Agricultura%356384.03.04%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 4 de març de 2015.
Comença la reunió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix el diputat senyor Eduardo Ovejero Adelantado.
Reunió número 30.

El senyor vicepresident:

Señorías, vamos a dar comienzo a la comisión de agricultura.

En primer lugar, siento comentar que a la presidenta le han surgido inconvenientes personales; entonces, no va a estar.
Voy a presidir la reunión desde el primer momento.
Pero, si es por tema de enfermedad, pues, creo que deseamos… Y, si es por otros motivos… Por los motivos que sean, no ha podido acudir; y, por eso también, en el Grupo Popular y en otros grupos, también tenemos sustitutos.

Vamos a dar comienzo a la comisión.

En primer lugar, señor secretario, si puede pasar a ver si hay quórum…

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor Peral.

Señorías, en el punto número 1 figura, como siempre, la lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior, que tienen ustedes en su carpeta.
Y, si no hubiera ninguna objeción, pasaríamos a aprobarla por… ¿No hay ningún problema?
Pues, entonces, por unanimidad, queda aprobada.

Y, señorías, vamos a solicitar la presencia del compareciente.
(Pausa)

Compareixença del conseller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, que fa el secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, senyor Alfredo González Prieto, per a explicar l'avaluació que fa el conseller dels resultats obtinguts transcorreguts onze anys des de l'establiment dels programes d'actuació sobre zones vulnerables a la contaminació causada per nitrats, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 100.
198), a la qual s'acumula la sol·licitada pel secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, a petició pròpia (RE número 104.
655)

El senyor vicepresident:

Pues, señorías, damos comienzo al punto número 2, que es la comparecencia del conseller de Presidencia y de Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua para explicar la evaluación que hace el conseller de los resultados obtenidos transcurridos once años desde el establecimiento de los programas de actuación sobre zonas vulnerables a la contaminación causada por nitratos, solicitada por el Grupo Parlamentario Compromís, que está acumulada con la comparecencia del secretario autonómico de Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua para explicar la evaluación de los resultados obtenidos con la aplicación de los programas de actuación sobre zonas vulnerables a la contaminación causada por nitratos, solicitada a petición propia.

Por lo tanto, señor secretario, cuando quiera tiene usted la palabra.
Ya sabe que es, de momento, sin tiempo tasado, para que usted haga la exposición de lo que considere oportuno.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Molt bon dia a tots.

Presidente.

Diputados.

La contaminación de las aguas por exceso de concentración de nitratos es un problema ambiental importante no solo en la Comunidad Valenciana, sino en toda Europa.
Aquí pueden observar ustedes (se sent soroll de papers) un plano de cómo está la situación en el resto de Europa.

La actividad agraria es una de las fuentes difusas que contribuyen a esa contaminación por nitratos, por la aplicación de fertilizantes nitrogenados en la agricultura o por vertidos puntuales de explotaciones ganaderas.

La magnitud del problema hizo que la Unión Europea adoptase, en el año 1991, una directiva, la número 91, de 676, relativa a la protección de las aguas contra la contaminación producida por nitratos utilizados en la agricultura, que fue traspuesta a nuestro ordenamiento jurídico por un real decreto, el 261 del mismo año, por el que se establecen medidas para la protección contra la contaminación producida por los nitratos procedentes de fuentes agrarias.

En ese marco, La Generalitat está actuando desde hace quince años con el objetivo de reducir la contaminación de origen agrario en las aguas subterráneas de la Comunidad Valenciana mediante, por un lado, la elaboración y publicación de un código de buenas prácticas agrarias, que es de carácter voluntario, y, por otro lado, mediante la declaración de las conocidas como zonas vulnerables a la contaminación por nitratos y la aplicación de esas zonas de un programa de actuación de carácter obligatorio.

Respecto al primero de los puntos, el código de buenas prácticas, decir que en el año 2000, mediante una orden de la conselleria, se aprobó ese código de buenas prácticas, que fue adaptado y actualizado en el año 2010.
Ese código de buenas prácticas tiene como finalidad ofrecer información y criterios de referencia para que los agricultores puedan evitar el uso excesivo o inadecuado de abonos nitrogenados y para restringir el vertido incontrolado de residuos generados en instalaciones ganaderas intensivas.

Así, en el código de buenas prácticas, se establecen dosis recomendadas de aplicación de nitrógeno en diversos cultivos.
Se señalan épocas adecuadas para aplicación de abonos nitrogenados y períodos en los que no se recomienda fertilización nitrogenada.
Se recogen recomendaciones de riego, indicaciones sobre la gestión del estiércol o recomendaciones para evitar filtraciones de líquidos procedentes de ese estiércol y de los purines.

En segundo lugar, tenemos el programa de actuación de zonas vulnerables, en el que se establecen una serie de medidas de cumplimiento obligatorio para las explotaciones agrarias situadas en los ámbitos declarados como tales.

En nuestra comunidad, las zonas vulnerables a la contaminación por nitratos han sido designadas mediante decretos del Consell del año 2000, del año 2004, 2009, el último el 4 de diciembre.

Como consecuencia de esas disposiciones, en la Comunidad Valenciana tenemos 215 municipios designados como zonas vulnerables que se concentran, fundamentalmente, en la franja litoral y en las áreas de mayor intensidad de la actividad agraria.
Aquí tienen el gráfico de cómo está en estos momentos la situación.
(Se sent soroll de papers)

De acuerdo con ese real decreto estatal, corresponde a los órganos competentes de las comunidades autónomas establecer los programas de actuación en las zonas designadas como vulnerables, con objeto de prevenir y reducir la contaminación causada por los nitratos de origen agrario.

Mediantes sucesivas órdenes de la conselleria de agricultura, se han ido aprobando programas de actuación en zonas vulnerables de la Comunidad Valenciana.
Concretamente, la orden de 23 de julio de 2002, de 3 de junio de 2003, de 12 de diciembre de 2008 y, la última, la orden 10 de 2010, por la que se modifican las anteriores.

El objeto del programa es reducir la contaminación por nitratos de origen agrario en los acuíferos, con el fin de recuperar valores por debajo del límite de cincuenta miligramos por litro.

Para ello, en el programa se establecen los distintos tipos de fertilizantes nitrogenados recomendados, en función de los distintos tipos de suelo.
Se efectúa la caracterización de los abonos orgánicos.
Se determinan las dosis de aplicación de nitrógeno para diferentes cultivos, en función del tipo de tipo de riego y del sistema de cultivo empleado.
Se establecen períodos y ámbitos en los que se prohíbe la fertilización nitrogenada.
Se marcan pautas para la aplicación y selección del tipo de abono.
O se establecen normas sobre la capacidad de almacenamiento de estiércol y del sistema de recogida de líquidos y purines.

Las explotaciones agrarias ubicadas en las zonas declaradas vulnerables están obligadas a llevar un cuaderno de explotación en el que los agricultores deben registrar los planes y prácticas de abonado, según su cultivo.

Para evaluar ese programa de actuación, se establece un plan de control mediante controles aleatorios en los municipios declarados como zonas vulnerables en los que se comprueban las prácticas de riego, la aplicación de fertilizantes y la capacidad y estanqueidad de los tanques de almacenamiento del estiércol.

Además, la Orden 11/2012, de la conselleria, por la que se regula la aplicación de la condicionalidad y se establecen los requisitos legales de gestión y las buenas condiciones agrarias y medioambientales en la Comunidad Valenciana, ha recogido también la obligatoriedad de cumplir las medidas del programa de actuación en zonas vulnerables para los beneficiarios de las ayudas de la PAC.

Por tanto, el adecuado cumplimiento de todas estas medidas es objeto de comprobaciones específicas en el marco de los controles de la PAC que, como ustedes saben, son muy numerosas y muy exigentes.

Por otra parte, en ese programa de actuación sobre zonas vulnerables, se establecen, además, una serie de medidas complementarias:

Por un lado, promover entre agricultores y ganaderos la realización periódica de análisis del suelo, aguas de pozo, de material vegetal y de estiércol en sus fincas, para adecuar los planes de fertilización a las necesidades del cultivo, además de incluir en los cursos para la obtención del título de agricultor y técnico cualificado un módulo mínimo de tres horas sobre la aplicación de las medidas contenidas en el código de buenas prácticas agrarias y en el programa de actuación.

Facilitar un ajustado cálculo de las necesidades de agua de los cultivos, adaptándolas a las demandas reales de clima.
En ese sentido, el IVIA, a través de la página web riegos.
ivia.
es, proporciona información actualizada sobre meteorología, temperaturas, precipitaciones, vientos, evapotranspiración… Permite a los usuarios calcular, además, sus necesidades específicas de riego.

Por último, facilitar una correcta fertirrigación y fertilización mineral de los diferentes cultivos de las zonas vulnerables de la Comunidad Valenciana mediante la aplicación del programa informático Ferticit, que está disponible en la red de estaciones experimentales del IVIA, en Internet y en las oficinas comarcales de la conselleria de agricultura que, como ustedes saben, son treinta y cinco.

Además, hay que destacar la modernización de regadíos -por cierto, 1.
102 millones de euros en los últimos años-.
Pues, bien, esta modernización de regadíos permite reducir, de manera significativa, la entrada de contaminantes en los acuíferos mediante esa fertirrigación.
Y, gracias al esfuerzo conjunto de La Generalitat, de los regantes y de la administración del estado, la Comunitat Valenciana es una de las más avanzadas en este sentido, con más del 75% de su superficie con regadío modernizado.

En definitiva, desde la conselleria se está realizando, desde hace años, un trabajo importante para orientar, regular y controlar las prácticas agrarias, con el fin de reducir la contaminación por nitratos en las aguas subterráneas.

Por otra parte, hay que destacar que, en esta legislatura, se está llevando a cabo un esfuerzo importante de planificación hidrológica con los planes de demarcación aprobados en 2014 y los nuevos planes del período 2015-2021, actualmente en trámite.

En ese proceso de planificación, se han estudiado los datos sobre concentración de nitratos en aguas subterráneas a la comunidad.
Y la conclusión es que las medidas que se han ido ejecutando en esta década y media están teniendo efectos positivos, aunque aún no son los resultados deseados.

Como se señala en la documentación del plan hidrológico del Júcar, en los últimos años se ha registrado un ligero descenso de las concentraciones de nitratos.
Pero, en algunos casos, siguen siendo superiores a las normas de calidad.
Eso obedece, en gran medida, a la propia inercia de las aguas subterráneas, que hace que la reducción del contenido de nitratos sea muy lenta.
Aunque se eliminara por completo el uso de fertilizantes nitrogenados o se eliminara la actividad agraria, la acumulación de nitratos ya existente tardaría muchos años en eliminarse y, en algunos casos, podría incluso seguir incrementándose durante un tiempo, debido al retraso que existe entre la aplicación del fertilizante y su aparición en las aguas subterráneas.

Por tanto, hay que seguir avanzando y profundizando en las líneas de actuación, en las que estamos trabajando desde la conselleria y desde las demás administraciones implicadas.

En este sentido, hay que destacar que los planes hidrológicos aprobados en el año 2014 han incorporado la evaluación de este problema y han programado una serie de medidas.

El plan de demarcación del Júcar ha previsto la realización, por parte de la confederación hidrográfica, de una evaluación y análisis del efecto de los programas de actuación sobre los contenidos de nitratos en las masas de agua subterránea y el planteamiento de mejoras en los programas, de acuerdo con la realización de esos estudios.

En el nuevo plan hidrológico, para el período 2015-2021, que está actualmente en fase de consulta pública, también se recogen medidas, entre ellas la actualización por La Generalitat del programa de actuación en zonas vulnerables y el control y seguimiento del uso de fertilizantes nitrogenados.

Por parte de la conselleria, estamos avanzando en el cumplimiento de estas previsiones.
En concreto, les puedo anunciar que tenemos ya muy adelantadas dos disposiciones, que están en estos momentos en tramitación y que esperamos publicar en los próximos meses: por un lado, una orden reguladora de la utilización de fuentes de nitrógeno y materia orgánica en agricultura; y, por otro lado, una orden específica reguladora de la utilización de los lodos de depuración en el sector agrario de la Comunidad Valenciana.

La orden sobre utilización de fuentes de nitrógeno y materia orgánica en agricultura supone un paso importante hacia una lucha más eficaz contra la contaminación por nitratos.

Con esta orden, atendiendo a las recomendaciones de la Comisión Europea y a los objetivos medioambientales de los planes hidrológicos, vamos a ampliar el alcance de la normativa existente, regulando tanto el uso de los productos incluidos en el real decreto 506, sobre productos fertilizantes, y en el reglamento europeo sobre abonos, como el uso de otros productos orgánicos como el estiércol no transformado, los lodos de depuración debidamente tratados y los efluentes del proceso de extracción del aceite de oliva virgen en almazaras.

Además, la orden incluye la aprobación de un nuevo código de buenas prácticas y un nuevo programa de actuación en zonas vulnerables de la Comunidad Valenciana, recogiendo los resultados de las investigaciones desarrolladas por el IVIA.

Para que se hagan una idea de lo que van a suponer estas nuevas medidas, les puedo decir que, mientras en el programa vigente se contemplan 9 cultivos, en la nueva orden se regulan 47 cultivos.
Por su parte, la orden sobre lodos de depuración tiene como finalidad regular su aplicación en la agricultura valenciana, para promover su utilización adecuada y prevenir efectos nocivos.
En esta orden se regula qué clase de lodos se pueden utilizar, qué requisitos deben cumplir y qué autorizaciones deben obtener los gestores de estos lodos, qué análisis deben llevarse a cabo antes de aplicar los lodos o qué obligaciones y responsabilidades tiene cada parte, productores, gestores, usuarios, y qué funciones corresponden a los órganos competentes en medio ambiente y en agricultura.

Otra novedad que va a incidir en una mayor eficacia de la lucha contra la contaminación por nitratos es que la aplicación de la nueva PAC conlleva a partir de este año la implantación del registro de explotaciones agrarias.
Este registro va a ser un instrumento muy útil para sistematizar y optimizar los planes de control de explotaciones, mejorando así las garantías de la correcta aplicación del programa de actuación en zonas vulnerables.

Por último, como indicador de la prioridad que desde la conselleria estamos dando a la lucha contra la contaminación por nitratos, quiero destacar que en el nuevo PDR 2014-2020 hemos previsto una línea de ayudas para el mantenimiento sostenible de cultivos permanentes en zonas vulnerables, dotadas con 30 millones de euros.
Esta ayuda consistirá en una prima por superficie en función del tipo de cultivo.
Para obtener estas ayudas, los agricultores deberán mantener sus cultivos durante un mínimo de cinco años, con prácticas de producción integrada que, como todos ustedes saben, se basa en optimizar al máximo los recursos y los medios de producción naturales, minimizando el uso de fertilizantes químicos y en particular el nitrógeno.

También habrá otras medidas en el PDR que tendrán efectos positivos en este sentido, como las ayudas a la agricultura ecológica, dotada con 23 millones de euros, o las ayudas a inversiones en infraestructuras de regadío, con prácticamente 18 millones de euros.
No podemos decir que se hayan alcanzado los objetivos, porque hace falta mucho tiempo para que las medidas produzcan efectos, pero sí estamos trabajando para ampliar y mejorar cada vez más los instrumentos de que disponemos desde las administraciones públicas para hacer realidad esos objetivos.
En definitiva, creo que desde la conselleria se están haciendo esfuerzos importantes para reducir la contaminación por el nitrógeno derivado de las actividades agrarias.

Nada más, muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor secretario.

En representación del grupo solicitante, para fijar posición, formular preguntas o hacer las observaciones que considere oportunas, tiene la palabra durante diez minutos el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Sí, gracias, señor presidente.

Bien, desde Compromís solicitamos esta comparecencia, puesto que el problema de los nitratos afecta, como bien ha explicado, a una amplia zona del territorio, precisamente las zonas más densamente pobladas, sobre todo en la provincia de Valencia, norte de Alicante y sur de Castellón, las zonas costeras, y porque es un problema que venimos arrastrando ya desde hace muchas décadas.

De hecho, los problemas de contaminación por nitratos en la plana de Valencia y en otras zonas que ahora también están afectadas se remonta a los años sesenta, setenta, ochenta y de hecho hay una directiva desde el año 1991, que se traspuso ese año al ordenamiento del estado español, que tenía el mandato de establecer medidas para intentar paliar esta contaminación.
Estamos hablando de que hace ya veinticinco años se empezaron a articular los mecanismos para intentar reducir esta contaminación y paliarla.
Y, como usted sabe, prácticamente no se ha conseguido nada.
Ha reconocido que hay unos tímidos avances, un ligero descenso de la contaminación por nitratos en algunas zonas, pero la situación ahora mismo es alarmante.

Nosotros solicitábamos las últimas analíticas disponibles, que usted también supongo que tendrá los resultados, y en aproximadamente la tercera parte de los pozos se superaban los límites que dice la normativa.
Entonces, hay algo con lo que no estoy en absoluto de acuerdo, que dice que por muy buenas medidas que se tomen, podemos tardar muchos años en conseguir la reducción de esos nitratos, porque desde la aplicación hasta que aparecen acuíferos, esa contaminación pasa tiempo.
Y eso no es así.
Los nitratos tienen una movilidad en el suelo que es altísima y ese es su gran riesgo y su gran peligrosidad.
En el momento se contamina puntualmente un acuífero, su movilidad en el acuífero hace que se contamine todo el acuífero a partir de una zona puntual.

También sabrá, yo creo que es de conocimiento de todos, que el acuífero de la Plana de Valencia tiene dos capas, la superficial y la profunda, cuando los niveles de contaminación, hace ya treinta años, de la capa superficial superaba los límites admisibles, se empezó a perforar las capas profundas, sin las debidas precauciones, lo que generó la movilización de esa contaminación de la capa superficial a la profunda.
Esto es algo que está estudiado hace ya, ya le digo que décadas.

Por tanto, sí que es cierto que tienen mucha movilidad estos compuestos, y que había que haber tomado medidas más drásticas.
Usted está diciendo que sí, que había regulación, se elaboró el código de buenas prácticas agrícolas, se actualizó hace pocos años.
Ha habido varios decretos que regulaban qué había que hacer en las zonas contaminadas, pero la verdad es que los avances han sido tan, tan insignificantes que la situación no deja de ser preocupante.
Claro, el Partido Popular lleva veinticinco años gobernando en nuestro territorio y es responsable de lo que se ha hecho o se ha dejado de hacer en todo este tiempo.

Entonces, desde nuestro punto de vista se tendría que haber actuado de una forma más intensa.
Aquí, al final se acaba culpabilizando a los agricultores, cuando los agricultores de alguna forma han aplicado lo que se les recomendaba en las cooperativas, por determinados técnicos, y se arrastra una inercia de que Â«bueno, en vez de un puñadico echamos dos que seguramente crecerán las plantas mejorÂ».
Y ese segundo puñadico es el que nos ha ido contaminando el subsuelo durante mucho tiempo.

Ellos no tienen por qué tener los conocimientos técnicos ni tener esa responsabilidad que se les atribuye respecto a la contaminación, puesto que son las administraciones las que tenían que haber establecido medidas, y sobre todo haber tomado las medidas para que se cumplieran estas determinaciones.
Entonces, estamos como hace dos, tres décadas, en la que, ya le digo, muchos, muchos de los pozos de abastecimiento siguen teniendo unos niveles de nitrato inaceptables.
En muchos municipios se están mezclando aguas contaminadas, no potables, con aguas potables, para poder bajar estos niveles de contaminación.
Y lo cierto es que resulta muy, muy, muy lamentable el hecho de que no se haya podido evolucionar en positivo ni se haya podido paliar esta situación.

Usted también sabe que en muchos municipios dejó de poder utilizarse el agua presuntamente potable y que la gente ha tenido que acostumbrarse a comprar agua embotellada para poder beber.
Pero es que, claro, en los municipios en los que a priori el agua es potable estamos en niveles muy, muy preocupantes.
Ya le digo que de estas últimas analíticas del orden de 15 pozos ya daban niveles superiores a los 50 miligramos por litro, pero unos diez estaban en los 50 precisamente.
Concretamente cuatro de ellos daban exactamente 50 y otros dos estaban en 48, 49.
Y entre 40 y 50 había otros diez pozos.
Lo que nos está poniendo de manifiesto esto es que no vamos a mejor.
Su evaluación, el resumen, es que ha habido ligeros, ligeros avances, pero yo creo que pueden haberse producido en alguna determinada zona, pero que la situación global no ha experimentado avance de ningún tipo.

Y esto ha sido así porque -ya le digo- no se han tomado las medida oportunas.
No se ha tenido en cuenta la aplicación estricta de esta directiva, ni el real decreto de transposición.
De hecho, no se ha tenido en cuenta ni siquiera para la elaboración del plan hidrológico que ahora mismo está vigente, se acaba de aprobar y ya está en revisión.
.
No se ha tenido en cuenta la directiva marco agua, que se aprobó hace ya quince años a nivel europeo.

Lo que esperamos, lo que espera la ciudadanía, lo que espera la sociedad valenciana es que se aplique la normativa por parte de las administraciones, y que las administraciones hagan sus deberes.
Pero ya le digo, no se han tomado las medidas adecuadas para impedir que la contaminación se siga produciendo, puesto que estos niveles denotan que ha habido niveles superiores o muy similares durante muchísimo tiempo.

Entonces, bien, usted ha hablado que hay dos disposiciones en tramitación, que se va a aumentar la regulación en el uso de las fuentes de nitrato, tanto a nivel químico como a nivel orgánico.
Bienvenido sea, pero esto es algo que, como usted sabe, llega con muchos años de retraso.
Y si llega esto con muchos años de retraso, lo que sí que llega con demasiado retraso es la regulación de la aplicación de los lodos de depuradora.
Existe una regulación ahora mismo de aplicación de estos lodos de depuradora que, como usted sabe, no se está cumpliendo.

Desde Compromís hemos estado pidiendo más de una vez información respecto a determinados vertidos que se han detectado en comarcas de interior, básicamente los Serranos y en la Plana de Utiel-Requena, en la que no una ni dos, sino muchas veces, se han vertido tráileres enteros de lodos no desecados.

Eso ha sido denunciado por el Seprona, ha sido denunciado por colectivos de la zona.
Cuando nosotros hemos pedido documentación al respecto de la gestión de los lodos de EMARSA lo que se nos ha dicho es que esa documentación estaba en los juzgados, fruto del caso EMARSA, en el que ha habido un enriquecimiento ilícito de determinadas personas muy vinculadas al Partido Popular, si no directamente miembros de esos partidos y puestos a dedo por altos cargos del Partido Popular.
Esto es así.
El caso EMARSA es uno de tantos casos en los que se han saqueado las arcas valencianas.
Pero ya no estoy hablando de saqueo, estoy hablando de esa contaminación que se está generando en muchos sitios, y me gustaría que esa información que pueda tener respecto a esta aplicación de lodos de depuradora, de cómo se está haciendo, pues que la expliquen.
Porque, como usted bien sabe, antes de aplicar una carga de estas de lodos de depuradora, primero esos lodos tienen que estar secos.
Segundo, tienen que estar analizados.
Tiene que haber un análisis previo del suelo y al cabo de un tiempo tiene que haber una evaluación de cómo se ha ido incorporando la carga orgánica de esos lodos de depuradora en el suelo.

Y me consta que en muchos de estos casos no se está produciendo.
Y aparte, le digo que hay denuncias de vertidos de tráileres enteros, de lodos de depurado, que no han sido previamente desecados.
Estaría bien que, si usted tiene información al respecto, que la expusiera en su segunda intervención, porque ya que el Partido Popular no ha sido capaz en estos veinticinco años, o veinte años de gobierno autonómico, de haber frenado la contaminación generada por las prácticas agrícolas, sería muy triste que no se pusieran las medidas para controlar e intentar denunciar, intentar impedir las prácticas que en estos últimos años se están produciendo de forma irregular por la aplicación de lodos de depuradora.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ponce.

En representación del Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Anem a vore, senyor González, a mi m'agradaria que tractara de concretar, sobretot perquè vosté ha estat ací donant-mos molta informació sobre disposicions i sobre normatives, però mos ha donat molt poca informació sobre el que han fet i els resultats que té el que han fet.
I m'explique.
Vosté comença, no ha començat per ahí, però al final ve a dir-mos, com a conclusió: la millora ha segut molt xicoteta.
I la primera pregunta que li faig jo és: mesure-la i diga'ns quina millora hi ha hagut, on i com la mesuren.
Eixa seria la primera qüestió que hauria vosté d'aclarir.

I després, vosté diu, Â«la inèrcia de les aigües subterrànies tarda molts anys en eliminar-se i fins i tot podria créixerÂ».
A mi m'agradaria també que concretara.
Vull dir, què s'entén que tarda molts anys en eliminar-se.
Des que es prenen mesures fins que el problema ve a resoldre's, de mitjana què sol tardar?
Perquè clar, el problema d'ací és que vosté ha començat dient-nos que açò data d'una directiva de l'any 1991, com li ha dit molt bé el senyor Ponce, fa vint-i-cinc anys, i en vint-i-cinc anys lògicament moltes coses podien haver-se fet.
No anem a posar-se en vint-i-cinc anys, anem a posar-se en el que és realment, que són els quinze, perquè eixa és l'altra -vullc dir-, entre 1991 i el 2000, ¿val?
, sembla que no s'haja fet res.

Per tant, des del punt de vista de vostés com a govern, entre 1995 i el 2000 el problema dels nitrats es veu que ací no existia.
¿Què feien durant eixe període?
, perquè sembla que només comencen a preocupar-se realment dels problemes específics de la contaminació per nitrats parlant de les zones vulnerables o fent el codi de bones pràctiques, que encara no són actuacions -diguérem- de caràcter executiu, ¿val?
, en l'any 2000, i els programes d'actuació comencen en el 2002.

Per tant, m'agradaria que valorara quant de temps tarda un aqüífer en recuperar-se des del moment que deixa de rebre contaminació per nitrats, ¿val?
, quant de temps és la mitjana i, per tant, a partir d'ahí que valorara, ¿val?
, què és el que han estat fent.
(Soroll de papers)

Però, ara, vosté diu, Â«hem estat fent molts controls i pla de controls aleatorisÂ», a mi m'agradaria que això també ho concretara -vullc dir-, ¿quants controls s'han fet?
, ¿val?
, i ¿quants controls han acabat en algun tipus d'actuació?
, és a dir, vostés fan una quantitat de controls aleatoris per anys, han anat controlant, ¿quants controls han fet per anys i si eixos controls han detectat pràctiques irregulars o no, i si eixes pràctiques irregulars o no s'han corregit perquè, si no, no sabem exactament què és el que està fent la conselleria d'agricultura?
, ¿val?

M'agradaria, també, que ens aclarira quan vosté diu que els cursos dels agricultors tenen com a mínim tres hores de temes relacionats amb la contaminació per nitrats, ens agradaria saber quant de temps duren els cursos eixos i què és el que s'explica, més o menys, en eixos cursos que vostés plantegen.

Clar, la sospita després de tot el que vosté diu, i sobretot el que diu al final, és que el que han fet fins ara pràcticament no aprofita per a res, ¿val?
, perquè (inintel·ligible) .
.
.
de les concentracions, que és molt difícil de (inintel·ligible) .
.
.
el problema i ara comencen a plantejar-se qüestions que el que no és de rebut és que comencen a plantejar-se-les ara i no fa quinze anys, ¿val?

Per exemple, una cosa que m'ha cridat molt l'atenció és quan diu, Â«en les noves ordres reguladores hem parlat de contemplar només nou cultius a contemplar-ne quaranta-setÂ», ¿val?
, per tant eixa multiplicació per més de cinc vol dir que fins ara estaven fent la vista grossa, ¿per què els quaranta-set conreus ara i què és el que ha canviat?
, ¿ha canviat alguna cosa (veus) o senzillament és que no estaven fent el que tocava?

I, després, el tema de…, i no vaig entrar en el tema de l'agricultura ecològica i tot això, que evidentment seria la qüestió més important, però sí en el tema dels adobs, de l'ús d'adobs.

Anem a vore, ja no només el tema dels fangs de depuradora, ¿val?
, sinó els temes, ací n'hi ha moltíssimes instal·lacions que es dediquen a fer teòricament reciclatge i, dins d'eixe reciclatge, una part important d'eixe reciclatge se suposa que és el compostatge de la fracció orgànica de residus sòlids i urbans, ¿val?
L'ús d'eixe tipus d'adobs evitaria en bona mesura, si no tots, una bona part dels problemes que patix l'agricultura per l'excés d'ús de fertilitzants químics.
¿Què s'ha fet fins ara per a millorar la qualitat del compost que ix de les plantes de tractament i reciclatge dels residus sòlids urbans i quin és el grau d'aplicació d'eixe compost en l'agricultura?

En definitiva, és un tema en el que vostés tenen pràcticament tota la responsabilitat, ¿eh?

I, després, continuarem en algunes qüestions més.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

En representación del Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyor secretari, benvingut.

Mire, el primer que vosté fa quan arriba a esta comissió és traure'ns un mapa de l'estat dels nitrats en la resta d'Europa, tal vegada siga una butla per a vosté això però jo, escoltant a uns i altres, la veritat és que tinc la impressió que ni programes ni res ha acabat amb la mala qualitat de l'aigua, ja no dic potable, simplement aigua, d'algunes zones d'esta comunitat perquè continua sent un greu problema, i ahí el tenim.
Li ho dic perquè qui governa des de fa vint anys és el Partit Popular i ens demostra -amb els resultats que tenim- que ha sigut incapaç d'aportar solucions efectives per a frenar l'empitjorament de la qualitat dels aqüífers per la concentració de nitrats.

Així que la conclusió seria, senyor secretari primer, que no han actuat d'acord amb el que establixen les diferents ordres de la conselleria d'agricultura aplicant de manera seriosa i rigorosa els diferents programes d'actuació sobre les zones vulnerables de la Comunitat Valenciana per la forta concentració de nitrats en els seus aqüífers i, una altra, que les diferents ordres han estat una simple literatura i que no tenien cap intenció de solucionar la qualitat dels aqüífers valencians.

Jo sóc de la província d'Alacant, i la veritat és que estic alarmada vegent que tota esta normativa vigent no ha donat bons resultats i que, a hores d'ara, per exemple, tenim un 27% dels aqüífers de les conques dels rius, tant Xúquer i Segura, incomplint la reglamentació tecnicosanitària per a l'abastiment i control de la qualitat de les aigües potables de consum públic.
El Segura -un exemple que li pose-, per desgràcia, és la conca més bruta de la península, i són dades del ministeri del medi ambient que -crec- li serviran i no posarà en dubte.

Això, ¿què vol dir?
Vol dir que en eixa zona, qualificada com Â«vulnerableÂ», els nitrats i altres contaminants estan ahí i estan causant un dèficit molt gran en la qualitat de l'aigua, ja no li parle del consum humà, també de l'aigua per a reg.
¡Clar!
, això posa en dubte l'eficàcia dels seus programes però, sobretot, l'eficàcia del control de vigilància de la qualitat de les aigües utilitzades per a reg.
Açò que li acabe de contar és una realitat, és el dia a dia en la conca del Segura i -crec- també en la conca del Xúquer.

Mire, senyor secretari, en el cas dels municipis de la Ribera del Xúquer eixe problema de nitrats que supera habitualment els nivells permesos per l'Organització Mundial de la Salut és especialment greu, i ve agreujat a partir de l'any 2009 per l'aparició de restes d'herbicides -crec que a vosté també li consta.

És trist i lamentable veure com les soluciones estes no servixen i els seus programes d'actuació sobre estes zones vulnerables doncs tampoc perquè en estos moments tenim més de 250.
000 persones en la comarca que no poden beure aigua de l'aixeta ni tampoc tenen aigua potable.

Són vint anys, senyor secretari, no és un dia ni dos, són vint anys de contaminació per nitrats d'origen agrari en els aqüífers superant eixos 50 mil·límetres per litre del nivell de nitrats, és el límit crític i no ho han sabut reduir per a fer factible un nivell de qualitat acceptable per a qualsevol ús.
Açò, li he de dir que és un desastre, almenys per a nosaltres els socialistes ho valorem així però, mire, l'esperança mai es perd i espere que prompte les coses canvien a millor.

La solució és fàcil i no passa pel que vostés estan fent des de l'any 1999 a la Ribera, que s'han gastat més de 60 milions amb la construcció de nous pous en la partida de la Garrofera en el terme d'Alzira per a subministrar aigua no contaminada per nitrats de l'aqüífer del Caroig, no han donat resultats positius i la construcció de la potabilitzadora per a tractar aigua del Xúquer tampoc resol el problema als residents de la Ribera perquè els obliga a comprar aigua als regants -i vosté ho sap, ¿eh?
- sense tenir l'única garantia de dotació de futur d'aigua del riu que és la que dóna la titularitat d'una concessió pròpia, no hem d'anar a buscar-la ni comprar-la.

S'han perdut vint anys, senyor secretari, des que el seu govern arribà a La Generalitat i molts ciutadans de la Comunitat Valenciana han hagut de beure aigua contaminada durant tots estos anys per l'aplicació inadequada d'uns programes que no han servit de res perquè continuen tenint les mateixes zones vulnerable, i si no en tenim més és perquè molts agricultors abandonen l'activitat i açò també és una altra desgràcia.

Eficàcia dels programes, doncs jo li he de posar nota, li posaré un u per no posar-li un zero perquè, la veritat, és que seria.
.
.
, ¿eh?
, però es mereix un zero, senyor secretari.

Però el més dolent (so d'un telèfon mòbil) és que La Generalitat continua sense mostrar cap interés perquè la contaminació per nitrats de molts aqüífers canvie, i a la realitat que patixen moltes poblacions de la Comunitat Valenciana em remet, ¿eh?
, ja no són una població sinó una quantitat gran de pobles en la província de València i també en la província d'Alacant que no poden beure aigua de l'aixeta, que no tenen aigua potable i, la veritat, és per a reflexionar, senyor secretari.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Y, ahora, en representación del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor secretari autonòmic.

Bé, en primer lloc, permeta'm que li agraïsca la compareixença en què vosté, a pesar de tot, ha fet una ampla i detallada i ¡clara!
exposició de fets al llarg dels últims anys.

Jo no puc defugir en este moment, no puc passar i deixar damunt de la taula una reflexió, ja que estem parlant ací de reflexions, perquè cada u la valore.
Ací s'ha parlat que s'han perdut vint anys però, senyories, ¿què ha ocorregut amb el pla hidrològic nacional que era la solució a molts problemes, que és responsabilitat única i exclusiva de vostés, del Grup Parlamentari Socialista que el va derogar?

I això havera sigut una solució a molts dels problemes que tenim ací, a la Comunitat Valenciana, i també en altres comunitats (veus), al fil del que està ocorrent estos dies, és que està ocorrent estos dies; estos dies l'Ebre s'ha desbordat i ha tingut unes greus conseqüències.
I jo crec que això té també la seua valoració i és un bon moment per a la reflexió en eixa qüestió.

El meu grup considera que està treballant-se amb seriositat i que, com a conseqüència de les diferents mesures que estan aplicant-se al llarg dels últims anys, hui es pot afirmar que es comença a percebre el control i la minoració d'esta contaminació causada pels nitrats amb l'objectiu d'estar per sota dels 50 mil·ligrams/litre.
Evidentment, la disminució és que materialment és impossible que siga de major nivell ni de major grau a la que s'ha realitzat perquè -com molt bé ha explicat el secretari autonòmic- això té un progrés, un procés al llarg dels anys fins que arriba als aqüífers.

Senyor secretari, vosté ha fet senzillament una exposició realista, sense cap triomfalisme però tampoc sense l'alarmisme al que mos tenen acostumats alguns grups des de l'oposició.
El problema -estarem tots d'acord, senyories- està diagnosticat, està emmarcat i delimitat geogràficament -ahí estan les zones vulnerables-, existix el corresponent pla d'actuacions i el pla de control i, a més, s'han establert les oportunes acciones complementàries.
¡Que a tots mos agradaria que foren més ràpides!
, doncs, sí, però la realitat és la que és.

Mire, senyor secretari, quan es vol negar l'evidència doncs es nega; ací, per a negar-la han fet malabarismes, equilibris perquè s'ha dit Â«no podem negar avançosÂ» però immediatament es neguen, en fi, són eixos equilibris impresentables als que mos té acostumats determinada oposició.

I ací s'ha afirmat una cosa que no es pot sostindre, estem -es dia- com fa dos o tres dècades, ¡de cap manera!
, això és fer oïts sords a tot el que s'ha exposat ací, a tot el que han significat els avanços en els últims anys.
Quan una cosa no interessa, ¡s'obvia!
, perquè obviar els més de 1.
122 milions d'euros que s'han invertit en el reg per goteig, que té una influència directa en eixa lluita contra l'increment de nitrats en els aqüífers doncs, ¡escolten!
, senyories, això és negar la realitat.

Convertir el 75% de la superfície de la nostra comunitat agrícola en superfície en regadiu modernitzat doncs, ¡escolte!
, si per a vostés no és important, per al meu grup, senyor secretari autonòmic, és vital, és molt important i és una acció més que ressenyable, que cal aplaudir i que cal ficar en valor.

Ha sigut, en definitiva, una aposta decidida de La Generalitat i un encert del govern de La Generalitat en els últims anys, i ahí està en el que significa d'economia d'aigua i en el que significa de major possibilitat de control d'eixa contaminació.

Però, ¡home!
, voler negar una realitat i -crec- ahí està, la potabilitzadora a la Ribera doncs és una realitat; fa poc més d'un any el problema que n'hi havia en tants i tants pobles de la Ribera estava perfectament localitzat i diagnosticat i les circumstàncies que havien de sofrir els ciutadans doncs estaven ahí, i el que n'hi ha ara també està ahí, i això es pot percebre i es pot constatar.

Jo, en nom el meu grup, també vullc aplaudir-li, reconéixer la importància que té eixa planificació hidrològica -a la qual s'ha referit en la seua intervenció-, l'animem des del meu grup a continuar treballant en la línia en què estan fent-ho.
Eixes dos ordres que ha anunciat, reguladora dels fangs i reguladora dels fons de nitrogen, són importants.
El codi de bones pràctiques és important, el registre d'explotacions agràries.
Eixes ajudes, això no és cosa menor, 30 milions en el PDR; per a l'agricultura ecològica, 23 milions; per a infraestructures en regadiu, 17,9 milions, a sumar-se en tot el que jo estava referint-me anteriorment.
Escolte, pot sentir-se satisfet, encara que tampoc estem rendits a eixa evidència, continuem lluitant, es continua.
.
.
, i a això l'animem en el treball per a minimitzar eixe impacte dels nitrats.

I acabe, senyor president.
Ací s'ha parlat de conclusions, senyor secretari autonòmic, diguent que després de fer unes premisses, que evidentment estaven contagiades d'un gran partidisme, doncs s'arribava a conclusions sense cap d'objectivitat i clarament demagògiques.
No és eixa la conclusió que obté el meu grup i, per tant, des d'eixa conclusió de l'esforç fet i del que cal fer, l'animem a continuar en eixa línia de treball.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señor secretario, para contestar a las preguntas que le han realizado tiene usted la palabra también, ahora sin tiempo límite.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Muchas gracias.

Empezaré estando de acuerdo con el señor Ponce que decía que el PP, el Partido Popular, lleva gobernando veinticinco años.
Son veinte, pero si usted ya da por supuesto que vamos a gobernar cuatro años más o cinco, se lo agradezco, se lo agradezco profundamente, porque creo que esta comunidad saldrá ganando, y más, después de oír algunas de las afirmaciones que se han dicho hoy aquí.

Usted hablaba de medidas más drásticas, sin decir ni una sola, sin proponer ninguna en absoluto, con lo cual es difícil saber a qué te enfrentas cuando no te proponen… cuando no proponen nada.
Los únicos que hacemos propuesta somos nosotros.

Mire, estoy de acuerdo en algunas de las reflexiones que ha hecho.
Sabe que hemos departido en otros lares también y que en algunos casos coincidimos en muchos de los planteamientos, incluso alguna conclusión.
Pero es el plan hidrológico del Júcar el que tiene que establecer también, en este caso, la calidad de las aguas.

Y ese plan hidrológico del Júcar nos está diciendo que esa calidad de las aguas tiene hasta un horizonte del año 2027.
Es decir, querer decir que es una cosa inminente el que si se adoptan medidas, se va a mejorar las aguas… No, señor Ponce, el propio plan hidrológico lo establece, está ahora mismo en exposición pública y estoy convencido que su grupo y usted es conocedor… es conocedor de ello.

Hablaba también de la directiva marco del agua.
La directiva marco del agua, como usted sabe, establece unas competencias que son estatales.
En el año 2009 tenían que estar aprobados esos planes hidrológicos.
No se hicieron los deberes, se aprobaron en el año 2014 y, ahora mismo, está en revisión hasta el 2021.

Y, ahí, en ese ETI, en el esquema de temas importantes, es donde establece los datos.
Y donde…, señor Torró, ahí están las fichas específicas donde están los datos y donde está la información que usted preguntaba.
En esas fichas del plan hidrológico del Júcar -que en estos momentos hay uno aprobado y otro que está en exposición pública- tiene todos los datos a los que usted hacía referencia.

Decían: Â«Es que han tardado ustedes años en regular.
Â» Pues bueno, lo he dicho a lo largo de la presentación, hay una directiva del año 1991 efectivamente, pero no hay hasta el año 1996 un real decreto, que es el que traspone esa directiva, es decir…, y estoy absolutamente convencido que ustedes saben el marco normativo, y si hay una directiva, tiene una norma estatal que trasponga esa normativa y, a partir de ahí, en este caso, las comunidades autónomas empezamos a hacer nuestros deberes.

Y he decirles que la Comunidad Valenciana, junto con Andalucía, lo hizo a los cinco años.
Y otras comunidades autónomas, como Extremadura, Castilla-La Mancha y otras, han tardado desde siete hasta once, o incluso alguna, que ni lo tiene.
Con lo cual nosotros yo creo que hemos hecho, en ese sentido, los deberes o por lo menos los hemos hecho igual que los demás.

Ustedes hablaban de otros temas.
Es verdad que están esas dos órdenes que les he comentado y que les invito a que hagan las aportaciones que consideren oportunas desde sus grupos y si así lo consideran.
Pero, claro, esta es una comisión de agua donde…, ay, perdón, una comisión de medio ambiente donde tenemos las competencias que tenemos, de agricultura, no de medio ambiente, que es la que tiene esas otras competencias a las que usted hacía referencia, señor Torró.

En el tema de reciclaje, de compostaje… todo eso no son competencias de la conselleria de agricultura.
Estoy convencido de a quien corresponda le podrá aclarar el tema.

Aquí, como digo, está el borrador de la orden, donde establece: los lodos tratados que no superen los valores de concentración de metales pesados y demás parámetros establecidos; no está permitido mezclar lodos con otros residuos o productos con el fin de diluir sus contaminantes.
Es decir, es una orden que ya está trabajada, que está en tramitación y que, como digo, no habrá ningún problema en que ustedes puedan hacer las aportaciones que consideren oportunas.

Decía: Â«Especifíqueme el trabajo que han hecho.
Â» Hombre, si quiere, yo se lo especifico.
No tengo tiempo, ¿no?
No tengo… Bueno, pues si no tengo…

El senyor vicepresident:

No tiene limitación, pero… también sea usted bastante escueto.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Claro, como ha dicho Â«especifíqueloÂ», pues bien: se realizan periódicamente análisis de suelo, aguas de pozo, de material vegetal y de estiércol.

En los últimos años se han mostrado anualmente por término medio más de 150 puntos en zonas vulnerables.

Los servicios de la conselleria revisan cada año más de 1.
500 cuadernos de explotación que deben llevar obligatoriamente los agricultores, comprobando el cumplimento de las directrices del programa de actuación de zonas vulnerables.

Publicamos los datos de evapotranspiración y lluvia de la red de información agroclimática de la Comunidad Valenciana para que los agricultores puedan hacer un uso más eficiente del agua de riego.

Facilitamos planes orientativos de riego y tenemos el programa informático Ferticit a disposición de los usuarios para facilitar una correcta fertilización y fertilización mineral de los cultivos de zonas vulnerables.

Desarrollamos programas anuales de vigilancia, de utilización y comercialización de productos fitosanitarios de la comunidad, que se han intensificado en la zona de la Ribera tras la detección de restos de herbicidas en las redes de agua potable.

Cada año se analizan en torno a 70 muestras de suelo y de material vegetal para controlar la utilización de productos fitosanitarios.

Cada año la conselleria lleva a cabo en torno a dos mil revisiones del control documental de tratamientos fitosanitarios que obligatoriamente han de llevar los agricultores.

El PDR conlleva la racionalización y reducción del uso de productos químicos y se incrementó su dotación en un 65%; como hemos dicho antes, pasó de 37,2 a 61,4 millones.

Desde 2014 es obligatoria la gestión integrada de plagas de los vegetales, lo que conlleva a la obligación de emplear prácticas de bajo consumo de fitosanitarios, dando prioridad a métodos no químicos.

Y alguna medida más que creo que no vale la pena.
Si quiere más detallado, no tendremos ningún problema en dárselo para que sea conocedor de ello.

Hablaba la señora Crespo de la mala calidad del agua.
Vuelvo a repetir, la mala calidad del agua es una competencia también estatal, donde las confederaciones tienen mucho que decir y donde ustedes tuvieron responsabilidad muchos años sin hacer nada al respecto.

Ha hablado del Segura.
El Segura, que corresponde a la Vega Baja, se abastece de la mancomunidad del Taibilla, y en la mancomunidad del Taibilla que sepamos no hay ningún problema de nitratos.
Otra cosa puede ser en algunos de los pozos que tienen que hacer por el problema que, como bien apuntaba el señor Giner, sufrimos en esta comunidad por una decisión del presidente del gobierno en aquel momento de tener a bien dejarnos, por un motivo estrictamente político, sin agua… sin agua del trasvase del Ebro, que probablemente hubiera sido la solución, y no el regalito en forma de desaladoras que nos trajo.

Y hablaban de la Ribera.
Hombre, en la Ribera yo sé que ustedes hace poco también han elevado una…, no sé si es una denuncia muy bien lo que han hecho ahí o una rueda prensa para ver quién denuncia más alto o quien dice más… más alto.
Pero, hombre, están diciendo una serie de incorrecciones y, a veces, ya, a base de repetirlo, ustedes ya se lo creen.

Los 60 millones de euros no son los pozos que yo sé algún compañero suyo insiste en que son los pozos.
Es toda la actuación -los 60 millones de euros-.
Esos 60 millones de euros, efectivamente, los ha metido a pulmón la Generalitat valenciana en el plan de abastecimiento de la Ribera, ya desde el año 1999 que se diseñó y se puso… y se puso en marcha.
Ese abastecimiento, como usted ha venido a decir, dará la solución, ¿eh?
, la solución a más de 250… e incluso 300.
000 personas en verano para que puedan tener un agua de calidad.
Da la solución a 13 municipios.
Pregunte a los vecinos de los municipios, pregunte a los vecinos de los municipios.

Hay un municipio…, el último municipio que se ha incorporado ha sido Corbera.
Ustedes lo saben, que Corbera, al final, con todas las divergencias, vamos a decirlo así, al final, ha entrado, porque yo creo que con sentido común sabe que es beneficioso para los vecinos de su municipio el poder estar, y donde se da un agua de absoluta calidad, un agua de calidad que está entre 4 y 7 miligramos el agua que se da en esa… en esa…, depuradora no, ahora no…, ¡uy!
, en la… (algú diu: Â«En la potabilizadora.
Â») en la potabilizadora -gracias, presidente, no me salía el nombre-, en la potabilizadora.

Otra cosa, otra cosa es que, luego, los municipios, dentro del propio municipio, puedan, con los pozos de abastecimiento que tienen, mezclarla.
(Veus) No, no, es una cosa que es competencia municipal.

El senyor vicepresident:

Señorías, tendrán la oportunidad luego de debatir.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Yo le estoy diciendo la competencia de la Generalitat valenciana, que es, con esa potabilizadora está dando un agua de calidad, le pese a usted, que sé que le pesa, que sé que le pesa.
Esa agua es de calidad.

Y aquí, que ustedes han invitado a la Unión Europea a que venga, estaremos encantados de enseñarles cómo estaba antes la situación y cómo está ahora, porque son 60 millones de euros que ha metido a pulmón a esta comunidad la Generalitat valenciana sin ayuda, en su momento, del gobierno que ustedes presidían.
Y damos calidad a 13 municipios con agua de calidad.

Y vaya a Carcaixent, vaya a todos los municipios y, próximamente, a Algemesí, o vaya a Corbera a ver si están contentos.

Y hablaban…, pues mire, esa agua va a costar 0,30 céntimos o menos, porque se va a adjudicar en breve, lo que les va a costar el metro cúbico a sus vecinos.
¿Sabe lo que les cuesta -que usted lo ha dicho en muchas ocasiones- esa agua embotellada?
Entre 500 y 600 euros tirando por lo bajo.
Si eso no es hacer un servicio público de calidad, pues bueno.

Yo, desde luego, espero que ustedes no tengan la responsabilidad, porque si no, sí que estamos apañados.

Nada más, presidente.
Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor secretario.

Señor Ponce… ¿que sí?
Pues tiene usted la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

A ver, señor secretario autonómico, usted ha venido aquí a hacer una evaluación de las mejoras que ha habido en la situación, y no ha hecho ninguna evaluación.
No ha dado datos de partida, ni en qué medida se ha mejorado, ¿en un 1%?
¿En un 3%?
¿En un 5%?
¿Hemos empeorado en un 10%?
¿En cuántos pozos se ha mejorado la situación?
¿En cuántos se ha empeorado?
No ha dado ningún dato al respecto.
Por lo tanto, el motivo fundamental de la comparecencia de momento no lo ha cumplido.
Le quedan cinco minutos en los que dudo que haga alguna aportación al respecto.

Usted mismo ha dicho que ahora mismo el plan hidrológico, el borrador, define que en el año 2017 han de estar los acuíferos saneados, por tanto, en un plazo de doce años, de doce años.
Ustedes llevan veinte.

Usted acaba de demostrar aquí que si hubieran actuado como tocaba, los acuíferos se habrían regenerado en estos últimos veinte años.
Si lo podemos hacer en los próximos doce, ¿por qué no lo hemos podido hacer en los veinte anteriores?

La directiva de nitratos la pusimos en marcha cinco años de retraso.
Fantástico, sacando pecho al respecto: Â«Otras comunidades autónomas tardaron mucho más.
Â» Usted ha mostrado el mapa de España.
Mire a ver otras comunidades autónomas cómo tienen de mancha y qué es lo que tenemos nosotros, a ver si es para sacar pecho lo de los cinco años de retraso.

Está hablando de los puntos de analítica.
Yo le digo, solamente en la Ribera, en los 25 puntos de agua que ustedes analizan, en ninguno de ellos es agua potable.
Lo más cercano son 50 miligramos, pero se alcanzan niveles de hasta 140, 141, 107 en varios de los pozos.

Y bueno, en cualquier caso, la protección de las masas de agua, según la directiva de agua, es competencia de La Generalitat.
Y La Generalitat tiene la obligación, según el artículo 17 del Estatuto de autonomía, del abastecimiento de agua de calidad a las poblaciones.

En la Ribera hemos estado durante décadas sin garantizar ese abastecimiento e insisto que es competencia exclusiva de ustedes.
Sí que es verdad que la tutela de los acuíferos es competencia estatal, ¿eh?
Pero el abastecimiento de agua de calidad, garantizar una cantidad de agua de calidad, suficiente y segura para entender las necesidades de consumo humano es competencia exclusiva, autonómica y se ha incumplido sistemáticamente, ¿eh?
Para que usted venga aquí (inoïble per raons tècniques).
.
.

No sé si estaba.
.
.
¿Ahora?

Bueno, hay 215 municipios en los que son, digamos, zonas vulnerables y tampoco ha dado ningún dato al respecto.
¿En qué medida en alguno de ellos se ha podido mejorar o no el nivel de contaminación de los acuíferos?

También le he pedido información sobre…, si tiene algo de información sobre aplicación de lodos de depuradora, la que se está realizando ahora de forma ilegal, de forma furtiva, desde distintos puntos de nuestro territorio, sobre todo en las comarcas de interior, sobre todo en el caso de los Serranos.
Y tampoco ha dicho una palabra al respecto.
Supongo que algo de información tendrá.
Nosotros la hemos solicitado, e insisto que siempre se nos dice que la aplicación de lodos que vienen de la depuradora de Pinedo está todo en los juzgados y que no se le puede dar información al respecto.

Y también en el caso de la Ribera, que estábamos comentando, de los 70 análisis que se hacen en la red de abastecimiento, en la red de abastecimiento, le he hablado primero de los 25 pozos que están todos contaminados.
En los 60 puntos de la red de abastecimiento, en 19 de ellos se superan los 50 miligramos por litro de nitratos.
Y en otros 19 estamos entre 40 y 50.

Entonces, no hable usted de que, bueno, que se ha dado la solución, de que tienen agua de calidad… No, porque la verdad es que ha habido una inoperancia durante muchísimo tiempo y se ha retrasado también la posible solución a esto.
Sabe que para el abastecimiento para la potabilizadora estuvieron perforando pozos de una zona donde se tenía información de que no se podía perforar.
Al final de perforar esos pozos se tuvo que buscar otra cuenca de abastecimiento y se tiraron ahí varios millones de euros porque ese abastecimiento no estaba autorizado, no se podía seguir sobreexplotando ese acuífero sobre el que ustedes, los gobiernos anteriores, se empeñaron en explotar: la serra de les Agulles, en concreto.

Entonces, no sé, yo le he pedido información.
Usted solamente ha dicho que si se han hecho no sé cuántas revisiones de los cuadernos de tal, no sé cuántas inspecciones.
Dé resultados de esas inspecciones.
Después de los 1.
500 cuadernos que se han revisado anualmente, cuántos cumple, cuántos no cumple.
De esas 150 analíticas que dice que se hacen, ¿cuántas están en niveles aceptables?
¿Cuántas no?
¿En qué medida se está cumpliendo la normativa de aplicación de los fangos, de los lodos de depuradora en agricultura?
Eso tendrá que saberlo.
Diga algo de información.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ponce.

Señor Torró, tiene usted la palabra.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Mire, anem a vore, és realment inquietant la falta de respecte que tenen vostés ací quan vénen a contar-mos les pel·lícules que mos conten; i després, quan li fem les preguntes concretes, la falta de respecte d'evadir sistemàticament les preguntes contant-nos cuentos chinos, val.

Comencem.
Jo li he preguntat per la valoració de les dades sobre l'estat dels aqüífers i vosté em contesta que eixes dades estan en la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
No senyor, vosté té l'obligació de vindre ací i si va a fer una avaluació del que vostés han fet, de vindre a presentar-nos ací les dades i fer la valoració en funció de les dades, i no remetre-mos al que hi ha ahí, perquè això és no contestar.
Primera.

Segon.
El reial decret de 1996, des de 1996 fins a 2000, passen quatre anys en els quals vostés no fan absolutament res.
És més, fins a 2002 no aplega ninguna mesura concreta, perquè allò de 2000 són desiderates, val?
, els plans d'actuació vénen de 2002, i té la barra de vindre ací a excusar-se dient que els altres ho fan pitjor.
Això no és una excusa, eh?
I si és una excusa, és de mal pagador.

Deixaré per al final allò del tema del compostatge.

Tema de les analítiques, val?
, i de les revisions i les inspeccions.
Vosté ací compta: hem fet 1.
500.
.
.
A vore, anem a vore.
1.
500 quaderns d'explotació a l'any?
Val.
Quant d'eixos quaderns s'han fet en zones de risc de contaminació per nitrats?
Quantes inspeccions anualment?
Dels 1.
500 quants hi ha en eixes zones?
Quin percentatge representa del total?
I quin representa en funció de l'agricultura de les zones de risc respecte al total?

Quantes es detecten?
D'eixos 1.
500, en quantes hi ha irregularitats i quantes dins de les zones de risc?
I què fan vostés quan detecten les irregularitats.
Això és el que els he preguntat.
No que em diga: n'hi ha 1.
500.
Com si n'hi hagueren 3.
000 o 200.
Això no és rellevant.
La rellevància per al que estem diem ací és el que ha de vore amb la contaminació per nitrats i amb el mal ús que es pot detectar en l'agricultura respecte això.

I el mateix en el tema de les vigilàncies sobre els herbicides.
70 no sé què?
Quins resultats té això?
Perquè si no ens ho diu, bé, li dic com 35 com 700, igual té.
Això no demostra res ni diu res.
Perquè, clar, ací l'important és saber què fan i quin incidència té el que fan en la millora que fins ara ha sigut zero, per allò que vosté hem de deduir que està dient.
Zero, fins ara zero.
I diu que al 2027 ja veurem si al 2027 arribem a resoldre algun problema.

Bé, el tema d'allò de la Ribera i de l'aigua de la Ribera de deveres s'ha de tindre molta barra per a vindre ací a dir les coses que vosté ha dit, eh?
Perquè, clar, diu que l'aigua que vostés servixen és de qualitat, quan saben perfectament que els 10 hectòmetres cúbics no cobrixen ni la meitat del que cal, que l'altra aigua l'han de traure d'eixos aqüífers, i com molt bé li ha dit el senyor Ponce tenen de 50 mil·ligrams, que és la que millor està, fins a 140.
Doncs barrege 4,7 en 140, i li n'ixen 70.
Eixa és la resolució que vostés plantegen en la Ribera Això és aigua de qualitat?
Val, això és tindre molta barra, senyor González.
I vindre ací amb la intenció, no d'enganyar-mos a nosaltres, perquè sap ja que a nosaltres és difícil enganyar-mos, però a vore si encara poden enganyar una miqueta més la gent que està patint estos problemes que vostés no resolen.
Perquè el problema no és d'ara, és un problema que ve de molt lluny, de molt lluny, i vostés tenen la principal responsabilitat en la solució d'eixe problema, perquè són vostés els que han de garantir l'aigua potable en els municipis, en col·laboració amb els ajuntaments.

I bé, després quan jo li pregunte sobre el tema del comportament del reciclatge, diu, no és que això.
.
.
, ui, això és el de la conselleria de medi ambient.
Però, home, de veres que pot contestar vosté a això ací?
Va de debò?

El Consell no és un Consell solidari en tota la seua política?
Les seues polítiques no han de ser transversals?
O és que el que fa la conselleria de medi ambient està al marge del que faça la conselleria d'agricultura?
De veres que vosté ve ací a dir-mos això i es queda tan ample?

Jo, per descomptat, en les coses que vosté diu ací esta nit per descomptat dormiria molt malament.

I per acabar, una qüestió que.
.
.
Bé, ja ho diré després, perquè és que no val la pena.
Allò del transvasament de l'Ebre.
.
.

El senyor vicepresident:

Que ya no tendrá más intervenciones.
¿Señoría, ha acabado?

El senyor Torró Gil:

No, no, ja.
Després parlaré més de més coses.

El senyor vicepresident:

Ah, perdón, en otro punto.

El senyor Torró Gil:

Però, clar, sentir ací, quan es parla del transvasament de l'Ebre i es diuen les coses que es diuen, doncs és que demostra una ignorància sobre el que està parlant-se que és espectacular, eh?

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

Señora Crespo, tiene usted la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Mire, vosté ha dit el Pla hidrològic nacional, derogació del govern socialista.
Erre, erre que erre una vegada més.
Jo sols li vaig a dir una cosa, senyor secretari.
El senyor Rajoy en el seu programa ni una coma, eh?
, és que ni una coma sobre els transvasaments de l'Ebre ni l'Ebre, no existeix per a d'ell.

No sóc tècnic, aleshores el que faig és escoltar els qui saben del tema.
I jo crec que algú també ho hauria de fer.
I no és la solució per a garantir aigua a la nostra Comunitat Valenciana.

L'altre tema que vosté s'ha atrevit també ací a pintar-nos com una cosa excel·lent, 10 hectòmetres d'aigua bona mesclats amb 20 hectòmetres d'aigua que supera eixos 50 mil·ligrams per litres.
És una mescla apta, jo no li ho negaré.
Però no és aigua per a beure, és un desgavell això, senyor secretari.
Perdone que li ho diga.
La solució que ens dóna a eixos 200 pobles per a aconseguir un nivell que vostés.
.
.
Â«apteÂ», sí que el posaran Â«apteÂ», però res més.
És una vergonya.

I el que sí que m'ha sentat, sincerament, com a una ofensa, és que considere que 500 o 600 euros gastats en aigua, en compra d'aigua per a beure no és una quantitat exagerada, són els jornals de moltes d'eixes persones que no tenen la sort de cobrar com vosté i jo, que som uns privilegiats en estos moments.
Això és vergonyós que vosté ho diga, perquè molta gent no la pot comprar eixa aigua en estos moments.

La crisi, sí, la crisi està ahí, no ha desaparegut.
I són 200 municipis, no són ni un ni deu, són 200 municipis afectats per este tema, senyor secretari.

I ara anem al que són els controls en zones vulnerables, que vosté diu que estan fent-se.
On?
Jo voldria saber-ho.
Quan i quants se n'han fet?
Perquè si continuem amb el problema tan greu i està demostrat que en estos moments la contaminació d'aigües per nitrats és una realitat, vol dir que han estat insuficients, perquè no han fet que es baixe la concentració de nitrats en estos moments, continua ahí.

El PDR 2014-2020, 30 milions, per a quan?
Eh, perquè jo m'alegre, jo m'alegre i molt que vostés posen una partida i una inversió de 30 milions.
Però vostés saben el que està passant en el PDR, que a hores d'ara encara no sabem quan la Unió Europea mos l'aprovarà.
Aleshores, quan?
Per a quan?

23 milions per agricultura ecològica.
Li faig la mateixa pregunta, perquè al pas que anem no sé si els veurem en este període de 2014-2020, perquè la veritat és que a pas de tortuga no, molt menys.

Jo crec que vostés han pogut, però no han volgut durant estos vint anys resoldre eixe greu problema que tenen les comarques de la Ribera i altres en Alacant també de contaminació per nitrats en les seues aigües subterrànies.

Així que, la veritat, no puc alegrar-me i gens de la seua compareixença, que no mos ha portat cap anunci que diga que en breu totes estes persones van a tindre una solució que no siga gastar diners de la seua butxaca, perquè si a vosté li pareix bé, i li ho repetisc, que gastar 500 o 600 euros en compra d'aigua per a beure és una solució, per a nosaltres, els socialistes, pensem que no.

I li ho repetisc, espere que en breu no estiguen governant i siguem altres els qui aportem una solució a eixa contaminació d'aigua de la Ribera i altres comarques de la Comunitat Valenciana.

Res més.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Mire, señor secretario, antes de darle la palabra, ahora sí por cinco minutos, en representación de los miembros de la mesa, y estoy seguro que lo refrendaría nuestra presidenta, mostrar la predisposición que ha mantenido para comparecer siempre rápidamente, anteponiendo su asistencia a otras cuestiones de gobierno, así como reflejar la atención que los miembros de la comisión han recibido del jefe de servicio de actividad parlamentaria, señor Espert.

Sabemos que es su obligación, pero creemos que es digno de señalar y remarcar.
Otra cuestión es que alguna vez, como hoy, sus señorías no hayan estado de acuerdo con sus intervenciones.
Pero es producto de la diferencia de planteamientos políticos.

Señor González, tiene usted la palabra, ahora sí, para acabar esta comparecencia.

El senyor secretari autonòmic d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua:

Muchas gracias, presidente.

Casi que es normal que tengamos planteamientos diferentes.

Empezaré diciéndoles… Pues, bueno, hablaba de los planos.
Pero, claro, es que sí que, efectivamente, es así, no es una cuestión solo nuestra, es una cuestión, como se puede ver, pues de donde hay zonas productivas agrícolas, eh.
Pues Cataluña, Aragón, Castilla-La Mancha, Extremadura, Andalucía.
Pues donde hay situaciones…

Evidentemente, no se puede estar contento porque no hay una solución al respecto, no hay una solución al respecto, ni nadie la va a tener.
Y decir que ustedes si gobernasen lo iban a solucionar es faltar a la verdad, porque no lo van a conseguir.
Porque al final los productos están ahí, son productos que además están homologados por la Unión Europea y están aptos para poder practicarse.
Y lo que ustedes tienen que decir también es si a nuestros agricultores, si ustedes llegan al gobierno, les van a prohibir el uso de esos productos para poder bajar los nitratos o los plaguicidas.
Quizás es lo que tienen ustedes también que decir.

Claro, aquí se dice que se solucionará, pero no se ha hecho ni una sola aportación al respecto, no han hecho ni una sola aportación al respecto.

Yo les he estado diciendo todo lo que se ha estado haciendo en un tema que, evidentemente, es problemático y evidentemente… Si usted quiere detalles, si usted quiere detalles, señor Ponce, (veus) si usted quiere detalles de algún municipio en concreto, como decíamos, eran 215 municipios.
Lo que no puede ser es que yo aquí le empiece a detallar los 215 municipios.
Si usted quiere los detalles, no tengo ningún problema.
Usted me llama, señor Ponce, y se viene.
Ni lo pida, si no quiere, por escrito, viene, lo vemos y no hay ningún problema.
Lo mismo al señor Torró o a la señora Crespo, si lo quieren, que saben que estamos encantados de recibirles.

En cuanto a otros temas que ha comentado, del Plan hidrológico nacional que empezaba, señora Crespo….
Claro, este gobierno bastante tuvo que desde el año 2009 había que aprobar los planes de cuenca y no hubo tiempo… Ustedes no hicieron sus deberes.
Este gobierno tuvo que aprobar los planes de cuenca.
Ahora tiene que aprobar la revisión, y una vez que apruebe la revisión, es el momento de afrontar un nuevo plan hidrológico nacional, que es en lo que se está.

Yo no sé si no me ha entendido, o no me he explicado bien, con el tema de los 500 o 600 euros que le decía.
Yo lo que le digo es que a los vecinos de los 13 municipios, esas 250.
000-300.
000 personas, en estos momentos les va a costar, aproximadamente, unos 30 céntimos de euro, 30 céntimos de euros poder disponer de 1.
000 litros de agua.
Si esos 1.
000 litros de agua, los trasponemos a botellas, a agua embotellada, puede estar haciendo…, siendo modesto, por decirlo de alguna manera, el precio que puede tener entre 500 y 600 euros, probablemente incluso sea más.

Es decir, que en estos momentos los vecinos de esos municipios van a poder beber agua por 30 céntimos, cuando antes, cuando antes estaban por ese precio.
Yo sé que ustedes no daban ni un euro por este proyecto hace años y que les duele, quizás, el que esto haya salido adelante, pero es una realidad que los vecinos de 13 municipios abren, como ustedes decían, el grifo y tiene agua para poder beber.
Y les duele, pero es así.
Y el último ejemplo es Corbera, un municipio en el que el alcalde, que es de un signo político, también ha entrado todos dos grupos parlamentarios a pedirlo, entre ellos, el suyo.

Es decir, el agua está ahí, les guste o no les guste.
En la mezcla, el agua, vuelvo repetir, la mezcla de esa agua está entre 4 y 7 miligramos.
Y luego es cuando se hace la mezcla, porque el abastecimiento de agua, el abastecimiento es una competencia municipal.
Y la Generalitat valenciana colabora con los municipios, pero no es una competencia estrictamente de la Generalitat valenciana, es una competencia municipal, colabora con los municipios.

Y ya creo que, para acabar, señora Crespo, mire el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana hoy, porque han salido cuatro órdenes de desarrollo del PDR y ya se puede abrir.
Y la de los 23 millones de la agricultura ecológica está incluida en ellos.
(Veus) Con lo cual, le invito a que mire el Diario Oficial de la Comunidad Valenciana, porque le puedo asegurar que es una prioridad del gobierno valenciano los agricultores y los ganaderos y pescadores de esta comunidad.

Muchas gracias.
Y ha sido un placer poder estar con ustedes hoy.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor secretario.

Señorías, el punto número 3, que también tenía que presentarse como compareciente el señor González, saben ustedes que ha sido retirado por un escrito a través del Grupo Parlamentario Socialista.

Por lo tanto, señor secretario, acaba usted su intervención.

Suspendemos durante un minuto para que el señor secretario se ausente y retomamos enseguida de nuevo.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre la realització d'una avaluació dels resultats obtinguts de l'establiment del primer programa d'actuació sobre les zones vulnerables a la contaminació per nitrats, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 100.
199, BOC número 299)

El senyor vicepresident:

Señorías, reanudamos la comisión con el punto número 4, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de una evaluación de los resultados obtenidos del establecimiento del primer programa de actuación sobre las zonas vulnerables a la contaminación por nitratos, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Por lo tanto tiene la palabra el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Desde Compromís hemos presentado esta proposición no de ley puesto que no se ha realizado la correspondiente evaluación de los resultados obtenidos tras once años del establecimiento de programas de actuación sobre zonas vulnerables a la contaminación causada por nitratos.

Hay que recordar que en el año 1991 ya se elaboró una directiva europea sobre protección de aguas contra la contaminación por nitratos de fuentes agrarias, que se trasladó al ordenamiento jurídico por real decreto del año 1996.
El gobierno valenciano tardó cuatro años en elaborar el Código valenciano de buenas prácticas agrarias, que establecía el artículo 5 de dicho real decreto 271 del año 1996.

La directiva referida establece que los estados miembros revisarán y, si fuera necesario, modificarían sus programas de actuación.
La orden 7/2000, de la Conselleria de Agricultura, Pesca y Alimentación, consideró necesaria la revisión de este programa.

Asimismo, la orden de 3 de julio de 2003, de la conselleria de agricultura, establecía el programa de actuaciones sobre las zonas vulnerables a la contaminación por nitratos y regulaba la protección de las aguas contra la contaminación producida por nitratos.
Y, en la posterior orden de 12 de diciembre de 2008, de la misma conselleria, se reconoce, después de la evaluación de los resultados del programa aprobado en 2003, que es necesario establecer medidas adicionales de control.

Por todo ello, proponemos, instamos a que se apruebe aquí una resolución para que se inste al Consell a realizar una evaluación completa de los resultados obtenidos después de una década de establecimiento del primer programa de actuación de zonas vulnerables a la contaminación causada por nitratos designadas en la Comunidad Valenciana.
Y, por otro lado, exigir que se recupere, efectivamente, todas las masas de agua incluidas en el programa de actuación sobre zonas vulnerables a la contaminación por nitratos mediante la toma de todas las medidas que posibilite el programa de actuación.

Acabamos de asistir a una comparecencia que ha sido muy decepcionante, puesto que el secretario autonómico en materia de agricultura y agua no ha sido capaz de cumplir lo que era el motivo de su comparecencia, que era explicar la evaluación que hacía el Consell de los resultados obtenidos después de once años de aplicación de los programas de actuación.
Y esto es precisamente lo que pide nuestra proposición no de ley, que se pueda realizar esa evaluación completa de los resultados obtenidos.
Porque, como bien se ha puesto de manifiesto en esta comisión y en otros muchos momentos en estas Cortes Valencianas, ha habido insignificantes mejoras y más bien no se ha obtenido ningún tipo de mejora en la situación que venimos arrastrando en nuestro territorio durante décadas.

Hay que recordar que es la Generalitat valenciana la que tiene que ofrecer una cantidad de agua de calidad suficiente y segura para atender las necesidades de consumo humano.
Y esto en varias comarcas valencianas no se está produciendo.

En la comarca de La Ribera, en concreto, los últimos resultados de finales del año pasado ponían de manifiesto que ninguno de los pozos de abastecimiento cumplían los mínimos niveles de nitratos, todos estaban de 50 milígramos por litro hacia arriba, incluso tres de ellos superaban los 100, con niveles de 107, 139 y 141.
Que en 20 de los 70 puntos de control de la red de abastecimiento se superaban los 50 miligramos, en otros 20 se estaba en niveles que estaban a punto de superar los 50 miligramos por litro.
Y la triste realidad es que muchos municipios valencianos no tienen garantizada agua potable para su abastecimiento.

El plan valenciano recogía 215 de los 545 municipios valencianos.
Aproximadamente un 40% de nuestros municipios tienen sus aguas subterráneas contaminadas.
Y ahora el actual borrador del plan hidrológico prevé que en 2027 se pueden alcanzar niveles aceptables de contaminación por nitratos en las aguas subterráneas.
Por tanto hace una previsión de en doce años o menos conseguir el restablecimiento de esas masas de agua a unos niveles aceptables.

Lo que pone de manifiesto que el gobierno valenciano, en sus veinte años de gobierno del Partido Popular, podía haber revertido los niveles de contaminación y que las escasas acciones emprendidas, fruto básicamente del obligado cumplimiento de determinadas normativas, en lo que se refiere a elaboración de código de buenas prácticas agrarias y en lo que se refiere a los programas de actuación en las zonas vulnerables, pues ha sido absolutamente inoperante.

Por todo ello, yo creo que es necesario que se realice esa evaluación exhaustiva, que es lo que estamos pidiendo y también es necesario que se tomen todas las medidas, que incluye el programa de actuación que ha elaborado el propio gobierno valenciano, que se tomen todas esas medidas para posibilitar que los niveles de nitratos de nuestras aguas subterráneas alcancen niveles aceptables y, en cualquier caso, dentro de la potabilidad.

Espero del apoyo unánime de los grupos de la comisión para que esta medida vaya hacia adelante y que los valencianos, más tarde que pronto, puedan disponer de agua de calidad en sus redes de suministro.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ponce.

Por parte del Grupo de Izquierda Unida tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Ja hem discutit sobre açò en el punt anterior i hem vist sobretot la pertinença dels dos plantejaments que es marquen en la proposició no de llei.
Primer realitzar una valoració completa dels resultats, perquè és molt evident que si l'han feta no la diuen.
I el més probable és que no l'hagen fet, bàsicament per no agafar vergonya en la poca cosa que s'ha fet en estos anys d'obligació d'haver de fer, és a dir, des que es va fer el primer programa d'actuació que realment el que és important, perquè bones pràctiques són qüestions que han de vore senzillament amb la bona voluntat dels qui han de participar en eixes bones pràctiques i el que caldria avaluar, per tant, és el programa d'actuació.
Un programa d'actuació absolutament inoperant pel que hem dit, perquè això sí que s'ha reconegut que els avanços han sigut mínims.

I, per tant, el primer punt de la resolució és absolutament pertinent i el segon, lògicament, també, perquè els avanços han sigut mínims.
Per tant, la recuperació efectiva de les masses d'aigua no estan i la prova està que ara el mateix Consell amb el que està fent ara d'alguna forma ho reconeix i tracta de resoldre-ho.

Cal tindre molta barra per a clavar al transvasament de l'Ebre quan es parla d'esta qüestió.
Cal tindre molta barra, en primer lloc, perquè no té absolutament res a vore una cosa amb l'altra.
Entre altres coses perquè si hi ha contaminació de nitrats és per excés de reg i, per tant, el que hi haja menys aigua no tindria absolutament res a vore amb esta qüestió.
I, en segon lloc, que ací se senten algunes afirmacions que jo vull posar en el seu context adequat, perquè em sembla que estan absolutament fora de lloc i senzillament el que diu això no sap exactament de què està parlant.

S'ha dit ací que l'Ebre ara està tirant no sé quanta aigua al mar i que ara eixa aigua podria a uns altres venir-nos de perles.
L'Ebre té una punta de crescuda que és un equivalent a 2.
400 metres cúbics per segon, mentre que la capacitat màxima del transvasament era de 50 metres cúbics per segon.
És fàcil de calcular, és el 2,08% de l'aigua la que teòricament es podria aprofitar.
Si la punta de crescuda suposa una alçada màxima d'uns 100 metres li llevaríem aproximadament uns 14 centímetres.

Però és que damunt ni tan sols això seria possible, perquè quan el riu ve de crescuda no es poden fer transvasaments.
S'han d'obrir les comportes i l'aigua se n'ha d'anar al mar, perquè és impossible amb eixes condicions fer transvasaments.

Per tant, cal ser una miqueta més rigorosos i tractar de o ser rigorosos o aprendre senzillament.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

Señora Crespo tiene la palabra en representación del Grupo Socialista.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyor Ponce, vaja per davant el recolzament a la seua PNL, perquè vaig a fer una afirmació.
Vosté demana una avaluació dels resultats obtinguts de l'establiment del primer programa d'actuació sobre les zones vulnerables a la contaminació per nitrats.
Doncs, senyor Ponce, insuficients però que molt insuficients.

Mire, ningun més que el Grup Socialista està interessat en exigir una recuperació efectiva de totes les masses d'aigua incloses en el programa d'actuació sobre les zones vulnerables a la contaminació per nitrats.
I venim denunciant des de fa anys, no dos, ni tres, molts anys denunciant que les mesures que possibiliten programes d'actuació no han estat eficients.

La conseqüència directa d'esta falta d'eficàcia és que milers de valencians patixen encara hui contaminació per nitrats en els aqüífers que els abastixen d'aigua tant de boca com de reg.
Eixa és la pura realitat.
I, en lloc d'aportar solucions vàlides, resulta que en algunes comarques el problema de la contaminació per nitrats s'ha vist agreujat.

Senyor Ponce, vosté en la seua PNL fa referència a tota una normativa europea, però també nacional i autonòmica que no vaig a repetir.
Però sí que insistiré en una cosa elemental.
La directiva 91/676, de la Comunitat Europea, de 12 de setembre; una directiva, una normativa, que pretenia actuacions immediates per a protegir les aigües contra la contaminació per nitrats procedents de fonts agràries.

Resulta que la directiva estatal no arribà fins a l'any 1996 amb el Reial decret 261/1996, de 16 de febrer, retard, dit de pas, inexplicable davant una problemàtica que, a hores d'ara, en 2015, encara no hem sabut solucionar al cent per cent.
Què significa?
Doncs, senzillament una gran falta d'interés per part de qui ha d'aportar solucions: les administracions públiques que han tingut una actitud molt light en un tema tan greu per a milers de valencians.

I ací, a la Comunitat Valenciana, què dir-li, senyor Ponce?
Tots recordem la polèmica i el recel que hi va haver entre els agricultors valencians a l'hora d'establir les mesures adients per a disminuir l'ús de nitrats, eixe codi de bones pràctiques.
Perquè l'administració tampoc va fer els deures i va ser incapaç d'explicar els beneficis que reportaria per a totes les masses d'aigua si actuaven d'una altra manera a la que venien fent des de dècades i que ha danyat molts aqüífers que estan contaminats per nitrats i que tardaran anys en recuperar-se.

Mire, vegem positiu des del Grup Socialista el que demana, simplement perquè saber quina qualitat d'aigua tenim jo crec que ajudarà a resoldre molts problemes d'eixos més de dos-cents pobles valencians que veuen com els seues aqüífers superen habitualment els nivells de nitrats que l'Organització Mundial de la Salut establix en un màxim de 50 mil·límetres per litre.

Així que té tot el nostre suport.
I esperem que siga una veritat el que vosté demana amb la seua PNL en breu.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

En esta PNL demana que el Consell realitze una avaluació completa dels resultats obtinguts després d'una dècada des de l'establiment del primer programa d'actuació sobre zones vulnerables a la contaminació de l'aigua per nitrats.

Esta avaluació, senyories, ja està prevista en la planificació hidrològica, concretament el Pla Hidrològic de la Demarcació del Xúquer, aprovat pel Reial Decret 595/2014, de 11 de juliol.
I ahí es conté en el seu programa les mesures, la mesura 0802008, a càrrec de l'administració de l'estat, que consistix en mesures d'avaluació i anàlisi de l'efecte dels programes d'actuació sobre els continguts de nitrats en les masses d'aigua subterrània, amb especial incidència en els tipus de fertilitzants permesos, els moments d'aplicació i les normes de maneig, la dosi de l'abonat nitrogenat mineral i les previsions en la fertilització nitrogenada.
Així mateix inclourà el plantejament de millores en els programes d'actuació, d'acord amb els estudis anteriors.

Bé, senyories, en la documentació del nou Pla Hidrològic de la Demarcació del Xúquer per al període 2015-2021, que els dic que en estos moments es troba en fase de consulta pública, es conté un avanç dels estudis realitzats per la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

En l'esquema de temes importants d'este pla s'analitzen les actuacions de reduccions d'aports de nitrats a les masses d'aigua subterrània.

N'hi ha ahí una fitxa, que poden vostés comprovar, la 0307, que la poden comprovar dic, perquè poden consultar-ho en la web de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
Ahí tenen la informació, tan fàcil com entrar en la web.

El Consell aprova i desenrotlla el programa d'actuacions en zones vulnerables, com s'ha dit este matí ja.
Vigila el seu compliment mitjançant plans de control o revisa per a millorar-ho en la mesura que les dades obtingudes o els avanços en el coneixement científic ho fan convenient.
I col·labora en l'administració de l'estat en l'anàlisi i l'estudi de la informació disponible.

Però, senyories, la realització d'eixa valoració completa, com expressament disposa el pla hidrològic, s'ha de portar a cap per part de l'administració de l'estat, que és l'administració responsable de la consecució dels objectius de la directiva marc de l'aigua i la titular de les competències de planificació i gestió dels recursos hídrics en les demarcacions intercomunitàries, com ho són totes les que afecten al territori valencià.

Per tant, no té sentit el primer punt de la PNL que planteja Compromís.

I en el segon punt diu, literalment, que exigix la recuperació efectiva de totes les masses d'aigua incloses en el programa d'actuació sobre les zones vulnerables a la contaminació per nitrats.
I seguix diguent eixe segon punt: Â«per mig de la presa de totes les mesures que possibiliten el programa d'actuacióÂ».
I este punt és que, senyor Ponce, no té ningun sentit, permeta'm que li ho diga aixina.
Este punt no té ningun sentit.
Perquè aquí, ¿cal exigir al Consell la recuperació efectiva de totes les masses d'aigua?
¿O cal exigir-li-ho a l'estat?
¿O als usuaris?
¿O a qui, a qui?
¿Quin sentit té el plantejament que fan vostés en el punt 2?

El problema de la contaminació per nitrats s'ha anat generant, com s'ha reiterat este matí ací, al llarg de dècades.
I no és conseqüència d'una actuació concreta o responsabilitat d'un agent a qui se li puga exigir la recuperació de les aigües.
És un problema que s'ha produït a conseqüència d'unes activitats agràries que han sigut i seguixen sent un factor imprescindible per al desenrotllament econòmic i per a la creació d'ocupació en les mateixes zones afectades i en el conjunt de la Comunitat Valenciana.
Ara, si el seu plantejament és prohibir eixes activitats agràries, doncs, ho diu.

Esta recuperació sols s'ha pogut aconseguir a través d'un esforç comú de les administracions i els llauradors, al llarg de molt de temps.
Aixina és l'única manera d'aconseguir-ho.

L'objectiu dels programes d'actuació en zones vulnerables és, precisament, assegurar que eixe esforç es porta a cap, en criteris clars i concrets i de forma sostinguda en el temps.

Per altra part, senyories, tampoc té sentit proposar que es prenguen totes les mesures que possibilita el pla d'actuació, perquè eixes mesures estan ja determinades i preses a l'aprovar-se el mencionat pla.

Pareix que Compromís no haja entés en què consistix el programa d'actuació.
No es tracta d'un paquet de mesures que l'administració puga decidir posar o deixar de posar en marxa, sinó d'un conjunt de normes, criteris, obligacions i prohibicions relatives a l'ús i a la gestió de productes que puguen generar contaminació per nitrats.
I eixes normes tenen vigència i són vinculants pel mer fet de l'aprovació del programa.

Però, no obstant tot això, en l'ordre per la qual s'aprova el programa d'actuació ja es preveuen una sèrie de mesures addicionals, que no li vaig a relatar ara.

No vullguera acabar esta primera intervenció sense fer una referència al pla hidrològic nacional i a la seua lamentable eliminació, per les conseqüències que ha tingut i tindrà en el futur en la nostra comunitat.
Una derogació que mosatros, el meu grup, lamentem.

I, bé, el que ja resulta totalment kafkià és que ací es vullga explicar quasi en aires pseudocientífics que, inclús ara que està desbordant-se arreu de tot Aragó l'Ebre, ara que s'està produint un problema greu, que, inclús, vullga dir-se que ni tan sols això justificaria la possibilitat, per l'existència d'eixos cabals d'aigua, d'un possible transvasament.

Jo.
.
.
En el meu grup creguem que, en estos moments més que mai, s'evidencia la possibilitat, la viabilitat i la necessitat d'eixe transvasament de l'Ebre, encara que vostés persistisquen en eixe error que nega un dret necessari per a la nostra comunitat i per al desenrotllament futur de la nostra comunitat.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Giner.

Señor Ponce, para réplica, tiene la palabra.

El senyor Ponce Guardiola:

En primer lugar, mostrar mi asombro de cómo estando hablando sobre los nitratos de las aguas residuales valencianas, fruto del desgobierno del Partido Popular durante veinte años y de la inacción, ¿eh?
, se nos hable ahora del plan hidrológico nacional que derogó el señor Zapatero hace un tiempo, cuando se le acaba de explicar que, esas aguas que ustedes se creen que se están tirando al mar y que se podían aprovechar, no podía aprovecharse ni siquiera el 2% de lo que ahora mismo está yendo al mar que, por otra parte, es imprescindible para mantener las pesquerías, para mantener la estabilidad del delta del Ebro y tantas otras cuestiones que ustedes sí se creen con potestad para modificar de un día para otro por mero partidismo y mero electoralismo.
Y demuestra, pues, que el Partido Popular no tiene argumentos para intentar convencer y se trata aquí, bueno, de hacer eso, politiqueo barato, si me lo permiten, sí señor, sí señor.

Dice usted que no tienen sentido ninguno de los dos puntos.
Pues, bueno, yo creo que por supuesto que los tienen.
Lo que estamos pidiendo en el punto 1, realizar una evaluación completa de los resultados obtenidos después de una década de establecimiento del programa de actuación y tal, lo prevén los propios programas de actuación, claro que lo prevén.
Y se habla de cómo se hace esa evaluación.
Y es lo que tenía que habernos contado hoy aquí el señor secretario autonómico, pero que no se ha dignado a hacer, no sabemos si porque los resultados son nefastos -que es lo que suponemos- o porque…, bueno, pues, porque sencillamente no se ha realizado.

Y, puesto que tenemos esa duda y hemos pedido la información de la forma que toca, por parte de este grupo parlamentario, y hemos pedido que comparezca quien tiene que hacerlo… No viene el conseller de agricultura, que es quien se pide que comparezca, sino su secretario autonómico.
Viene aquí, hace el paripé, nos hace perder aquí a todos una hora y cuarto de todo lo que supone el funcionamiento de esta comisión para no dar ni un solo dato de lo que se le estaba pidiendo: una evaluación del programa de actuación.

Entonces, nosotros, pues, tenemos que perder ahora otros tres cuartos de hora para intentar convencer al Partido Popular de que lo que tenía que hacer el señor secretario autonómico no lo ha hecho, lo que tenía que hacer la conselleria no se ha hecho o no se nos quiere dar la información y, entonces, aquí, argumentar por qué hace falta.

¿Y por qué hace falta?
Pues, porque es preceptivo hacer ese análisis, esa evaluación; y porque es necesario para conocer en qué situación estamos y qué se puede hacer para mejorar las circunstancias.
Y es lo que prevé el anexo II de los distintos órdenes que regulan los programas de actuación.
Y ahí viene exactamente qué es lo que hay que hacer.

Y para hacer una evaluación de algo hay que ver la evolución en el tiempo de los datos que, de alguna forma, se pretenden corregir.
Y aquí no se nos ha dado ni un solo dato.
Â«Se han hecho no sé cuántos análisis, no sé cuántos controles, no sé cuántos tal…Â».
Pero, ¡bueno!
, ¿se ha mejorado en algo, desde hace diez años hasta hace cinco, hasta hace tres o ahora mismo?
No se ha dado ni un solo dato.

Entonces, de lo que se trata aquí es de que se haga lo que dice la propia orden aprobada por el gobierno valenciano, las propias órdenes, durante varios años, en las que se haga esa evaluación de los programas de actuación de las zonas vulnerables a la contaminación por nitratos en nuestro territorio.

Â«Y el segundo punto tampoco tiene ningún sentido.
Â» Por supuesto que sí, porque en los programas de actuación se pueden tomar más acciones de las que se han tomado hasta ahora mismo y porque hay que exigirles, por supuesto que al gobierno central y también a la administración valenciana, que pongan todos los medios para intentar minimizar esa contaminación.
Y es lo que se está pidiendo, que hagan los deberes la administración autonómica y el estado, respecto a intentar recuperar, efectivamente, las masas de agua contaminadas -insisto que afectan al 40% de nuestros municipios- y, por otra parte, que se realice la preceptiva evaluación completa de los resultados obtenidos después del establecimiento de diversos programas de actuación.
Eso es lo que estamos pidiendo.

Ustedes, si no quieren, pues, no votarán a favor.
Pero esto, pues, volverá a ser otro paripé.
Y usted ahora me habla, si quiere, del Ebro o me habla de Andalucía, que es el siguiente argumento a que ustedes suelen recurrir.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ponce.

Para concluir el debate de este punto, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Mire, senyor Ponce, jo ara, en el meu torn de la paraula, parlaré del que crega més convenient i procuraré que, en el meu parlament, (veus) fer referència al punt, al punt, que ja li ho he explicat bé, el primer apartat de la seua PNL i el segon, que no tenen ningun trellat.

Però com vosté pareix que o no s'entera o no vol enterar-se, li tornaré a dir que, en estos moments, està en fase de consulta pública i que es conté un avanç dels estudis realitzats per la Confederació Hidrogràfica del Xúquer.

I en l'esquema de temes importants d'eixe pla, estan ahí analitzades les actuacions de reducció dels aportaments de nitrats a les masses d'aigua subterrània.
Busque la fitxa 0307 i ho vora, o entre en la web, o entre en la web i ho vora.
Si és que, doncs, si ho té ahí, ¿què fa demanant el que ja té en el seu poder?
¿Què fa vosté demanant el que ja té?
(Veus) Perdone, ara estic jo en l'ús de la paraula.
Jo a vosté no l'he interromput en ningun moment.
(Veus) Però.
.
.
, jo l'interpel·le perquè puc interpel·lar-lo.
.
.

El senyor vicepresident:

Señorías, cada uno ha tenido su tiempo.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
I, de totes formes, respecte a això que vostés plantegen en el punt segon, li he de tornar a reiterar que exigir la recuperació efectiva, doncs, ja m'explicarà a qui se li ha d'exigir.
Ja li ho he explicat, però no n'hi ha manera.

Nega vosté que s'haja fet una valoració.
Este matí s'ha fet una valoració, l'ha feta el secretari autonòmic.
(Veus) Però vosté està en la seua.
.
.
No, s'ha fet, i ampla.

¿Que a vostés els molesta?
Per alguna cosa serà.
Diuen, quien se pica, ajos come; i vostés, cada volta que senten parlar del pla hidrològic nacional, els entra una urticària que no s'aguanten, és que no s'aguanten.
I negar que el pla hidrològic nacional és una cosa que ve a col·lació del problema de què estem parlant, doncs, home, és com negar la evidència.

¿Que vosté diga que no s'ha millorat en res, després que este matí en el debat s'haja parlat.
.
.
?
Li ho torne a reiterar, és que, aconseguir convertir el 75% de la superfície agrària valenciana en reg localitzat, ¿això no és fer res?
Invertir 1.
122 milions d'euros en el reg localitzat en els últims anys, ¿això és no fer res?
¿Això és no fer res?
Això és fer molt.
Això és fer un esforç enorme.
I, per tant, senyories, això és negar una altra volta l'evidència.

O aconseguir, com s'ha fet possible, la potabilització per a consum humà del reg de l'aigua en la Ribera, ¿això tampoc és fer res?
Però, bé, vostés consideren que fer és allò que a vostés els apanya.

Mire, senyor Ponce, no obstant a l'ordre, al pla, a més, he de dir-li que en el programa d'actuació es preveuen una sèrie de mesures addicionals que s'han explicitat i que jo ara li torne a reiterar:

S'ha inclòs en els cursos per a l'obtenció del títol de llaurador i tècnic qualificat un mòdul mínim de tres hores sobre l'aplicació -li ho ha dit també el secretari autonòmic- de mesures contingudes en el codi de bones pràctiques agràries i en el programa d'actuació.

S'ha facilitat un ajustat càlcul de les necessitats d'aigua dels cultius, adaptant-los a la mesura real del clima.
Això, per a vosté, tampoc és fer res.

S'ha facilitat una correcta fertirrigació i fertilització mineral en els diferents cultius de les zones vulnerables de la Comunitat Valenciana.
Això tampoc és fer res.

S'ha promocionat entre els llauradors i els ramaders la realització periòdica d'anàlisi del sòl, d'aigües dels pous, del material vegetal, del fem en les finques, per a adequar els plans de fertilització a les necessitats del cultiu.
Això no és fer res.

S'ha executat un pla de control anual per a avaluar el compliment del programa.
Això no és fer res.

L'IVIA proporciona informació actualitzada sobre meteorologia, temperatures, precipitacions, vent, l'evapotranspiració, a través d'Internet, perquè els llauradors puguen calcular les necessitats específiques de reg.
Això tampoc és fer res.

La conselleria posa a disposició de tots els llauradors l'aplicació informàtica Ferticit, a què s'ha referit també el secretari autonòmic.
Això no és fer res.

En els cursos de formació i especialització professional, que impartix l'IVIA, s'inclouen normes i criteris del programa d'actuacions en zones vulnerables.
Això no és fer res.

En fi, un llarg etcètera que per a vosté no és fer res.
Doncs, bé, per a vosté fer alguna cosa és plantejar PNL com esta, en què el punt segon és de riure i en què el punt primer.
.
.
, tenen una clara resposta.
¿Això és fer alguna cosa per a vostés?
Doncs, mosatros, comprendrà vosté que hàgem de, per coherència, votar, i per responsabilitat, en contra d'esta PNL.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Señorías, habiendo acabado el debate de este punto, vamos a pasar a votación.
¿Votos a favor de la proposición?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la incorporació de l'ametla i el torró de Xixona a la campanya institucional Â«Quin comboiÂ» de foment del consum de fruites valencianes, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 104.
992, BOC número 305)

El senyor vicepresident:

Pasamos a debatir el punto número 5 del orden del día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la incorporación de la almendra y el turrón de Xixona en la campaña institucional Â«Quin comboiÂ» de fomento del consumo de frutas valencianas, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

En representación del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, la proposta és clara, tan clara com que en este moment és ja un moment superat esta campanya, però que indubtablement jo la presente precisament perquè sí que volem parlar del que és el fons, que ja no és la campanya en sí, sinó com se valoren realment els productes valencians a l'hora de fer una promoció d'ells i per tant lògicament, acceptant -i ho dic jo- que si açò va ser una campanya que es va fer realment als volts de Nadal que precisament és quan es data esta proposició no de llei i la debatem avui, jo ja els avance: no gasten eixe argument, perquè este diputat ha fet el que tocava fer, que era presentar-la en el moment que tocava.
I, si a una proposició no de llei li costa tres mesos arribar a la comissió d'agricultura i, també ho dic, no és responsabilitat de la presidència, perquè mos consta que la presidència quan li arriben les posa, doncs lògicament caldrà revisar-ho qui ho haja de revisar, perquè diverses vegades ens hem queixat d'això.
Per tant, jo sí que entre en el fons de la qüestió.

El fons de la qüestió és que s'utilitza una mesura i dir-li que és merament publicitària en este moment no és dedicar-li una opinió negativa, sinó és definir-la, per a solucionar un problema molt més greu.

El problema se deriva del que és el vet rus a les exportacions europees, que afecta principalment a tot l'estat, i particularment dins de l'estat espanyol, afecta el nostre país.
Eixa és la situació.
Reiterades vegades em portat propostes, alguna inclús hem transaccionat per a arribar demanant que s'implique tot el que se puga per a donar solució a una campanya que s'endevinava ja molt problemàtica, precisament per esta situació de política internacional.
Ens sorprén en un moment determinat una campanya que se dedica a promocionar el consum interior de productes valencians.
No és que ens moleste la campanya, no, en absolut.
El que passa és que eixa campanya es publicita com a dir una mesura de recolzament davant de la situació política internacional que impedia l'exportació dels productes a Rússia.

Anem a vore, l'explicació és infantil, l'explicació és totalment infantil.
Voler solucionar els temes de l'exportació dels productes valencians a Rússia mitjançant l'augment del consum interior, malgrat que estem d'acord que se faja, però que eixe siga el motiu, és una motivació que no es pot esperar.

I no es pot esperar perquè no hauríem de donar-la, perquè el Partit Popular el que demostra és eixa improvisació eterna que té a l'hora de prendre mesures i per tant mesures improvisades que a l'hora de la veritat no tenen efectes en allò que es pretén.
Indubtablement qualsevol campanya serà positiva, sobretot perquè si no l'hi haguera, i ho ham dit diverses vegades, allò que no es promociona no es ven.
Però lògicament la promoció per a compensar les exportacions a Rússia no podia ser el consum intern.
El consum intern no ha donat això.

Però, a part d'això és que si hi ha una campanya, i precisament per això ho citem, perquè precisament és una campanya que se definix per a solucionar un problema que no pot solucionar, i aleshores com sempre s'obliden d'altres productes que en aquell moment sí que haguera segut molt interessant que participaren de la mateixa campanya.
Si era una campanya de consum al voltant de Nadal, el raïm de les valls del Vinalopó, l'ametla de tot el País Valencià, i sobretot el que és el torró de Xixona, lògicament hagueren hagut de ser incorporats en una campanya de consum al voltant de Nadal.
I tampoc se fa en eixe moment.
Per tant, nosaltres la crítica que fem és que s'origina una campanya de promoció per a solucionar un problema que no podia solucionar, i una campanya de promoció que s'haguera pogut fer bé en eixos moments, no es fa.

I si la presentem únicament en estos productes, també he de dir que és degut a les protestes i a les propostes que s'han rebut d'esta part, però lògicament açò és extensible a altres productes que podíem fer que són ací.
Per tant, eixe és el plantejament.
El plantejament és que al final precisament perquè no han pres les mesures que tocava en allò que tocava i quan tocava, els efectes del vet rus han sigut importants.
Al voltant de 20.
000 tones de clementines inferiors s'han perdut d'exportació i que hi ha hagut esforços per a poder-les compensar en altres tipus d'exportacions, però que lògicament no s'ha arribat.
Se parla al voltant de 40.
000 tones de productes agroalimentaris.
I dic Â«se parlaÂ», perquè les contestacions que es dóna des del govern de l'estat és que no es pot valorar.
L'última que es va donar fa quatre dies és que no estan capacitats per a donar una valoració dels efectes del vet rus en les exportacions espanyoles.

Per tant, no sé si tindrem alguna capacitat de donar explicacions a nivell de comunitat, però pareix ser que la consellera d'agricultura no pot donar explicacions del que ha passat en este moment.

Lògicament les conseqüències han sigut importants, no només per al sector més important valencià, com puga ser el sector de la citricultura, o el caqui i la magrana, que recordem que vam haver de fer una petició perquè s'inclogueren, perquè en primera instància se deixaren fora i la taronja també inicialment perquè no estaven encara en campanya els cítrics.
Correcte?
Per tant, a tot això s'han anat donant no solucions sinó s'ha anat apedaçant però que realment al final ens trobem que 19.
000 tones de clementines, unes 40.
000 tones de productes globals han disminuït en eixa exportació que hem perdut perquè no s'ha tingut el compte necessari.

Cal dir que hi han altres països, com per exemple Holanda, i que no tenien el volum que teníem mosatros, han tingut reunions bilaterals amb els representants del govern rus per a donar solució als problemes que s'originaven en estos països.
També hem de dir que el govern espanyol s'ha negat, perquè diu que això li correspon a la Comissió Europea, i per tant se nega a tindre reunions bilaterals, que la política l'han de fer des de la Unió Europea.
Com eixe paraigües etern de Rajoy per a no mullar-se ni quan té una tronada damunt.
Diu que no és problema, que és un problema de la Unió Europea.
Doncs que ho pregunte a totes les persones productores valencianes que han estat afectades.

Perquè no només els ha afectat pel volum, que és important, la citricultura, sinó estem parlant per exemple dels efectes que ha tingut sobre el que és la carn de porc, que en este moment inclús d'haver baixat el preu de pinsos i la resta, la davallada del preu fa que s'estiga venent per davall del preu de producció en este moment.
I això són els efectes que ha tingut.
Indubtablement els efectes no els causa inicialment el Partit Popular, és conseqüència de la política internacional, però a l'hora de ficar remei no s'han espavilat vostés massa, han fet una campanya de promoció, per allò de dir que en fem alguna, però en absolut han mesurat absolutament res dels efectes que tenia.
No tenim avui una declaració de quins han segut els defectes en relació al vet rus, quant a les exportacions, i per tant pensem, i reitere el que dia al principi, que té tot el valor el debat que signifique el que hem dit.

Si realment per al Partit Popular açò té una significació, el que se diu ací, no passa res perquè se podria aprovar mitjançant una transaccional.
Me trobaran totalment obert per actualitzar el que diu.
Si no és així lògicament no té sentit tampoc que fem cap variació, i per tant la mantenim tal com està, en tota la crítica que puga fer-se en relació al que ha significat la campanya purament, a la falta de correspondència d'una campanya amb els objectius que se marcava i per tant en eixa crítica ens quedem presentant-la ací, a Les Corts, que pense que és el lloc on cal.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición por parte de Izquierda Unida, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, des d'Esquerra Unida anem a recolzar la proposició no de llei.
Em sembla que el senyor Pañella s'ha fet l'autocrítica en el sentit que no té.
.
.
Perquè no és un problema de la proposició no de llei, sinó del moment que s'acaba veient en la comissió.
La seua materialització resulta extemporània, però pot servir -diguérem- d'advertiment per al que puga fer-se en futures campanyes d'aquest tipus.
I em sembla també adequat el plantejament d'afegir coses a la campanya institucional.
I que no es limite només a determinats productes, sinó que es faja extensiu a tot allò que té a vore amb la producció relacionada amb l'agricultura valenciana com a forma de promocionar allò nostre.

Compartim evidentment la mateixa crítica de fer campanyes per una qüestió com és en este cas el veto rus, i que això es faja tractant de promoure el consum intern.
És un contrasentit, perquè al final no té massa substància tractar de compensar el que no va a exportar-se amb promoure el consum, ni tan sols -diguérem- dins del conjunt de l'estat espanyol ni de la Unió Europea, sinó fonamentalment dins del mateix territori valencià.

Al final, sona més a una campanya de propaganda institucional que no a una autèntica campanya de promoció dels productes valencians, que els productes valencians es defenen amb altres polítiques molt diferents, defenent els preus, després parlarem d'això a propòsit de la proposició no de llei que presenta el Partit Socialista.
Amb defensar un repartiment de les ajudes de la PAC que beneficie els xicotets productors valencians i no els grans latifundistes que viuen a Madrid.
Amb increments de les ajudes que això també seguixc sense saber que la promesa de l'increment significatiu de l'ajuda de la Unió Europea que es va demanar per a compensar el veto rus, sabem exactament què s'ha fet amb això.
I sobretot i en el cas molt concretament dels productes que es demanen afegir a la campanya de promoció, el tema de les denominacions d'origen i de les etiquetes.

Concretament, per exemple, el torró té un problema molt greu i és que seguix sense estar relacionant-se directament el producte fet ací amb les matèries primeres, és a dir, l'ametlla i la mel, també fetes en la zona.
I això seguix sent un problema que caldria resoldre, perquè de fet una bona part de l'ametlla acaba venint de Califòrnia i d'altres llocs amb una qualitat, a més, que no és la mateixa, ni pel producte en el seu origen, ni tampoc pel seu transport, perquè es fa en unes condicions en què es perd una bona part de la qualitat del producte.

I per tant, entenem que eixes serien les polítiques adequades que caldria fer.
De tota manera, la proposició en sí no està malament.
Si hi han campanyes institucionals fomentant el consum que s'afigen més productes, inclús probablement en podríem trobar algun més que no foren aquests, que també.
Caldria incidir en eixe sentit que seria raonable que ixquera aprovada per unanimitat.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

Para fijar posición por parte del Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, el Grup Socialista també va a recolzar la seua PNL, i a més ens afalaga el que demana, que és incorporar a la campanya institucional Â«Quin comboiÂ» de foment del consum de fruites valencianes dels productes de la província d'Alacant que quan arriba Nadal ixen al mercat.
I sempre ens vindrà bé, crec, en un futur que eixa campanya es puga repetir i que eixa campanya promocione eixos productes que vosté anomena.

I estem parlant del raïm del Vinalopó i del torró, fruit de l'ametla, ingredient principal que servix per a la seua elaboració.
La veritat és que fa molta falta que es coneguen per tot arreu, no sols ací a nivell nacional.
Cabrien altres productes?
Doncs, sens dubte, però ja pense que és una cosa positiva per al foment del comerç local que una institució com La Generalitat pose diners en la promoció del que és nostre -i ho pose entre cometes- dels nostres productes que hui en dia han de competir amb molts altres d'origen, de vegades, poc definit en detriment dels productes de proximitat produïts a la nostra terra i que, naturalment, la veritat és que superen en qualitat a qualsevol altre importat.

Així que, des del Grup Socialista desitgem que La Generalitat s'ho crega i aposte no un any, com ha passat enguany per causes externes com és el veto rus als productes hortofructícoles, entre els quals es troben els caquis, els cítrics i la magrana, que prou ha costat que estigueren ahí.
La Generalitat posa 500.
000 euros per a la promoció de productes valencians, seria bo que açò es repetira altres anys i amb més ambició.

Seria bo, també, que eixes campanyes es feren des de la convicció que és una ajuda fonamental per als nostres productes i no obligats perquè estem patint un embargament que ens ha reportat unes pèrdues, a hores d'ara, de més de 450 milions d'euros.

Seria bo que la conselleria entenguera que si volem vendre cítrics, caquis, magranes, ametlles, torró, raïm i una llarga llista doncs ha de fer promoció, perquè una de les veritats és que si no es promociona -vosté ho ha dit molt bé, senyor Pañella- no es ven.

Per tant, el suport institucional és primordial, i jo no entraré a valorar si les mesures que s'han pres han estat suficients perquè ha estat un primer pas que valore positivament i que sincerament espere que tinga continuïtat ací, a la Comunitat Valenciana, però sobretot espere una promoció per tot arreu del món on tampoc ens coneixen massa i és el que tocaria en estos moments fer, campanyes de promoció i comercialització que hui en dia, amb tots els mitjans que tenim al nostre abast, no és massa complicat fer estes campanyes de promoció dels productes valencians.

Mire, si el Consell s'adonara del benefici a llarg termini que té una campanya de promoció, jo crec que prioritzaria en el pressupost i no haguera suprimit la línia econòmica estrella de la promoció i comercialització que ara el Grup Popular ens dirà que ix baix un altre nom, sí, però no és el mateix.
Això seria defensar els interessos de l'agricultura que sempre és la gran oblidada del Consell a l'hora de posar diners per a millorar la seua situació.

I, clar, després de vint anys de govern del PP, ¿què tenim?
, senyor Pañella, el Grup Socialista votarà sí -ja li ho he dit- però amb l'esperança que enguany, en el 2015, de nou, tingam campanya de promoció de productes, de tots els productes valencians que necessiten d'eixa ajuda i que no haja d'estar condicionada pel veto rus, com ha estat esta campanya Â«Quin comboiÂ» que, la veritat, ha restat molts beneficis al sector però, sobretot, ha arruïnat a moltes famílies que a hores d'ara encara no han venut ni la taronja, ni el caqui, ni la magrana, en la campanya del torró doncs ha sigut un any que no podem fer palmes, i la del raïm del Vinalopó s'ha quedat a nivell nacional.

I és una pena que els nostres productes, que tenen una qualitat extraordinària i són excel·lents, no arriben fora de les fronteres a tots els països i puguen disfrutar molts ciutadans de la qualitat dels nostres productes valencians.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

En representación del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Lorenzo.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Bien, señor Pañella, vamos a ver, yo entiendo que usted -y bien lo ha dicho- ha planteado esta PNL que queda un poco desfasada en el tiempo, pero no cabe duda de que usted plantea aquí lo que plantea y es lo que se debate.

Aquí, transaccionar, tanto como nos plantea en la exposición de motivos como en la propuesta de resolución, sería desvirtuar totalmente esta PNL y procedería que fuese otra en otros términos.
En cualquier caso, yo le podré argumentar, en cuanto a lo que usted ha manifestado, lo siguiente.

La Comunidad Valenciana es la comunidad autónoma que mayor impulso ha dado a la adopción de medidas para paliar las consecuencias del veto ruso, ese veto que parece ser que para usted no sea importante habida cuenta que quiere dar a entender que las campañas tienen que ver si son de carácter nacional o no -ahora le explicaré a qué se debe esto-, pero indudablemente ese veto ha sido el que desde el gobierno cuando se anunció -desde el gobierno ruso en este caso- esa medida en el mes de agosto, indudablemente -ya digo-, desde La Generalitat se tuvieron que poner en marcha todas estas cuestiones para plantear en qué medida se podía reducir, si se producía, esta situación.
Y desde el propio Consell se ha estado permanentemente con el sector, o los sectores porque son varios, y con el Magrama defendiendo los intereses de los agricultores valencianos en estos términos.

Ese impulso se ha llevado a cabo al máximo nivel político, incluso el presidente Fabra en su reunión personal que hubo con las organizaciones agrarias a finales de agosto y que asumió, ¿cómo no?
, el compromiso de poner en marcha una campaña de promoción del consumo de los productos más afectados como consecuencia, precisamente, de lo que he dicho anteriormente, para poder compensar de esa manera aquellas pérdidas de las exportaciones en el mercado ruso.

Eso no quiere decir que las campañas a nivel nacional no tengan importancia o trascendencia, pero bien es cierto que se daba una situación concreta en un momento concreto y había que determinar si había alguna otra medida por la que poder paliar esta situación.

Los productos frescos de temporada son los más sensibles -como usted bien sabe- a la crisis, y sobre todo a la crisis de este tipo, puesto que los ciclos de producción y la comercialización tienen que ajustarse a las épocas de cultivo y recolección mientras que otros productos agrícolas, susceptibles de almacenamiento, como los productos de la industria alimentaria, tienen más posibilidades de adaptarse a la situación del mercado.

Desde el Consell se ha tratado y se ha estado trabajando en todo momento, y creo que una comisión como la que se formalizó y que ha sido la que ha hecho el seguimiento de todo lo sucedido en Rusia -como la Comunidad Valenciana y el vicepresident del gobierno anunció en su día- es la que está llevando a cabo todas esas medidas para ver en qué medida -valga la redundancia- se está produciendo esa situación de empeoramiento para la economía en el sector.

Se ha reclamado la mejora y la ampliación de las medidas extraordinarias de ayudas que ha ido aprobando la Comisión Europea con ampliación de aquellos recursos presupuestarios en cuantías que ayudasen y pudiesen ser mayores a las previstas anteriormente.

Se ha exigido la inclusión de productos sensibles para la Comunidad Valenciana inicialmente no incluidos, en especial los cítricos, y se ha reclamado la ampliación de plazos y los cupos previstos para las (inintel·ligible) … frutas del mercado cuando se han visto las disposiciones adoptadas, en este caso por la comisión, que eran insuficientes para nuestro país y, concretamente, para nuestra comunidad.

Se ha apoyado el sector en la búsqueda de mercados alternativos que pudieran sustituir las exportaciones a Rusia -que tampoco se manifiesta-, y en cuanto al compromiso de promocionar desde el Consell el consumo de la fruta de temporada más afectada pues ese compromiso se ha cumplido y que es el que se desarrolla, precisamente, en esta campaña Â«Quin comboiÂ» que es muy concreta para este caso concreto, financiada íntegramente, además, por La Generalitat por un importe que ronda los 500.
000 euros.

La campaña se desarrolló entre los días 17 de noviembre y 19 de diciembre de 2014.
Como usted supondrá, el montaje de la misma ya tenía de forma clara el contenido y era prácticamente imposible poder incorporar lo que usted plantea habida cuenta, además, de que entró su proposición, que usted la firma el día 1 de diciembre pero se publica el 15, por lo tanto no había tiempo material para ello.

El objeto de la campaña fue impulsar el consumo del caqui, la granada y la clementina que, de acuerdo con el sector, eran los productos potencialmente más afectados por la pérdida de las exportaciones al mercado ruso.
El caqui, la granada y la clementina suponían en el año 2013 una cantidad que oscilaba el 70% de todas las frutas valencianas exportadas a este país.

También, se realizaron otras actividades promocionales como la presentación de estands de la Conselleria de Presidencia, Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua en el maratón de Valencia del 16 de noviembre donde se distribuyó material informativo y se repartió fruta cedida por la IGP Cítricos Valencianos y la denominación de origen Kaki Ribera del Xúquer.

Con esta PNL el Grupo Compromís expresa su satisfacción -porque así lo manifiesta- de la campaña Â«Quin comboiÂ» tanto por el objetivo como por los contenidos seleccionados para los mensajes publicitarios; sin embargo, plantea que se incorpore a la campaña la promoción de otros productos, en concreto, la uva del Vinalopó y la almendra y el turrón de Xixona, cuestión que en estos momentos no fue posible.

Como se señala en la propia PNL, hay una gran variedad de productos agroalimentarios de la Comunidad Valenciana que forman parte de los hábitos de consumo de los valencianos y del resto de los españoles, así como los amplios sectores en Europa, y no solo los productos que se mencionan en ella sino otros muchos que hay con diferentes periodos de producción y campañas de comercialización.

El objetivo específico de la campaña Â«Quin comboiÂ» era el contribuir a paliar los perjuicios causados por el veto ruso y, por tanto, no habría sido oportuno incluir productos no afectados por esta situación, aunque sí se podría abrir la posibilidad de que hubiesen otras campañas.

Además, en estos momentos la propuesta carece de sentido puesto que la campaña concluyó -como le he dicho anteriormente- en el mes de diciembre, tan solo cuatro días después de que esta publicación de la PNL se produjese.
Indudablemente, no es que esta sea la excusa sino que es una cuestión que se plantea en un momento determinado, extemporáneo -bajo nuestro punto de vista- y que desvirtúa en su totalidad lo que sería plantear cualquier otro tipo de campaña, que sí es cierto que tendríamos todos el interés de que pudiese ser así pero, indudablemente, no se contempla en esta PNL en esos términos y, por lo tanto, esta PNL dice lo que dice.

En cuanto a la campaña de frutas que se puedan dar o cualquiera de otros productos en el futuro, desde el Consell se impulsa la presencia de los agricultores y de las empresas valencianas en los principales eventos comerciales del sector en España y en Europa, y se apoya el desarrollo de la campañas de promoción dentro de los programas específicos, como es el caso del sector del vino que es muy concreto, pero no se realizan de forma habitual campañas institucionales salvo cuando se dan las circunstancias especiales que lo justifican como es el caso.

Por lo tanto, señor Pañella, nos vemos en la obligación de tener que decir que queda esta PNL muy desfasada y no podemos aceptársela en estos términos.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Para la réplica, el señor Pañella tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

De vegades, sí que és veritat -anava a dir- que pareix que parlen diferents llengües, sí, avui hem parlat diferents llengües però dos llengües que, en teoria, estem obligats a entendre els dos i, per tant,… perquè parlar de satisfacció després d'haver-me sentit el que he dit doncs crec que és no haver entés absolutament res.

Sí que la moció diu que ens alegrem que n'hi haja alguna campanya institucional que promocione els nostres propis productes, això, no, no, però la satisfacción de la campaña de Â«Quin comboiÂ», no, no, no (inintel·ligible) … doncs no, o no mos hem entés, ¡vaja!
, no mos entenem.
Però, ¡no!
, perquè si m'ha escoltat -com he dit- tota la primera intervenció pot vore que no n'hi ha una gran satisfacció per part de Compromís de fer una campanya perquè no ha complit els objectius que s'havia marcat i perquè, a més, s'oblida d'altres coses si haguera fet una campanya realment adequada al que era necessari.
Eixa la primera.

La segona, bé, he passat directament i vullc agrair-ho a la resta de grups perquè, veu, no n'hi ha una coincidència, la resta de grups entenem el fet del que diu i entenem també que si haguera una voluntat realment de solucionar els problemes parlaríem, diríem que, a partir d'ara, instem La Generalitat a fer altres campanyes, si volen vostés Â«Quins comboisÂ» posteriors també i que es tinguen en compte tots els productes.
Vosté diu, Â«no, és que no podem…Â», doncs és una falta de consistència en els seus propis arguments perquè això -saben vostés- que ho fan comissió sí, comissió també però, bé, quan no interessa no es fa.

I jo tampoc vaig a discutir més, indubtablement jo sóc el primer que ho he dit i ja li ho he explicat, i també he explicat que no me vinguen perquè jo no puc; que açò canvie vostés sí que tenen la majoria i podrien fer que una…, simplement modificant el reglament -que l'han modificat moltes vegades-, que una moció, una proposició no de llei, perdó, no tarde tres mesos des que siga registrada fins que vinga a una comissió.

Però no ho van a canviar per dos coses: primera, perquè ja no tenen temps; i, segona, perquè no els ha interessat fer un canvi, perquè no els ha interessat.
Per tant, parlem, a vostés no els interessa que açò siga més àgil perquè així discutirem menys coses.

Segona, el que no vaig a permetre és que diga que són els que més s'han preocupat per solucionar els efectes del veto, ¡mentira!
, ¡mentira cadira!
, com diem nosaltres, ja que volen traure les paraules de Â«comboiÂ» que, per cert, ja, si volen acomboiar, acomboien més gent, ¿no?
, fagen-ho més ample i acomboiaran la gent del sud, podem acomboiar gent del nord, i només acomboiar-se vostés per fer una campanya perquè puguem dir, Â«mire, ja han fet alguna cosaÂ», doncs, no, acomboien més gent.

I li dic que no perquè avui tenen en premsa que estan farts els agricultors de ser moneda de canvi en les tensions geopolítiques; la Unió està dient que va a presentar una demanda contra el ministeri d'agricultura per l'aplicació de la PAC, perquè ja no és açò, doncs parlem de tot, perquè vostés en l'aplicació de la PAC han alterat els principis de manera que han facilitat…, demanda que estarà (inintel·ligible) …

Estan vostés, no estan, no som nosaltres els que estem desfasats, els que s'han desfasat, els que s'han desenganxat del que són els agricultors valencians són vostés i fan una campanya -permeta'm que acabe, senyor president-, fan una campanya únicament per a poder dir, Â«mira quines coses hem fetÂ», i no se n'adonen que els mateixos agricultors li diuen, Â«està molt bé que promocionen els nostres productes però això no mos portarà les 40.
000 tones de productes agroalimentaris que hem perdutÂ», i damunt -reitere- s'han negat inclús a fer, ja que no es fan des de la Unió Europea solucions, a tindre un contacte bilateral per a intentar solucionar el problema que mos porta el vet rus al mercat valencià.

Per tant, senyories, ací cada u haurà d'assumir el que haja d'assumir, jo assumiré que (soroll de papers) la proposició no de llei avui és extemporània tal com està redactada, sí, ho dic jo; vosté haurà d'assumir que no vol fer-la contemporània transaccionant-la, ¿per què?
, perquè en el fons vosté en el que no està d'acord és en la crítica que fem ni en tan sols allò que proposem en el fons de la proposició no de llei.

Per tant, senyoria, eixa és la situació i acabarem avui votant diferent a esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para terminar y concluir este debate de este punto, el señor Lorenzo tiene la palabra.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señor Pañella, vamos a ver, yo le entiendo perfectamente.
La verdad es que le entiendo.
Lo que no entiendo muy bien es lo que usted plantea cuando desvirtúa en su totalidad la proposición, que ya le he dicho que estaríamos dispuestos…, pero es que esto no es cuestión de transaccionar.
Es que en lo que usted basa los motivos y la resolución no tiene nada que ver con lo que usted está planteando a los demás.
(Veus) Y, ¿por qué no de las hortalizas, o del limón, o de la naranja?

Mire usted, es que esto es una cuestión que a usted le viene por añadidura por la presión de sus compañeros en dos ciudades determinadas cuando se enteran que está la campaña abierta.
Y con esto lo que viene usted a decir al final es que va en perjuicio de un sector determinado, ¿porque va en beneficio de otro?
O, ¿cómo es eso?
Porque, por un lado, usted dice que tiene claro que la campaña es negativa, pero que tiene que haber una campaña.
Eso lo ha dicho en sus manifestaciones al principio, mire usted.

Y respecto a lo que usted ha dicho también anteriormente sobre el Gobierno de España y los datos globales que pueden o no haber determinado ya, en este caso, el perjuicio, por llamarle de alguna manera.

Bueno, desde la comunidad sí se está haciendo toda esa previsión y medir las consecuencias, y poder reivindicar, en todo caso, aquellos importes que entendemos que han ido en perjuicio de, en este caso, los productores.
Pero, mire usted, es que usted nos habla de transaccionar; transaccionar, ¿qué?
Claro, es que yo lo que estoy diciéndole es que usted tiene que plantear algo distinto a lo que ha planteado, y no es cuestión de transaccionar esto, sino de plantear algo distinto, porque aquí no nos estamos negando a una campaña que, de hecho, le recuerdo que esta campaña la hace el gobierno valenciano, no Compromís, por lo tanto…

Otra cosa es que Compromís tenga otra idea de lo que es una campaña, o cómo hacer una campaña, o quiera introducir una campaña.
Pero esto ha sido una oportunidad que usted ha determinado por la presión de sus compañeros en un momento determinado en el mes de diciembre, cuando la campaña ya estaba en marcha.
Por lo tanto, no venga usted aquí a querer enturbiar toda esta situación y crear una bolsa… de humo, porque no.

Mire usted, esto no es así y lo que estamos diciendo es que estamos de acuerdo con la campaña, y de hecho somos los que la ponemos en marcha, y es esta la campaña que en ese momento por una cuestión concreta, muy concreta, se determinó y, por lo tanto, es la campaña que ha servido para poder paliar, en la medida de sus posibilidades, las consecuencias que se han derivado de ese asunto.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Lorenzo.

Señorías, vamos a pasar a votación de este punto.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la necessitat d'adopció de mesures excepcionals per a evitar pertorbacions del mercat per la baixada significativa del preu dels cítrics, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 105.
478, BOC número 308)

El senyor vicepresident:

Y comenzamos a debatir el número 6 y último del orden del día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la necesidad de adopción de medidas excepcionales para evitar perturbaciones del mercado por la bajada significativa del precio de los cítricos, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Por lo tanto, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

És ben cert que la qualitat no va lligada a la seguretat de venda a bon preu.
Eixa realitat és la que està passant campanya rere campanya en el sector dels cítrics a la Comunitat Valenciana.

Senyories, la citricultura és el cultiu dominant en moltes comarques; de fet, el monocultiu de cítrics està implantat en la Safor, part de la Ribera, Camp de Morvedre, la Marina, la Vega Baixa, el Baix Vinalopó i la Plana Alta i Baixa de Castelló, representant en estes zones una font d'ingressos bàsica, el que significa que la renda de molts agricultors valencians depén del preu d'eixos cítrics -taronges, mandarines, pomelos i llimes.

Més de cent mil propietaris i cultivadors de cítrics, però la cadena s'estén als magatzems, unes setanta mil persones tenen treball temporal durant la collita.
També generen treball les empreses subministradores de pesticides, adobs, maquinària agrícola i els vivers de plantons, entre altres.

I per a tancar el cercle, tenim més de 500 empreses comercialitzadores entre cooperatives i comercials lligades a empreses de transport grans i menudes dedicades al transport de cítrics.

Un relat bonic, si no fóra perquè un any més les rendes de totes estes persones estan en perill pel baix preu que reben per un producte d'alta qualitat que es paga -i sols hem de mirar la web de la conselleria- a un preu molt per davall del cost de producció.

Conseqüència evident: la ruïna per als productors, però també per a moltes estructures comercials citrícoles que es troben en situació pròxima a la fallida -cooperatives, SAT, organitzacions de productors de cítrics-.
Senyories, una situació que es reproduïx des de l'any 2005.

¿Per què, doncs, els agricultors valencians porten tantes campanyes ruïnoses amb preus baixos que no els compensen les despeses?
Una causa que apunten les organitzacions agràries, totes -AVA-Asaja, La Unió, UPA-, també és que la Generalitat valenciana no ha posat remei, ni mitjans per a traure al sector d'una crisi crònica.

Un exemple, en novembre de 2005, el govern de La Generalitat va acordar un pla estratègic citrícola valencià.
Era un pla consensuat amb totes les organitzacions agràries i en el seu punt 4 establia que el Consell dedicaria 1.
700 milions d'euros -sí, 1.
700 milions d'euros- en el període 2006-2011 per a solucionar els problemes dels citricultors valencians.

Significava, senyories, una mitjana de 340 milions per any, això hagués suposat que hui en dia, en el 2015, moltes de les causes que estan enfonsant al sector estarien eradicades tal vegada.

No estaríem parlant de reconversió varietal, seria una feina acabada.
L'actual secretari autonòmic no estaria parlant de destinar deu milions per a la reconversió varietal, diners que pensa detraure del pla de desenvolupament rural.
Un altre error, els diners del món rural són per al món rural.
I ja veurem, senyor secretari, perquè primer ens hauran d'aprovar en Brussel·les el PDR 2014-2020.

Hui mos ha anunciat una bona notícia, jo també la celebre, però, després de les especulacions, Â«ja arribaran, ja arribaranÂ», doncs la veritat és que arriben tard tots eixos diners.

I no me n'he recordat abans, però li volia donar un recado al senyor secretari, perquè en una pregunta que li vaig fer en l'altra comissió d'agricultura, em va anomenar al meu amic Josep i em va anomenar les taronges del pare del meu amic Josep.
Doncs mire, jo crec que li arribarà el recado, que vostés s'encarregaran de dir-li-ho, este senyor, el pare del senyor Josep Moreno, ha tingut una oferta per les seues salustianes d'1,61 euros l'arrova, que són dotze.
.
.
, quasi tretze quilos, misèria per a un agricultor, i parle ja de manera més general, que li dedica Â«alma, vida y corazónÂ» als seus camps de taronges.

Un exemple que ens posa la realitat del sector negre sobre blanc, perquè el sector citrícola té un futur molt incert si mirem els resultats negatius de les deu últimes campanyes a les quals enguany hem de sumar el vet rus: la navelina, a 5 cèntims per davall del preu de producció en estos moments; les clemenvilles, una davallada del 35%, pagant-la a 0,19 cèntims el quilo, quan comença la campanya, el que significa que està també per davall del cost de producció que, segons les dades de l'IVIA, rondaria els 20 cèntims/quilo.

I a data de hui no volen la taronja ni regalada.
Es queda en camp i l'agricultor ha de gastar diners, que no va a poder recuperar mai, per a tombar-la i que l'arbre puga a tornar a produir, perquè pareix ser que l'esperança mai es perd.

Miren, senyories, estic per dir-los als productors de cítrics el que contà Dante en el cant tercer de La divina comèdia, com al traspassar l'entrada de l'infern menciona la terrible frase escrita en la llinda de la porta per a tots els que allí anaven: Â«Abandonar la esperanzaÂ» -abandoneu l'esperança.

Mentre tingam un govern que continua amb la passivitat que el caracteritza escudant-se en normes i mesures de la Unió Europea, però sense fer el que tocaria, assignar diners al sector i, sobretot, regular i controlar els mercats, anirem de mal en pitjor: cooperatives en fallida, organitzacions productores que deuen diverses collites als productors i que han iniciat concurs de creditors perquè han de tancar, deixant en l'estaca als llauradors que han entregat un producte de qualitat i rebran zero euros de benefici.

No és casualitat que l'abandó de terres en la Comunitat Valenciana siga el més elevat de tota Espanya.
La falta d'una política agrària fa que molts professionals opten per abandonar l'activitat, amb l'agreujant de no plantejar-se substituir-la per altres cultius davant la baixa rendibilitat.

Entre els anys 2009 i 2012, la caiguda del marge econòmic per a les explotacions especialitzades fonamentalment en les varietats de cítrics ha estat del 64%.
No funcionen els preus de venda en origen.
El sector patix un Â«desemparament -entre cometes- institucionalÂ», que, davant de situacions límit com la d'estes deu últimes campanyes, el que han fet és detraure i minimitzar la gravetat de la crisi del sector creant coses que no han servit per a res, com l'observatori de preus, la llotja.
.
.

Senyories, no és un referent per a molts que vinga a estes Corts tot un secretari autonòmic amb una taula en color volent fer creure al sector que els preus són eixos, doncs és una broma de mal gust.
Perquè la llotja no aporta transparència als preus, perquè simplement són preus que no estan basats en un sistema estadístic, i ja ningú se'ls creu.

Un sector que patix una falta d'adaptació de l'oferta i de la demanda.
Ja ho he dit abans, no s'ha fet una reconversió varietal adequada.
Un altre compromís que tampoc ha complit el govern del PP i que evitaria els resultats desastrosos que tots els anys ha de patir el sector en l'equador de la campanya citrícola.

Hui no parlaré de plagues, perquè és un altre problema molt greu.
Però la veritat és que tenim ahí una amenaça, la Ceratitis capitata, la Guignardia citricarpa.
.
.
, en estos moments estem parlant, perquè jo crec que totes les seues senyories hauran rebut una carta de l'organització AVA-Asaja, del Candidatus liberibacter, un greu, greu problema que també podem patir en la nostra comunitat perquè ja el tenim ahí a les portes.
Si està en Galícia, està en el nostre país i estarà en breu en la nostra comunitat.
Estos bacteris són animalets que els agrada molt passejar.

Aleshores, jo sí que vull recordar algunes coses.
Vull recordar que tenim una citricultura valenciana d'importància vital per a la nostra comunitat.
I amb eixe ànim de donar-li esperança, perquè podria ser una activitat que ens ajudara a eixir de la crisi que patim, presente esta PNL que hui arriba a esta comissió.

Podria ser jo crec que una altra, perquè de cítrics n'hem parlat un muntó, i de formes molt diferents, però hui jo el que propose és que, tal com establix l'article 219 del Reglament de la Unió Europea número 1308/2013 del Parlament Europeu i del Consell, de 17 de desembre de 2013, pel qual es crea l'OCM de productes agraris, que al produir-se una baixada significativa del preu en el mercat interior dels cítrics i que pot continuar o deteriorar-se, és necessari adoptar les mesures excepcionals contemplades en este article per a evitar pertorbacions del mercat.
I (inintel·ligible) .
.
.
que hi ha raons en estos moments imperatives, ho he dit al començament quins són els preus en estos moments, d'urgència que justifiquen l'aplicació d'este procediment que preveu l'article 228 del mateix reglament, atés que una actuació immediata evitaria que estes amenaces de pertorbació del mercat continuen o que donen lloc a una pertorbació més greu o perllongada.

Així que espere la seua sensibilitat i que voten a favor esta PNL que presenta el Grup Parlamentari Socialista.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

En representación del grupo de Izquierda Unida tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

L'altre dia, el dissabte concretament, teníem una reunió amb gent d'Esquerra Unida en Barxeta, i passant per davant d'un anunci d'estos que fan en la carretera, algú es va fixar, i diu: Â«Mira, un basquet de taronges, un euro i mig.
Â» I dia: Â«¡Això no pot ser!
¿Un euro i mig un basquet de taronges?
Â» I vam començar allí a fer elucubracions sobre quants quilos de taronges entren en un basquet.
I, clar, per molt baixet que posàrem el número de quilos, els comptes no eixien de ninguna manera, ¿no?

I, clar, quan estem veent els preus que estan pagant-se en realitat, ho penses i dius: clar, si és que encara li eixirà a compte a l'home que va allí, arreplega les taronges, les posa allí en la carretera, li eixirà a compte vendre-les aixina, que no vendre-les a qui siga, perquè va a traure més diners dels que traurà si al final eixes taronges acaben venent-se en Mercadona, en Lidl o en algun lloc d'estos.

Estem davant.
.
.
, entre les fal·làcies que ens venen els economistes, els economistes que defensen el sistema que patim ara, és que els mercats assignen.
.
.
, són la millor forma d'assignar els recursos.
I eixa fal·làcia és molt gran, ¿no?
Perquè només cal vore què passa en l'agricultura per a adonar-se que això no té ningun sentit, no té ni cap ni peus directament.

I hi han moltes raons que expliquen per què els mercats no assignen els recursos eficientment, però n'hi ha una particularment important, i és que quan en els mercats.
.
.
, els agents que concorren en els mercats no tenen la mateixa capacitat d'actuació sobre els preus ni el mateix nivell d'informació, els mercats no poden assignar eficientment.

Quan es tracta de mercats en els quals apareixen dos o tres compradors que compren una quantitat enorme de producte i una barbaritat de petits productors que venen una quantitat molt xicoteta de producte, és evident que el mercat va a inclinar-se sempre per a afavorir als grans compradors, i no als productors en este cas.
I eixe és el principal que tenim en l'agricultura i el principal problema que tenim bàsicament en este cas en els cítrics.

I, per tant, ja li faig una xicoteta crítica a la proposició no de llei, que anem a recolzar evidentment, perquè entenem que això en estos moments els reglaments de l'OCM són uns dels pocs mecanismes de defensa legal que existixen i que, per tant, han de ser emprats.
Però ja em sembla que és com posar una goteta en l'oceà, perquè és evident que no és, queda molt lluny del que hauria de ser.
Perquè si tenim eixos problemes, l'única forma de resoldre'ls és intervenint i regulant els mercats.
Mentre seguim amb la política que els mercats assignen correctament i que el que s'ha fer és fer el menys possible per a tocar-los, evidentment estarem defensant polítiques comercials que són extremadament lesives, primer per als llauradors i, en estos casos, i en este cas directament ja per a l'agricultura com a sector en general.

Perquè, clar, açò no té vies d'acabar, no?
Estem veient com els supermercats venen a preus de vegades inclús per davall del cost, com a política de promoció, quan això ho poder fer.
.
.
, clar, ho poden fer eixes grans superfícies perquè els dóna igual, no guanyen diners venent taronges o venent llimes, sinó guanyen diners en altres tipus de productes més elaborats.
I això senzillament ho utilitzen com a reclam.
Eixes pràctiques a més generen pèrdues també a resultes, als llauradors, quan les compres estan fetes (inintel·ligible) .
.
.

Estem veient com estan duent productes d'Uruguai, o d'Argentina o productes de Marroc.
En definitiva, estan fent una pràctica comercial que suposa alterar la competència.
I, per tant, estem parlant de qüestions de caràcter major.
Hi ha tota una legislació europea per a regular la competència i que curiosament no s'aplica en el terreny de l'agricultura.

I, evidentment, com continua així, i açò no acaba, o acabarà el dia que no hi hagen llauradors, val?
, i definitivament no hi haja ningun llaurador que es dedique a produir taronges, ni llimes ni res.
I què farem aleshores?
Vull dir, tindre.
.
.
I realment jo crec que això no s'ho podem permetre.

I, per tant, entenem que el que es demana en la PNL és absolutament correcte, però que caldria anar més enllà, com qüestions que han de veure com en l'etiquetat del preu de compra i el preu d'origen, i tota una sèrie d'intervencions de caràcter més forta per a tractar de defendre els interessos dels llauradors.

Per tant, entenem que no és suficient, entenem que és raonable i que és, diguérem, el mínim que es podria fer.
I el que sense dubte no es pot seguir fent és deixant fer, com està fent-se fins ara, que és, no sé, amagar la gepa i que les coses funcionen, val?
, i mentre funcionen el resultat és el que és.

Tinguen-ho clar, vull dir, no és innocent la política en este cas, eh?
Vull dir, els principals responsables no són les cadenes de distribució.
Els principals responsables són els polítics i les polítiques que permeten que les cadenes de distribucions puguen aprofitar-se del mercat, perquè el mercat no regula, en funció dels interessos dels xicotets productors, sinó en funció dels interessos d'eixes cadenes.

I, per tant, alguna responsabilitat tindran els que tenen en estos moments coses que dir i que fer respecte a la política agrària.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Torró.

En representación del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

En primer lloc, senyora Crespo, Compromís donarà també el vot favorable a la seua proposta, sobretot perquè esta és una proposta que va dirigida a protegir el sector, diríem, més important i imprescindible que tinguera una protecció.

Ho dia perquè, davant la situació que tenim al País Valencià, amb la qual hi ha un progressiu descens de les àrees cultivades en este moment, mos trobem amb menys àrees cultivades cada any; que la producció hortofructícola també va disminuint, per exemple si en l'any 2000 era de 4.
600.
032 tones, en este moment ha baixat a 3.
995.
Ja tenim aleshores una quantitat inferior també quant a la facturació.

I precisament, degut a la importància que té l'exportació de productes hortofructícoles, i particularment dels productes cítrics, que és aproximadament, aproximadament, que supera el 50% de l'exportació, estos productes haurien de tindre en este moment una prioritat absoluta sobre qualsevol incidència que tinguérem en el mercat.

Unint amb el que parlàvem abans, abans s'ha parlat del vet rus, vosté està parlant ara de les contingències que se refereixen al preu del producte, en el qual està, la del vet rus, és una de les que van influir, no és l'única, però van influir.

I nosaltres el que demanaríem, efectivament, i ho han dit altres vegades, és que s'actue, i això va en la línia del que vosté proposa, que s'actue també en el que és les circumstàncies del mercat.

En este moment, i el senyor Torró també ho havia avançat, ens posem en una situació d'entrepà en el que és l'agricultura valenciana.
Els proveïdors, que és la primera fase, els proveïdors dels agricultors són multinacionals que este moment formen.
.
.
obtenen una concentració de l'oferta que determina el nom en ells la qualificació d'oligopoli, tant el que fa efecte en el que són la provisió de fitosanitaris, com carburants o com la pròpia energia elèctrica, que sí té vosté també.
.
.
, com l'elevació de costos en el que és la producció agrària en este moment.

Això, clar, són grans multinacionals a les quals s'ha d'enfrontar el xicotet llaurador.
Clar, la multinacional imposa les condicions, tant en els preus com, per exemple, en el comerç de les llavors híbrides, que estan obligats a comprar, i després no tenen cap possibilitat d'utilitzar estes llavors per al producte següent, i no parle únicament la citricultura, estem parlant en global, eh.
I la qual cosa, això, esta situació d'oligopoli se diria que.
.
.
, els economistes dirien que és una fallida de mercat, no?

Per l'altra part, si mirem el final del procés comercials, ens trobem als clients, que són també grans cadenes, que produïxen una.
.
.
, si les multinacionals dels proveïdors formen l'oligopoli com una concentració de l'oferta, ací estan produint, estan formant una concentració de la demanda, el que s'anomena un oligopsoni, tant el que faça d'algunes persones que actuen com a retailers al llarg de tot l'estat, com les multinacionals que funcionen a nivell, lògicament com el seu nom diu, internacional i que també contrasten el seu gran poder de negociació que tenen i que imposen aleshores el preu, les qualitats, els terminis.
Aleshores ens trobem en un altre market failure, en el que és una altra fallida de mercat.

Enmig, enmig, i per això dia que és l'entrepà, enmig trobem el pobre productor agrícola, el llaurador valencià, un xicotet explotador, explotador, diem, treballador de les seues explotacions -volíem dir, no introduïm termes equívocs-, en una explotació mitjana, de 0 a 25 hectàrees, i que s'ha d'enfrontar per una part a la concentració de l'oferta en l'oligopoli, per altra part en l'oligopsoni.

Per tant, no podem de cap de les maneres subsistir a partir d'ahí.
I a més en la permissivitat legals que se'ns dóna.
Perquè això són les circumstàncies, sí, sí, però estan moltes vegades les accions que se fan a partir d'elles estan regulades per la llei, se les salten i no passa res.

Podíem parlar a tots els efectes de quina incidència ha tingut la instauració.
.
.
Recorden vostés que vam aprovar la llei de contractes a nivell de País Valencià, la llei de contractes agraris?
Recordaran vostés que la vam aprovat ací.
Eixa llei quins efectes ha tingut?
Si se seguix actuant de la mateixa manera.

Per tant, el que passa ja en este moment?
Que és indispensable corregir esta situació.
Legalment hi ha pocs instruments, ho dic, legalment tenim pocs instruments, però és que a més els pocs que tenim en este moment no s'estan utilitzant i se permet realment que se produïsquen estes pertorbacions de mercat que caldria ja determinar a partir d'este moment la declaració per a poder donar solució.

Des de Compromís, per tant, com hem dit, anem a votar a favor.
I a més demanem que s'impliquen realment en este gran problema, que és el que més altera la rendibilitat dels productes agroalimentaris valencians.

Si no s'actua sobre este fet que acabem de dir, eh?
, no van a millorar la rendibilitat dels nostres llauradors, la renda dels nostres llauradors.

Per tant, senyories, els demane que realment atenguen esta anàlisi i, per tant, comencem a donar solucions aprovant la proposició no de llei que ha presentat ara el Partit Socialista.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición, por parte de Grupo Popular, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Tres, como las hermanas de Elena, tres veces llevamos presentada esta misma moción, tres veces en el orden del día a lo largo del año pasado, 2014, desde el mes de abril; tres veces que esta moción, por diferentes motivos, porque creo saber, pero que como no son públicos tampoco lo diré, pues no ha tenido posibilidad de debatirse en estas Cortes, en esta comisión.

Miren, yo pensaba que, sinceramente, hoy oiríamos hablar algo en positivo, porque estamos hablando de la gente nuestra, estamos hablando de una parte importantísima del producto interior bruto de esta comunidad y estamos hablando de un sector, un sector el cual ha tenido un especial mimo por parte de al conselleria y de los gobiernos, tanto el anterior como éste, de los gobiernos de la Generalitat valenciana.

Ha tenido un especial mimo cuando todo lo demás, cuando no estuvo en manos de este gobierno, fue dejadez y despreocupación.
Y decía que yo pensaba que oiría otro tono, pero he escuchado el mismo tono.
Solo hablan mal, mal, rematadamente mal de todo lo que hace este gobierno haga lo que haga.
O sea, lo suyo es: hablemos mal que algo se nos pegará.

Le he oído hablar de intervencionismo, no he oído hablar de globalización, he oído hablar de precios, he oído hablar de naranjas que llevan en el mercado pues a lo mejor más que años tiene mi compañera que se va a sentar ahora al lado mío, he oído tantas cosas y no he oído ninguna cosa nueva.

Miren, el intentar usar dos artículos del Reglamento 1.
308 de la Comunidad Económica Europea, como son el 2.
008, creo que es, y el 2.
200 el que sea, me da igual, exacto.
Cuando se sabe, leyéndolos, que son para medidas puntuales y que son graves alteraciones de lo que es la oferta y la demanda, yo entiendo que hay que justificar un poquito más la situación.

Miren, yo en esta mi primera intervención me voy a dedicar, puedo hacer esta entrada, a decirles lo que este gobierno o esta administración ha hecho, con el sector agrario.
Yo creo que intentar, como decíamos, aplicar el artículo 219 y el 228 es a una situación puntual de precios bajos, de determinadas variedades, no lo he escuchado por ningún de los que han intervenido antes que yo, de determinadas variedades.

Aplicar lo que normalmente decimos es matar moscas a cañonazos, yo creo que es una pequeña exageración.
Yo creo que La Generalitat está reclamando del Gobierno de España doce medidas de cara a la Unión Europea, y ustedes mismos han dicho que los cítricos se habían quedado fuera de la OCM y gracias a la gestión que se hizo por parte del gobierno español.
Han entrado esas naranjas, esas mandarinas y esos limones que, de forma excepcional…, y hemos sido capaces desde aquí, fíjese, ya no voy a apuntarle el tanto al gobierno español, hemos sido capaces desde aquí, desde la cuna de ellos, de generar esa sensibilidad y generar esa fuerza suficiente para que se nos hiciese caso en Madrid, que se le diera traslado a su vez y que se vieran beneficiados.
No lo he escuchado.
Eso no lo he escuchado.

Del mismo modo, ante otras situaciones extraordinarias que instaran al gobierno a que se exija respuesta adecuada por parte de la Unión Europea, como es el caso de las medidas excepcionales del famoso bloqueo ruso.
Bueno, pues ahí están.
Ahí se está negociando, ahí se está desplazando nuestro ministro de exteriores, ahí se está desplazando nuestro… Sí, sí, sí, sí.
Estamos en las instituciones.

Pero como aquí parece por momentos que nosotros vivamos fuera…, en el éter, o sea, que esto…, que la Comunidad Valenciana sea una de esto, para determinadas cosas buscamos rápidamente a los gobiernos y para otras dejamos fuera tal.

Tenemos, es verdad, señora Crespo, tenemos una campaña…, yo diría no esta -fíjese-, yo le diría que los seis últimos años han sido campañas muy difíciles, muy difíciles para todos los agricultores.
Y no podía ser menos para los agricultores del sector de los cítricos.

Campañas en las cuales no solo los mercados -eso famoso que manejamos y que se ha manejado también anteriormente, la oferta y la demanda, la regulación, los precios en origen, etcétera, etcétera-, han intervenido de forma importante, sino que otra serie de acontecimientos, como determinados bichitos, que era a los que usted se refería -este último que esperemos…, y además, como tiene un nombre…, Candidatus liberibacter, esperemos que determine las próximas elecciones, por aquello del candidatus, si fuera posible-, pues nos están amargando la vida, nos están -y digo amargando la vida en primera persona- amargando la vida a los agricultores y a los de… esto.
Y nos lo están poniendo difícil.

Pero, miren, yo -y ahora voy a hablar como agricultor- encuentro poca respuesta dentro del sector, encuentro una determinada dejadez.
Miren, la pesca -les voy a poner un ejemplo-, la pesca ha hecho algo importantísimo.
De la recaudación que hace el barco, se divide en tres partes: una es para el armador, dos es para el barco y tres para la tripulación.

¿Qué quiere decir eso?
Hemos renovado de forma continua…, esa renovación varietal a la que usted se refería no la hemos acometido con la fuerza que teníamos que hacer, no hemos usado los elementos, señor Torró, los elementos que nos ha puesto la eurocámara en las manos de los agricultores, como, por ejemplo, son OPCH, para hacer una concentración de la oferta determinada.
Hemos querido seguir cada uno haciendo la…, o una parte, la guerra por nuestro lado.
Y ahí nos hemos equivocado.

Nosotros necesitamos que la administración nos dé herramientas, nos las ha dado.
Otra cosa es que esas herramientas las cojamos luego y hagamos con ellas el trabajo que tenemos que hacer.
Y no me…, de verdad… Esta creo que es la última, ¿verdad, señor presidente?
, la última comisión de agricultura.
No creo que estemos haciendo un favor si estamos tapando el lado este positivo de haber dado herramientas, de haber hecho regadíos, de haber hecho…, 200.
000 cosas, la línea de reconversión varietal, que no se llegó a agotar, que no se llegó a agotar de los presupuestos.
.
.
Todo eso que hemos puesto en las manos de algunas personas y no lo hemos hecho y ahora tirarnos de esto…, echándole las culpas al gobierno, o a Europa o etcétera.
Yo creo que tenemos que estar un poco más listos.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ballester.

Para réplica, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyor Torró, senyor Pañella, ho he dit al començant de la meua intervenció, la PNL podria ser una altra.
I per suposat que ens preocupa, i molt, el que és la regulació de la cadena alimentària al Grup Socialista.

Però hui la veritat és que jo m'havia centrat en el que és l'OCM de productes agraris, perquè està ahí.
Aleshores, fem ús del que tenim, del que s'aprovà i que no es quede en paper mullat.
Era una altra possibilitat, a banda de totes les altres que vostés han plantejat, de regulació del mercat i dels preus, que també les compartisc.

Al senyor Ballester, jo li agraïsc també la seua sinceritat.
I això que m'ha dit m'ha arribat també.
Poca resposta del sector.
Ho entenc.
Però, clar, som oposició, senyor Ballester, i vosté també ha d'entendre que la meua faena és denunciar una situació que en estos moments és la que està patint el sector dels cítrics.

Tenim en estos moments en camp taronja que no té preu, no la volen ni regalada.
És un producte excel·lent, d'excel·lent qualitat… És a dir, és com si volguérem regalar or a preu de ferralla.
Eixa és la situació que tenim.
Allò alarmant és que 0,08 cèntims d'euros el quilo en estos moments.
Això ho poden comprovar, està en la web, no m'ho invente.

Aleshores, jo m'he de plantejar algunes preguntes, senyories.
¿Ens importa, sí o no, el sector?
¿Estem fent tot el que podríem, sí o no, perquè esta situació no passe, no es reproduïsca any rere any?
Perquè -ho he dit en la primera intervenció- la caiguda del marge econòmic en tres anys, 2009 i 2012, és d'un 64%.
Jo crec que ningú vol que continue eixa situació.
Ningú vol que una arrova de taronges la paguen a 1,61 euros, taronges d'excel·lent qualitat.

Totes eixes preguntes fan que jo també li tinga de plantejar al Grup Popular: ¿què ha passat amb el pla Millorar, què ha passat amb el pla de reconversió?
Tal vegada el que vosté diu, senyor Ballester, poca resposta per part del sector.
Però per això estan les administracions, per a bolcar-se, per a insistir, per a fer una política agrària que tal vegada també ha fallat en estos vint anys del govern del Partit Popular.
Jo ho deixe tot en interrogatius.

La veritat és que jo hui volia fer una iniciativa que arreplegara una cosa que crec que sempre hem oblidat, que és l'OCM de productes agraris, que la tenim ahí, que l'utilitzem ben poquet i que en estos moments el sector dels cítrics jo crec que la necessita, que és ni més ni menys que aprovar estos dos articles que he mencionat abans.
I aleshores, poder, per un procediment, el que preveu l'article 228 del mateix reglament, una actuació immediata per a evitar eixes amenaces de pertorbació del mercat i que donen lloc a una pertorbació més greu o perllongada, com està passant en el sector dels cítrics.

Eixa era la meua proposta, el que jo m'agradaria que tots votàrem, però si no és possible, les seues raons tindrà cada grup.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para concluir el debate de este punto, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Señora Crespo, le agradezco el tono y, evidentemente, pues eso, su magnífica forma de trabajar, como siempre, desde el primer día este tipo de temas.

Pero también estará usted de acuerdo, como creo que así he entendido en su discurso, en que tenemos todos un poquito de razón.

Mire, le voy a decir una cosa, sin ánimo de…, sin ánimo de para nada echarle en cara a nadie, porque cada uno luego un agricultor es él y sus circunstancias.
El padre del señor Moreno, con la salustiana esa, nunca volverá a ganar dinero para subsistir.
Nunca.
Lo que hay que decirle al padre del señor Moreno… Si estuviera aquí, yo se lo diría, le diría: Â«Oiga, ponga usted fukumoto, que no sabe ni lo que es; o ponga usted chislett, que no sabe lo que es; o ponga usted iwasaki, o ponga usted…Â» Y le diría -pues mire usted, me he apuntado aquí las que me han venido a la cabeza- murcott -no veo…-…, (rient) murcott, (inintel·ligible)…, orri, queen, ortanique, nova… Todo esto al padre del señor Moreno y a tantos otros padres, esos agricultores que usted lleva ahí -y yo lo sé-, ahí en su corazón, no lo saben.
Pero es que han tenido la oportunidad de esto.

Y la movilidad de ellos… Mire, en Orihuela contamos una cosa…, tiene una determinada gracia, y me va a permitir el señor presidente que la cuente porque es cortita.
Nosotros siempre hemos dicho en Orihuela que en la pecera del casino había más agricultores que en medio de los campos.
Y era verdad, porque el huertano y el agricultor se ha olvidado de que hay que… tal.
Iba allí a la finca, la regaba, la tal, miraba las hojas, si había tal… Â«Oye, échale abono del 36034.
Oye, échale una fumigaica de no sé qué.
Â» Al final… Y el tío pasaba más horas en el esto.
¿Por qué?
Porque eran tiempos de bonanza, tiempos de tal.
Cuando las cosas se ponen feas, es cuando necesita uno las herramientas.
Y esas herramientas son las que de alguna forma se están poniendo y se han puesto.

El riego localizado.
¿Usted sabe la cantidad de kilos que ha supuesto el riego localizado, la cantidad de…, de esto?
Pero ¿qué es lo que pasa?
Si yo le digo a usted ahora mismo que hay kilos, no arrobas, kilo, que conozco y que personalmente hemos vendido determinadas variedades a más de un euro, usted dice: Â«¿Cómo es posible?
Â» Bueno, pues eso es lo que está…, porque la demanda del mercado hoy, con la globalización, en dieciséis días, hay barcos de Chile en Holanda, en Ámsterdam; y con catorce días del cono sur de África se plantan en Holanda; y trece en puerto de Cartagena.
Y el producto es lo que hay que poner delante.

Hoy las cadenas de supermercados, esas grandes corporaciones a las cuales se refería antes los compañeros de la comisión, son los que mandan, pero no mandan ellos, ellos lo que quiere es producto tal.
No conozco ningún supermercado que quiere proveedores arruinados.
¿Usted se imagina el cambio de un proveedor por otro proveedor, por otro proveedor?
, porque al final será un proveedor arruinado.
Eso es impensable.
Por eso tenemos que ser más realistas.

Y, de verdad se lo digo…, y aprovecho estos últimos instantes para darles las gracias a todos, y si alguna vez a alguien… -y no es una despedida, pero es la despedida de nuestra comisión-, si alguna vez a alguien yo o mis palabras le han ofendido, le pido perdón.
Y lo que sí que les digo de verdad es que tendremos más los pies en el suelo todo el mundo -los agricultores, los empresarios, los comercializadores-, todo el mundo y tener una administración que apoye y, desde luego, nos dé herramientas.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ballester.

Señorías, antes de pasar a votar este punto les comunico que previo al comienzo de la comisión, el señor Torró ha solicitado leer un comunicado de la presidenta Esther López, ante la imposibilidad material de su asistencia hoy.
Los miembros de esta mesa hemos aceptado sea leído al final de la sesión.
Esperamos al conocerlo, adherirnos a él o no.

Vamos a pasar a votación de este punto.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Señor Torró, tiene usted la palabra para leer el comunicado.

El senyor Torró Gil:

Molt breument.

No farà falta adherir-se o no adherir-se, perquè simplement són unes paraules d'acomiadament, ja que serà l'última comissió.

Simplement m'ha dit que els diga, jo llig tal com ho ha escrit, que Â«ha sido un honor ser la presidenta de esta comisión, y dar gracias a sus miembros por hacerme tan llevadera esta labor, en especial a los letrados, que nos han acompañado, Javier Guillem y Lluís Aguiló, así como a las y los ujieres por facilitarnos la tarea y a quienes están tras las cámaras, que hacen posible que puedan seguirnos desde cualquier lugar.
A todas y todos ellos, gracias por su buen hacer.
Â»

El senyor vicepresident:

Nos adherimos.

Señorías, se da por concluida esta comisión.
Todos hemos dado por hecho que no va a haber ninguna otra.
Es posible que tuviera que haber.
Es decir, que no damos nosotros cerrada la sesión.
Eso lo tiene que hacer el presidente de las Cortes.

Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 45 minuts)