Untitled Web Page



 

 

**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 10 de novembre de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 5 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 63.
Segona i darrera reunió.**

 

 

 

 

 

***Compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.
(Pàgina 3.
998).***

 

 

**El senyor president:**

 

Molt honorable president del Consell.

Honorables consellers.

Il·lustres senyors diputats i senyores diputades.

Continua la sessió amb la compareixença del president del Consell per a respondre les preguntes d'interés general per a la Comunitat Valenciana, formulades pels grups parlamentaris.

 

 

***Pregunta formulada pel síndic del Grup Parlamentari Popular, senyor Serafín Castellano Gómez, sobre la valoració que fa el president del Consell de l'augment de preus del gasoil i la seua incidència en els sectors de l'economia i, fonamentalment, en el sector pesquer.***

 

 

**El senyor president:**

 

En primer lloc, formula la pregunta l'il·lustre diputat i síndic del Grup Parlamentari Popular, senyor Castellano.

Por favor, don Serafín.

 

 

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Molt excel·lent president.

Molt honorable president de la Generalitat.

Senyories.

Ser sensibles als problemes de la societat, als problemes dels ciutadans i de les ciutadanes, als problemes quotidians i, sobretot també, de tots els sectors productius de la comunitat és una cosa que ha portar-se sempre a debatre en estes Corts i en esta tribuna.
Per tant, per responsabilitat parlamentària, no podem donar l'esquena a la greu situació que està visquent i que ha viscut un sector important de la nostra comunitat, com és el sector pesquer, motivada per l'augment dels preus del gasoil.
Cal dir que a gener de l'any 2005 estava a 0,46 euros el litre i en estos moments està a 0,67 euros el litre, és a dir, en poc més d'un any s'ha duplicat el preu del gasoil.

I este no afecta sols la pesca, sinó els transportistes, els agricultors, i, com deia també, ha provocat diverses vagues, entre altres, dins del sector pesquer, que no sols ha tingut incidència en este sector, sinó que a més tingué incidència en el bloqueig dels ports en sectors tan importants com el de la ceràmica, el del comerç o el de la pròpia agricultura per a la nostra comunitat.

Per tant, la preocupació que sentim i per la nostra sensibilitat fins a eixa situació, hui li formulem al molt honorable president de la Generalitat la pregunta sobre la valoració de la situació de l'augment de preus del gasoil que està motivant en estos sectors, i fonamentalment, i lògicament, en el sector pesquer.

La realitat és que el sector pesquer necessita imperiosament d'ajudes que garantisquen la seua competitivitat i una rendibilitat mínima per a poder seguir vivint.
Per això ha motivat les peticions, entre altres, que es cree un fons de garantia que permeta la compra de gasoil a 0,27 euros per litre, mesures per a millorar la competitivitat, l'increment de controls a les importacions de peix per a evitar la competència deslleial derivada de les pesques il·legals, o la revisió de les tripulacions mínimes dels vaixells d'arrossegament.
Hi ha hagut un contrast molt gran.
Estes peticions, per part del govern socialista, per part del govern central, ha demostrat una falta total de sensibilitat, limitant-se a imposar un acord de mínims, notòriament insuficient i que, evidentment, fa que el sector es ressenta i que no puga eixir endavant.

En eixe sentit, ja saben que el Grup Parlamentari Popular ha presentat una proposició no de llei precisament per a fer-se eco de les reivindicacions dels pescadors de la nostra comunitat, per a recaptar eixos fons i per a donar les mesures necessàries per a garantir-los eixa rendibilitat i per a mantenir, lògicament, els llocs de treball dins del sector.

Mosatros volem donar suport també a totes les mesures que ha fet el Consell de la Generalitat, que sí, en contrast al govern socialista, ha sabut de manera eficaç i ràpida donar respostes, anunciant mesures com promoure la marca que done a conéixer el peix valencià al mercat, que facilite la seua comercialització, avançar el pagament de les ajudes per a parades biològiques o la instal·lació d'estacions de carburant perquè el gasoil siga més barat en els nostres ports.

Per tant, jo crec que, senyor president, front les soflames que no porten cap tipus de mesura, a què el govern socialista, el govern central ens té acostumats, entenen que tractar de manera quotidiana, de manera seriosa, de manera responsable els temes que afecten la nostra economia, els temes que afecten els nostres sectors productius, els temes que afecten els problemes dels ciutadans, és el que demostra que un govern, com és el Consell de la Generalitat Valenciana, siga sensible, siga eficaç a l'hora de poder combatre tot eixe tipus de qüestions.

És evident que este sector està travessant, degut als preus dels carburants, unes tensions i unes incerteses de cara al futur important.
I és evident, i d'això animem al Grup Parlamentari Popular, que s'han de prendre mesures importants, com les que s'han pres, i garantisquen de cara la futur sobretot eixa puixança que en tots els sectors de la Comunitat Valenciana, com ja al final s'ha convençut fins i tot el propi president del govern, la Comunitat Valenciana no sols té puixança, no sols va bé, sinó que a més és exemple per a altres comunitats autònomes.

Moltes gràcies.
´

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Castellano.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor portaveu del Grup Parlamentari Popular.

Efectivament és una qüestió molt important.
Estem parlant d'un sector productiu de la nostra comunitat, la Comunitat Valenciana, els pescadors, que han tingut un problema molt greu amb la pujada dels preus del gasoil.
El gasoil és el 60% del cost fix de l'explotació pesquera en els pescadors de la Comunitat Valenciana.
I, per tant, entre altres coses, el que hem fet és proposar la instal·lació d'un assortidor en els ports perquè les confraries puguen tindre uns preus més barats de gasoil.
I a més, la possibilitat de comprar a futur també el gasoil amb avals de la Generalitat Valenciana.

Són moltes les qüestions a més, juntament a esta qüestió, que és una qüestió molt important perquè forma part d'eixe cost fix importantíssim de l'explotació pesquera, que són problemes d'este sector: La disminució dels preus, els costs de producció en alça, la mà d'obra que escasseja, la sobreexplotació dels recursos existents, i altres qüestions.

Des de fa ja temps s'està intentant amb ajudes modernitzar tota la infraestructura portuària, però fonamentalment també els vaixells, que és un element fonamental en esta tasca.
I ja s'ha renovat el 50% de la flota, amb una inversió de 120 milions d'euros.
Hi ha ajudes a les confraries, que augmenten any rere any.
I també hi ha altres qüestions importants com, per exemple, estem treballant per a fer una marca de qualitat a la Comunitat Valenciana, "peix fresc de la Comunitat Valenciana".
Tant de bo puga estar en marxa abans que acabe este any.
I a més, també amb ells estem treballant, per exemple, a través dels recursos econòmics per a les parades biològiques, que és la comunitat autònoma que més diners destina per ajudar a les parades biològiques de la pesca, ací, a la Comunitat Valenciana, o també la realització d'esculls artificials perquè es tinga eixa possibilitat de reequilibrar la sobreexplotació pesquera.

Tots els sectors productius de la Comunitat Valenciana són importants, tots per a la Comunitat Valenciana, tots per al Govern Valencià.
Per tant, estar prop d'ells, independentment de la quantitat que significa en el producte interior brut, és un element fonamental de consideració i responsabilitat de la Generalitat.
El treball constant, el diàleg constant en ells, assumir els seus reptes i els seus problemes és una qüestió també prioritària per al Govern de la Generalitat.

Per a nosaltres, per tant, no és una qüestió nova estar al costat dels pescadors, s'està treballant ja des de fa molts anys.
De fet, per exemple, s'ha signat en l'oficina de la Comunitat Valenciana a Brussel·les una presència més intensa per a defendre els nostres interessos en decisions que corresponen ja a la instància europea i en tot allò que signifique modernitzar este sector estarem sempre al costat d'ells.
Crec que el diàleg i estar prop dels problemes és la millor manera de resoldre els problemes en este cas d'un sector productiu com és el de la pesca.
I no el que escoltem de vegades per part, com hem escoltat estos dies, del govern socialista, d'una certa displicència respecte a qüestions tan importants.

Per als pescadors de la Comunitat Valenciana el preu del gasoil és una qüestió prou important, i també altres qüestions.
I sempre tindran la proximitat, la mà estesa del govern valencià, de la Generalitat Valenciana.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

 

 

***Pregunta formulada pel síndic del Grup Parlamentari Socialista, Joan Ignasi Pla i Durà, sobre quina valoració fa el president del Consell sobre el desenvolupament del Pla valencià de la immigració.***

 

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Per a formular la segona pregunta, té la paraula l'il·lustre síndic, senyor Pla, del Grup Parlamentari Socialista.

Senyor Pla, té la paraula.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Senyor president.

Quina valoració fa el senyor president sobre el desenvolupament del Pla valencià de la immigració?

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Realment molt bo.
Primer, perquè hi ha un pla.
Després, perquè hi ha dotació econòmica per a fer possible el desenrotllament d'eixe pla.
I, en tercer lloc, perquè a més esta comunitat és una comunitat en estos moments de màxim nivell, acollidora de persones que vénen de fora.
Per tant, independentment de la qüestió concreta que també hem de tindre tots a la Comunitat Valenciana, la garantia que esta comunitat està donant possibilitats a moltíssima gent que veu a la Comunitat Valenciana el seu futur garantit.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Pla, té la paraula.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Sí.
Gràcies, senyor president.

Com no podia.
.
.
(Pausa)

 

**El senyor president:**

 

¿Qué ocurre?

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Com era d'esperar, senyor president, una vegada més posa les coses de color de rosa quan li convé, en este cas també.
I és veritat que hi ha un pla.
Però cal recordar a esta cambra que eixe pla s'ha aprovat dos anys després que fóra president i quasi tres anys i mig després que l'anunciara el senyor Zaplana.

Posa les coses de color de rosa o culpa el govern socialista i Zapatero.
Encara no ho ha fet avui, però supose que ho farà després.
De color de rosa.
Doncs altres comunitats autònomes estan prou millor que nosaltres en este sentit.
Perquè el pla que vosté ha dit que tenim el tenen abans puc dir-li exemples de comunitats que són receptores de gent que ve de fora a treballar, com Catalunya, com Múrcia, com Andalusia, com el propi Madrid, que ja porten en alguns casos dos i tres plans avaluats de manera corresponent i de manera adequada.
Vosté està en el primer.
Perquè ha passat dos anys fora de la realitat, de la situació que vivíem.

Zapatero té la culpa, segur, en el tema d'immigració, i en el tema dels diners i en el tema del que faça falta.

Mire, en estos anys, efectivament, la comunitat ha rebut 700.
000 persones més.
Vosté fa referència permanentment a esta dada, que és molt important, perquè significa que esta comunitat té capacitat per a portar gent ací.
L'altre dia ho va fer en el debat de l'estat de les autonomies.
Vosté oblida, i jo no crec que eixos 700.
000 hagen vingut en l'any i mig que està Zapatero governant, crec que no.
Estan des de l'any 99, que és quan es va fer el tall per al sistema de finançament que avui rebem.
En eixe període de temps ha governat el PP, va governar el PP i el senyor Aznar.
I sap el que destinava el senyor Aznar i el govern del PP a donar suport a les comunitats autònomes per a facilitar la integració dels immigrants?
Li ho dic, si no ho sap?
8 milions d'euros per a tota Espanya, per a tota Espanya.
I eixos 700.
000 estaven ací, evidentment, en casos.
.
.
irregulars en molts casos.

El govern d'Espanya actual, el govern d'Espanya ha propiciat que eixos que estaven ací, a qui els donàvem educació, a la gent que li donàvem sanitat, i la teníem com ens correspon a qualsevol persona, a eixa gent se'ls ha regularitzat en aquells casos que s'ha demostrat que estaven treballant, i per tant, ha contribuït a millorar la capacitat de reacció i la capacitat de finançament.

Però a més ha establert per primera vegada en la història un fons de cooperació amb les comunitats autònomes per a l'atenció dels immigrants, per a la inserció dels immigrants.
I sap vosté, que el va signar el conveni, el que ens donen a nosaltres: 14 milions d'euros posa el govern d'Espanya per a facilitar eixa inserció dels immigrants, i 4 la Generalitat.
És poc?
Doncs a la millor és poc.
Però, evidentment, comparat amb el que govern d'Aznar donava a esta comunitat per a eixe mateix tema, jo crec que és molt.
14 milions d'euros i 4.
És el que ha posat vosté en els pressupostos per a l'any que ve, per a eixe pla que diu que ha aprovat i que està ben dotat econòmicament.
És el que ha posat.

Jo no sé si serà per les baralles i les lluites que tenen vostés.
Confie que no siga així.
Confie que no siga perquè la senyora De Miguel siga la consellera de Benestar Social.
Confie que no.
Perquè, evidentment, seria molt greu que així fóra.

És evident, és evident, senyor Camps, que és molt més fàcil parlar en una tribuna en el Senat, emparant-se i posant-se damunt el que és la llanda en el pit per a defensar el patriotisme i la reivindicació valenciana, que donar la cara i defensar eixos interessos de la comunitat en un fòrum comú.

Vosté ha renunciat a això també.
Vosté ha renunciat a asseure's en un espai comú amb el govern d'Espanya i les comunitats autònomes per a parlar d'immigració, i per a dir què és el que pensem que seria bo per a esta comunitat, per a reforçar les nostres polítiques d'integració.

Vosté ha renunciat a això.
Vosté preferix pegar un míting en el Senat i dir-li al president que no parla d'immigració.
Però no dóna la cara.
No dóna la cara, i evidentment denota falta de valentia política, com denota falta de valentia política quan molts responsables del seu partit i en concret un, el seu padrí de Castelló, vol utilitzar també el cens d'immigrants per a mantindre clarament la situació de domini polític a Castelló.
(Aplaudiments) També.

No li he escoltat dir res d'això.
I mire, acabe.
En esta comunitat els valencians i valencianes hui veuen que n'hi ha una situació de dificultat perquè molts valencians i valencianes estan perdent les ajudes per a menjador, per a transport, per a llibres, perquè n'hi ha persones que venen de fora que tenen menys recursos.

I això passa perquè vosté no està posant diners suficients per a fer possible que no es disminuïsquen les ajudes, que no es perden les ajudes per als valencians i valencianes que les necessiten.
Troben adversaris ja als immigrants, i això no és una política que esta comunitat es meresca.

Vosté deu comprometre's hui ací posant la mateixa quantitat, 14 milions d'euros, la Generalitat Valenciana, prioritzant la integració dels immigrants, per a fer possible que molts valencians i valencianes no vegen en els immigrants, en les persones que venen de fora, adversaris.
No vegen persones que els lleven serveis que tenien fins ara.

Diga si està disposat a posar els mateixos 14 milions d'euros que posa el govern d'Espanya.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla.
.
.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
per a facilitar eixes ajudes als valencians i valencianes.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Señor Pla.
.
.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
que les perden com a conseqüència del recolzament als immigrants.

Gràcies.
(Aplaudiments)

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor Pla.

Senyor president, té la paraula.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Señor Pla.
No sólo esta mañana ha venido sin corbata, sino que nos acaba de soltar una soflama xenófoba.
Me he quedado impresionado, me he quedado impresionado.
(Remors) Me he quedado realmente impresionado, porque lo que acaba de decir es muy grave, señor Pla, muy grave.
Decir que la Comunidad Valenciana no está dando empleo, no está dando vivienda, no está dando educación y no está dando sanidad a las personas que vienen de fuera, es muy grave.

No solo el señor Pla ha venido sin corbata esta mañana, sino que acaba en esta cámara de realizar la primera soflama xenófoba que he escuchado yo en toda esta legislatura.
(Remors) Eso es gravísimo.
Eso es gravísimo, señor Pla.
(El senyor president colpeja amb la maceta) Y exactamente no sé a qué responde esta actitud de irresponsabilidad, de poca altura política, y de dejar de lado lo que es la mano tendida constante para trabajar en conjunto por una de las cuestiones más importantes que tiene la Comunidad Valenciana por delante.
Como hemos hecho con el gobierno de España y con la UGT y con Comisiones Obreras y con Eifor y con la Cruz Roja y con Acción contra el Paro y con la Asociación Valenciana de Caridad y con la Casa Grande y con el Proyecto Vivir y con AVA-Asaja y Unió-COAG, y con las cámaras de comercio y con la Cierval y con la Federación Valenciana de Municipios y Provincias y con Alicante Acoge y con Cáritas Diocesanas y con Ceim.
Con todos ellos, toda la sociedad valenciana trabajando para la inmigración (Aplaudiments) para la inserción de las personas que vienen de fuera.
Y usted, un discurso xenófobo esta mañana en esta cámara.
Y esa es una gran irresponsabilidad por parte del señor Pla.

El mayor esfuerzo que está haciendo el Gobierno Valenciano es inmigración.
Más de 600 millones de euros en sanidad, en educación, en vivienda y en políticas activas.
Eso es lo que está haciendo el gobierno de la Generalitat.
(Remors) Y más le diré.
(El senyor president colpeja amb la maceta) Y más le diré.
Podríamos incluso ir (remors) podríamos incluso ir, área por área, sector por sector.
¿Sabe usted que podía haber venido esta mañana con algún dato?
Con algo leído, señor Pla.
Porque lo que tendría que leer son cosas que realmente sean interesantes, y no otras que cree usted que le van a dar la victoria, que nunca se la darán, señor Pla.
Lo que tendría que hacer es leer los datos que realmente valen la pena para el futuro de la Comunidad Valenciana.

¿Sabe cuántos alumnos hay extranjeros en la Comunidad Valenciana en estos momentos?
(Remors) ¿Sabe cuántos?
(Remors) ¿Sabe cuántos alumnos hay?
¿Sabe el señor Pla, (el senyor president colpeja amb la maceta) sabe el señor Pla cuántos alumnos extranjeros hay estudiando en las aulas de la Comunidad Valenciana?
¿Lo sabe?
(Remors) ¿Lo sabe el señor Pla?
El señor Pla no sabe de esto ni de nada; 61.
143 alumnos (Aplaudiments)

¿Sabe el señor Pla cuánto se ha aumentado la plantilla (el senyor president colpeja amb la maceta) de docentes en la Comunidad Valenciana para atender a los hijos de los inmigrantes?
(Remors) ¿Lo sabe el señor Pla?
¿Cuántos?
(Remors)

 

**El senyor president:**

 

Señor Such.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
¿Cuántos?
.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

¿Lo sabe, señor Pla?
No lo sabe y es que ni le interesa, señor Pla.
(Remors)

 

**El senyor president:**

 

Señor Such.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Es que no le interesa.
Este es el drama.
(Remors) La ignorancia, la ignorancia, (Remors) es el primer paso.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
para la xenofobia.
Tenemos que saber la realidad de las cosas.
La ignorancia.
Y esa ignorancia es una ignorancia irresponsable y gravísima.
Son 3.
000 los profesores que en estos momentos ha (Remors) aumentado la plantilla de la Generalitat Valenciana (Aplaudiments) para la población inmigrante.

¿Sabe cuántos profesores ha aumentado la plantilla para programas de compensación educativa para una mejor integración?
¿Lo sabe, señor Pla?
También ignora este dato, ignora un dato fundamental para saber el esfuerzo que está haciendo este gobierno, para integrar e insertar a las personas que vienen de fuera en nuestra sociedad a través del sistema educativo, 458 docentes.
¿Sabe usted cuánto ha invertido sanidad para atender a la población inmigrante?
¿Sabe cuánto?
(Remors) ¿Sabe cuánto dinero, señor Pla?
312 millones de euros.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señora Llinares.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
¿Sabe cuántos extranjeros.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señora Llinares.
.
.
(Aplaudiments)

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
señor Pla.
.
.
¿Sabe cuántos extranjeros, señor Pla, son atendidos en estos momentos en el sistema público de salud, público, gratuito y universal?
373.
000 personas de fuera.
¿Sabe cuántas tarjetas solidarias, señor Pla, hay en estos momentos en la Comunidad Valenciana, que permite que las personas que no tienen trabajo y que han venido de fuera puedan tener las mismas atenciones sanitarias.
.
.
(Remors)

 

**El senyor president:**

 

Señora Llinares.
.
.
(Remors)

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
que los ciudadanos de la Comunidad Valenciana?
(Remors)

 

**El senyor president:**

 

Señora Espí.
.
.
(Remors)

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
¿Lo sabe, señor Pla?
(Remors) 121.
000 tarjetas solidarias.
¿Sabe cuánto (Remors) dinero invierte la Generalitat Valenciana para formación laboral de extranjeros, atención de menores extranjeros y vivienda?
59 millones de euros.
¿Sabe usted, señor Pla, cuántos cursos de inserción laboral para inmigrantes pone en marcha el Servef?
147 cursos.
¿Sabe, señor Pla, cuántas mujeres inmigrantes han sido atendidas en los centros de mujer 24 horas?
¿Sabe cuántos, señor Pla?
No le interesa, no le interesan.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor presidente, cuando pueda.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
ignorancia.
Ignorancia, que eso sí que es el primer paso de la xenofobia.
Este gobierno seguirá atendiendo a las personas que vienen de fuera con la misma calidad humana, con la misma cercanía humana que cualquier ciudadano de la Comunidad Valenciana.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor presidente.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
son 2.
600 mujeres ya las atendidas por los centros de mujer de 24 horas.

Señor Pla, cuando hablemos de inmigración, hablemos con seriedad, porque la inmigración es uno de los grandes retos que tiene la Comunidad Valenciana.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor presidente.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
No se puede venir aquí para despacharse un discurso sin corbata y sin datos.
Para hablar de inmigración, entre otros casos (Remors.
Aplaudiments) entre otros casos porque estamos hablando de una cuestión fundamental.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor presidente.
.
.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Muchas gracias.
(Remors.
Aplaudiments)

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor presidente.
(Remors)

Señores síndicos, señor presidente.
Yo les ruego que se ajusten al tiempo porque si no, es difícil mantener un orden.
Como también ruego que la sensibilidad ante las palabras de quien está en la tribuna, por parte de los grupos contrarios u opositores, sea la correcta.
Es decir, cada uno desde la tribuna puede componer su discurso como estime oportuno, y eso no quiere decir que los demás puedan contestar.
(Remors) Además, yo creo que es importante que haya respeto, que haya respeto.
Por favor.
(Remors)

¿Qué ocurre, señor Pla?
¿Qué ocurre?

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Quería manifestar que uno puede ser ignorante, como me ha dicho el señor presidente.
(Remors) Pero.
.
.
(Remors) No, por alusiones personales muy graves.
Es decir, a mí no.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla, por favor.
.
.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
no me puede llamar el presidente de la Generalitat xenófobo.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla, señor Pla.
.
.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
Y le pido que rectifique esa afirmación.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla.
.
.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
porque no es propia de un presidente de la Generalitat Valenciana.
(Aplaudiments)

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla.
Señor Pla, si entramos en el debate de las sensibilidades, de las interpretaciones de cada uno a las palabras (Remors) que cada uno dice.
.
.
(Se sent la veu del senyor Such Botella: ".
.
.
president, eh?
O siga, que a un li diguen xenòfob, racista, això és molt greu, això és molt greu".
.
.
)

Señor Such.
Señor Such (Se sent la veu del senyor Such Botella: "Se n'ha passat de rosca") Señor Such.
(Se sent la veu del senyor Such Botella: .
.
.
Se n'ha passat de rosca, però ben passat, ben passat.
.
.
) (Remors) Por favor.
.
.
(Remors)

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

Señor presidente, (Remors) señor presidente.

Más allá de sensibilidades o no que.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Pla, no tiene uso de la palabra.
.
.

 

**El senyor Pla i Durà:**

 

.
.
.
el presidente no puede acusar.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Señor Pla.
.
.
(Remors) Señor Pla, no tiene uso de la palabra.
(Remors)

¿Qué ocurre, señor Castellano?
(Remors) ¿Qué ocurre, señor Castellano?

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Señor presidente, por una cuestión de orden.

En primer lugar, porque reglamentariamente el señor Pla no tenía el uso de la palabra.
Y en segundo lugar, (Remors) en segundo lugar.
.
.
(Remors)

 

**El senyor president:**

 

Señor Castellano, por favor.
.
.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Una cuestión de orden.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Eso lo dice el presidente, no lo tiene usted que decir.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Y en segundo lugar, porque yo creía que el señor Pla iba a pedir la palabra para pedir disculpas de que los diputados no han dejado hablar al presidente de la Generalitat.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Castellano.
Señor Castellano.
.
.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

.
.
.
que es la primera regla de la.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Castellano.
.
.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

.
.
.
cortesía y de la educación parlamentaria.
.
.
(Remors) que tiene que existir (Remors) Por tanto, que.
.
.
(Remors)

El senyor president:

 

No tiene tampoco el uso de la palabra.
(Remors)

Por favor, señor presidente, ¿deseaba utilizar la palabra?
(Remors)

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gracias, señor presidente.

Llevo dos años y medio soportando impertérrito insultos y descalificaciones a mi persona, a mi gobierno y a mi grupo parlamentario.
Y no he dicho nunca nada, nunca nada.
Si he herido la sensibilidad de alguien, lo siento, porque no era mi intención.
Simplemente he querido decir que la ignorancia, como ustedes saben, y dicen los sociólogos más aventajados de todo el mundo, es el primer paso hacia cosas que nadie quiere que ocurran en ningún lugar.

Pero vuelvo a repetir.
Llevo dos años y medio soportando todo tipo de insultos por parte de muchos diputados, y fundamentalmente del portavoz de la oposición, y jamás, jamás, me he quejado.
Creo tanto en la libertad, tanto en la libertad que estoy dispuesto a seguir escuchando insultos, para que la gente pueda seguir diciendo desde la tribuna todo aquello que piensa, y que en mi comunidad nunca haya cortapisa alguna para reflexión política que cada uno quiera desarrollar.
(Remors.
Aplaudiments)

 

**El senyor president:**

 

Señores compañeros de Mesa, (Remors) se ha pedido una disculpa por parte del presidente, porque se han entendido (Remors) se han entendido.
.
.
(Remors) Lo que ha habido, eso una aclaración por parte del presidente.
Señores compañeros de Mesa, tranquilidad por favor.
(Remors)

 

 

 

***Pregunta formulada pel síndic del Grup Parlamentari Esquerra Unida-EIs Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, senyor Joan Ribó i Canut, sobre l'Esfera Armilar.***

 

 

 

**El senyor president:**

 

Correspon.
.
.
Continuemos, por favor, correspon la pregunta formulada per l'il.
lustríssim senyor síndic del Grup Parlamentari Entesa.
El senyor Ribó té la paraula.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bon dia.

Senyor Camps, m'ha agradat molt aquesta intervenció seua en defensa la llibertat aquí, en la trona, i jo volguera que la fera efectiva amb el nostre grup quan intentem parlar d'un tema que no se'ns deixa parlar, que és el cas del senyor Carlos Fabra.
(Rialles) Dues vegades ja se'ns ha impedit per part del seu grup i de la majoria de les Corts parlar del cas Fabra.
En el tema de Fabra no hi ha llibertat d'expressió en aquestes Corts.
Jo li ho vull dir amb molta claredat, perquè ho hem viscut d'una manera.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señor Ribó, a la cuestión.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Sí, sí, a la qüestió, a la qüestió, vaig a la qüestió.
La qüestió és que jo espere que això que ha dit vosté es complisca també en el cas del senyor Fabra.

Al que anàvem.
Mire, jo li he volgut preguntar avui per l'Esfera Armilar, que vosté va plantejar com una oferta del Consell en el parc central de València.
És un projecte amb un pressupost inicial d'uns 50 milions.
Avui un diari ja em diu 60 milions d'euros.
Al final, si passa, com passen amb moltes coses en aquest país, podria arribar fins a 250 milions, per exemple, com el Palau de les Arts.
És un projecte recuperat que ha donat moltes voltes, per Madrid, per Sevilla, altres ubicacions en València, etcètera.

Mire vosté, l'estació ferroviària amb el parc central.
.
.
, que esperem arribe algun dia, però segur que ja arribarà amb més retard que a qualsevol altra ciutat espanyola, gran ciutat espanyola.
I això vuit anys després que governe el seu partit a Madrid, deu anys després que governe el seu partit en el País Valencià.

I, mire, nosaltres no volem fer la divisió fàcil i dir amb això es podrien fer tants centres de salut, tants instituts, etcètera.
Però sí ens plantegem que una obra com estes, emblemàtica o faraònica, com vosté vulga, té uns costos considerables, i la fan en una de les zones de la ciutat de València amb més mancances de serveis públics.
Li vaig a posar alguns exemples.
Mancances en els centres d'ensenyament primari en els barris del costat, en Russafa, en els barracons del Santo Ángel, etcètera.
Mancances en construccions d'institut de secundària, això ho coneixerà vosté bé, que va conéixer el mapa escolar.
Mire, fa deu anys ja que els centres de secundaria de Patraix i de Jesús estan en el mapa escolar i que encara dormen els somnis dels justos.
Mancances en temes de salut, com demanem els centres d'especialitat.
Mancances en gestió de residus.
Si vosté agarra el tren i ve del nord, veurà com tot el parc central és un abocador incontrolat, entre altres coses per falta, per exemple d'ecoparcs.

No creu, senyor president, que abans de construir l'Esfera Armilar caldria complir amb les seues obligacions que li corresponen com a Consell?
Per què no fan primer els deures?
No creu que, a més, aquest projecte que ha donat moltes voltes, ha estat rebutjat moltes vegades per altres institucions, és una arquitectura complexa i, per tant, segur que serà molt costosa; és una estètica discutible i discutida per molta gent, hi ha molta gent que diu que és horrible, per dir-ho clarament, i que per al súmmum s'ubica en una zona molt deficitària de zones verdes, menjant-se una part important de la mateixa.
No creu que valdria la pena repensar-se-ho?

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, enyor Ribó.

Senyor president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Hay que hacerlo todo.
Yo creo que en la Comunidad Valenciana todo marcha, todo es posible, todo objetivo ha hecho que esta comunidad sea una comunidad puntera y de vanguardia.
Hace dos días he tenido la ocasión de participar en el debate de las comunidades autónomas en el seno del Senado de España.
Y, la verdad, como presidente de la Generalitat Valenciana, independientemente de las cuestiones, de la dialéctica, del debate político, me sentía profundamente orgulloso, siendo consciente que represento una de las cuatro comunidades autónomas más importantes económicamente de nuestro país, donde más empleo se crea, donde hay más prosperidad.
Somos una referencia a nivel nacional e internacional.
De 17 comunidades autónomas que tiene España, ser el presidente de una de las cuatro grandes comunidades autónomas españolas me llena de orgullo, de legítimo orgullo, como presidente y como valenciano.

Y eso es gracias a muchísimas cosas, a invertir en infraestructuras pero, desde luego, también, en invertir en nuestra sociedad de bienestar: colegios y hospitales; hacer viviendas de protección oficial, pero además desarrollar nuevos espacios urbanos; apostar por nuestro turismo, el de litoral, pero también apostar por el turismo urbano o el turismo de interior.
Una apuesta emblemática, como pueda ser la que esta mañana concita su interés, su reflexión, su pregunta.
Creo que también es, en cualquier caso, un proyecto de apuesta de futuro.

¿Y qué le dice la Comunidad Valenciana al resto de España y al resto del mundo?
Hemos llegado muy lejos, pero queremos llegar todavía mucho más lejos y además tenemos capacidad de conseguirlo.
Hemos conseguido que la sobreestima, el orgullo, la posibilidad colectiva de afrontar nuevos retos sea ya una singularidad específica de nuestra comunidad.
Por eso, invertir en colegios, en hospitales, en infraestructuras, en viviendas de protección oficial y también en nuevos espacios urbanos y en proyectos que están haciendo de nuestra comunidad una de las grandes regiones europeas, una de las cuatro comunidades autónomas más importantes de España.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Ribó, té la paraula.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyor Ribó, el Consell que vosté presideix s'ha caracteritzat per la inversió en grans obres en la ciutat de València, Palau de les Arts, Copa Amèrica, ara l'Esfera Armilar.
L'últim projecte, el dimarts va ser presentat aquí, l'Àgora, presentat pel conseller d'Economia.
Mire, açò, sense dubte, a més de per l'orgull, que sembla és l'element que més l'interessa, té efectes positius per al turisme.
Però jo voldria fer-li una reflexió comparativa entre la València de les obres emblemàtiques i la manca d'inversions en serveis bàsics.
Açò també és important.
I, mire, per a nosaltres és el més important.

Mire vosté.
S'ha plantejat l'estat de depuració, per exemple, de les aigües residuals de València?
És una competència seua.
Sap vosté que els vaixell de la Copa Amèrica navegaran, si no ho arregla ràpid, entre aigües residuals i fecals procedents de l'emissari submarí de la sèquia de Vera?
Que al sud de València la depuradora de Pinedo està totalment saturada?
Per cert, segons tots els indicadors turístics, les prerregates de la Copa Amèrica no donaren, precisament, els resultats que s'esperava per al sector turístic.

Ha visitat alguna vegada, senyor president, els centres d'especialitat que en València té el Servei Valencià de Salut?
S'ha plantejat que les llistes d'espera de mesos que tenen els pacients són degudes a la manca d'espai, recursos i personal?
Sap vosté que la Llei de salut dóna com a màxim un centre de salut per 25.
000 habitants?
Que en València en farien falta 30 i que tenim només 23?
No creu que en primer lloc són les obligacions i després les devocions o aficions, com vosté vulga?

Li concrete més.
No creu que seria millor dedicar a serveis bàsics els 26 milions d'euros que anuncia gastar-se ara, des de dimarts, en un gran palau de congressos, l'Àgora, que són 26 al començar i quants seran al final?
Mire, a València tenim un palau de congressos prou recent i no massa sobresaturat.
S'acaba d'inaugurar el Palau de les Arts, que sembla tindrà un nivell d'ocupació que podria permetre altres coses.
No seria millor per als valencians que dediquem aquests recursos a satisfer uns serveis públics, que són imprescindibles per a la ciutadania de València, abans de fer grans edificis per al turisme o pel seu orgull?
Nosaltres pensem que sí.

Mire, en València tenim 170 places d'ensenyament infantil de zero a tres anys.
En València viuen més de 20.
000 xiquets d'aquest edat.
No li sembla un poquet escandalós?
No creu que s'ajuda molt poc als pares joves, sobre tot a les mares, a poder treballar?
Senyor Camps, en València viuen més de 70.
000 persones immigrades, procedent d'altres països.
Quantes aules tenen els centres d'ensenyament públics -els privats o concertats no fa falta, perquè quasi no tenen immigrants- per atendre els alumnes nou vinguts?
Mire, en secundària li ho diré jo: 11; en tot el país 28.
Li donaré una altra dada: en altres comunitats autònomes hi ha una aula per centre, una aula per centre.

Senyor president, en València viuen més de 130.
000 persones de més de 65 anys.
.
.

 

**El senyor president:**

Senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

-Acabe de seguida, senyor president.
- .
.
.
li sembla a vosté suficient que només 100, d'aquests 130.
000, menys de l'1 per mil, reben del Consell el servei de Menjar a Casa?
Considera suficient l'atenció en residències, centres de dia, assistència domiciliària que es dóna a les persones majors de València?
Li vull recordar, senyor president, que l'ensenyament, la sanitat, els serveis socials, són competències del Consell, són obligacions i responsabilitats del seu govern.
Que nosaltres sapiguem, ni l'Esfera Armilar, ni l'Àgora són obligacions seues.

Voldríem afirmar-li, per acabar, que València no és la ciutat de les meravelles en serveis públics d'atenció a la gent.
He de contraposar-li la València de les obres emblemàtiques amb la València que per desgràcia li manquen serveis públics fonamentals en ensenyament, en sanitat, en serveis socials, que són obligació seua.
I li les vull contraposar i li vull dir que nosaltres pensem que el primer és açò, l'altre són o devocions o determinades coses que per a nosaltres ens sembla que s'han de posar sempre en segon lloc.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ribó.

Se ha pasado usted un minuto y medio.

Por favor, señor president.

 

**El senyor president del Consell:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Ribó, todo es importante, todo es importante y todo tiene que relativizarse en función del peso económico que al final significa el esfuerzo presupuestario que hace en este caso el Gobierno de la Generalitat.
¿Sabía usted que el impacto económico duplica la inversión en este tipo de infraestructuras, duplica el impacto económico?
¿Sabía usted que son más de 300.
000 las personas que trabajan en la Comunidad Valenciana ligadas al sector turístico, 300.
000?
Y muchos de esos niños que van a los colegios sus padres tienen trabajo gracias al turismo.
Y la primera política social que tengo yo siempre en el frontispicio es trabajo, empleo, porque es la más importante, la más importante, que la gente encuentre trabajo en esta comunidad.
Por eso es donde más empleo se crea en toda España, por eso es donde más ha bajado el paro de toda España, por eso.
Porque todas las políticas son necesarias y fundamentales para que esta comunidad siga creciendo y siga siendo un lugar en donde se ofrezca trabajo a la gente de aquí y mucha gente que viene de fuera.

Y, además, decir que solo nos dedicamos a este tipo de inversiones no es cierto.
Otra cosa es que para usted sea o no sea prioritario y vea que es secundario.
Pero, bueno, eso forma parte también de las decisiones y apuestas ideológicas o políticas de cada cual.
Fíjese usted que justo las comunidades autónomas que tradicionalmente han sido gobernadas por la izquierda son las más pobres, en donde menos trabajo hay en España.
Y las gobernadas por el Partido Popular es donde más trabajo hay, porque son políticas diferentes, son completamente diferentes, divergentes.
Un tipo de política lleva a que las comunidades autónomas no generen tanta riqueza y otras comunidades autónomas, gobernadas por el Partido Popular, nos convertimos entre las cuatro más importantes de España.
Por cierto, por cierto, de las cuatro, tres gobernadas por el Partido Popular: Madrid, Baleares y Comunidad Valenciana.
Y otra que está gobernada hasta hace nada por el centro político, ya veremos lo que ocurre a partir de ahora.

Pero, en cualquier caso, fíjese usted que también hay que relativizar lo de los datos para darnos cuenta de qué estamos hablando.
¿Sabe usted cuánto dinero estamos invirtiendo en educación, en infraestructura educativa durante todo este tiempo?
¿Sabe cuánto dinero?
Superamos los 3.
000 millones, los superamos, de euros en infraestructura educativa.
¿Y sabe cuánto en sanidad?
1.
500 millones de euros en infraestructura dedicada a la salud.
¿Y sabe usted en políticas de saneamiento, ya no en cuestiones de agua, en cuestiones estrictamente de saneamiento?
1.
500 millones en dos planes de saneamiento.

Lo digo, porque es interesante que también relativicemos los datos para que nos demos cuenta que en el porcentaje en relación a todo el presupuesto dedicado por la Generalitat Valenciana a atender todos aquellos capítulos fundamentales para el bienestar, la prosperidad, la proyección y el futuro de la comunidad, cada uno tiene el encaje presupuestario correspondiente.
De eso estamos hablando.

Por lo tanto, cuando se dé una cifra de una apuesta de infraestructura determinada, es bueno que sepamos también comparar con la cifra que estamos en estos momentos poniendo en marcha a favor de la educación o de la sanidad.
Eso es muy importante, porque, si no, desdibujamos -"desdibujamos"- la realidad de la apuesta política que ponemos en marcha.

A usted le gustará o no la ubicación.
Creo que es una buena ubicación, eso ya, los expertos urbanistas, paisajistas, que nos lo digan.
Usted a lo mejor entiende que no es el mejor sitio.
Pues, dígame si a lo mejor usted tiene otro mejor sitio para la Esfera Armilar, y lo comentamos con absoluta tranquilidad.
Si usted cree que no es el sitio más adecuado, si en estos momentos su carga de conciencia política radica en que, gustándole la Esfera Armilar, cree que no es el mejor lugar, dígame usted dónde cree que podríamos colocar la Esfera Armilar y, se lo puedo asegurar, lo valoraré, porque cualquier propuesta positiva de acuerdo o de encuentro de cualquier cuestión, creo que siempre es importante.
.
.

 

 

**El senyor president:**

 

Senyor president.
.
.

**El senyor president del Consell:**

 

.
.
.
y usted ha venido con actitud constructiva.
¿Le parece que no es un lugar adecuado?
Dígame qué lugar es el adecuado.

En cualquier caso, para mí, el lugar adecuado de la Comunidad Valenciana es, cómo mínimo, entre las cuatro primeras, y quiero conseguir, además, que sea la primera de todas ellas.
(Aplaudiments)

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

También se ha pasado usted minuto y medio.

Se suspende el Pleno durante quince minutos.

Les recuerdo a ustedes, señores síndics y representantes del Gobierno y miembros de la Mesa, que tenemos Junta de Síndics ahora mismo.
Ahora.

(Se suspén la sessió a les 11 hores)

(Es reprén la sessió a les 11 hores i 25 minuts)

 

***Debat de totalitat del Projecte de llei del Misteri d'Elx.
Esmena a la totalitat presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 38.
365, BOCV número 145).
(Pàgina 4.
005).***

 

**El senyor president:**

 

Se reanuda la sesión.

Siguiente punto del orden del día: Debate de totalidad del Proyecto de ley del Misteri d'Elx, enmienda a la totalidad presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, registro de entrada 38.
365, Boletín Oficial de las Cortes Valencianas número 145.

Tiene la palabra, para presentación del proyecto de ley por el Consell, el honorable señor conseller, Don Alejandro Font de Mora.

 

**El senyor conseller de Cultura, Educació i Esport:**

 

Molt excel·lent president.

Senyories.

El Misteri o Festa d'Elx és, sense cap dubte, un tresor cultural i una senya d'identitat del poble d'Elx i de tots els valencians, un tresor del patrimoni històric dels pobles d'Espanya i una obra mestra del patrimoni oral i immaterial de la humanitat proclamada per la Unesco.

El Misteri és la representació de la mort, assumpció i coronació de la Mare de Déu, que se celebra a l'interior de la basílica de Santa Maria d'Elx tots els anys els dies 14 i 15 d'agost, coincidint amb la festivitat del Trànsit i de l'Assumpció de la Verge.
És una peça totalment cantada, d'acord amb la tradició medieval, el text de la qual està escrit en valencià i constituïx l'única mostra religiosa medieval que s'ha representant, a penes sense interrupcions significatives, des del seu origen fins a l'actualitat.

La Festa s'ha mantingut viva gràcies al poble d'Elx, que és el seu vertader propietari i protector.
Si bé no podem oblidar les corals populars, que van garantir la representació del Misteri i la seua transmissió a les futures generacions; la intel·lectualitat local i els 350 il·licitants entre cantors, patrons i la resta d'oficis del Misteri que, actualment, amb la seua col·laboració altruista, fan possible la representació anual de la festa.
I hem de tindre present, així mateix, el suport que el Misteri ha rebut des dels seus inicis per part de distintes institucions interessades en el seu manteniment: l'església catòlica; l'Ajuntament d'Elx, que ha exercit un paper històric fonamental quan a la salvaguarda de la Festa des que en l'any 1609 es va comprometre a garantir per sempre la continuïtat de la representació; i la Generalitat Valenciana, que, per la seua banda, ha brindat des de la seua constitució un suport ple i entusiasta al Misteri i, el que és més important, ha considerat sempre la Festa una senya d'identitat col·lectiva del poble valencià.
Perquè, la Festa va ser, entre l'abolició dels Furs i l'aprovació de l'Estatut d'Autonomia, un bastió indestructible de la cultura i la llengua dels valencians.

El testimoni de respecte que causava la singularitat del Misteri es traduïx en el reconeixement del seu valor patrimonial amb la declaració en l'any 1931 de Monument Nacional, categoria pròpia dels béns immobles.
Des d'eixe moment, la importància de la Festa transcendix de l'àmbit local al nacional, inclús l'internacional, la qual cosa motiva un decidit suport de les institucions locals i nacionals.

L'aprovació de l'Estatut d'Autonomia de la Comunitat Valenciana en l'any 82 obri una nova etapa en la història del Misteri d'Elx, ja que la Generalitat Valenciana, d'acord amb el que establix la Constitució Espanyola, té les competències exclusives en matèria de cultura i de patrimoni històric, artístic, monumental, arquitectònic, arqueològic i científic.

En l'exercici d'eixes competències, les Corts Valencianes van aprovar la Llei de patrimoni cultural valencià, que és pionera dins de l'Estat espanyol en el reconeixement i protecció dels béns immaterials del patrimoni cultural, en establir en el seu article 45 que seran declarats béns immaterials d'interés cultural "aquelles activitats, coneixements, usos i tècniques que constituïxen les manifestacions més representatives i valuoses de la cultura i els modes de vida tradicionals dels valencians".

Amb l'objecte de protegir, promocionar i donar més rellevància a esta joia del nostre patrimoni cultural i immaterial que és el Misteri d'Elx, i des de l'òptica de la col·laboració i del consens, la Generalitat Valenciana i l'Ajuntament d'Elx, al costat de la junta local gestora del Patronat Nacional del Misteri, van impulsar en desembre de 2000 la candidatura de la Festa com a Obra Mestra del Patrimoni Oral i Immaterial de la Humanitat per part de la Unesco.
Fruit d'esta iniciativa, el 18 de maig de 2001, a la ciutat de París, el Misteri va ser, efectivament, proclamat Obra Mestra del Patrimoni Oral i Immaterial de la Humanitat en la primera convocatòria mundial d'eixa nova distinció de la Unesco.

La proclamació per part de la Unesco ha obert una nova etapa en la història de la Festa.
El Misteri, una de les joies més preades del patrimoni cultural i immaterial valencià, orgull del poble il·licità i dels valencians, que per les seues úniques i excepcionals característiques s'ha convertit en senya d'identitat i patrimoni dels il·licitans i de tot el poble valencià, tresor històric espanyol i ara bé cultural de la humanitat, el Misteri -dic- exigix per a la seua protecció disposar d'un marc legal adequat a les seues singulars característiques, un marc legal que li permeta afrontar amb garanties els nous reptes que vagen sorgint amb els temps i assegure la seu conservació en òptimes condicions.
En definitiva, una llei per a la salvaguarda del Misteri d'Elx.

Este projecte de llei que hui presente, esta llei que hui presente davant d'esta cambra per a la seua tramitació parlamentària, és fruit del consens de les institucions: Generalitat, Ajuntament d'Elx, església catòlica i de les forces polítiques més representatives de la Comunitat Valenciana, i constituïx el compliment del compromís adquirit amb la Unesco, a conseqüència de la proclamació del Misteri com a obra mestra del patrimoni oral i immaterial de la humanitat.

Naix esta llei amb el propòsit de constituir un mecanisme per a l'aplicació a favor del Misteri de mesures vertaderament efectives de protecció dels seus drets i interessos, constituint un norma sui generis que facilite el màxim aprofitament possible de la legislació aplicable en vigor a l'Estat espanyol i a la Comunitat Valenciana, en especial, pel que fa referència al mecenatge, marques i propietat intel·lectual i aquelles matèries de competència exclusiva de la Generalitat, com són el patrimoni cultural, la promoció de la llengua i l'educació.

Esta finalitat s'arreplega en l'exposició de motius en afirmar que té per objecte articular diverses mesures de salvaguarda i foment de la Festa, desenvolupades a l'empara de la legislació en vigor en matèria de patrimoni cultural, mecenatge, propietat intel·lectual i marques, i inspirades en les directrius de la Unesco i de l'organització mundial de la propietat intel·lectual pel que fa a la protecció de les manifestacions tradicionals populars i del patrimoni cultural immaterial.

La llei s'estructura en essència en quatre apartats: l'objecte de la llei, el patronat i els seus òrgans de govern, els òrgans artístics i la protecció i foment del Misteri.

L'objecte, seguint les premisses de la seua exposició de motius, s'arreplega en el seu article 1, que conté tota una declaració de principis quan diu amb tota claredat i nitidesa "que la present llei té com objecte adoptar les màximes mesures de protecció i promoció a favor de la Festa o Misteri d'Elx, bé d'interés cultural, tresor del patrimoni cultural i senya d'identitat del poble il·licità i de tots els valencians".

En segon lloc, la llei regula el patronat i els seus òrgans de govern, la seua composició i funcionament dotant-los de la màxima operativitat, autonomia i capacitat d'actuació en defensa de la Festa i dels protagonistes d'esta singular forma d'expressió cultural tradicional il·licitana.
Esta llei reconeix i regula al patronat com l'entitat encarregada de la protecció, manteniment i celebració anual de la Festa, d'acord amb la tradició, i vetllarà per la promoció i difusió del seu coneixement, així com per la salvaguarda dels elements patrimonials mobles, immobles i immaterials que participen en la celebració del Misteri.
El patronat rector estarà integrat per representants de la Generalitat, ajuntament, diputació, església catòlica i de la societat civil, a través de quinze patrons de reconegut prestigi i vinculats a la Festa.

La llei empara i regula els òrgans artístics del Misteri i establix el catàleg de drets i obligacions dels membres integrants.
Estos òrgans són: la Capella del Misteri d'Elx i l'Escolania.
La Capella és l'òrgan que fa possible la representació del Misteri i té com a finalitat primordial l'assaig, la preparació i la posada en escena de la Festa, d'acord amb la seua tradició.
L'Escolania del Misteri, que és el cor infantil encarregat de subministrar les veus blanques de la Festa, es contempla també com ací estem dient.

Finalment, la llei establix una completa sèrie de mesures orientades a la millor protecció i promoció del Misteri: suport tècnic i jurídic al patronat del Misteri per la Generalitat, l'Ajuntament d'Elx i l'església catòlica en l'àmbit de les seues respectives competències; suport pressupostari; beneficis fiscals; creació del títol de protector del Misteri d'Elx per a totes aquelles persones físiques o jurídiques que es distingisquen especialment en activitats de conservació i enriquiment de la Festa; protecció de la basílica de Santa Maria; protecció dels símbols del Misteri i dels drets d'artistes intèrprets i executants als efectes d'extraure el màxim partit, respectivament d'allò que s'ha establit per la legislació sobre propietat industrial i sobre propietat intel·lectual; i mesures per a la salvaguarda i promoció de les tradicions artesanals vinculades a la Festa i, també, de la llengua de la Festa, que és la llengua valenciana.

Esta llei que complix tots els tràmits pertinents, hui present en esta cambra per a l'inici de la seua tramitació parlamentària, i que espere, pel que representa per a la societat il·licitana i per al poble valencià, concloga amb un ampli suport de les seues senyories, és el marc legal adequat i actual per a donar protecció, consolidar i assegurar la celebració en el futur d'esta peça mestra del patrimoni oral i immaterial de la humanitat que és el Misteri d'Elx.

En definitiva, senyories, amb l'aprovació d'este projecte de llei, açò suposarà el reconeixement i l'agraïment de tot el poble valencià, representat democràticament en esta cambra, al poble d'Elx, a la societat il·licitana, a la gran família del Misteri i a les institucions pel seu esforç i sacrifici mantingut al llarg de més de cinc segles, que ha permés que hui siga viu i més potent que mai el Misteri d'Elx.

Moltes gràcies, senyor president.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, Rosa María Barrieras Mombrú)

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, honorable conseller.

Per a torn en contra, té la paraula, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida: l'Entesa, el senyor Oltra.

Disculpe.
Evidentment, per a defendre l'esmena a la totalitat.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Efectivament, no és tant un torn en contra com la defensa d'una esmena a la totalitat, perquè en gran part del discurs del senyor Font de Mora jo estic d'acord.
O siga, ha fet una referència al Misteri correcta.
La part incorrecta, quina és?
Pensar que la solució a tota la problemàtica que ell ha plantejat, que és aixina, va a vindre amb aquesta llei.
Això no és cert, per desgràcia, però no és cert.
Si això fóra aixina, nosaltres no haguérem presentat aquesta esmena de totalitat.
Estem obligats a ella perquè considerem que aquest projecte de llei no resol, més bé complica en molts aspectes, la gestió i el futur del Misteri, de la Festa.

Alguna precisió també del que vosté ha dit.
O siga, vosté no sé per què s'ha quedat en el desembre de 2000 -pareix que ha fet referència- com el moment clau en el qual diverses institucions, diguem, donen el pas definitiu de cara al nomenament del Misteri, de la Festa com a patrimoni de la humanitat.
Açò ve de fa molts anys endarrere, molts, i ha participat i ho ha demanat la societat d'Elx des de fa molts anys, molts anys.
Per a l'any 2000 es farien moltes coses, però sense les coses que s'havien fet abans no haguera valgut per a res.
Ho dic perquè corregisca això perquè està malament.

Han intervingut altres dirigits, tant de la Generalitat, com de l'ajuntament, etcètera, etcètera.
Sempre ha sigut una voluntat unànime per part de la societat il·licitana.
I és que el Misteri, igual que el Palmerar, són les dos grans senyes d'identitat del poble d'Elx.
A més, les dos estan reconegudes com a patrimoni de la humanitat.

El Misteri, com vosté bé ha dit, és la representació d'un drama sacrolíric, que se celebra en el mes d'agost tradicionalment, a la basílica de Santa Maria, al voltant del dia 15.
I, aproximadament, encara que hi ha dubtes sobre des de quan ve representant-se, pareix que hi ha una certa coincidència que des de la meitat del segle XV, encara que hi ha autors que plantegen que, probablement, seria anterior.
I aixina fins ara, perquè pràcticament ha estat representant-se d'una forma quasi ininterrompuda, a excepció feta d'alguns moments molt puntuals.

A més, cal dir que és una representació feta pel poble il·licità d'una forma voluntària i participativa, una cosa que, en tot cas, era comú en l'Edat Mitjana en molts llocs d'aquesta península, dins de les esglésies, que era on es feien este tipus de coses.
Però, el que fa singular el cas d'Elx és que s'ha mantingut en el temps des d'aquella Edat Mitjana fins ara.
I això, jo crec que és una singularitat, a pesar que tots coneixem que el cèlebre Concili de Trento -martell d'heretges, per altra banda-, va prohibir les representacions d'aquest tipus dins de les esglésies.
A l'església, tradicionalment, mai acabà de fer-li gràcia això que la gent del poble dins dels seus edificis poguera representar determinats papers, determinades representacions.
Sempre, d'alguna manera, fins que ho va aconseguir.

En el cas nostre, per sort, davant de les pressions que hi havia de l'església local i de la zona, tinguérem la sort de disposar d'algunes persones, d'algunes institucions que no sé la influència o l'enchufe que tindrien amb el papa d'aleshores, Urbà VIII, però van aconseguir una cosa insòlita, que va ser una butla per la qual s'autoritzava la continuació de la representació del misteri dins de l'església de Santa Maria.
I això, jo crec que és digne de ressaltar.
Això és el que li dóna eixe caràcter únic i ser, efectivament, una joia de la cultura valenciana perquè, a més, és en valencià, en un valencià antic, conforme es representa.

Gràcies a eixa singularitat, el Misteri, la Festa, gaudix de molts reconeixements.
Ja en l'any 1931, la República.
.
.
-jo comprenc que el senyor Font de Mora, això de la república li costa reconéixer-ho-, però la República espanyola, la legítima República espanyola va declarar en l'any 1931 monument nacional, la màxima figura, la Festa d'Elx.

També és cert que en l'any 1998, amb l'aprovació de la Llei de patrimoni cultural va estar inclòs i que en el 2001, efectivament, van culminar totes eixes gestions perquè la Unesco reconeguera eixe caràcter de Patrimoni de la Humanitat.

La Festa, en la seua llarga història ha obtingut de tot, com caldria esperar.
Sols la voluntat del poble d'Elx ha permés que la representació continuara.
Des de 1609 en què, efectivament, la confraria de la Nostra Senyora de l'Assumpció, que era la que duia endavant les representacions, tingué una sèrie de problemes, que no ve al cas ara nomenar, va demanar al Consell de la vila, l'ajuntament d'ara, que es fera càrrec de la representació.
Ja venia col·laborant en aquella data també, i sempre des d'aleshores ha depés de l'ajuntament, fins a la Guerra Civil.
Amb el triomf del general Franco.
.
.
També ha passat vosté per damunt d'això.
Ahir va entrar de ple en el tema de les esglésies que es cremaven i eixe tipus de coses, però ara ha passat absolutament.
Amb el triomf del general Franco, l'ajuntament pergué, pergué la titularitat i la gestió de la Festa.

En l'any 1948 s'aprovà un decret en el qual ell mateix se posava com a president nacional del patronat del Misteri, Francisco Franco Bahamonde.
En l'any 1951 es va aprovar un reglament que pràcticament, excepció feta d'algunes matisacions, és el que continua vigent.

Inclús s'ha de dir que poc després ja de la Guerra Civil hi hagué gent del poble d'Elx que inclús va plantejar a l'ajuntament, ja franquista en eixa època, lògicament, la necessitat d'intentar que des de Madrid, que era qui tenia les competències, per no dir que ho tenia tot, la responsabilitat del Misteri tornara al poble d'Elx.
L'any 1947 comencen a fer-se gestions per a aconseguir que això torne a l'Ajuntament d'Elx.
Crec que és una data significativa.
Res de res.
L'única cosa que s'aconseguix és, precisament, fer eixe decret en què este home figura allí de president, el ministre, capità general de la regió.
.
.
Bé, una sèrie de gent que estan ahí.

En l'any 1983, en les transferències que es fan a la Generalitat Valenciana passa lògicament el tema de la Festa i en el 1986 es modifica el patronat, la junta, i s'amplia fins a 40 membres els vocals d'esta, vocals que s'ha de dir que són vitalicis, una cosa aixina curiosa també.
Però el Misteri, malauradament no tornà a dependre de l'Ajuntament d'Elx.
La conselleria, a la qual l'havien traslladat des de Madrid, se'l va quedar.

Això, per tant, és una qüestió pendent i és una qüestió demandada unànimement per la societat il·licitana.
Jo mateix, en nom del meu grup, en l'any 1999, ja vaig presentar en aquestes Corts una proposició no de llei demanant una reforma del reglament en el sentit de democratitzar-lo i que tornara eixa titularitat al poble d'Elx.
El PP va votar en contra i, per tant, es va bloquejar.
Estem parlant de l'any 1999.

I és que l'experiència, a més, del Partit Popular, a pesar del discurs del senyor conseller, està lluny d'eixos desitjos que ell ha manifestat.
El govern del Partit Popular, ja en l'any 1998, quan tingué la primera oportunitat, va procedir a un inici de neteja, ahí dins, va cessar quatre persones i va fer un nomenament saltant-se el que, fins aleshores, havia sigut la tradició, que d'alguna manera fea que la junta xarrara, plantejara, consensuara certs noms perquè la conselleria plantejara la seua elecció.
Va nomenar directament a dit quatre persones.
Va ser molt polèmic això per la seua coincidència d'alguna manera ideològica i va ser la primera mostra de partidisme en un tema tan sensible com és el Misteri.
Açò demostrava d'entrada una voluntat de patrimonialitzar el Misteri, de manipular el Misteri, el pitjor, en qualsevol cas, per a la Festa.

La primera proposta de llei que el seu govern presenta confirmà eixos temors.
Es configurava un patronat on l'alcalde d'Elx era el vicepresident segon.
O siga, eixe discurs que ha fet vosté no val, no val perquè els fets ho desmentixen.
Un patronat del Misteri d'Elx on l'alcalde és el vicepresident segon, que fa falta barra per a proposar això per escrit, fa falta tindre.
.
.
per a proposar això.
Hi ha protestes en la ciutat i el tema queda aturat, de moment.
Però, de forma incomprensible, es modifica això perquè era absolutament impresentable, es presenta un nou projecte de llei que si bé recol·loca millor l'alcalde d'Elx, confirma un greu fet: els òrgans de direcció es conformaran per vocals nomenats per terços, igual que contestaven els antics terços de representació en els ajuntaments, un poc, no?
, i d'estos, un terç el nomenarà l'alcalde d'Elx, un altre terç el nomenarà la Generalitat Valenciana -és curiós, veritat?
, senyor Font de Mora, estes coses.
.
.
- i, un altre terç el nomenarà el bisbat.

Curiosament, quan era d'esperar que el misteri tornara al poble d'Elx, amb el seu ajuntament, es planteja un repartiment del Misteri -el llibre del repartiment- on l'ajuntament o, pitjor encara, l'alcalde, solament nomena una tercera part.
Les altres dos terceres parts són nomenades per gent de fora d'Elx, una cosa molt curiosa per a un òrgan que va solament a dedicar-se al tema d'Elx.
Dos terços se nomenen des de fora, per gent de fora.
Excel·lent proposta, per cert, per a la Generalitat Valenciana i per al bisbat d'Oriola-Alacant; incomprensible trágala per a l'ajuntament perquè els fets, i vosté acaba de dir-ho, apunten en la direcció que s'ha produït un consens entre dos forces majoritàries que ha dit vosté, no?
.
M'imagine que serà el Psoe, amb la cosa del seu alcalde, i el Partit Popular.
Nosaltres no trobem cap raó que justifique que un alcalde d'Elx accepte esta situació.
Com un alcalde d'Elx pot defraudar les esperances de tanta gent?
Com s'ha preferit quedar bé amb altre abans que amb el teu poble?
No ho comprenem això.

No era obligatori acceptar-ho.
I és una qüestió important, no era obligatori acceptar-ho.
I ni tan sol és urgent aquesta llei, ni tan sols és urgent.
És fals això, com després podrem demostrar.
Per això, si eixes eres les coordenades que vostés plantejaven, perquè m'imagine que són vostés els que plantegen les coordenades, millor seguim així, i no passa absolutament res.
Podem aguantar uns anys més.
En tot cas, si hi ha sort, en any i mig igual inclús se resol la qüestió.
Tot això millor que consolidar el que pareix ser que va a consolidar-se.
És greu passar a la història com a col·laboracionista d'esta desfeta.
Nosaltres no estem disposats a això.
Encara estem a temps d'evitar-ho.

El tema dels òrgans de direcció i gestió és molt greu, molt greu.
És acceptar, és legalitzar una cosa que no s'entén i que va en perjudici de la Festa i va en perjudici del poble d'Elx.

Esquerra Unida: L'Entesa ha presentat esmenes per a corregir-ho.
Les esmenes nostres tornen el protagonisme al poble d'Elx, via l'ajuntament i, a més, permeten una representació també de la Generalitat Valenciana i del bisbat, però no una representació majoritària d'estos dos organismes davant del que considerem la representació més genuïna, més democràtica del poble d'Elx, que és el seu ajuntament.
I, a més, democratitzem els nomenaments.
No volem que els nomenaments que corresponen a Elx els faça l'alcalde o alcaldessa que poguera haver el dia de demà.
Volem que els faça el Ple de l'Ajuntament.
Creem que és una mesura molt més democràtica que no tornar una altra volta a la designació digital en estos casos.

Però no és l'única qüestió que desprén aquest projecte de llei.
Tot el text després un tuf, entre cometes, masclista; el cas més simptomàtic és el dels cavallers portaestendards, que el mateix Consell Jurídic Consultiu diu que això.
.
.
, bé, que a pesar que tota la llei utilitza una terminologia masculina, que es podria entendre, però en este cas és que ni el Consell Jurídic traga.
Es diu que se deu de corregir.
Incomprensiblement vostés no ho han fet.
Han dut el projecte de llei sense corregir ni tan sols eixe apartat.

Volem nosaltres que la llei, en el seu article primer, que ha fet eixa defensa.
.
.
Considerem molt pobre eixe article primer.
Considerem que deu declarar amb molta més fermesa que el Misteri és del poble d'Elx, no solament que estiga en l'exposició de motius; que estiga en l'articulat, que siga norma, que no estiga com a declaració de principis.
Volem deslligar d'interferències la representació de la Festa.
La Festa -jo supose que vostés ho saben-, la Festa es basa en el consueta i en la tradició.
Això no deu canviar.
No cal admetre competències ahí ni de l'església ni dels polítics.
El consueta fa segles que està i en base a ell s'està mantenint la representació.
Per tant, no cal interferències perquè interessos d'algú puga ser-li atractiu.

Un dels exemples de la inconsistència del projecte de llei.
.
.
Vosté ha fer referència: "És que fa falta per a millorar, ajudar, etcètera, etcètera.
.
.
".
Si més falsa no pot ser la seua argumentació!
Vosté acaba de presentar els pressupostos de la Generalitat on diu la subvenció del Misteri per a l'any 2006.
O siga, el primer any en el qual va a estar vigent la llei.
.
.
Vosté sap que el pressupost del 2005 plantejava 72.
098 euros de subvenció al Misteri, per al 2005, sense llei; i per al 2006, amb llei, 72.
098 euros.
Eixa és l'ajuda?
Eixe és l'augment significatiu de l'ajuda que vosté vol fer-li al Misteri d'Elx perquè, ni un duro, ni un duro, ni tan sols l'augment de l'IPC.

S'introduïxen elements molt subjectius per destituir vocals.
Hi ha una frase que diu: "La conducta inadequada a la dignitat del Misteri".
Això, qui ho regula?
O siga, es podria considerar "conducta inadequada" que un vocal estiguera, per exemple, divorciat o que fóra agnòstic?
O siga, qui regula això, perquè això és introduir elements subjectius molt però que molt perillosos.

Nosaltres, en les nostres esmenes clarifiquem les competències entre patronat i junta.
Hi ha deficiències serioses, vergonyoses en un projecte de llei.
L'equip jurídic, ahí, no s'ha lluït precisament.
Incloem mecanismes de gestió molt més eficaços també.
La figura del portador del Misteri, quan de tota la vida, de tota la vida la gent ha participat de forma altruista, les mares i els pares han deixat que el seus xiquets se'n pugen allà dalt i estiguen animant-los per a estar ahí; que això siga per a la gent que o bé dóna una ajuda econòmica o fa no sé quina història i rep el títol eixe, quan la gent ni ha tingut títols mai ni els ha vullgut, me pareix una qüestió que sobra.
Si algú vol fer una obra de mecenatge, la llei ja de per si, no està, la llei ja contempla eixes possibilitats.
Per tant, introduir distincions fora del que és la gran família del Misteri, em pareix discriminatori.

És una llei molt reglamentista.
Pareix, perquè no parega que es fa.
.
.
-jo crec que igual és eixa la raó, no?
-, perquè no parega que es fa simplement per a repartiment del Misteri, que això seria un poc descarat -jo ho entenc-, hi ha hagut que reomplir eixa llei amb tota una sèrie d'articles.
S'arriba a fer un article per a dir què és el mestre de capella; un altre article per a dir què és el mestre de capella suplent i, un altre article per a dir què és els ajudants del mestre de capella.
Una cosa, segurament important tot això, clar.
Un altre per a dir què és el mestre de cerimònies i un altre article per a dir què és el mestre de cerimònies suplent.
Un altre per a l'organista i un altre per a l'organista suplent.
Bé, és una cosa d'eixes de filar fi, eh?
El mateix Consell Jurídic Consultiu diu que és una llei reglamentista.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
-Acabe de seguida, senyora presidenta.
Tot això considerem que és més propi d'un reglament.
Hem fet esmenes en la línia que tot això es duga a un reglament perquè això facilitarà la gestió, possibles canvis el dia de demà.

Jo, per tant, -ja no me queda més temps- dir que aquesta llei no és la que el Misteri necessita.
És la que necessitaran vostés, segurament, i alguna altra gent, però al Misteri crec que no li fa ninguna falta i que introduïx uns elements de divisió i de terciarització dins de la gestió del Misteri, que me pareixen perillosos per al dia de demà, me pareix que el Misteri no se mereix, després de tant d'any, després de tanta esperança frustrada, arribar a este projecte de llei, que no complix i, al contrari, pot empitjorar molt la gestió i la imatge del Misteri.

Moltes gràcies.

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

Bé, ara sí, per a torn en contra i en representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, abans de començar el que és este projecte de llei, en nom meu i el del Grup Parlamentari Popular vull agrair a totes les persones que d'alguna manera al llarg del temps han treballat amb el seu treball seriós i respectuós, que moltes voltes de forma molt callada, per a permetre que arribara fins a nosaltres el Misteri d'Elx i que poguera arribar i ser conegut i hui tindre tots els reconeiximents.
Gràcies a eixes persones, que han estat ahí i han permés durant segles que arribara el patrimoni intangible com és el del cas del Misteri d'Elx.

Mire, el Misteri d'Elx, senyoria, és una joia del patrimoni d'Elx i d'esta comunitat i des del 2001 esta representació teatral, musical i litúrgica, ha segut reconeguda com a patrimoni de la humanitat de la Unesco.
El Misteri d'Elx és una realitat polièdrica, plena de riqueses i matisos, la qual cosa permet ser una cosa viva i poder descobrir-lo cada volta i redescobrir-lo cada volta que es torna a vore.

Per tant, vaig a fer una xicoteta -ja que vosté l'ha feta- història, per a demostrar que la puresa del patrimoni és el que s'ha valorat en tots estos anys, i tots els atorgaments que li han donat i reconeiximents han segut gràcies a mantindre eixa puresa.
I eixa puresa és el que s'ha intentat mantindre de forma molt lleial en este projecte de llei del Misteri.
El Misteri d'Elx o la Festa d'Elx és una representació de la mort, assumpció i coronació de la Verge Maria que es celebra en l'interior de la basílica menor de Santa Maria d'Elx.

La representació es realitza en dues parts.
En la primera, coneguda com la Vespra, que és el dia 14, s'escenifiquen els últims anys de la vida terrenal de Maria; i la segona, la Festa pròpiament dita, el dia 15, que representa la pujada de la Verge al cel en cos i ànima i la seua coronació.
Els seus orígens es remunten als últims anys del segle XV, inici del XVI.
El primer document en realitat que cita de forma inequívoca la representació és de 1523.

Des del punt de vista teatral, l'assumpció constituïx un dels grans cicles medievals que es celebraven en França, Itàlia i Espanya, i en la Comunitat Valenciana queden vestigis en la seu de València, que n'hi ha un document d'inici del segle XV, el misteri assumpcionista, i en Castelló de la Plana, en l'ajuntament pròpiament dit, en el Llibre verd, també n'hi ha un document que es titula La famosa representación de la asunción de Nuestra Señora a los cielos.

Desgraciadament, com vosté ha dit, el concili de Trento va prohibir la representació dins de les esglésies, però el poble d'Elx, no fent cas i arriscant-se, va continuar fent representacions anualment, quasi sempre, fins que el papa Urbà VIII, per mitjà d'una butla va permetre o "legalitzar" -entre cometes- esta representació.

El Misteri d'Elx, també des del punt de vista literari, és molt important.
La consueta de la festa està escrita en valencià i interpretada en valencià, una cosa que mos enorgullix, perquè el reconeiximent de la Unesco va reconéixer també este patrimoni, va reconéixer un altre patrimoni, una senya d'identitat molt important per als valencians, el nostre idioma valencià.
Aixina com la representació, que es complexa i complicada, amb una tramoia que vosté bé coneix, que és molt complexa.
I no podem oblidar en esta breu anàlisi del misteri el punt de vista musical, el drama és totalment cantat i compta amb melodies procedents de diverses èpoques, cants de clarament ascendència medieval, apartats renaixentistes i afegits barrocs.
Però encara que parega que açò és un poti-poti, el que sí que diuen tots els entesos en el tema, que la unitat musical és extraordinària.

Per tant, senyor Oltra, el Misteri ha arribat a mosatros d'una forma pura, i tots els reconeiximents, com bé adés li he dit, tots els reconeiximents que li s'han donat al Misteri, han segut per mantindre eixa purea.
Des del punt de vista literari, teatral, la mateixa història, musical, i mantindre tota la purea del teatre medieval.
Li recorde, senyor Oltra, que quan es va presentar en la Unesco, hi van haver diverses candidatures i entre elles estava el Misteri d'Elx, i estava també el teatre japonés.
Les dos van ser reconegudes.
Li dic per això de "masclista" que vosté ha dit.
Doncs, possiblement, la Unesco el que va valorar va ser el punt de vista de la purea amb què havia arribat el Misteri al segle XXI, que era allò propi de l'època medieval.

Vosté diu: "no, és que és un triumvirat".
.
.
No, és que n'hi han tres institucions en el Misteri d'Elx i el que no es poden obviar són les tres institucions, l'Ajuntament, la Generalitat Valenciana i el bisbat d'Oriola-Alacant.
Són tres institucions i, per això, no és un triumvirat, són tres parts, i les tres col·laboren, i les tres tenen el seu dir.

Vosté hui ha dit ací en els pressupostos a soles la quantitat que es dóna en el Misteri.
Li recorde que mire els pressupostos i mire el que s'ha invertit en la basílica menor de Santa Maria, que això també compta, això també és Misteri d'Elx: orgue, fatxada, cúpula, anem citant punt per punt?
Home, m'agradaria a mi que amb l'1% cultural que dóna el Ministeri invertira també alguna cosa, encara que no entra dins del triumvirat.

I, bé, i s'han posat d'acord i de forma consensuada.
Per tant, jo crec que el que vosté ací ha fet en estos moments ha segut fer una opció partidista, però una opció partidista sense tindre en compte realment el Misteri d'Elx, a soles la part partidista.
En el fons, vosté ha començat a parlar, i jo dic, no sé a què presenta l'esmena a la totalitat, que es torne esta llei, perquè està d'acord amb ella!
Està d'acord amb ella!
El que passa és que, de forma partidista, vosté el que no vol és respectar el Misteri d'Elx, perquè si els objectius d'esta llei estan clars, que són la protecció i la promoció del Misteri, cosa en què vosté està d'acord, ha dit: "no, jo estic d'acord amb eixos dos punts", que són els objectius d'esta llei, no n'hi ha una altra, la protecció i la promoció del Misteri d'Elx.

Mire, jo recorde que vosté ja va demanar en un moment, en una comissió, va presentar una proposició no de llei per a reformar el reglament.
No posava ni com el volia reformar ni de quina manera.
Jo recorde també que este Grup Parlamentari Popular va presentar una esmena transaccional, en la qual dia textualment: "Les Corts Valencianes manifesten el seu criteri favorable que el Patronat nacional del Misteri d'Elx així ho estimen inicien el procediment per a la reforma del reglament".
Vosté no la va voler acceptar, va dir que no es creïa, però és que en eixa esmena transaccional que li vam presentar, era: no volem que la Generalitat reforme de forma voluntària i ella a soles el reglament, sinó volem consensuar-ho amb les tres parts que vosté diu que, mal, ara el triumvirat, mal.

Este tema s'ha de consensuar!
, perquè és de tots, és de tots.
Per tant, jo no entenc, senyor Oltra, com vosté em diu que no, que ara no, que no vol esta reforma, quan vosté va ser un dels pioners que la va demanar en esta cambra, i no li se va dir que no, li se va presentar una transaccional, que vosté va dir que no.
I ara que després -perquè estes coses no se poden fer de hui per a demà- d'intentar consensuar una llei, que s'hi arribat a un consens entre les tres parts, vosté ara diu que no, que esta reforma i esta protecció del Misteri no li agrada, i que, a més, veu.
.
.
, a vore què ha dit també, diu, no, és que veig que és molt reglamentista, diu, reglamenta fins alguns càrrecs, com el metre de capella, el suplent.
.
.
Doncs, mire, vosté és d'Elx, a la millor sap què és el mestre de capella, sap què és el suplent, sap què és l'organista major.
.
.
, però pense que una llei a nivell de Comunitat Valenciana molta gent no pot saber què són eixos càrrecs.

Quant a la seua disposició també, que ha dit, masclista, mire, jo he tingut l'honor, pel càrrec que vaig ocupar, de pertànyer a eixe patronat rector, i sóc dona.
Per tant, és que no li veig l'origen masclista per ningun lloc, i n'hi han en estos moments vocals que són dones.
A més, critica vosté, no, és que els vocals eren vitalicis.
Ara no són vitalicis, ara li se diu, no, mire, n'hi hauran 9 vocals nomenats pel president de la Generalitat, 9 per l'alcalde d'Elx i 9 pel bisbat d'Oriola.
Entre ells, 8 vocals seran huit anys, i n'hi haurà 1 que podrà estar quatre anys.
Em critica el que n'hi havia abans, no el que n'hi ha ara en la llei.
Més democràtica, s'ha adaptat al nou sistema democràtic.

Per tant, no entenc, la veritat, la seua esmena de totalitat, que no veig que mos duga a ninguna part.
Podrà, possiblement, en algun punt, jo les esmenes parcials les veig normal que les haja presentat, que en algun punt crega que calga matisar, que calga especificar, però una esmena a la totalitat?
, que es retire una llei que vosté va ser dels primers que va dir "el reglament és anacrònic, no pot existir"!
I ara que li presentem una llei en què, objectiu: promoció i difusió; i s'aprofita perquè el reglament, posant-lo, actualitzant-lo i posant-lo al dia, diu, no, no la vullc, que la retiren.

Doncs, la veritat és que, senyor Oltra, jo pense que estem en un tema més seriós, més seriós des de tots els punt de vista, ja li he dit que és un tema polièdric i que crec que mereix molt més respecte que vosté hui li ha tingut ací.
I més responsabilitat política perquè amb estos temes no es jugue, i aixina ho ha demostrat tots els dies el poble d'Elx, per això ha arribat fins als nostres dies, perquè, segurament, si el poble d'Elx havera actuat a la millor com vosté ací ha dit, entre cometes, possiblement hui no mos havera arribat.

Per tant, jo crec que des del 18 de maig del 2001 es va obrir una nova etapa per al Misteri, que va ser jo crec que una etapa important per a tots els que formaven.
.
.
, tant l'Ajuntament, la Generalitat com el bisbat, una etapa important de replantejar-se el tema i dur el Misteri a on es mereix, i crec que este és un pas més de treballar pel Misteri.

Per tant, senyor Oltra, mosatros mantindrem, continuarem mantenint la llei i ja vorem en la comissió i en el plenari eixes esmenes parcials.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Oltra.

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Precisament eixes raons de puresa a què vosté abans fea referència són les que ens preocupen, que se puguen canviar amb aquesta llei.
I vosté, la veritat és que, vaja, amb l'experiència que té, no acabe jo.
.
.
Entenc que, a la millor, vosté no és d'Elx, ha fet un esforç, no?
, ha fet un esforç per entendre i per explicitar què és la Festa, però, clar, se suposa que estem fent una llei per a una cosa que és d'Elx, no?
, i que, per tant, doncs, si vosté fóra d'Elx, segurament alguna de les coses no tindria els dubte que té, que jo crec que la gent d'allí ho té prou més clar del que vosté fins ara ha expressat ací.

Nosaltres hem demanat.
.
.
Demanàrem llavors una modificació del reglament, una modificació del reglament consensuada per part de tots, perquè això donara lloc a una proposta que arribara a aquest Ple per a aprovar una nova norma que democratitzara el Misteri, i vosté hi va votar en contra.
Presentà una esmena el PP, però al final el PP votà en contra de la proposta nostra de l'any 1999 per a canviar el reglament antidemocràtic i anar a un reglament consensuat i participatiu.
Pinte-ho com vullga, votà en contra, i va ser vosté la ponent en aquella comissió.

I diu: "com és possible que ara.
.
.
?
" Home, si és que després de tant de demanar ens presenten un nyap de llei, què vol?
També demanem que tots els anys hi hagen pressupostos i això no impedix que presentem una esmena de totalitat als pressupostos, o què pensa vosté?
, que tenim de tragar-mos la proposta perquè vostés són infal·libles?
Si això ja ni el Papa tan sols, que sempre s'ha dit la infal·libilitat papal, ja ni tan sols ho comenta molt.
O siga, vostés no són infal·libles.
I han patinat, eh?
, han patinat estrepitosament en aquest tema.
Que algú els haja acompanyat?
Segur.
Però han patinat, i està en perill el tema del Misteri.

Vosté diu, m'ha de remetre a ajudes en el tema de la basílica.
Ajudes que s'han vingut donant de tota la vida, que tenen a vore alguna cosa amb el Misteri, però també amb les cues que se fan en l'església.
O siga, no me traga eixos exemples, perquè d'alguna manera jo crec que baixen el nivell del debat que hauríem de tindre vosté i jo en aquestos moments.

De consensuar.
Vosté diu que s'ha consensuat el projecte i que eixe ha sigut sempre l'objectiu de la conselleria.
Era consensuat el projecte primer que presentaren?
, on l'alcalde d'Elx -no el que està aquí, el que estiguera- era vicepresident segon, tenia un regiment de gent davant d'ell; un projecte de llei per al Misteri d'Elx, no el Misteri del País Valencià, el Misteri d'Elx.
L'alcalde, o el qui estiguera d'alcalde, eixe era vicepresident segon.
Això era un projecte consensuat?
Això és una mostra de la prepotència amb la qual vostés actuen.
Una mostra.

Que després d'això i de les queixes que hi hagueren se va canviar allò, se va reformar un poquet; ja dic, van recol·locar l'alcalde en altra figura.
Bé, ahí ell ha tragat.
Bé, nosaltres no traguem.
Perquè considerem que eixa divisió per terços de la representació del Misteri me pareix perjudicial, me pareix perjudicial.
Me pareix una cosa que no se pot argumentar que ara s'està millor que ans, perquè el precedent d'ans és un precedent franquista, senyora Nácher.
Un precedent franquista.
Perquè la Generalitat l'única cosa que va a fer va ser rebre transferències.
És cert que no va a pegar colp aleshores, podia haver modificat la llei en l'any 86.
No la va modificar.
Podia haver-la modificat, però realment el que està exercint són uns drets que li venen d'un decret de l'any 48.
En l'origen d'eixe decret no està la legitimitat democràtica, està l'expropiació que se va fer de la Festa aleshores.
O siga, cal saltar eixe període, per a tornar a quan l'ajuntament era el que decidia, el que nomenava, el ajudava, el que garantia la representació.
Eixe és el precedent.
I eixe precedent no se recull en aquests moments.

Jo li posaria un exemple a vosté ara mateix.
Vosté és d'Alcoi, no?
I allí a Alcoi funcionen els Moros i Cristians.
No és que tinguen.
.
.
vaja, una festa també important.
No és que en això vulga comparar-la, cadascú té la seua cosa.
Però vosté s'imagina que l'associació, crec que és l'Associació Sant Jordi, no?
, o el Casal Sant Jordi o una cosa aixina, la Generalitat Valenciana nomenara a més de la mitat dels membres d'eixa associació, per a dirigir i fer en la festa de moros d'Alcoi el que cal?
Vosté creu que això ho entendria la gent d'Alcoi?
No ho entendria com una intromissió?
Diga-ho.
Perquè és un tema.
.
.
Ja no anem a parlar, ja veig que el tema eixe masclista no li importa molt.
A Alcoi, també, precisament, podríem parlar del que suposa el tema eixe quant les recomanacions del Síndic quant a la participació de la dona en la festa.

Però és que vostés parlen: "és que este projecte nostre reforça la protecció i la promoció".
Mire, la protecció la té perquè està en la Llei de patrimoni cultural.
O no està?
Està.
I està declarat patrimoni de la Humanitat.
O siga, té les màximes proteccions.
O siga, ja, diga'm, home, quan més sucre més dolç, però el màxim és este.

I després la promoció.
La promoció és no pujar-li un euro a l'any?
És eixa la promoció que espera el Misteri de la conselleria?
Que espera no, que tindrà.
Si eixe és en el primer any de vigència de la llei, que nos cojan confesados, com diria aquell.
O siga, por sus hechos los conoceréis, señora Nácher.

O siga, vosté, el seu grup, està a punt d'aconseguir, amb una col·laboració que no acabe de comprendre per part en este cas del Partit Socialista, el que sempre han volgut patrimonialitzar, apropiar-se del Misteri.
Que deixe de ser del poble d'Elx.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

-Acabe de seguida.
- Que continue sent del poble d'Elx a nivell de l'exposició de motius, però que en la pràctica, en la realitat, siga una tercera part de la Generalitat, una tercera part del Bisbat i una tercera part de l'alcalde d'Elx.
Me pareix un retrocés i defraudar les expectatives que s'havien creat, quan per fi en democràcia tindríem possibilitat de canviar això.

No crec que això siga el que la gent està esperant.
I veig molt difícil que la gent accepte això.
Crec que nosaltres tenim l'obligació, en defensa d'això, d'intentar canviar-ho.
Ho intentem avui en l'esmena de totalitat i ho intentarem en esmenes parcials.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Señora Nácher, tiene la palabra.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor Oltra.

Mai em pensava que vosté fóra tan sectari.
És a dir, jo no sóc d'Elx, però, bo, crec que he defés el Misteri d'Elx allà on he anat.
Li he de recordar com arriba el Misteri d'Elx a la Unesco.
Mire, es fa una reunió en la qual estan les dèsset autonomies.
Cada u du un projecte per a què el ministeri n'elegisca un i es vote un entre totes, entre tots els projectes que va dur; algunes comunitats, més d'un, algunes comunitats més d'un.

I en eixa reunió a mi em va tocar, vaig tindre la sort de defendre el Misteri d'Elx.
I ho van acceptar les altres comunitats.
I ho vaig defendre com si haguera anat a defendre les festes del meu poble, les festes de Moros i Cristians.
Perquè crec que s'ho mereixia el Misteri d'Elx.

Per tant, eixa actitud tan sectària que ha tingut la seua senyoria sobre la meua persona no l'entenc.
No l'entenc.
La veritat és que no l'entenc.
Perquè si una cosa és una joia i un tresor de la nostra comunitat, dóna igual que hages nascut a Vinaròs que hages nascut a Pilar de la Horadada.
Dóna igual.
L'has de defendre i has de reconéixer.

Està vosté dient que si vosté governara seria un sectari?
Que sols miraria des d'un punt de vista allò que haguera de premiar o donar ajudes?
Clar, perquè a mi ja em dóna eixa sensació, que vetladament vosté s'ha descobert.

I quant a la proposició no de llei.
Li ho he dit, van presentar una esmena transaccional.
Si mosatros també véiem que el reglament havia de començar a democratitzar-se en un sistema democràtic que estàvem.
Vosté la va rebutjar.
La va rebutjar perquè mosatros déiem que des del consens, des del consens.
No, la votaren en contra vostés.
.
.
No, no.
Li ho dic, perquè vosté volia que començara a reformar-se el reglament sense consens ni res.
Hi havia que començar a xarrar.

Vosté està dient també, està parlant d'un projecte que deixava l'alcalde.
.
.
Bo, era un projecte.
Si tan mal era per això mai es va dur a esta cambra.
Per això mai es va dur a esta cambra.
Està parlant d'una cosa, d'un paper que mai ha tingut un valor real.
A la millor era el primer paper per a començar a parlar.
A la millor era el primer paper per començar a parlar.

Clar, el que vosté hui, el que no vol és que es parle d'este paper que hi ha damunt la taula, i hi ha un consens per part, ja li dic, de tres institucions importants.

Quant al paper de l'alcalde.
Mire, ací està l'alcalde.
Però jo vaig a dir com hem quedat.
El patronat rector estarà format pel president de la Generalitat, l'alcalde d'Elx, el president de la Diputació d'Alacant, el secretari autonòmic en matèria de Cultura, el director general que tinga matèria de Patrimoni Cultural, un regidor de l'Ajuntament d'Elx que duga la matèria de Patrimoni, i el president executiu de la Junta Rectora, aixina com el vicari episcopal d'Oriola-Alacant.
En la Junta Rectora estaran com a màxims l'alcalde d'Elx, el rector de la basílica de Santa Maria, i el director de Patrimoni General.

Quin paper?
Jo veig que és un paper normal.
A més, vaja, no vaig a dir-li que és en una piràmide de dalt cap a baix, sinó quasi pareix que siga transversal.
Per tant, que vostés no tenen una representació forta a Elx, i em diu és que mosatros mai estarem?
Doncs mire, això a la millor, això a la millor.
Per ahí, a la millor, possiblement entenga jo esta esmena a la totalitat que vostés presenten.
Però per una altra part, ninguna.
Per una altra part, estan les tres institucions que han estat sempre recolzant el Misteri d'Elx.
Sí que és de veres, que al final, la festa d'Elx és la festa d'Elx, és del poble d'Elx.
Ahí estem d'acord.

Quant a.
.
.
diu: "no, és que el poble d'Elx sols apareix en el que es referix a l'exposició de motius".
Mire, li torne a repetir que els vocals que formen la Junta Rectora, nou vocals són nomenats pel president, nou vocals per l'alcalde d'Elx, i nou vocals pel Bisbat d'Oriola.
Per tant, quan vosté diu, no, no.
Jo conec a molta gent que ha treballat pel Ministeri d'Elx i no és d'Elx.
I vosté, de forma sectària, igual com m'ha dit a mi que no sóc qui per a debatre esta llei, està dient a la mitat dels futurs vocals, o d'alguns vocals, que no poden ser vocals perquè no són d'Elx.

A mi em pareix que la seua actitud tan sectària que està tenint en el tema d'esta llei, no s'ho mereix ni el Misteri ni aquella gent que ha treballat pel Misteri.
Perquè sí que és de veres que quant als actors, als cantadors i tot això, sempre han sigut del Misteri, però la gent estudiosa del Misteri normalment ha sigut de fora.

Per tant, senyor Oltra, anem a mantindre este projecte de llei, i anem a votar favorablement que continue, i no a la seua esmena de totalitat, perquè no entenem això de l'esperit, que hi havia que rebutjar-la per l'esperit.
Perquè jo crec que si alguna cosa s'ha mantingut i s'ha respectat moltíssim en esta llei, ha sigut l'esperit i la puresa en què mos ha arribat el Misteri d'Elx.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

Para fijar postura en representación del Grupo Parlamentario Socialista, tiene la palabra don Diego Maciá.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats i diputades.

Intervinc amb la finalitat de fixar la posició del Grup Parlamentari Socialista, davant l'esmena a la totalitat presentada per Esquerra Unida al projecte de llei del Misteri d'Elx.
El sentit del vot, que avance, serà en contra d'aquesta esmena.

Entenc algunes de les raons que s'ha pogut plantejar aquí pel senyor diputat, el senyor Oltra.
Compartim algunes d'estes qüestions.
Però entenem seria en l'escrit, que ni se participava ni se compartia de l'esperit de la llei ni dels principis d'aquesta llei.

L'esperit, s'ha dit aquí, ha sigut l'acord, la col·laboració entre les administracions que estem implicades en el manteniment i en el suport del Misteri.
Col·laboració que ha d'incrementar-se a partir que el Misteri, perquè ha fet vosté un discurs en alguna imprecisió històrica; que ha d'incrementar-se, deia, quan el Misteri és declarat bé d'interés cultural, en el que la Generalitat en este cas, abans el ministeri, tenia la responsabilitat d'implicar-se activament en el manteniment, en el sosteniment, en la salvaguarda del Misteri.
I a més, se fa una revisió històrica de la tutela del Misteri en la que, d'una forma un tant esbiaixada, es deixa fora una cosa que és òbvia.

El Misteri, ho vulga el senyor Oltra o no, es representa en l'església de Santa Maria.
El representaven els rectors.
Es representa en l'actualitat en un nombre molt important de la representació de l'església.
I és una festa religiosa.
Una festa religiosa, una festa popular, una festa que ha sigut declarada per la humanitat patrimoni mundial.

En eixe sentit, també s'oblida que ha hagut anteriorment al Patronat, o al decret que establia el Patronat en 1948, hi havia també altres organismes, altres institucions com la de 1924, la Junta Protectora de la festa d'Elx, que també participava l'església i l'ajuntament.
És a partir de 1931 quan es declara bé d'interés cultural per la II República, pel govern de la II República, quan el Ministeri de Cultura, i després en les transferències autonòmiques, la conselleria, s'implica activament en la promoció i la salvaguarda del Misteri.

En qualsevol cas, entenc que la llei no és la solució als problemes del Misteri com s'ha dit aquí.
Efectivament, no és eixa la seua voluntat.
Precisament en el document de petició a la Unesco per a declaració de patrimoni de la Humanitat, es planteja un pla d'acció, es plantegen vint-i-una mesures per a treballar en el sosteniment de la festa.
I esta és una, important, evidentment, des del punt de vista legal.
Es parlava de la necessitat d'adaptar, i en això coincidíem i coincidíem tots, la norma antiquada, obsoleta, de 1948 i de 1951, que plantejava una forma de gestió dictatorial, autoritària, sense cap representació, i a més que feia, i és el que hem volgut també salvar en esta redacció, que provocava una situació absurda, i és que l'Ajuntament d'Elx, la ciutat d'Elx, el poble d'Elx quedava al marge de qualsevol decisió important que poguera afectar el Misteri.
L'element fonamental podria ser, per posar un exemple, el nomenament de patrons de la junta i del patronat, que quedaven a disposició del director general de Cultura.

Entenem que s'havia de superar eixa situació.
I este avantprojecte resol eixa situació injusta en què estava poble d'Elx.
Per una part, se li reconeix a la ciutat d'Elx, al poble d'Elx, com a propietari de la festa i responsable al llarg de més de cinc segles de la seua pervivència i millora, s'assegura la capacitat de decisió de l'ajuntament com a dipositari i garant del poble d'Elx i dels drets històrics que representa en totes les qüestions que puguen afectar.
I volguera dir-li que açò no és un consorci, açò no és un triumvirat en què fem un conveni entre la conselleria, l'església i l'ajuntament.
No, açò és un patronat amb personalitat jurídica pròpia, que ha de rendir a partir d'ara en el treball que facen els patrons, en el treball que facen les persones que nomenem, d'acord, de consens entre les tres institucions que estan directament representades.

Jo crec que en la proposta del senyor Oltra hi ha una cert caire localista.
I jo crec que nosaltres, atenent la responsabilitat que té per la Llei de patrimoni de la Generalitat, crec que per a nosaltres ha de ser no sols un repartiment de poder; ha de ser, per tant, un motiu de satisfacció la implicació activa de la Generalitat i el reconeixement del paper de l'església, que és tradicional, i no com vosté ha anat dibuixant-lo, fent eixe repàs històric.

A més, i jo crec que és el més important, perquè es tracta de millorar la forma de treballar dels òrgans rectors de la festa; per tant, molt lluny eixa afirmació que en esta llei es posa en perill el Misteri.
En primer lloc, en perill no ha estat mai el Misteri, perquè ja s'encarregarà el poble d'Elx que això no siga.
Però, en qualsevol cas, pel dia a dia, treballar per garantir i millorar les condicions i les representacions en el present i el futur, i sobretot evitar el risc que té la situació cultural social canviant, ràpidament canviant com la nostra, ha d'haver un funcionament més operatiu i uns òrgans de govern democràtics, evidentment, que es renoven, que reconega que es puga valorar el treball que puguen fer pel dia a dia del misteri.

I en este cas jo el que volguera, i acabe, és, diem, que s'arribe a un enteniment, a una entesa històrica en la qual la Generalitat està present, ha d'estar present, volem que estiga present la Generalitat en el dia a dia i es preocupe per allò que puga passar en el Misteri.
El pes fonamental va a recaure en les persones que nomenem.
Persones que seran renovades si no complixen la seua missió.
No com ara, que eren, com vosté deia abans, vitalici.
Perquè vosté ajuntava, feia aclariments a voltes que pareixia que estaven ajuntant l'esborrany que mai no es va vore, o que no es donà, públicament no es presentà, el reglament actual i la nova llei.
En el reglament actual es garantix també que es puga renovar per meitats els membres del patronat, de forma que done una garantia també de continuïtat del treball que es puga fer i del coneixement que es té de la realitat de la festa.

I en qualsevol cas, sent un acord o un principi de col·laboració i d'acord, és veritat, entenc que és un principi.
Estes Corts són unes Corts que han de debatre ara esta proposta.
Per tant, no entenem o no estaria justificada eixa esmena a la totalitat.
Pensem que Esquerra Unida ha de sumar-se a eixe acord, ha de sumar-se a eixe consens, en el sentit que algunes de les esmenes que puga presentar, en algunes fins i tot coincidim, per exemple quan parlem dels cavallers o el portaestandard i els electes, figures que no quedaven ben arreplegades.
En algunes de les esmenes coincidim.
Entenem que el debat parlamentari pot millorar qualsevol text que es presente.
I este és un important, i podria millorar-se.
Però no està justificat, llevat d'algun altre interés, plantejar una esmena a la totalitat.

Entenem que ara en la comissió, en el debat parlamentari, es podrà millorar.
Repetisc, en algunes qüestions estaríem d'acord, en el finançament, que tampoc és com s'ha dit, s'ha parlat d'esta qüestió, però, evidentment, qualsevol esforç que es faça en un millor finançament donarà més garanties i uns millors resultats al treball que dia a dia fa l'actual patronat.
Però acabe dient que voldríem que se sumara també Esquerra Unida a l'acord, al principi d'acord important que s'ha aconseguit en la tramitació, en la proposta que es porta hui, en la negociació que hi ha hagut amb tres institucions; però que la negociació o el consens ha de vindre del debat dels grups polítics.
I estem aquí, i en la comissió i en les pròximes reunions haurem d'arribar a un acord, i voldríem que se sumara també Esquerra Unida.

Res més.
Jo pense que és un document el que es porta a les Corts que no justifica esta esmena a la totalitat.
I, per tant, el Grup Socialista, el Grup Parlamentari Socialista, que hem coincidit amb algunes de les qüestions que ha plantejat, no amb totes, va a votar en contra d'esta esmena a la totalitat.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maciá.

Tiene la palabra, para el turno de réplica, el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bé, senyor Maciá, vosté ha confirmat eixe nivell de consens i de col·laboració amb la Generalitat Valenciana a l'hora de preparar la llei, és una cosa que ja més o menys se sospitava.
I lògicament, ara manifesta la seua posició contrària.
Jo això ho entenc, no ho compartisc, evidentment.
Jo no confie que aquesta llei puga ser millorable.
Si vosté ho creu, hauria de votar a favor de l'esmena de totalitat nostra, perquè comprovarà que.
.
.
Del que nosaltres hem presentat segurament no s'aprovarà res, del seu, doncs no sé, també tinc els meus dubtes.

Jo crec que si tots volem que el Misteri, la Festa, siga.
.
.
El que volem que siga és el millor possible.
Per això, a més, la llei no fa cap falta, cap falta.
Probablement per això ni tant sols el Partit Popular, que es va comprometre davant la Unesco, amb eixes 21 mesures que va anunciar.
.
.
, que tampoc és que la Unesco va demanar en cap moment una llei de protecció, sinó que el Consell, jo crec que amb bon criteri per adornar la qüestió, doncs va prometre una sèrie de coses a fer, entre elles l'elaboració d'una llei.
Però el mateix Consell va dir que es comprometia a fer eixa llei entre l'any 2001 i el 2003.
Estem acabant el 2005.
No passa res, però, bé, és un símptoma, en tot cas, d'eixa preocupació que, vaja, motiva fins i tot modificar l'ordre del dia perquè entre el tema avui, perquè era molt urgent.
Però bé.

Jo, alguna de les coses que s'han dit.
.
.
bé, allò de la festa religiosa.
Home!
Esta és una festa basada en uns fets religiosos, però mai no podrà ser una festa religiosa quan l'església volia prohibir-la.
Jo crec que ahí hi ha una inexactitud un poc també delicada.

Això de la propietat del Misteri, això la propietat del Misteri queda.
.
.
Jo ho he dit en l'exposició de motius.
Punto, punto.

I després a l'hora del repartiment dels càrrecs, que jo crec que és, en definitiva, el que d'alguna manera motiva més la presentació d'aquesta llei.
Haurà vist vosté que en les esmenes que hem presentat nosaltres també deixem una part important a la Generalitat Valenciana i al bisbat.
És a dir, no és que volem no que no estiguen ahí.
Volem que estiguen, però el que volem fer principalment és que l'Ajuntament d'Elx, que vosté presidix ara i que demà presidirà una altra persona, doncs tinga la majoria, com tradicionalment l'ha tingut; perquè fins i tot l'any 24 també tenia eixa majoria l'Ajuntament d'Elx.
Per tant, el que volem és que tornen a ser les coses com sempre havien sigut i que sempre havien mantingut eixa puresa i eixa garantia de permanència del Misteri.

Per tant, no, no trobem una raó perquè s'accepte.
Perquè vosté ni com a alcalde ni com a diputat socialista està obligat a votar a favor de la proposta de llei que presenta el PP.
Vosté té, a banda de tot, també altres interessos o altres.
.
.
més que interessos, raons, eh?
, obligacions, m'atreviria a dir fins i tot, que estan fins i tot per damunt del mer fet de ser diputat.

I esta gent que ara té l'obligació, té la responsabilitat de governar i l'obligació de presentar un projecte de llei, ho ha de fer bé, perquè si no, si no ho fa bé, ningú que no siguen ells té obligació de recolzar això, i val la pena quedar-se al marge d'una cosa que no ve a millorar.
I jo crec que per a millorar -ho he dit- el Misteri, la Festa, en aquestos moments no necessita més blindatges.
Si té els màxims!
O no té els màxims?
Perquè si no tinguera els màxims seria imperdonable que el PP haja tardant tant en fer la llei.
Se suposa que és patrimoni de la humanitat, bé d'interés cultural, monument nacional.
Tot el que es vullga.
Ho té.

La promoció.
On està la promoció?
On està?
Jo sé que en el projecte de llei hi ha una sèrie d'articles que queden estupends.
Però, la primera, en el front.
El pressupost de 2006 ni un euro més.
És que, senyor Font de Mora, és que no.
.
.
Podia haver dissimulat, eh?
, podia haver ficat ahí un poc més.
Però és que ni dissimular.
És que, mire, em pareix ja suficientment explícit.
Doncs això és el que li espera a la Festa, la festa del nostre poble, que volem que siga coneguda per part de tots i que siga benvolguda per part de tots.
Si amb això estem tots d'acord.
Però el que necessitem és que els anuncis de promeses, i de reforçament i recolzament es traduïsquen en fets.
No en propaganda.
I ens preocupa, vist el precedent.
Perquè si no coneguérem l'única oportunitat que el PP ha tingut de nomenar gent en els òrgans de direcció del Misteri -i això ho sap vosté-, no crec que estiga d'acord que va ser la millor elecció possible.
Les quatre persones que es nomenaren crec que no va ser la millor elecció possible.
I, en tot cas, no va ser una elecció consensuada.
Eixe és l'únic precedent que tenim.
L'únic.
I mira com va acabar!
És a dir, si eixa és la mostra, que vinga el paquet.
Per tant, igual vosté, en eixe aspecte igual, igual es fia més d'ells que nosaltres.
Bé, això és un criteri lliure.
Nosaltres, que no.
Nosaltres, la veritat, és que no ens fiem.
Perquè, a més, als fets ens remetem.
La primera prova va ser com va ser.

Per tant, jo crec que, més que col·laborar en l'aprovació d'una llei, que no crec que vinga a resoldre cap problema, més bé al contrari, segurament els agreujarà, perquè en eixe repartiment veurem ara una sèrie de qüestions, jo crec que caldria, i així ho farem, ara quan vostés dos ens derroten en aquesta esmena en el debat d'esmenes parcials, mantindre eixa majoria de representants de l'Ajuntament d'Elx.
Que crec que és la gent que tota la vida ho ha fet, que millor ho sap fer i la gent que el poble d'Elx millor es pot sentir representat.
Que el bisbat i la Generalitat tindran la seua representació, sense dubte, però que no que entre ells dos siguen majoria.
Això jo crec que ningú d'Elx hauria d'acceptar-ho.
Perquè no crec, ja de principi, amb independència que siga una persona o una altra persona, és una qüestió de principi, que uns òrgans de direcció per a una qüestió que és estrictament a nivell local, que siga nomenat dos terços, nomenat per gent de fora.
Això crec que és difícil d'entendre per a qualsevol persona, però per a la gent d'Elx encara molt més.

Per tant, jo dic, demane, encara m'atrevisc a demanar.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
que s'ho pensen i que intenten rectificar això.
Gràcies

.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Pasamos a la votación.
Vayan ocupando sus escaños.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 6; votos en contra, 68.
Queda rechazada la enmienda a la totalidad del Proyecto de ley del Misteri d'Elx.

 

 

***Debat i votació del dictamen de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat sobre el Projecte de llei de creació del Col·legi Oficial d'Enginyers Químics de la Comunitat Valenciana (BOCV número 144).
(Pàgina 4.
014).***

 

 

**El senyor president:**

 

A continuación, vamos a debatir y a votar el punto quinto del orden del día, que era el Dictamen de la Comisión de Coordinación, Organización y Régimen de las Instituciones de la Generalitat sobre el Proyecto de ley de creación del Colegio Oficial de Ingenieros Químicos de la Comunidad Valenciana.

Para la presentación del proyecto de ley, tiene la palabra el honorable señor conseller Miguel Peralta.

 

 

**El senyor conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Em complau assistir a este Ple en el dia de hui per a presentar el projecte de llei de creació d'un nou col·legi professional a la nostra comunitat, en este cas, el Col·legi d'Enginyers Químics de la Comunitat Valenciana.

Igual que les presentacions que hem fet durant les sessions anterior, permeteu-me recordar de forma breu el marc legal que envolta la competència sobre estes corporacions de dret públic i la regulació del seu règim jurídic.

El nostre Estatut d'Autonomia conferix a la Generalitat Valenciana la competència exclusiva en matèria de col·legis professionals i d'exercici de les professions titulades, sense perjuí del que disposen els articles 36 i 139 de la Constitució.
Una competència que es va iniciar amb la promulgació de la Llei 6/97, de 4 de desembre, de consells i col·legis professionals de la Comunitat Valenciana, l'article 7, de la qual reserva a la llei la creació dels col·legis professionals.

Per una altra part, la necessària existència d'una titulació acadèmica oficial que empare l'exercici d'esta professió va ser resolta pel Reial Decret 923/92, de 17 de juliol, pel qual es va establir el títol universitari oficial d'enginyer químic.

La creació d'un col·legi professional obeeix sempre a una sèrie de raons objectives que justifiquen la seua constitució.
En este cas, evidents motius d'interés públic aconsellen dotar a estos professionals d'una organització capaç de vetllar per la defensa dels seus interessos i que ordene adequadament l'exercici de la professió en l'àmbit de la nostra comunitat.

La seua activitat comprén amplis sectors i funcions professionals susceptibles de tindre una incidència directa en els valors constitucionalment protegits, com ara la salut de les persones o la protecció del medi ambient, fet que determina que el Consell estime convenient i necessària l'aprovació d'esta norma.

A més, el buit normatiu entorn de l'enginyeria química apunta novament cap a la conveniència de regular el control d'accés a la professió, establir una instància que represente a este col·lectiu davant dels poders públics i li permeta, en definitiva, assumir la responsabilitat de definir les regles que han d'observar-se en l'exercici d'una activitat que afecta de manera molt directa a sectors tan importants com ara l'alimentació, la sanitat, el medi ambient, l'agricultura, entre altres.

Per totes estes premisses, la sol·licitud formal de creació d'esta corporació va ser degudament subscrita pels representants de les diverses associacions, donant-se així lloc a l'inici de les actuacions que finalment han conduït a l'elaboració d'este projecte.

El projecte de llei que hui presentem, una vegada acomplits tots els tràmits previstos legalment per a la seua elaboració, s'estructura en una part expositiva o preàmbul, una part dispositiva integrada per tres articles i una part final constituïda per una disposició addicional, dos disposicions transitòries i una única disposició final.

El preàmbul conté, com és costum, els antecedents de fet i els fonaments de dret que he mencionat anteriorment i que justifiquen la necessitat de la creació d'este col·legi oficial.

Respecte a l'articulat, i conforme al dictamen del Consell Jurídic Consultiu, en el primer precepte s'estableix l'objecte fonamental de la llei: la creació del col·legi oficial d'enginyers químics de la Comunitat Valenciana.

I cal ressaltar de la resta de l'articulat, breu, com no podia ser d'altra manera, la necessària titulació en enginyeria química o enginyeria industrial en l'especialitat de química, degudament homologada a la primera pel Reial Decret 1954/94, de 30 de setembre.
També l'obligatorietat d'incorporació al col·legi per a l'exercici de la professió, excepció feta novament a aquells professionals que exercixen exclusivament al servici de les administracions públiques.

En definitiva, senyories -i amb açò acabe-, la creació d'este col·legi obeeix a raons d'interés públiques adduïdes pels mateixos interessats i que este govern no ha fet sinó atendre i regular.

Per tant, més enllà d'opinions respectables totes elles, està el sentit d'oportunitat i la valoració objectiva d'unes inquietuds professionals, que, com és lògic, no cap més que plasmar en la realització tangible en benefici de tota la societat.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor conseller.

Ahora, para la presentación del dictamen de la comisión, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado, don Vicent Sarriá.

 

**El senyor Sarriá i Morell:**

 

Senyor president.

Senyories.

Em correspon, com a secretari de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat, i per decisió unànime de tots els membres de la comissió, presentar davant el Ple d'esta cambra el dictamen del projecte de llei de creació del col·legi oficial d'enginyers químics de la Comunitat Valenciana.

Esta decisió la va adoptar la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de la Generalitat Valenciana el 25 d'octubre, en el qual s'aprovà el dictamen d'eixe projecte de llei que avui presente a les seues senyories.

El projecte de llei va ser presentat a les Corts Valencianes el 27 de maig de 2005, sent tramitat per la Mesa de les Corts Valencianes el 7 de juny de 2005.
El projecte de llei va ser publicat al Bolletí Oficial de les Corts número 121 el 13 de juliol del present, procedint-se a partir de la data assenyalada a l'obertura del període de presentació d'esmenes, que va concloure el 17 de setembre d'enguany.

A aquest projecte de llei no s'ha presentat cap esmena a la totalitat, sent presentades 22 esmenes parcials, corresponent 17 al Grup Parlamentari Popular, 1 al Grup Parlamentari Socialista i 4 al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

La recepció d'esmenes i el nomenament de la ponència per a l'elaboració de l'informe fou realitzat a la sessió de la comissió del dia 18 d'octubre, sent publicat l'informe de la ponència al Bolletí Oficial de les Corts número 139, del dia 24 d'octubre.

El debat en comissió de les esmenes parcials va tindre lloc entre el 25 d'octubre, sent aprovades les 17 esmenes presentades pel Grup Parlamentari Popular i rebutjades les presentades pels grups parlamentaris Socialista i Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

El dictamen de la comissió ha sigut publicat en el Bolletí 144, de 7 de novembre.

Amb la creació d'aquest col·legi professional, a més de contribuir a la vertebració de la societat valenciana, ordenant una professió, es tanca un buit normatiu al voltant de l'accés a esta professió al permetre el seu control, i que s'establisquen les bases per a l'ordenació de l'exercici professional.

La creació d'aquest col·legi suposa també l'establiment d'uns instància que representa aquests professionals davant els poders públics, sent els mateixos els qui assumeixen la responsabilitat de definir les regles que han de observar-se en l'exercici d'aquesta activitat.

Sense res més, moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Sarriá.

Vamos a entrar en el debate de las enmiendas.
En primer lugar, vamos a debatir la enmienda número 5, que presenta el Grupo Parlamentario Socialista.
(Pausa i remors)

Vamos a ver.
En el artículo 3 hay una enmienda transaccional a la enmienda número 5, que dice: "El Colegio Oficial de Ingenieros Químicos de la Comunidad Valenciana agrupa, con carácter voluntario, a los profesionales que, no obstante, por poseer la titulación de ingeniero químico conforme al Real Decreto 923/1992, de 17 de julio, o la de ingeniero industrial, especialidad química homologada a la citada por el Real Decreto 1954/1959, de 30 de septiembre, pueden ver posteriormente reconocida por la ley estatal su titulación.
Asimismo, podrán integrarse quienes hayan obtenido la homologación de su título académico a cualquiera de las titulaciones mencionadas".

Vamos a debatir, si ustedes lo estiman oportuno.
.
.
¡Ojo!
, señor Ribó, esta enmienda teóricamente la presenta el Grupo Parlamentario Socialista, que es la número 5, aunque la transaccional la firmen los tres grupos.
(Remors) Pero aprobemos primero la transaccional de la 5.
¿O no la van a debatir?
(Remors) Entiendo que no hay debate y pasamos a votar la transaccional, y luego entraremos en el debate de las de Esquerra Unida.

Un poco de tranquilidad, que haga efecto el aviso.
(Pausa)

Comienza la votación.
Resultado de la votación: 64 votos a favor, ningún voto en contra.

Ahora vamos a votar al título y a todo el texto de la ley.
(Remors i pausa) Perdón.
Es que en el papel que me han pasado hay un error, y donde debía poner al título, pone al título y bastantes más cosas.

Entonces, vamos a votar al título de la ley y los artículos primero y segundo.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 67; votos en contra, ninguno.

Bien.
Ahora pasamos a votar el primer bloque de enmiendas que presenta.
.
.
(Remors) Señor Maluenda, yo he consultado con el Grupo Entesa y me han dicho que van a presentar sus enmienda, cuatro, en dos bloques.
Entonces, yo voy a anunciar las dos primeras que van en el primera bloque.
(Remors) Primero defendemos, discutimos y luego votamos.
(Remors) Nada más lejos de la presidencia de esta cámara de, antes de votar, no someter a discusión.

Señor Ribó, tiene la palabra.

Todas las enmiendas del Grupo Parlamentario Entesa van a ser debatidas de forma agrupada.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bé.
Hi ha dos idees en aquestes esmenes.
L'esmena número 6, per una banda, i l'esmena número 9, per una altra, que és a una addicional i a l'article 3.
2.
I per una altra banda, hi ha una altra idea, que ara comentaré, que és a una disposició transitòria nova i a l'exposició de motius.

Els dos blocs d'esmenes que plantegem a aquesta llei vénen en funció, en primer lloc, de la voluntarietat.
Nosaltres, abans de res, hem dir que celebrem que aquí, en contra del que ja hi ha hagut en altres col·legis, aquí la voluntarietat no és absoluta, sinó que aquelles persones que estan concretament, que estan concretament treballant per a l'administració pública, no tenen per què ser col·legiats.
Açò ens sembla un pas.
I aquest pas ha suposat el que nosaltres no presentem una esmena a la totalitat, com acostumem a fer en les lleis dels col·legis que s'han presentat ací.

No l'hem presentada també per un altre motiu: perquè veiem que en la creació d'aquest col·legi enginyers químics hi ha una motivació important -i és una motivació que nosaltres comprenem-, i és la dificultat que tenen els enginyers químics concretament de poder signar projectes per no poder estar ubicats en un col·legi d'enginyers determinat.

I, aleshores, nosaltres tenim clar que la realització d'un projecte, que acostuma a ser un dels fets característics de la paraula enginyer, ha d'estar relacionada amb un col·legi professional pel motiu que un projecte ha de ser visat, ha de tenir determinats elements de control i em sembla lògic.
Fins ací, açò tot em sembla lògic.

El que no em sembla lògic, i aquesta llei ho fa i per açò hem presentat l'esmena a la totalitat, és que obligue a col·legiar-se a qualsevol enginyer químic faça el que faça, per exemple, treballar a l'administració pública i no fer projectes.
Però no em sembla lògic, i este és l'objecte de les esmenes, que hi haja persones que són enginyers químics, que no fan un projecte en la seua vida i que se'ls obligue a col·legiar-se.
Hi ha molts exemples que podríem posar, però jo posaria dos: per exemple, hi ha enginyers químics en la societat valenciana que no fan un projecte, estan de representants de productes químics, per exemple, de tractaments d'aigües.
.
.
de mil coses.
A estes persones, per què els obliguem a col·legiar-se?
Eixa és la pregunta.
I és el motiu de la nostra esmena, de los dos primeres esmenes.

Hi ha persones que com a enginyers químics poden estar donant classes en un col·legi concertat o privat, en funció de la seua titulació química.
Evidentment, en un col·legi públic està comprés.
Per què els obliguem en este cas a col·legiar-se?
No veiem cap motiu.
No entenem els motius.
Que siga voluntari em sembla perfecte; que siga obligatori em sembla incomprensible en una societat com la que estem.

I miren vostés, em sembla més incomprensible quan acabem d'aprovar una esmena transaccional, que l'acabem d'aprovar, que diu el següent: "El Colegio Oficial de Ingenieros Químicos de la Comunidad Valenciana agrupa con carácter voluntario.
.
.
-ho acabem d'aprovar per unanimitat tots els grups-.
Clar, i després, en el dos diem: escolta, si vols exercir d'enginyer químic, a col·legiar-te.
No té lògica.
Doncs, vaja una voluntarietat, que si no et col·legies no pot exercir com a enginyer químic!
Hi ha moltes professions dintre de la d'enginyer químic que no necessiten col·legiació.

Nosaltres voldríem insistir.
Em sembla obligatori i raonable que aquelles persones que fan projectes hagen d'estar col·legiades.
És raonable, perquè algú ha de controlar, visar, etcètera, els projectes, però no té cap sentit l'altre cas.
I per açò plantegem, concretament, les esmenes corresponents, l'esmena número 6 i l'esmena número 9.
No té lògica en una societat lliure, democràtica, que se t'obligue a col·legiar, forma part de sistemes d'abans.
Jo crec que està molt clar i no té cap lògica.

I, per tant, demanem que, en definitiva, es complisca el que diu el 3.
1, el que acabem d'aprovar, i que la voluntarietat no supose, no supose, concretament, el que després no pugues exercir com a enginyer químic, perquè exercir d'enginyer químic en la societat actual vol dir fer projectes i fer moltes altres coses.

Segon aspecte.
Nosaltres presentem dos esmenes que em semblen importants.
Per exemple, un col·legi d'enginyers químics ha de tenir també una tasca social.
Hi ha moltes coses a fer.
I nosaltres plantegem, per exemple, que en els estatuts, tant professionals com definitius, el Col·legi Oficial d'Enginyers Químics defense la salut de les persones i el medi ambient davant els riscs potencials de productes utilitzats en els sectors alimentari, farmacèutic, ceràmic i agrícola.
En definitiva, en aquells camps en els quals treballen els enginyers químics.
Una funció social del col·legi, em sembla important que estiga.

Li plantegem també en l'exposició de motius: "i vetllar col·lectivament per una aplicació responsable de l'enginyeria química i els productes químics tant amb la societat com amb la natura".
Açò són coses que s'estan discutint, fins i tot a la Unió Europea, amb els productes orgànics persistents, amb una quantitat de substàncies que tenen potencials efectes sobre la salut, sobre el medi ambient.
És bo que la gent que teòricament més coneix, o dels que més coneixen aquesta situació, tinguen una funció social, perquè em sembla important que el Col·legi d'Enginyers Químics tinga també una funció social en el sentit de defensar aquests aspectes, d'una forma genèrica, però que tinga una preocupació en aquest sentit, com pot tenir el Col·legi de Metges en la funció sanitària o pot tenir el Col·legi d'Arquitectes en la funció urbanística, com està demostrant últimament, no amb posicions precisament molt favorables al govern, però, bo, això és una altra cosa.
Pensem que és important que els col·legis tinguen una funció social.
I, per desgràcia, en aquest projecte de llei no es contempla.

Aquestes són les quatre esmenes, són esmenes que nosaltres pensem que s'haurien d'incloure i són esmenes que, evidentment, pensem que millorarien un projecte d'un col·legi, que este sí que entenem que fa falta perquè estem en una situació en què els enginyers químics objectivament estan desemparats front a determinats elements de la seua professió.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ribó.

Tiene la palabra para el turno en contra, la ilustre diputada señora doña Sandra Climent.

 

**La senyora Climent Jordá:**

 

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Nos alegra mucho, señor Ribó, que la creación de este colegio profesional por lo menos no le parezca innecesario, como en otras ocasiones, y le parezca importante.

De las cuatro enmiendas que usted ha presentado voy a hablar, primero, de la 11 y la 19, que son las últimas que usted ha defendido.
Y le tengo que decir que yo creo que usted sí que lo sabe, y están ya.
.
.
porque es reiterar lo que ya se ha escrito porque está, efectivamente, en esta ley.
El texto que usted propone que se añada, en la exposición de motivos -le leo textualmente- dice: "a tal amplitud de campo afectado se hace aconsejable el sometimiento de esta actividad profesional a la deontología y disciplina colegial, habida cuenta su incidencia directa con valores constitucionalmente reconocidos como la salud de las personas y la protección del medio ambiente".
O, en el párrafo sexto, también lo dice: "la conveniencia de regular el control de acceso a la profesión, al objeto de redundar en una adecuada protección de la salud de los ciudadanos y del medio ambiente", -vuelve a repetirlo, además.

Consideramos que se refleja sobradamente, como le he demostrado, el contenido de las enmiendas en este proyecto de ley.
Por ello, no vamos a poder aceptarlas, a pesar de que este grupo parlamentario está totalmente de acuerdo en su contenido, y como estamos de acuerdo en que hay que velar colectivamente por una aplicación responsable de la ingeniería química y los productos químicos, entre otras muchas cosas, como usted muy bien ha dicho, por eso mismo, señor Ribó, pienso que debería votar a favor de esta ley pensando en el bien de estos profesionales.
Le repito que estamos de acuerdo con el contenido de esas enmiendas pero están ya en la ley.

En cuanto a la 6 y a la 9, que usted también ha hecho referencia, le tengo que decir que ustedes plantean que estén exentos de incorporarse obligatoriamente todos aquellos profesionales que no firmen proyectos.
No podemos tampoco aceptar estas enmiendas, y, además, le invito a retirarlas y le voy a decir por qué y seguro que me va a entender.

En la exposición de motivos del Proyecto de ley que nos ocupa, se introduce con muchísimo detalle la importancia y la conveniencia de regular el ejercicio de la profesión, especialmente por la trascendencia que las actividades desempeñadas por los ingenieros químicos, como usted bien sabe, pueden tener de forma directa en sectores tan importantes como la agricultura, el medio ambiente, el sector farmacéutico, la sanidad, etcétera.
En este sentido, le tengo que recordar las funciones profesionales que rodean la ingeniería química, que afectan a valores recogidos y protegidos por nuestra Constitución de un modo especial como es la garantía de la protección de la salud de las personas o para la debida conservación del medio ambiente.

Pues bien, estos valores constitucionalmente recogidos, señor Ribó, no quedarían garantizados si sólo se exigiera la colegiación obligatoria para la firma de proyectos de ingeniería química, que es lo que usted ha venido a decir en esta trona.
Se lo digo con todo el cariño, pero es que yo creo que ustedes no entienden que los ingenieros químicos no solo se dedican a firmar proyectos, este aspecto sólo constituye una parte del ejercicio de esta profesión.

Según usted, según lo que ha planteado en esta trona, deberían estar excluidos de obligatoriedad aquellos profesionales que realicen, por ejemplo, estudios, asesoramiento, aquellas personas que realizan informes de ingeniería química, los que realizan visitas a instalaciones químicas y tantas otras actividades que están aparte de la firma de proyectos.
Si fuera así, estas actividades podrían realizarse por personas (el senyor president colpeja amb la maceta) que, aun ostentando la debida titulación de ingeniero químico, no estarían colegidas, y, por consiguiente, no estarían sometidas a las exigencias de la deontología y disciplina colegial, con los consiguientes riesgos para la sociedad y también la falta de igualdad entre los propios profesionales.

Yo creo que ustedes no creen conveniente esto.
Lo que usted ha planteado aquí es que cree conveniente que estos profesionales que ejercen como ingenieros químicos no estén colegiados.

Nuestro grupo parlamentario, señores de Izquierda Unida, este grupo parlamentario al que represento piensa que estos profesionales necesitan un marco normativo, todos, y una ordenación del ejercicio profesional.
Es más, este grupo considera que la mejor forma de regular las relaciones profesionales es a través de colegios profesionales que, además, son el instrumento que ofrecen mayores garantías a la sociedad y mayor seguridad jurídica a todos.

Por eso, señor Ribó, este grupo parlamentario no puede aceptar sus enmiendas, es más, le invito a retirarlas y de esta forma poder aprobar una ley entre todos los grupos sin discrepancias, pero, ante todo, debería retirarla por respeto a la legalidad vigente y como un gesto de apoyo a los deseos del colectivo de estos profesionales de ingenieros químicos.

Gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Climent.

Entiendo, señor Ribó, que no hay réplicas.

Vamos a continuar con la votación de las enmiendas.
¿Sí, señor Such?

 

**El senyor Such Botella:**

 

Sí, senyor president, perquè es facen per separat la 6 i la 9 i l'11 i la 19.

 

**El senyor president:**

 

Perdón.
¿La 6 y la 9?
Y, por otro lado, ¿la 11 y la 19?

Bien, procedemos a votar, ahora, las enmiendas números 6 y 9.
Comienza la votación.
5 votos a favor, 35 votos en contra y 22 abstenciones.

Ahora, vamos a votar las enmiendas números 11 y 19.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 27 votos a favor, 35 en contra.
Quedan rechazadas todas las enmiendas.

Y, ahora, vamos a votar.
.
.
¿Podemos votarlo todo junto?
Pues, votamos el artículo tercero, la disposición adicional, la transitoria primera, la transitoria segunda, la nueva no tiene razón de ser porque ha sido rechazada la enmienda, la nueva disposición transitoria, la disposición final y la exposición de motivos.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 60; votos en contra, 6.

Ahora vamos a votar la totalidad del texto de la ley.
Comienza la votación.
Votos a favor, 61; votos en contra, ninguno y 5 abstenciones.
Queda aprobada la ley.

Bien, antes de dar paso a la explicación de voto, les comunico a ustedes que la Comisión de Gobernación y Administración Local en vez de celebrarla a las dos, en cuanto termine el pleno se celebrará, que, posiblemente, sea un poco antes.

Y para la explicación de voto tiene la palabra el señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bé, nosaltres ens hem abstingut de la votació, com ha quedat palés.
He de dir que ens haguera agradat votar favorablement a aquest projecte de col·legi professional.
No és una pràctica que considerem habitual perquè nosaltres entenem que l'organització, mitjançant col·legis professionals, sobretot partint molt aquestos col·legis professionals, com s'està produint en estos moments en este país, no és bona per a la societat, la corporativitza, però ja hem manifestat que sí que pensàvem que aquest col·legi professional complia una funció, tapava un forat important respecte a aquestos professionals, i d'alguna manera pensàvem que era una necessitat en la societat valenciana.

Nosaltres entenem, malgrat tot, que no estaven representats, i per açò ens hem abstingut, en primer lloc el caràcter social que ha de tenir aquest col·legi, hauria de tenir aquest col·legi, i entenem que açò hauria d'haver quedat molt més clar, com hem manifestat en les esmenes, i en segon lloc, el tema de la llibertat de col·legiació.
No és lògic que en un país com el que estem siga lliure afiliar-se o no a un sindicat i no siga lliure el fet concretament de col·legiar-se o no per a exercir una professió determinada.
Senzillament, no ho entenem.
No ho hem entés mai.
Continuem sense entendre-ho.
I aquest ha estat el motiu que ens haguem abstingut en la votació d'aquest col·legi.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ribó.

Tiene la palabra para la explicación de voto, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, señor Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

 

Señor presidente.

Señorías.

Comparezco para exponer de forma sucinta los motivos por los que desde mi grupo se ha apoyado la creación del colegio oficial de químicos en nuestra comunidad.

Desde hace varios años, los alumnos y los titulados ingenieros en química de las cuatro universidades valencianas donde se imparten estos estudios vienen planteando la creación de su colegio oficial, que se concretó en una petición formal de la Asociación de Ingenieros Químicos de la Universidad de Valencia, la Asociación de Alumnos y Antiguos Alumnos del Departamento de Ingeniería Química de Castellón, la Asociación de Ingenieros Químicos de la Universidad Politécnica de Valencia y la Asociación de Ingenieros Químicos de Alicante.

La titulación académica de ingeniero químico se regula por Real decreto 923 de 1992, de 17 de julio, norma por la que se estableció el título universitario oficial de ingeniero químico.

La competencia de estos profesionales abarca sectores todos ellos relacionados con aspectos importantes y en relación a la calidad de vida.
Entre otros, destacamos el sector químico, el alimentario, el farmacéutico, el sanitario, medio ambiente, cerámico y el agrícola.

La protección de derechos como la salud y el medio ambiente hacen necesario que los ingenieros se doten de un organismo que les represente y que vele por sus intereses, sometiendo toda su actividad profesional de químicos a los principios deontológico propios de sus competencias, y ordenando el ejercicio de su profesión.

Una de las dificultades que debe superar el colectivo será el desconocimiento general que existe de la situación del título de ingeniero químico en lo que respecta a su diferencia con una serie de titulaciones afines: licenciatura en ciencias químicas, especialidad química industrial e ingeniería industrial rama química, así como también del número de universidades que actualmente imparten la titulación.

Deberán también velar por los derechos y deberes de la profesión de ingeniero químico, impidiendo el intrusismo profesional y la competencia desleal.
Asimismo, deberán impulsar el desarrollo de labores científicas, técnicas, económicas y sociales relacionados con la profesión de ingeniero químico, recoger y encauzar las aspiraciones de la profesión para perfeccionar y regular los servicios que pueden prestar los ingenieros químicos, así como cooperar con la administración y demás organismos oficiales o particulares para la consecución de los objetivos establecidos.

Deberán, en definitiva, al igual que los otros colegios profesionales aprobados en el día de ayer, contribuir de forma directa pero también indirecta, con el ejercicio de sus funciones a mejorar la calidad de vida de las personas, y hacer esto con la finalidad y con el necesario progreso industrial.

Desde el Grupo Socialista deseamos también a este colectivo toda la suerte del mundo para conseguir los objetivos que se proponen, y asimismo le felicitamos por la aprobación del proyecto de creación del Colegio, que ha sido tan anhelado por los ingenieros químicos.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Polo.

A continuación tiene la palabra, para explicación de voto, el ilustre señor diputado del Grupo Parlamentario Popular señor Ovejero.

 

**El senyor Ovejero Adelantado:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Esta ley, como las dos anteriores aprobadas en la sesión de ayer de colegios oficiales, se basa en la necesidad de proteger, por un lado, los intereses de los profesionales que conforman el colectivo, pero sobre todo, el garantizar el derecho de los ciudadanos a obtener una adecuada protección de su salud y del medio ambiente, velando colectivamente por una aplicación responsable de la ingeniería química y los productos químicos, tanto ante la sociedad como ante la naturaleza.

Además, podemos sentirnos muy satisfechos por contribuir todos, en este caso casi, casi todos, señor Ribó, una vez más en que nuestra comunidad, la Comunidad Valenciana, sea la pionera también en crear un colegio de ingenieros químicos.
Hoy por hoy, desde este colegio, podrán defenderse en el ejercicio de su profesión los ingenieros químicos de toda la nación y aquellos que se colegien en Valencia.

En definitiva, nos encontramos con una ley necesaria, en aras a una progresiva ordenación de la administración corporativa de nuestra comunidad, y de integrar paulatinamente a sus distintos colectivos profesionales, respondiendo a una demanda del sector de considerable auge en nuestra sociedad, por lo que nosotros, el Grupo Popular, la ha apoyado.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ovejero.

Informo a su señorías también que la Comisión de Economía, Presupuestos y Hacienda se reunirá a continuación en la sala B de comisiones del Palau de les Corts.

Se levanta la sesión.

(S'alça la sessió a les 13 hores i 50 minuts)