esta sección, que las ha presentado el Grupo
Parlamentario Socialista y concretamente ha defendido don Vicente Escrig.
Todas unidas.
Votamos en conjunto.

Comienza la votación.
Resultado de la
votación: 40 votos a favor, 45 votos en contra y 1
abstención.

Pasamos al cuarto bloque, que ha presentado el Grupo
Parlamentario Socialista y que ha defendido doña Jeannette Segarra.
Todo unido.

Comenzamos la votación.
39 votos a favor, 44
votos en contra y 1 abstención.

Puede incorporarse don Justo Nieto, puede
incorporarse.
De momento no haga uso del voto, don Justo.

El quinto bloque de enmiendas es el que ha presentado
el señor Javier Tomás.

Señor Such, por favor.

El senyor Such Botella:

Gràcies, president.

Caldria fer un primer bloc de la 2.
249 fins a la
2.
253.
Un segon bloc la 2.
258 i 2.
261.
I la resta totes juntes.

El senyor president:

Bien, pues votamos
primero.
.
.

Señor Cardona, por favor.

El senyor Cardona i Pla:

Senyor president, del
primer bloc que ha fet el senyor Such separe la 2.
252.

El senyor president:

Muchas gracias.

Votamos, primero, la 2.
252.
Comienza la
votación.
35 votos a favor, 51 voto en contra.

Ahora votamos de la 2.
249 a la 2.
251, más la
2.
253.
Comienza la votación.
35 votos a favor, 45 votos en contra, 6
abstenciones.

Ahora vamos a votar la 2.
258 y la 2.
261.
Comienza la
votación.
1 voto a favor, 51 voto en contra  y 33 abstenciones.

Y ahora el resto de las enmiendas que estaban metidas
en el grupo.
Comienza la votación.
1 voto a favor, 85 votos en
contra.

Bien.
Ahora votamos la sección novena.
Comienza
la votación.
45 votos a favor, 41 voto en contra.

Pasamos a la sección 10.
Vamos a votar primero
el bloque de enmiendas que ha presentado el Grupo Parlamentario Entesa y
que ha defendido don Alfred Botella.

Señor Such.

El senyor Such Botella:

Sí, president.

Per a separar la 2.
365, 2.
367 i 2.
370.

El senyor president:

Vamos a votar primero la
2.
365, la 2.
367 i la 2.
370.
Comienza la votación.
7 votos a favor,
43 votos en contra y 35 abstenciones.

Y ahora el resto.
Comienza la votación.
40
votos a favor y 46 votos en contra.

Ahora vamos a votar el bloque segundo, que ha
presentado el Grupo Parlamentario Socialista y que ha defendido la ilustre
diputada doña María José Mendoza.
¿Todo en
conjunto?

Comienza la votación.
41 voto a favor y 45
votos en contra.

Vamos a votar ahora el tercer bloque, que ha
presentado el Grupo Parlamentario Socialista y que ha defendido la ilustre
diputada doña Encarna Llinares.
¿Todo en bloque?

Señor don Alfred Botella, por favor.

El senyor Botella i Vicent:

Senyor president, per a
votar separadament la 2.
515, 16, 17 i la 2.
803.

El senyor president:

Un momento.
La
2.
515.
.
.

El senyor Botella i Vicent:

2.
515, 16, 17 i 2.
803.

El senyor president:

Bien.
Pues votamos primero
las cuatro que ha separado don Alfred Botella.
Comienza la votación.
35 votos a favor, 45 votos en contra y 6 abstenciones.

Y ahora votamos el resto.
Comienza la votación.
41 voto a favor, 45 votos en contra.

Y ahora votamos el bloque cuarto, que corresponde al
Grupo Mixto, que son  la 3.
029 y la 3.
030.
Comienza la
votación.
1 voto a favor y 85 votos en contra.

Ahora votamos la sección 10.
Comienza la
votación.
Votos a favor.
.
.
(Remors) Por favor, tranquilidad.
Votos a favor, 46; votos en
contra, 40.

Si todos sabemos que a don Andrés se le da
mejor la expresión oral que la escrita, todos los sabemos.

Pasamos a la sección 11, al bloque primero que
ha presentado el Grupo Parlamentario Entesa y concretamente ha defendido la
ilustre diputada doña Dolors Pérez.

Señor Such.

El senyor Such Botella:

Sí, senyor
president.

Per a diferenciar la 3.
043, 3.
045 i 46, 3.
051 i 52,
3.
067 i 68, 3.
071, 3.
077 a 3.
079, de la 3.
087 a la 3.
088, 3.
091 i 3.
092,
3.
095, 3.
102 a 3.
104.

El senyor president:

Perdón.
Me
perdí en la 3.
091 i 3.
092.
.
.

El senyor Such Botella:

3.
091 i 92, 3.
095, 3.
102 a
3.
104.
I en este mateix bloc també la 5.
536, 5.
542 i 5.
546.

El senyor president:

Perdón.
Las
últimas que me ha dicho.

El senyor Such Botella:

5.
536, 5.
542 i 5.
546.

El senyor president:

¿Todas las que me ha
dicho están unidas en un bloque?

El senyor Such Botella:

En un bloque, sí.

El senyor president:

Muy bien.

El senyor Such Botella:

I un altre bloc la 3.
049 i
la 3.
050.

El senyor president:

Vamos a hacer un primer
bloque con la 3.
049 i la 3.
050.
Votamos.
Comienza la votación.
8
votos a favor y 77 votos en contra.

Bien.
Ahora vamos a votar el bloque primero que ha
dicho el señor Such, 3.
043, 3.
045, 3.
046, 3.
051, 52, 3.
067, 3.
068,
3.
071, de la 77 a la 79, 87 i la 88, 3.
091, 3.
092, 3.
095, 3.
102 a 3.
104 i
5.
536, 5.
542 i 5.
546.

Comienza la votación.
(Remors) Señores, vamos a
ver.
Resultado: 7 votos a favor, 46 en contra, 33 abstenciones.

Votamos el resto, por favor.
Comienza la
votación.
40 votos a favor, 45 votos en contra, 1 nulo.

Ahora vamos a entrar en el bloque tercero, que
presenta el Grupo Socialista y que ha defendido doña Amparo Marco.
¿Todo entero?
Votamos todo entero.

Comienza la votación.
41 voto a favor, 45 votos
en contra.

Vamos a votar ahora el bloque cuarto, que es el que ha
defendido doña Rebeca Soler Cejudo, en representación del
Grupo Parlamentario Socialista.

Comienza la votación.
Resultado de la
votación: 41 voto a favor, 45 votos en contra.

Ahora vamos a votar el bloque dos, que ha presentado
el Grupo Parlamentario Socialista y que ha defendido la ilustre diputada
doña Carmen Sánchez.

Comienza la votación.
Resultado de la
votación: 41 voto a favor, 45 votos en contra.

Y ahora vamos a votar el bloque quinto, que ha
presentado el Grupo Mixto.

Señora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

President, voldria separar
la 3.
251, 52, 53, 54, 55, 56 i 57.

El senyor president:

Molt bé.

Señor Such, don Antonio.

El senyor Such Botella:

Senyor president, la nostra
separació és la 3.
251, 52, 53 i també la 55 i la 56.

El senyor president:

Vamos a votar primero la
3.
254 i 57.
Comienza la votación.
1 voto a favor, 77 votos en contra
y 8 abstenciones.

Ahora votamos la 3.
251, 52, 53, 55 i 56.
Comienza la
votación.
1 voto a favor, 45 votos en contra y 40 abstenciones.

Y ahora vamos a votar el resto.
Comienza la
votación.
1 voto a favor y 85 votos en contra.

Y ahora vamos a votar la sección 11.
Comienza
la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 45;
votos en contra, 41.
Queda aprobada la sección.

Señores, de momento levantamos el pleno y se
reanudará a las cuatro y media de la tarde.

Quedamos anoche en que votábamos a las ocho.

(Se suspén la sessió a les 14 hores i 42
minuts)

(Es reprén la sessió a les 16 hores i 38
minuts)

Debat i votació del dictamen de la
Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte
de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici
2007 (BOCV número 244).
(Continuació.
) Debat de les esmenes a
les seccions números 12, Agricultura, Pesca i Alimentació;
 secció 14, Territori i Vivenda,  i secció 15,
Turisme

La senyora vicepresidenta primera:

(Inoïble) .
.
.
que correspon al Grup Parlamentari d'Esquerra
Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, i va de la 3.
265 a la 3.
329 i
de la 5.
621 a la 5.
630.

Per a la seua defensa té la paraula la
il·lustre diputada senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyories, bona vesprada.

Benvingut, senyor conseller, i de veritat que estic
satisfeta que en un moment que anem a debatre les esmenes i el projecte de
pressupost d'agricultura que vosté estiga aquí present.
No ho han fet tots els consellers ni totes les conselleres.
Per tant,
benvingut i de veritat mostrar-li la meua satisfacció.

Senyories, el pressupost global de la Conselleria
d'Agricultura per a l'any 2007 posa de manifest que any rere
any perd pes específic respecte al pressupost global de la
Generalitat Valenciana i, per tant, la poca sensibilitat cap a un sector
que està en crisi, i per tant necessita d'una injecció
econòmica en forma de polítiques agràries de joc, de
reconduir la situació actual, fa necessari que fem tots un
esforç perquè travessem, eixe sector estratègic, greus
dificultats.

Prova d'això és que al 2001 el
pressupost de la Conselleria d'Agricultura va representar front al
pressupost global de la Generalitat Valenciana el 4,77%.
Però
després ens veiem que al 2002, encara que amb un creixement,
representa solament sobre l'import total d'eixe pressupost el
4,62; que en el 2003 el 4,52 és el que representa; que al 2004
solament el 4,3; que al 2005 i al 2006 representa el mateix, no té
un increment considerable, sí que puja, però en
relació a la globalitat, al pressupost global la conselleria no
té un increment justificat i representa el 4,10%; i curiosament ara,
per al 2007, tot i en la informació de crescuda d'aquest
pressupost, representa solament sobre l'import total el 3,95%.
En
definitiva, des del 2001 fins aleshores hem perdut o hem tingut una
rebaixada del total o sobre el total equivalent al 17,19%.

Enguany hi ha la novetat que s'ha creat
l'Agència Valenciana de Foment i Garantia Agrària com a
ens independent i gestor del pressupost comunitari i la seua
aplicació al País Valencià.
Per tant, este lleuger
increment del pressupost per al 2007 de la Conselleria d'Agricultura,
incloent la part que li correspon a l'Agència Valenciana,
reiterem, reflectix el poc interés per part de la Generalitat per a
frenar la brutal crisi per la qual estan travessant els llauradors i les
llauradores valencianes.

En este sentit, considere molt greu i realment
perillós per a un sector l'estancament pressupostari, donant
la impressió que s'està tirant ja la tovalla des de la
Conselleria d'Agricultura, amb una clara tendència a buscar la
reconversió silenciosa i gratuïta perquè els llauradors
i ramaders abandonen la seua activitat i així alliberar recursos,
com ara terra i aigua, de cara a altres sectors.
Hui apareix en premsa una
notícia en referència al que estic dient-li, que a més
a més l'han dita les organitzacions agràries més
importants de la nostra comunitat.

A més són uns pressupostos que posen de
manifest l'inici a un any de la seua posada en marxa, del declivi del
programa estrella de l'actual conseller, que era el pla Millorar.
S'enrecorda?
Amb bombo i platerets es va anunciar eixe pla Millorar.
I considere que és la decadència perquè no està
donant el resultat esperat.
Proves són les poques
sol·licituds d'adhesió al cultiu
d'explotació en comú, per exemple; que la renda dels
productors no es recupere o que s'estan posant en marxa mesures no
contemplades en el mateix pla Millorar.
Com ara, la compra de clementines
per a promoció del suc; o la retirada per a
l'alimentació animal, posant de manifest la falta de
política ni d'objectius clars de cap on ha d'anar el
sector.
I sembla, per tant, que estan posant mesures a la desesperada.

Entenem que la Conselleria d'Agricultura
té la responsabilitat d'establir una política
agrària valenciana adaptada a les nostres necessitats.
No
minimitzant i transcrivint les mesures de la PAC al nostre sector o
limitant-se a la funció assumida com a organisme pagador del Fega,
sinó arbitrant mesures completament pròpies.
Per aquest motiu
és evident la importància que des del Govern Valencià
tinga voluntat política d'establir una línia ascendent
en el pressupost global de la Capa, molt per damunt del que apareix
actualment.

El sector agrari necessita, en termes generales,
més suport econòmic per part d'aquesta
administració per a establir polítiques efectives, donades
les múltiples necessitats que existixen i la crisi en la qual es
troben envoltats els llauradors i ramaders.
Crisi que encara no la veiem
tota, perquè posteriorment, senyor conseller, il·lustre
senyor diputat, també mos vindrà la crisi de la taronja, a la
qual li haurem de fer front.
I si no taronja, per allò que queda
més bonic, la crisi dels cítrics que anem a sofrir els
valencians.

S'han presentat diferents esmenes, concretament
tres, els sectors, diria jo.
Un sector que és el de lletra,
és gramatical, per a incidir en línies
d'actuació que considerem fonamentals que la conselleria
tinguera en compte per poder avançar en polítiques modernes
diferenciades de les actuals, que no resolen res.
Per un altre costat, hem
recuperat moltes de les mesures que han desaparegut i que en la
compareixença que el senyor conseller va tindre per a presentar
aquest pressupost, doncs no va donar contestació a alguna de les
meues preguntes, com on estaven algunes partides que havien desaparegut, i
sí que m'agradaria saber-ho.
I per un altre costat, el
creixement d'algunes partides que nosaltres considerem insuficients i
que és necessari incrementar.

I hi ha una proposta concreta, que jo diria que a
partir d'ara serà una proposta estranya, és una
proposta que ve de les organitzacions agràries, basada en una
assegurança, jo diria que integral, per a fer front a tot
allò que puga garantir la recuperació de les pèrdues
que s'ocasionen en cada moment, però que al mateix temps
garantix que no van a perdre renda agrària.

Sé que per a vostés, i degut a conforme
està transcorrent el debat d'estos pressupostos, és
molt difícil que m'accepten res, perquè vostés
creuen en un tipus de política que no és el mateix que jo
crec.
Però jo crec que en matèria agrària haurien de
fer un esforç, com sempre s'ha fet, tant des de la
comissió, comptant amb acords concrets quan hem presentat moltes
propostes.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Per tant, seria convenient
que tot i no tenint-ho en compte, ja que és el meu últim
pressupost, sí que els pregaria, per favor, que no es deixaren de
costat allò tan important com és eixa assegurança
integral, que mos alliberaria fins i tot d'alguna partida que apareix
per voluntat i perquè vam insistir moltíssim en ella, com era
una partida específica per a poder garantir tot allò que se
destruïra degut a la climatologia actual, i probablement eixa partida
quedaria alliberada per a dedicar-la a altres problemes del sector agrari
valencià i ramader que se pogueren presentar.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Soler.

El senyor Soler Garibo:

Bona vesprada, senyora presidenta.

Senyor conseller.
Senyories.

Senyora Pérez, vosté ha fet
menció.
.
.
Bé, jo en primer lloc vull agrair-li el to.
Vosté ha defensat, com és normal, les seues esmenes i les
seues teories, que algunes les compartim i altres no, com és normal,
però agrair-li el to que ha empleat.
Jo tractaré de ser igual
de correcte que ha sigut vosté.

Vosté parla del pressupost.
És dir, del
gallonet de la tortada sobre el global del pressupost.
I jo he de dir-li
que vosté partix d'una base que no és certa, i que si
el pes del percentatge sobre el total del pressupost va baixant és
perquè les competències d'agricultura les tenim ja
molts anys i hem anat assumint, com és normal, eh, com és
normal, hem anat assumint més competències.
Per tant, el
percentatge, encara que vaja baixant, vosté en este cas el que
hauria de comparar és en termes absoluts i vorà com el
pressupost d'agricultura ha anat pujant any rere any, i des dels
últims anys ha pujat un 17%.
És a dir, més, ha pujat
més que la mitjana del pressupost de la Generalitat.
Per tant,
vosté es donarà compte que això no quadra.
Que perda
percentatge i que puge més que la mitjana, això no quadra.
I
no quadra per això que jo li dic: per les competències que
hem assumit de més.

Vosté parla que la conselleria ha tirat la
tovalla.
Res més lluny de la realitat.
En més esforços
que està fent la conselleria i més imaginació, a
més d'esforços, imaginació, realitats, el pla
Millorar, que vosté diu que no ha causat l'efecte que hauria
de causar.
Bé, tant de bo el pla Millorar haguera pogut resoldre o
una sola cosa poguera resoldre els problemes de l'agricultura
valenciana!
Vosté sap, igual que jo, que els problemes nostres no se
resolen sols des d'ací, sinó una gran part s'han
de resoldre en Brussel·les, tot el tema de preus i de
competència; una altra gran part, com el tema de les assegurances,
s'ha de resoldre també, ha de ficar la seua part el govern
d'Espanya; i sí, des de la Generalitat, la part que mos
correspon vosté estiga tranquil·la que ahí
l'anem a ficar, però que les altres administracions
s'han d'implicar.
Tant de bo, tant de bo, els problemes de
l'agricultura valenciana se pogueren resoldre en una única
solució!
Per desgràcia no és aixina, i ahí hem
d'implicar-mos tots.

Però des de la conselleria, des del Govern
Valencià, sap vosté que l'esforç que s'ha
fet és tremend.
No sols des de la conselleria, sinó del
sector.
Ha sigut tot el sector el que ha col·laborat en elaborar
eixe pla Millorar que està duent-se a la pràctica,
vosté diu que sense ningun resultat i mosatros opinem que sí,
que està molt bé per a començar, que per
començar hi hagen quasi 40 entitats que hagen iniciat allò
del cultiu, l'explotació en comú.
Si és que
afecta a 6.
000 hectàrees, 2.
000 agricultors.
Nosaltres pensem que
és un gran pas, una gran mostra, que després a partir
d'ahí poden seguir molts més agricultors, moltes
més entitats i moltes més hectàrees.

Juntament a això, la campanya «Sabor
Mediterráneo», diga vosté a nivell de promoció,
què més se pot fer?
Una campanya tant important com la
campanya «Sabor Mediterráneo» per anar mentalitzant els
valencians que el millor és el que és nostre i que han de
consumir els productes nostres, no perquè ho diguem mosatros,
sinó perquè són els millors, aixina està
enfocat, i perquè es tenen a la mà.
Ho tenen aixina de
fàcil.
És tan simple com eixir al mercat o la tenda i
se'ls troben, cosa que en altres llocs no poden fer.

Quant a les esmenes, jo també n'he
destacat algunes de les que vosté ha presentat.
Per exemple, les que
presenta sobre R+D+I, eixes ja estan en l'Ivia.
Té suficient
dotació per atendre les ajudes previstes per a realitzar
renovació de la flota, eixes, en les de pesca.
En moltes esmenes
parla vosté de retallar despeses de funcionament.
Mire, eixes de
despeses de funcionament són imprescindibles per al normal
desenrotllament de les tasques d'administració i no se poden
eliminar.

Quant als temes del sector lleter valencià,
és molt xicotet i a més està ben estructurat, per la
qual cosa no es necessiten programes suplementaris d'abandonament de
la producció.
Ja existixen ajudes als nuclis de control de lleter i
no és necessari reforçar-les.

L'apicultura ja té línies
d'ajuda al sector apícola, no sent necessaris
reforçar-les també.

En ramaderia ja existix una línia
d'ajudes al trasllat de granges.
Sap vosté que s'ha
apostat fort des de la conselleria per traure les granges dels pobles.
Hi
ha un gran avanç per al benestar de les persones dels pobles i per
al benestar animal i per al ramader.
Per tant, ahí s'ha
apostat fort i s'han ficat suficients diners perquè les
granges se puguen traure dels pobles.

No se pot eliminar despeses en la línia
d'ajudes per als programes de qualitat sanitària, productiva,
recuperació de races i recollida de residus, etcètera.

Parla vosté de la satsuma en alguna esmena.
Mire, no està justificada la restricció de
l'àmbit de l'ajuda que se proposa.
L'import de la
línia que es proposa disminuir està ajustat a les necessitats
del compliment dels objectius del programa.

Quant a assessorament, és una actuació
que ha d'estar inclosa en el Pla de densenrotllament rural 2007-2013,
i que conforme al mateix es farà des de l'Agència
Valenciana de Foment i Garantia quant a organisme pagador, sense perjudici
d'altres línies que també inclouen està
finalitat, com la de Atrias o la de cultiu en comú.
L'import
de la línia que se proposa disminuir està ajustat a les
necessitats del compliment dels objectius del programa.

De l'arròs.
Com a mesura agroambiental
està integrada en el Pla de desenrotllament rural 2007-2013 i per
tant es desenrotllarà per l'Agència Valenciana de
Foment i Garantia Agrària com a organisme pagador.

El vi.
Esta proposta està integrada en el pla
Millorar i en la qual existix una taula de raïm de taula i on
s'aborden les qüestions fitosanitàries.
A tal efecte
existeixen mesures en la conselleria.

Quant a assegurances, que ha parlat vosté,
sense perjudici dels treballs de les millores de les assegurances que
s'estan fent en Enesa, no es considera que existisca en
l'actualitat una opció asseguradora com la que es proposa.
L'import de la línia que se proposa disminuir està
ajustat a les necessitats de compliment dels objectius del programa.
Davant
situacions de catàstrofes, que vosté deia, cal actuar
d'una forma homogènia per atendre els perjudicis ocasionats,
atendre tots els que complixen els requisits establerts sense
discriminació.

Quant a preus, els preus dels contractes corresponen a
les parts.
No és possible des de l'administració
garantir els preus.
I no és possible coordinar les ajudes ja que es
prioritzen els productes valencians i ja existix la figura de qualitat
Comité d'Agricultura Ecològica de la Comunitat
Valenciana.

Quant a obligatorietat i aplicació de la
Unió Europea, això és de caixó, senyora
Pérez, la normativa europea és d'obligat compliment.
També, quant a la certificació de l'agricultura
ecològica, el pressupost ja cobrix les expectatives a què ens
enfrontem.

El cens.
Ja existix, i vosté ho sap, una
línia d'actuació, la 222, que precisament proposa crear
una base de dades única per a totes les línies d'ajudes
agràries de la comunitat.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, vaja finalitzant.

El senyor Soler Garibo:

Sí, finalitze,
senyora presidenta.

Quant a nous mercats no és esta una
línia d'actuació pròpia d'este programa.
Correspon a un altre programa al que vosté presenta.

Per tant, jo pense que les esmenes que vosté ha
presentat, agrair-li el seu esforç i agrair-li que les haja
presentades i el que ha treballat, però considerem, des de la nostra
humilitat, que no vénen a aportar res nou.
Per tant, es veiem amb
l'obligació de rebutjar-les.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula, per a rèplica, la
il·lustre diputada senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

M'esperaré que
el senyor Soler aplegue al seu escó.

Gràcies, presidenta.

Senyor Soler, en la seua explicació no puc dir
que jo discrepe al cent per cent, però sí discrepe, per
això he fet l'entrada inicial que he fet quant a la
situació de l'agricultura.
És de veritat que el que
vosté exposa i el que jo expose significa que la botella pot estar
mig buida o mig plena.
Vosté la veu mig plena i jo la veig mig
buida.
Per què?
Perquè l'agricultura és el
parent pobre de tots.
L'agricultura és el parent pobre.
Això no significa que aquells membres que ens dediquem a tindre la
responsabilitat de tota la política institucional agrària no
ens ho creguem i donem els passos necessaris, però així
és la cosa.
I jo no em desdic que efectivament sobre el muntant
total d'un pressupost en la situació de crisis que té
l'agricultura no s'ha donat el suport necessari.

Jo em preguntaria algunes coses, com per exemple, on
està dintre el pressupost eixa promesa?
I per què el retall
de les polítiques en referència a les dones agricultores i
ramaderes, fonamental per a potenciar les comarques de l'interior?

Després el tema de les assegurances, senyor
Soler, el tema de les assegurances que ja he dit, jo pense que ha estat una
de les propostes jo diria que més significatives o la més
significativa del pressupost i que això donarà i que
així vostés continuaran en els propers pressupostos a
discutir sobre aquestes.
Però que seria molt considerable que es
tinguera en compte.

Vosté m'ha parlat de
l'explotació en comú.
I jo també li vull parlar
de l'explotació en comú.
Això formava part del
foment i garantia agrària.
En este programa i en la resta de
programes del Capa destaca la desaparició de les línies
471.
9000 i la 019.
300, que és la que parla de les explotacions en
comú destinades a pal·liar el minifundisme.
Jo crec, i
això ho vaig deixar palés en la comissió quan va
comparéixer el senyor conseller Cotino, vaig preguntar fins i tot on
estava, perquè, lògicament, pensava que era impossible que
desapareguera i que estaria en algun lloc situada.
No vaig tindre
contestació.
I vaig dir: si no tinc contestació vaig a
suposar que aquest pressupost és en una part irreal, perquè
està molt vetlat.

Però podríem parlar també
d'investigacions i tecnologia agrària, la línia
N387787106, millora de la sanitat vegetal, que ha tingut una retallada des
de l'any 2004 del 31%.
I que en 2005, 2006 i ara la previsió
de 2007 no ha tingut ningun creixement.
I podem parlar-ne de bastant
més.
Del desenvolupament i la millora ramadera, conforme està
tota la situació de la ramaderia a la zona de Castelló, on
s'havia de tindre molt en compte les cèlebres casetes, que
és un projecte del qual els seus usuaris, per als cadàvers
del bestiar, estan molt contents.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, finalitze, per
favor.

La senyora Pérez i Martí:

.
.
.
i deuríem
d'estudiar si és possible -perdó, gràcies,
senyora presidenta-, deuríem d'estudiar si és
possible traslladar a altres zones eixa situació que allí
tenen, i que a més és positiva, i la qual hauríem
d'aprofundir i hauríem de subvencionar més fermament.

De totes formes, senyor Soler, com sempre, estic
convençuda que tot el que hui no m'aproven, a partir de la
legislatura que ve vostés ho tindran en compte en els pressupostos
com han vingut fent fins ara.
I moltes gràcies, també, pel
seu to.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltísimes
gràcies, senyora Pérez.

Té la paraula el senyor Soler.

El senyor Soler Garibo:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyories.

Senyora Pérez, mire, per a nosaltres
l'agricultura no és el parent pobre, ja li ho ha explicat
abans i li he demostrat per què.
Les coses que s'estan fent ja
li dic que a la millor no tenen l'eficàcia que tots
volguérem que tingueren, però nosaltres estem
convençuts que de la nostra part estem ficant tot el que poden.
Ja
volguérem, eixa sensibilitat que tenim nosaltres, ja
volguérem veure-la en el govern d'Espanya i veure-la
també a Brussel·les, sobretot a Brussel·les que
és on vosté sap que es prenen les grans decisions que ens
afecten.
Perquè al final allò fonamental, i crec que ho ha
dit vosté alguna vegada, allò fonamental és el preu.
Perquè ací el problema es pot reduir a 20, 25 o 30
cèntims per quilo.
Si li fiquem als productes agraris 20 o 30
cèntims per quilo més, els problemes de l'agricultura
han desaparegut, s'han solucionat tots.
I ahí, per
desgràcia, podem actuar poquet sobre preus.
Per tant, reflexione
vosté sobre això i vorà com si augmentem 30
cèntims per quilo de tots els productes, vorà com els
problemes estan solucionats.
I vaja a buscar la font i vorà on es
pot solucionar açò dels 30 cèntims per quilo.

Quant als retalls al pressupost, això val per a
tot el que ha dit.
Pressupostar és prioritzar, no és la carta
dels Reis Mags.
Cal pressupostar i diners hi ha els que hi ha i cal
prioritzar.
Però es prioritza en funció de la necessitat i en
funció de l'experiència d'anys anteriors.
Algunes
partides que anys anteriors s'han gastat poquet o s'han quedat
diners, lògicament, es retallen.
Per tant, és pràctica
habitual en el pressupost que unes partides pugen i altres baixen.

Mire, no es preocupe, en el cas de
l'explotació o el cultiu en comú, no es preocupe que
per a això hi hauran els diners que facen falta, per a això
hi ha mecanismes.
No es preocupe que fins ara, fins ara tots els qui ho han
demanat han sigut atesos i tant de bo ho demane més gent, que si ho
demana més gent seran atesos.
No hi ha cap problema pressupostari
per atendre l'explotació en comú o el cultiu en
comú.

Quant als usuaris de les casetes de Castelló,
estan satisfets amb les solucions que els han donat, estan satisfets amb
les solucions que els han donat des de la conselleria.
Per tant, ahí
cal deixar passar el temps i la solució està aplegant
d'un dia per a un altre.
Per tant, ahí tampoc veig jo cap de
problema.

I el que parlava vosté de la pròxima
legislatura, vosté ja pareix ser que sap que el seu futur
polític no està ací, està en el seu poble.
Jo
també sé que el meu futur polític en el meu poble
també el tinc garantit si Déu vol i ací tampoc ho
sé.
Per tant, ha sigut un plaer tot el que he debatut jo amb
vosté de pressupost en esta legislatura i la que ve, si no podem
debatre, que ens vaja bé en altres llocs.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputat.

Anem a passar al següent bloc, que correspon a la
secció 12, és el bloc número dos, del Grup
Parlamentari Socialista, les esmenes de la 3.
330 a la 3.
434.

Per a la seua defensa, té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyories.

Senyor conseller, em van a permetre que dedique les
primeres paraules a desitjar-li a l'amic i company Joan Brusca,
secretari general de la Unió de Llauradors, una recuperació
ràpida.
El món del camp necessita de la seua força i
del seu compromís.
Esperem que es recupere ràpidament.

Senyories, el Partit Popular està governant
onze anys i durant aquest temps ha disposat de tots els recursos que la
Unió Europea ha destinat per a la Comunitat Valenciana per ser
objectiu 1.
I no han sigut capaços, vostés no han sigut
capaços de solucionar els problemes de les comarques de
l'interior i del medi rural.

La Comunitat Valenciana era objectiu 1 en l'any
2000, perquè els nivells de renda de les zones rurals permetien
calcular la renda valenciana de forma que estiguera per baix del 75% de la
mitjana europea.
I el Partit Popular, en lloc d'utilitzar eixos fons
per a millorar i equilibrar els problemes rurals, s'ha dedicat a
gastar-se'ls en grans esdeveniments i a no solucionar els problemes
dels hòmens i dones del camp.

Durant el període 2000-2006, el govern del
Partit Popular ha sigut incapaç de preparar les comarques de
l'interior i del medi rural perquè, com ja es veia vindre, a
partir de 2007 tinguera una reducció de fons europeus perquè
deixàvem de ser objectiu 1.

Així és com el tripartit del Partit
Popular, Camps, Zaplana, Fabra, com sempre, per amagar la seua
incompetència, busquen culpables.
I, com no, el culpable és
Zapatero.
Ara tenen l'atreviment de dir-los als destinataris dels
fons europeus, o siga els llauradors, que el govern va a reduir les ajudes
destinades al desenvolupament rural.

Però açò, i vostés ho
saben, és cert perquè en l'any 2000 el govern del
senyor Aznar destinà per a la Comunitat Valenciana a desenvolupament
rural 127,4 milions d'euros per a tot el període 2000-2006 i
la resta de fons venien d'Europa i el Partit Popular en la Comunitat
en ficà uns altres 127,4 milions.
Aleshores al Partit Popular els
paregué suficient i no protestaren ni s'alçaren en
armes, com estan fent-ho ara, contra el govern del senyor Aznar.
I ja
sabien que en l'any 2007 deixàvem de ser objectiu 1.

El govern del president Zapatero, en eixe repartiment
que vostés diuen que ha sigut desastrós, ha destinat per a la
Comunitat Valenciana 210,75 milions d'euros, pràcticament el
doble del que va destinar el senyor Aznar per a la Comunitat Valenciana, ha
invertit el doble que en l'any 2000 destinà el senyor Aznar.
I
la reducció respecte a 2000-2006 és l'esperada per
deixar de ser objectiu 1.
I esta reducció haguera sigut major, i
vostés ho saben, haguera sigut major si el govern del senyor
president Zapatero no haguera duplicat els fons que en el seu dia va
destinar el senyor Aznar a València.

Com siga, perquè així ja ha eixit en la
comissió, ara vostés eixiran i amb una actitud plorona i de
deslleialtat institucional, perquè això sí que ho
saben fer, trauran aquest tema.
I per tant els anime que siguen valents i,
tal com han anunciat, denuncien el Govern de la nació.
Perquè, senyor conseller, així tots els valencians i
valencianes s'adonaran que el govern del senyor Zapatero ha posat el
doble, el doble del que va a posar els senyor Aznar i els valencians saben
que els diners que va posar Europa aleshores, en la seua ineficàcia
i per haver-los malgastat en altres coses que no eren les que provaren que
estiguen per baix del 75% de la renda europea, no han servit per a millorar
les condicions de vida per als qui anava destinat.

El resultat de la seua incompetència, dels seus
dotze anys de pressupostos allunyats de les necessitats dels hòmens
i dones del camp, és el despoblament de 74 nuclis rurals i 82 que
tenen en este moment menys de cinc habitants.
Si en el món rural han
sigut incapaços de frenar el despoblament, en la producció
agrària el Consell que presidix el senyor Camps té el trist
rècord sobre la seua gestió de tindre les quatre pitjor
campanyes de preu de tota la història de la citricultura valenciana.
I la seua incompetència, una vegada més, la manifesten, com
no podia ser d'una altra manera, donant la culpa als altres, en lloc
de presentar uns pressupostos diferents per a pal·liar una
situació que és fruit del final del cicle polític del
tripartit Popular.

Estos dies la defensa dels seus pressupostos la fan
intentant desqualificar les aportacions que fa l'oposició amb
arguments tan puerils, i que calcule que es tornaran a repetir, com que
sempre presentem les mateixes esmenes any darrere d'any.
Sense
preguntar-se què fem mal en la nostra proposta de pressupostos que
després de dotze anys governant han desaparegut el 55% de tots els
llauradors de la Comunitat Valenciana, amb percentatges d'actius per
baix de la mitjana europea i han abandonat, des de 1995 fins avui,
més de 8.
000 joves que s'havien incorporat al camp
valencià.
Si vostés hagueren fet cas a les reiterades esmenes
que estem fent, si hagueren actuat sobre els principals problemes del camp
valencià, condicionant totes les ajudes i programes a la finalitat
d'acabar amb la parcel·lació en lloc de fer
clientelisme amb les subvencions, una altra situació tindrien els
hòmens i dones que viuen de l'agricultura i ramaderia.

L'altra afirmació que utilitzen per a
exculpar la seua incompetència és justificar la mala
situació dels llauradors, donant-los la culpa en la mida en
què han participat en les taules sectorials i que el resultat del
pla Millorar és conseqüència de les seues aportacions.
El que no diuen vostés, el que no han dit mai vostés
és que una cosa és opinar en les taules i una altra és
que els facen cas de les seues aportacions.
I ahí sí que ni
punyeter cas del que han plantejat.

El sector cooperatiu, organitzacions agràries i
comerç privat els digueren bàsicament tres coses.
Primer, fan
falta diners, 60 milions d'euros cada any, durant deu anys.
Vostés en 2004 ficaren 600.
000 euros, ni tan sols un milió;
en 2005, 6 milions; en 2006 diuen, senyories, que ficaven 22 i dic
«diuen» perquè són la suma d'altres
partides que abans existien amb un altre nom i que ara es diu Millorar, que
no són per pal·liar el minifundisme i la
parcel·lació.

Ara s'estranya el senyor Cotino, el senyor
conseller, que tan sols hi hagen dos peticions per a fer explotació
comuna, dos peticions per a fer explotació en comú que, en el
cas que es facen, afectaran 200 hectàrees de les més de
800.
000 cultivades en la Comunitat Valenciana.
A este pas faran falta de
l'ordre de 500 anys per a millorar les estructures productives
valencianes.

I, per favor, no isquen ara ací a dir que les
demandes de peticions que tenen per a millorar les estructures, com ja ho
ha dit, afecten a 6.
000 hectàrees i 2.
000 llauradors, perquè
en el millor dels casos a estos els aplegaran les ajudes per al cultiu en
comú, però no per a l'explotació en comú,
que no explotació en comú i que en res millorarà la
parcel·lació del camp valencià, en res, al contrari,
la consolidarà havent malbaratat una vegada més els recursos
de tots.

En segon lloc, el sector va dir que condicionaren
totes les ajudes al principal problema.
El tercer ens va dir que el
principal problema que tenen són els preus i que calia fer una
assegurança de renda, i ho han de fer.

I, mire, per acabar, senyora presidenta, si hi ha un
sector on el fracàs de les polítiques aplicades pel Partit
Popular en estos dotze últims anys ha sigut més
estrepitós ha sigut en el sector agrari valencià.
Este
és l'ànim manifestat avui, 20 de desembre, per les
organitzacions majoritàries del camp.
Cristóbal Aguado,
president d'AVA, «arrancó el balance del ejercicio
agrícola sin paliativos: la situación del campo es
desesperante».
I seguix: «Un 35% de la superficie
citrícola podría desaparecer el año que viene o
sostenerse exclusivamente para mantener el campo».

Senyories, vostés passaran com els qui han
liquidat el camp valencià.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor diputat.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señora
presidenta.

Señor conseller.

Señor Lozano, voy a hablar de los presupuestos
de este año, de aquí, de la Comunidad Valenciana, de la
Generalitat Valenciana, si usted me lo permite, ya que usted no ha hablado
en sus enmiendas.
Me permitirá decir que demuestre la
preocupación del Partido Popular, y usted lo sabe, por la
agricultura, ganadería y la pesca valenciana.
Contamos, para el
próximo ejercicio, con 508 millones de euros.
Son unos presupuestos,
señor Lozano, que dan respuesta a la principal preocupación
del sector y a la suya también, que es la escasez de agua,
señor Lozano, la sequía.
Para ello, para el próximo
ejercicio la Conselleria de Agricultura destinará 85 millones de
euros para infraestructuras de agua y caminos rurales, además de los
55 millones de euros para las obras del Canal Bajo Algar y la margen
derecha del Vinalopó, como consecuencia del cambio del trazado del
transvase Júcar-Vinalopó.

Otro de los problemas que afectan a nuestros campos es
el minifundismo y la parcelación.
Y para ello, señor Lozano,
se van a dedicar 31 millones de euros para la puesta en marcha de un plan
de cultivo en común, diseñado por 38 asociaciones de la
Comunidad Valenciana; un plan que afectará a 6.
000 hectáreas
y a más de 2.
000 agricultores.
31 millones de euros para
inversiones, ayudas ambientales y servicios de asistencia técnica.
Si por usted fuera, señor Lozano, solamente se dedicarían, se
lo voy a decir porque tengo aquí su enmienda, 600.
000 euros, frente
a 31 millones de euros que destina la Generalitat Valenciana.
Esa es su
alternativa, señor Lozano.

Otro de los programas en los que se ve la
preocupación del Gobierno Valenciano por el sector ganadero es el
programa de la ganadería, que cuenta con 27,5 millones de euros; 8,1
millones de euros para la mejora y modernización de nuestras
explotaciones ganaderas, para que nuestras granjas sean más
rentables, más limpias, más productivas y más
respetuosas con el medio ambiente.

Queremos seguir siendo referencia a nivel mundial en
investigación agraria y por eso destinamos 53 millones de euros en
I+D+I, para financiar los proyectos del Ivia, de la Fundación
Agroaliment, de nuestras universidades, de nuestras cooperativas y para
construir, como no, nuevos centros, que serán también de
referencia, de investigación, como la nueva estación
enológica de Requena.

Por otro lado, nos parece fundamental promocionar los
productos de nuestra tierra.
Y para ello vamos a dedicar 60 millones de
euros, 60 millones de euros para promocionar los productos de calidad de
nuestra tierra.

Y como estamos, señor Lozano, en el principal
debate del año, en el debate de los presupuestos, me gustaría
saber, ya que usted también ha hecho referencia aquí en esta
tribuna a ello, ante su falta de alternativa, ante la falta de alternativa
del Partido Socialista a los presupuestos de la Generalitat Valenciana en
las enmiendas que ustedes han plantado, le lanzaré una pregunta con
respecto a los presupuestos.
Con respecto a los fondos Feder para la
Comunidad Valenciana ¿están ustedes, señor Lozano, de
acuerdo con el reparto que ha hecho el gobierno socialista?
¿Ustedes, como valencianos, están de acuerdo en que el
ministerio nos haya hecho un recorte del 50%?
¿Está usted de
acuerdo con haber perdido 100.
000 millones de las antiguas pesetas ó
600,4 millones de euros?
¿Está usted de acuerdo, señor
Lozano, con que en la Comunidad Valenciana se recorte el 60% de los fondos
Feder, mientras que a otras comunidades autónomas se les ha
incrementado en un 20%?
¿Está usted de acuerdo en ese reparto
en que no se ha consultado con la autonomía de la Comunidad
Valenciana, no se ha consultado con este gobierno en hacer ese reparto?
En
definitiva, señor Lozano, ¿está usted de acuerdo, como
valenciano, como representante de los agricultores valencianos, en que se
disminuyan los recursos para la incorporación de los jóvenes
al campo, para la modernización de las explotaciones agrarias, para
las zonas desfavorecidas y las buenas prácticas agroambientales?

Se lo pregunto, señoría, porque el
Partido Popular no está de acuerdo con este reparto.
Por supuesto
que no está de acuerdo.
Se lo digo, porque nosotros no nos vamos a
conformar y estamos ya trabajando para que el gobierno de José Luis
Rodríguez Zapatero recapacite.
Estamos trabajando con los
representantes de las organizaciones agrarias, con la federación de
cooperativas agrarias.
Y, además, el conseller va a solicitar una
comparecencia, a petición propia, en estas Cortes para explicar ese
reparto nada consensuado, ni nada consultado con el Gobierno Valenciano.
Porque consideramos, señoría, inadmisible que se produzca ese
recorte del 50% por parte del Gobierno central, pasando de destinar, en el
período del señor Aznar, ya que usted ha dado sus datos, 419
millones de euros y ahora destinar 210 millones de euros.
Y porque
además, señoría, de ese recorte del 50% de los fondos
del Gobierno central nos han reducido un 67% de fondos europeos.
Y no lo
podemos consentir, como representantes de los agricultores valencianos no
lo podemos consentir, señoría.

Señor Lozano, con sus enmiendas, con su falta
de alternativa y cada vez que ustedes votan en contra de los intereses de
los valencianos en estas Cortes, en contra de la llegada del agua a nuestra
comunidad, desde luego, señorías, no les están
haciendo ningún favor a los ciudadanos a los que usted representa y
a los que le han dado la confianza de ocupar un escaño en la
cámara, en esta cámara de representación.

Y aunque usted no lo haya hecho,
señoría, yo, por respeto a usted y a su trabajo, vayamos a
hablar de alguna de sus enmiendas, señoría.
Ustedes siempre,
siempre hablan de elecciones al campo.
Bien, señoría, hagamos
un proyecto de ley de elecciones al campo.
¿Usted por qué no
propone aquí, en estas Cortes, una proposición de ley de su
grupo parlamentario?
Porque sabe perfectamente (remors) que el sector no está de acuerdo, lo sabe usted
perfectamente y por eso no se atreve a presentarla en esta legislatura;
usted no la ha presentado, señor Lozano.

¿Y por qué?
¿Y por qué se
niega usted con sus enmiendas y votando en contra de la ley de
acompañamiento a que las denominaciones de origen o los consejos
reguladores gocen de entidad jurídica?
¿Por qué,
señor Lozano?
¡Tanta democracia que quieren ustedes y tanta
representación del campo valenciano!

No dedican ni una sola de sus enmiendas a solicitar
más recursos económicos para invertir en infraestructuras
para agua.
¿Eso qué significa, señor Lozano?
¿Que lo estamos haciendo bien?
¿Que lo estamos haciendo bien,
señor Lozano?
¿Que no se puede invertir más en agua
que lo que hace este gobierno?
Porque usted no ha presentado ni una sola
enmienda.
Para serle más clara: ha presentado una sola para el
ahorro de agua.

600.
000, 600.
000 euros.
Eso es lo que usted quiere
dedicar para ahorrar agua en esta comunidad.
Y después, si el tiempo
me lo permite, le diré lo que estamos dedicando en este momento,
señor Lozano.

Mire, menos mal, menos mal que a usted no se le ha
ocurrido volver a repetir lo que dijo en el debate en los pasados
presupuestos en comisión, que dijo que nuestros agricultores no
necesitaban agua, señoría.
Es lo que dijo usted el año
pasado.
Menos mal que no se le ocurrió decirlo.
Se lo digo por si se
le ocurre decirlo en la réplica, señor Lozano.
No lo vuelva a
repetir, no lo vuelva a repetir.

Mire, señor Lozano, le voy a dar algunos datos.
Que yo sé que a usted a lo mejor no le gustan los datos que da este
gobierno o los datos que puede dar esta diputada.
Pero, mire, le voy a dar
unos datos del INE, que no es nada sospechoso para usted, señor
Lozano.
Le voy a decir una cosa, señor Lozano, en los últimos
cinco años, según el INE, ¿sabe cuánto hemos
ahorrado en agua en la Comunidad Valenciana?
(Remors) ¿Lo sabe usted?
Ha pasado de consumir el 80% al 65,5%
en los últimos cinco años.
Para que usted, usted tenga que
aguantar y yo tenga que aguantar que venga aquí la señora
Narbona a llamarnos derrochadores, señor Lozano.
(Remors) Para que usted tenga que
aguantar eso, y yo también, señor Lozano.
(La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)

Mire, mire, señor Lozano.
Mire, señor
Lozano, (remors) hemos
ahorrado en estos cinco últimos años lo que demandamos para
nuestra comunidad, los hectómetros cúbicos que demandamos
para nuestra comunidad, porque es de ley.
Yo le rogaría a usted que
con su talante, con su buen hacer y con su buen criterio, señor
Lozano, tenga la amabilidad de venir con nosotros a defender a los
valencianos.

Gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyora Marcos.

Per a rèplica, demana la paraula el senyor
Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyora
presidenta.

Jo comprenc perfectament a la seua presidenta el que
m'està dient, però la veritat és que sóc
un poc fadrí i me toca estar molt acatxat.
Gràcies, senyora
presidenta.

Bé, senyora Verònica, vosté se
coneix que té poca memòria perquè la llei ja la
presentàrem i ni tant sols la poguérem discutir,
perquè vostés no volgueren, eh, tinguen-ho vostés en
compte.

Segon.
S'han perdut sis anys de gestió
dels fons europeus.
I jo li preguntaria: està vosté
d'acord?
(Veus) Està vosté d'acord que s'hagen perdut?
Perquè, mire vosté, si hagueren sigut vostés tan
eficaços en els fons europeus com han sigut organitzant la
benvinguda del papa (aplaudiments) una altra història mos correria.
(Aplaudiments)

Me van a perdonar que he canviat els papers i
me'ls he deixat.
.
.
(Remors) (La senyora vicepresidenta
colpeja amb la maceta)

Senyories.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Podem continuar el ple o
no?

Sí, senyories, perquè.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Jo estic tranquil.

La senyora vicepresidenta primera:

Sí, per favor, per
favor.
Sí, el senyor Lozano s'ha deixat els papers, els ha
agarrat, va a continuar.
Silenci per favor!
Perquè és el que
necessita el senyor Lozano per a poder seguir.
Per favor!
Moltes
gràcies!

Sí, diga, què.
.
.
(Remors)

El senyor Lozano i Pastor:

Miren, senyories.
.
.
(Remors)

La senyora vicepresidenta primera:

Ai, per favor.
.
.
A vore.
.
.
Un moment, un moment.
Un moment, senyor Maluenda.
Un moment, senyor
Maluenda, que no puc donar-li la paraula que se n'ha anat.
És
que no puc!
No puc!
Un moment!

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyora
presidenta.

Miren, ja en comissió els ho vaig comentar,
però jo crec que l'aigua mereix un capítol a part per
la preocupació que vostés diuen tindre i que no vegem
reflectit en el pressupost.

Per al Partit Popular el pressupost, i per suposat per
al senyor Cotino, tots els mals, com he dit abans, vénen de Madrid,
o siga del president Zapatero.
I vostés, segons Canal 9, pel que es
veu l'únic que donen són caramels i peladilles.
Per
això vaig a detallar-los totes les inversions, que ja ho vaig fer
aquell dia, però jo crec que és bo que la cambra ho
sàpia, el que el Govern de la nació sols en regadiu ha fet en
la Comunitat Valenciana.

La realitat és que el Ministeri
d'Agricultura, Pesca i Alimentació del govern del senyor
Zapatero ha ficat en els últims dos anys la modernització de
regadius de 65.
000 fanecades a la província de Castelló, amb
un pressupost de 45 milions d'euros i més de 9.
000 regants
beneficiats.
A València han sigut 136.
000 fanecades, amb una despesa
de 56 milions d'euros i 14.
600 regants beneficiats.
I a Alacant
s'han millorat 156.
000 fanecades amb una inversió de 78
milions i 12.
000 regants beneficiats.

Resumint-ho, senyories, la inversió en la
Comunitat Valenciana ha sigut de 179 milions d'euros, 357.
000
fanecades i 35.
600 regants beneficiats.
Però a més el Govern
ha elaborat un pla de xoc de modernització de regadius per al
conjunt de l'Estat amb més de 1.
000 milions d'euros,
dels quals el 20% se destinaran a la Comunitat Valenciana.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, descomptant-li el
temps que ha perdut en baixar i pujar, eh, se li ha acabat el temps.
Per
tant, pregue que finalitze.

Moltes gràcies.

El senyor Lozano i Pastor:

Acabe, senyora president.

El que vinc a dir és que hem ficat des de
Madrid quatre vegades més que vostés ací a la
comunitat.
El Govern central, 100 milions; vostés, 26.

I mire, i acabe dient-los que vosté, el senyor
Camps, serà l'enterrador de l'agricultura valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Senyora Marcos, té vosté la paraula.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señora
presidenta.
(La senyora vicepresidenta colpeja
amb la maceta)

Mire, señor Lozano, lo cierto es que todas esas
obras yo ya las conocía, las conocía.
(Remors) ¡Claro que las
conocía!
Ustedes ahora las están ejecutando.
Pero es que las
hizo el señor Aznar.
¿Cómo no las voy a conocer,
señor Lozano?
(Aplaudiments) ¿Cómo no las voy a conocer?

No hace falta que se repita usted tanto, señor
Lozano.
Mire le voy a.
.
.
Si usted, si usted quiere hablar de
gestión, si usted quiere hablar de temas pasados, yo le voy a decir,
yo le voy a decir que a mí no me gusta mucho hablar del pasado y me
gusta hablar del futuro.
(Remors) Pero mire, señor Lozano, ya que usted, ya que usted
quiere hacer un poquito de memoria, yo le voy a decir.
Ustedes derogaron el
trasvase del Ebro nada más llegar al gobierno central.
Ustedes
siempre nos acusan aquí de reivindicar y le diré por
qué nosotros siempre decimos que el Psoe nos trata como una
comunidad de segunda.
Y le diré por qué, y se lo voy a decir
con datos, señor Lozano.
Porque sí que nos están
tratando como una comunidad de segunda.
Y usted, como representante de los
valencianos, no tendría que consentirlo, no tendría que
consentirlo, señor Lozano.
(Remors)

Mire, señor Lozano, señor Lozano,
mientras nosotros estábamos ahorrando con respecto al año
anterior, después.
.
.
Perdone, señora presidenta, le pido
amparo, porque es que no puedo ni hablar.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Por favor,
señorías, vamos a dejar que intervenga la señora
Marcos, por favor, porque es su intervención.
Si son tan amables.
Igual que cuando es la de otro también me gustaría que se
dejara, igual por un lado que por el otro.
Se lo agradezco a todos de
verdad.

Vamos a continuar porque todos querremos acabar el
pleno en el momento oportuno, y al paso que vamos no lo vamos a conseguir.
Por lo tanto, gracias, y siga, señora Marcos, por favor.

La senyora Marcos Puig:

Bien, le diré,
señor Lozano, porque nosotros no hacemos nada más que
reivindicar esa agua del Ebro.
Lo hacemos porque nos lo merecemos y porque
hemos sido ejemplo a seguir en ahorro de agua y en inversión en esta
comunidad en ahorro de agua, señor Lozano.

Mientras ustedes hacían ese
«decretazo» de eliminación de agua para la Comunidad
Valenciana, nosotros ya habíamos ahorrado en ese año 83
hectómetros cúbicos.
Y las comunidades autónomas a las
que ustedes querían complacer, quizá, a lo mejor, el
señor Zapatero quería tener un gesto hacia esas comunidades
autónomas, como son Cataluña, Aragón o Castilla-La
Mancha, habían desperdiciado 317 hectómetros cúbicos,
señor Lozano.

Yo creo que nos corresponde por ley.
Yo creo que nos
corresponde porque nosotros hemos sido los principales ahorradores de agua,
aunque su señora Narbona se empeñe en venir aquí a
insultarnos y a llamarnos derrochadores (la
senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta),
señor Lozano.

A pesar de eso, señor Lozano, decirle que este
gobierno sí que ha invertido en riego localizado: el 71% de la
superficie de Alicante, el 67 de Castellón y el 68 de Valencia.
1.
334 millones de euros en modernización de regadíos ha
realizado el Partido Popular frente a 290 millones del Partido Socialista,
señor Lozano; frente a 290, 1.
334 millones.

2.
200 millones de euros en depuración.
11
millones de euros para medidas urgentes.
71 pozos y construcción de
silos.

Mire, señor Lozano, le voy a decir una cosa.
Yo
quiero ser muy respetuosa en esta tribuna, señor Lozano, pero le voy
a decir tres calificativos para el gobierno del señor
Rodríguez Zapatero para la agricultura valenciana, tres
calificativos:

Rancio.
Rancio en primer lugar, por criticar a los
agricultores llamándolos derrochadores.

Dos.
Retrógrado (la
senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta).
Retrógrado, porque año tras año siguen ustedes
presentando las mismas enmiendas en esta tribuna.
¿Y sabe por
qué también es retrógrado?
Porque fomenta que otras
comunidades autónomas quieran ganar más derechos que la
nuestra por temas históricos, retrógrados y pasados,
señor Lozano.

Y sectario.
Sectario por supuesto que sí.
Y
usted lo sabe, porque nos niegan el agua y nos tratan como a ciudadanos de
segunda.
Y ya le he dicho que apelan ustedes a memorias históricas
para tener más beneficios.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Vaja finalitzant.

La senyora Marcos Puig:

.
.
.
que otras comunidades
autónomas.
Y nosotros queremos un gobierno de España que no
sea sectario, queremos un gobierno de España que nos trate
exactamente igual que a otras comunidades autónomas.
(Aplaudiments)

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyora Marcos.

Anem a passar a l'altre bloc.
Bloc número
3, que correspon al Grup Mixt, de l'esmena 3.
435 a 3.
445.

Té la paraula el senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, presidenta.

No res, este bloc d'esmenes versen sobre la
preocupació (la senyora vicepresidenta
colpeja amb la maceta) que tenim sobre la
situació real i concreta actual sobre el sector pesquer i
agrícola, especialment sobre els preus i sobre l'estructura de
control d'ells, sobre el seu desenrotllament, sobre les condicions
laborals dels treballadors, sobre els regadius i la política
hídrica, sobre investigació i sobretot el que sí en
este sector, com en tants altres, el que sí que mos agradaria
és que no passara que unos por otros y
la casa sin barrer.
Perquè
l'agricultura i la pesca el que necessita són solucions reals
i que no se gaste com una arma arrojadiza d'uns contra els altres.
I sobretot perquè
l'agricultura per si mateixa té suficients problemes com
perquè sense voler a la millor moltes vegades se li'n creen
d'altres addicionals.
Eixa és la breu exposició del que
hi ha ahí.

Res més i gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Anem a passar a la secció número 14, amb
el primer bloc d'esmenes, que correspon al Grup Parlamentari
Socialista, de la 3.
452 a la 3.
564 i de la 3.
565 a la 3.
567.

Té la paraula per a la seua defensa
l'il·lustre diputat senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyora
presidenta.

Abans de res anem a analitzar breument el que
és el programa 431.
20, que és tot el programa relatiu a la
vivenda i els projectes urbans.
De fet és el programa més
important de la conselleria, senyor Modrego, vosté sap, igual que
jo, que representa, ha vingut representant quasi la meitat, la meitat del
pressupost d'aquesta conselleria.

El tema és que ens trobem que aquest any, de
representar el 50% de l'import de la conselleria, ha passat a
representar únicament el 40%, exactament el 43%.
Un projecte que,
insistisc, és bàsic, bàsic per a la Comunitat
Valenciana en tant que és el que fa referència a vivenda
protegida.

Mire, vostés han baixat en un únic
pressupost 10 milions d'euros per a vivenda protegida.
Concretament
han disminuït les partides per a construcció de vivenda
pública en 5 milions d'euros.
Han disminuït les
aportacions al Pla de vivenda amb el ministeri amb 3-4 milions
d'euros.
Però sobretot han fet desaparèixer el Pla
d'accés a la vivenda a la Comunitat Valenciana.

El tema quin és?
El mateix conseller en
comissió, al dir-li jo el mateix, ell diu «bé,
però és que aquests 10 milions que desapareixen els hem
traspassat a l'Ivvsa i tot el tema de vivenda social
l'executarà l'Institut Valencià de la
Vivenda».
La sorpresa, jo ja li vaig dir que això era
rotundament falç, no solament inexacte, sinó malintencionat,
en tant que, si analitzem el pressupost de l'Ivvsa, ens trobem que
les inversions reals sols s'incrementen en 6 milions d'euros.
Per tant, done's compte, de 20 euros, que és la
diferència a 6, falten 14 milions d'euros que vostés
per primera vegada deixen d'invertir en el tema de vivenda protegida.

Ni a través dels pressupostos normals ni a
través de l'Ivvsa.
Evidentment això ens porta, ens
porta a traure unes conclusions molt immediates, i que no és
d'estranyar.

En primer lloc, vostés saben perfectament que
en el tema de la vivenda hi ha una part que són les ajudes als qui
compren la vivenda, aquells ciutadans que no poden accedir a una vivenda de
renda lliure perquè no tenen un nivell d'ingressos determinat;
i per una altra part, les vivendes de construcció.
.
.
total per part
de la conselleria.

Ens trobem una cosa, mire, en primer lloc, si
analitzem el Pla estatal de vivenda 2005/2008, en el darrer programa de
tots, el 2005, el Programa 2005, és vergonyós, rotundament
vergonyós que la Comunitat Valenciana estiga a la cua, a la cua
d'incompliments dels convenis amb el Ministeri de Vivenda.
No me diga
que no, que vosté mateixa ho va acceptar i el mateix conseller ho ha
acceptat.
Concretament, concretament el nivell, el nivell
d'execució o de compliment en els temes d'ajuda arriba
únicament, únicament al 64%, al 64%, mentre que la mitjana de
totes les comunitats autònomes de l'Estat espanyol és
del 130%.
Vullga o no vullga això és així.
I
són xifres que no les pot discutir absolutament ningú.

Vostés únicament, únicament han
complit en el tema d'ajudes convingudes amb el ministeri en el
programa, en el darrer programa de vivenda 2005, el 64%.
Però si
passem a l'altre sector, que són les vivendes construïdes
finalitzades, finalitzades, la Comunitat Valenciana surt tremendament
malparada.
Done's compte.
I les xifres, atenció!
, insistisc,
insistisc, coincidixen amb les de la conselleria.
Hem passat a la Comunitat
Valenciana d'haver-se construït 14.
000 vivendes l'any
1996, 14.
000 el 1996, a 8.
000, 8.
022 concretament el 2005.
Això
està acceptat fins i tot per vostés.

Insistisc, inclou, inclou únicament aquelles
vivendes de nova construcció subjectes a diversos règims de
protecció, i promogudes tant en l'àmbit del ministeri
com en l'àmbit de la comunitat autònoma.
Per tant, no
hi ha possibilitat, no hi ha possibilitat per a l'errada
numèrica.

Jo li dic sincerament, en vista d'aquestes
dades, que vostés han claudicat, han renunciat ja en el tema de
vivenda protegida.
El més fort de tot és que no existeix ni
tant sols voluntat política per a complir, per a complir amb els
convenis signats amb el ministeri.
I la conseqüència
d'això més greu, més greu de totes, és
que deixarem de rebre, deixarem de rebre el que és el tema dels fons
addicionals, aquells ingressos addicionals que se'ls dóna a
les comunitats autònomes que han complit els objectius convinguts
amb el ministeri.

Per tant, per tant, done's compte que ens trobem
amb una situació a sis mesos abans de les eleccions municipals en
què el ciutadà valencià que no pot accedir al mercat
de la vivenda amb renda lliure ha de destinar, ha de destinar quasi el 40%
de la seua renda per adquirir una vivenda, que és una manament
constitucional.

Aquest tema és el que vostés han
aconseguit en quatre anys d'aplicar una política de vivenda,
de la qual li estan llevant cada vegada més ingressos per a
destinar-los a unes altres partides que després li diré.

En conseqüència, quina alternativa
presentem els socialistes valencians per a fer front a aquest caos i
desvergonya en el tema de vivenda protegida?
Li dic, siguem valents,
reserven en totes les actuacions urbanitzadores de caràcter
residencial un mínim del 50% de l'edificabilitat a vivenda
protegida, evidentment a preu taxat i primant l'increment
d'aquest percentatge en el procediment concursal.
Vosté me
podrà dir:  però si és que l'any passat
demanaven el 33%, i ara per què han passat del 33% a demanar la
meitat, el 50%?
Perquè és que cada vegada és
més desastrosa.
De 14.
000 vivendes protegides fa 14 anys passem a
8.
000 actualment.
Vostés estan despreocupats totalment en aquesta
qüestió.
No existeix voluntat política.
L'única solució es un percentatge del 50%
d'edificabilitat residencial en tots els programes.
Atenció,
done's compte, done's compte, en tot cas, en tot cas, en
actuacions aïllades de segona residència i baixa densitat, en
el qual estos percentatges a la millor no tenen sentit i amb el
permís de la conselleria es podria reduir el percentatge; que jo li
dic, sempre que el programa, l'agent urbanitzador, assumisca,
done's compte, l'abonament a l'administració del
que és la diferència entre el valor de repercussió
d'aquest producte en el mercat i el derivat de l'habitatge
construït corresponent a la reducció proposada.
I aquests
ingressos els ajuntaments els haurien de dedicar, evidentment, a adquirir
sòl per a vivenda protegida.

Però li propose una segona alternativa, una
segona proposta, que siguen valents, equiparen d'una vegada per totes
a la Comunitat Valenciana en el que fa referència al percentatge
d'aprofitament que li correspon a l'administració en
l'execució del planejament urbanístic, bé siga
en sòl urbanitzable o bé siga en sòl urbà.
Siguen valents.
Que ho facen d'una vegada per totes.
Van dir que
utilitzarien la nova Llei urbanística valenciana i no es van
atrevir.
Segona proposta que li faig.

Tercera proposta que li faig.
Desenvolupen d'una
vegada per totes el que és el model d'arrendament amb
opció a compra.
Ho van aprovar l'any passat i no han tingut el
valor de desenvolupar-ho.

Quarta proposta que li faig.
Potencie la
incorporació de solars de venda forçosa, i evidentment el seu
traspàs mitjançant concurs per a la promoció
d'habitatge públic.
Quarta proposta.

Quinta.
Destinen els sols de titularitat
pública de qualsevol administració, no solament el ministeri,
de qualsevol administració, per a habitatge protegit a preu taxat.

Si passem al tema o a la qüestió de
territori i urbanisme, analitzat ja el tema de vivenda, tres
qüestions, tres li demano.
Mire, si les resumisc de pressa, tres
qüestions: limiten d'una vegada per totes les reclassificacions
de sòl no urbanitzable al marge del Pla general
d'ordenació urbana, ni abans de la Lrau, ni després en
la LUV, ni posteriorment amb el decret que desenvolupa la Llei
urbanística valenciana ho estan intentant evitar, no estan fent res
per a evitar-ho.
No hi ha dret, i li posaré un exemple, que siga el
mateix Institut Valencià de la Vivenda, done's compte, el
promotor i l'urbanitzador per exemple de Nou Manises, una
població que multiplica els habitatges per dos.
Però
és que a més de ser el mateix Ivvsa el qui forma part de la
promoció i la urbanització, resulta que consentix haver fet
això amb una simple modificació puntual del Pla general
d'ordenació urbanització, amb una simple
modificació puntual.
Per tant, li demane, li demane, per favor, que
eviten aquests tipus de reclassificació.

I segona qüestió, aproven d'una
vegada per totes el que són els llindars i indicadors de
sostenibilitat, sobretot, sobretot en el que fa relació al consum de
recursos, com és l'aigua i el sòl.
Vosté me
dirà, «home, és que en el Reglament
d'ordenació i gestió territorial i urbanística,
que desenvolupa la LUV i que es va aprovar per Decret 67/2006, ja ho
diem».
No és veritat, no és veritat.
El que
vostés diuen és que se desenvoluparan, se fixaran aquests
llindars i indicadors de sostenibilitat mitjançant futurs decrets o
futurs plans d'acció territorial de caràcter integrat.
I ens trobem que ha passat tota una legislatura i encara no tenim a la
Comunitat Valenciana llindars i indicadors de sostenibilitat que limiten
des d'un punt de vista racional i sostenible l'ocupació
del sòl.
És que no els interessa a vostés, ni els
aprovaran ni els vorem!
Jo recorde que negociàvem la Llei
d'ordenació del territori i protecció del paisatge fa
dos anys i mig a la conselleria i me dien que en sis mesos tindríem
aquests llindars i indicadors de sostenibilitat.
Han passat dos anys i mig
i ara resulta que a través d'un reglament diuen que es
desenvoluparà ja en un futur per decret o per plans d'accions
territorial de caràcter integrat.
Estan mentint totalment.

I una última qüestió en el tema del
territori.
Mire si li he fet propostes constructives, mire si n'he
fet.
Desenvolupen d'una vegada el que són els plans
d'acció territorial siga, siga -done's
compte-, o bé de caràcter integrat o siguen de
caràcter sectorial.
Establisquen, siguen valents, un model, un model
de desenvolupament, l'ocupació del sòl que siga
eficaç i sostenible.
Però el que no poden fer vostés
és traure per traure, i com ha passat en el Pla d'acció
territorial del litoral, de ser una autèntica chapuza.
El Pla d'acció
territorial que han tret del litoral el que ens ve a dir és que
s'acabe d'una vegada per totes d'ocupar el poc sòl
que ens queda al litoral, el poc sòl que ens queda al litoral.

I jo li dic una cosa, senyor Modrego, hi ha efectes
negatius que són irreversibles.
I li recorde que, de seguir
així, de seguir així, la meitat del territori litoral
valencià estarà ja urbanitzat el 2010, més del 50%.
Per tant, mire si li he fet ja propostes al respecte.

I com quasi no em queda temps, vaig a fer-li dos
pinzellades en el tema dels residus.

Mire, vosté sap millor que jo que sempre he
abordat el problema dels residus en esta trona des de la responsabilitat.
He evitat sempre fer una utilització partidista d'una
qüestió que afecta directament la salut i el benestar de les
persones i la preservació del nostre medi ambient.
Però,
malgrat això, li recorde d'una vegada per totes, i sempre amb
propostes que li faig, sempre amb propostes.
Mire, creen d'una vegada
per totes el que són els consells de participació social en
els consorcis i organismes de gestió, no ho han fet.

Constituïsquen d'una vegada per totes
l'entitat de residus de la Comunitat Valenciana.
És un mandat
de la Llei valenciana de residus de l'any 2001 i anem a entrar en
2007.
Revisen el Pla integral de residus.
Vostés no tenen tractament
per als residus industrials perillosos o tòxics, no tenen cap
planejament, l'únic que fan és que l'empresari
pot demanar a la conselleria i si la declaració d'impacte
ambiental és positiva ho fan.
És a dir, que no depén,
no depén de la planificació de la conselleria sinó
únicament del lliure joc de l'oferta i la demana.

Promoga d'una vegada per totes una
estratègia autonòmica de minimització de residus.
Conscienciegem els ciutadans que són capaços no solament
seleccionar sinó de produir menys residus.

La participació econòmica de les
diputacions i la Generalitat en els consorcis.
Per què han de tindre
vostés el 40% dels vots i paral·lelament no aporten ni un 1%
dels recursos?
Mire si és senzill.

Sexta.
Elaboren, d'una vegada per totes,
l'inventari de sòls contaminats a la Comunitat Valenciana.

I, acabe, mire, vosté ha sortit diverses
vegades aquí, l'actual conseller també ho ha fet, dient
que, li ho faig a través d'una pregunta: en quina
situació es troben actualment a la Comunitat Valenciana els onze
plans zonals en què s'agrupen les divuit zones de la
comunitat?
En quina situació es troba actualment?
Adone's.
Sí, sí, en 25 segons li ho resumisc.
Mire, vosté,
és cert, han creat els consorcis, s'han aprovat ja els
estatuts pels quals es regixen aquests consorcis, s'han establert
també els òrgans de govern i d'administració.
Però encara no s'han executat els projectes de gestió,
ni s'han executat les plantes de tractament, ni s'han executat
els centres de voluminosos, ni s'han executat les estacions de
transferència, ni s'han executat bona part dels ecoparcs, ni
s'han executat els abocadors de rebuig.
Adone's.

Per tant, li demane -i finalitze, i finalitze
ja-, vivenda, territori i residus, que és el que he pogut
analitzar, conteste'm les propostes que jo li he fet.
I, per favor,
diga'm per què no me les aproven, per què no me les
aproven.
I, en cas de no aprovar-se, explique'm quines són les
postures de força que des de conselleria se li fan a vosté
per a donar-me la raó als corredors, però després no
atrevir-se a dir-ho aquí dins.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor Sanmartín.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Modrego.

El senyor Modrego Caballero:

Señora presidenta.

Señores diputados.

Señor Sanmartín, quiero empezar
agradeciéndole la actitud del Partido Socialista y del resto de los
partidos en el tema de los residuos.
Evidentemente, aunque sea empezar por
el final, su colaboración, junto con la de muchos ayuntamientos del
Partido Popular, ha permitido poner en marcha lo que es la Ley de residuos,
crear los consorcios y planificar y ejecutar los planes zonales.
Ha
permitido y va a permitir completar las prácticamente 14
instalaciones de residuos que ha construido el Partido Popular en un
esfuerzo muy importante que tuvo que hacer, porque los gobiernos
valencianos anteriores del Partido Socialista no habían construido
ni una sola planta de residuos.
Tengo que decirle que en esos planes hay
algunos en ejecución, plantas en ejecución, como por ejemplo
en la zona suya está a punto de comenzar o por ejemplo la planta de
Campello, que también está en construcción.

Señalarle, también, que yo creo que las
políticas de residuos del Partido Popular, con la
incorporación de la recogida selectiva, que no existía a la
entrada del Partido Popular en el gobierno con implantación total,
con los planes específicos de residuos, de harinas, de PCB, de
neumáticos, etcétera, con planes sectoriales de residuos,
desde luego, es avance sustancial y yo creo que es un problema que
está claramente encaminado.

Eso es para contestarle brevemente a lo poco que ha
dicho usted de residuos.
Porque, claro, también dice «hay que
hacer un inventario de residuos».
Haremos un inventario, pero cada
vez quedan menos.
Porque las más grandes actuaciones de
descontaminación de residuos de España se han producido por
el Partido Popular precisamente en esta comunidad y concretamente en esta
ciudad, en la ciudad de Valencia, descontaminando los suelos contaminados
del PAU de la avenida de Francia.

Ya en un plan más genérico
señalarle que tengo una cierta decepción por las enmiendas
que ustedes han planteado, se lo señalé en comisión,
porque si bien el discurso yo creo que es el que usted plantea cada vez que
debatimos algún tema de territorio, de medio ambiente, de vivienda,
pero, luego, las enmiendas concretas que usted plantea, pues, desde luego,
no se sustentan.

Prácticamente lo que hace son unas
recomendaciones genéricas, queriendo recuperar o atribuirse un
protagonismo o una interpretación de la realidad del lado de la
transparencia, de la función social, de los equipamientos.
Pero,
desde luego, son enmiendas sin ninguna trascendencia, puesto que no
implican modificaciones de presupuesto.
Y las dos únicas, por
ejemplo en el tema de vivienda, en el que usted plantea modificaciones del
presupuesto, lo único que hace es pasar una partida de varios
millones de euros del capítulo de rehabilitación a obra
nueva.
Evidentemente, yo creo que eso no tiene ningún sentido y,
desde luego, donde están mejor aplicados los componentes
económicos es allí donde se han presentado.

Y yo creo que esto es así pues porque ustedes,
aunque no pueden, tienen que reconocer que las mejores políticas de
vivienda urbanísticas, ambientales, las ha hecho el Partido Popular.
Ustedes no tienen modelo urbanístico, ni lo tenían en 1995,
cuando llegó el Partido Popular al gobierno.
Yo recuerdo que
entonces la ministra Narbona, es un nombre que suena en nuestra comunidad
cada vez que lo oímos, desde luego, nos sentimos perjudicados, ya
entonces era directora general de Urbanismo del Partido socialista y dijo
que el problema nacional de la carestía de la vivienda, de la
escasez de vivienda para jóvenes era el precio del suelo.
Y en ese
momento se planteó incluso en una comunidad que gobernaban ustedes,
esta comunidad, el planteamiento de la Ley reguladora urbanística
como un modo de obtener un suelo más económico para
viviendas.

Ustedes en aquel momento el resultado que
tenían es que, por ejemplo, en el Ayuntamiento de Valencia, que
tenían tres o cuatro planes parciales, el de Patraix, el de Orriols,
destinados exclusivamente a VPO, en diez años eran incapaces de
haber aprobado ningún documento, ni de haber hecho ni una sola
vivienda de protección oficial.
Pero eso pasaba en Alicante, que
ustedes tenían sociedades públicas como Gesasa, que las
tenían ocho años sin haber hecho ni una sola vivienda
pública.
Tengo que decirle que a los tres años de estar
gobernando el Partido Popular todas esas viviendas de Gesasa en Alicante
estaban destinadas a VPO y puestas al servicio de los ciudadanos.
Y los
planes de Valencia, modificados convenientemente, son ejecutados,
construyendo las viviendas de VPO, que han permitido que esas
políticas sea realmente efectivas para los ciudadanos.

Pero, claro, esas contradicciones urbanísticas
que tienen ustedes entre lo que decían, lo que hacían,
prácticamente no hacían nada.
Porque, claro, usted luego ha
dado datos: «Oiga, en 1996 se construían 16.
000
viviendas».
No, perdone, en 1996 construyó el PP 16.
000
viviendas de protección oficial, no ustedes, que no
construían ni la mitad en los años anteriores, señor
Sanmartín.
El que construía viviendas de VPO era el Partido
Popular.

Entonces, usted sigue hablando del tema de la
vivienda, planteado como algo que ustedes tienen alternativa.
Mire, ustedes
no tienen ninguna alternativa, porque alguna de las medidas que plantean es
que el 50% de las viviendas que se planteen en los PAI sean de VPO.
Usted
mismo ya se ha puesto la venda por lo que yo le dije en comisión.
Y
dice: «No, antes decíamos el 30, pero como ha empeorado ahora
decimos el 50».
No, mire, ustedes dicen el 30, dicen el 50, porque no
tienen ningún criterio, porque en otras comunidades donde gobierna
no dicen ni el 30, ni el 50.
Y donde están los ayuntamientos que
gobiernan, como por ejemplo en Elda, pues ustedes plantean 7.
000 viviendas
sin ninguna de protección oficial.

Entonces, claro, aquí hablamos un poco cada vez
de lo que interesa.
Cuando usted habla de las viviendas plantea como un
éxito y dice: «Mire, este último año ustedes
solo han cumplido el 64% del Plan de la vivienda».
Es cierto, desde
que ha llegado la Trujillo, perdón, la señora ministra,
efectivamente en nuestra comunidad por primera vez, cuando todos los
años cumplíamos el 120 y el 130, este año solamente el
64%.
Y eso, ¿por qué?
Pues porque los módulos que se
había comprometido el ministerio a subirlos en nuestra comunidad los
ha retenido durante ocho meses.
¿Qué han hecho los
promotores?
Esperar, evidentemente, que subiesen esos módulos para
solicitar las calificaciones.
Y cuando ya está acabando el
año es cuando ustedes lo suben, cuando ya no hay tiempo de que
cumplamos el Plan de la vivienda.
Yo creo que es una jugada claramente
discriminatoria para nuestra comunidad.
Cuando todas las actuaciones
puntuales que ha permitido para la rehabilitación de cascos
antiguos, para actuaciones incluso en suelos todavía no urbanizables
se han dirigido a municipios concretos gobernados por el Partido Socialista
de la Comunidad de Madrid, de Andalucía y de Extremadura, no de la
Comunidad Valenciana.

Por lo tanto, si no se ha cumplido este año
excepcionalmente el plan es por la inacción y por la
utilización incorrecta del ministerio del Plan de la vivienda.
Porque, claro, usted está muy contento de este año.
Pero, yo
le voy a decir, por ejemplo, vamos a hablar de viviendas terminadas desde
enero de 2003 hasta junio de 2006, estos años de esta legislatura.
Pues, mire, la tercera comunidad de España, con 27.
000 vivienda,
27.
643, -datos del ministerio, como a usted le gusta apuntar-
repito, viviendas protegidas, terminadas desde enero de 2003 hasta junio de
2006: la Comunidad Valenciana, como ya le digo, 27.
643, superada por la
Comunidad de Madrid con 31.
000 y Andalucía con 41.
000.
Pero vamos a
matizar un poquito.
Usted sabe que Andalucía tiene una
población al menos tres veces mayor.
Por lo tanto, si
Andalucía hubiese construido porcentualmente las mismas viviendas
que la Comunidad Valenciana no tendría que haber construido 41.
000,
como ha construido, tendría que haber construido 80.
000 y se ha
quedado en 40.
000 allí donde gobiernan ustedes.
Y
prácticamente lo mismo pasa en la Comunidad de Madrid.
Quiere decir
que la Comunidad Valenciana está por encima de Madrid, de
Andalucía, de Cataluña, de País Vasco, de todas las
comunidades importantes en viviendas de VPO por cada mil habitantes y,
desde luego, con un cumplimiento de los planes de una forma
importantísima.

Por lo tanto, lo que yo concluyo es que las
políticas de vivienda del Partido Popular en la VPO son las de mejor
cumplimiento en el conjunto del estado para los ocho, para los cuatro y
para todos los años, excepto cuando la señora Trujillo ha
tenido que adaptar las políticas del Plan nacional de vivienda a la
Comunidad Valenciana, que no lo ha hecho, y nos ha perjudicado de una forma
importante retrasando la calificación de muchas actuaciones, de
muchas actuaciones.
Por lo tanto, yo creo que su argumento se cae por su
propio peso.

Ya le digo que estos presupuestos lo que hacen es que
un año más esta comunidad siga haciendo la mejor
política de vivienda, la mejor política ambiental, la mejor
política de residuos.
Usted no ha tocado para nada la
protección del territorio.
Yo lo entiendo.
Ustedes cuando hablaban
del Plan de acción territorial, que durante ocho años
tuvieron una Ley de ordenación del territorio y no hicieron el Plan
de acción territorial que ustedes se habían comprometido,
porque nosotros en nuestra ley no dijimos que íbamos a hacer un Plan
de ordenación del territorio, ustedes sí.
Y gobernaron ocho
años y no lo hicieron, no lo hicieron.

Pero, sin embargo, en esos borradores que manejaban
proponían que el 20% del territorio fuese superficie protegida.
Se
quedaron cortos.
El Partido Popular ha protegido el 29%.
Entiendo que no
quiera hablar de protección del territorio.
Entiendo también
que no quieran hablar de política forestal y usted no haya dicho
nada, también lo entiendo.
Se quema en nuestra comunidad más
de diez veces menos que se quemaba en nuestros montes cuando era un
problema ambiental de primer orden cuando gobierna el Partido Popular.
Yo
creo que tampoco vale la pena que sigamos insistiendo en esos aspectos.

Pero, claro, cuando usted plantea el problema de la
vivienda, tampoco quiere ver que el precio de la vivienda libre en nuestra
comunidad es el 60%,  por ejemplo que en Cataluña, que en
Madrid, el País Vasco, que aquellas comunidades que tienen un
potencial tanto económico o poblacional como el nuestro.
Y eso es
muy importante también de cara a la solidaridad, a la estabilidad y
a la accesibilidad de los ciudadanos a la vivienda.
Por lo tanto, cumplimos
más que nadie los planes de vivienda y tenemos un conjunto de
viviendas mucho más barato que el conjunto del Estado
español.

Y ustedes quieren plantear esa problemática que
existe.
Y ahí tenemos que estar y vamos a estar trabajando
profundamente para hacer más viviendas cada vez, porque eso es
fundamental para nuestros ciudadanos.
Pero, claro, cuando usted habla de
ordenación del territorio, habla de limitar reclasificaciones.
¿Dónde las limitamos?
¿En Moncófar, con
ayuntamiento socialista, que se ha recalificado 10.
000 viviendas en esta
legislatura?
¿El Elda, que están planteadas 7.
000 viviendas?
¿En Orxeta que multiplica por 20 la superficie urbanizable?
¿En Finestrat?
Todos son alcaldes socialistas.
Digo un poco los que
conozco.

Bueno, pues vamos a ser coherentes, vamos a ser
coherentes, porque cuando a ustedes se les ofrece un pacto para hablar de
urbanismo pues se les llena la boca hablando de no sé qué
temas, pero lo que hacen, por otro lado, es tener unas contradicciones
internas que yo creo que los inhabilitan para presentar enmiendas ni para
gobernar.
Lo primero que tienen que tener es una mínima,
mínima coherencia.

Cuando usted habla de indicador de sostenibilidad, lo
digo por atender puntualmente, que luego dirá que yo no le contesto.
Pero, bueno, están en la ley, están en el reglamento.
El que
supere el 30% de crecimiento tiene ingresar una tasa para los proyectos de
sostenibilidad.
Evidentemente eso es, evidentemente, un primer indicador
mejorable a través de los planes de acción territorial,
etcétera, etcétera.

También tengo que decir cuando ustedes hablan
de ordenación territorial que si alguien ha hecho planes de
acción territorial, sectoriales y algunos integrados es el Partido
Popular.
Antes no existían, antes no existían.
Usted tiene,
por ejemplo, el plan eólico, plan de carreteras, los planes de
saneamiento, el Patema, el plan del litoral en exposición, el plan
de la huerta que va a salir brevemente, próximamente, a
exposición al público, cuando previamente a eso sólo
existían el plan de carreteras y el plan de saneamiento.

Por lo tanto, se ha hecho una visión global, se
ha hecho una planificación del territorio, que evidentemente hay que
seguir insistiendo en ella.

Pero, claro, cuando usted plantea enmiendas de que
hagamos subvenciones, que demos subvenciones a los ayuntamientos para hacer
planes de acción territorial, pues yo es que ahí sí
que termino por no entenderlo, porque evidentemente un plan de
acción territorial es un plan que afecta al conjunto de territorio,
cuya competencia es de la administración sectorial o de la
administración urbanística, nunca de un ayuntamiento, que
para eso tiene sus instrumentos, como son sus planes generales, sus PAI o
sus propios planes especiales cuando afecta no sólo a un
término municipal.
Por lo tanto, no entiendo qué enmiendas
plantea usted.

Por lo tanto, ya le digo, yo me he sentido defraudado
de las enmiendas un poco por la demagogia, la contradicción en los
argumentos que plantea usted para defenderlas.
Desde luego que no tiene
ninguna.
.
.
, y no creo que haya ninguna que pueda mejorar, salvo en
algún tema de redacción, cuando usted habla un poco de
filosofía, que entiendo que sí, que alguno podría ser
aceptable.
Pero entiendo que no estamos aquí para eso.

Y señalarle que estos presupuestos, tal como
están planteados, están produciendo unos resultados, ya digo,
en política de vivienda, urbanística, territorial, de
ordenación del territorio, de residuo forestal, unos
magníficos resultados.
Vamos a seguir insistiendo en ellos y por lo
tanto no vamos a aceptar sus enmiendas.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes
gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula per a rèplica, que veig
que me l'està demanant, l'il·lustre diputat
senyor Sanmartín.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyor Modrego, vaig a contestar-li al que
vosté ha dit.

La primera qüestió, en el tema dels
residus.
El tema dels residus me dóna la raó, sempre me
l'està donant, perquè vosté el que no pot negar
és que no s'han executat encara els projectes de
gestió.
I punt dos, no s'han executat els projectes de
gestió dels 11 plans zonals en els quals s'agrupen les 18
zones de la Comunitat Valenciana.
I això és el que li dic.
S'han constituït els consorcis, s'han aprovat estatuts,
òrgans de gestió i tal.
No s'han executat els projectes
de gestió.

Mire, a manera d'exemple il·lustratiu, de
la meua província, de la qual jo vinc.
Mire, a la província
de Castelló, dels més de 100 ecoparcs prevists als plans
zonals, solament funcionen a data d'avui 7, de 100, 7.
El 7%.

A manera d'exemple il·lustratiu,
també de la província de Castelló, solament 44
municipis, dels 135 que configuren la província de Castelló,
tenen resolt el problema del tractament de residus.
Únicament
aquells de les comarques de la Plana, Millars i Alcalatén, que
porten els seus fems urbans a la planta de Reciplasa.
La resta, la resta
encara estem esperant l'execució d'aquestes
instal·lacions.

Tema de vivenda.
Me deia vosté que he tret
recursos de la rehabilitació, els he passat, 10 milions
d'euros he canviat, 10 milions d'euros, amb objecte
d'introduir-los al Pla valencià d'accés a la
vivenda.
Però vosté sap per què li he tret de
rehabilitació?
No és de forma casual.
Li he tret de
rehabilitació perquè casualment és
l'única partida que vostés complixen, raseta,
però complixen en el tema d'ajudes del ministeri.
I
això vosté ho hauria de saber.
A vosté no li
dóna vergonya, senyor Modrego, ser representant d'una
secció, en este cas territori i habitatge, en el qual vaig a dir les
xifres?
Mire, mire, i li guardava, vostés van firmar un conveni amb
el Ministeri de Vivenda per al Programa 2005 per a 7.
394 ajudes per a
vivenda de protecció oficial de nova construcció.
8.
469,
després li ensenyaré la firma del senyor conseller i
després li ho portaré a l'escó.
De 8.
469,
vosté sap el que ha executat?
S'han donat 2.
907, concretament
el 34%.
Vivenda de nova construcció.

Però encara més, més vergonya li
hauria de donar que vivenda de nova construcció en lloguer
vostés van firmar un conveni per al programa 2005 de 1.
075 ajudes.
Sap quantes n'han donat?
Sap quantes n'han donat?
343.
El 32%.
Per exemple, Castella-la Manxa n'ha donat el 168, o Extremadura el
151, que s'ha passat d'allò acordat.

Ajudes a llogaters.
Vosté sap quantes en van
firmar?
1.
575 ajudes.
Sap quantes n'han donat a la Comunitat
Valenciana de les 1.
575 assignades?
347.
El 22%.
Galícia, per
exemple, el 116%.

Com vergonyós és, com vergonyós
és que, per exemple, per posar un exemple, per posar un exemple, a
la província, a la província de València el 1996
-que ja governaven vostés-, el 1996 es van construir
7.
439 vivendes de protecció oficial, acabades i registrades.
A data
d'avui en són 3.
074.
Si vosté vol traure el percentatge
de reducció o de creixement no li quedaran més ganes de
parlar en esta trona.

Però si seguim en el tema, perquè
és aquí pareix una cosa, senyor Modrego, que fins que no va
governar el PP a aquesta comunitat els valencians pareix ser que vivien en
coves, cavitats i altres habitatges subterranis.
Pareix ser que no existia
ni la vivenda.
(Remors) Els valencians, els valencians.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, vaja finalitzant.

El senyor Sanmartín Besalduch:

Sí, sí, vaig
finalitzant, vaig finalitzant.

Me parlava de la Lrau.
Home!
Tan roïna, no seria
tan roïna, tan roïna quan vostés la van aplicar i la van
tindre en vigència 10 anys, 10 anys.
Alguna cosa hauria de tindre
quan vostés no la van amollar.

I -acabe-, protecció del territori.
Mire, li ho dic sincerament: la millor forma de protegir el territori
vosté sap quina és?
Evitar l'especulació
urbanística i la corrupció institucional.
Això
és el que vostés estan fomentant.
Quan jo li dic que posen
indicadors de sostenibilitat, no me diga vosté que a través
de decrets i Pla d'acció territorial de caràcter
integrat els desenvoluparem.
Quan jo li dic a vosté que confeccionen
d'una vegada per totes Pla d'acció territorial que
comprén diverses comarques que siguen supramunicipals, que estiguen
per damunt dels plans generals d'ordenació urbana,
l'objectiu és este, que ordenem d'una vegada per totes,
que ens posem d'acord.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, per favor, el
temps.

El senyor Sanmartín Besalduch:

.
.
.
d'una vegada per
totes de com ordenem el territori.

I -acabe ja, senyora presidenta-, dient-li
una cosa, molt, molt sincerament.
El problema que té vosté
aquí és que l'obliguen a dir unes coses amb els
informes que li diuen a conselleria, a mi me'n diu unes altres als
corredors d'aquest hemicicle, i quan arriba aquí porta un
cacau mental tal que no sap si defendre les alternatives que nosaltres
proposem, si defendre el que li ha donat la conselleria o defendre
allò que vosté realment s'ha mirat.
Per tant, sap que
té tota la meua col·laboració.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor Sanmartín, moltes gràcies.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Modrego.

El senyor Modrego Caballero:

Señora presidenta.

Señor Sanmartín, yo he intentado ser
educado y cortés y felicitarle por alguna actuación que ha
tenido, pero si se lo toma como que comparto (rient).
.
.
, como que comparto sus planteamientos, pues claramente,
claramente no.

Yo creo que no hay ninguna contradicción
entre.
.
.
, vamos a ver, entre la realidad y lo que yo planteo.
Es al
revés.
Yo creo que usted tiene que justificar algo.
Ustedes han
presentado una moción de censura, han querido dar una nueva imagen,
y realmente lo que hacen es decir lo mismo, cambiándolo e intentar,
e intentar, bueno, construir un discurso que realmente no pueden tener
porque las políticas a realizar pues yo creo que las está
realizando claramente el Partido Popular.

Yo le he dado datos, porque claro, usted.
.
.
,
estamos hablando de políticas de vivienda y usted se coge a los
datos de algo que yo ya le he explicado claramente lo que ha pasado.
En
este último plan de la vivienda que aprueba el Partido Socialista
hay unos compromisos del director general cuando acude a esta comunidad en
las ferias diciendo que la propuesta de incremento de los módulos de
la VPO en determinados municipios, en los municipios más importantes
de la comunidad, que están mucho más bajos que muchas de esas
ciudades donde usted ha dicho que se ha cumplido el plan, y se compromete a
subirlos.
Pero, claro, llega a Madrid y subirá los de otras
comunidades.
Los de la Comunidad Valenciana tarda siete meses en subirlo.
Los promotores, evidentemente, y usted lo sabe, están esperando que
si sube el módulo y van a tener más financiación, y
van a tener posibilidad de venta algo mayor, evidentemente se esperan.
Y
por eso este año, por ese este año hay en esta comunidad
menos calificación, un porcentaje menor que el que ha habido en
todos los últimos once años que hemos estado por encima del
resto de las comunidades.

Entonces, yo le explico y se lo doy con datos del
ministerio, y le vuelvo a decir que desde 2003 a 2006, tres años, en
estos tres años de esta legislatura, se han hecho en la Comunidad
Valenciana 27.
643 viviendas protegidas terminadas.
Ya le digo,
únicamente 4.
000 menos que en la Comunidad de Madrid que por
superficie tendría que tener muchas más.
Y si comparamos con
la comunidad de Andalucía, que ha hecho 41.
000, ya le digo, para
tener la ratio de población Andalucía tendría que
haber construido 81.
000 y ha construido 41.
000.
Por lo tanto, por lo tanto,
lo que tengo que decir, 27.
000 por 3 son 81.
000.
Entonces, es lo que yo le
digo.

Entonces, evidentemente, estamos con un grado de
cumplimiento por población, por renta, en estos últimos
años, en los 10, en los 8, en los 7, en los 6, en los 3, muy
superior al resto de comunidades y muy superior a cuando gobernaba el
Partido Socialista.
Y entonces ustedes se empeñan en coger los datos
de este año, que ya digo, yo no quiero pensar que el ministerio haya
obrado con mala fe.
Evidentemente ha derivado fondos que podían
haber ido a esta comunidad a otras comunidades que tenían más
simpatía política.
Eso lo puedo hasta entender.
Lo que no
entiendo ya bien es que se produzcan retrasos en las calificaciones de
viviendas, en el aumento de módulos e incumpliendo compromisos que
se tenían, porque se perjudica a los ciudadanos valencianos, a los
promotores valencianos y a la Comunidad Valenciana, dando en esto como en
otros aspectos, como el tema del agua, trato prioritario a otras
comunidades frente a nuestra comunidad.
Por lo tanto, los argumentos que
usted plantea yo creo que no tienen ninguna base.

Y ya, por decir una guinda, por ejemplo, cuando usted
habla de los planes de residuos.
Los planes de residuos yo creo que son un
éxito.
Pero, claro, los planes de residuos exigen ecoparques.
Pero
eso es competencia municipal, usted está en un municipio.
Propóngalos y constrúyalos.
No es competencia de la
Generalitat construir los ecoparques.
Otra cosa es que haya ayudas, y se
dinamice y se aporte.
Pero, bueno, si todos tenemos que ejecutar las leyes
de residuos y ser medioambientales, los primeros los municipios, y tienen
que construir sus ecoparques, y tienen que construir sus ecoparques.
No
venga a decir aquí que es un problema del presupuesto, que no hay
ecoparques, cuando hay ayudas suficientes para construir instalaciones y
gestión adecuada de todos los temas de residuos.

Por lo tanto, yo creo que es abundar un poco en los
mismos argumentos y señalar que yo creo que, a mí entender,
están suficientemente justificado que no le aceptemos ninguna
enmienda.

Gracias, señora presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Anem a passar al segon bloc, que correspon al Grup
Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa,
de l'esmena 3.
668 a l'esmena 4.
207.

I per a la seua defensa té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Arnal.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Bona vesprada.

Espere que estiguen totalment desperts o, si no,
intentaré despertar-los un poquet.

Estos pressuposts s'han presentat com una gran
novetat.
Res més fals.
Són absolutament continuistes,
evidencien una total continuïtat de la política del senyor
Blasco, que ara executa el senyor González Pons, i desmentixen el
seu pretés canvi d'orientació.
Les proves estan en el
mateix pressupost.
Han canviat menys en relació als de l'any
passat, estos d'enguany de González Pons, n'hi han menys
diferències que entre dos pressupostos qualsevol de Blasco.
Tots els
programes menys un, que després parlarem d'ell, repetixen les
mateixes problemàtiques, objectius i línies
d'actuació.
Són fotocòpies de l'any
passat, fotocòpies, idèntics.
Evidentment, per això
hem mantingut gran part de les esmenes que presentàrem l'any
passat, evidentment.
No anem a esmenar una cosa que no se'ns
presenta.
Si vostés ens repeteixen els arguments, nosaltres
repetirem els contraarguments.
Això sí, els hem ampliat, els
hem millorat i hem arribat a 540 esmenes.

L'única novetat digna de menció
és la creació d'un nou programa, una novetat que
és insignificant, irrellevant, com li demostraré.
Una novetat
que només té significat propagandístic i
d'imatge, no debades el programa es diu «paisatge i
sostenibilitat», com s'haguera pogut dir «maquillatge i
publicitat», que en realitat és el nom més adequat.

Els pressuposts d'enguany pretenen
vendre's també, fixe's vosté, com un gir
ambiental, com uns pressuposts verds.
Res més fals i sense
fonamentació.
Tot açò es diu perquè s'ha
fet eixe programa nou que no arriba ni al 5% del total de la conselleria,
ni al 5%, i que arreplega partides que ja existien l'any passat en
altres programes.

Per tant, a penes hi ha novetats, ni canvis, per
suposat no es justifica que es parle de cap gir ambiental, ni
d'aposta verda, ni de res de res.

La realitat, mirant els números que
vostés presenten, és que la Conselleria de Territori perd pes
respecte a l'any passat, enguany perd pes, perd importància.
La realitat és que és una de les conselleries que menys
importen en el conjunt i és el 2,2% del conjunt dels pressuposts, el
2,2.

La veritat és que tots els pressuposts
ambientals sumats no arriben ni a la meitat del pressupost de la
conselleria.
La realitat és que enguany és una de les
conselleries que menys ha crescut, la segona per la cua, i creix molt per
baix de la mitjana del conjunt.
Mentre que el conjunt dels pressuposts
d'enguany s'incremente un 12%, aproximadament un 12%, esta
conselleria només s'incrementa un 4,4%.
¡Vaja aposta
verda, tremenda!
Esta és la realitat.

Són uns pressupostos molt verds, efectivament,
però no perquè siguen ecològics sinó
perquè són immadurs, perquè són insuficients.
I
per poder obtindre recursos econòmics al nou programa s'han
hagut de retallar dràsticament dos programes molt importants, res
menys que habitatge i gestió de residus, de manera que conjuntament
han perdut 24 milions d'euros, 24 milions d'euros, el doble del
que puja el nou programa.
On està el gir ambiental, senyors del PP,
on està?
Algú el troba en algun lloc?
Estarà amagat en
la jaqueta del senyor Modrego?
On està el gir ambiental?
No existix
més que en la fantasia, en el món real no.

El programa d'habitatge és un dels
més perjudicats, i anem a entrar en ell, s'ha retallat, he
dit, de manera dràstica, aproximadament se li han llevat 20 milions
d'euros; ha baixat el 14%.
I s'ha reduït especialment,
què?
La construcció d'habitatge protegit.
Precisament
d'habitatge protegit.
Vaja casualitat!
Ja sabem la causa, és
que sobren habitatges protegits, ja ho deia el senyor Modrego, ja ho ha dit
també el president Camps.
Sobren habitatges protegits.
El PP
s'ha passat de la ratlla i ha fet massa, massa habitatges protegits.
És això cert?
No, evidentment no, evidentment qualsevol
persona s'adona que això és mentida, totalment mentida.

I les promeses electorals de Camps, del senyor Camps
al respecte, els compromisos electorals que a ell no li importen res, que
va adoptar no s'han complit.
Perquè este senyor va dir que es
construirien 60.
000 nous habitatges de VPO i això és
radicalment fals, com acaba de dir el senyor Modrego que ha citat xifres, a
penes s'ha arribat a la tercera part, a la tercera part.
Vaja
mentider.
Eixa és la realitat.
El senyor Camps mentix, no complix
les seues promeses i compromisos electorals.
Eixa és la realitat,
que ho tinguen ben present les valencianes i els valencians les properes
eleccions.
Camps no complix, Camps mentix.
I és fals que sobren
vivendes protegides, si algú pensava el contrari, és fals.
Per això nosaltres insistim en reclamar més habitatges
protegits, amb les nostres esmenes ho reclamen.

El programa de gestió de residus també
ha patit una forta retallada, ha disminuït el 21%, i s'han
reduït molt partides dedicades a tancament d'abocadors,
descontaminació de sòls, tractament de residus especials,
minimització de residus industrials, entre molts altres.
Per
què han baixat tant els diners dedicats a gestió de residus?
També és perquè anem sobrats?
Anem sobrats
també en matèria de residus?
Sí, anem sobrats, anem
sobrats perquè tenim residus per anar i vendre, cada any creixen i
creixen més i no sabem com tractar-los.
I eixa és la realitat
i eixe és el problema dels residus.

La muntanya de residus a soterrar cada vegada
és més gran, perquè no hi ha polítiques
efectives de minimització, ni de reducció en origen; no hi ha
polítiques efectives de separació, no hi ha polítiques
de reducció del rebuig que s'han de soterrat.
Enguany, 2006,
hem assistit al fracàs de la política de residus del PP.
Els
residus han continuat creixent un any més.
La recollida selectiva
és molt baixa, és incompleta, és voluntarista,
és insuficient i els rebuigs a soterrar superen el 70% del total, el
70%, senyors, quan l'objectiu renunciable hauria de ser que no
arribaren al 30%.

I, finalment, la Conselleria de Territori aposta per
la incineració.
Encara que tots els projectes d'incineradores,
tots, han estat bloquejats per mobilitzacions ciutadanes.
El PP ha deixat
clar, no obstant, la seua aposta fonamental en el tractament dels residus
no és la minimització, no és la recollida selectiva,
és cremar els residus.
Així ho van dir clarament en la
comissió.
Així ho van defensar els responsables del PP.
La
seua alternativa pel tractament dels residus és cremar-los en
incineradores.
És l'aposta per la insostenibilitat i la
renúncia a recuperar i reciclar.
Un fracàs ambiental, un
fracàs.
Que els ciutadans no n'han permés ni una i tots
els projectes d'incineradora, tots, se'ls han hagut de tragar,
ni una.

Els residus industrials també seguixen
creixent, mentre disminuïx quasi a la dècima part en estos
pressuposts els recursos destinats a la producció neta; l'han
retallat a la dècima part.
El PP tampoc sap què fer amb estos
residus.
Per això han proliferat els projectes d'abocadors de
tòxics i perillosos concentrats especialment en la província
de Castelló.
I tots, absolutament tots, se'ls han tombat.
Un
altre fracàs, absolutament un fracàs.
Però, segons el
PP, tot està ben resolt; per això sobren diners i retallen
les partides; per això disminuïxen els pressupostos de
gestió de residus, perquè van sobrats, van sobrats de
problemes.

Nosaltres pensem que no està solucionat.
Nosaltres pensem el contrari que diu el PP.
Per això reclamem
mesures efectives de reducció, de separació, de reciclatge i
ens oposem a la incineració, com la immensa majoria de valencians i
valencianes.
L'únic argument que manté tot el temps el
PP per a defensar les incineradores és que diu que hi ha
incineradores en molts llocs, que si hi ha ací, que si hi ha
allà.
Eixe argument a nosaltres no ens convenç.
Ací no
volem incineradores, no acceptarem cap incineradora.
No són cap
solució.
Si les volen en Estats Units, allà ells;
també allí tenen Bush i nosaltres no el volem ni regalat.
Bush i les incineradores per a d'ells.
Ací no.

En el programa d'ordenació del territori
cal destacar que la llei d'este nom seguix sense desenvolupar-se.
El
resultat combinat de les lleis urbanístiques i ambientals, que
s'han aprovat durant esta legislatura en esta cambra pel PP, el
resultat ha estat permetre i emparar legalment el desordre
urbanístic, que no està parant, que està estenent-se,
que s'estén com una taca d'oli per tot el territori
valencià, no únicament a Catral, evidentment, sinó en
dotzenes i dotzenes de municipis valencians, especialment, també, en
els del PP.
I és un desordre emparat per esta conselleria,
perquè esta conselleria podria aturar actuacions incorrectes dels
ajuntaments, però no ho fa, excepte el de Catral, no ho fa.
I esta
conselleria, cal dir, que deixa fer i no actua.
És tan responsable
com el més corrupte dels ajuntaments, perquè els permet
actuar d'eixa manera.
Eixa és la realitat a Catral i en tants
altres.
I ja està bé de gastar com a excusa només un
per a permetre el desordre en tots els altres.

La realitat  és que no existix
l'estratègia territorial valenciana, promesa en eixa llei que
porta dos anys i mig aprovada.
On està eixa estratègia?
M'agradaria que em diguera alguna cosa.
On estan els plans
d'accions territorial previstos en la llei?
On està eixe
decret que abans ens hem referit de llindars, indicadors i sostenibilitat?
No estan.
No s'ha elaborat la immensa majoria dels instruments
d'ordenació que permetia la llei.
Ja vam dir que esta llei
seria paper mullat.
És un paper mullat, és una burla als
ciutadans.
Fan lleis per a no complir-les.
Vostés incompleixen fins
i tot les lleis que elaboren vostés.

On està el Pla de protecció de
l'horta?
On està el Pla de protecció de l'horta?
Segons Camps estaria per a novembre, este novembre que ha passat.
Una
mentida més.
Un altre compromís que  no han complit.
Per
això les nostres esmenes exigim, demanem, el desplegament
d'eixos instruments que vostés no volen desplegar.

I per intentar amagar i dissimular el desordre i el desmadre urbanístic que
estan permetent, el PP presenta projectes de protecció de paratges
naturals.
Però no poden amagar que estem a la cua de
protecció del conjunt de l'estat espanyol.
Som de les
comunitats, prenga nota, de les comunitats que tenen menys proporció
del seu territori protegit en base a figures legals autonòmiques,
autonòmiques, segons les estadístiques oficials.
Vosté
diu que no.
Mire les estadístiques que són molt
il·lustratives.
Som la comunitat autonòmica que fa
número 13 de les 17 que hi ha, la número 13.

Les seues estadístiques no coincidixen amb les
oficials, amb les estatals i amb les internacionals.
Evidentment és
que tots estan equivocats menys el PP, eixa és la solució
¿no?
A no ser que siga just al revés.
Nosaltres pensem que el
que mentix és el PP, no el conjunt de totes les estadístiques
estatals i internacionals.
Però vostés pensen que els
únics són vostés.
Bo, ja vorem qui té la
raó.

Vostés són experts en manipular les
dades de protecció, però nosaltres desmuntem amb xifres
reals, que poden consultar-se en tots els documents oficials, les seus
xifres falses.
Per això reclamem la protecció real i efectiva
dels paratges naturals i no únicament sobre el paper, que
vosté és molt fàcil pegar una firma i dir
«açò està protegit» i resulta que
és fals, que continua degradant-se.

El programa de qualitat i formació ambiental
seguix sent el més pobre de tots.
No arriba ni al 3% del total, ni
al 3%, un poc més del 2.
Mentre són molt greus les mancances
que tenim en este tema.
Només hi ha, miren vostés, una sola
línia d'actuacions, una, per al greu problema dels gasos
d'efecte hivernacle i del canvi climàtic, una sola
línia, una sola.

Un altre tema.
Seguixen abocant-se aigües
contaminades a la mar.
Però com deixem perdre aigües a la mar?
Vostés deixen perdre aigües, que a més estan
contaminades, que contaminen la mar amb 21 emissaris submarins, però
també a través de séquies, de barrancs,
etcètera, de molt més llocs; una enorme quantitat
d'aigua que vostés deixen perdre i deixen que contamine.
Vostés són responsables d'això.

La contaminació atmosfèrica també
seguix greu en moltes comarques, per exemple la contaminació per
ozó a les comarques d'interior de Castelló, les
partícules en suspensió i per òxids de nitrogen en la
zona taulellera de Castelló, en l'entorn de totes les centrals
tèrmiques valencianes, o en les grans ciutats com Alacant i
València, que són de les més contaminades de tot
l'Estat espanyol.
Per això nosaltres seguim demanant
més control, més inspecció, mesures més
efectives per a lluitar contra la contaminació, per augmentar la
formació i l'educació ambiental i per això fa
falta recursos econòmics majors.

La conservació del medi presenta un any
més grans partides adreçades a caça i pesca.
Això vostés ho cuiden molt bé.
Mentre impera la
impunitat, i dic clarament impunitat, en les infraccions d'esta
matèria.
Per exemple, en el tema del parany saben vostés que
tenen centenars de denúncies deixades caducar en els despatxos de la
conselleria.
L'altre dia vaig anar i les vaig vore amuntonades
allí en caixons a la porta dels despatxos.

El PP, mentre està deixant en la impunitat
estes infraccions, retalla actuacions i partides econòmiques
destinades a la biodiversitat.
Estan cessant tècnics, estan
eliminant brigades de biodiversitat i conservació, estan retallant
els recursos econòmics de conservació.
Això és
el que estan permetent vostés.

El PP es nega a protegir com es mereix elements
importants de la biodiversitat valenciana, com ara la valuosa fauna
endèmica de les coves de Miravet i altres espècies
úniques, com per exemple la loina del Xúquer,
amenaçada per la greu, gravíssima situació del
Xúquer que vostés es neguen a lluitar per un cabal
ecològic d'este riu i permeten el seu lamentable estat de
degradació; que, si per vostés fóra, seria encara
més greu perquè volien llevar-li l'aigua des del primer
moment.

La restauració dels recursos naturals seguix
orientada cap a mesures inadequades, que impliquen l'ús de
maquinària pesant, monocultius de pins, obra dura en barrancs i
rius, i mentres es deixen degradar els nostres més valuosos
ecosistemes.

Mire, no s'ha declarat ni una sola zona
d'actuació urgent, ZAU, per a les finalitats
específicament previstes en la Llei forestal de conservació i
protecció.
Ni una sola de les que marca la llei.
Però se
n'han declarat moltes ZAU d'estes per a fer uns tallafocs
destructors que no estan previstos per la llei i devoren, devoren, se
mengen el pressupost.

Per això demanem partides en aquests dos
programes que se reorienten cap a mesures més eficaces i
respectuoses amb el medi ambient.

En definitiva, i per acabar, estos pressupostos
són continuistes al cent per cent, són pobres, dels
més pobres del Consell, són inadequats perquè no
s'orienten a resoldre els problemes més greus, com el
dèficit d'habitatge protegit o el tema dels residus urbans, i
tòxics i perillosos, i són falsaris perquè pretenen
maquillar els fets i disfressar les deficiències a base de mentides,
promeses incomplides i amb la creació d'un nou programa de
cara a la galeria.
Mentre la realitat és que se retallen i se
decapiten sectors bàsics.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor Arnal.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Pérez
Fenoll.

El senyor Pérez Fenoll:

Bona vesprada, senyora
presidenta.

Senyores diputades i senyors diputats.

Senyor Arnal, jo els pressupostos que estem discutint
de la Conselleria de Territori i Habitatge el definiria en una frase del
nostre president Camps: «creixement intel·ligent per a una
comunitat més sostenible».
En això crec que queda
contestada tota classe de falsedats que vosté ha apuntat des
d'esta trona en eixos 18 minuts que ha tingut per a dir-ho.

Protegir els valors naturals de la comunitat
són els objectius bàsics de la nova legislació
mediambiental per a esta conselleria, paisatges i monuments naturals
protegits, plans d'ordenació dels parcs naturals o plans
d'acció territorial són una prova constant de les seues
actuacions.

L'Agència Europea de Medi Ambient ens
avala com l'única regió de la conca mediterrània
que ha augmentat la seua superfície forestal 5 punts per damunt de
la mitjana espanyola i 12 punts per damunt de la mitjana europea; i
mantenim el compromís de reforestar les 40.
000 hectàrees en
esta legislatura.

Al mateix temps (veus) la superfície utilitzada (la
senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta) per
habitant és un terç inferior a la mitjana europea i amb
l'objecte de boscos metropolitans es guanyaran 37 milions de metres
quadrats de zona verda.
S'han reduït en un 95% les
hectàrees cremades de mitjana anual respecte a l'última
legislatura socialista.

El programa de restauració i protecció
de recursos naturals destina 61 milions d'euros per a cuidar i
repoblar els monts, la prevenció d'incendis forestals
-este any augmenta un 243%-, la lluita contra la
desertificació i a l'ús públic dels espais
forestals, que, per cert, reben 7 milions de visitants l'any passat.

El 30% del nostre territori, 29% per a ser més
exactes, està protegit.
120 quilòmetres de costa ho estan ja.
En este moment en la Comunitat Valenciana hi ha 60 espais naturals
protegits a través de les diferents figures jurídiques
previstes en la Llei valenciana d'espais naturals.
19 són
parcs naturals, 6 són paisatges protegits i 35 paratges naturals
municipals.

És de tindre en compte també la Red
Natura 2000 i el 12% de sòl no urbanitzable i protegit en el
plantejament urbanístic.
Però encara no és prou, no
estem conformes.
Encara anem a més.
Amb això ja està
preparant-se per al 2007 la declaració de 19 espais naturals
més, 4 nous parcs naturals i 11 paratges naturals municipals,
més 2 paisatges protegits i 2 monuments naturals.

En el programa d'ordenació del territori
i urbanisme es dediquen més de 23 milions d'euros per als
parcs naturals, la millora dels seus hàbitats i la promoció
de l'ús públic sostenible.
Dins d'esta partida
pressupostària és ressaltable l'augment d'un 60%
en les línies d'ajuda i col·laboració amb els
propietaris dels terrenys dins dels espais naturals, que són una
bona fórmula de conservació activa i compromesa amb el
desenrotllament socioeconòmic de la població que viu en eixos
espais.

Clar que creixem i progressem.
Però bé,
molt bé, complim amb els nostres compromisos, com és el de
Kyoto, i la lluita contra la contaminació atmosfèrica.
Les
emissions de CO2 han disminuït (remors) un 4% l'any 2005, mentre el conjunt d'Espanya ha
augmentat.
Complim el que diem, però altres no ho fan, i jo
sé que vosté no té responsabilitats a nivell de
govern, però sap vosté, i vosté d'això
sap molt, que les dessalinitzadores de la ministra Narbona tiraran nou
vegades més CO2 que el permés per Kyoto a la indústria
ceràmica de Castelló.
(Veus)

Sí, 11 milions.
.
.
(Veus)

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria, per favor, jo
supose que voldrà replicar.
O és que està renunciant a
la rèplica?
Per favor!
Per favor!

Sí, sí.
No, i abans.
.
.
, senyor Arnal, i
avança les paraules del senyor Pérez Fenoll, i és la
tercera o quarta vegada que està vosté contestant.
Per tant,
com m'imagine que voldrà replicar, li pregue que s'ho
guarde tot per a la rèplica.
Si és tan amable.
Moltes
gràcies.

El senyor Pérez Fenoll:

Sí, perquè ho
senta tot el món: 11 milions de tones de CO2 que s'abocaran a
l'atmosfera i alhora la salmorra que es carregarà tota la
posidònia.
Això és el que mos durà la senyora
ministra Narbona.

El programa de paisatge i sostenibilitat, en 12
milions, creix un 431%, a pesar que al senyor Arnal no li agrade (rient), però si és
aixina.
.
.
, els números són aixina.
I es basa en la
racionalitat, en l'ús del territori, que es traduirà en
la posada en marxa d'un programa d'inspecció i control
de la legalitat urbanística, aplicant les noves tecnologies en
sistemes d'informació geogràfica per a detectar
edificacions il·legals.

Els objectius més ambiciosos són el
desenrotllament de la gestió territorial prevista en la Llei
d'ordenació del territori i protecció del paisatge i la
incorporació de la variable paisatgística dins del conjunt
del plantejament urbanístic, aplicant els principis i criteris de la
convenció europea del paisatge.
Es posa en funcionament el fons
d'equitat territorial i els projectes per a la sostenibilitat i
qualitat de vida, on es dota amb 4 milions d'euros destinats a la
millora de la qualitat urbana i paisatgística dels nostres
municipis, la qual cosa implicarà la implantació
d'estudis de paisatge en el plantejament que obliga a un recolzament
tècnic i econòmic als xicotets municipis de la comunitat, amb
una menor capacitat de gestió, però que tenen en els seus
termes municipals els majors recursos paisatgístics de la nostra
comunitat.

El programa de qualitat i informació ambiental
ha augmentat un 11%, amb 8 milions d'euros de despesa i un
capítol inversor que ha tingut un creixement del 30%.
Dins del
mateix programa augmenta en més del doble la dotació
destinada a l'aplicació de la directiva marc
d'aigües de la Comunitat Valenciana.
Ací podríem
parlar també d'energies renovables, o no, senyor Arnal.
Aprofitem el sol, el vent, la biomassa o l'aigua per a generar
energia.
A partir de 2007 serem autosuficients en generació
d'energia elèctrica i fins i tot ens podrem permetre
exportar-ne a altres comunitats.
Passarem de 4.
000 a 8.
000 megawatts, el
doble que hi havia al 2003.

La comunitat és la primera regió
d'Espanya en producció d'energia solar.
Generem 13.
500
quilowatts i superem els 13.
300 de Navarra o els 8.
460 de Catalunya.
Produïm el 20% de l'energia solar que es genera en Espanya, i
només som el 5% de la superfície de l'Estat.
I en el
2007, a pesar del senyor Arnal, generarem tanta energia solar com la de
tota la resta d'Espanya, ja que li sumarem els quilowatts, els horts
solars que estan instal·lant-se fins arribar als 60.
000 quilowatts
que són els mateixos que es generen en tota Espanya.

Este govern considera primordial aconseguir el
progrés de la societat respectant l'entorn natural, i per
això s'està treballant, per consolidar un model
energètic competitiu i compatible (rient), amb el desenrotllament sostenible.
I jo ho sent que haja de
sentir vosté això, senyor Arnal, però.
.
.
ho sent de
veritat.
(La senyora vicepresidenta colpeja amb
la maceta)

L'ampliació de la central.
.
.
La senyora
Llinares.
.
.
, jo sé que no li agrada a la senyora Llinares
perquè allí perd les eleccions amb mi, senyora Llinares.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyories, per favor!
Volen
deixar que acabe!
Volen deixar que acabe d'intervindre el senyor
Pérez Fenoll!
Que després el senyor Arnal supose que
haurà pres nota per a contradir els arguments del senyor
Pérez Fenoll.
Ara, si vostés no veuen capaç al senyor
Arnal, que no isca el senyor Arnal i els done la paraula a tots
vostés, i aixina avançarem.
Perquè, home, és
que no és normal!
Deixen acabar el senyor Pérez Fenoll, i la
rèplica el senyor Arnal estic segura que no haurà deixat res
per apuntar.

Anem a continuar, si són vostés tan
amables!

Senyor Pérez Fenoll, tranquil, que els segons
li'ls torne a donar.

El senyor Pérez Fenoll:

Més tranquil no puc
estar.
I, si no, la senyora Encara Llinares que ajude el senyor Arnal,
l'ha tingut quatre anys suportant-lo ara juntament, aixina que.
.
.
(Veus).
(La senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)

Bé, seguim, senyora presidenta, anem a
posar-mos més seriosos i seguim.

El programa de conservació del medi natural
augmenta un 7,7%, dotat amb 18 milions d'euros.
Com a novetat es
destaquen les accions per al seguiment, la restauració i la
conservació de la biodiversitat i dels recursos cinegètics i
piscícoles i el finançament de projectes de
restauració ambiental amb incidència en els corredors
biològics, que dins de la Red Natura 2000 tenen un paper ambiental
força important, ja que permeten l'intercanvi i la mobilitat
sobre el territori i les espècies que formen part de la nostra
abundant i variada biodiversitat.

Dins de les línies d'este programa
destaquem les dedicades als projectes d'investigació
científica i els programes R+D+I necessaris per a la
conservació de les espècies de flora i fauna silvestres,
mitjançant convenis amb les universitats valencianes i centres
d'investigació.
En este moment som la comunitat amb més
projectes Life gestionats.
Com a novetat, dins d'este programa,
destaquem la importància de l'ús públic
sostenible dels nostres monts i destaquem les accions per al seguiment,
conservació i restauració de la biodiversitat i dels recursos
cinegètics i piscícoles.

En el tema de la gestió de residus, senyor
Arnal, si vosté vinguera ací i reconeguera certs
avanços que s'han produït baix el govern del PP,
vosté podria tindre certa credibilitat, però vosté ve
i pinta una gestió que per a vosté no existix, que és
més catastròfica que quan governava el Psoe.
Per això
fa que vinga ací i no li crega ningú.

Si vosté vinguera ací i mos diguera que
s'ha de seguir potenciant les actuacions que hi ha fetes, que
s'ha de seguir conscienciant més, que s'ha de seguir
treballant en la recollida selectiva de vidre i de paper, però que
s'ha avançat molt, vosté tindria un poc de credibilitat
i podria convèncer algú més.
Però no,
vosté pinta una situació tan catastròfica que com la
gent ja sap tot el que està fent-se no el creuen.

I el que està clar és que en estos
pressupostos es recolza perfectament el camí de resolucions ben
traçat des que fa uns anys es va traçar des del Govern
Valencià.
Els residus sòlids urbans s'incrementen;
això és cert.
Vosté ho diu i és cert; estic
d'acord amb vosté.
És veritat.
Però la seua
disminució ha d'arribar a un col·lectiu molt ampli i en
això està treballant-se.
La conscienciació en la
utilització i generació de productes que es convertixen en
residus es fa des de la cultura de la societat però també
està fent-se des dels sectors productius.
Fins i tot, els nostres
xiquets en les escoles, ja aprenen que es deu consumir productes que es
puguen reciclar i que eixe procés comença en ells i la seua
pròpia casa.

Un dels seus temes estrela; això.
.
.
el tema
estrela de vosté és el de les incineradores.
Nosaltres no
estem d'acord amb les incineradores però estem d'acord
amb tot allò que menys contamina i per suposat, en la
recuperació energètica que es pot produir utilitzant els
residus que la societat genera.
Estem en la mateixa línia de
gestió de residus que està fent-se en tota Europa; estem en
la mateixa línia de gestió que estava fent-se a Catalunya
quan vostés recolzaven eixe govern; està fent-se en la
mateixa línia de gestió que es feia a les Illes Balears quan
una consellera del seu partit duia estos temes; estem en eixa línia,
no en la línia que està vosté.

Per una altra part, senyor Arnal, la conselleria ja
està revisant el pla integral de residus per tal d'actualitzar
el cens de residus industrials, l'establiment de mesures fiscals que
penalitzen la producció d'estos residus o les ecotaxes sobre
la producció de residus molestos, tòxics, perillosos i de
difícil tractament.

Feia vosté referència l'altre dia
­-m'he pres ací una nota- a les mobilitzacions
de les que de tant en tant, parla vosté que no són per a res
motivades.
.
.
diria jo que no són per a res motivades per una mala
política de gestió, sinó perquè de forma
partidista vosté està manipulant eixa opinió
pública.

A més, li diré per si.
.
.
jo crec que
sí que ho sap però a voltes fa com si no ho sabera, que
l'elecció de la ubicació geogràfica dels
abocadors de residus tòxics i perillosos no la determina el pla
zonal; i això vosté ho sap però de tant en tant ho
utilitza.

Respecte als plans zonals que ja estan en
execució i en molts llocs molt avançats, la seua dimensionalització és
competència directa dels consorcis creats i aprovats, amb els
consens polítics i que aplicant la voluntat dels municipis que la
conformen, són els que deuen decidir.

En el programa de vivenda i projectes urbans,
té com objectiu principal l'execució de les
polítiques dirigides a garantir l'accés a una vivenda
digna i adequada a les necessitats dels col·lectius amb menys
capacitat d'adquisició en el mercat.
De la dotació de
124 milions d'euros, més de 96 van al pla d'accés
a la vivenda de la Comunitat Valenciana dirigits a compradors i promotors
de vivendes protegides, així com als promotors de la seua
rehabilitació.

Perquè creem que la rehabilitació de la
vivenda és una política encertada en la promoció de la
vivenda, multipliquem per cinc la inversió que havia en el
pressupost anterior.
Apostem amb coherència amb els principis i
criteris de la legislació urbanística i territorial de la
comunitat per una ciutat desenrotllada i amb un consum menor dels recursos
bàsics, com són l'aigua, el sòl i
l'energia.
Apostem també per la modalitat d'accés
a la vivenda de lloguer i ajudem els col·lectius més
desfavorits: emigrants, població en situació de pobresa
extrema, dones maltractades, tercera edat, etcètera.
I eixe
és l'objectiu d'Infovivenda Solidària, que ha
augmentat en el seu pressupost un 220% en el transcurs de la legislatura.

Sí que és veritat que el president Camps
va prometre 60.
000 habitatges nous protegits; és cert.
És
cert i va dir això perquè s'ho creia i les dades
són així de clares: l'Ivssa, que és
l'encarregat de complir amb la funció inversora en vivenda
social, està construint directament o indirecta 55.
440 vivendes
protegides en este moment.
I en estos pressupostos es destinen més
de 28 milions d'euros a la generació de sòl i a la
promoció d'este tipus de vivendes, cosa que suposa un 27%
d'augment respecte a l'últim any i més del doble
des de l'inici de la legislatura.

En la nostra comunitat, estan construint-se actualment
5,8 vivendes protegides per cada mil habitants, cosa que suposa 34 punts
per damunt de la mitjana nacional o 81 punts per damunt de Catalunya o 74
per damunt d'Aragó.
I la partida per a la restauració
d'este any és de 124 milions, dels quals 96 van dirigits al
pla d'accés a la vivenda de la Comunitat Valenciana, i estan
dirigits a compradors i promotors de vivendes protegides i també a
rehabilitadors.

Es va a reconstruir tot el patrimoni públic de
la Generalitat Valenciana: 1,5 milions de metres quadrats útils de
vivenda, que es va a rehabilitar.
I esta mateixa setmana, la
secretària autonòmica -fa dues setmanes
exactament- va anunciar la revisió del parc de vivendes
protegides de la Generalitat Valenciana, per a revitalitzar el seu
ús i evitar que hi haja vivendes buides.

En definitiva, senyor Arnal, jo crec que estos
són uns bons pressupostos; uns certs pressupostos que no cobrixen
totes les necessitats, evidentment, i escorcollant en ells pots trobar
molts dèficits, però cal prioritzar, hi ha una quantitat de
diners que cal prioritzar i cal fer-ho.
Per això, les seues esmenes
són rebutjades en este moment i nosaltres seguirem pel camí
que creem encertat i que la majoria de la Comunitat Valenciana, les
valencianes i valencians, creuen que és el més encertat.
Per
això ens donen el suport i ens el donaran eixe 27 de maig
pròxim.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Pérez Fenoll.

Per a rèplica, té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Arnal.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Bé, senyor
Pérez Fenoll, vull començar esta rèplica fent constar
l'absència notòria del senyor conseller del
«melonar», que no està ací una vegada més.
Supose que estarà molt ocupat fent discursos, fent ganyotes
d'estes que a ell li agrada tant -fer ganyotes-.
És el conseller que més gesticula.

Bé, senyor Pérez Fenoll, per a desmuntar
arguments no basta amb parlar i parlar, sinó que cal argumentar, cal
rebatre, cal contestar, cal aportar dades reals i convincents, just el que
vosté no ha fet.

Vosté no ha desmuntat arguments que li he
presentat; ara té la possibilitat.
I li reclame que siga concret i
que conteste a preguntes senzilles que li vaig a resumir.
Primera: com es
pot intentar vendre una aposta ambiental -entre moltes cometes-
amb uns pressupostos que baixen la seua importància relativa
respecte a l'any passat, que suposen només una ínfima
part del total del Consell i que creixen moltíssim per davall de la
mitjana?
Com es pot fer això, senyor Pérez Fenoll?

Segona: com es pot defensar que els pressupostos
d'enguany impliquen un canvi d'orientació que són
una novetat, si tots els programes repetixen fins la darrera coma els
mateixos objectius i línies d'actuació de l'any
passat?
A excepció d'eixe nou programa, que és un
programeta que no arriba ni al 5% del total i que arreplega partides que ja
estaven.
Com pot explicar això, senyor Pérez Fenoll?

Tercera: com pot parlar d'ordenació del
territori quan encara està per desenvolupar pràcticament tots
els mecanismes previstos en la llei que tinga eixe nom, que porta ja
més de dos anys aprovada?
On està l'estratègia
territorial del País Valencià?
On està
l'estratègia territorial, senyor Pérez Fenoll?
On
està?
Ja veig que no vol escoltar-me.
On estan els plans
d'acció territorial?
No estan.
On està el pla de
protecció de l'horta?
No està.
La realitat és
que no està; no estan, no estan, no existixen.
Per què no es
desenvolupen les lleis?
On estan els plans que prometia la llei, senyor
Pérez Fenoll?
No estan.

Quart: com es pot dir que millora la gestió
dels residus -com diu vosté- si enguany aquest projecte
perd més d'un 20% dels recursos i no avança?
Com es pot
parlar d'èxits quan s'ha apostat per un mètode de
tractament com vostés han fet, la incineració, que no figura
en cap llei, en cap pla, en cap pacte i que ha fracassat estrepitosament i
han hagut de retirar tots els projectes previstos a causa de
l'oposició ciutadana?
On està l'èxit de la
incineració, senyor Pérez Fenoll?
És que no hi ha
hagut èxit.

Cinquena: com es pot defensar la política
d'habitatge del PP quan seguix un dels principals problemes de
conflicte i crítica social, quan els pressupostos baixen un 14% el
programa, més de 20 milions, i s'estan incomplint rotundament
-vosté ho ha reconegut- 60.
000 noves vivendes?
On estan?
Diu: «Estan fent-les».
Però és que el senyor
Camps les prometia per a esta legislatura o les prometia per a l'any
2.
100?
És que és, en esta legislatura, quan no s'ha fet
més que, a penes, la tercera part.
Ara, si vosté me diu que
Camps fa les promeses per a una legislatura i les pensa complir en
l'infinit, doncs ja sabem quin tipus de promeses fa el seu partit:
les que no pensa complir.

Sisena: com es pot parlar d'èxit en la
conservació del medi ambient i pretendre fer creure que estem al
capdavant -vosté ho ha dit- de la resta?
Però si
estem en la número 13.
Demostre'm vosté amb xifres que
no ocupem eixe lloc dins del conjunt estatal.
Estic disposat a escoltar la
font, la cita, la data concreta que me desmunte el que li acabe de dir.
La
realitat és que no pot perquè les estadístiques
oficials reclamen, diuen, mostren açò.

I quant als nous parcs que declaren vostés, no
protegixen ni la meitat de les àrees valuoses que mereixerien
protegir-se.
O quan els límits se delimiten en base als interessos
urbanístics dels promotors urbanístics de la zona.
On
està l'èxit de la protecció, senyor Pérez
Fenoll, si ningú el pot vore més que vostés?

I com es pot parlar de qualitat ambiental quan la
contaminació atmosfèrica seguix creixent, quan les grans
ciutats valencianes estan entre les més contaminades de
l'Estat, quan tenim rius quasi morts sense aigua i greument
contaminats, com el Xúquer, quan estan tirant-se -torne a
dir- centenars d'hectòmetres cúbics d'aigua
contaminada a la mar, quan tenim pràcticament tots els
aqüífers contaminats per nitrats, quan només hi ha una
línia d'actuacions en relació al Protocol de Kyoto, que
a més ha disminuït a la meitat -enguany ha disminuït
a la meitat.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.
.
.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Quina qualitat tenim?
Tenim una molt mala qualitat.
Eixa és la realitat.
El món que vosté ens conta,
senyor Pérez Fenoll, només existix en Canal 9
Televisió.
Per cert, vosté seria un molt bon presentador
d'eixa televisió que conta històries
fantàstiques, però de la realitat no hi ha res.
Eixa
televisió parla d'un altre món; no del món real.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Arnal.

Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, l'il·lustre diputat senyor Pérez
Fenoll.

El senyor Pérez Fenoll:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Arnal, moltes gràcies per les
últimes paraules de vosté però no; no és la
meua pretensió.
Hi ha altres funcions que he anat fent en la meua
vida i estic content amb totes.
Però ja a l'edat que tinc, ja
no vaig a dedicar-me a això perquè crec que no ho faria.

El que sí li recomane a vosté -que
no sé quants anys li queden d'estar ací a les
Corts- sí que podria dedicar-se a contar contes, perquè
això, els contacontes, que és un ofici molt agradable i que
jo admire, sí que vosté, com ací s'inventa i ens
conta, igual tindria el seu futur més rendible per a vosté.

Mire, a mi el que em sorprèn és que una
persona com vosté, que jo sé que vol cuidar el medi ambient,
que es preocupa d'eixes coses, vinga, estem ací una hora
parlant i no em parle de l'aigua.
No ha parlat.
.
.
, sols, sols ha fet
referència que el Xúquer no té el cabal
ecològic mínim, cosa que no és competència de
l'administració autonòmica; cosa que és
competència de l'administració central que és la
que està bloquejant el desenvolupament de la nostra comunitat, el
desenvolupament del nostre turisme, el desenvolupament dels nostres
ciutadans, dels seus i dels nostres fills, de tots.
Eixe és el
problema que hauríem de cuidar i vosté hauria de recolzar la
iniciativa del Partit Popular en el sentit que el transvasament de
l'Ebre es duguera a terme.
Això és el que deuria fer
vosté i no contar-nos un conte darrere l'altre; això
és el que hauria de fer.
Una vegada més vosté ha
seguit el seu guió, el traçat en un moment.
.
.

Afortunadament per a nosaltres, afortunadament per al
Partit Popular, vosté ve, ens conta un conte, vol enganyar-nos; a
nosaltres no ens convenç; no convenç quasi ningú.
Un
guió que s'aparta de la realitat absoluta; que s'aparta
de la realitat de les valencianes i dels valencians; un guió que
reforça cada vegada més la iniciativa del Partit Popular; que
ens fa sentir més forts; que ens fa pensar que estem dins del
camí de la certesa; que ens fa treballar amb més seguretat;
que fa que anem pel bon camí.

Els pressupostos que hui estem aprovant són
importantíssims, senyor Arnal; estan pensats amb
l'experiència del passat; estan pensats per als ciutadans;
estan pensats perquè l'accés a la vivenda dels que
més ho necessiten, siga més fàcil; estan pensats
perquè les polítiques de gestió de residus siguen cada
vegada millors; estan pensats perquè el tractament d'eixos
residus, les plantes de selecció d'envasos lleugers, les
plantes de tractament de residus elèctrics i electrònics i de
frigorífics, cada volta siguen millors i siguen funcionant bé
els que s'han posat en marxa; la política sobre incendis ha
sigut, en este moment, un èxit, només cal mirar enrere i cal
mirar el passat, molts anys enrere i vore que el treball del Partit Popular
en política d'incendis ha sigut exitós al cent per
cent.

Podem parlar del 30% del nostre territori protegit, de
120 quilòmetres de costa protegida, dels espais naturals, dels
objectius molt ambiciosos en la gestió territorial previstos en la
Llei d'ordenació del territori; podem parlar d'energies
renovables.
Som la primera regió d'Espanya en la
producció d'energia solar per davant, molt per davant de la
seua respectada Catalunya, i l'any que ve generarem tanta energia
solar com tota la resta d'Espanya.

I en política de vivenda seguim avançant
en la rehabilitació de vivendes, multiplicant per cinc la
inversió.
I en l'objectiu d'Infovivenda
Solidària, que ha augmentat en el transcurs d'esta legislatura
un 220%, tindran més i millors ajudes els col·lectius
més desfavorits, immigrants, dones maltractades, tercera edat,
etcètera.

I quant a la construcció de vivendes
protegides, en el període 2003-2006 -ja ho avançava el
meu company Fernando Modrego- s'han construït 27.
643
vivendes, cosa que supera la nostra comunitat.
.
.
en termes absoluts, la
tercera; i en termes relatius, si mirem vivenda per habitant, la primera.

En definitiva, senyor Arnal, s'acaba el temps, i
jo sols vull desitjar-li un bon Nadal, desitjar-li que el seu final
polític siga molt bo, que visca molt feliç.
I espere que quan
mos trobem per ahí, siga vosté tan cortés com ha sigut
fins ara, perquè d'això es tracta, de discutir
programes, de discutir idees i cada u recolzar les que creu més
segures i més certes.

Res més i moltes gràcies.
I feliç
Nadal.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Pérez Fenoll.

Anem a passar a les esmenes del bloc número 3,
que correspon al Grup Mixt, de la 4.
208 a la 4.
213.

Té la paraula el senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, presidenta.

En esta secció, mos hem basat sobretot en el
tema que pot suposar les ajudes a la vivenda.

La vivenda és un dret constitucional, i la
problemàtica de l'escalada de preus i de les actuacions
irregulars que hi puguen haver afecten més sectors de la gent.

Aleshores, precisament, incidim en açò,
perquè si bé és cert que hi ha algunes determinades
qüestions en què a la millor el govern de la comunitat es veu
un poquet més nugat de peus i de mans a l'hora d'actuar,
com puga ser el problema de l'aigua, en el problema del que és
la vivenda, sí que està un poquet més procliu i
té més capacitat i més camp d'acció, a la
millor afavorint desgravacions i més recolzaments econòmics,
o altres sèrie de mesures que podrien repercutir en bé de
tots.

I eixe és el resum concís del que
són les esmenes que hem presentat.

Res més.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Tomás.

Anem a passar a la secció número 15, amb
el primer bloc d'esmenes, el bloc número 1, que correspon al
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana:
l'Entesa, de la 4.
216 a la 4.
220, i de la 5.
631 a la 5.
655.
Evidentment, si n'hi ha alguna aprovada, no entren en eixos blocs.

Senyora Pérez, quan vosté vullga.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora consellera.

Senyores diputades, senyors diputats.

Doncs clar, quan parlem de turisme, si realment
férem les coses com calen, tindríem una conselleria que es
diria Indústria, Comerç i Turisme, perquè és
allò adequat, perquè és allò adequat.

Perquè, clar, parlar de turisme és
parlar d'una mescla de moltíssimes coses que afecten i ratllen
altres conselleries, en aquest cas, Indústria i Comerç, i
també les polítiques mediambientals.

Així que vaig a fer un esforç -per
a no cansar-nos molt, portem ja moltes hores ací- per a
intentar exposar per què d'unes esmenes que tots tenen en les
seues mans i que, com ja estan assabentats d'elles, a vore si des que
ho vàrem debatre en comissió fins aleshores, poden tindre una
claredat i poden acceptar-les.

Una part de les nostres esmenes van dirigides als
objectius, o siga, a les línies d'actuació.
Perquè nosaltres considerem que la conselleria no porta les
línies d'actuació més adequades per a fer
d'esta conselleria una conselleria de les més importants en
matèria econòmica, ja que el turisme representa al
País Valencià la part econòmica més important.
I tanta importància li dóna aquest govern -amb
perdó de vosté, senyora consellera-, que el govern, en
mans del Partit Popular, concedix la quantitat més insignificant de
totes les repartides en el pressupost general a la Conselleria de Turisme.

Dir «turisme» no significa basar-nos en
eixe més d'agost, allunyat moltíssim de la realitat
actual, en el qual les famílies eixien de viatge, o tenien vacances
i, sense eixir de casa, consideraven que era turisme.
Dir
«turisme» és parlar d'economia, dir
«turisme» és parlar de qualitat, dir
«turisme» és parlar de preparació, dir
«turisme» és parlar de la influència que es pot
tindre i de tot allò que pot oferir el País Valencià a
altres zones no solament de l'Estat espanyol, sinó
d'Europa i de la resta del món.
Dir «turisme»
és parlar d'una indústria creixent cada vegada
més utilitzada per totes les persones que estan interessades en
realitzar turisme els 365 dies a l'any, depén de quines dates.

Presentem una quantitat d'esmenes tant a la
conselleria a l'Agència Valenciana de Turisme,
sol·licitant un major increment en la majoria de les seues partides,
a més de noves línies, al nostre parer, imprescindibles.

És curiós observar la visió
equitativa que s'ha tingut en estos moments per part de la
conselleria per ajudar, per exemple, les festes internacionals.
Hi ha
diferents partides, i una de les festes internacionals són un suport
molt important que es dóna a les gaiates, fogueres i falles.
I quan
es donen aquestes ajudes, allò equitatiu ve marcat perquè
gaiates n'existixen 19, o organitzacions de gaiates, 19.
I aquestes
19 gaiates van a tindre una ajuda de 33.
000 euros.

Bé.
(Veus) Però quan parlem de fogueres, quan parlem de
fogueres, parlem que tenen una ajuda idènticament igual, 33.
000
euros.
I n'hi ha 99.
I a mi me sembla, pel que m'acaben de dir
abans, que també molt important, molt important les fogueres,
sobretot per la zona turística en què estan.

I després parlem de falles, allò
reconegut pel món mundial com la gran festa.
Me pareix descabdellat
que existisca equitativament 33.
000 euros per a donar satisfacció a
700 falles, i no estan comptades totes, totes, perquè, com
vostés saben, totes no estan correctament organitzades.
A mi em
sembla que açò és un desgavell.

Hi ha presentada una esmena perquè
equitativament, i en referència a tot el que és eixa
potenciació, es puguen ajudar adequadament, perquè les juntes
centrals de cada una d'aquestes festes són les que tenen que
donar contestació a les juntes locals.
I lògicament eixes
juntes locals són les que intervenen per a donar a un turisme de
festa eixes festes que estan esperant tan entusiasmadament en altres parts.
Si no, no entenc per què en reportatges sobre les festes valencianes
es dóna a bombo i platerets la festa de les gaiates, de les fogueres
i també de les falles, si no poden tindre la suficient ajuda per a
potenciar eixa part del turisme que genera molts diners i que genera
moltíssimes estances.

Creuen vostés que aquesta forma
d'arreglar esta part tan important de festes valencianes és el
suficientment vàlida com per a no estar tocada, com per a
acceptar-la?
Mai en la vida, mai en la vida.
Jo no veig que
açò tinga lògica.
Ni li veig lògica ni li veig
principi.
Li veig la necessitat de donar una contestació,
però no un principi fonamentat en allò que significa portar
un bon turisme endavant.

La conselleria obvia la funció i el paper que
tenen els ajuntaments i les mancomunitats.
I jo li demane, any rere any,
des que existix la conselleria, i abans quan estava en Indústria
aquesta conselleria, li demane reiteradament els plans adequats per a fer
que les mancomunitats, per a poder potenciar el turisme comarcal, siguen
capaces de tindre les ajudes necessàries i fomentar, des de les
mancomunitats en les quals estan tots els alcaldes representats de cada una
de les comarques, la política que s'estime necessària:
la política cultural turística, el turisme de descans, el
turisme de salut.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.
.
.

La senyora Pérez i Martí:

.
.
.
el turisme que s'estime oportú en cada
una d'elles.

I açò és tot un seguit de
mancances que jo trobe en una conselleria que se va inventar ad hoc, es va inventar ad hoc, sense tindre una
necessitat extrema.
I quan es tenen necessitats extremes, s'intenta
fer conselleries que donen contestació i satisfacció a totes
quantes necessitats en matèria turística fan falta.
I en
estos moments, aquestos pressupostos semblen ser una línia general
d'una gran conselleria, en compte de ser el pressupost d'una
conselleria de turisme.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, senyora
Pérez.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Gómez, en representació del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Gómez Fernández:

Gracias, señora presidenta.

Señora Dolors Pérez, en primer lugar,
quiero agradecerle, como siempre, su tono, siempre bastante moderado.
Yo
voy a procurar serlo también.

Pero evidentemente no podemos estar de acuerdo mi
grupo, el Grupo Parlamentario Popular, sobre todo en la exposición
que usted ha hecho aquí y, sobre todo, en las enmiendas que usted ha
presentado, principalmente porque, como usted bien sabe, ya le anticipo que
no le vamos a aceptar ninguna, pero no porque lo diga yo, sino simplemente
porque al leerlas vemos que no aportan absolutamente nada a estos
presupuestos.
Y muchas de esas enmiendas ya vienen recogidas en ciertas
partidas, o bien con otro nombre o bien de otra forma, pero siempre vienen
recogidas esas demandas que usted quiere incidir en temas de ayuntamientos,
o en temas de.
.
.
sobre todo de ayuntamientos, que, por cierto, salen
bastante bien reforzadas en estos presupuestos.

Mire, el Partido Popular, desde el primer día
que gobernó esta comunidad, tenía muy claro que la materia
turística era muy importante.
Era muy importante, es muy importante,
pero no porque lo diga yo, sino porque es que la aportación del
turismo al PIB valenciano es muy elevado y es tremendamente importante.
Nosotros creo que debemos estar muy orgullosos de lo que tenemos.
Nosotros
hemos intentado siempre hacerlo así y hacerlo valer.

El producto turístico valenciano tiene unas
características muy singulares.
Tenemos un liderazgo indiscutible en
el turismo de sol y playa.
Y eso es evidente y eso está muy claro.
Que a la vez, es verdad que cuando nosotros llegamos el turismo en el sol y
playa era lo que era, nosotros lo hicimos y lo hemos intentado reforzar.
Y
vimos, y estamos viendo, que es muy importante reforzar ese turismo de sol
y playa.
¿Cómo lo reforzamos?
Lo reforzamos con otros
complementos importantes para que ese turismo de calidad sea mucho mejor.
Lo complementamos con turismo cultural, con turismo ecológico, con
turismo de fiesta, gastronómico, medioambiental.
Y eso es una
evidencia que lo hemos hecho patente durante los años que estamos
gobernando.

Mire, hablar de turismo, y yo estoy de acuerdo, es
algo muy importante, pero es que hablar de turismo en España y en
Europa es hablar de la Comunidad Valenciana.
Y como el turismo en la
Comunidad Valenciana es muy importante, y a usted le sorprende que hayamos
creado una Conselleria de Turismo.
.
.
.
Es que el turismo tiene la suficiente
entidad en esta comunidad para crear una conselleria exclusiva de turismo.
Y eso es así.
Tiene la entidad suficiente, por todo lo que eso
conlleva, para crear una gran conselleria, que cada vez tiene más
inversión, cada vez tiene.
.
.
se preocupa más por el turismo.

Y mire, los datos son los que son, y no lo dice este
grupo.
Hable usted con los empresarios, hable, hable con ellos, hable con
la gente que nos visita.
Los empresarios los dicen: «Tenemos unos
resultados excepcionales, sobre todo en este último
año».
Vea usted las estadísticas que hay a nivel
nacional y donde se habla de la Comunidad Valenciana.
Por darle un dato,
para que tenga una referencia, porque si tan mal lo hiciéramos,
aquí no vendría tanta gente a visitarnos.
La gente no
vendría a visitarnos y no utilizaría nuestras playas, no
vendría a visitar las grandes inversiones que hemos hecho a nivel
cultural.
No vendrían.
Mire, el último dato que tenemos de
octubre: hemos sido líder en España, líder.
Y no lo
decimos nosotros, lo dice el Instituto Nacional de Estadística, que
es un instituto que no es dudoso.
Lo dice el Instituto Nacional de
Estadística.

Y, luego, tenemos certificaciones.
Mire, somos la
comunidad que más certificaciones tenemos en toda España.
De
todas las playas de España, el 70% en calidad en las playas lo tiene
la Comunidad Valenciana, el 70%.
Eso lo dice todo.
Es así,
¿no?
,  consellera.
Será que nosotros cuidamos nuestras
playas y, además, hay algo muy importante, que a usted le preocupa
mucho, y es que también nos llevamos certificaciones en la calidad
medioambiental de nuestras playas.

¿Qué quiero decir con eso?
Quiero decir
con eso que nosotros el turismo en la Comunidad Valenciana lo cuidamos muy
mucho.

Y mire, datos importantes, los datos que a veces son
incontestables, porque si lo hiciéramos tan mal y no
tuviéramos calidad en nuestro producto, no tuviéramos calidad
en lo que hacemos, no tendríamos los resultados que estamos teniendo
año tras año.
Y año tras año los resultados en
la Comunidad Valenciana son superiores al año anterior,  pero
son más superiores al del otro año, etcétera,
etcétera.

Le voy a poner un ejemplo.
Viajeros en hoteles
-dicho por el Instituto Nacional de Estadística- un 5,84
más que el año anterior, 5,84% más que el año
anterior.
Pernoctaciones en hoteles, 6,76% más.
Viajeros en total
oferta extrahotelera, 4,8% más.
Viajeros en apartamentos, 9,20%.
Viajeros en alojamientos turísticos, algo que a ustedes les
preocupa, a nosotros también, y nosotros somos conscientes de que
esta comunidad está haciendo un esfuerzo también en ese
sentido, y de hecho se creó una dirección general
específica, 11,56% más.
 Puedo seguir dándole
datos, pero creo que son muy importantes.

Y, luego, el turismo engloba muchas cosas, muchas
cosas.
Pero, hay cosas que son evidentes, o sea, nosotros potenciamos
mucho, ahora mismo estamos potenciando mucho lo que es el turismo
deportivo.
Hay dos eventos muy importantes, que esta comunidad y este
gobierno están intentando que salga lo mejor posible, y de hecho va
a salir muy bien, que es la America's Cup de Valencia y la Volvo Ocean Race de Alicante.

Eso es una referencia indiscutible, donde la
repercusión mediática que puede tener eso y la
repercusión a la captación del turista es impresionante.
Le
voy a dar un dato.
En la última Volvo Ocean Race que se hizo en
Galicia -visitaron Galicia más de un millón de
personas- exclusivamente fueron a ver esa competición, un
millón de personas.
Eso significa que si nosotros hacemos las cosas
bien y hacemos las cosas como las estamos haciendo hasta ahora, todos los
eventos que nosotros hagamos deportivos tendrán una
repercusión en el turismo tremendo.

Y, luego, hay inversiones que no queremos dejar que
pasen desapercibidas, pero hemos hecho inversión de captación
del turismo increíbles: Ciudad de las Artes y las Ciencias; Terra
Mítica, la famosa Terra Mítica, y nosotros estamos
especialmente orgullosos de Terra Mítica; la Ciudad de la Luz; el
Proyecto Cultural de Castellón.
.
.
Pero, a Terra Mítica, por
ejemplo -se lo acabo de decir-, cada vez viene más gente
a visitar Terra Mítica.
Es un referente no a corto plazo, es un
referente que es un referente actual y que va a ser un referente dentro de
muchos años.

En conclusión, señora Dolors
Pérez, no me queda tiempo, el turismo en esta comunidad se
está haciendo bien, se está actuando correctamente, y los
datos son los que son.
Si fuera tan mal y no hiciéramos lo que creo
que toca, pues, no sería lo que son los resultados.
Que hay que
mejorar cosas, evidentemente, como en todo, en la vida política cada
día se tienen que mejorar más cosas, pero lo que está
muy claro.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.
.
.

El senyor Gómez Fernández:

.
.
.
es que la política turística
-y acabo, presidenta-, la política turística de
la Comunidad Valenciana se está haciendo correctamente y ahí
están los resultados.

Nada más, muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, senyor
Gómez.

Té la paraula per a rèplica, la
il·lustre diputada senyora Pérez.
(Aplaudiments)

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

A vore si podem anar ràpidament perquè
he sentit tanta tonteria per a justificar uns pressupostos que no valen per a res,
doncs, que estic sorpresa.

Mire, vosté sap, vosté sap, senyor
Manuel Gómez, per què n'hi ha més gent que
vénen als hotels i n'hi ha més places ocupades i tot
això?
A costa de les pèrdues que pot obtindre
l'hostaleria.
I sap per què?
Perquè els preus han
d'estar rebentats, com per exemple 22 euros amb desayuno completo.
.
.
ja me
dirà vosté això com se pot aguantar, com se pot
aguantar?

Però, a més, vostés no són
creatius.
I eixa és la veritat.
I vostés diuen:
«És que ve moltíssima més gent».
És
que ve només perquè tenim ara conselleria?
Perquè,
clar, m'ha paregut tan fort el que vosté ha dit.
Diu:
«La conselleria és tan important que no fa falta que ajude el
turisme.
.
.
-això és el que vosté diu-,
no fa falta que ajude el turisme perquè el turisme està molt
bé, ve molt de turisme al País Valencià, i, a
més, ara tenim conselleria perquè ara considerem que
és important».
O siga, està dient-me vosté, en
les vegades que ho hem discutint durant 11 anys sobre turisme, que el
senyor Eduardo Zaplana, president d'esta comunitat, va i resulta que
no creia en el turisme?
Doncs, sí que estem bé!

La Conselleria de Turisme, a banda de les
línies d'actuació concretes, clares i directes
perquè puga avançar, hauria d'acceptar les esmenes que
ha presentat Esquerra Unida-Verds: Entesa.
I punt.
I, després,
vostés saben que li fa falta una dotació més elevada.
Per la qual cosa presentem un creixement a través de les esmenes
equivalent a 7.
080.
000 euros.
I si vostés això no ho accepten
és perquè no pensen fer res en turisme, res, ni tan sols
replantejar-se els estudis que s'han de realitzar per a poder gaudir
del que es diu «la ruta dels castells».
Ni tan sols,
perquè no ho entenen.

I vosté ho ha dit clarament, senyor
Gómez, vosté ha dit clarament: «Ahí tenim,
doncs, Terra Mítica.
.
.
».
Jo en una ocasió dia que
mos feien falta moltes terres mítiques, però conforme han
creat vostés Terra Mítica, que els donem diners per a
potenciar-la, i, a més, els paguem totes les despeses que tenen,
doncs, no vull jo una Terra Mítica aixina.
Mire, escolte, què
vol que li diga?
Si el sector turístic invertix per a poder viure
del turisme i poder ajudar a expandir el que és la nostra comunitat
i està jugant-se els seus diners, les seues inversions, també
vull que Terra Mítica siga una cosa aixina.
O què passa, que
és el niño bonito?
I quan vostés parlen de les Arts i les
Ciències els he de recordar que és un projecte que va ser
estudiat i presentat pel Partit Socialista, no per mi, pel Partit
Socialista.

Per tant, no mos enganyem; algunes coses han fet, jo
no dic que mal fetes, ens en fan falta centenars i centenars més, i
a més creure-s'ho, i altres coses les han fetes malament.
El
que està malament ja ho discutim quan s'haja de discutir.
Però, en estos moments i parlant de pressupostos, nosaltres tindrem
una entrada de viatgers increïbles.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyoria.
.
.

La senyora Pérez i Martí:

.
.
.
però tenim la partida
pressupostària més baixa que es pot concedir a turisme de
totes les comunitats espanyoles de l'Estat, de totes.
I és una
vergonya i jo no me'l crec.
Me sembla que açò és
un pressupost «Barbie» que no mos va a conduir a cap lloc.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'il·lustre diputat,
senyor Gómez.

El senyor Gómez Fernández:

No sé por qué se pone tan nerviosa y se
pone tan alterada en estas fechas de Navidad.

Mire, yo le podría decir también que lo
que usted ha presentado, las enmiendas que casi siempre presenta
 -y parece que las copian de presupuestos anteriores- le
podría decir que son una tontería.
No se lo voy a decir, no
le voy a decir que es una tontería las enmiendas que presenta porque
es que no aportan absolutamente nada.

Y, además, usted dice: «turismo de
calidad».
¿Qué es para usted o para ustedes el turismo
de calidad?
¿Qué es, qué es?
Es que no han presentado
ni una propuesta positiva y que digan: «Sí que es verdad,
nuestro grupo presenta unas enmiendas que son beneficiosas para que el
turismo de la Comunidad Valenciana sea de calidad».
¿Qué es de calidad para ustedes, es que todavía no lo
ha dicho?
¿Qué es?
¿Aumentar los precios?
Pues, mire,
la Comunidad Valenciana es la que la comunidad que más ha aumentado
los precios en hoteles.
Es la que más.
Sí, un 3%, un 1% en el
resto de las comunidades autónomas.
¿Es así?
¿Esa es su gran propuesta?
Pues, mire, la Comunidad Valenciana ha
subido los precios un 3%.
Es así.

Lo que pasa es que a ustedes les molesta que las cosas
funcionen bien, que haya una conselleria, una entidad en turismo en la
Comunidad Valenciana.
¡Claro que era importante el turismo en el
año 1995!
¡Claro que sí!
Pero es que, con la buena
política que se ha hecho desde el año 1995 cada vez viene
más gente a visitarnos, cada vez hay más necesidades para que
la gente que venga tenga mejores condiciones a la hora de estar en la
Comunidad Valenciana.
Por eso se ha hecho Terra Mítica, que no
estaba, por eso se ha hecho la Ciudad de las Artes, por eso se ha hecho la
Ciudad de la Luz, se ha hecho el Proyecto Cultural de Castellón, se
han hecho muchísimas cosas que enriquecen el turismo en la Comunidad
Valenciana.
Y se apoyó mucho el turismo rural, que usted tanto ha
defendido, y nosotros también lo defendemos; hemos creado una
dirección general de interior, de turismo de interior.
Es
así.
Lo que pasa es que justamente del turismo la Comunidad
Valenciana da un producto muy bueno.

Le he dado el último dato de octubre: comunidad
líder.
Por algo será, por algo será.
No lo estaremos
haciendo tan mal.
Que habrá cosas que mejorar, por supuesto, como
todo.
Pero, por favor, no nos dé justamente usted y su grupo
lecciones de cómo tenemos que hacer la política
turística.
La política turística que estamos haciendo
no es ninguna tontería.
Igual su modelo turístico sí
que es una tontería, pero no se lo voy a decir.
Es así.
Con
lo cual, la política que está haciendo el Gobierno Valenciano
en materia turística es la que hay.
No lo digo yo, lo dicen los
resultados.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, senyor
Gómez.

Anem a passar al segon bloc d'esmenes
corresponent també a la secció 15.
Bloc número 2, de
la 4.
221 a la 4.
253 i de la 5.
656 a la 5.
720.
Corresponen al Grup
Parlamentari Socialista i per a la seua defensa té la paraula
l'il·lustre diputat senyor Colomer.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora consellera, moltes gràcies també
per acompanyar-nos.

Anem a fer la defensa conjunta de les quasi 100
esmenes que hem presentat, tant a la conselleria com a
l'Agència València de Turisme.

Vull començar dient que estic absolutament
persuadit que estem davant d'un pressupost que marca el final
d'un cicle polític.
I a més, crec que és cert
que és un pressupost molt malament dotat.
Crec que els primers que
lamenten esta carestia o este menyspreu per part del conseller
d'Economia deu ser la titular del gremi, la titular de la
conselleria, i tot el sector que observa que tenim, efectivament, el
pressupost per a les polítiques turístiques, en
comparació amb altres comunitats, probablement més baix de
l'Estat espanyol, malgrat ser una comunitat que presenta en este
sector, doncs, unes xifres molt raonables en creació
d'ocupació i en generació de riquesa i també en
generació d'imatge, que és una qüestió
fonamental.

Per tant, la manca de proporció de resposta de
la Generalitat enguany, del Govern de la Generalitat, és una
evidència que és simptomàtica del final d'un
cicle que no ha sabut interpretar a on estan els sectors productius i a on
està, efectivament, el destí més idoni per als
recursos de la Generalitat.

Turisme és la germana pobra -per dir-ho
en termes col·loquials- de la Generalitat.
I ho és,
fins i tot, en el Pla de revitalització de les comarques
d'interior, que si examinem, i si és -per què no
enfocar-ho així?
- un termòmetre de tota
l'arquitectura institucional del Consell, de totes les conselleries
que se retraten a l'hora d'invertir, constatem que la
conselleria més pobra, més mal dotada també en esta
qüestió, que a més té un valor doble en el debat
d'avui perquè és un pla que teòricament ha de
reviscolar en les comarques d'interior, però, sobretot,
buscant un paper i un protagonisme en l'àmbit turístic,
doncs, efectivament és la conselleria més malament tractada
de tota l'estructura del Govern Valencià.

El pressupost és una exhibició de rutina
en les idees, d'apatia.
Jo crec que s'ha capitulat en qualsevol
intent de renovació i d'innovació des de fa una
sèrie d'anys.
Tota novetat d'esta conselleria ha
consistit o ha passat invariablement pel malbaratament o la
ineficàcia.
S'han assignat recursos sense valorar la seua
rendibilitat, l'exemple, el vaixell insígnia del que acabe de
dir, la prova del 10, és, sens dubte, la Fira de Turisme que
s'organitza en el nostre territori.
Mai s'ha valorat la
rendibilitat d'una manera objectiva i científica.
Totes les
innovacions que s'han fet en estos anys han consistit en conrear una
mena de clientelisme, fomentant una nova -per dir-ho d'alguna
manera- aristocràcia de receptors d'ajudes, que jo no
sé si això és bo per al sector, potser siga bo per al
poder polític, però tinc molts dubtes sobre si això
mateix equival que siga positiu per al sector.

Estem davant d'un pressupost fosc.
És la
conselleria que més informació amaga al parlament.
I, des del
parlament, per una qüestió d'autoestima i d'eixa
tasca estatutària que tenim de fiscalitzar i controlar el govern,
tenim l'obligació de dir-ho claríssimament, és
la conselleria que més informació amaga al parlament, (la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) hi han autèntiques fortunes que després
ens enterem com s'han gastat i quina destinació tenien quan la
Sindicatura de Comptes ens fa la fotografia retrospectiva, però ara
és el moment de saber-ho, d'actuar amb transparència i
no.
.
.
Bé, el pressupost d'enguany torna a ser una
evidència de tot el contrari.
És la conselleria que
més treballa en les tramoies, en la penombra, i el que volem, el que
toca, és treballar en un escenari ple de llum i ple de claredat.

S'aprovarà un pressupost carregat de
secrets i de misteris per a estes Corts.
Hi ha una regla d'or en
l'administració democràtica, jo crec que és una
regla d'or que funciona en la cultura democràtica en general,
que és que les coses que se fan d'amagat, sense
transparència, invariablement, no falla mai, són més
cares, perquè els mecanismes de la transparència, de la
concurrència, de la claredat, garantixen els drets dels ciutadans,
dels consumidors, però també dels que contracten, dels que
gasten amb els diners de la gent.
Per tant, funcionar de la manera que
funcionen, i este pressupost és una evidència, és
més car per als valencians i les valencianes.

Les nostres esmenes pretenen, com sempre, presentar
una alternativa, generar una nova espenta, des d'unes altres
prioritats.
Cal que ens preguntem si este és el millor pressupost
possible per a afrontar els reptes del sector al segle XXI.
Jo crec que la
pregunta, la resposta, és la que ajude a regular el debat cada any
i, en eixe sentit, les preguntes són: ¿este pressupost,
senyora consellera, ja que està aquí, senyor diputat,
afrontarà millor que abans el problema gravíssim denunciat
pel sector, que significa l'eclosió rotunda, indissimulable de
l'oferta alegal d'apartaments de lloguer que han generat una
competència deslleial absolutament insassumible, una
agressió, a les empreses legals, que sí creen llocs de
treball i riquesa, a banda del frau fiscal escandalós i indecent que
això significa?

Este pressupost afrontarà millor la
promoció -la política de promoció és
fonamental per al sector- o seguirà la política del
talonari fàcil de les fires de la vanitat i donar-li novament a
empreses com Orange Market, que a més es ramifica en paradisos
fiscals, organitza actes del PP en la confusió
partit-administració pública?
Què tornarà a
amagar o a abrigar el pressupost del 2007?
Segurament qüestions com
les que malauradament he tingut de descriure.
Al que segur que no ha donat
cobertura el pressupost 2006 és a la campanya per al turisme
nacional.
Onze de les fires anunciades han segut suprimides enguany per
falta de liquiditat en la seua conselleria, que malbarata en coses que no
són importants, però a l'hora de promocionar,
efectivament, onze fires han caigut.
I fires emblemàtiques,
precisament les vinculades al discurs oficial del govern, que gira al
voltant del producte del golf i també les fires vinculades al
turisme rural han segut les grans sacrificades enguany.

¿Este pressupost ajudarà a recolzar
millor les pimes del sector?
Perquè, ¿què és el
sector turístic?
¿Són sols les grans cadenes
hoteleres?
¿Qui són el sector turístic?
Són
milers i milers de xicotetes empreses que de vegades no han rebut mai ni un
cèntim del poder públic, però aguanten, resisteixen i
planten cara i fan possible crear llocs de treball i progressar en la
nostra comunitat.
¿Este pressupost recolza els municipis?
¿Este pressupost sap interpretar quina és la primera
línia de resposta, que és la ciutat, la localitat, el
municipi, davant la demanda i els mercats?
¿Este pressupost retorna
als municipis les ajudes que se'ls van arravatar?
Abans, un diputat
parlava del turisme litoral.
Este és el seu govern, el govern seu,
senyora consellera, és el que ha arravatat les ajudes per a,
precisament, els municipis del litoral en tot el que són les
infraestructures de les platges, que han donat durant molts anys, des de
l'època de l'Itva, valor afegit, una imatge de
modernitat en el nostre litoral.
Este no és el pressupost que
retorna als pobles del litoral el que vosté precisament els ha
arravatat en eixe sentit.

¿Este pressupost genera espais de
participació per a concertar les polítiques, per a dialogar
amb els empresaris?
En absolut.
¿Este pressupost va a liderar la
renovació tecnològica abastint les pimes, els xicotets nous
instruments, noves oportunitats i els nous llenguatges de la
distribució, que avui la Internet és l'espai on es
dirimeixen les batalles pels mercats nacionals i internacionals?
¿És el pressupost que necessita el turisme rural?
O, millor,
¿és el pressupost que pot salvar la promesa -i
és l'última oportunitat- electoral del senyor
Camps feta en abril del 2003, precisament en Benidorm, sobre 600 milions
d'euros en una legislatura?
És que ja no li'n queden
més de lleis de pressupost per a discutir i per a complir i per a
recuperar la credibilitat.

Ara ja podem computar, perquè esta és
l'última llei de pressupostos que vostés van a tramitar
i van a aprovar, i ja sabem què han gastat en turisme rural, ja ho
podem saber, demà ho sabrem definitivament.
Trigaríem
centenars d'anys, centenars, en complir la promesa del senyor Camps.
El pitjor no és incomplir sinó el pitjor, senyor consellera,
és presumir del contrari.

Acabe dient que aquesta societat.
.
.
Nosaltres tenim
una lectura molt positiva del turisme i del seu futur i de les seues
potencialitats i del que ens queda per treballar i per fer.
Esta societat
té molta iniciativa i la gent, els hòmens i dones
d'este país tenen moltes ganes i molta capacitat de
creativitat i de lluitar pel seu futur.
No tot s'acaba en la
versió immobiliària del turisme, hi ha una altra
concepció, hi ha una altra gestió del talent, de
l'enginy, de la creativitat.

Així és la Comunitat Valenciana, senyora
consellera, i aquest deuria ser un pressupost al servei d'este talent
i d'esta visió de la realitat.
Però vostés fa
temps que hi han renunciat.
Potser siga un bon pressupost per al poder i el
clientelisme, per a apuntalar-los, però jo tinc molts dubtes que
això siga un bon pressupost per al sector.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, il·lustre
diputat.

Té la paraula en representació del Grup
Parlamentari Popular l'il·lustre diputat senyor
Martínez Rodríguez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora consellera, honorable consellera, buenas
tardes.

Honorable vicepresidente, también.

Señor Colomer.

Señoras y señores diputados,
efectivamente.

Señor Colomer, le he escuchado muchas veces la
palabra opacidad, la
palabra oscuridad,
al referir-se al presupuesto.
Yo creo que usted que es una persona que lee,
ha debido de terminar hace poco La caverna de este gran escritor que es Saramago, no sé,
porque tanta oscuridad y tanta opacidad no puede ser que sea
únicamente influencia de este presupuesto.

Bien, otro año más, y ya van cuatro,
debatimos en este plenario el grupo de enmiendas que presenta su grupo a
los presupuestos del Gobierno Valenciano en materia de política
turística.
No quisiera reproducir todo el debate que usted y yo ya
mantuvimos en comisión, pero sí indicarle y reiterarle que
nuestro grupo no aceptará ninguna de las enmiendas que ustedes
plantean.
Aceptarlas supondría en algunos casos comprometer obras
concretas que no traen acompañada una partida presupuestaria.
En
otros casos supondría modificar las líneas de
actuación de la Conselleria de Turismo o de la Agencia Valenciana
del Turismo.
Y aceptar otro grupo importante de enmiendas, de las que
denominaré de filosofía de trabajo en materia
turística, supondría, por ejemplo, aceptar que la conselleria
no colabora con el sector turístico o no desarrolla actividades para
mejorar determinados aspectos de la política en materia de
desarrollo turístico en nuestra comunidad, o no colabora con los
ayuntamientos.
.
.
Nada de esto es cierto y, por tanto, señor Colomer,
no podemos aceptar las enmiendas de su grupo.

Basaré mi argumento en esta intervención
no tanto en sus enmiendas sino más bien en la defensa del
presupuesto que el Gobierno trae a esta cámara para justificar su no
aceptación.
Este presupuesto aboga por el incremento de la calidad
en la atención (la senyora
vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) a
los viajeros y turistas en nuestra comunidad, aboga por la puesta en marcha
de políticas de formación de los profesionales del sector en
la comunidad.
Durante lo que resta de legislatura se inaugurará el
CDT de Castellón, que estamos seguros será una plataforma
para dar soporte a las iniciativas de mejora del sector de esta provincia.

Se da más soporte al turismo de interior como
herramienta para mejorar la calidad de vida de las personas que han
decidido vivir en las zonas de interior de nuestra comunidad.
Cada vez son
más los ayuntamientos que se acogen a ayudas y colaboraciones de la
Dirección General de Turismo de Interior, y este programa se ve
incrementado (la senyora vicepresidenta primera
colpeja amb la maceta) en el presupuesto
previsto para 2007.

La diversificación de la oferta forma parte
importante de las políticas de actuación que plantea este
proyecto de ley de presupuestos: la consolidación del turismo de sol
y playa y el afianzamiento del turismo de interior, la mejora de la oferta
del turismo de salud, balneario de Benasal, que si se ha retrasado,
señorías, no es, desde luego, por una cuestión
imputable a la conselleria; la puesta en valor del turismo cultural, del
turismo medioambiental: cada vez son más las rutas de valor
ecológico y paisajístico en nuestra comunidad; una
explotación racional y equilibrada de nuestros recursos naturales,
sabiendo que de ellos depende también en gran medida nuestro futuro;
el ser atractivos en la relación precio-calidad para nuestros
viajeros y visitantes.

Todo lo que planteo en esta cámara,
señorías, forma parte del presupuesto que presenta el
Gobierno y que ustedes pretenden enmendar, y lo pretenden enmendar aunque
en gran medida muchas de las cuestiones que ustedes plantean ya
están recogidas en el mismo proyecto de ley, por esto, no le podemos
dar soporte, porque, efectivamente, plantean iniciativas que ya
están, (veus) se
están ejerciendo o que, en otro caso, no aportan a lo que son las
ideas del Gobierno.

La colaboración de la conselleria con el resto
de actores que trabajan en favor del desarrollo del turismo en nuestra
comunidad ha sido importantísima en los últimos años,
y especialmente en estos últimos dos años.
Igualmente con los
patronatos de las distintas diputaciones provinciales.
Nuestra comunidad
debía tener una feria internacional de turismo, por ser un sector
importantísimo para nuestro presente y, especialmente, y esto es
importante, para nuestro futuro, y porque la tiene, señorías,
otros sectores como el mueble o como el calzado o como la propia
cerámica en nuestra comunidad.
Quien no lo vea, solo puede
justificarlo por una miopía política que no favorece para
nada los intereses del sector en nuestra comunidad.

El president Camps marcó un dato hace breves días, en
un encuentro público, un dato como referente que, siendo un reto,
estoy convencido de que con la colaboración de todos, también
con la de ustedes, señor Colomer, esta comunidad conseguirá
el tener consolidados en 2010 los siete millones de turistas extranjeros en
nuestra Comunidad Valenciana.

La investigación y el desarrollo, la puesta en
valor de las nuevas tecnologías, la búsqueda de nuevos
mercados, la promoción, que aunque va ligada al márquetin no
es lo mismo.
.
.
Todas estas cuestiones, el esfuerzo que se redobla por parte
de la conselleria en poner en valor este presupuesto, seguro que nos
harán seguir siendo punteros y competitivos en materia
turística en nuestra comunidad.

Le voy a aportar algunos datos que, desde luego,
cuando menos son esperanzadores.
Ustedes siempre ven la botella medio
vacía, aunque hoy tengo que decir que usted ha hecho un
reconocimiento expreso del turismo en nuestra comunidad, y eso está
bien, y digo yo que cuando las cosas van mal siempre se culpa al Gobierno,
digo yo también que cuando las cosas se reconoce que van bien,
¡alguna responsabilidad positiva tendrá el Gobierno de que eso
ocurra!

Un presupuesto de 76.
320.
000 euros para 2007; 300.
000
personas que viven en nuestra comunidad vinculadas directamente al turismo;
9.
000 millones de euros que se generan en esta comunidad en materia de
recursos, en materia turística, de soporte, de riqueza; un PIB que
supone el 13,5% del global de nuestra comunidad; una importante red de
centros de formación en el que este año se inauguró
Torrevieja y en el año que viene se inaugurará
Castellón; la red de 132 oficinas Tourist Info, los 6.
018.
000
turistas que nos han visitado hasta el día 30 de septiembre,
suponiendo este dato un 5,75% de incremento sobre el año anterior;
las banderas azules de nuestras playas; el trabajo que se desarrolla por
parte; el reconocimiento público que debemos hacer hacia los
ayuntamientos y que además no es un trabajo en solitario, porque
detrás hay más soporte.
Todo esto, señor Colomer es
importante.

Y, mire, le agradecemos su trabajo en la
redacción de estas casi cien enmiendas, pero le indicamos que no
podemos aceptar ninguna de ellas, porque tras ellas, seguramente con la
mejor voluntad, no hay elementos de valor añadido que aporten una
mejora de la política que actualmente está desarrollando el
gobierno valenciano en materia de turismo.

Los datos son tozudos y avalan no únicamente al
gobierno sino, como ya he dicho, al resto del sector y a las instituciones
que en él colaboran en desarrollar un turismo cada vez más
pujante en esta comunidad.

Muchas gracias.

(Ocupa la presidència el president, senyor
Julio de España Moya)

El senyor president:

Muchas gracias, don Ricardo
Martínez.

Tiene la palabra el señor Colomer para el turno
de réplica.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies,
senyor president.

Moltes gràcies, també, senyor
Martínez pel seu to.
Sap que li tinc un respecte molt especial i
sempre li ho he agraït.

En relació al que diu de Saramago, si ho he
llegit, en tot cas sí que estaria d'acord i subscriuria la
idea de otro mundo es posible y otro modelo
turístico es posible; sí que
estaríem en l'estela, tant de bo, de Saramago.

Sobre les Tourist Info, que acabe de fer un comentari,
preservaré la identitat de les meus fonts, però hauria de
saber vosté com estan de mal abastides, el malbaratament en les
milionades que es paguen en altres qüestions i les Tourist Info, les
oficines d'informació, la carestia de fullets, de publicacions
i el malestar que hi ha entre els treballadors que donen la cara i que la
conselleria respon malíssimament, ni tan sols per abastir amb
dignitat les existències per a cobrir les necessitats quotidianes.
Entre altres coses a eixe altre model turístic que és
possible, és viable, i serà possible i serà viable, el
que li cal és una revolució, una tornada a la vida quotidiana
i a la vida real, menys fantasia i més atendre una cosa tan
bàsica i tan antic ja des de l'Itva, que no és un
invent seu, com són les oficines d'informació directes
amb la gent que ens visita i ve a gastar-se els seus recursos entre
nosaltres.

Jo estic d'acord que el turisme és un
sector fonamental i l'èxit, el que ha significat per al
progrés en la nostra comunitat, no es crega vosté que
està en el resultat del poder polític i dels governs.
Nosaltres preferim, s'estimem més interpretar que ha sigut
l'èxit, el treball, el sacrifici acumulat de generacions, de
persones, d'empresaris, d'emprenedors que han arriscat el seu
capital, s'han hipotecat, com he dit abans, moltes vegades sense
rebre un cèntim del poder públic.
I, malgrat tot, han
alçat negocis, han mirat endavant i han remuntat dificultats.

Jo crec que vostés haurien de tindre la
modèstia suficient com per a reconéixer que això
és d'esta manera i no atribuir-se ni els mèrits, que
són seus a la millor en una part, però la immensa majoria de
l'èxit del turisme, que és la nostra comunitat amb la
seua història, és responsabilitat dels artesans i dels actors
del turisme, que és la gent que fa el turisme i que moltes vegades,
desgraciadament, hem de dir, a pesar del govern que tenim.

Nosaltres som un poble creatiu, hospitalari.
L'hospitalitat és un intangible que genera diners, que genera
negoci, i això és positiu, que ajuda a progressar.
Però també som el que som i hem arribat a ser per una altra
cosa, que no és intangible sinó és tot el contrari,
és molt tangible.
És el tema del territori, que és el
principal actiu que tenim o que teníem, senyor diputat, i que
està en perill i que posen en risc les seus polítiques avui
en dia.

Enguany voldria fer una reflexió sobre una cosa
fonamental, que ja vam dir en la comissió i avui reiterarem
d'una manera més sòlida.
És el tema de la
política de la promoció.
Tot el que vostés gasten i
malgasten queda neutralitzat amb la propaganda que patrocina el mateix
president, senyor Camps.
És com si treballara moltes vegades a favor
del rival, a favor de la competència.
Cada vegada, senyor diputat i
senyora consellera, a vore si vosté el pot convéncer, que per
interessos partidistes el president Camps descriu i fabula i confabula
sobre una situació inventada, dramàtica i apocalíptica
sobre la inseguretat ciutadana, cada vegada que proclama, cada vegada que
amplifica nivells de delinqüència exagerats, anteposar els
interessos generals dels valencians als interessos seus de consigna de
partit, el missatge que el president Camps, i a més
últimament d'una manera exagerada i molt lamentable,
frívola i irresponsable, el missatge que projecta als mercats
nacionals i internacionals és terrible.

Ahir va haver un diputat o diputada que va dir que el
60%, ho va dir aquí a la trona, el 60% de la població en esta
comunitat està en perill.
És el marketing perfecte per aportar turistes.
El principal irresponsable,
el que neutralitza tot el que vostés es gasten o malgasten en
promoció i en marketing turístic és el seu president.
Es carreguen
totes les campanyes de promoció, perquè els mercats
són tremendament sensibles, tremendament fràgils,
malauradament en el factor de la seguretat, que totes les
estadístiques del món reconeixen com un input, com una variable fonamental per
a triar o no un determinat destí turístic.
Escoltant al cap
de marketing
principal, que és el senyor Camps, jo crec que està
dissuadint els mercats i està jugant un paper terrible (aplaudiments), entre altres
coses un paper antieconòmic, entre altres coses també jo ara
em podria recreant dient aquí que traeix els interessos valencians,
però no cauré en eixe tipus de discurs que vostés tan
alimenten.

Que els pregunten als empresaris, que els pregunten
als alcaldes, als patronats, que inverteixen i que fan tot el calendari de
la promoció i de les fires, com els senta que el seu president
desfaça irresponsablement tot el que el sector fa al cap de tot
l'any.
Quina classe de Penélope és el president Camps que per la nit desfeia el que
pel matí i durant tot el dia es treballava amb molt de sacrifici.

Acabe dient-li que construir una imatge
turística potent, sòlida, solvent, creïble, al
món costa una vida.
Destruir eixa imatge, deteriorar-la, per dir-ho
més suaument, costa una legislatura, la del senyor Camps.
(S'interromp la gravació)

El senyor president:

Muchas gracias,
señor Colomer.

Tiene la palabra el señor Martínez.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias,
señor presidente.

Señor Colomer, mire, no será este
diputado quien le reste ni un ápice de protagonismo al sector por
hacer las cosas bien, pero tampoco estoy en disposición de permitir
que determinadas cuestiones que usted dice pasen por realidades.
Más
bien, a mi juicio y usted me disculpa, van ligadas a la demagogia.

Mire, quien tiene la responsabilidad en materia de
seguridad en esta comunidad es el señor Rodríguez Zapatero, (veus) que es quien gobierna
 los cuerpos y fuerzas de seguridad.
No lo olviden.
Haciendo
alusión a la cuestión a la que usted se refería en
materia de seguridad.

Mire, una cuestión que precisa ahora mismo el
turismo valenciano son plataformas, plataformas para poder crecer
más y mejor.
Y el gobierno del presidente Camps ya está
haciendo cosas importantes para que esto sea así, pero no las puede
hacer en solitario.
Y lamentablemente el Gobierno Valenciano está
haciendo muchísimas cosas, muchísimas, está
emprendiendo muchísimas medidas y mejoras en solitario.
Hace falta
lealtad institucional, señor Colomer, no sé si le suena a
usted esta palabra.
(Veus) Yo creo que a usted sí.
Lo que no sé si le suena es a
su líder, al señor Pla, que debería hacer, por
ejemplo.
.
.

El senyor president:

Señores diputados.

El senyor Martínez Rodríguez:

.
.
.
que el AVE llegase
ya a nuestra comunidad y que actualmente no ha hecho absolutamente
nada.
.
.

El senyor president:

¡Señores
diputados!
El señor Colomer a dicho lo que ha pensado y nadie le ha
interrumpido.
Les ruego el mismo respeto para el señor
Martínez, por favor.

El senyor Martínez Rodríguez:

Muchas gracias,
señor presidente.

Es decir, me refería a plataformas de
lanzamiento de mejora para el turismo valenciano.
Y una sin duda es el AVE.
Otras son las infraestructuras, señor Colomer.
Una
importantísima es el agua, porque yo le aseguro que hay
muchísimos empresarios que en materia turística, en la
industria turística de Alicante se están preguntando con
qué agua van a dar servicio a las personas que vienen a visitarnos
en nuestra comunidad.
Y eso no se puede permitir.
Y, desde luego, con las
desaladoras no va a ser.
Será, como mucho, un complemento,
¡ojo!
, un complemento que puede hacer mucho daño a mucho
litoral y a mucha bandera azul que ha costado mucho conseguir en esta
comunidad, señor Colomer.

El aeropuerto de Castellón ha sido
continuamente torpedeado por la administración central, y usted lo
sabe, y a pesar de todo avanza, señor Colomer.
Fíjese
podríamos resumirlo diciendo que, a pesar del gobierno de
Rodríguez Zapatero, el turismo en la Comunidad Valenciana sigue
siendo un espacio que avanza, que genera riqueza y empleo.

Muchas gracias.
(S'interromp
la gravació)

El senyor president:

Bien, señores
diputado, después del debate de las enmiendas.
.
.
(Remors) Señores
diputados, después del debate de las enmiendas, como está
convocada la votación a las ocho y son las ocho menos cinco, se dan
cinco minutos de descanso para hacer la votación a las ocho.

(Se suspén la sessió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
y estamos en la sección 12, vamos a
debatir.
.
.
Perdón, vamos a votar -no se hagan ustedes
ilusiones- el bloque primero de enmiendas que las ha presentado el
Grupo Parlamentario Entesa y lo ha desarrollado la ilustre diputada
doña Dolors Pérez.

El señor Such me pide la palabra para
ilustrarme.

El senyor Such Botella:

Sí, gràcies
president.
Per a diferenciar la 3.
289.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Such.

Pues, si les parece bien, vamos a votar primero la
3.
289 y luego el resto.
Comienza la votación.
7 votos a favor, 45
votos en contra y 33 abstenciones.

Y ahora vamos a votar el resto.
Comienza la
votación.
Resultado de la votación: 40 votos a favor, 45
votos en contra y ninguna abstención.

Ahora vamos a votar el bloque segundo, que ha
presentado el Grupo Parlamentario Socialista y que ha defendido don Antonio
Lozano.
Se votan de forma íntegra.
Comenzamos la votación.
El
resultado de la votación es: 40 votos a favor, 45 votos en contra.

Y pasamos a votar el bloque tercero, que corresponde
al Grupo Mixto, que va de la 3.
435 a la 3.
445.

Señor Such.

El senyor Such Botella:

Gràcies, president.

Per a diferenciar, per una banda, la 3.
445 i, per una
altra, la 3.
440 fins la 3.
444.

El senyor president:

Bien.
Pues vamos a votar primero la 3.
445.
Comienza la
votación.
34 votos a favor y 51 votos en contra.

Y ahora vamos a votar la 3.
440 y la 3.
444.
.
.
(Veus) ¿Hasta?
Pues
de la 3.
440 hasta la 3.
444.
Comienza la votación.
1 voto a favor y
84 votos en contra.

Y ahora vamos a votar el resto, que va de la 3.
435 a
la 3.
439.
Comienza la votación.
1 voto a favor, 51 votos en contra y
33 abstenciones.

Y ahora vamos a votar la sección 12.
Comienza
la votación.
46 votos a favor, 39 votos en contra.
Queda aprobada la
sección.

Entramos en la votación de las enmiendas de la
sección 14.

El primer bloque lo ha presentado el Grupo
Parlamentario Socialista, y han sido defendidas por el señor Adolf
Sanmartín.

Señor Arnal.
.
.
(Pausa)

Bien, señor Arnal, tengo una
notificación aquí, por escrito, que le ha sido recogida, que
me dice que hacemos dos grupos o dos subgrupos: uno que está formado
por la 3.
603, y otro que está formado por la 3.
501 a 3.
508, 3.
510,
3.
534, 3.
562, 3.
564, 3.
591, 3.
593, 3.
599, 3.
601, 3.
602, 3.
604 a 3.
606,
3.
612, 3.
630, 3.
640, 3.
643, 3.
652, 3.
658 y de la 3.
663 a la 3.
665.
¿Es correcto?
(Remors)

Perdón, un momentito de calma.
Señor
Arnal, rectifíqueme.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Les primeres vosté ha dit de la 3.
501 i la
3.
508.
És de la 3.
501 a la 3.
508.
Totes elles incloses, la primera i
l'última també, i totes les del mig.

El senyor president:

Perdón, señor Arnal, he entendido de la
3.
601.
.
.
(Pausa) No
se apague la linterna, déjeme que la linterna se la apague yo.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Jo era per facilitar les coses, però bé.
De la 3.
501 -tres, cinc, zero, u- fins la 3.
508, ambdues
incloses, les dues incloses (rient) totes elles, i les del mig també.
(Pausa)

El senyor president:

Señor Arnal, es que yo no entiendo bien su
valenciano y por lo visto.
.
.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Però, per escrit tampoc?

El senyor president:

Perdón.
Y por lo visto usted no entiende bien
mi valenciano.
Pero lo que sí que entiendo son sus números, y
en mi lectura he dicho de la 3.
501 a la 3.
508.
.
.

El senyor Arnal i Ibáñez:

Ah!

El senyor president:

¿Está bien?

El senyor Arnal i Ibáñez:

Correcte, correcte.

El senyor president:

Muchas gracias.

El senyor Arnal i Ibáñez:

«Fins a» també.

El senyor president:

Bueno, pues vamos a votar primero la 3.
603.
Comienza
la votación.
33 votos a favor, 52 votos en contra y 1
abstención.

Y ahora votamos el bloque de enmiendas que usted me ha
escrito, yo he leído y.
.
.
, bueno, figurarán
lógicamente en el acta.
Empezamos a votar.
Comienza la
votación.
32 votos a favor, 44 votos en contra, 7 abstenciones y 1
nulo.

Y ahora vamos a votar el resto.
Comienza la
votación.
39 votos a favor, 46 votos en contra y 1
abstención.

Bien, vamos a pasar ahora a votar el bloque tercero de
enmiendas, que corresponden al Grupo Mixto, y va de la 4.
208 a la 4.
213.

¿Señor Arnal.
.
.
?
Sí,
sí, tiene usted razón.

Perdonen, es que como los números a veces
cuando están desordenados le confunden a uno.
Vamos a ver.
Aquí ha habido una serie de enmiendas que estaban aprobadas, y creo
que al final han quedado las siguientes: de la 3.
668 a la 4.
138, de la
4.
140 a la 4.
178, de la 4.
180 a la 4.
183, de la 4.
185 a la 4.
188, de la
4.
191.
.
.
(pausa),
debe de ser de la 3.
191.
.
.
Señor Arnal, por favor, le ruego que
coteje.
(Pausa)

Bien, señor Arnal, vamos a ver.
De la 3.
668 a
la 4.
207 le quitamos la 4.
139, la 4.
179, la 4.
184, la 4.
189, la 4.
190 y la
3.
782.
¿De acuerdo?
¿Podemos votarlas todas conjuntamente?

Muy bien, señor Arnal.

Señor Such, por favor.

El senyor Such Botella:

Sí, anem a votar el
que són les esmenes de l'Entesa, no?

El senyor president:

Sí.

El senyor Such Botella:

Per a diferenciar la 3.
742,
3.
745.
.
.

El senyor president:

Un momento, un momento, un momento.
Perdón.

El senyor Such Botella:

3.
742, 3.
745, 3.
756, 3.
757,
3.
770, 3.
772, 3.
773, 3.
788, 3.
789, 3.
841, 3.
842, 3.
875, 3.
900 i 3.
906.

El senyor president:

¿Van todas en un bloque?

Pues vamos a votar todas las que el señor Such
acaba de mencionar.
Comienza la votación.
7 votos a favor, 46 votos
en contra y 33 abstenciones.

Y ahora vamos a votar el resto.
Comienza la
votación.
39 votos a favor, 46 votos en contra y 1
abstención.

Bien.
Ahora vamos a votar del bloque tercero, del
Grupo Mixto, de la 4.
208 a la 4.
213.

Señor Arnal y señor Such, uno
detrás de otro.
Primero el señor Arnal.

El senyor Arnal i Ibáñez:

També per escrit li havia deixat que volem
separar la 4.
208, -quatre, dos, zero, huit-.

El senyor president:

Moltes gràcies per la.
.
.
(rialles) por la deletreación del
número.

Señor Such.

El senyor Such Botella:

Senyor president, per a separar la 4.
208 i la 4.
212,
per una banda; i la 4.
211 per una altra.

El senyor president:

Bien.
Vamos a votar primero la 4.
208.
Comienza la
votación.
1 voto a favor, 85 votos en contra.

Ahora vamos a votar la 11, 4.
211.
Está claro.
Comienza la votación.
6 votos a favor, 46 votos en contra, 32
abstenciones.

Señores, ahora vamos a votar la 4.
212.
Comienza
la votación.
1 voto a favor, 85 votos en contra y ninguna
abstención.

Bien.
Y ahora vamos a votar la 4.
209 y la 4.
210, y la
4.
213.
Comienza la votación.
39 votos a favor, 45 en contra y 1
nulo.

Bien.
Ahora vamos a votar la sección 14.
Comienza la votación.
46 votos a favor, 40 votos en contra.

A continuación, vamos a votar el bloque primero
de la sección 15, que ha presentado el Grupo Parlamentario Entesa,
concretamente defendido por doña Dolors Pérez, y que va de la
4.
216 a la 4.
220 y de la 5.
631 a la 5.
655.
Se puede votar todo junto.
Comienza la votación.
40 votos a favor, 46 votos en contra.

Y pasamos ahora a votar el grupo siguiente, que lo ha
presentado el Grupo Parlamentario Socialista y lo ha defendido don Francesc
Colomer, que va de la 4.
221 a la 4.
253 y de la 5.
656 a la 5.
720.
Comenzamos
la votación.
40 votos a favor, 46 votos en contra.

Ahora vamos a votar la sección 15.
Comienza la
votación.
Resultado de la votación: 46 votos a favor, 40
votos en contra.

De esta forma, por el día de hoy, interrumpimos
el pleno hasta mañana a las diez.
Las votaciones se
celebrarán a partir de las doce, lo que pongo en comunicación
de sus señorías para que lo tenga en consideración.

Se suspende el pleno.

(Se suspén la sessió a les 20 hores i 29
minuts)