Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para2 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Economia, Pressupostos i
Hisenda realitzada el dia 11 de desembre de 2008.
Comença la
reunió a les 10 hores i 39 minuts.
Presideix el diputat senyor
Jesús Ros Piles.
Reunió número 14/i III.

Debat en comissió del Projecte de llei de
pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2009 (RE
número 23.
208, BOC número 104).
Continuació (Debat de
les esmenes a les seccions 17, 18, 19, 20, 22, organismes i entitats)

El senyor president:

Anem a començar a debatre les esmenes
presentades a la secció 17.
Són esmenes presentades (veus) per Compromís.

Quan el senyor Pañella considere convenient,
té la paraula per a defensar-les.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, el context general en el qual se presenten
les esmenes està motivada per la situació en què
estem, quant a l'ús social de la nostra llengua.
Entenem i ens
referim, quan diem estes paraules, als estudis propis que fa
l'agència valenciana de la llengua, que està decaent,
progressivament i d'una manera imparable, l'ús social
del valencià.

És obligat que des de la conselleria i des del
Consell i les conselleries afectades -que crec que són
totes- i, sobretot, la institució de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua, es marquen objectius, també, referits al
que és la promoció, la dignificació del
valencià, sobretot buscant eixe augment de l'ús doble.
(Remors) Per una part,
diríem l'ús social habitual i, l'altra, el que
és l'ús de la llengua com a element de creació
artística de primera magnitud.

És basant-nos en eixa concepció on
pensem que des de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua se pot
seguir treballant (so per interferència
d'un telèfon mòbil) eixe
paper de consens que ha tingut en el seu moment
-importantíssim- i, per tant, també un paper
actiu de cara al que és, no només als estudis, a
l'anàlisi i a la situació, sinó també a
la promoció de la nostra llengua.

Per tant, és dins d'eixe concepte,
nosaltres proposem.
.
.
que he agrupat en tres apartats, el que són el
conjunt d'esmenes presentades.
Un primer apartat que seria el foment
de l'ús, en el qual demanem campanyes escolars de foment del
valencià.
No és el mateix que s'implique en estes
campanyes l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que li
dóna un caràcter especial.
I, per tant, com a òrgan
-diguem- suprem, que hem creat ací, de
representació i de la institució, també, aleshores
és important que assumisca eixe paper; com també, des
d'ell, dedicar ajudes a la difusió i promoció del
valencià entre els immigrants.
Estem parlant de
l'extensió de la llengua -com dia- a nivell de
l'ús social i la utilització de la llengua com a
instrument integrador de primer ordre.
Per tant, ahí és a on
nosaltres hem fet una esmena de 40.
000 euros per a fer estes campanyes.

Nosaltres presentem també altres esmenes que
estarien dirigides al que és la promoció i la difusió (remors) de la llengua, i
moltes vegades per a la difusió de la llengua, correctament,
necessitem difondre aquelles persones que s'han significat amb la
defensa, amb la utilització, que tenen un nivell important de
reconeiximent social, i que és important, a més, que se
conega encara més.

Per tant, proposem una línia, que és el
coneiximent públic d'artistes i creadors que usen el
valencià, per tant, finançar les despeses d'activitats,
eixa és importantíssima.
Hi han col·lectius de
músics en valencià, com és el col·lectiu Ovidi
Montllor, i n'hi han altres iniciatives que deurien estar primades;
això ho hem proposat també des de la conselleria que
té les competències, però també ho proposem,
també, des de l'acadèmia valenciana pel que he dit, i
considere que li donaria un caràcter especial a estes ajudes.

Per una altra part, demanem també que es
finance parcialment despeses d'activitats freqüents i
periòdiques que difonguen el coneiximent del nostre sistema
lingüístic.
I quan parlem del sistema lingüístic,
parlem en el reconeiximent de les diverses formes, sense considerar de
menor valor la nostra forma de parlar, però reconeixent que formem
part d'una llengua que abraça molt més que és el
País Valencià.

A més, també, demanàvem el
reconeiximent de persones que han treballat i lluitat per la
recuperació del valencià en els darrers cinquanta anys.
Per
què cinquanta anys?
Doncs perquè portem vint-i-cinc anys de
la llei d'ús i ensenyament, i abans de la llei
d'ús i ensenyament, durant un temps, i hem ficat cinquanta
anys, perquè és la segona part de la dictadura, en la qual ja
se van significar persones concretes en el reconeiximent a la lluita i el
treball del valencià.
Per tant, ho considerem important que
això es tinga en compte.

Per l'altre costat, començaríem un
tercer bloc, que seria el que diríem de coneiximent, estudi i
dignificació de la llengua, en el qual demanem un objectiu,
lògicament, dignificar l'ús i el coneiximent del
valencià -és importantíssim-;
lògicament, que des del mateix pressupost se traduïsca el que
tenim ací, en la secció de l'Acadèmia Valenciana
de la Llengua, al valencià, crec és alguna cosa que
s'hauria de fer; que es done suport a activitats de difusió
perquè el poble valencià conega les persones que han assolit
fites importants sense abandonar ni oblidar la nostra llengua;
també, el que és donar rellevància a personalitats del
nostre sistema lingüístic per donar-lo a conéixer i
valorar totes les seues variants, com la de realitzar activitats de
potenciació i valoració del valencià junt a les
universitats, a qui no podem oblidar d'eixa tasca, igual que tot el
sistema educatiu i la resta d'entitats normatives, també, del
nostre sistema lingüístic.
També fer actuacions que
tinguen per objecte l'estudi de la llengua i la seua promoció.

I, al final, tindríem un últim apartat
dirigit a l'art, audiovisuals i tecnologia, en el qual demanem,
lògicament, (so d'un telèfon
mòbil) que es produïsquen i
difonguen programes de televisió que servisquen directament per a la
dignificació del valencià.
Però, no només
això, sinó també programes i que es faja la
difusió dels programes en valencià, les empreses.
.
.
, que la
normalització de programes informàtics és important.

La informàtica està, cada vegada,
agarrant més, lògicament, bé, avui són
instruments d'ús obligatori.
La traducció dels
programes, que estem utilitzant, al valencià seria un pas
importantíssim que deuria impulsar-se des de la Conselleria de
Cultura, per una part; la Conselleria d'Educació, que
és la que té la responsabilitat per a la promoció i
l'ús del valencià, i, lògicament, també
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua com a òrgan
màxim -que dia- dins del país per a
l'estudi i promoció de la llengua.
I, al final, donar suport
també a les activitats i artistes que fan tota la seua
producció en valencià.

Jo crec que és important, senyories, i sempre
que parlem de la llengua estem desviant les xifres.
I dic desviant,
perquè pense que un òrgan que hem creat des
d'ací, un òrgan que estem pagant -i avui estem
aprofitant el pressupost, lògicament, parlant del pressupost-
deuríem fer-li cas en els seus estudis i en les seues conclusions, i
no voler amagar.

Avui és un fet clar, indiscutible:
l'ús social de la llengua està en retrocés.
I no
ho podem amagar, argumentant que cada vegada hi han més estudiants
en valencià, que.
.
.
Això són subterfugis.
Estudiem, i
ho estudien, allò que en els seus programes educatius tenen, en
crear línies en valencià.
Cal seguir promocionant-les,
perquè hem dit altres vegades que no se cobrix tota la demanda que
hi ha.
Però la realitat, senyories, i no tenen més que, a
esta mateixa ciutat, eixir al carrer, entrar a comerços, parlar amb
la gent que es troben, s'adonaran que el retrocés de
l'ús del valencià és un fet, jo diria que
totalment inqüestionable avui, quan parlem del retrocés de
l'ús social, i, l'altra cosa, és
comprendre'l.
Però encara és més greu, si el
comprenc, si el sé parlar i quan isc al carrer no el parle, caldria
analitzar per què.

Per tant, totes estes activitats que van orientades,
no només a realçar l'ús, sinó a
dignificar la llengua, a dignificar la nostra llengua que és tan
vàlida com qualsevol altra i, a part, és
l'específica nostra, és important que puguem aprovar
totes estes esmenes.
(So d'un
telèfon mòbil) Donaríem
un caràcter especial a esta secció de la comissió,
no?
, i pense que estaria en confluència total amb aquells objectius
que s'han de tindre des del govern valencià al respecte de la
llengua.

Res més.
Moltes gràcies, senyor
president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula, per al torn en contra, el senyor
Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, escoltant el senyor Pañella, jo, en
principi, la primera declaració d'intencions que ha fet
parlant de la llengua, res a objectar; és a dir, perfectament
podríem assumir aquests plantejaments que vosté ha fet.

Però jo penso que vosté avui juga amb un
doble discurs.
Un doble discurs, perquè, per un cantó, mos
acusava d'alguna manera que no fem cas a l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua.
I mire si fem cas, que respectem, fins i tot, en
este cas, el Grup Parlamentari Popular i Grup Parlamentari Socialista
respectem al cent per cent el pressupost que ens ha presentat
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, com pensem que no ha de
ser d'una altra manera, és dir, per respectar la seua
autonomia, cosa que vosté sembla que no fa.
I no ho fa en el moment
en el qual presenta una sèrie d'esmenes, perquè fica en
dubte doncs que els acadèmics, que al final han aprovat este
pressupost que avui presentem aquí, doncs hagen buscat aquelles
línies d'actuació que siguen més viables per a
poder, en definitiva, portar a cap els seus objectius.

Jo penso que avui, per exemple, vosté mos
demanava un canvi de partides, de 60.
000 euros, per exemple, per a una
campanya escolar de foment del valencià, com si
l'acadèmia valenciana no estigués ja treballant en este
sentit.
Per tant, anem a rebutjar-li aquesta esmena, perquè en
l'àmbit escolar ja compta amb diferents iniciatives aquesta
proposta que vostés fan, de foment de la literatura en
valencià en l'àmbit escolar, com també el foment
de l'escriptura en valencià en l'àmbit escolar,
concretament recordarà els premis Sambori.
I, d'altra banda,
la iniciativa que tots els anys, que s'anomena
«l'escriptor de l'any», doncs també comporta
l'edició d'un quadern pedagògic, que es porta
-com vosté sabrà- tant a l'ESO i al
Batxillerat, i també se fan una sèrie de visites guiades a
diferents exposicions.
Concretament, l'any passat crec que va ser
fins a 31 centres d'Educació Secundària.
El que
significa que sí que està esta campanya de foment quant a
l'escola.

També mos demana un altre canvi de partides,
perquè tot s'ha de dir, que partixen del capítol II i
fan cap tots al capítol IV, i, evidentment, deixaríem el
capítol II, pràcticament sense fons per a que les activitats
normals de l'acadèmia se poguessen portar a terme.

Ahí vosté dia que també.
.
.
i, a
més, un canvi bastant important, 300.
000 euros per a un
capítol de producció i difusió de programes de
televisió de dignificació del valencià.
Insistisc en
la paraula «dignificació», perquè sembla com si
el Grup Parlamentari Popular no està actuant en esta
dignificació del valencià.
Pensem que és una
línia pressupostària que no podem aprovar per als mitjans de
comunicació, primerament, perquè l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua ja ha incrementat aquesta dotació
econòmica en altres partides del seu pressupost, i hi hauria que
remuntar dels 18.
000 euros que teníem previstos en l'any 2005
han passat als 60.
000 previstos en el 2009, per tant.
.
.
 A més
també coneixerà que n'hi ha un conveni amb la
Radiotelevisió Valenciana, pel qual es realitza un documental tots
els anys amb motiu de l'escriptor de l'any, que s'emet
per Punt Dos, important també.

Penso que detraure estos 300.
000 euros del
capítol II, destinats a despeses corrents, suposa, en definitiva,
quasi, quasi congelar l'actuació de la institució, ja
que reduïx, ni més ni menys, un 20% un capítol a
càrrec del qual va, per exemple, doncs una cosa que també
és difusió, que són totes les publicacions que fa la
institució, i també en el que són les despeses de
divulgació d'esta campanya que s'anomena
«l'escriptor de l'any».
Per tant, penso que esta
esmena, la 2.
481, és una esmena inacceptable.

Altres propostes que també mos fea, és
incloure un objectiu bàsic, concretament, és vetllar per
l'ús normal del valencià i defendre la seua
denominació i identitat.
Bé, en l'exercici, entre les
competències, de vetllar per l'ús normal figura,
òbviament, la dignificació de l'ús, tant que fea
referència de l'ús.
Vosté sabrà que
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua ja s'ha pronunciat
sobre les relacions amb el sistema lingüístic, i, per tant,
aquí, també, una de les esmenes que presenta, només
una línia, aquí no n'hi han cap transvasament de
diners, doncs també pensem que no procedix.

Totes són, en definitiva, donar suport a
activitats de difusió, com si no es tinguessen ja previstes en els
pressupostos.
Existix, per exemple, en la línia
d'actuació 2.
2, en la qual vosté fea referència,
que és continuar l'arxiu audiovisual o augmentar tota una
sèrie de documentació sobre escriptors valencians de cert
renom, doncs, cal dir que els documentals i entrevistes portats a terme per
l'acadèmia valenciana, jo elegiria, així, per damunt,
se n'han portat a càrrec, per exemple, de Xavier Casp, de Pere
Maria Orts, de Joan Alfons Gil Albors, Alfons Ramon, Francesc de Paula
Burguera.
.
.
podria seguir.

Per tant, allò que vosté perseguix en
aquesta esmena ja està inclòs en la citada línia
pressupostària.
També cal assenyalar que donar els premis de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua a la promoció del
valencià, com sí -ja sap que- s'està
fent, concretament amb motiu del dia de les lletres, i, al llarg de tota la
trajectòria, des de la fundació de l'acadèmia
valenciana s'han portat una sèrie d'actuacions.
Per
exemple, per a l'any 2009, sap que la figura de l'any
serà Francesc d'Eiximenis i anteriorment han sigut homenatjats
els escriptors valencians de l'Edat Mitjana, que va ser,
concretament, l'any 2004; Constantí Llombart va ser en
l'any 2005; Sanchis Guarner, el 2006; els escriptors castellonencs
del primer terç del segle XX en l'any passat, en el 2007, i
Jaume I, en el 2008.

Per tant, això representa tota una sèrie
d'activitats que fan que l'acadèmia valenciana, que
té en l'àmbit de les seues atribucions, en les quals
té competència, doncs, bé, està no només
elaborant tot el que és una normativa oficial del valencià,
que això és importantíssim, sinó que
també s'afanya per promoure l'ús, el que
vosté ficava en dubte.

I este esforç és, per cert, en molts
àmbits.
Per exemple, en els centres valencians a l'exterior,
en les beques per a la investigació, promoció del
valencià en els mitjans de comunicació locals i comarcals,
cursos per a immigrants.
.
.
Totes aquestes activitats, i més en cas a
les esmenes que vosté mos presenta, de transvasament de diners,
quedarien, evidentment, sense consignació pressupostària.

Però, la institució no pot multiplicar
els seus esforços, com cada any, i, a més, cal dir-li
també que ha incrementat el volum de les ajudes en tot el que fa el
capítol IV, en el qual vosté vol, jo quasi quasi diria,
sobredotar, no?

És normal, per tant, que
l'acadèmia valenciana, doncs, adrece els seues esforços
a altres àmbits, abans d'afrontar un món tan
específic com el de la difusió d'artistes -en el
qual vosté ha fet molta insistència-, artistes dels
diversos camps de les arts que fan del valencià un element central
del seu pensament i producció; és a dir, té moltes
més coses a fer.

D'alguna de les propostes que també mos
feia, és a dir, ha parlat molt per damunt dels convenis que
té signats amb les universitats, que avui per avui sap que
són importants i han portat a terme tasques importants i, a
més, els estudis i les resolucions posteriors són
importantíssims.
I cada any s'han anat incrementant estos
convenis, estes ajudes, i les línies destinades en este
capítol.

Per tant, l'acadèmia valenciana continua,
continua perquè no pot ser d'altra manera, doncs
reforçant estes línies d'actuació en les
universitats.
I, concretament, avui per avui, ja saben que tenen tres
convenis firmats: dos amb la Universitat de València i un amb la
d'Alacant.

Així, per damunt per damunt, algunes de les
propostes que també mos feia.
.
.
És que, en definitiva,
només són.
.
.
¿Vosté feia tres punts, no?
És a dir, l'intentar fomentar l'ús del
valencià, i l'altra era, doncs, aportar noves línees, i
després canviar diners del capítol II al capítol IV.

En el capítol IV, bé, cal dir-li que
són transferències i que dóna suport a una
sèrie de diners que estan al voltant d'uns 600.
000 euros.

Jo, el que li voldria dir és que, en
definitiva, si nosaltres avui, per no insistir en cadascuna de les esmenes
que vosté ha presentat, si nosaltres avui haguéssem
admés totes les esmenes que proposen, tot increments al
capítol IV i, evidentment, van en detriment del capítol II,
doncs haguéssim reduït, ni menys ni més, que el
capítol II d'1.
431.
500 euros a 331.
500 euros.
Això
representa, ni menys ni més, que una reducció del 75%.
Això, en definitiva, el que haguera representat és que
haguera fet, doncs quasi quasi impossible el funcionament d'aquesta
institució, com és l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua.

I ha fet molta insistència que la
difusió del valencià.
.
.
, no és només una tasca
de l'acadèmia valenciana, evidentment.
Vosté
coincidirà amb mi que la creació i el treball que està
portant a terme l'Acadèmia Valenciana de la Llengua
-vosté ho ha manifestat- resulta positiu.
Però
també resulta positiu, encara que vostés moltes vegades els
costa reconéixer-ho, que en les últimes quatre legislatures,
per exemple, s'ha incrementat en un 165% l'alumnat que estudia
en valencià, i que avui per avui són més de 1.
000
centres els que oferixen, de manera voluntària, aquesta línia
d'educació.

Continua, com no pot ser d'una altra manera,
perquè l'aposta del govern del valencià és
ferma, continua creixent el nombre de línies en valencià.
Inclús vosté sap perfectament que hi ha moltes localitats a
la nostra comunitat -i concretament a la comarca on nosaltres vivim
se dóna en més d'un poble- on totes les
línies, totes les línies són exclusivament i
únicament en valencià.

Més del 90%.
.
.
i li ho parlo perquè
vosté ho donava com si no es fes un esforç per part del
govern de La Generalitat, del govern del Partit Popular, en esta
línea.
.
.
, avui per avui més del 90% del cos docent de la
primària -vosté també és docent i ho
sap- i quasi quasi el 80% de secundària tenen una
formació en valencià.

I no vull oblidar, perquè també
dóna la sensació que moltes vegades ho oblidem,
l'important paper que gasta especialment, fonamentalment, la
Radiotelevisió Valenciana, concretament el segon canal de
Radiotelevisió Valenciana, que emet el cent per cent en
valencià.

Tot influïx per a difondre i dignificar
-com vosté donava la sensació- la nostra llengua,
que nosaltres li diem valencià, llengua valenciana, idioma
valencià.
O per exemple que des de l'any 2002 totes les
persones que es presenten a llocs de la funció pública han
d'acreditar coneixements en les dos llengües oficials.
Una
aposta més decidida no sé on la trobarà.

En definitiva, el Consell ha efectuat, doncs, com veu,
un esforç molt important, molt important per a formar,
fonamentalment en valencià, els funcionaris de
l'administració, a tot el personal docent, i així com a
implantar els programes, primer, bilingües i, ara, trilingües.

Per tant, partint de la base que considerem que les
seues esmenes a la proposta que els féiem directament de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, doncs partixen
d'una qüestió prèvia, que és que,
bé, La Generalitat és el conjunt d'institucions
d'autogovern dels valencians i és bo que es respecte aquesta
autonomia -li ho dia l'any passat i li ho torno a dir
enguany-, aquesta autonomia que té l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua, a fi, en definitiva, doncs que el projecte de
pressupost que va aprovar, en este cas, el govern, i ara el nostre partit,
el nostre grup parlamentari, ha sigut respectuós amb aquesta
proposta elevada al ple per la mateixa Acadèmia Valenciana de la
Llengua, doncs, bé, aquí la reproduïm textualment i
respectem quina ha sigut, doncs, la línea que marca la seua
institució.

Nosaltres pensem que per damunt de totes aquestes
esmenes, a les quals he fet referència, que no procedixen.
Per
damunt de tot n'hi ha una qüestió prèvia que
és -penso- que hem de salvaguardar el principi
d'autonomia pressupostària d'aquesta.
.
.

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci.

El senyor Castejón Chaler:

.
.
.
institució, com és
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que ho reconeix en
l'article 2 de la Llei 7/1998, de la mateixa creació de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Per tant, no podem donar
suport a cap de les esmenes presentades.

Una en concret, la que feia referència que ha
d'estar en valencià, no només el capítol.
.
.
, no
només el que fa referència a l'Acadèmia
valenciana.
Vosté sap que quan se publica, se publica bilingüe,
tant en castellà com en valencià.
Per tant, és una
esmena que no procedix.

Per tant, no li'n podem acceptar cap.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Castejón.

Anem a passar, doncs, a votar les esmenes presentades
per Compromís a la secció 17.

(Una diputada diu:
«Nosaltres voldríem separar-ne tres.
») Doncs anem a vore, vosté dirà, senyora.
.
.
diputada.
(La mateixa diputada contesta: «2.
485, 2.
489 i
2.
491.
»)

Doncs anem a votar, en primer lloc, este bloc
d'esmenes: 2.
485, 2.
489 i 2.
491.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
4.
En
contra?
8.

La resta d'esmenes que ha presentat
Compromís a la secció 17.
Vots a favor?
5.
En contra?
8.

I ara passarem a votar la secció 17.
Vots a
favor de la secció 17?
8.
En contra?
1.
Abstencions?
Torne a
repetir.
Vots a favor de la secció 17?
8.
Abstencions?
5.
(Veus)

Anem a començar el debat de les esmenes de la
secció 18, i anem a començar per l'esmena 2.
494 i totes
les que ha presentat Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, com els arguments són repetitius,
doncs també hem de fer front a estos arguments.
Una vegada
més mos trobarem amb un pressupost, unes esmenes al pressupost que,
indubtablement, carreguen certs capítols, determinats, sobretot que
són de funcionament, de treball d'altres empreses.
.
.
I rebrem
una crítica, després, dient que no anem a deixar funcionar,
que estem carregant-se els capítols de transferències i
d'inversions, però que després això serà
impossible aplicar-ho.

He de recordar a ses senyories que és
impossible que des del Bloc-Compromís puguem fer el pressupost que
correspondria a la nostra ideologia, perquè els límits del
que són transferències de crèdit estan molt marcats i
no podem jugar amb allò que seria.
.
.
El que marcaria les prioritats
polítiques de cadascú és la dotació a les
diferents conselleries i, per tant, ens hem de moure només dins dels
paràmetres que vostés, el grup majoritari, ens permet.

I, per tant, ja els avise, que si volen fer la
crítica que la facen, però que indubtablement la
motivació està clara.
Sí que hem d'introduir.
.
.
No tenim altre lloc que traure alguns programes específics.
.
.
, ja li
avance, com per exemple, les subvencions quant a esport a les federacions
esportives espanyoles, per posar un exemple, no?
Però si no hem
d'acudir, lògicament, al capítol II, que és de
l'únic a on podem traure -açò és
cert, com he dit- d'alguna partida
d'inversió-transferència a la qual no estiguem
d'acord.

Diferent seria si poguera jugar amb les quantitats que
a cada una de les conselleries se li donen.
Aleshores sí que
faríem el pressupost o faríem les esmenes atenent la nostra
voluntarietat del pressupost.
Com això no és possible, doncs
ja m'avance, els done la crítica per sentada, eh?
, i seguim
presentant les nostres esmenes.

Mire, el problema que tenim ja és que el
pressupost de cultura és insuficient.
És preocupant vore com
tot el temps les transferències van disminuint, totes les
transferències van disminuint, senyories, anys rere any.
D'elles depenen programes importantíssims, com tots els
programes culturals, després també les infraestructures
culturals i esportives necessàries per als diversos municipis, que
no se'n fan mitjançant la inversió directa, sinó
a través de la subvenció als diversos ajuntaments.

Per tant, és en estes característiques
del pressupost a on ens hem de menejar, i no n'hi han altres.
Eixos
són els condicionants, la cotilla que vostés ens posen i, per
tant, els accepte, eh?
, per la meua part i els agrairia que
l'acceptaren per la seua, perquè són els que
l'imposen.

Per tant, entrant en les esmenes directament,
lògicament, hi ha una gran part dedicada a construccions
d'infraestructures.

Quant a les arts plàstiques i
escèniques, eh?
, la primera que demanem és la Ciutat de les
Arts Escèniques de Sagunt i l'adquisició de la
gerència.
I ho fem perquè és una promesa del Partit
Popular, promesa incomplida.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, un poc de silenci.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
promesa incomplida any rere any, i que esperem que
se duga a terme, la promoció, ja, de la Ciutat de les Arts
Escèniques de Sagunt, l'adquisició de la
gerència i l'acabament de tot el projecte que vostés
van presentar allí mateixa.

Demane la creació d'una xarxa de centres
culturals polifuncionals per a les grans ciutats, particularment en la
ciutat de Castelló, que és la que està en este moment
diferenciada per la falta d'estos centres.

Demanem la creació de centres culturals a
Bétera, cases de cultura també a Sueca, a Llíria, eh?
;
la casa de la vila de Vinaròs; el mercat d'Alaquàs;
Alzira.
.
.

Interessant, la Cambra Agrària
d'Almassora.
La demanàrem l'any passat, este any la
inclouen vostés, però la inclouen amb 18.
000 euros, quan el
pressupost estarà rondant els dos milions.
Per tant, de 18.
000 euros
a 2 milions, suplementem nosaltres eixa partida per la diferència,
perquè, clar, una cosa és dir a un ajuntament, en el qual
vostés tenen l'alcaldia, que complixen els seues compromisos
dient que ja l'han dotada, i l'altra cosa és, realment,
fer possible eixa rehabilitació.

Quant a biblioteques també demanem, a
més d'un programa de creació, indiferenciats en
línies nominals, altres per a poblacions com Sueca, com Villar del
Arzobispo.
.
.
, com a Castelló, on se demana ja una segona biblioteca
dependent de La Generalitat des de la zona sud.

Més important, més important: la falta
d'aportació econòmica per a la secció de
patrimoni, a on incloem diverses actuacions.
Palau de Betxí, a on
s'està fent alguna actuació, però
lògicament que és insuficient el que està, en este
moment, aportat.
Per a la creació del Catàleg del Patrimoni
Històric Artístic Monumental de la Comunitat Valenciana,
demanem la dotació per a l'aplicació,
l'aplicació de la Llei de patrimoni cultural, que s'ha
de fer l'aplicació i, per tant, cal tindre una dotació
per a complir tots aquells requisits i aquelles demandes que se fan.
Demanem que hi hagen uns òrgans d'inspecció i
vigilància de patrimoni; un programa específic de
recuperació de patrimoni rural i la protecció de conjunts
històrics de diverses poblacions com Jérica, Mascarell,
Castelló, Sagunt, el Palau Ducal de Gandia, el Castell de
Bairén de Gandia.
.
.
; que se faça un procés de compra
d'elements patrimonials com -els pose un exemple- la cova
de les Meravelles, en Burjassot.
.
.
, tindre la potenciació del
conjunt escultòric i històric d'Alacant.
La ja
rehabilitació de la fàbrica.
.
.
antiga fàbrica de
tabacs d'Alacant, on ja (inintel·ligible) .
.
.
i ho vam parlar l'altre dia i vam aprovar
també conjuntament tots una proposició de la fàbrica
Altadis, però que és el que va derivar en
l'alliberament del que és la fàbrica de tabacs.
Ara se
li ha de donar ja la utilització, si no, tot este procés
haurà sigut enormement negatiu.
Només haurà servit
perquè a una empresa li facilitem el tancament, i damunt no
aprofitem el lloc que eixa empresa ens ha deixat perquè estava
declarada ja bé d'interés cultural.

Per tant, és important, com dia, actuacions en
relació a la Llei de patrimoni cultural, com seria el catàleg
municipal de béns culturals.
Això ho han de fer els
ajuntaments.
Vostés haurien de fer un programa específic per
a subvencionar als ajuntaments que vullgueren donar eixe compliment.

Una mostra de programes culturals.
Indubtablement
podran dir: i per què eixos?
Perquè són els que
d'alguna manera nosaltres coneixem, ens han arribat.
Però
és com a una mostra.
És a dir, hi han molts programes
cultural que queden fora.
Fa falta, com havia dit, una major dotació
per al que és l'extensió cultural.
Hem posat algunes:
la Mostra Internacional de Mim de Sueca, la celebració del
bicentenari de Bernat i Baldoví, programes de potenciació i
lectura general en valencià, circuits temàtics sobre ecologia
en la ciutat de Castellón.
.
.

Seguim amb programes de lectura.
El nivell baix de
lectura en general, i particularment de lectura en valencià,
és preocupant.
Per tant, demanem programes específics, fets
des de la mateixa conselleria, de promoció de la lectura, i
particularment d'escriptors en valencià i, més
particularment ara, de les dones escriptores.
Són moltes.
.
.

Passant a un altre capítol, perquè
és poc el temps, les d'infraestructures esportives: piscines
cobertes a Vinaròs, poliesportius a Meliana i Alfafar, programes per
a la modernització del camp d'esports en els (inintel·ligible) .
.
.
en la gespa artificial si se demana des de Borriol,
il·luminació de trinquets.
.
.

En el foment de l'esport seria
importantíssim.
.
.
, i hem marcat un capítol especial per al
que és la promoció de l'esport autòcton, que
és la pilota valenciana.
Tant que subvencionen les federacions
espanyoles, s'obliden de la Federació de Pilota Valenciana, on
posem una dotació de 120.
000 euros.
 Però també,
a part, programes de creació d'escoles de pilota,
d'exhibicions, per tal d'estendre encara més.
.
.
, de
renovació d'instal·lacions.
.
.

Al marge d'això, hi ha un altre factor
que és important, que jo crec que s'obliden massa,
perquè no és.
.
.
a nivell propagandístic no
funciona, que és la promoció de l'esport base.
En
aspectes com promoció d'igualtat de gènere, de la
promoció entre diverses edats -particularment a la gent major
els esports aquells que siguen adequats a ells- i la
col·laboració amb els ajuntaments per tal d'ajudar que
tingueren un personal especialitzat per al que és la
introducció de programes esportius dels diversos sectors socials.

Parlem de museus, de creació de museus, museu
de la indumentària a Torreblanca, on ja tenim el fons, on
l'ajuntament ja té.
.
.
i està treballant en el
projecte; el museu industrial del Port de Sagunt; museu d'arqueologia
industrial d'Alcoi, on hem arribat a una transaccional per a no
definir el museu, però sí la promoció del que
és l'arqueologia industrial.
És un pas, és un
pas que hem dit que acceptem.
I volia deixar constància que
l'acceptem com a un pas també per a arribar, si és el
final, a la creació d'este museu, però que en este
moment seria un pas endavant que anem a acceptar.

També entra en este apartat el cinema a
través de l'Institut Valencià de Cinematografia Ricardo
Muñoz Suay.
Ahí presentem a tots aquells (inintel·ligible) .
.
.
Hi ha
una constant tant a l'institut valencià del cinema com a
l'IVAM, com a Teatres de la Generalitat, com al Circuit del Motor,
com al Consell Valencià de l'Esport, hi ha una constant, que
és la utilització, la utilització de la nostra llengua
en tots eixos apartats, tant en el que és la producció
cinematogràfica, tant en els diversos formats, que puguen ser
curtmetratges, llargmetratges, altres produccions més derivades a la
televisió, la utilització de la nostra llengua.

Algú pot dir: «És que ja hem
parlat d'això».
Sí, però la llengua no
pertany exactament a una conselleria.
La llengua és de tots, de tots
els sectors.
I, per tant, la seua utilització i promoció deu
estar present en tots aquells.
.
.
en totes les conselleries i en totes
aquelles activitats que s'estiguen programant, tant en el cinema com
en els teatres, com en les publicacions, publicitats, etcètera, que
es facen en tots els actes.

I acabe, senyories, parlant de Castelló
Cultural, on hem introduït, per una part, dos esmenes: una que parla
sobre la llengua també, però una altra que no vull deixar
passar.
Sobre la Ciudad de las Lenguas diu un paràgraf -que jo
dic que suprimisca per allò de no fer el ridícul any rere
any, crec que es ridícul-, diu: «A principios de 2009 se
terminarán las obras del aeropuerto de Castellón.
.
.

El senyor president:

Senyories.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
pudiendo quedar liberados los terrenos del
actual aeródromo a lo largo del año».
Això
és una línia, una línia que deurien suprimir,
modificant-se any rere any.
A més, vostés ja la redacten amb
un condicional molt sospitós, perquè sabem les condicions en
què estan eixos terrenys.
Diu que «se acabarán las
obras a principios de 2009 -previsible-, a principios -a
mediados o antes de acabar, pero, bueno.
.
.
-, pudiendo quedar
liberados.
.
.
» «Pudiendo», no «quedando»,
«pudiendo».
Unes explicacions que reiteradament els hem demanat
de la situació d'eixos terrenys.
.
.
-disculpe, acabe
ja- de la situació d'estos terrenys.
Jo pense que
això seria més elegant eliminar-ho, no aporta res i crec que
al final de l'any podem trobar-ho encara més ridícul.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pañella.

Té la paraula, per al torn en contra, el senyor
Cortes.
(Veus)

Senyories, té la paraula el senyor Cortes,
guarden un poc de silenci.

El senyor Cortes Llopis:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Señor diputado que me ha precedido en el uso de
la palabra y que ha defendido las 137 enmiendas presentadas por su Grupo
Parlamentario Esquerra Unida-Bloc-Verds a la Conselleria de Cultura al
Proyecto de ley de presupuestos de la Generalitat valenciana para el
año 2009.

Y tengo que decirle, en primer lugar, que ha hecho un
buen trabajo, y siendo como es un diputado batallador, polifacético
y coherente con sus firmes convicciones nacionalistas de izquierdas, y que
unido a su tono exquisito, como siempre suele hacer los debates
parlamentarios, se agradece profundamente en los momentos en que estamos.

Pese a la limitación de tiempo de que
disponemos, me gustaría recordarle unas pequeñas pinceladas,
que usted como profesor debe comprender y que me da la impresión de
que se le han pasado desapercibidas.
Hay un refrán muy claro en esto
de la política que no nos damos cuenta: obras son amores y no buenas
razones.
Al final, lo he dicho en alguna ocasión, votan los que no
van a ningún sitio y los que dicen a estos sí y a estos no.
Esta es la realidad clara y llana.

Vamos a ver.
El presupuesto de la Conselleria de
Cultura y Deporte asciende a 238 millones, y son unas cuentas realistas que
se sitúan en el momento actual que nos ha tocado vivir,
situación de una economía descendente en todo el mundo, y
valorando los intereses culturales valencianos.

El aumento de un 1% de las cantidades asignadas
permite mantener nuestros compromisos asumidos durante la legislatura y
permitir un acceso de todos los ciudadanos a la cultura y al deporte.

Uno de los ejes sobre los que se ha trabajado en la
elaboración de los presupuestos es el mantenimiento del gasto en la
inversión, por lo que se mantiene una política de apoyo a
ayuntamientos y diputaciones y la construcción de infraestructuras
deportivas y culturales, y se continúa una amplia actividad que
abarca los ámbitos de la cultura y el deporte.

Se puede hablar de la consolidación, en su
segundo año de funcionamiento, de la Conselleria de Cultura y
Deporte como un proyecto independiente y con personalidad propia.
Estos
presupuestos atienden a las propuestas emprendidas por el Partido Popular,
de gran repercusión y éxito social, y nos permite abordar
nuestras propias iniciativas.

El capítulo VI de inversiones reales de la conselleria alcanza los 19,35
millones de euros, un 40% por encima del destinado el año pasado.
Y
el presupuesto registra 19 millones de euros para ampliación de
capital en Castellón y Circuito de Cheste, lo que supone un
colchón financiero para apoyar los proyectos de referencia.

La Comunidad Valenciana, pese a muchos, es una de las
comunidades autónomas con mayor porcentaje del presupuesto.
Destina
a la política de cultura y deporte un 1,67%, por detrás de
otras comunidades que están ampliamente apoyadas pro el gobierno
central y por el gobierno del señor Zapatero, como Cataluña,
el País Vasco, Andalucía, Galicia y Castilla-La Mancha.

Los datos de las comunidades autónomas de 2008,
porque no han aprobado sus presupuestos.
.
.
Especialmente sangrante, el caso
del gobierno central, que en su proyecto de ley de presupuestos solo recoge
un 0,39 de su presupuesto para políticas culturales y deportivas.
Y
a eso se le llama equidad.

En el programa de la Dirección General y
Servicios existe un aumento del 24%, y existen dos argumentos para explicar
este aumento: la financiación de las obras realizadas en la conselleria y el mayor
número de personal adscrito a la conselleria.

Y una de las apuestas más importantes que
realiza la conselleria es la ayuda a ayuntamientos y entidades públicas, a
través de su plan de infraestructuras culturales, que desde su
puesta en marcha, ha destinado más de 256 millones de euros.

Ahora, muy brevemente, porque el tiempo no da para
más, yo quisiera contestarle algunas de sus enmiendas.
Yo anoche,
cuando estaba dando el último repasón, y estaba en el
silencio de la noche, me daba cuenta de que usted ha usado una
táctica, que es normal, y es: todas las enmiendas de adición
están destinadas a añadir nuevas líneas de
actuación sobre los objetivos que, al no tener consignación
presupuestaria, supone una declaración de intenciones.

Programa 452.
10, libros archivos y bibliotecas.
El
tema: nivel de lectura escaso en la Comunidad Valenciana.
El nivel de
cultura no es idéntico en toda la población, de ahí
que no se pueda predicar con carácter general un escaso nivel de
lectura.
En cualquier caso, existe un objetivo básico 1.
1:
desarrollar los hábitos de lectura pertinentes para que el libro sea
un elemento de ocio y cultura y hacer llegar el libro a los sectores de
población más alejados de los circuitos culturales, que no
solo hace referencia a los sectores de población con escaso nivel de
lectura, sino que a toda población en su conjunto, con independencia
de sus niveles de lectura.

Vuelve a insistir, enmienda 2.
518, aumentar el
número de bibliotecas en el País Valencià, en la
Comunidad Valenciana.
Actualmente, la Comunidad Valenciana es la segunda
comunidad autónoma española en número de puntos de
servicio de bibliotecas públicas, 530.
Un 96,92 de la
población valenciana reside en municipios donde existe una
biblioteca pública, por encima de la media estatal de
población servida bibliotecariamente.
La Ley 7/1985, de bases de
régimen local, establece la obligatoriedad de todos los municipios
de más 5.
000 habitantes ofrezcan servicio de biblioteca
pública.
Y en el caso de la Comunidad Valenciana, se cumple.

Vuelve a insistir, colaborar en la creación de
bibliotecas en los municipios que no hay.
La Comunidad Valenciana, vuelvo a
repetir, con esta situación del 96% de la población
valenciana.
.
.
Por tanto, las pautas técnicas de bibliotecas suelen
establecer un límite de 3.
000 habitantes, 1.
500 habitantes,
según los casos, por debajo del cual no es aconsejable la
creación de bibliotecas y agencias de lectura.

Pasamos a artes plásticas y escénicas,
453.
40.
Su enmienda número 2.
494, de modificación, destinar
una partida presupuestaria de 4 millones de euros a la Ciutat de les Arts
Escèniques de Sagunt y establecer una previsión
presupuestaria 2010 y 2011.
Reducir ese dinero de las partidas destinadas a
la Fundación Jaume II el Just, la Luz de las Imágenes y
trabajos diversos de la Dirección del Libro.
La nueva línea
propuesta no forma parte del proyecto del campus de enseñanzas
artísticas, competencia de la Conselleria de Educación.

La 2.
495, la creación y acondicionamiento de
una red de centros culturales polifuncionales en la ciudad de
Castellón.
Argumentario: que no puede darse por aprobado, puesto que
la actuación se encuadraría en los objetivos básicos y
en las líneas de actuación recogidas en el proyecto
presentado.
Debe señalarse que la FP4 refleja las líneas
genéricas de actuación y no las actuaciones concretas que
deben llevarse a cabo para el cumplimiento de los objetivos propuestas.

Pasamos al programa de promoción cultural.
En
él tiene 4 de modificación.
Y hay una que me ha llamado
bastante la atención, que se refiere a la reforma oficial de la
Cámara Agraria de Almassora.
Y entonces.
.
.
(Pausa) Está previsto que se
firme un convenio en el 2009 para que inicie la obra probablemente en los
últimos meses del año, y no es previsible que sea necesario
un incremento tan importante en la dotación de la línea para
el ejercicio.
Además, la enmienda propuesta, de admitirse,
supondría desproveer el coste de las reformas necesarias para la
ubicación de las dependencias de esta conselleria, defraudando por lo demás la lícita justa y
desproteger de expectativa del cobro de los contratistas.
Implicaría
la imposibilidad de acometer obras necesarias para la seguridad y bienestar
de los trabajadores de  este departamento y ciudadanos que frecuentan
las oficinas públicas.

Pasamos a patrimonio cultural y museos.
La 2.
555,
dentro de las principales líneas de actuación, del programa
de patrimonio cultural, incluye una nueva línea que recoja la
protección del conjunto histórico de Jérica.
Jérica sabe usted que ya está protegida como conjunto
histórico, bien de interés cultural, al igual que otros
conjuntos urbanos de la comunidad.
El ayuntamiento está obligado a
realizar y aprobar el correspondiente plan especial de protección de
conjunto, con el informe favorable de la Conselleria de Cultura.
Las
líneas de actuación de la ficha FP4 no entran en casos
particulares o locales, que son objeto de desarrollo de los proyectos y de
líneas de los diferentes capítulos presupuestarios.

Esto mismo ocurre en su enmienda número 2.
546,
dentro de las principales líneas de actuación del programa
458.
10, incluyen una nueva línea para la confección del
catálogo de patrimonio artístico monumental de la Comunidad
Valenciana.
Está ya incluido en el punto 1.
1, de la ficha FP4, del
presupuesto, en desarrollo del objetivo básico 1: «Incrementar
el campo de protección mediante la elaboración del inventario
general y de los instrumentos jurídicos de protección
previstos en la Ley de patrimonio cultural valenciano.
»

Este catálogo del patrimonio cultural se
está realizando y actualizando de un modo continuado, como una de
las funciones y actividades de la Dirección General del Patrimonio
Cultural Valenciano.

Pasamos al programa 457.
10, del fomento de la
actividad deportiva.
En la enmienda 2.
527, entre las principales
actuaciones del programa de fomento, incluir: «la construcción
de la piscina cubierta de Villar del Arzobispo».
Pues, bien, el
Ayuntamiento de Villar del Arzobispo ha solicitado y ha sido incluido
dentro del PIP 2007-2012, con la obra siguiente: reforma de instalaciones
deportivas existentes; presupuesto, 510.
450 euros; subvención,
55.
951; y subvención de la Diputación de Valencia.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Señorías, por favor.

El senyor Cortes Llopis:

.
.
.
55.
951.

Pasamos a patrimonio cultural.

Y, luego, tiene usted del Consell Valencià de
l'Esport una serie de enmiendas, todas de adicción, donde
sigue con el mismo planteamiento, que es añadir un nuevo punto a los
objetivos básicos, y con ella, pues, tiene algunas un poco
sorprendentes.

Por ejemplo, la 2.
642, añadir un punto:
«Impulsar, a partir de la edad escolar, de la práctica del
deporte participativo como práctica conveniente para conservar una
mejor salud».
El sentido de la propuesta está incluido en los
diferentes objetivos y líneas de actuación.
Y se repite la
enmienda 2.
530 literalmente.
Es normal que con el deporte se pueda
conservar la salud para los jóvenes y para los mayores.

Y, por último, quiero referirme a lo que usted
ha hablado de la enmienda 2.
610, de la modificación dentro de la
entidad 26, Institut Valencià de Cinematografia Ricardo Muñoz
Suay, para ayudar a la protección audiovisual en valenciano.
La baja
propuesta en el capítulo II no resulta viable, por cuanto
afectaría al normal funcionamiento y actividades del Instituto
Valenciano de Cinematografía.
Asimismo, ya existe el apoyo a la
producción audiovisual a través de las correspondientes
ayudas por parte del Instituto Valenciano de Cinematografía.

En cuanto al IVAM, ha presentado usted tres, y hay una
que es sorprendente también.
Es la 2.
619, que dice que dentro de la
entidad 24, Institut Valencià d'Art Modern, añadir a la
problemática: «Dar a conocer nuestra tierra como poseedora de
una lengua propia aprovechando los medios y las presencias internacionales
del IVAM.
» En todo caso, sería una actuación objetivo y
no problemática.
No obstante, el contenido de la enmienda propuesta
ya está garantizado en la Ley 4/1983, del 23 de noviembre, de uso y
enseñanza del valenciano.

Tendría que recordarle a quien está en
el gobierno central cuando, reiteradamente, al ver las lenguas del estado
español, catalán, gallego, euskera y, difícilmente,
oigo muy pocas veces que digan «valenciano», lo cual es
también sorprendente.
No lo dice, no, casi nunca lo dicen.

Por tanto, ilustre diputado, no voy a continuar
más, he agotado el tiempo.
Yo le diría que en este momento en
que nos ha tocado vivir, el que nos ha tocado, no es mejor ni peor, este
gobierno, que tiene un sentido de la responsabilidad y que reiteradamente
-repito, y es una garantía de que está votado
mayoritariamente por los ciudadanos durante tres legislaturas y parece que
ocurrirá lo mismo en la próxima-, presenta unos
presupuestos coherentes en esta situación tan concreta.
Y, por
tanto, yo espero que si algún día ustedes gobiernan
-cosa que la veo a largo plazo, no sé si será-,
entonces ustedes podrían plantear unos presupuestos acorde a sus
planteamientos, que sería interesante y que me gustaría poder
examinar para saber qué quieren, adónde llegan y para lo que
son.
(Se senten veus que diuen: «Muy bien,
ha estado muy bien.
».
(El senyor Maluenda Verdú diu:
«¡Qué torero!
»)

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Cortes.
Dic jo que als
seus companys de grup els ha paregut molt bé la seua
intervenció, com a esta mesa també.

Anem a passar, a continuació, a debatre les
esmenes 2.
576 i totes les presentades pel Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa hi hauran dos intervencions: la
primera, de la senyora Sorribes, i, la segona, de la senyora Segarra.

Té la paraula la senyora Sorribes.

La senyora Sorribes Martínez:

Moltes gràcies, president.

Les esmenes que hem presentant són molt
concretes i definixen les necessitats actuals en la cultura valenciana,
sobretot en els compromisos que s'han anat adquirint amb els
ciutadans.
En primer lloc, no a més despeses d'estructura.

Mentre que tota la Conselleria de Cultura paralitza o
disminuïx les seues inversions, l'únic creixement que es
produïx és per a despeses corrents o per a la nova seu de la
conselleria.
En un moment de crisi com aquest, on es recomana austeritat i,
sobretot, on no hi ha diners per a la cultura, veiem que sí que hi
ha per a continuar creixent en eixa direcció: edificis i despatxos i
despeses corrents.

Quant a museus, hi ha dues referències
importants que simbolitzen el desistiment, la deixadesa,
l'abandonament i el no fer de la conselleria: el museu Sant Pius V i
el palau de Vallvert.

El Sant Pius V, segons la pinacoteca d'Espanya i
un element de referència a la nostra comunitat, ha viscut enguany
amb l'angoixa de la falta de diners per a manteniment, seguretat,
neteja i personal, competències totes elles exclusives de la
conselleria.
Resulta vergonyós veure en quina situació de
deixadesa es troba este museu.
Per això, la nostra proposta
és un milió d'euros per a despeses de funcionament i
manteniment.

D'altra banda, el palau de Vallvert és un
edifici emblemàtic que es troba sense atenció per part de la
conselleria.

Hi ha el compromís de crear el museu de la
indumentària valenciana, compromís que ve de 1989.
Han passat
més de 10 anys, però mai apareix econòmicament tal
promesa.
El palau va ser assaltat i robat fa un parell d'anys,
però des de llavors seguix igual.
Per això, presentem una
esmena d'un milió d'euros.

Respecte al conjunt historicoartístic de
Sagunt, per unanimitat de tots els partits polítics a principis del
2008, els felicitàrem per l'informe que salvava el teatre
romà.
.
.
(remors)

El senyor president:

Senyories, guarden silenci.

La senyora Sorribes Martínez:

.
.
.
de Sagunt, després de dèsset anys
de polèmica política estèril i innecessària.

En aquella comissió, la consellera de Cultura
va adquirir el compromís de realitzar un pla de recuperació i
posada en ús del patrimoni saguntí.
Els saguntins estan farts
de veure com les inversions no han arribat per culpa dels litigis
judicials.
Lamentablement, Sagunt no existix en estos pressupostos.
La
nostra esmena és un pla d'actuació integrada amb una
fase inicial de dos milions d'euros.

Quant al tema dels llibres, ens dol veure com tornem a
ser l'única comunitat de tot Espanya que no complix el conveni
de compra de llibres per a biblioteques públiques.
No ho van fer en
el 2007, van posar més diners en el 2008, i, novament, no complim
amb la inversió estimada per al 2009.
És vergonyós que
la consellera diga que no té diners per a comprar els llibres, quan
és competència autonòmica.

Exigim, per tant, no ser l'autonomia de la
vergonya i sol·licitem els dos milions d'euros que ens
correspon aportar en el conveni amb el ministeri.

Respecte al desenrotllament de lleis, al Partit
Popular li encanta fer-les, però no desenrotllar-les.
Hem fet a les
Corts Valencianes debat en lleis que, després, el govern de Camps no
aplica, no sols és una frustració per als ciutadans,
sinó que menysprea la important i democràtica tasca
parlamentària.

Per això, un dels eixos forts que el Grup
Parlamentari Socialista planteja és el desenrotllament de les lleis
culturals aprovades, que dormen al calaix de la consellera i que no tenen
utilitat ni servixen per a res, perquè ni hi ha diners ni voluntat
política per a posar-les en marxa.
A cadascuna d'elles els hem
assignat dos milions d'euros per a l'exercici 2009: Llei
d'arxius, aprovada en el 2005 i sense desenrotllar; Llei del teatre i
de la dansa, que després de sis esborranys es va aprovar al 2007,
però que està per desenrotllar, fins i tot, decrets i
reglaments; Llei del sector audiovisual, aprovada en el 2006 i sense posar
en marxa; Llei de la música, aprovada en 1998 per unanimitat de tots
els partits i que ha sigut la gran frustració de tota la
música valenciana.

Què pensa fer la consellera amb les lleis?
Deixar-les en paper mullat?
Per a què servix la paraula de Les
Corts?

Quant al conveni cultural a l'Ajuntament de
València, en els pressupostos passats es va produir la sorpresa
negativa del retall a les subvencions culturals de l'Ajuntament de
València: la mostra de cinema, la banda i el palau entre altres
activitats.
Des del govern socialista sempre s'ha assignat tres
milions d'euros anuals per aquestes activitats; el PP mai no ha
incrementat esta quantitat.
Però la vergonya suposa retallar fins a
un sol milió l'ajuda de Camps als ciutadans de
València.
Per descomptat, mai hem sentit Rita Barberá
queixar-se de tal abús, sinó que permet que el seu partit
trepolle els seus conciutadans.
Ara bé, com no té prou
diners, els demana al govern central.

Per què retalla este conveni?
Per què
s'ataca la mostra de cinema, el Palau de la Música o la banda
de València?
Exigim que el conveni torne a tindre els tres milions
d'euros.

Finalment, demanem transparència en la
gestió.
El que està ocorrent amb les fundacions
públiques resulta escandalós.
No se sap com es contracta, ni
en què es gasta els diners, ni quan s'invertix, ni si resulta
productiu, ni què fan algunes fundacions com la d'Arts
Escèniques.
També ahí ha hagut cessaments de
directors, com a la Jaume II, i, algunes no tenen activitat com la de
promoció d'arts contemporànies, etcètera,
etcètera, etcètera.

És a dir, les fundacions haurien de tindre un
control, transparència en la gestió, presentar el
balanç de la gestió desenrotllada, així com un informe
de la programació prevista.
El poc que transcendix a nivell
mediàtic sempre són problemes, deutes, irregularitats
comptables, mala gestió, malbaratament.
.
.
I això, s'ha
d'acabar.

Per què no poden comparéixer els
directors de les fundacions a explicar què han fet i què
pensen fer?
Hem de vigilar i tindre molta cura amb els diners
públics, perquè són diners de tots els valencians.
Per
això, exigim la regulació, la transparència i la
compareixença de cada una de les fundacions.

Moltes gràcies.

La senyora Segarra Sales:

Anem a parlar del pressupost.
.
.

El senyor president:

Senyora Jeannette, anava a donar-li les gràcies
a la senyora Sorribes per la seua intervenció i, al mateix temps,
donar-li a vosté la paraula, que la té quan vulga.

La senyora Segarra Sales:

Perdone, president.

El senyor president:

No, no, no, tinc l'efusivitat i les ganes
de.
.
.

Té vosté la paraula.

La senyora Segarra Sales:

Gràcies.

Anem a parlar del pressupost per l'esport
més baix de tot l'estat espanyol, si el comparem amb les
altres comunitats autònomes.
No és que ho diga jo ni molt
menys, sinó és que està publicat en una revista, en un
estudi fet per la mateixa federació espanyola.

La Comunitat Valenciana es troba a la cua en
inversions per a l'esport.
Eixim a una mitjana de 7,81 euros per
habitant; la mitjana espanyola és de 18,45 euros.
Diferent és
la imatge que donem a la realitat que tenim.

Les esmenes que hem presentat són importants
per a la manera nostra d'entendre l'esport i la pràctica
d'aquest.
En un món desenvolupat, com el que vivim en el segle
XXI, un dels paràmetres de benestar social en la població
és la seua pràctica esportiva.
Ens trobem en un moment
difícil econòmic, ja ho sabem, i tothom, i no ens lliura
ningú, però si comparem la situació econòmica
ací a la Comunitat Valenciana respecte a altres comunitats,
ací la situació és més greu, perquè en
les nostres la política que s'ha fet ha sigut una
política de malbaratament, i ara som la comunitat més
endeutada de tot l'estat i, a més a més, amb poques
mesures per a solucionar els problemes actuals.

El Grup Parlamentari Socialista, amb una gran
responsabilitat en estos moments actuals difícils en el tema
econòmic, aporta de forma constructiva esmenes que són
fàcils d'acceptar si realment hi ha voluntat de pensar en
l'esport per a les persones.
La nostra opinió en
l'àmbit de l'esport és molt crítica amb
l'actuació del govern del Partit Popular aquestos anys.
En
tots estos anys l'esport per a tots no ha existit.

Este pressupost ens presenta uns pressupostos on les
despeses del personal continuen augmentat, on les despeses corrents i
treballs per a altres empreses s'incrementen un 25%.
Les
transferències del capital que són destinades,
fonamentalment, als ajuntaments per a la construcció i
rehabilitació d'instal·lacions esportives
disminuïxen.
També ha disminuït les despeses en
esdeveniments esportius, però sols els esdeveniments xicotets, els
que van destinats als clubs o a les federacions, és a dir, els
campionats autonòmics, provincials o espanyols.
Ara bé, estos
esdeveniments no tenen res a vore amb els grans, eixos, els quals el Partit
Popular dóna tant de valor i que estan en altres dimensions molt
més mediàtiques.

Una pregunta important que els responsables de
l'esport de la Comunitat Valenciana -crec, sincerament-
s'haurien de fer és: han aprofitat els grans esdeveniments
esportius de la comunitat per a consolidar el teixit esportiu?
Al nostre
paréixer, no, l'han debilitat, ja que s'han reduït
les inversions públiques destinades a l'esport de la societat
valenciana.
Tant de bo aproven alguna d'estes esmenes, perquè
ajudarien a millorar la situació actual de l'esport!
Si el
govern del Partit Popular seguix actuant com ha fet fins ara, pot
comprometre seriosament el futur de l'esport a la Comunitat
Valenciana.

De les esmenes jo destacaria, sobretot, el Pla
d'especialitzacions esportives i el Pla de tecnificació
esportiva.
Per a entendre'ns tots, estem parlant de Xest, estem
parlant de Xest.
És incomprensible que dediquen 275.
000 euros.
Nosaltres proposem 1.
500.
000.
Igual que el Pla de tecnificació;
260.
000 és insuficient, nosaltres demanem un milió i mig.
Per
què?
Perquè és l'únic centre on els
esportistes valencians d'estes edats poden compaginar adequadament la
seua activitat acadèmica amb l'exigència que implica la
preparació per al esport d'alt nivell.

Vostés coneixen la situació i la
problemàtica d'estos plans, el poc pressupost consignat per a
estos plans.
Però és que el d'enguany és menys
que en l'any 2007, menys, és a dir, menys que fa dos
temporades, que el nombre d'esports que es beneficien tant sols
són nou, tenint 56 federacions a la comunitat.
Tant sols tenim nou
federacions en els centres d'especialització.
El nombre
d'esportistes està baixant tots els anys, és a dir,
enguany n'hi ha 233 esportistes; l'any passat n'hi havia
315.
Comparant amb Andalusia, n'hi ha 2.
422 xiquets els que estan en
els plans d'especialització.

Les instal·lacions esportives del complex
educatiu estan en un estat lamentable i el coneguem.
Existixen
denúncies públiques de la situació als mitjans de
comunicació.
Encara està per solucionar el tema de la
piscina, que crec que han començat fa poc, quan el compromís
era que en l'any 2007 estiguera acabada.
La pista d'atletisme
està impracticable per falta de seguretat, els pavellons esportius
amb goteres, els vestuaris sense calefacció.
És a dir, el
complex educatiu deixa molt a desitjar.
Per tant, aquest centre no pot
tindre menys pressupost que fa dos anys.
La nostra proposta l'he dit
abans.

I -se m'oblidava-, a hores
d'ara s'han quedat fora alguns esportistes que l'any
passat formaven part d'estos plans d'especialització.
Tots eren esportistes de la federació de triatló, que encara
no entenen el perquè.

Si parlem d'instal·lacions esportives,
també demane en l'esmena que hi haja un increment
considerable.
Per què?
Perquè no hi ha ningun pla director
d'infraestructures esportives des de l'any 1993.
Perquè
no ha hagut ninguna racionalitat a l'hora de donar subvencions.
Són pobles.
.
.
, normalment hi ha pobles que estan fa més de
quinze anys sense tindre ni una xicoteta subvenció.

Ens trobem a la cua d'Espanya en el cens
nacional d'instal·lacions esportives.
És a dir, un
estudi realitzat per gestors esportius mos diuen que estem a la cua, els
tercers, seguits de Castella-la Manxa i la regió de Múrcia.
Els pitjors en instal·lacions esportives de les dèsset
comunitats autònomes.
En energies renovables estem en un 0,10.
Les
barreres arquitectòniques estan a tot arreu de les
instal·lacions.
És a dir, fa falta moltíssima
inversió.

Però el que més em preocupa és
que els plans d'infraestructures esportives mos donen compte que 6,6
milions d'euros, que és el que s'invertix entre
diputacions i conselleria, no té res a vore amb els 200 milions que
invertix Andalusia, Catalunya, 138, Madrid, 40, o Múrcia, 12
milions.
Estem per darrere de Múrcia.

I quant a l'esport escolar, jo no me
cansaré mai de dir que l'esport escolar comença en
l'escola, i que la conselleria no està complint amb les seues
obligacions, perquè és impossible pensar i estar tranquils
que tan sols hi havia 100.
000 participant en els jocs escolars, és a
dir, el 10% de la població escolar.

Que el pla català, a Catalunya, el Pla de
l'esport a Catalunya té 6.
400.
000 euros; que en Andalusia
estem parlant de 16 milions d'euros; que en Galícia hi ha 3,5
milions d'euros; que en Madrid hi ha 22 milions d'euros per a
l'esport escolar, i que ací tant sols li dediquen 280.
000
euros.
De 458 pobles que té esta comunitat, tant sols 58 pobles
participen en els jocs escolars.
És a dir, hi ha una inversió
per xiquet d'1,7 euros.

Són dades reals i són dades recents, que
crec que mos han de fer reflexionar.
I crec que en un moment de crisi com
el que estem passant crec que ha de replantejar-se el govern del Partit
Popular si els grans esdeveniments tenen prioritat o mos posem a pensar en
l'esport per a les persones i sobretot per als xiquets en edat
escolar, perquè crec que és fonamental per a combatre
problemes greus que està tenint la societat actual, com és el
sedentarisme, com és l'obesitat, com és el tema de la
violència, com és el tema de les drogues.

I, per últim, he fet una esmena a
l'esport federatiu, que no me dóna temps a explicar,
però sempre dic que les federacions estan maltractades, fins a tal
punt que hi han hagut denúncies este estiu dient que deixarien de
fer competicions per falta de suport del Consell.
Fins i tot hi ha
federacions que renuncien a participar en la selecció valenciana, de
forma nacional i internacional, perquè l'única forma de
participar seria pagant els esportistes els seus desplaçaments.

Moltes gràcies, i res més.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Segarra.

Li donem la paraula a la senyora De Miguel per al seu
torn en contra.

La senyora De Miguel García:

Muchas gracias,
señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Mi intervención la voy a dividir en dos partes.
En primer lugar, a responder de manera puntual algunas de las propuestas y
de las enmiendas que han hecho mis compañeras de Cortes, las
señoras diputadas Sorribes y Segarra.

En primer lugar, recordarles que en este año, y
a pesar de la difícil y complicada situación económica
que se vive en España, el gobierno valenciano ha tenido a bien, y
aplaudimos la decisión, de incrementar el presupuesto de la
Conselleria de Cultura y Deporte, lo cual, comparado con otras comunidades
autónomas, pues los datos demuestran que el gobierno valenciano es
una de las comunidades autónomas que más dinero y que
más presupuesto dedica a la cultura y al deporte.

En segundo lugar, decirle a la señora Sorribes
que están equivocados con el tema del museo San Pío V, y se
lo voy a aclarar para intentar subsanar el error en el que de manera
persistente ustedes caen.

Miren, ustedes piden que se aumente la dotación
presupuestaria.
Están confundiendo la aportación de este
gobierno al Museo de Bellas Artes.
Hay una partida de 470.
000 euros para
reformar el edificio.
Pero es que ustedes lo que nunca dicen es que todo el
tema de contratos, mantenimiento, limpieza, seguridad, etcétera,
sale del capítulo II, de la Dirección General de Patrimonio.
Que el personal se paga del capítulo I y las exposiciones corren a
cuenta, por parte del Consorcio de Museos.
Por lo tanto, en realidad, la
realidad, lo que se dedica al museo San Pío V es mucho más de
lo que ustedes permanentemente insisten.

Mire, el tema de los libros, vamos a ver.
Es que este
gobierno ha hecho una dirección general especializada en el tema.
Por lo tanto, no me parece justo también su permanente y persistente
insistencia en el famoso convenio.
Lo que desearíamos es que el
Gobierno de España entienda de una vez por todas lo que significa
estar en una autonomía y lo que significa la capacidad de un
gobierno autonómico de decidir sobre sus propios presupuestos.
Si en
la conselleria han
decidido que en este convenio van a destinar el dinero equis, lo que tiene
que entender o debería entender el Ministerio de Cultura, en este
caso, es que tendría que trasladar el dinero que al ministerio le
parezca conveniente, independientemente de lo que el gobierno valenciano
dedique en este convenio equis.
Porque lo que ustedes tampoco dicen nunca
es que se está destinando un enorme presupuesto a algo más
que el convenio que propone el Gobierno de España.

Por lo tanto, ustedes, de manera torticera,
están dándole la vuelta a un tema que es absolutamente
puntual, cuando en realidad la inversión que se está haciendo
a todo lo que tiene que ver con el libro y el fomento de la lectura es
mucho más que el convenio del Gobierno de España.
Invitamos
al señor ministro a que el dinero que considera que tiene que
aportar al gobierno valenciano, a la comunidad autónoma, pues lo
aporte, independientemente del gasto puntual que en este convenio se haga.

Vamos a ver.
Transparencia permanente en la
gestión de fundaciones públicas.
Este tema, es que es tan
redundante.
.
.
Bueno, pues oiga, es que existen las leyes, los controles que
se realizan son los que la ley demanda y, bueno, si ustedes tienen algo que
alegar, pues les invito a que utilicen otras vías.
Pero es que este
tema es ya, entre otras cosas, aburridísimo, porque se cumple, como
no podía ser de otra manera, la ley.

Mire, señora Segarra, usted yo creo que juega
con las cifras.
Y me gustaría saber, me gustaría saber, por
la experiencia que he tenido durante estos últimos cuatro
años, qué parte del presupuesto de esas comunidades
autónomas que usted dice dedican tanta cantidad de dinero a la
promoción del deporte le viene dada por el propio Gobierno de
España.
Porque, desde luego, en mi experiencia, la arbitrariedad a
la hora de, por muy distintos medios, poder llegar a dar más dinero
a unas comunidades autónomas que a otras, nadie me lo tiene que
contar porque lo he vivido en primera persona.
Y, por lo tanto, me parece,
señora Segarra, que usted olvida lo siguiente.

Mire, el gobierno valenciano tiene este año una
dotación de 38,16 millones de euros en el 2008.
En el 2009 no
sólo se mantiene, sino que se incrementa en distintas partidas muy
importantes.
Se destinan 8,6 millones de euros para atender en mayor medida
a los clubes deportistas o federaciones de la Comunidad Valenciana, y son
ellas las grandes beneficiadas, como no podría ser de otra manera.

Se sigue manteniendo e incrementando el Plan de
infraestructuras deportivas singulares.
En fin, señora Segarra, si a
usted lo que le parece es que se debería dedicar más dinero,
pues mire, eso nos puede parecer a todos, no sólo de esto, sino de
todo.
Ojalá que hubiera más dinero en los presupuestos, pero
no solamente para el deporte, sino para sanidad, educación,
etcétera, etcétera.
A cualquier conseller lo que más ilusión le puede hacer es que
lo que es de su competencia reciba un incremento presupuestario permanente.

Pero, como usted también ha dicho muy bien,
estamos en unas circunstancias que son las que son, y hasta el propio
ministro de Economía del Gobierno de España está
reconociendo que los presupuestos del año 2009 del Gobierno de
España no responden ya a la realidad actual que estamos teniendo en
nuestro país, donde los acontecimientos están sobrepasando,
sin ninguna duda, al gobierno del señor Zapatero.

Dicho esto, dicho esto, mire, a mí lo que
más me llama la atención de sus enmiendas y el motivo
fundamental por las que no podemos admitir ninguna de ellas, aunque hubiera
sido nuestro deseo, corresponden a tres motivos fundamentales.

En primer lugar, ustedes tienen un distinto modelo de
política cultural.
Para ustedes sólo vale lo que proviene
directamente de la conselleria, consecuencia de su concepto monopolista de la provisión de
servicios y prestaciones.
Mientras que para el Partido Popular el ampliar
el abanico con distintas fuentes y distintos modelos de gestión y
provisión de la cultura nos parece, sin ninguna duda, de mayor
eficiencia y eficacia el incremento en la oferta cultural y patrimonial
para nuestros conciudadanos.
Todo lo que tenga que ver con consorcios,
instituciones, fundaciones e incluso con conciertos privados nos parece
interesante y que corresponde a una realidad del siglo XXI.
Y su concepto y
su modelo cultural y su modelo de sociedad nos parece antiguo y nos parece
que no corresponde de ninguna de las maneras a lo que la sociedad demanda
en el siglo en el que vivimos.

Por lo tanto, ustedes tienen una enorme cantidad de
enmiendas dedicadas a, simplemente, que desaparezcan las fundaciones que el
gobierno valenciano ha creado a lo largo de todos estos años y
distintos institutos.
Claro, es que nosotros no podemos aprobar esto porque
va en contra de lo que es nuestro concepto de modelo político y, en
este caso, de modelo cultural.
Y yo les digo que el que quieran que
desaparezca la fundación de Jaume II, la Luz de las Imágenes,
las Artes Escénicas.
Bueno, es que, claro, no podemos aprobar algo
que nosotros estamos convencidos y que podemos demostrar que funciona bien.
Por lo tanto, señora Segarra, es imposible y, señora
Sorribes, es imposible que lo hagamos así.

En segundo lugar, ustedes tienen un número no
despreciable de enmiendas que plantean incrementar presupuestos para
algunos convenios subvenciones, eliminar otros.
Bien, consideramos que para
conseguir el equilibrio presupuestario y territorial están bien como
están, lo que la Conselleria de Cultura y Deporte ha presupuestado.

Y, en tercer lugar, también debo añadir
que tienen ustedes un número de enmiendas no despreciable en el que
se mezclan una enorme cantidad de conceptos, en el sentido de lo que
ustedes demandan, o bien ya se está haciendo, o bien no es la forma
correcta ni en la línea correcta que ustedes lo solicitan, o bien no
lo incluyen en el programa que lo deberían de solicitar, o bien
existen otras fuentes de financiación.

Bien, por lo tanto, señorías, a pesar de
que nuestro deseo hubiera sido el poder aprobar alguna de las enmiendas que
ustedes nos han planteado, es absolutamente imposible.

Desde luego, señorías, a mí me
llama también muchísimo la atención que ustedes han
presentado este año 46 enmiendas, frente a 448 que presentaron en el
2008.
Mire, yo creo que -y es mi opinión personal en este
caso- la postura que ustedes tienen en este presupuesto de haber
decidido su abstención por parte del Partido Socialista de Madrid y
que, claro, lógicamente acatan todos los partidos socialistas de
todas las comunidades autónomas, abstenerse en los presupuestos en
las distintas y diferentes comunidades autónomas me parece algo
absolutamente.
.
.
y me atrevería a decir incluso
antidemocrático.
Es decir, yo comprendería que ustedes
hubieran decidido esa postura en aquellos lugares, o en aquellos
ayuntamientos o incluso en aquellas comunidades autónomas en donde
la gobernabilidad estuviera de alguna manera comprometida por su negativa a
aprobar unos presupuestos.
Pero que ustedes decidan abstenerse así,
sin más, y ustedes entonces presentan enmiendas, pero luego se
abstienen.
Sinceramente, a mí me cuesta de entender.
Creo que
corresponde a una forma de entender la política absolutamente
estrafalaria -permítame la expresión-, y que
ustedes además nos quieran convencer que es que resulta que eso
viene de su bondad infinita para el apoyo de no sé qué.
.
.
Yo no lo puedo entender.
Y yo creo que en la democracia los convenios y, en
fin, el llegar a acuerdos no es bueno per se, dependerá del convenio
y dependerá del acuerdo.
Es decir, sí que es interesante, y
además recomendable, y además absolutamente lógico que
en una forma de entender la política, bueno, siempre se intente el
llegar a acuerdos con las distintas opciones políticas.
Ahora, el
acuerdo per se no es bueno ni malo, dependerá de lo que se acuerde.

Señorías, no entiendo, sinceramente, y
creo que alguno de ustedes tampoco lo deben entender muy allá, esta
postura política de ustedes en estos presupuestos.
Sinceramente, no
lo entiendo.

Y mire, por último decirle, yo creo que el
gobierno del Partido Popular en estos años, desde el año
1995, ha destruido o ha desmontando en la Comunidad Valenciana dos
tópicos muy importantes.
El primer tópico es que la izquierda
es la que tiene el monopolio de las políticas sociales.
Yo creo que
hemos demostrado que esto no es así, sino que gobernando un partido
de centroderecha se puede hacer muy bien políticas sociales.

Y el segundo tópico es que la izquierda es la
única capaz de realizar política cultural.
Y yo
también estoy convencida de que esto no es así, puesto que, a
lo largo de todos estos años, el enorme esfuerzo y el enorme salto
hacia delante, sin ningún tipo de sectarismo, sino todo lo
contrario, y que se ha hecho por parte de los gobiernos del Partido Popular
en política cultural y patrimonial ha sido extraordinariamente
importante.
Y creo que el desmontar estas dos opiniones o estas dos
corrientes de opinión ha sido muy bueno y muy importante para
nuestra joven democracia y para el futuro de todos los españoles.

Bien, señorías, no podemos aprobarles
las enmiendas porque lo que ustedes quieren es un cambio de modelo y
tendrán ustedes que esperar a ganar unas elecciones para hacer o
realizar ese cambio de modelo que ustedes proponen.
Y me van a permitir que
les diga que eso será el día en que los tontos de los c puntos suspensivos que votan a
partidos de derecha decidan votarles a ustedes, y esto lo digo porque me
parece muy grave y estoy segura, señorías, además, de
que a ustedes también les parece grave y estoy segura de que no
coinciden con la opinión de este alcalde, que además es
presidente de la Federación Valenciana de Municipios y
Provincias.
.
.

El senyor president:

Señora De Miguel, estamos en cultura.

La senyora De Miguel García:

.
.
.
y se permitió semejante
despropósito -perdón, señor presidente-,
porque estoy segura de que ninguno de ustedes aprueba lo que este
señor dijo.

Muchísimas gracias.
(Veus)

El senyor president:

Gracias, señora De Miguel.
(Se sent una veu que diu: «.
.
.
con el que se saca la
pirula».
Una diputada diu: «Senyor Camarasa, por favor.
»)

Señorías, que digo yo que.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Lo dijo el
presidente.
.
.
»)(Veus)

Señorías.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Una pirula tiene muchas
acepciones.
Coja usted la que quiera.
») Señorías,
que digo yo que está muy bien la cosa esta de los suspensivos y de
las piruletas, que queda todo perfecto, pero vamos a pasar a votar, si a
sus señorías les parece bien.
(Veus)

Sí, bueno, ¿las enmiendas del Grupo
Popular, señora De Miguel?

La senyora De Miguel García:

Las pasamos a votación.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Casi sabía yo por dónde iban los tiros.

Bueno, pasamos a votar, en primer lugar, las enmiendas
defendidas por Compromís y hay una transaccional a la enmienda
2.
545.

Alguna observació per part del Grup Socialista
a les esmenes de Compromís?
Doncs passem en primer lloc a votar
l'esmena 2.
545.
Vots a favor de l'esmena transaccional?
Unanimitat.

Passem a votar la resta d'esmenes defensades per
Compromís.
Vots a favor de la resta d'esmenes?
7.
En contra?
8.

Passem a votar les esmenes defensades pel Grup
Socialista.
Alguna observació, senyor Pañella?
Vots a favor
de les esmenes presentades pel Grup Socialista?
7.
En contra?
8.

Passem a votar, en primer lloc, una esmena
transaccional que hi ha del Grup Popular a la 2.
606?
Vots a favor
d'esta esmena transaccional?
(Veus) Vots a favor de l'esmena transaccional?
8.
Abstencions?
7.

I passem a votar la resta de les esmenes presentades
pel Grup Popular?
Vots a favor de les esmenes presentades pel Grup Popular?
8.
En contra?
7.

Passem a votar la secció 18 en el seu conjunt?
Vots a favor de la secció 18?
8.
En contra?
7.

Passarem a votar instituts, organismes i tot el que
l'acompanya.

Institut Valencià de l'Audiovisual, que
té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

Institut Valencià de Conservació, que no
té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Institut Valencià de la Música, que
sí té esmenes.
Vots a favor?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

Teatres de La Generalitat, que també té
esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Circuit del Motor, que també té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7.

Projecte Cultural de Castelló.
Vots a favor?
8.
En contra?
7.
(Veus)

IVAM.
Vots a favor de l'IVAM?
8.
Abstencions?
7.

Consell Valencià de l'Esport, que
té esmenes.
Vots a favor?
8.
Abstencions?
7 (veus).
 Vots a favor?
8.
En contra?
6.
Abstencions?
1 (Se sent una veu que diu: «Del Consell Valencià
de.
.
.
?
»).
Del Valencià de
l'Esport, que vosté havia votat abstenció.
S'ha
abstingut primer i després també.

Quina queda?
Projecte Cultural de Castelló?
Eixe ja l'hem votat, ja l'hem votat.
(Veus)

No hem votat.
.
.
les seues senyories han votat amb
consciència.
Ha votat amb consciència, senyor Maluenda.

Senyories, anem a votar.
.
.
Senyories.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Ei, què anem a
votar?
»).
Anem a votar a la secció
19, que no té esmenes.
(Veus)

No té esmenes la secció 19 i
l'anem a votar, com és habitual.
Vots a favor de la
secció 19?
8.
En contra?
Abstencions?
7.

Anem a passar, ja que estem tots ací, en el
lloc, a debatre les esmenes presentades en la secció 20.

Senyora Segarra?

La senyora Segarra Sales:

La passem directament a votació.

El senyor president:

Molt bé, senyora Segarra.

Vots a favor de l'esmena de la secció 20?
7.
En contra?
8.

Anem a votar ara la secció 20.
Vots a favor de
la secció 20?
8.
En contra?
Abstencions?
7.
(Veus)

Senyories, jo reconec.
.
.
Disculpen-me, senyors
diputats, que vaig molt de pressa.
(Veus) Vaig de pressa, senyories, vaig de presa.
(Veus) Vots a favor.
.
.
Perdonen,
és que.
.
.
Disculpen-me, senyories, que vaig de pressa, a voltes.
Ja
ho saben que agarre la marxa.
.
.

Vots a favor de la secció 20?
8.
En contra?
6.
Abstencions?
1.

Senyories, suspenem la comissió fins a les
dotze i mitja.

(Se suspén la reunió a les 12 hores i 10
minuts)

(Es reprén la reunió a les 12 hores i 19
minuts)

El senyor president:

Deu minuts abans del que estava previst, però
les seues senyories estan tots ací.
Hi ha acord i anem a reprendre
la comissió.

En primer lloc hi ha una esmena, que és la
2.
675, que la firmen tots els grups polítics, que jo crec que
després la passarem a votació, a l'hora de la
votació.

I començaríem per la 2.
675 i totes les
que ha presentat Compromís.

Per a la seua defensa té la paraula el senyor
Morera, quan crega convenient.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Crec que esta comissió parlamentària
marcarà un abans i un després en el desenvolupament
estatutari de la reforma de l'Estatut d'autonomia, atés
que quant a les esmenes ja podem vore que el Grup Socialista ha donat un
pas, ha avançat un pas, i mosatros saludem amb interés, amb
il·lusió que hagen decidit donar el pas de presentar, per una
vegada, la proposta de desenvolupament estatutari en matèria de
policia autonòmica.
Crec que només per això esta
comissió ja val la pena, i el Grup Popular està quedant-se a
soles en el que seria un desenvolupament estatutari necessari, com estan
fent altres comunitats autònomes, com la canària, amb el
suport del Partit Popular, o la gallega, no amb el suport del Partit
Popular, però sí amb una majoria del parlament gallec.
Esta
esmena ens situa en el que hauria de ser una ambició
d'autogovern millorada, i esperem que el Partit Popular estiga a
l'altura de mires.

La veritat és que quan preparava les 64 esmenes
que presenta el nostre grup, pensava un poquet en la utilitat d'estes
esmenes, perquè ja saben que la proposta del president Camps, de
buscar consensos, doncs s'ha concretat de moment en no res.
Des del 9
d'octubre fins ara no hem vist ningun consens i les esmenes
parlamentàries, doncs, no hem vist tampoc ninguna voluntat, per part
del Grup Popular, d'acceptar alguna de les propostes de millora.
.
.

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci, que en som pocs ara.

El senyor Morera Català:

.
.
.
que el nostre grup parlamentari presenta.

Gràcies, president.

És a dir, no veiem en cap moment la voluntat de
buscar millores, consensos sobre una proposta de pressupostos molt
reduïda, molt negativa.
Uns pressupostos que ja han quedat desfasats
per la greu situació de crisis econòmica, i que caldria una
adaptació a la realitat d'estos pressupostos.
Uns pressupostos
que només dediquen el 14% d'inversió, i la resta a
pagar interessos, nòmines o despeses ordinàries.
No
són uns pressupostos que vagen destinats a la millora de la
situació econòmica i a combatre la greu crisi
econòmica.

Per tant, esperem que des del Grup Popular
s'accepten esmenes per a millorar uns pressupostos que des del nostre
punt de vista no estan a l'altura de la situació
econòmica i social que patim.

Eixos dubtes m'assaltaven quan estava redactant
les esmenes, algunes d'elles les hem recuperat des de l'any
passat.
Les hem recuperat perquè considerem que són
vàlides les nostres posicions de l'any passat, perquè
hem vist que no s'ha avançat massa en el que hauria de ser una
conselleria senyera, una candidatura important, com tenen les comunitats
autònomes, els països més avançats
d'Espanya.

No obstant això, tenim una conselleria amb un
pressupost només superior al pressupost de turisme, i nosaltres
creguem que Governació hauria de ser una conselleria important.
No
ho és per falta d'ambició i de voluntat
política, i mos hem dedicat, doncs, a suggerir propostes de millores
en diferents programes.
Per exemple, en protecció civil, propostes.

¿Per què no incrementem el treball de
protecció civil en els nuclis logístics de les zones
inundables?
N'hi ha un problema greu en les zones inundables, i
l'hem tingut i hem patit inundacions greus al nostre territori, com
és la zona del riu Girona al seu pas per Ondara, el Verger.
.
.
, els
Poblets.
No es va fer res allí, vérem la Unitat Militar
d'Emergència, però no vérem la policia
autonòmica.

¿Per què no fem una gestió
directa, o en part, una gestió directa?
I ahí l'esmena,
l'esmena que presentem, la 2.
678, de les plantilles que es dediquen a
l'extinció d'incendis, perquè sabem que
l'extinció d'incendis se fa durant l'hivern, i amb
una gestió directa podríem estabilitzar unes plantilles.

És una proposta que fem, com l'esmena
2.
684 de creació del cos de bombers forestals.
O altres esmenes dels
problemes enormes que hem tingut en la gestió del telèfon
112.
Recordem les crítiques i les manifestacions dels treballadors
d'eixe magnífic telèfon, del 112, que durant uns mesos
va estar completament parat perquè les plantilles de
l'empresa, a la qual se contracta, doncs estaven de vaga per la
situació laboral tan penosa que patixen.

Presentem propostes de millora substancial, com
és la de la utilització de residus forestals, en
l'esmena 2.
693, de biomassa.

Plantegem algunes propostes que poden ser curioses,
però noves, com la visió nocturna per als mitjans aeris, per
a apagar els incendis durant la nit.

Tot això en el programa de protecció
civil.
N'hi han més, però com no tinc massa temps.
.
.
,
doncs, me quede ahí.
Són propostes de millora.
Ara em
dirà que són propostes passades, de l'any passat.
.
.
És que vostés no milloren i, per tant, ho hem de reiterar,
perquè hem de ser persistents en la petició i en la demanda.

Pel que fa al programa 222.
10, evidentment, nosaltres,
el punt estrela d'este gran programa és la creació de
la policia autonòmica.
I mosatros ja anunciem que saludem molt
positivament el pas que ha donat el Grup Socialista amb la seua esmena
corresponent, -l'esmena 2.
719, eixa és la nostra,
però l'esmena del Grup Socialista és coincident i, per
tant, complementàries- la 2.
742, que marca la necessitat de
desenvolupar la reforma de l'Estatut d'autonomia, que no nou
Estatut, sinó la reforma que se va fer de l'Estatut antic, per
a donar pas, d'acord amb l'article 55, a la creació
d'uns cos de policia autonòmica.
Esperem que el Partit
Popular, que el Grup Popular, estiga a l'altura d'este pas
interessant que s'ha donat des de les files socialistes.

I mosatros assenyalem alguna de les propostes, alguns
dels àmbits competencials -no exclusius-, però
que podia fer eixa policia autonòmica.
I ahí n'hi han
algunes esmenes per a combatre el que és el racisme i la
xenofòbia.
Les accions violentes basant-se en ell racisme i la
xenofòbia, que segons un informe Raxen, de la Unió Europea, i
fet pel ministeri de serveis socials, som líders en eixe tipus de
violència a la nostra comunitat.
Som líders.
I mos trobem
que.
.
.
amb una policia autonòmica, estos delictes,
gravíssims, contra la convivència, contra la integritat
física, contra la pluralitat democràtica.
.
.
se podrien
atendre d'una forma més intensa.

Nosaltres considerem que la policia autonòmica
també hauria d'actuar en tot el que és el control de
fitosanitaris, no només de Naranjax, que és un problema greu
que tenim, que no sabem el que es va tirar, escampar per les nostres
plantacions de tarongers, sinó altre tipus de plagues i problemes
d'este origen.
Hem de recordar, sense anar més lluny, que va
ser una catàstrofe per al camp valencià la introducció
de la plaga del minador o l'actual de l'Abac.

Parlem de medi ambient, parlem de contaminació,
parlem de dones maltractades.
.
.
, un problema greu, a la nostra societat, i
que la policia autonòmica de proximitat podria actuar, o, per
què no?
, tot el que és una policia integral.

Nosaltres demanem en la nostra esmena 2.
715, que
s'incorporen 1.
000 efectius més.
Potser la redacció de
l'esmena no està massa ben redactada, però podem
millorar la policia autonòmica, eixe embrionet que tenim
d'unitat de policia nacional adscrita a la policia autonòmica,
que no una autèntica policia autonòmica, com marcaria el
nostre Estatut, sinó que demanem que s'incorporen, com a
mínim, doncs 1.
000 efectius més.

I tenim un gran respecte pels professionals que se
dediquen a la seguretat, tant Guàrdia Civil com policia nacional.
Però considerem que només amb açò
podríem donar un pas important si ens poguérem posar
d'acord en aprovar unes propostes, uns projectes, una iniciativa del
2009 posar-mos d'acord tots els grups parlamentaris de desenvolupar
la policia autonòmica.
I esperem que el Grup Popular vullga
també sumar-se a esta iniciativa que ve i saludem amb molt bons
ulls.

Després n'hi han propostes
d'inversió en este camp, en el camp de la seguretat
pública.
Tenim algunes propostes per a la.
.
.
esmena 2.
716, de 5.
000
euros.
No demanem més perquè sabem el mal que està La
Generalitat, en eixe deute tan espantós de 14.
000 milions
d'euros.
Però, clar, posats a demanar.
.
.
, doncs, bé,
demanem alguna cosa per vore si.
.
.
cola, perquè altra cosa.
.
.
Com
mos la van a tombar.
.
.
, doncs.
.
.
bé, plantegem açò:
algunes esmenes per a vore si.
.
.
, per a millorar les despeses de (inintel·ligible) .
.
.
i no les de despesa corrent.

I tenim alguna esmena més, també per a
millorar alguns aspectes de la.
.
.
, de per exemple.
.
.
en els cossos de
voluntaris de protecció civil, que és una vergonya el poc
pressupost que se li dedica a eixos cossos de voluntaris que treballen de
forma altruista en unitats col·laboradores en
l'extinció d'incendis.
Bé!

També presentem algunes esmenes,
significatives, pel que fa referència a la formació, en el
programa 222.
2, la formació de les policies locals.
I plantegem un
inici d'esmena, que podia ser interessant, que és un programa
que tenen els ajuntaments, que és la borsa de personal
interí.
I és que quan un ajuntament ha format a un policia
local que ha incorporat a plantilla de forma interina, i esta persona
se'n va a un altre ajuntament, millorant la seua posició,
doncs el cost que ha hagut de sufragar l'ajuntament, en concret,
doncs no és reemborsat i ha hagut de fer front a una despesa de
formació.
Posem ahí 6.
000 euros.
Considerem que és una
esmena acceptable i positiva i que ve a pal·liar, doncs,
mínimament, doncs un problema que se dóna molt a sovint en
els ajuntaments valencians.

I també plantegem 81.
000 euros, en
l'esmena 2.
739, per a millorar un aspecte, de forma, doncs.
.
.
si
volen, simbòlica, que és en el que és la
formació en l'IVASP.

Bé, són esmenes.
.
.
poquetes.
No mos fem
moltes il·lusions quant a la seua aprovació, però
nosaltres hem fet el treball dirigit a la millora del que és
l'àrea de governació i, sobretot, perquè
l'any que ve, en compte de tindre una conselleria amb 93 milions
d'euros, doncs poguérem tindre una Conselleria de
Governació a l'altura de les conselleries potents, com tenen
comunitats autònomes com Madrid, com Galícia, com
Canàries, com el País Basc, com Navarra o com Catalunya.

Aplicació de la clàusula Camps, ja, en
matèria de Governació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Morera.

Li donem la paraula a la senyora Marco per a la
utilització del torn en contra.

La senyora Marcos Puig:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Morera, me resulta muy
difícil entender sus argumentaciones, cuando al principio de su
exposición ya se contradice.
Usted dice que necesitamos un
presupuesto acorde con la realidad actual del año 2008, para
afrontar la crisis económica, y, sin embargo, presenta usted las
mismas, las mismas, exactamente, en su gran mayoría, de enmiendas
del año pasado.

Yo tengo que agradecerle, también, que ustedes
no hayan presentado ni una sola enmienda a la Dirección General de
Desarrollo Estatutario.
Tengo que agradecerle el reconocimiento que hace el
Grupo Compromís de la voluntad política del Consell por
desarrollar, tanto a nivel legislativo como a nivel competencial, nuestro
Estatuto de autonomía.

Gracias, señoría.
Gracias, señor
Morera, porque al no haber presentado ninguna enmienda a este programa,
usted reconoce la apuesta firme del Partido Popular para la
promoción de nuestro autogobierno y por el desarrollo de nuestras
potencialidades económicas y sociales como pueblo valenciano.

En el programa de protección civil y
extinción de incendios, ustedes han presentado 23 enmiendas.
Algunas
de ellas, señor Morera, ya están contempladas en el
presupuesto; otras no son competencia de la Conselleria de
Gobernación; y otras, sencillamente, señor Morera, no son
asumibles de ninguna de las maneras.
Y le daré un ejemplo.
No es
asumible la enmienda en la que plantea dotar a los medios aéreos del
sistema de navegación nocturna para poder trabajar de noche:
primero, porque es muy peligroso, y segundo, porque no se cumplirían
las normas de Organización de Aviación Civil Internacional.

Y no es competencia de esta conselleria la introducción
de plantas biomasa para producir electricidad, ni hacer el seguimiento de
las zonas de bosque quemadas para evitar su urbanización, aunque
tengo que decirle, señor Morera, que, desde luego, no está
permitido construir en un terreno que se ha quemado previamente.

Ha presentado algunas enmiendas en las que plantea
como objetivos más medidas para la prevención de incendios
forestales y yo le diría, señoría, que esto es
redundante, ya que la prevención es un objetivo no sólo de
esta conselleria,
sino que también de la conselleria de territorio.
Y fíjese, la política de
prevención, por los resultados que estamos obteniendo, podemos decir
que está siendo aceptada.
No voy a decir «satisfactoria»
porque un atentado contra nuestro territorio, por pequeño que sea,
siempre es una desgracia.

Pero fíjese, algo estaremos haciendo bien
cuando las cifras nos dicen que, desde que gobierna el Partido Popular, se
han reducido el número de incendios en la Comunitat Valenciana, pero
es que, además, el número de hectáreas quemadas por
incendio, es decir, la efectividad en la extinción es
muchísimo mejor desde que gobierna el Partido Popular.

Y esto no tiene ningún secreto, señor
Morera.
Es el resultado de una buena gestión, de una buena
política en materia de extinción y de prevención de
incendios.
Una política basada en el aumento presupuestario
año tras año; una política basada en incrementar los
recursos humanos destinados a la extinción y a la gestión de
las emergencias -fíjese, 12.
000 personas a cargo de las
emergencias en la última campaña-, y, además,
una política basada en el fomento de más medios aéreos
-un total de 22 y, fíjese, cuando gobernaba el Partido
Socialista, solamente había 4- y terrestres -980
vehículos además de las autobombas-.
Una
política que además apuesta por la formación de todo
el personal dedicado a las emergencias y, sobre todo, a la
coordinación de todas estas personas.

Y eso se puede ver, señoría, lo puede
usted comprobar en el plan de inundaciones de la Comunidad Valenciana.
La
coordinación de todas las personas que se dedicaron en los
municipios afectados por las inundaciones del pasado año: bomberos,
brigadas rurales y voluntarios de protección civil perfectamente
coordinados.

Y además, una apuesta decidida por la mejora y
la construcción de nuevas infraestructuras.
Fíjese, ya es una
realidad el parque rural de Castelló de Rugat y van a ser una
realidad y se contemplan en el presupuesto los de Yátova, Onil y la
superficie de Tírig, que pronto -le digo- serán
una realidad, contemplados dentro del Plise.

Todo ello dotado de la mejor plataforma
tecnológica, que nos permite tener una respuesta más
rápida y más eficaz ante cualquier emergencia y que ha
conseguido situar a la Comunidad Valenciana como la comunidad con el mejor
sistema de gestión integral de emergencias de España.

Señor Morera, no es cierto que el 112 haya
dejado de funcionar en ningún momento: 365 días del
año, las 24 horas.
No intente usted confundir a la sociedad,
señor Morera, porque no es cierto que el 112 haya dejado de
funcionar, al menos desde que gobierna el Partido Popular en la Comunidad
Valenciana.

Sin embargo, no nos vamos a quedar ahí y por
eso vamos a seguir trabajando y para eso, señorías, sí
que les vamos a pedir su ayuda y sus aportaciones.

Dentro de muy poco, a principios del año 2009,
el gobierno del Partido Popular va a presentar un borrador de la que
será la nueva ley de emergencias de la Comunidad Valenciana y la
nueva ley de bomberos, y para eso, señoría, este grupo
parlamentario le va a pedir su total colaboración porque las
emergencias no entienden de colores políticos y mucho menos los
ciudadanos que las padecen.
Por tanto, señoría, ley de
emergencias y ley de bomberos para poder ser debatida en breve en estas
Cortes.
Además, vamos a seguir reivindicando el endurecimiento de
las penas para los pirómanos.

Y también me gustaría detenerme en una
enmienda, la 2.
691, en la que usted propone una nueva línea de
prevención de accidentes marítimos, especialmente en
transporte de hidrocarburos y sustancias peligrosas.

Me parece muy interesante, señor Morera, pero
tengo que decirle que el gobierno valenciano, en la competencia que tiene
en este tema, ya ha hecho los deberes y aprobó en junio de 2007 el
procedimiento de actuación frente a la contaminación marina
accidental.
Y usted pudo comprobar que este procedimiento funcionó
perfectamente hace apenas seis meses, en el mes de junio de este
año, cuando apareció una mancha de fuel en la Malva-rosa.

Sin embargo, señor Morera, me gustaría
que usted defendiera y se pusiera del lado del Grupo Parlamentario Popular,
con la misma vehemencia que lo hace en la defensa de sus enmiendas, para
pedir más responsabilidades al gobierno central, que es el
competente en salvamento marítimo y que todavía no ha sabido
clarificar cuál ha sido el barco responsable de esa mancha de fuel
en la Malva-rosa, señor Morera.

Y terminaré con ese programa diciéndole
que no debería usted estar tan obsesionado por reducir el
capítulo II, porque de ahí se paga el mantenimiento de todos
los medios aéreos, terrestres y humanos que intervienen en las
emergencias, y también es donde se contemplan,
señoría, las ayudas a los municipios más
pequeños, a los de menos de 5.
000 habitantes, que han sufrido, por
ejemplo, inundaciones, incendios o cualquier otra catástrofe.

Y al programa de seguridad pública ha
presentado usted 40 enmiendas y ocurre lo mismo exactamente que para el
programa anterior: unas son redundantes -que ya están
contempladas en el presupuesto-, otras ni siquiera son competencia de
la Conselleria de Gobernación y, otras, simplemente inasumibles.

Por ejemplo, tengo que decirle que usted, de una
enmienda en concreto, de la enmienda 2.
736 y de la 2.
737, se desprende que
tiene usted una confusión acerca de la formación de los
policías locales.
Usted hace referencia a una externalización
en la formación de los policías locales y le tengo que decir
que esa externalización, señor Morera, no existe.
La
formación de nuestros policías locales se realiza en el
Ivasp, donde hay muchos cursos dirigidos a nuestros policías
locales, a la policía de La Generalitat y también al personal
de emergencias.
Hoy mismo se ha inaugurado uno sobre violencia de
género y sólo en el año 2008 se han impartido un total
de 2.
700 horas para 4.
725.

Además, el nuevo proyecto del Ivaspe va a
permitir poner a disposición de nuestros policías la mejor
infraestructura para poder incrementar la oferta normativa.

Y esto demuestra el compromiso del president Camps por la
formación moderna, eficaz y la alta especialización de
nuestros policías.

Y mire, señor Morera, sería una
irresponsabilidad no apostar por la formación de nuestros 10.
000
policías locales porque están haciendo, en muchas ocasiones,
labores que no les corresponden; labores que serían competencia de
la policía nacional o de la Guardia Civil, pero por falta de
efectivos en esta comunidad son los policías locales los que hacen
esta labor.
Y por eso, la Conselleria de Gobernación no escatima
esfuerzos en ayudar a los municipios a tener una policía local en
condiciones.

Y habla usted de desarrollar reglamentariamente la ley
de policías locales, la ley de 1999.
Yo tengo que decirle que hay
diversos decretos que ya han desarrollado esta ley, pero que nosotros, en
nuestra reivindicación, en nuestra constante modernidad, no nos
vamos a quedar ahí y vamos a presentar.
.
.

De hecho, el conseller de Gobernación, el 24 de noviembre,
presentó ante la comisión de gobernación de
policía local el borrador del anteproyecto de ley de policías
locales de la Comunidad Valenciana, una normativa que busca adaptarse a la
nueva realidad de la policía local y de los ayuntamientos, y que
supone dar un paso adelante en el regulación y en la
coordinación de nuestros policías locales; una ley con
novedades, como la creación del consejo de seguridad local o la
comisión de asuntos internos.
En definitiva, una ley que establece
una nueva estructura de la policía adaptada a los criterios de
población de la Comunidad Valenciana, entre otras cosas; otra ley,
señor Morera, que tendremos ocasión de debatir en estas
Cortes, además de las leyes que le he mencionado anteriormente, como
la de emergencias o la de bomberos.

Y también le he afirmado anteriormente que
algunas enmiendas no son competencia de la Conselleria de
Gobernación, como, por ejemplo, extranjería, control
mediambiental, controles de agricultura, ganadería, etcétera.

Otras de sus propuestas ya se contemplan en este
presupuesto.
Por ejemplo, señor Morera, yo tengo que decirle que
existe un grupo especial en la policía de La Generalitat llamada
«atención al ciudadano»; otro grupo especializado que
trabaja en coordinación con los centros Mujer 24 Horas, para la
atención de las mujeres maltratadas; otro que trabaja también
en colaboración con la Conselleria de Bienestar Social para los
centros para la atención de los menores y, otro, en medio ambiente.

No obstante, su señoría sabe que el
gobierno valenciano está negociando, en la comisión mixta,
con el Ministerio del Interior, las competencias de la policía de La
Generalitat, el número de efectivos y los recursos de los que se
debe de dotar al cuerpo de la policía de La Generalitat, para llevar
a cabo las funciones estipuladas.

Y en ningún caso, señoría, vamos
a optar por el modelo de otras comunidades autónomas en las que
usted se ve identificado, como son Cataluña o el País Vasco.
Nuestro modelo está basado en la corresponsabilidad, en la
coordinación y en la colaboración institucional.
Queremos una
policía, señor Morera, coordinada con los cuerpos y fuerzas
de seguridad del estado.
No queremos, en ningún caso, una
policía que sustituya a los policías nacionales o a la
Guardia Civil.

Y por ello, el mismo conseller de Gobernación solicitó al gobierno
central ayer mismo que se modificara la Ley orgánica de 1986, de las
fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, para poder delimitar y redefinir
las funciones de la policía autonómica y local de acuerdo con
la realidad actual.

Nosotros, señor Morera, desde el Partido
Popular de la Comunidad Valenciana, estamos apostando por un modelo de
seguridad nacional pactado con todas las autonomías.
No es cierto,
señor Morera, que vayamos del lado diferente -por
ejemplo- de Galicia, de Asturias, de Aragón o de
Andalucía.
Señor Morera, infórmese bien.

Y seguro que el Partido Socialista en estas Cortes
también está bien informado y sabe que hasta el ministro
Rubalcaba y esas comunidades autónomas que acabo de citarles, que
poseen una unidad adscrita, han visto con buenos ojos la propuesta del conseller de
Gobernación de crear una policía uniforme y, en ningún
caso, sustitutiva de los cuerpos y fuerzas de seguridad del estado.

Y es que, tanto el modelo de financiación de
esta policía como las competencias y el número de efectivos,
deben ser repartidos por igual en todas las autonomías y debemos ir
a un modelo equitativo e igualitario que responda a la nueva realidad.

Y la nueva realidad, señor Morera, es que en
esta comunidad somos 5 millones de habitantes; que somos la tercera en tasa
de criminalidad y la penúltima en número de efectivos de
policía nacional y de Guardia Civil y que los policías
locales están realizando trabajos que no son de su competencia.
Y
que existen dos comunidades autónomas, a las que usted siempre hace
referencia -como Cataluña y País Vasco-, que
están recibiendo subvenciones del estado y que deberíamos
estar recibiendo todas, y eso también lo vamos a reivindicar y
así lo ha manifestado el conseller de Gobernación.

Y esto no se trata de Partido Popular o Partido
Socialista.
Se trata de la seguridad de los españoles y que todos
tengan una seguridad por igual, sean de la comunidad autónoma que
sean.

Y le vuelvo a repetir: no vamos a apostar ni por los mossos d'esquadra ni por la ertzaintza.
Sin embargo, sí
vamos a reivindicar la compensación de la subvención que
reciben sus comunidades autónomas favoritas.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Marco.

Anem a passar a la defensa de l'esmena 2.
740 i
totes les que ha presentat el Grup Parlamentari Socialista.
Per a la seua
defensa, té la paraula la senyora Gay.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señor presidente.

Bien, ya con motivo de la comparecencia del conseller en esta
comisión para presentar el proyecto de presupuestos para 2009,
tuvimos la ocasión de apuntar las deficiencias que para el Grupo
Socialista presentaba este proyecto.

Estas deficiencias se han intentado subsanar a
través de las enmiendas que hemos presentado y que esperamos sean
tenidas en cuenta por el resto de los grupos políticos, con el fin
de dar una mejor respuesta a las necesidades de los ciudadanos de la
comunidad.

En relación con el programa 220.
10,
policía de La Generalitat y policía local, la mayoría
de las enmiendas se refieren a la necesidad de dar cumplimiento al
artículo 55 de nuestro Estatuto, creando la policía
autonómica, y aquí yo he de agradecer al señor Morera
la felicitación que ha hecho al Grupo Parlamentario Socialista, pero
le tengo que rectificar.
No es éste el primer año que hemos
presentado una enmienda.
.
.

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci.

La senyora Gay Bódalo:

.
.
.
relativa a la creación de la
policía autonómica, ni el segundo, ni el tercero, ni el
cuarto, y seguramente tampoco será el último.

Para ello, fijamos, como un objetivo básico de
esta conselleria, un
plan de actuación para hacer efectivo el mandato del Estatuto y,
como línea de actuación para llevar a cabo este objetivo, la
realización de un estudio de implantación y puesta en marcha
de la policía autonómica, así como su
presentación en estas Cortes a lo largo del año 2009.

El señor conseller señalaba en su comparecencia, hace tan sólo
unos días, que una de las columnas vertebrales de la conselleria es el desarrollo
del Estatuto para abordar iniciativas que consoliden la Comunidad
Valenciana como una autonomía puntera y, en este sentido, entendemos
que ésta es una iniciativa esencial recogida en el Estatuto y que
además afecta a una de las principales preocupaciones del gobierno
valenciano, manifestada todos los días.

Pues bien, la preocupación se demuestra no con
declaraciones ante los medios, sino con acciones concretas y lo que pedimos
es bien fácil: den respuesta a sus preocupaciones, demuestren su
interés y su compromiso efectivo por el desarrollo estatutario y por
el bienestar de los ciudadanos de nuestra comunidad.

Hoy hemos visto en la prensa que el señor conseller dice que tiene un plan
para la policía autonómica que, además, pretende
exportar al resto de las comunidades autónomas y la verdad es que
lamentamos que tengamos que enterarnos leyendo el periódico de este
plan y, desde luego, ya anunciamos que vamos a solicitar una comparecencia
para que podamos discutir en las Cortes sobre nuestro modelo de
policía y sobre los planes que tenga el conseller, si es que de verdad hay algo nuevo.

Queremos que venga a estas Cortes y explique, antes de
hacer la gira por las comunidades autónomas gobernadas por el
Partido Popular para recabar apoyos, qué modificaciones plantea
exigir de la Ley de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, porque nos
sabemos si la modificación que plantea va a suponer mayores
competencias para que sean ejercidas por una policía
autonómica propia o si el conseller se quiere quedar en la anécdota y lo
único que quiere son competencias menores para la unidad adscrita de
la Policía Nacional, que es lo que tenemos desde el año 1992.

Este compromiso por la seguridad de los ciudadanos
también tiene que demostrarse en las cantidades que se invierten en
potenciar la policía local de la Comunidad Valenciana.

Reconocido por todos el esfuerzo que realizan nuestros
ayuntamientos para mantener esos más de 10.
000 policías
locales, en nuestras enmiendas pedimos una mayor colaboración,
más apoyo, más compromiso por parte de La Generalitat.
Y eso
se traduce en más dinero.

Así, en la enmienda 2.
744 proponemos que la
línea T4227000, denominada «subvención a ayuntamientos,
homogeneización y coordinación policía local»,
se doble, pasando de 100.
000 euros a 200.
000.

En el mismo sentido, la enmienda 2.
745 propone que la
línea de subvención a los ayuntamientos para medios
policiales pase de 232.
000 a 332.
000 euros.

Pasando al programa 220.
20, formación del
Ivasp, y en la misma línea, exigir un mayor esfuerzo por parte de la
conselleria con
la policía local, solicitamos en la enmienda 2.
746 que las
subvenciones a los ayuntamientos para cursos de policías locales se
incrementen hasta llegar a los 122.
500 euros.

En materia de emergencias, ya en la comparecencia
pusimos de manifiesto las disminuciones que se habían producido en
el presupuesto para los seguros de personal voluntario de protección
civil para el equipamiento de los voluntarios de protección civil,
para la Cruz Roja autonómica, para el convenio con la
Asociación de Agrupaciones de Voluntarios de Protección
Civil, por lo que hemos presentado una serie de enmiendas dirigidas a
incrementar todas estas transferencias, que entendemos son necesarias para
un adecuado funcionamiento del sistema de emergencias en nuestra comunidad,
dado el importante papel que juegan todas estas asociaciones y personas que
las integran, voluntarios en su gran mayoría.

En definitiva, solicitamos una mayor
implicación, un mayor apoyo de esta conselleria.
.
.

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci.

La senyora Gay Bódalo:

.
.
.
a todas estas personas y asociaciones.

También en relación al programa 221.
10,
de emergencias, queremos tener más información, y para ello
solicitamos, en la enmienda 2.
747, la aplicación de medidas de
evaluación e inspección al 112 de la comunidad, debiendo
presentarse una memoria de gestión anual del servicio en estas
Cortes.

Y en la enmienda 2.
748, solicitamos la
realización de una memoria anual en materia de preemergencias y
emergencias, con mapas de actuaciones y recursos humanos y financieros, que
también debería ser remitida a estas Cortes.

En cuanto al programa 111.
80, de desarrollo
estatutario y promoción del autogobierno, ya hicimos referencia en
la comparencia del conseller a la línea T7268000, titulada convenio Universitat
Internacional Valenciana, que tiene por objeto la firma de un convenio con
la VIU para la realización de actuaciones relacionadas con la
creación y funcionamiento de una cátedra de derecho foral
valenciano.
Y si de verdad el objetivo es crear esa cátedra, desde
luego, la VIU, hoy por hoy, no debe ser la destinataria de la cantidad
consignada en esta línea.
Estamos hablando de crear una
cátedra de derecho foral en una universidad que no tiene sede, que
no tiene profesores, que no tiene departamentos, que no tiene alumnos.
Parece ser, por lo que nos contó el conseller, que lo único que tiene es un rector, pero nada
más.

Por eso, y porque el objetivo de la línea tiene
que ser el crear, efectivamente, una cátedra de derecho foral, y no
el que la VIU reciba dinero por todos los conceptos posibles de todas las consellerias, incluso de la de
Gobernación, hemos modificado en la enmienda 2.
753 el destinatario
de este convenio, que debe ser la Universidad de Valencia.

También hemos presentado una enmienda para que
las subvenciones a las universidades para la realización de cursos
de formación y divulgación en materia de desarrollo
estatutario y promoción del autogobierno y del derecho foral
valenciano, así como becas de estudio e investigación sobre
el Estatuto, vayan dirigidas a las universidades públicas de esta
comunidad.

Entendemos que, como norma, estas cantidades
estarán sujetas a la efectiva realización de los cursos y de
la adjudicación de las becas de estudio e investigación sobre
el Estatuto, por lo que, como hemos mencionado antes, la VIU difícil
tendrá recibir cualquier cantidad en este concepto.

Para finalizar, haré referencia a la enmienda
2.
755, que afecta al programa 462.
60, procesos electorales y consultas
populares.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

La senyora Gay Bódalo:

El conseller se ha referido en varias ocasiones a la creación
de una oficina electoral permanente, y en el propio proyecto de
presupuestos se prevé varias líneas de actuación que
hablan de elaboración de estudios estadísticos, estudios
comparativos, evaluación de procesos electorales y consultas
populares, gestión del almacén histórico electoral de
la Comunidad Valenciana, gestión del conocimiento en materia de
consultas electoral, gestión de bases de datos, etcétera.

Nosotros en esta enmienda solicitamos que se nos
informe de todas estas actuaciones, y para ello debería remitirse a
estas Cortes trimestralmente el contenido de los estudios
estadísticos y comparativos que se vayan realizando en esta oficina
electoral.

Termino.
El Grupo Parlamentario Socialista ha
presentado estas enmiendas, como he dicho antes, con el único
objetivo de mejorar un presupuesto que afecta a todos los ciudadanos de
esta comunidad.
Y, en este sentido, esperamos que así lo entiendan
los demás grupos y den su aprobación a las mismas.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Gay.

Per a utilitzar el torn en contra, té la
paraula la senyora Quinzá.

La senyora Quinzá Alegre:

Gracias, señor presidente.

Señora Gay, no le quepa la menor duda de que si
alguna de las enmiendas que ustedes han presentado mejoraran el presupuesto
de esta comunidad, nosotros las aceptaríamos.
Sin embargo,
lamentablemente, le decimos que no es así.

No obstante, bueno, reconocerle que en esta
ocasión han presentado ustedes solo 16 enmiendas, significa que
vamos por el buen camino, que vamos haciéndolo bien, y a ustedes,
desde luego, les va convenciendo.

Ya le digo que no vamos a poder aceptarle ninguna de
sus enmiendas, y voy a procurar referirme a todas y cada una de ellas para
que conozca el motivo del rechazo.

Efectivamente, en el programa de seguridad
pública de la policía de La Generalitat y policía
local, han presentado ustedes 6 enmiendas.
Mire, en la 2.
740, ustedes lo
que pretenden es sustituir la frase «aumento del número de
efectivos de la policía de Generalitat», por «continuar
el progresivo aumento del número de efectivos de la policía
de La Generalitat».
Esta propuesta se reduce a una simple
cuestión semántica que resulta irrelevante, dado que la
realidad acuciante es la necesidad de incrementar los efectivos de la
policía de La Generalitat por parte del gobierno central.

Esta propuesta que hacen ustedes lo que intenta es
ocultar la dejadez a la que el gobierno del Partido Socialista tiene
sometida a nuestra comunidad en esta materia.
Continuar el progresivo
aumento, como piden ustedes, sería adecuado si se hubiese cumplido
el compromiso adoptado por el gobierno central en el año 2002, de
aumentar a 500 los efectivos de la policía de La Generalitat, pero,
lamentable, a fecha de hoy, este número todavía no se ha
alcanzado.

Las enmiendas 2.
741, 42 y 43, en definitiva, y
efectivamente, como usted ha dicho, vienen a solicitar el desarrollo del
artículo 55 del Estatuto, con la creación del cuerpo de la
policía autonómica.

Mire, yo lo que les digo a su grupo parlamentario es
que debería coordinar sus actuaciones y sus políticas con el
Partido Socialista a nivel nacional, al objeto de realizar planteamientos
similares en esta materia y no confundir a la ciudadanía con
posturas totalmente contradictorias, según los territorios o las
comunidades en las que se plantea.

Como ya veo que los suyos no le comentan cuáles
son las negociaciones con el Consell, nosotros sí que les informamos
que el Consell está trabajando con el Ministerio del Interior, en el
seno de la comisión mixta, desde la corresponsabilidad y por un
modelo de policía que resuelva los problemas de inseguridad que
afectan a nuestra comunidad, mediante la ampliación de funciones,
competencias y efectivos.

Como ya ha comentado mi compañera,
señora Marcos, nuestro Consell apuesta por un modelo de
policía igualitario para todas las comunidades autónomas que
tengan policía adscrita, y queremos el mismo trato que tienen las
comunidades autónomas.
Y como ya digo, como ya ha comentado mi
compañera Marcos, compañeros suyos de otras comunidades y con
responsabilidades en el gobierno miran con muy buenos ojos este nuevo
modelo.

Respecto a las enmiendas 2.
744 y 45, lo que quieren es
incrementar en 200 millones de euros la subvención a los
ayuntamientos para la policía local, pero se lo restan a la partida
destinada a gastos de funcionamiento.
Mire, las vamos a rechazar.

En conjunto, se han mantenido las mismas líneas
de subvención a ayuntamientos en materia de policía local,
con un gran esfuerzo presupuestario por parte de La Generalitat, dentro de
una política de contención del gasto, como son estos
presupuestos.
Y ello como manifestación de la importancia que para
este Consell tiene la colaboración con los ayuntamientos en materia
de policía local.

Proponer, además, la disminución del
capítulo II es una irresponsabilidad, teniendo en cuenta que forman
parte de él los llamados gastos corrientes o gastos de
funcionamiento.
Ya se ha procedido a la máxima disminución
posible, si bien garantizando plenamente la prestación de los
servicios de una manera adecuada y eficaz en el ámbito de la
seguridad.

En el programa relativo a formación en el
Ivasp, solamente han presentado una enmienda.
Piden aumentar en 47.
500
euros para subvenciones a ayuntamientos y disminuirlos de nuevo del
capítulo II.

Hay que destacar que la preocupación del
Consell por los cuerpos de policía local está claramente
plasmada en estos presupuestos, al establecer líneas de
subvención para adquisición de medios técnicos y
materiales, uniformidad para mejora y homogeneización de sus
infraestructuras, por valor de 332.
000 euros.

Por otra parte, la apuesta del Consell por una
formación de calidad para los policías locales está
reflejada en estos presupuestos, en el que el programa del Ivasp tiene una
dotación de casi tres millones de euros, en el que se incluye
además una subvención a los ayuntamientos en materia de
cursos de 75.
000 euros.

La enmienda lo que pretende es rebajar 47.
500 euros,
cuando para el ejercicio de 2009 ya se han rebajado 162.
780 del
capítulo II.
Es decir, hemos reducido el capítulo II en un
10,45.

La Conselleria de Gobernación sí que le
digo que está haciendo un gran esfuerzo en materia de
formación, que se demuestra con la puesta en marcha de numerosas
actuaciones.

El nuevo plan de formación anual imparte
numerosos cursos de especialización, como ya ha comentado
también mi compañera la señora Marcos.

En el curso básico de formación cabe
destacar la introducción de 12 nuevas asignaturas, lo que hace un
total de 41.
Además, se crea la nueva figura del coordinador, cuya
misión será supervisar los contenidos de las materias a fin
de velar permanentemente por la calidad.

Señalar que uno de los objetivos del nuevo
Ivaspe, que va a permitir multiplicar por siete la superficie actual, viene
a demostrar el firme compromiso de la Conselleria de Gobernación por
una formación moderna, eficaz y de alta especialización de
nuestros policías locales.

En el programa de emergencias, protección civil
y extinción de incendios, han presentado ustedes 6 enmiendas.

En la 2.
747 lo que quieren es añadir una
línea de actuación nueva, relativa a aplicar medidas de
evaluación y de inspección al servicio 112.
Mire, este
servicio se encuentra certificado según la norma de calidad
ISO-90012000, lo cual implica estar sometido a una auditoria anual por
parte de Aenor, que es una entidad acreditada, como usted debe saber.

En este sentido, la nueva línea de
actuación propuesta no solamente es redundante con la línea
112, sino que lo que plantea ya se viene realizando, tanto en la
aplicación de medidas de valoración e inspección como
en la elaboración de la memoria anual, a la que puede acceder usted
cuando quiera simplemente visitando la página www.
112comunidadvalenciana.
com.
Luego,
ya se está realizando.

En la enmienda 2.
748, lo que piden es que se realice
una memoria en materia de preemergencias y emergencias.
Pues mire, esta
nueva línea de actuación, para empezar, donde usted la
propone está mal ubicada, porque ustedes la introducen en la
problemática de extinción de incendios, cuando yo entiendo
que se refieren a emergencias en general.

En segundo lugar, estas líneas de
actuación figuran ya en el proyecto de presupuestos de 2009, pues
contempla en su línea de actuación 1.
1.
7 la
actualización del mapa de riesgos y del catálogo de recursos
de la Comunidad Valenciana.

Finalmente, señalar que la Secretaría de
la Comisión de Protección Civil de la Comunidad Valenciana
elabora una memoria anual de actividades en materia de protección
civil, desarrolladas por los organismos que integran la citada
comisión.
E igualmente, se elabora un programa de actividades para
el siguiente año.
Ambos documentos se presentan tanto a la
permanente como al pleno de la Comisión de Protección Civil,
para su informe y aprobación en la primera reunión anual de
dicha comisión, que se celebra en el primer trimestre de cada
año.

Las enmiendas 2.
749, 50 y 52, en definitiva, vienen a
solicitar ustedes que se amplíe el importe de la línea para
seguros del personal voluntario de protección civil.
Mire, como
siempre, piden ustedes que se disminuya del capítulo II.
Reducir el
capítulo II implica detraer dinero destinado a recursos al servicio
de la prevención, extinción de incendios y emergencias.
Y,
desde luego, no nos parece en absoluto una propuesta responsable por parte
de su grupo.

Y en la enmienda 2.
751, lo que piden es que se
incremente la subvención a la Cruz Roja, por supuesto,
reduciéndolo de la partida del capítulo II.
Con esta
enmienda, lo que pretenden es reducir la partida destinada a gastos de
funcionamiento, que es la destinada al mantenimiento y contratación
de los recursos humanos y materiales para hacer frente a las situaciones de
emergencia y para el servicio 112 de la comunidad.
Por eso nos resulta una
propuesta inaceptable, ya que implica la reducción de estos
servicios.

En este sentido, el planteamiento de estos
presupuestos es no solo mantener la cantidad y eficacia de los recursos
frente a emergencias, sino seguir fomentando la colaboración y
participación con la Cruz Roja.

En el programa de desarrollo estatutario, han
presentado ustedes 2 enmiendas.
Una, la que ha dicho en la línea del
convenio por la Universidad Internacional de Valencia, y quieren
sustituirlo por un convenio con la Universidad de Valencia.

El senyor president:

Senyories, un poc de silenci.

La senyora Quinzá Alegre:

Esta enmienda pretende sustituir a la Universidad
Internacional de Valencia por la Universidad de Valencia, en la
línea de los 7.
000 euros previstos para la firma de un convenio para
la realización de actuaciones relacionadas con la creación y
funcionamiento de una cátedra de derecho foral valenciano.

No puede olvidar usted que en este programa
presupuestario ya se incluye una subvención de 140.
000 euros para
las universidades, para la realización de cursos de formación
y divulgación en materia de desarrollo estatutario y
promoción de autogobierno, y del derecho foral valenciano y becas de
formación e investigación sobre el Estatuto.

La línea de subvención está
dirigida a todas y cada una de las universidades públicas y
privadas, porque es objetivo prioritario del Consell trabajar conjuntamente
con las universidades como fuente de conocimiento y experiencia, así
como de investigación.
Más aún si van las acciones
encaminadas a la recuperación e impulso de nuestro derecho foral
civil valenciano.

Si como ustedes proponen en la enmienda se cambiase la
Universidad de Valencia el objeto del convenio, la creación y el
funcionamiento de la cátedra de derecho foral, estaríamos
siendo injustos con las demás universidades.
¿Por qué
no la de Alicante o la de Castellón?

Las características diferenciadoras de la VIU
como universidad no presencial de ámbito internacional,
multicéntrica, con utilización de las nuevas
tecnologías como sistema de enseñanza preferente, abierta las
24 horas, los 365 días del año y para toda la Comunidad
Valenciana, la convierte en un marco perfecto para la creación e
impartición de la cátedra de derecho foral valenciano.

Luego, en la enmienda 2.
754, que piden ustedes,
pretenden que la subvención sea solamente a universidades
públicas y no a las privadas.
Y este programa incluye una
línea de subvención por importe de 141.
000 euros para
universidades, para la realización de cursos de formación y
divulgación en materia de desarrollo estatutario y promoción
del autogobierno.
Lo que pretenden ustedes es excluir las universidades
privadas de esta subvención.

Mire, para el Consell la formación y
divulgación del Estatuto y del derecho foral es tan importante que
entendemos que debe abarcar todos los ámbitos, tanto el
público como el privado.
No tiene sentido dejar al margen a ninguna
universidad o entidad privada.

Y ya respecto de la última enmienda que han
presentado ustedes, que es la de procesos electorales, presentan una
enmienda destinada a remitir trimestralmente a las Cortes el contenido de
estudios estadísticos y comparativos finalizados.
Mire, desde el
punto de vista técnico no es correcto el planteamiento de la
enmienda porque lo que están introduciendo ustedes no es una
línea de actuación, sino una obligación de rendir
cuentas ante las Cortes.
No tiene sentido exigir que cualquier informe,
análisis o estudio comparativo realizado por la conselleria deba ser remitido a las
Cortes con carácter trimestral, puesto que por esta misma
razón cualquier tipo de análisis, estudio o informe que se
realizase en cualquier conselleria debería de ser también remitido a las
Cortes.
Lo cual sería absolutamente inoperante.

Los grupos parlamentarios, y usted debería
conocerlo, señora Gay, actualmente pueden formular preguntas y
solicitar documentación al Consell, por lo que el control al
gobierno está suficientemente garantizado.

Por todos estos motivos no podemos aceptarle ninguna
de las enmiendas planteadas.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Quinzá.

Tenim les esmenes 3.
756 i 3.
757, del Partit Popular,
del Grup Popular.

Sí, senyora Quinzá.

La senyora Quinzá Alegre:

Sí, señor
presidente, se trata de dos enmiendas de carácter técnico.

La 2.
756 de lo que se trata es de ajustar la forma
jurídica de la relación entre La Generalitat y el Real
Aeroclub de Valencia para la vigilancia de incendios forestales.
Hay que
incluirlo en esta partida para poderle dar la forma jurídica.

Y luego, la otra, lo único que hacemos es
ajustar la nomenclatura a la denominación correcta de la
agrupación.
La agrupación se llama, «Asociación
de Agrupación de Voluntarios», y no «Asociación
de Agrupaciones Locales de Voluntarios».

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Quinzá.

Anem a passar a votar tot el que s'ha plantejat
en la secció 22.

En primer lloc tenim l'esmena 2.
675, que
està firmada per tots els grups.
Vots a favor?
Unanimitat.

Després tenim les esmenes defensades per
Compromís.
Alguna observació, senyora Gay?

La senyora Gay Bódalo:

Sí, gracias, señor presidente.

Queríamos la votación separada de la
2.
699, 2.
715 y 2.
716.

El senyor president:

Anem a votar la 2.
699,
2.
715 i 2.
716.
Vots a favor?
1.
Abstencions?
6.
En contra?
8.

Anem a passar a votar la resta d'esmenes
defensades per Compromís.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

A continuació votarem les esmenes defensades
pel Grup Socialista.
Alguna observació, senyor Morera?
Vots a favor
de les esmenes presentades?
7.
En contra?
8.

Passarem a votar les esmenes presentades pel Grup
Popular, 2.
756 i 2.
757.
Alguna observació?
Passem a votar les dos en
el seu conjunt.
Vots a favor?
8.
En contra?
Abstencions?
7.
(Veus)

Passarem a votar la secció 22.
Vots a favor de
la secció 22?
8.
(Remors) En contra?
7.

Senyories, suspenem la sessió fins les cinc de
la vesprada, que la reprendrem amb el debat de les esmenes de la
secció 23.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 6
minuts)

(Es reprén la reunió a les 17 hores)

Debat en comissió del Projecte de llei de
pressupostos de La Generalitat per a l'exercici 2009 (RE
número 23.
208, BOC número 104).
Continuació.
(Debat de
les esmenes a les seccions 23 i 24)

El senyor president:

Senyories, bona vesprada.

Anem a reprendre.
.
.
(Pausa)
Perquè és l'última
secció que ens queda.
La comissió s'ha desenrotllat com
tots teníem previst que es desenrotllara.

Hem rebut ací a la mesa un escrit del grup de
diputats no adscrits, signat per la il·lustríssima senyora
Marina Albiol, on retiraven una sèrie d'esmenes, que eren la
meitat, que ella mateixa ens ha conformitat que estaven duplicades.
Efectivament, queden 24 esmenes en vigor, que són les que anem a
debatre a continuació.

La senyora Albiol té la paraula per a defensar
les esmenes que queden.

La senyora Albiol Guzmán:

Gràcies.

Bona vesprada.

Estem parlant d'una conselleria, la
d'Immigració i Ciutadania, que és una conselleria
pràcticament nova, és d'este principi de legislatura,
que hauria de tindre un important contingut social, però que per
contra, doncs, no és aixina.
Té uns pressupostos absolutament
insuficients.
I està feta, aquesta conselleria, sobretot amb la
voluntat que siga la conselleria de la propaganda.
És un intent
d'instrumentalitzar, des del nostre punt de vista, determinades
xarxes socials en benefici electoral del Partit Popular.

Per això, hem presentat una gran quantitat
d'esmenes  per tal d'evitar el clientelisme promogut des
de la conselleria i promogut pel mateix conseller Blasco, que pensem que
és un gran especialista -per cert- en la
utilització de fons públics en benefici del govern.
Això, per una banda.

Per l'altra, parlem del 0,7, destinat a
cooperació internacional, al desenvolupament i al compliment dels
objectius del mil·lenni, però la realitat és que
solament es destina el 0,4% a cooperació per al desenvolupament,
molt lluny del 0,7 que s'anuncia sempre des de La Generalitat,
però també molt lluny del 0,7 del producte interior brut, que
és allò que seria desitjable.
Tampoc ens estranyaria que este
0,4 que n'hi ha en estos moments acabe sent un 0,3, un 0,2,
perquè una modificació de crèdit puga traspassar els
recursos de la cooperació internacional a la cooperació amb
els pelotazos de turno, amb la Copa de l'America o amb la Fórmula 1.

Jo crec que cal recordar el que va passar l'any
passat, on 33 milions d'euros se'n van anar des de la
cooperació internacional cap a la propaganda de la Copa de l'America.
I, per tant, ens preocupa
molt, a més, que en estos moments estem parlant només
d'un 0,4, un 0,4 en què, a més, entren coses com el
pressupost de la Direcció General d'Immigració i
Participació o coses un poc rares com l'ajuda a les cases
regionals valencianes a Catalunya, és a dir, tot això que per
a nosaltres no té res a vore amb la cooperació internacional,
però que des del Partit Popular entenen la cooperació
d'una manera un poquet rara.

Per continuar amb les esmenes al programa de
cooperació, des del nostre grup volem que s'informe Les Corts
de la firma de convenis o de la realització d'actuacions
directes  que es deriven de la línia pressupostària
d'accions institucionals de cooperació internacional per al
desenvolupament, per a institucions o entitats sense ànim de lucre,
perquè pensem que són Les Corts les que estan representant a
tot el poble valencià, i, per tant, han d'estar informades de
tot este tipus de convenis.
Així com esperem que els plans anuals i
estratègics -que demanem en una esmena- que passen per
Les Corts abans de la seua aprovació, i, sobretot, que
s'avaluen aquestos plans, perquè una cosa es el que
se'ns diu i una altra cosa molt diferent és el que es fa.
Per
tant, pensem que aquestos plans, almenys, han de tindre un control de les
Corts Valencianes.

Per una altra banda, demanem o exigim que
s'augmente els fons destinats a les ONG, sobretot a les ONG per al
desenvolupament, i, en particular, a la coordinadora valenciana de les ONG,
que és el principal agent de cooperació del País
Valencià i que representa la gran majoria d'organitzacions no
governamentals del País Valencià.

El Consell Valencià de Cooperació al
Desenvolupament -és una altra de les esmenes que tenim-
va ser anunciat a bombo i platerets pel conseller Blasco, però, des
d'aleshores, només s'ha reunit una volta per a la seua
constitució.
I, per tant, un òrgan que va ser concebut com a
òrgan consultiu i de participació dels diferents agents
socials, bé, doncs, s'ha quedat també, una altra vegada
-sembla- en paper mullat, i també es va encarregar el
Partit Popular, evidentment, que la resta de partits polítics es
quedaren fora.
Per tant, hi ha una esmena també d'Esquerra
Unida al respecte.

Quant a la integració de la immigració,
una de les esmenes presentades és per tal de recuperar la promesa
incomplida de la Generalitat valenciana, recollida en el Pavace -en
l'anterior- de construir 12 centres d'acollida per als
immigrants, on en les ciutats amb major incidència té
l'arribada d'immigrants perquè, a pesar de les promeses
i els compromisos, l'antic Pavace va finalitzar i aquest
compromís no s'havia complit.
Per tant, nosaltres el recuperem
i pensem que s'han d'incloure en els pressupostos aquests
centres d'acollida.

I ja per acabar -se m'acaba el
temps-, pensem que cal evitar el clientelisme, el clientelisme que
s'està fent finançant projectes que estan en estos
moments nominatius en els pressupostos.
Pensem que cal eliminar les
relacions nominals de beneficiaris, de línies nominatives que fan
referència al funcionament i al suport a la inversió, i
establir com a beneficiaris -segons ordre de
convocatòria- organitzacions que puguen demostrar que
complixen els objectius de la convocatòria.
Es tracta que puguen
concórrer en igualtat de condicions totes les associacions i
organitzacions socials d'ajuda i suport als immigrants o les
associacions de joves immigrants, perquè pensem que condicionar les
ajudes a unes organitzacions determinades significa generar el clientelisme
entorn a una cosa tan sensible com és la integració de la
immigració.
Pensem que no és una actitud gens desitjable,
excepte si es pretén una utilització partidista i
partidària de determinades associacions o organitzacions.

Per tant, ens pareix raonable que ha de ser
mitjançant una convocatòria genèrica i no condicionada
de les transferències.

Res més.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Albiol.

¿Torn en contra?

Passem, a continuació, a debatre les esmenes
presentades pel Grup Parlamentari Compromís, que van des de la 2.
806
i totes les que ha presentat a la secció 23.

Quan vullga la senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Bona vesprada a totes i a tots.

Efectivament, vaig a defensar les esmenes que van des
de la 2.
806 fins a la 2.
835, a esta secció.

En primer lloc, per a emmarcar la defensa de les
esmenes, efectivament, com es deia adés, a nosaltres ens sembla que,
encara que siga una conselleria nova, ha d'estar dotada, i si
simplement és una conselleria -a major glòria del
senyor Blasco-, doncs, això, amb tot els respectes, no
és una legitimació perquè hi haja una conselleria.
Per
a nosaltres, el pressupost és insuficient, però, a
més, està mal repartit i, després, mal gestionat.

Per a nosaltres és fonamental la
transparència i el control democràtic, també en la
gestió dels diners públics.
I moltes de les nostres esmenes
van encaminades, precisament, a garantir això.

Un tema fonamental és el tema de la
cooperació al desenvolupament.
Per a nosaltres, no només el
que està pressupostat, sinó després, la
resolució d'allò pressupostat mitjançant
modificacions de crèdit, fan que, efectivament, no s'arribe ni
de lluny al 0,7% del pressupost; tampoc, efectivament, a l'1% del
producte interior brut, molt lluny del que recomanaven ja en els anys
setanta els especialistes en el tema de cooperació al
desenvolupament i també de desenvolupament sostenible del planteta.

Per tant, no només hi ha una dotació
pressupostària insuficient, sinó que, a més,
després la gestió quotidiana d'eixos fons, i,
efectivament, com s'ha plantejat -i se va plantejar ja en la
compareixença del conseller-, no és el mateix la
cooperació internacional que la Copa de l'America, encara que tot comence per co-, veritat?
, i tot siga un tema
d'àmbit internacional.
Però no és el mateix i
tots sabem que es van detraure de la cooperació internacional fons
per a la Copa de l'America, la qual cosa  a nosaltres ens pareix, a banda de
políticament desencertat, profundament immoral.

Per tant, per a evitar això s'han de fer
pressupostos transparents, realistes i ben dotats, en un tema tan sensible
com és una conselleria que comprén el tema de la
participació ciutadana, de la immigració i, a més, de
la cooperació al desenvolupament.

Un altre tema que nosaltres fem esment en les esmenes,
és el tema de les subvencions, tant a associacions com a altres
entitats, que en el pressupost apareixen amb nom i cognoms de manera
nominal.
Per tant, per a nosaltres les subvencions han de ser
genèriques, han de ser mitjançant ordre que puga ser
recorreguda, que puga ser tutelada jurisdiccionalment en el cas que eixa
transparència no es done i que, a més, el que tinga en compte
és, efectivament, la qualitat dels projectes,
l'adequació dels projectes i on tothom puga concórrer
en igualtat de condicions, que, a més, és per a nosaltres un
principi general ineludible quan es tracta de gestió de diners
públics.

En este pressupost això no és
així.
I, efectivament, els diners ja de manera nominativa se
consignen en el pressupost, suposem que amb una prèvia, amb un a
priori que situa les associacions en la tessitura de: qui està amb
mi, té dotació pressupostària i, qui no està
amb mi, es queda a la porta de Les Corts -com vam vore en el debat de
la llei d'immigració-, els que no entren a Les Corts
perquè han de quedar-se fora, doncs, eixos també se queden
fora del pressupost.

No és una manera per a nosaltres
legítima de fer política, i, sens dubte, no és una
manera legítima de fer una política de subvencions a
associacions tan d'immigrants com les ONG de desenvolupament, com
qualsevol organisme que puga concórrer en condicions
d'igualtat a una concessió de subvencions.

Això seria pel que fa als genèrics.
Entrant ja en concret, a les esmenes concretes, efectivament, com deia
abans, de participació en les projectes de cooperació
internacional, és a dir, d'afavorir que les ONGD puguen
participar en el que és la concessió de projectes,
l'aprovació d'aquells que finalment se duen a terme, en
quina quantia, de quina manera, amb quines característiques, i que
es done participació real a les ONGD i, a més, a la
coordinadora, anirien les esmenes 2.
806, 2.
807 i 2.
814.
En este sentit,
també, posar en funcionament i dotar pressupostàriament com
es mereix el consell valencià de cooperació.

Aquelles que tenen a vore amb el control
democràtic, tant per part de les Corts Valencianes, com també
la transparència en l'adjudicació de subvencions amb
criteris genèrics, en funció dels programes presentats i la
qualitat de la gestió, i no de manera nominativa la
transparència i el control de la qualitat dels projectes de
cooperació internacional, a on van adreçats, a quins
països, quin són els partenaires i quines són les característiques
d'eixos projectes, anirien les següents esmenes: la 2.
808,
2.
811, 2.
812, de la 2.
821 a la 2.
833.

L'esmena 2.
809 és aquella que el que
està plantejant és que s'invertisca el 0,7% real dels
pressupostos en cooperació, i, per tant, que això siga una
garantia i que estiga dotada pressupostàriament.

La 2.
810 ha de vore amb la millora de la
gestió.

Quant a la major dotació de les subvencions de
les ONG de desenvolupament, estaria la 2.
813 i la 2.
815, que seria eixa
major dotació, encara que els beneficiaris.
.
.
plantejats de
manera genèrica, no nominativa.

En les esmenes de la 2.
817 a la 2.
819, el que se
planteja són dotacions per a la construcció o millora de
centres d'acollida d'immigrants que, efectivament, és
una assignatura pendent també d'este govern i,
lògicament, com hem vist també en el debat de la llei
d'immigració, no és l'acollida precisament
l'objectiu fonamental d'este govern.
Se'ns escapa, per a
este govern, què és la integració, amb esta llei que
ha aprovat però, sens dubte, l'acollida no és un del
seus objectius, però sí del nostre grup parlamentari, i, per
tant, presentem estes esmenes per esta raó.

L'esmena 2.
820 el que planteja és una
major dotació per al suport d'associació
d'immigrants.
També, evidentment, amb el mateix criteri que
abans, de manera genèrica, amb l'objectiu que totes les
associacions puguen concórrer en igualtat de condicions a una ordre
de convocatòria de subvencions, i, a més, recaptar la tutela
jurisdiccional si no s'han complit els criteris o els principis
generals d'igualtat, etcètera.

Quant a una millora en les campanyes de
sensibilització i de difusió, plantegem l'esmena 2.
834.
Per a nosaltres és fonamental que una conselleria com esta, a banda
de fer inversions, també sensibilitze la població en temes
com la cooperació, en temes com la immigració i, per tant,
plantegem esta esmena en este sentit.

També és fonamental, quan se treballa en
estes àrees, tindre uns professionals ben formats.
I, en este
sentit, va l'esmena 2.
835.

En definitiva, són esmenes que van encaminades
a millorar les inversions que en esta conselleria baixen, com és la
tònica general d'este pressupost del govern del senyor Camps
per al 2009, baixen les inversions, pugen escandalosament les despeses de
funcionament, i nosaltres el que fem és invertir esta
dialèctica del Partit Popular i el que volem és que
s'invertixca en allò que és necessari, que els diners
públics vagen, efectivament, a allò per al que estan pensats
i no per a fer conselleries estrella ni consellers estrella ni
polítiques arbitràries de concessió de subvencions ni
discrecionals ni clientelisme amb aquells que estan amb mi o els que no
estan amb mi, sinó que tinguen com a principi que tota la xarxa
social és important, independentment que siga més afí
o no al govern i, a més, efectivament, amb l'objectiu que se
destine el que s'ha de destinar a cooperació al
desenvolupament, perquè n'hi ha una part molt ampla del
planeta que viu amb el 20% dels recursos, mentre que el 20% de la
població del primer món viu amb el 80% dels recursos del
planeta.

Això, a banda de ser injust.
.
.
, i
generarà molts problemes en el futur, i, per tant, per a nosaltres,
una garantia que el món puga ser un món millor en el futur
és que el primer món torne als països empobrits
allò que, bé, doncs, que els estem llevant quotidianament.
I
les polítiques públiques han d'anar també.
.
.
,
tindre un objectiu fonamental en la cooperació al desenvolupament,
perquè també millorarà, sens dubte, el tema dels
fluxos migratoris, perquè quan u viu bé en el país en
què ha naixcut, rara vegada el vol abandonar.

Com que eixa sensibilitat, des del nostre punt de
vista, no existix en el govern Camps, i aixina ho vam vore en la
detracció dels fons de cooperació per a la Copa de l'America, que va ser criticada fins
i tot per insignes dirigents del PP, bé, per a nosaltres s'ha
de redreçar el pressupost este i la política del govern, i
seguim tenint l'esperança que el grup majoritari recolze les
nostres esmenes.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula per al seu torn en contra la
senyora Amor.

La senyora Amor Pérez:

Gràcies, president.

Senyora Oltra, demostra vosté i el seu grup,
una vegada més, l'escàs interés que té
davant d'una de les polítiques més sensibles i davant
d'una de les apostes més decidides del govern de La
Generalitat.

Utilitze les seues paraules, senyora Oltra:
pressupostos transparents, realistes i ben dotats, ben dotats com estan els
pressupostos de La Generalitat per a una matèria tan sensible, com
dic, com és la cooperació al desenrotllament.
I no és
que ho diga jo, és que ho reconeixen els organismes internacionals,
ho reconeixen des de les Nacions Unides a tots els organismes que
vénen signant en els últims anys acords amb la Generalitat
valenciana en matèria de cooperació al desenrotllament.

Som un exemple, senyora Oltra, malgrat que a
vosté li pese.
Som un exemple a molta distància
d'altres comunitats autònomes que el seu partit o el seu grup
recolza.
Som un exemple, com hem demostrat fa tan sols uns anys a
l'aprovar una llei en esta cambra, en què es fixa en una llei
que arribarem al 0,7 dels pressupostos, dels pressupostos en matèria
de cooperació al desenrotllament i codesenrotllament.

Senyora Oltra, vosté, i el seu grup, amb les
seues esmenes, doncs, demostra l'interés nul que té cap
a les polítiques solidàries del govern valencià, (remors) i ho demostra, de
veritat que de forma sorprenent.
Quan vosté parla en les seues
esmenes de fixar a través de línies genèriques i no
nominatives les ordres de subvencions, això, deuria saber molt
bé vosté que atempta contra la transparència que al
mateix temps ve a demanar en altres esmenes, transparència amb
què sempre actua el govern valencià, donant compte a estes
Corts dels acords a què s'arriben, als convenis que es firmen,
que es signen, que es proposen amb les organitzacions no governamentals de
desenrotllament, amb tots els agents socials, amb els organismes
internacionals, que cada vegada són més els que volen signar
amb la Generalitat valenciana gràcies a eixes polítiques
d'impacte, polítiques reals i polítiques que busquen el
destinatari final, eixos països estructuralment empobrits, eixos
països on n'hi han unes prioritats marcades en la
planificació de la Generalitat valenciana, en el pla director, en
els plans anuals.
No arbitràriament decidim on tenim d'actuar.
Els països estructuralment empobrits són les nostres
prioritats.

Les nostres, i vosté deuria saber-ho i
vosté deuria molestar-se en estudiar-los, perquè tots i
cadascun dels projectes amb els països amb els que es signen, que
també busquem les autoritats dels governs locals, les autoritats del
país, perquè s'impliquen, perquè
s'impliquen en el desenrotllament d'eixos pobles, tots
vénen fixats en la planificació anual de la Generalitat
valenciana.
Però vosté demostra una vegada més que no
té cap interés en saber la realitat, en saber quina és
la realitat de les accions que en matèria de sensibilització,
en matèria de desenrotllament i de codesenrotllament ve realitzant
el govern de La Generalitat.

Una planificació, com li dic, que any a any ve
ací, a estes Corts, a donar compte el conseller de quin és el
pla que ha aprovat el Consell de La Generalitat, de forma consensuada amb
els agents socials de la cooperació.
Parlem de les ONGD, parlem de
les universitats, parlem dels organismes internacionals i parlem de totes
aquelles persones que volen posar un granet de solidaritat per a ajudar als
que més ho necessiten, per a ajudar als més vulnerables.

Al mateix temps, dir-li, senyora Oltra, que parlem
d'avaluació, perquè ens preocupa molt millorar els
nostres projectes.
Busquem impacte, però també millorar-nos.
Eixa avaluació es realitza i es realitza per professionals, per
professionals qualificats, i venim sabent a través dels informes
d'estos experts, quin és el sentit de les millores que tenim
de realitzar, i anem realitzant-les de la mà dels que saben
d'estes qüestions, de la mà dels professionals, que
són els agents valencians de la cooperació.

¿Qualitat?
, és clar que sí.
Qualitat en les accions, en les accions que vénen duent-se a terme
dins de la nostra comunitat en matèria de sensibilització i
en matèria de codesenrotllament i integrant els immigrants en la
nostra comunitat, i ho fem en els països d'origen.
Clar que
sí, senyora Oltra, però vosté està clar que no
té cap interés, cap interés en saber què
és el que està fent La Generalitat en matèria de
cooperació al desenrotllament.

Ens parla en les seues esmenes del desenrotllament
d'un consell de cooperació en què, a través de
la participació i el Consell, estiguen arreplegats i representats
tots els agents socials de la cooperació.
Sí, senyora Oltra,
està aprovat ja, es va aprovar el dia 4 d'abril a
través d'un decret de La Generalitat, però vosté
ni ho sap (remors) ni
vol enterar-se'n, ni ho sap ni vol enterar-se'n.
(Remors) Al mateix temps,
parla de les actuacions a través dels plans anuals que es
desenrotllen, les institucions gestores, la participació i
instruments operatius.
.
.
Doncs, tot això està
desenrotllant-se en estos moments, però demostra una vegada
més que no li interessa.

Parla també de sotmetre a debat a Les Corts.
.
.
És contínua la presència del conseller
d'Immigració i Ciutadania en estes Corts per a donar compte de
totes les accions que estan posant-se en marxa des de la Generalitat
valenciana, i són cada vegada més.
Parla del 0,7: és
una realitat en els pressupostos.
Una vegada més, es demostra en
compliment del que es va aprovar en la llei, que li recorde que el seu grup
també va recolzar en esta cambra.
(Veus)

Són moltíssimes les qüestions que
vosté planteja i que ignora totalment la realitat de quines
són les accions que estan duent-se a terme des de la Generalitat
valenciana, no només en l'àmbit de la cooperació
al desenrotllament, també en altres àmbits com és la
participació ciutadana.

Vosté parla de les persones que van eixir del
seu país i que volen tornar-hi.
També en parlem nosaltres, en
la Generalitat valenciana, i parlem ací, en estes Corts, de les
persones que van tindre d'eixir d'esta comunitat i volem que
tornen i que disfruten de la nostra comunitat.
(Remors) I, per això, des de la Generalitat valenciana es
posen en marxa programes com és el programa Volver, El Avión
Fallero y «Conoce tu comunidad» o el «Més a prop
de tu».
Tots ells són línies que es desenrotllen,
perquè volem que els valencians que viuen fora de la comunitat es
senquen tan valencians com nosaltres i que puguen tornar a la nostra
comunitat.

Això, estem fent-ho i vam aprovar fa poc temps,
fa uns anys, una llei de valencians en l'exterior, que el seu grup
també va recolzar.
Cal tindre memòria i, si no, almenys
molestar-se en saber quins són els antecedents del seu grup
parlamentari.

Volem seguir posant en marxa eixes línies,
eixos programes, pensant en els valencians a l'exterior, que
són els millors ambaixadors que tenim els valencians fora de la
nostra comunitat, fora d'Espanya en els majors casos.

Al mateix temps, com li dia abans, parlava de suprimir
la relació de beneficiaris de la línia de suport de les
inversions d'associacions i organitzacions.
Parla vosté en una
esmena, parla el seu grup en una esmena d'eixes línies
genèriques.
.
.
La veritat que ens sorprén, ens sorprén
perquè, al mateix temps contradiu el principi de
transparència en l'assignació nominativa del
crèdit públic.
Ens sorprén i molt, i, per tant, no,
perquè entenem que, en virtut de la transparència deguda i
que el Partit Popular sempre fa gala, seguirem posant en marxa eixes
línies nominatives, amb vista a la transparència amb
què sempre actuem.

En matèria d'immigració, les
polítiques del conseller Blasco i les polítiques de La
Generalitat són molt clares en este sentit, són molt clares.
Fan tan sols uns dies es va firmar el pacte per la integració, amb
els sindicats, amb les organitzacions agràries, un pacte buscant la
integració dels nous valencians que han vingut a viure ací, a
la nostra comunitat, i que es mereixen els mateixos drets que els altres, i
que, una vegada més, exigim des d'estes Corts el
finançament necessari al Govern d'Espanya per a
reconéixer eixe milió més d'habitants que han
vingut a viure ací, entre nosaltres, a la Comunitat Valenciana, eixe
milió més d'habitants que, al mateix temps, ajuden a
progressar la nostra terra, però que també necessiten serveis
sanitaris, de benestar social i educatius.

I exigim, i aprofitem altra volta, en esta cambra, per
a exigir al govern central, que el seu grup recolza, que eixe
finançament addicional que mos mereixem en justícia, que es
faja realitat.

Són moltes les qüestions que.
.
.
,
bé, que vosté planteja i que demostren, una vegada més
l'interés, l'interés del seu grup i de
vosté mateixa, senyora Oltra, a l'hora de conéixer, de
conéixer en profunditat quantes són.
.
.
, quantes i moltes i
bones són les polítiques que estan duent-se a terme per part
del govern de La Generalitat en matèria de cooperació al
desenrotllament, en matèria de codesenrotllament i buscant la
integració dels nous valencians en matèria de
participació ciutadana.
Són moltes, són reconegudes
totes elles per organismes internacionals, com li ho he dit, per altres
comunitats autònomes.
Som una comunitat realment sensibilitzada amb
els grups més vulnerables del planeta, sensibilitzada amb les
persones que necessiten del nostre suport, de la nostra solidaritat, i per
això són cada vegada més les accions que es posen en
marxa per a buscar millorar la qualitat de vida de les persones que
més patixen.

També els que estan ací, entre
nosaltres, no cal anar-se'n molt lluny, buscant la seua
integració, buscant la seua millora.
Eixes són les
polítiques actives que estan posant-se en marxa des del govern de La
Generalitat.

Com li dia al principi de la meua intervenció,
uns pressupostos, fent ús de les seues paraules, transparents,
realistes, ben dotats, uns pressupostos i unes accions, les que du a terme
la Generalitat valenciana, d'impacte, buscant millorar el benestar,
buscant millorar el benestar de tantíssimes persones que estan
patint en els països estructuralment empobrits i també
ací, a la nostra comunitat, buscant la integració de totes
aquelles persones que han vingut a viure ací, entre nosaltres.

Per això, els pressupostos de la Generalitat
valenciana en matèria d'immigració i ciutadania, li ho
torne a repetir, són uns pressupostos ben dotats i mos sentim molt
orgullosos de les línies d'acció que està duent
a terme el govern valencià en esta direcció.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Amor.

Passem a debatre les esmenes que van de la 2.
836 i
totes les presentades pel Grup Parlamentari Socialista.
Per a la seua
defensa, té la paraula la senyora Espí.

La senyora Espí de Navas:

La verdad es que después del debate de
presupuestos y después de muchísimos años reiterando
los mismos argumentos, no (ininte­l·ligible) .
.
.
insistir con los argumentos que venimos dando.
.
.
Voy a
intentar, de verdad, hacer una explicación detallada de por
qué presentamos estas enmiendas, aunque, si ustedes han observado, a
excepción de pedir la evaluación de determinados programas de
actualidad, como puede ser en materia de cooperación, el plan anual
y el plan director del 2008 al 2011, como puede ser la aplicación de
la ley de integración, que ustedes han aprobado con su
mayoría y que también debería tener una
traducción en los presupuestos de esta conselleria, así,
como lógicamente, también, la Ley de participación
ciudadana, que ni mención.
Son cuestiones que nos extrañan,
porque los presupuestos no dejan de ser una copia, con un ligero
incremento, con respecto a los presupuestos del año 2008, y, por
tanto, nosotros -insisto- seguimos planteando las mismas
enmiendas, o el sentido de las mismas enmiendas que planteábamos el
año anterior.

En cualquier caso sí me gustaría hacer
una reflexión, y me parece importante, y es una reflexión de
que cuando se hizo esta conselleria, yo entiendo que el Partido Popular necesitaba un argumento
para defender, de alguna forma, ese 0,7 ficticio, en función de los
presupuestos de La Generalitat, ese 0,69 de toda la conselleria, incluyendo
participación ciudadana, incluyendo, y detalladamente, vamos, por
hacer el esfuerzo para que el argumento, el argumento, se conteste por
él mismo.
Me gustaría que me lo rebatiera de la misma forma
que voy a intentar darles a ustedes datos.

Fíjense ustedes que sólo lo que es
dirección y servicios generales, que más que un programa
propiamente dicho es un apartado que gestiona la subsecretaria
autonómica, que corresponde básicamente a un apartado
tecnocrático del conseller, que además de por el subsecretario y el conseller, cuyo costes laborales
se imputan a este programa, está formado por 14 grupos A -y
usted lo sabrá tan bien como yo-, 2 personas del grupo B, 9
del C, 12 del D, 4 del E, 1 director de gabinete, 3 asesores y asesoras, 1
coordinador de la secretaría del conseller.
En total, 47 personas, capítulo I.

Una nueva conselleria.
.
.
¿Qué me decía (inintel·ligible) .
.
.
tengo que
coincidir con la señora Amor?
Es que, efectivamente, cuando no
tenía una conselleria propia y dependía.
.
.
o era una conselleria sin cartera, verdaderamente, en algunos momentos, tuvimos
unos buenos resultados, incluso a nivel diplomático e internacional.
Y ahora tengo que reconocer que la cosa no funciona y no va por buen
camino.
Ya la modificación del propio texto de la ley ya fue un tema
para planteárselo.
Pero insisto: 47 personas, a capítulo I,
burocracia y aparato tecnocrático del conseller.
Una naturaleza eminentemente directiva y de gestión,
para esa conselleria,
que es la que más incremento tiene y que, desde luego, llama
poderosamente la atención.

Insisto en lo mismo, dicho de otra forma a lo que
veníamos planteando todos los años: el establecimiento, la
manía del establecimiento de convenios de colaboración que
potencian la realización de actividades en materia de
inmigración, participación ciudadana y cooperación al
desarrollo, en los diversos sectores de la población de la
comunidad, superan mucho los 700.
000 euros este año.
Y resulta que
con 47 personas de un elevado número importante del grupo A, hay
personas que teóricamente deben trabajar para la
investigación, no da.
Y eso se convierte en subvenciones a fondo,
por supuesto, incontrolables por parte de los grupos parlamentarios, a
decisión personal de la conselleria para, desde nuestro punto de vista hacer clientelismo,
clientelismo y propaganda claramente política.

Fijaros que esa dirección general a la que hago
alusión con esa plantilla tiene, entre las líneas de
actuación, una campaña televisiva de promoción; un
saco de líneas de subvenciones, por lo general, de escaso monte y
todas ellas nominativas y no reguladas con un grado de diversidad
incompatible con cualquier tipo de coherencia; y, finalmente, la habitual
partida para becas de formación en prácticas con las que
cubrir las necesidades de personal.
Indiscutible según los propios
presupuestos que ustedes presentan.

Es decir, que más que ante una auténtica
línea de trabajo estamos ante una reserva presupuestaria para
financiar directamente distintas actividades, más o menos
clientelares y de propaganda.

Y ratifico lo dicho, porque habría que.
.
.
o me
hubiera gustado convencerme de lo contrario a lo largo de este ejercicio.
Porque, claro, el año pasado sufrió un incremento esa
dirección general de un 537%.
Lo recordarán porque se creaba
una conselleria.
Pero
hoy, a las pruebas me remito, en cuanto a la eficacia de los programas, la
verdad es que no nos podemos resignar.

Ya pasamos a la integración de la
inmigración.
Bueno.
Reducido presupuesto, lo compartirán
conmigo, que se incrementa poquito este año, no llega al 4%.
Comandado por una secretaría autonómica y un director
general, que saben hacer muchas charlas y buenas fotos, a cuyo cargo
encontramos una plantilla, escasamente de 13 personas: 6 del grupo A, 2 del
B, 1 del C, 3 del D y 1 del E.
El presupuesto de esa dirección
general.
.
.
, el 75% de ese presupuesto corresponde al Plan de
integración social de inmigrantes, procedente del área del
Ministerio de Trabajo.
El 75% del total del presupuesto de la
Dirección General de Integración, para ser exactos: el
72,70%.
No quiero dar mal los datos.
Y La Generalitat pone en ese plan un
2,25, en los planes de integración.
El resto del 25% de la
dirección general, 9% corresponde a gastos de personal, como he
dicho antes.

Funcionamiento e inversiones reales, es decir, los
AMICS, porque da para poca reforma más.
El aporte económico
directo de La Generalitat a las políticas de integración, con
toda su ley, apenas supera el 18% del presupuesto, del presupuesto de esa
dirección general, según sus datos, según sus datos.

Descontando el plan del ministerio, que se distribuye
por convocatoria pública entre entidades locales de carácter
social y sin ánimo de lucro, de 28 líneas presupuestarias 25
se regulan de forma nominativa.
Aquí nosotros, y una vez más
me dirán que «fíjate, que le quito el dinero a Tyrius,
que le quito las.
.
.
».
Pues vale, lo que usted quiera.
Ustedes lo que
hacen son líneas nominativas sin capacidad de hacer programas y que
sean a través de como.
.
.
desde nuestro punto de vista
deberían ser líneas genéricas, que desde luego no sean
nominativas, y que tendrían que ser por concurso y por apertura de
programas y de la necesidad.
.
.

Bueno, de participación ciudadana y redes
sociales.
.
.
mejor ni mencionarlas, la verdad, porque.
.
.
poquitos
recursos.
.
.
, poquito personal.
.
.
.
Eso sí, lo que tiene es un buen
bocadito para la contratación de trabajos realizados por otras
empresas o profesionales.

Por lo tanto, insisto, insistimos, que lo que.
.
.
La
verdad, entre lo que esperábamos encontrar, en un programa de esta
denominación y lo que realmente encontramos es abismal.
Evidenciamos
que la política de participación, ciudadanía y redes
sociales del Consell, desde luego, desde nuestro punto de vista no merece
tal nombre, pues se reduce a un conglomerado incoherente de pequeñas
acciones dispersas dirigidas a colectivos igualmente variados y gestionados
bajo las modalidades clientelares y propagandísticas predilectas de
esta conselleria: 22
líneas presupuestarias para gestionar.
.
.
, 22 líneas para
gestionar poco más de 1.
800.
000 euros.
22 líneas
presupuestarias.
Desde mi punto de vista, la verdad, no me extraña
que no hagan mención a la ley de participación, que hoy
tendríamos que estar hablando, efectivamente, de la
aplicación, de la puesta en marcha de mecanismos de la propia ley,
que yo pienso que compartirán con nosotros en que sería
importante para que realmente, por lo menos, el título de
participación ciudadana tomara una dimensión en esta
comunidad.

Como no tenemos que hablar aquí de la
ejecución presupuestaria, yo lo que sí que querría
decir es que, mire, yo creo que como comunidad corremos un riesgo, y es que
ustedes saben tan bien como yo que no se resiste la insistencia en el
discurso del 0,7, primero, porque, como acabo de demostrar, no es cierto
que toda esa dirección general es un 0,6, no llega, del presupuesto,
pero que realmente en políticas de cooperación, en lo que es
la definición de políticas de cooperación, no se
supera el 0,4%.

Algún día la Agencia Española de
Cooperación les dirá que no es ayuda oficial al desarrollo lo
que ustedes están entendiendo ahora por políticas de
codesarrollo, entrando en una visión del codesarrollo que año
tras año -insisto- puede conducir a conflictos
importantes entre lo que son las políticas de codesarrollo y las
políticas de cooperación, porque no es lo mismo.

Y es verdad que hay que hacer políticas de
codesarrollo en el ámbito de las políticas migratorias, pero
no en el ámbito de las políticas de cooperación,
exclusivamente.
Y no en el ámbito de las tres direcciones generales.
Han hecho ustedes un tótum revolútum incontrolable, desde
nuestro punto de vista.

En fin, yo creo que algún día.
.
.
cuando
les digan, porque se lo dirán, que no es ayuda oficial al desarrollo
todas las partidas que usted ponga.
.
.
¡Vamos!
Yo creo que hay
determinados programas de participación o incluso de
inmigración, de políticas de integración que nada
tienen que ver con la ayuda oficial al desarrollo y nada tienen que ver con
los criterios que marca la definición de la ayuda oficial al
desarrollo y nuestra propia ley de cooperación, apoyada por todos
los grupos parlamentario del arco parlamentario.

Nosotros entendemos que de nuevo, mirándolo por
encima, fíjese.
.
.
Mirando, así por encima estos presupuestos,
la propaganda, mire: 8 premios, en una conselleria como esta, 8 premios; la campaña televisiva; 3
líneas de ayuda para conmemoraciones y efemérides; 1 para la
creación de las agencias AMICS -¡mare meua!
-.
A lo que se
añade el claro esfuerzo de la proyección exterior de la
comunidad a través del apoyo a distintos programas multilaterales,
una prioridad, desde luego, no declarada en el Plan de cooperación
-el nuestro-, aprobado por nosotros del 2009 al 2011.
Y
ahí está, en el programa.

(Inintel·ligible) .
.
.
es la privatización encubierta de la propia conselleria por las
fundaciones.
.
.
cuatro fundaciones más.
El seguimiento de los
reglamentos de dichas fundaciones no se sabe quién los va a hacer, o
si el consejo de cooperación va a tener alguna posibilidad, o se van
a debatir en los consejos distintos modelos de participación y
consejos que hay en las distintas direcciones generales.

Y, desde luego, insistir, finalmente, en que el
clientelismo y la cooptación es el predominio de las líneas
nominativas en la concesión de la subvenciones.
Una situación
que se generaliza en el conjunto de la conselleria, pero especialmente preocupante, desde nuestro punto de
vista, en el caso de la inmigración.
Y por eso planteamos la
retirada de las subvenciones tal y como está.
No diríamos
absolutamente nada si fuera a través de un programa o de una
convocatoria pública de ayudas, y que las mismas entidades se
llevaran las mismas ayudas.
Pero una convocatoria pública y por
programas, no ya sabiendo.
.
.
, y todos sabemos, el porqué estas cosas
se hacen así, ¿no?
Entonces, a nosotros sí que nos
preocupa, desde luego, sobremanera, lo que ocurre con nuestros
presupuestos.

Insistir, fíjense, tenemos dos enmiendas
fundamentales.
La primera, en la propia problemática sobre la que se
actúa, acabamos de hacer una ley de integración y seguimos
olvidando la acogida, que es uno de los elementos sobre los que esta conselleria tiene mayores
competencias.
Nuestra primera enmienda, la enmienda 2.
836, sencillamente
recoge el término acogida junto a integración de la población inmigrante.
No nos olvidemos en
aquello que tenemos materia competencial.

El resto de las enmiendas, insisto: son las mismas,
con una nueva.
.
.
Insisto, planteamos el 0,7 sobre el PIB.
Ustedes saben que
el Gobierno de España, en este momento, estamos a un 0,5, casi a un
0,6% sobre el PIB.
Nosotros pedimos que la conselleria plantee el 0,7 sobre presupuesto ejecutado.
.
.
Fijaros
si.
.
.
Y, desde luego, también, en objetivo básico,
lógicamente, incrementar presupuestariamente la partida destinada a
cooperación hasta alcanzar el 0,7 del producto interior bruto.
Y
ahí estamos dispuestos, a través de un consenso, de que
nuestro gobierno diga qué tiempo necesitaría para aplicar el
0,7 sobre el producto interior bruto.
.
.

El senyor president:

Señora Espí.

La senyora Espí de Navas:

.
.
.
En un año o dos años.
.
.
tres
años, estaríamos dispuestos a hablarlo.
Pero, por favor, el
0,7 sobre presupuesto ejecutado, ya que lo dicen, cúmplanlo.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Espí.

La senyora Espí de Navas:

De nada, señor presidente.

El senyor president:

Torn de la senyora Palomar per a la seua.
.
.
expressió en contra de les esmenes.

La senyora Palomar Pérez:

Gracias, señor presidente.

Llegados a esta última sección, la 23,
yo sí que quiero empezar mi intervención dando la enhorabuena
y las gracias a los compañeros de la Comisión de
Economía, Presupuestos y Hacienda, al personal de Les Corts y a la
mesa de la comisión, pues considero -y creo que será el
sentir de todos- que ha sido este trámite parlamentario un
éxito en su planteamiento y en su funcionamiento, por lo cual creo
que, hablando en nombre de todos los grupos, sí me gustaría
que quedase recogido en el acta de esta sesión.

En cuanto a la intervención de la señora
Espí voy a intentar explicarle el porqué del rechazo a sus
enmiendas, entre otras cosas porque usted misma lo ha dicho, porque son
reiterativas y porque no aportan nada nuevo respecto al debate del
año pasado.
Aún así yo voy a intentar explicarle el
porqué no consideramos oportunas sus enmiendas, pues a la vista de
las mismas queda claro que tenemos conceptos diferentes dentro del
funcionamiento de esta conselleria, y también hacia dónde queremos llegar con
estos presupuestos.

No obstante, aquí, hablando de lo que hablamos,
y por los colectivos a los que van destinados los fondos, no es
cuestión de entrar en una polémica absurda, sino que entiendo
que compartimos el fin último, que no es otro que ayudar a aquellos
que más lo necesitan y a paliar, en la medida de lo posible, la
hambruna en los países más empobrecidos.

Comenzaré por el orden en el que usted ha
presentado las enmiendas, que van dirigidas a la línea de
integración a la inmigración, las enmiendas de la 2.
836 a la
2.
842.
Y como ha finalizado usted hablando del sentido de la palabra acogida, le diré que
nosotros consideramos que el término integración es amplio y que incluye ese sentido de
«acogida», aunque discrepemos con usted.

Por otro lado, la disminución que usted
proponía, en sus enmiendas al capítulo II, produciría
una reducción de la actividad del programa 313.
50, en tanto que los
créditos que financian el gasto corriente están destinados a
la contratación de terceros, para el cual viene especificado en el
desglose del propio capítulo II del proyecto presupuestario.

La enmienda 2.
839 la rechazamos por falta de
justificación y además porque consideramos las dotaciones de
ambos conceptos convenientes para el desarrollo de las funciones de la
propia conselleria.

En cuanto a la 2.
841 y 2.
842, la disminución de
crédito que se propone produciría una reducción a los
créditos asignados nominativos que garantizan los objetivos y
actividades que estaban previstos por la dirección general.

Este programa, usted lo conoce, tiene una
dotación presupuestaria de más 17 millones de euros y un
crecimiento sobre el ejercicio anterior del 5,7%.
En él se incluyen
el conjunto de actuaciones que tienen como objetivo facilitar la
convivencia y la integración social de las personas que llegan a
nuestra tierra de paso o como destino definitivo.
Por eso, más de 15
millones de euros se destinan a dar soporte a más de 60 asociaciones
y organizaciones sociales que trabajan por la integración.
Además, se ha creado, como usted, como digo conoce, porque
además así lo dijo el conseller en su comparencia en esta misma comisión, se ha
creado una nueva partida por un importe de más de 200.
000 euros para
financiar los gastos corrientes de alojamiento, manutención y
soporte social a inmigrantes residentes en el albergue de la Pau, de
Valencia, inaugurado cumpliendo con otro compromiso.

Para terminar con esta área, recordarle que el
presupuesto contempla una partida de 500.
000 euros para crear nuevas
agencias AMICS, que en la actualidad hay 26, y se pretende llegar a las 60,
para consolidar esta red local de integración que a usted no
sé si le gusta o no le gusta, porque muchas veces no muy queda
claro, pero sí que la solicitan todos los ayuntamientos de esta
comunidad, porque realmente funcionan; si no, no la solicitarían.

Comentar también, en esta área los
convenios con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias,
con los agentes sociales de UGT, USO, Asnepa y Comisiones Obreras, y
especialmente la previsión de concesión de ayudas a las siete
universidades de la Comunidad Valenciana y al Ceimigra para reforzar la
formación e investigación en materia de inmigración.

Por otro lado, y ya pasando a la Dirección
General de Cooperación al Desarrollo y la Solidaridad, han
presentado ustedes ocho enmiendas a estas líneas.
Y el rechazo de
las mismas es porque, le reitero y se lo seguiré reiterando,
consideramos que su enmienda 2.
843 no tiene sentido, puesto que le reafirmo
que en el presupuesto de La Generalitat para 2009 se cumple con lo
establecido en el artículo 21 de la Ley 6/2007, de la
cooperación al desarrollo de la Comunidad Valenciana, que es
destinar el 0,7% del presupuesto de La Generalitat a cooperación al
desarrollo.

En cuanto a la enmienda.
2.
844, usted pretende
añadir una serie de puntos.
Y le diré que el primero no hace
falta ni se necesita, puesto que se cumple con el artículo 21.
El
segundo y el cuarto consideramos que están incluidos en la actual
redacción.
El tercero ya se da cumplimiento a los puntos que plantea
en su enmienda, puesto que el registro de gentes está en
tramitación y la comisión interdepartamental ya se ha creado.
Y el punto quinto, recordarle, como decía la señora Amor, que
en el artículo 6 del Decreto 42/2008, de 4 de abril, del Consell,
por el que se regula el Consejo Valenciano de Cooperación al
Desarrollo, establece que el apoyo técnico necesario para el
funcionamiento del consejo correrá a cargo del personal adscrito o
contratado por el centro directivo, con competencias en materia de
cooperación al desarrollo de La Generalitat.

Rechazamos la enmienda 2.
845 porque se pretende
reducir, y no puede reducirse, la partida de gastos, puesto que son
necesarios para el funcionamiento de la dirección general, pues es
el centro gestor del programa 134.
10.

Enmiendas 2.
846 y 2.
847 proponen una
modificación que no se acepta, pues se trata de una línea
nominativa distribuida con un anexo de beneficiarios que ya han presentado
un proyecto de convenio para su tramitación y firma en el ejercicio
del 2009.

Las enmiendas 2.
848 y 2.
849.
La primera se rechaza por
la finalidad de la misma, ya está cubierta por una línea del
presupuesto, concretamente la T2323, de sensibilización y
educación, y tal como recoge como prioridad el plan director
2008-2011.
Y no puede ser, como usted propone, eliminar la línea que
pretende eliminar, pues cubre los gastos de funcionamiento de una
fundación, la de derechos humanos de la Comunidad Valenciana, que ya
está creada y en funcionamiento.

En cuanto a la enmienda 2.
850, recordarle que la
coordinadora de ONGD de la Comunidad Valenciana tiene ya un convenio
firmado con esta conselleria con fondos destinados a las actividades del 2009.

Las enmiendas de la 2.
851 a la 2.
854, presentadas al
programa participación, ciudadanía y redes sociales, se
rechazan.
Y yo sí que voy a entrar en el fondo del asunto, porque
usted ha pasado un poco rápidamente, me imagino que no porque no le
interese, sino porque no le quedaba más tiempo.
Pero yo sí
que quiero explicar el motivo del rechazo a estas líneas.
Y es
porque la dirección general que gestiona el programa ya se denomina
precisamente de «ciudadanía e integración».
Y,
entre otras competencias, le corresponde la integración de los
diferentes agentes sociales.
Además, los beneficiarios, según
anexo, son todas las entidades sin ánimo de lucro que tienen
experiencia en el ámbito de la participación, pero que, a su
vez, deben realizar programas que sean participativos e integradores.

En cuanto al importe, efectivamente nos
gustaría aumentar la dotación, pues sabemos que
podrían hacer proyectos mucho más completos si tuvieran mayor
cuantía.
No obstante, el importe está ajustado a los
límites que están marcados y a las distintas competencias y
tareas que como dirección general tiene que realizar.

Es lo mismo que en cuanto a la enmienda que usted
hacía referencia a aumentar la dotación para las asociaciones
de vecinos.
Es lo mismo.
También nos gustaría que tuviese un
aumento más considerable o que fuese del gusto de todos.
Pues todos
sabemos la labor importante que realizan en cuanto a labor social e
integradora.
Y si tuvieran mayor dotación económica, pues
mejores y mayores actividades podrían realizar.
En eso estamos todos
de acuerdo.

Usted también conoce que el desarrollo de la
ley de participación se está realizando con medios propios, y
que además cuenta con dotación presupuestaria.
No sé
por qué lo ponía en duda.
No lo entiendo.

En sus planteamientos conllevan minoración del
capítulo II, y no se admiten pues ya de por sí está
muy ajustado a las necesidades y competencias que se tiene.
Es lo mismo que
ha comentado en cuanto a las enmiendas del Grupo Compromís la
señora Amor.
En este capítulo se llevan a cabo programas,
Volver, Avión fallero y «Conoce tu comunidad»,
destinados a los mejores embajadores de esta tierra.
Y no entendemos por
qué se suprimirían.

Los dos primeros programas, como usted conoce,
están dirigidos a socios de los centros valencianos en el exterior,
mayores de 55 años y que llevan más de 25 años fuera,
y que, cumpliendo con unos determinados requisitos, pueden volver a visitar
nuestra tierra.

El programa «Conoce tu comunidad» va
dirigido en este caso a jóvenes socios de los centros valencianos en
el exterior, de 18 a 30 años, descendientes de valencianos y que
tienen el mismo fin.

Además, y con el fin de acercar las
instituciones de La Generalitat a las ciudadanas y a los ciudadanos de
nuestra comunidad, está el programa «Més prop
teu», en el cual pueden participar colegios, asociaciones de vecinos,
etcétera.
Se les enseñan las sedes de órganos
institucionales de las tres provincias, así como los museos
más importantes.
Por lo que, si se aceptaran sus enmiendas, la
dirección general se reduciría a tramitar las subvenciones de
los capítulos IV y VII, dejando de hacer esta importante labor
social y cultural que conlleva un mayor nivel de participación de
los ciudadanos y un fortalecimiento de nuestra democracia.
Por eso no
entendemos el porqué.

Para finalizar, yo creo que he entrado en todas las
enmiendas que usted ha presentado -eran 19- y creo que el
tiempo me lo ha permitido.
Considero que los presupuestos de La Generalitat
son claros en el aspecto de nuestra conselleria y que reflejan, además, en el conjunto que desde
el año 1995 se han ido incrementando en cuanto a políticas
sociales, yo diría en más de casi 12 puntos.
Para el 2009 el
gasto social se incrementa un 3,8%, lo cual significa que de 80,4 de cada
100 euros del presupuesto se destinan a políticas sociales,
especialmente de las que estamos hablando aquí.

Esta conselleria, en concreto, destinará casi 96 millones de euros a
integración de inmigrantes, a participación ciudadana, a
cooperación internacional y codesarrollo, con un nuevo concepto
moderno, general y participativo del servicio público, que a lo
mejor no compartimos, pero es nuestro modelo.

Consideramos que éste es el mejor presupuesto
en el momento actual, aunque nunca pueda considerarse el mejor posible.
Siempre habrá necesidades que cubrir, pero, dentro de nuestras
posibilidades y si otras instituciones realizaran el mismo esfuerzo,
seguramente conseguiríamos mejores resultados.

Estamos en un mal momento económico y, como
consecuencia, afecta a los más débiles.
No tiene
parangón en las últimas décadas.
Una crisis
económica aguda que empieza perjudicando a las personas y a los
colectivos más desfavorecidos, que son de los que estamos hablando
nosotros.

Considero, desde la natural discrepancia, como le dije
el año pasado, que dejemos de hablar de frialdad de números y
que nos centremos en el discurso en el apoyo de las personas que más
lo necesitan, que es de las que hablamos.

Consideramos y reiteramos que son unos presupuestos
solidarios para una sociedad solidaria.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyora Palomar.

Passem, a continuació, a vore les esmenes del
Grup Parlamentari Popular.
Alguna observació a fer?

La senyora Palomar Pérez:

Gracias, señor
presidente.

Pasarlas a votación.
Gracias.

El senyor president:

Li ho agraïsc, senyora
Palomar.

Anem a passar a votar.
.
.
Tots, tots, he dit tots.
(Remors)

Anem a passar a votar el primer bloc d'esmenes
que s'ha discutit esta vesprada ací, que és la dels
diputats no adscrits.
Sabem que s'han retirat una sèrie
d'esmenes.
Anem a passar a votar la resta d'esmenes que han
quedat per a la seua discussió.
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Passem a votar les esmenes defensades per
Compromís.
Alguna observació a fer?
Vots a favor de les
esmenes?
7.
En contra?
8.

Anem a passar a votar les esmenes defensades pel Grup
Socialista.
Alguna observació a fer, senyora Mollà?
Senyora
Oltra?
Vots a favor?
7.
En contra?
8.

Anem a passar a votar les esmenes del Grup Popular.
.
.
Sí, el Grup Socialista planteja que hi hagen dos grups diferenciats.
Un que és la 2.
858.
.
.
Sí, senyora Oltra?
2.
858 tenia jo
ací en una nota que m'han passat.
(Veus) La 2.
859, senyora Oltra?
(Veus) No, de rectificar siempre estamos a tiempo,
señoría.
2.
859.

Anem a passar a votar l'esmena 2.
859.
Vots a
favor?
La més absoluta unanimitat, senyor lletrat.

La resta d'esmenes del Grup Popular.
Vots a
favor?
8.
En contra?
7.

Passem a votar la secció en el seu conjunt,
secció 23.
Vots a favor de la secció 23?
(Veus) Passem a votar, com dia, la
secció 23.
Vots a favor de la secció 23?
8.
En contra?
7.

Senyories, passem a votar la secció
número 24, que no hi ha presentada cap d'esmena.
Consell
Econòmic i Social.
Vots a favor de la secció 24?
8.
Abstencions?
7.
(Remors)

Senyories, abans de passar al següent punt de
l'ordre del dia, dir-los a les seues senyories que han de fer
l'escrit de manteniment de les esmenes perquè hi haja.
.
.
-a aquells que els en queden; als que no els en queden, no-,
perquè no hi haja en eixe sentit cap problema.

Designació del membre de la comissió que
ha de presentar el dictamen sobre el Projecte de llei de pressupostos de La
Generalitat per a l'exercici 2009 davant del Ple de Les Corts

El senyor president:

I després mos quedaria el següent punt de
l'ordre del dia, que dia: designació del membre de la
comissió que presentarà el dictamen d'esta
comissió davant el ple de la setmana que ve.

Senyor lletrat, la setmana passada se va plantejar un
dubte, eh?
, recorde-mos a les seues senyories qui havia fet
l'últim dictamen i tal.
Jo crec que està clar.
La
senyora Moreno volia prendre la paraula?

La senyora Moreno Fernández:

Sí, señor
presidente.

No, está claro.
Y, por parte de mi grupo,
proponer al vicepresidente, señor Mundo, para que haga el dictamen
de la ley de presupuestos.

El senyor president:

(Remors) Sí, antes.
.
.
No, no.
.
.
Senyories, una dada
anecdòtica.
Han participat 52 membres d'esta cambra en la
sessió de pressupostos, que és un nombre
importantíssim, més del 50%.
Mos han guanyat les companyes
diputades.
25 companys diputats i 27 companyes.

I bé, abans d'alçar la
sessió, donar-vos les gràcies a tots.
És una meravella
treballar amb un lletrat com el que tenim, amb un vicepresident i una
secretària, i sobretot amb l'aportació que feu tots
vosatros.

I donar les gràcies a tots els que.
.
.
Això, no.
Donar les gràcies a tots els que mos ajuden, a tots
els que mos ajuden, perquè els uixers, si no fóra per ells,
ni tindreu caramels, ni tindreu aigua, vaja.
.
.
, ni tindreu l'estima i
el seu somriure.

Fins la setmana que ve.
S'alça la
sessió.

(S'alça la reunió a les 18 hores i
2 minuts)