Ind%C3%BAstria%406979.12.12%20macro.html





Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 12 de desembre de 2017.
Comença la reunió a les 10 hores i 10 minuts.
Presideix el diputat senyor Víctor Garcia i Tomàs.
Reunió número 23.

El senyor president:

 Anem a començar la Comissió d'Indústria i Comerç, Turisme i Noves Tecnologies.

Anem a passar llista dels diputats presents.

Secretària, té la paraula.
Quan vullga.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Moltes gràcies.

Una vegada comprovat que hi ha quòrum, i abans de començar l'ordre del dia, sí que indicar que en les incidències, quant al punt número 5, ha sigut presentat un escrit pel Grup Parlamentari Ciudadanos per a retirar esta iniciativa.

Per tant, este se suprimirà de l'ordre del dia, el punt número 5.

Passem, doncs, al primer punt de l'ordre del dia, que és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
¿Algun comentari a l'acta?
No?
Doncs la donem aprovada per assentiment.

Compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme, senyor Francesc Colomer Sánchez, per a explicar la taxa turística, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 76.
897)

El senyor president:

Passem al segon punt de l'ordre del dia, que és la compareixença del secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme per a explicar la taxa turística, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular.

Donem la benvinguda al secretari autonòmic, Francesc Colomer.
Ací té la seua comissió, i sense temps, quan vullga, pot començar amb la seua exposició.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies, senyor president.

Senyories, molt bon dia a tots i a totes.

Un honor tornar a comparéixer per a explicar allò que estimen oportú.
El tema concert que avui ens convoca, com diu el tenor literal, és l'explicació de l'anomenada taxa turística.

He de dir que la taxa turística, l'anomenada taxa turística, és un tema recurrent des del principi de legislatura o abans.
És un tema que, d'alguna manera, sempre ens ha acompanyat, i arriba un moment en el qual, efectivament, les Corts Valencianes prenen al voltant, crec recordar, del debat de política general una resolució que insta a treballar, a explorar, a estudiar esta possibilitat.
I, a partir d'ahí, es queda el tema, òbviament, residenciat en seu parlamentària.

I nosaltres, des del punt de vista del que jo puc representar, el govern valencià, en concret el departament de turisme, sempre ens hem posicionat de tal forma que hem dit que no veiem.
.
.
, que no som favorables a l'aplicació d'un nou impost, compatibilitzant absolutament aquesta posició amb altres que legítimament poden pensar el contrari.
Este és un parlament on rau, radica i està la sobirania popular, la diversitat, la pluralitat i tota mena d'idees són legítimes i respectables.

A partir d'ahí, nosaltres crec que vam intentar fer una aportació que volia expressar, des d'una perspectiva del que entenem és la governança col·laborativa, de no fer les coses sense el sector, o no fer-les per al sector, sinó fer-les amb el sector.
Jo crec que esta és una divisa o una clau de fer política, que no és exclusiva nostra, això és patrimoni de tots els que estem aquí, comptar amb la gent, comptar amb el sector.

El sector turístic és un sector.
.
.
és tot un ecosistema públicoprivat, polifònic, molt divers, des del nord al sud de la Comunitat Valenciana hi ha moltes realitats i que té un espai consultiu, que és el consell valencià de turisme.
El vàrem convocar precisament perquè aportara elements de racionalitat, elements de reflexió, elements per a contribuir a una deliberació que era imminent en el parlament valencià -torne a insistir-, que ens mereix tot, absolutament tot el respecte del món.

A partir d'ahí, doncs efectivament, vàrem convocar el consell valencià de turisme i l'acta, per dir-ho així, al Diari de Sessions d'aquella sessió, amb l'opinió, amb els criteris que n'hi havia de tota mena, econòmics, d'oportunitat, criteris més conceptuals, de tota mena, doncs van ser coneguts i traslladats perquè els grups parlamentaris, efectivament, pogueren tindre, si ho tenien a bé, un element de reflexió, una premissa interessant per a, diguem, sustentar o cimentar, finalment, la posició que estimaren oportuna.

A partir d'ahí, a mi em queda, senyories, amb tot el meu respecte, poc més que afegir.
Coneixen la nostra posició i coneixen tots, efectivament, perquè som parlamentaris, el tenor del debat que aquí s'està produint.

Si tenen algun dubte, estaré encantat de resoldre'l i entrar en qüestions concretes que estimen adients.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer, per la seua primer intervenció.

Passem ara al Grup Parlamentari que ha sol·licitat la compareixença, el Grup Parlamentari Popular.
Té la paraula per huit minuts, el senyor Pastor.
Quan vullga.

El senyor Pastor Llorens:

Moltes gràcies, president.

Bienvenido, secretario autonómico de turismo, señor Colomer, Francesc Colomer.

Agradecerle su comparecencia y decirle, en primer lugar, que usted comparece hoy aquí, en esta cámara, las Cortes Valencianas, en la comisión de industria, para hablar de la tasa turística a petición del Partido Popular, y no a petición propia, como hubiese sido lo deseable, que el secretario autonómico… -es decir, la primera autoridad en materia de turismo, nada más y nada menos que en la Comunidad Valenciana-, hubiese sido deseable que, a petición propia, hubiese venido a hablar de la tasa turística.

Pero, como digo, el gesto no ha nacido de usted, y ha sido el Partido Popular quien ha pedido, quien ha solicitado que comparezca usted hoy aquí.
Lo primero hubiese sido, de verdad, lo deseable, que usted hubiese pedido comparecer.

Yo le digo.
.
.
Usted ha dicho que tiene poco más que añadir en su breve, brevísima, intervención.
No he visto nunca una comparecencia en una comisión tan breve como la suya, y dice… y ha finalizado con una frase, he anotado literal, que tiene poco más que añadir, ¿no?

Yo creo que usted tiene mucho que explicar sobre este tema, sobre la tasa turística.
Usted tiene mucho que explicar, porque ustedes, los del botànic, han conseguido generar una situación muy poco seria, y lo peor, han metido y han instalado en esa situación muy poco seria y rocambolesca al propio sector turístico, nada más y nada menos, que en esta comunitat.

Y yo creo que eso no es correcto, no es coherente, no es serio.
Y, por lo tanto, la primera autoridad -repito, que usted no es cualquiera que pasa por ahí-, la primera autoridad en materia de turismo en esta comunitat, y tanto que tiene que dar explicaciones.

Decía usted que es un tema recurrente, el de la tasa turística desde el inicio de la legislatura, sí, sí, porque ustedes, los del botànic, los partidos del botànic, se han encargado de introducir ese tema en el debate.
Claro que es recurrente, pero matice y puntualice, es recurrente para los partidos que conforman el botànic, no para los partidos que no lo conforman.
Claro que sí.

Llevamos dos años, de modo oficioso, y tres meses, como usted ha dicho, de modo oficial, hablando de la tasa turística en esta comunitat, dos años de modo oficioso y tres meses de modo oficial.
Hemos asistido a un continuo ir y venir de propuestas, de contrapropuestas, ¡ojo!
, siempre de los partidos del botànic, nunca de otros partidos, en estas Cortes para hablar de un tema tan destacado y tan importante en esta tierra como es el turismo y como es la tasa turística.

Y le puedo decir que esa situación, en la que ustedes nos han metido a todos, incluso al propio sector, no es buena para nadie, no es buena para el propio sector, no es buena para el turista que nos visita, porque esa situación rocambolesca, poco seria y poco coherente, lo único que genera, lo único que genera es inseguridad, incertidumbre y malestar y confusión.

Quiero apuntar -y es importante apuntar esta cuestión- que el Partido Popular ha sido el único partido que en este tema no ha variado de posición desde el minuto uno, que ha estado firme, en este caso, en contra de la tasa turística, y es, como digo, a día de hoy, el único partido que puede decir con rotundidad, en sede parlamentaria, que somos los únicos que no hemos ido dando bandazos como las peonzas.
Nos hemos mantenido firmes y contrarios a la tasa turística desde el minuto uno.
Nadie más lo puede decir, ningún otro partido lo puede decir.

Hay una cosa que a mí me sorprende, señor Colomer.
Usted habla de las Cortes, que allí hay un debate, como que con usted no va.
Mire, señor Colomer, usted es socialista, usted no ha venido de otra galaxia aquí a dirigir el turismo.
A usted le ha nombrado el PSPV-PSOE a dirigir el turismo en esta comunitat, y usted habla de las Cortes y de sus compañeros de partido, los socialistas del PSPV, como si no los conociese, como que allí en las Cortes hay un debate, y aclárense ustedes.

¡Ojo!
, un poco de seriedad, señor Colomer, que usted representa la máxima autoridad -y se lo he dicho ya tres veces- en materia de turismo en una comunidad en la que el empleo está en torno al 13% del total del empleo, el turismo, y el 14% del PIB.

¡Ojo!
, usted no puede desligarse de sus compañeros de partido como si nada tuviese que ver.
Â«No, ahí hay un debate en las Cortes…Â» No, no, en las Cortes hay un debate conformado también por los socialistas, de la familia socialista, del grupo, de la familia del que usted forma parte.

Por lo tanto, ¡ojo!
con lo que se dice y ¡ojo!
con quitarse el muerto tan fácilmente de encima, porque eso no es posible!

Es más, yo si fuese del propio sector, me preguntaría para qué quiero un secretario autonómico que piensa una cosa, afirma una cosa, defiende una cosa y después su propio grupo parlamentario ni siquiera le hace caso, porque abstenerse, señor Colomer, no es hacerle caso.

Quiero decirle también… Porque, claro, como usted no ha explicado absolutamente nada, no sabemos exactamente nada de la tasa turística, nos ha hecho un breve repaso del calendario y poco más.

Dice usted que respeta lo que dicen estas Cortes.
Yo quiero decirle que quienes no respetan lo que dice el consell valencià de turisme son sus compañeros socialistas.
los que conforman el grupo parlamentario del PSPV-PSOE, porque abstenerse ante la tasa turística no es respetar lo que dice el consell valencià de turisme.
El consell valencià de turisme, que, como todo el mundo sabe, es el máximo órgano de consulta en materia de turismo en esta comunidad, pero parece que, para la izquierda, los consejos, los órganos consultivos y la participación de la sociedad solo se tiene en cuenta -¿verdad?
- si a uno le dan la razón.
En caso contrario, ni caso.

Yo no le voy a dar más razones que las veinte que da el propio sector para estar en contra de la tasa, pero imagino, señor Colomer, que usted, esas razones sí que las ha trasladado a su grupo parlamentario aquí en Les Corts, al PSPV.

Me imagino, quiero pensarlo, que usted ha trasladado estas razones y otras más a su grupo parlamentario, pero se hace necesaria todavía más, una explicación coherente, razonable y convincente por su parte, porque si usted ha hecho los deberes y le ha explicado al Partido Socialista aquí en Les Corts que no hay que votar a favor de una tasa, deberá usted explicar por qué ese partido, su partido, su grupo parlamentario, se abstiene en Les Corts frente a la tasa.
Es importantísimo y debería, como digo, usted aclararlo.

Quiero decirle también una cuestión muy importante.
Ustedes se esconden, señor Colomer, detrás de la responsabilidad del PP.
Si el PP, en un juego político, legítimo, probablemente irresponsable, pero legítimo, se abstuviese en el próximo pleno del día 19, en esta comunidad habría tasa.
Los socialistas no dan la cara.
La abstención del Partido Socialista usted la tiene que explicar.

Le he dicho que usted no es un cualquiera que pasaba por ahí, que usted es la primera autoridad en materia de turismo en la Comunitat Valenciana, y usted tiene que explicar por qué el PSPV no vota lo que el secretario autonómico dice, no vota incluso lo que el propio presidente dice en ocasiones.
Todo eso lo tiene que usted explicar.

Tiene que usted explicar a qué acuerdos ha llegado con Podemos y con Compromís sobre este tema, que son partidos claramente abiertos y favorables a que se imponga una tasa turística al sector en esta comunitat.

Todas esas dudas, es lo que usted tiene que explicar hoy aquí.
Y por eso, hemos pedido desde el Partido Popular una comparecencia, no para que usted intervenga un par de minutos y diga que poco más tiene que añadir.
Usted tiene que añadir muchísimo.

Lo que ha hecho en su primera intervención -repito-, yo nunca había lo había visto en estas Cortes.
Soy nuevo, lo reconozco, pero nunca lo había visto, que la primera autoridad en materia…, en una comparecencia a petición de un partido, se dedique un par de minutos a divagar, a contarnos un calendario que todos conocemos y a decir, como si con él no fuese la cosa, que no tiene nada más que decir.

Señor Colomer, esta mañana usted tiene que comparecer, está compareciendo y usted tiene que dar explicaciones, como le he dicho, razonables, coherentes y convincentes.

Muchas gracias, presidente.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pastor.

Ara, per la intervenció de la resta dels grups parlamentaris.

Comencem pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té la paraula el senyor Woodward.
Quan vullga, per quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Muy bien.
Muy buenos días, señor Colomer.

Agradezco su presencia, aunque, como ha dicho mi compañero, el señor Pastor, diputado del PP, también me he sorprendido con sus declaraciones, su puesta en escena, porque no ha venido a hablar de lo que tenía que hablar.
Y estamos todos esperando que nos viniera a hablar de la tasa turística, como es el punto reflejado, pero, bueno, ahora empezaré a mis preguntas.

Pero también estoy sorprendido ante el inicio de discurso del diputado del PP, el señor Pastor, que tras veinte años al frente de este Consell, y tras veinte años de política turística, diga que son ahora los salvadores del turismo en la Comunidad Valenciana, cuando tenemos un 25% o un 30% de economía sumergida y no pusieron remedio a la misma cuando estaban al frente del Consell.

Mire, me gustaría saber, realmente, aunque por las declaraciones que hemos leído en prensa o escuchado en radio de estos dos años, casi tres años, al frente de la Agencia Valenciana de Turismo, que usted estaba en contra de la tasa, pero realmente sí que me gustaría saber qué es lo que piensa, al final, de este impuesto o esta tasa, ya que en sus primeras palabras no ha dicho nada.

¿Es usted el responsable del posicionamiento del PSPV ante la enmienda de Podemos para implantar la tasa turística y gracias a usted hubo una abstención?
¿Qué piensa, a fecha de hoy, de la tasa turística, de su implantación?

Sorpresa también en unas declaraciones suyas, en septiembre, 25 de septiembre.
Â«¿Cuál es el modelo de la tasa turística que trabaja el Consell y en qué difiere del de Podemos?
Â», es la pregunta que le hacían.
Y usted contestaba: Â«Esa pregunta me desborda, porque no lo sé.
Creo que todavía se habla de muchas hipótesis.
Â»

Usted es el máximo escalafón del turismo en la Comunidad Valenciana, en el tema de la administración, y nos sorprende esta respuesta.
Me gustaría saber realmente si, mientras esté usted al frente de la Agencia Valenciana de Turismo, se va a seguir estudiando esta tasa o este impuesto turístico, o no.
Y si realmente usted tiene hilo directo con el Consell para, digamos, imponer su criterio o el de la Agencia Valenciana de Turismo, y ante la situación de lo que son las cifras del turismo.

Me gustaría que me dijera si realmente no cree que los impuestos que se recaudan y se vinculan al turismo ya son suficientes hoy en día en la Comunidad Valenciana.
Se recaudan aproximadamente unos 2.
924 millones de euros en impuestos, de los que 500 millones los gestiona directamente la conselleria de hacienda.

¿No cree que con estos 500 millones nos tendríamos que olvidar un poco de la tasa turística y terminar de replantear lo que es el turismo en la Comunidad Valenciana y qué es lo que queremos hacer con el turismo?
¿Piensa que este impuesto o esta tasa sería efectiva para luchar contra la economía sumergida, como le he dicho?

Y también si piensa que es normal o es necesario que un valenciano que quiere pasar sus vacaciones en la propia Comunidad Valenciana, deba volver a pagar por los mismos impuestos o tasas o servicios que ya está pagando durante todo el año.
Son más o menos, aproximadamente, dos millones y medio de valencianos que pasan sus vacaciones durante el año algún momento en la Comunidad Valenciana.

Y ya en la segunda parte continuaré.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies, senyor Woodward, per la seua intervenció.

Passem al Grup Parlamentari Podem.
Té la paraula el senyor Torres per quatre minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

La veritat és que a nosaltres potser és l'únic grup a qui no ens ha sorprés que haja sigut tan breu.
I no ens ha sorprés perquè no estem d'acord amb com ha començat, que la resolució de Les Corts, el mandat de Les Corts era treballar, explorar.
.
.
No.
Era molt clar, era impulsar un impost sobre l'activitat turística, que a més contribuïra a tota una sèrie de qüestions que nosaltres considerem que no van en contra del sector, tot el contrari, van a favor del sector, i entenent el sector com un sector ampli.

Nosaltres, quan sentim parlar del sector, pareix que només es fa referència als empresaris, i a un sector que firma estes vint raons per les quals no es deu d'aplicar la taxa turística, però que les firma també Marina Salud i Provia, l'associació de promotors immobiliaris.
No sé si estos també són del sector turístic, especialment Marina Salud.

No sé si estos són més que UGT, que Comissions Obreres, que USO, que Intersindical, que han dit que estan a favor d'una taxa turística i que la gent que ens visita, inclús els valencians, contribuïm a pagar uns serveis que utilitzen.
Nosaltres pensem que això no va en contra del concepte d'hospitalitat i de governança col·laborativa que està promovent la seua secretaria autonòmica i amb la qual estem d'acord.

Però no estic d'acord tampoc amb algunes afirmacions.
.
.
, que el Partit Popular és l'únic partit que no ha donat bandazos quant a açò.
Jo crec que l'únic que no ha donat bandazos -en castellà- és Podemos.
És l'únic que ha dit des d'un principi que està a favor de la taxa turística i que a dia de hui continua afirmant que estem a favor de la taxa turística.

I ho dic perquè, bé, he parlat de sindicats, he parlat d'associacions de veïns, podria parlar d'associacions de veïns, de les experiències empíriques, que demostren que en ningun lloc la taxa turística ha tingut un efecte negatiu, inclús en Roma el lobby turístic mundial deia que seria una catàstrofe l'aplicació de la taxa turística i al final, doncs no ha sigut aixina.
A més, amb els mateixos arguments que n'hi han ací.

Però quan dic lo dels bandazos, ho dic perquè n'hi ha un informe autonòmic d'una comissió d'experts encarregada per la conselleria d'hisenda que recomana la implantació de la taxa turística.
Però és que en àmbit estatal n'hi ha un informe, de juliol de 2017, encarregat pel consell de ministres el 10 de febrer de 2017, que.
.
.
, o siga, pel senyor Montoro, en què diu i recomana la implantació d'un impost sobre les estades turístiques.
O siga, inclús el mateix Partit Popular encarrega informes que diuen que és positiu la implantació d'un impost sobre les estades turístiques.

Però és que, a més, nosaltres sempre hem dit que ens agradava molt el model català.
I ens agradava perquè tenia eixe vessant autonòmica, eixa vessant municipalista, perquè donava eixa opció als municipis de poder-la aplicar o no, i ens agradava la forma de gestió.

Però és que eixe model és el que va pactar Alícia Sánchez-Camacho amb Convergència i Unió perquè s'implantara en Catalunya.
O siga, que és el model del Partit Popular també.
O siga, que no sempre hem estat.
.
.
el Partit Popular no sempre ha estat en contra de la taxa turística.
Jo entenc que ací ho fan més per interessos polítics.

Però el que realment ens preocupa és que vostés hagen incomplit eixe mandat de Les Corts, que hagen d'impulsar un impost sobre l'activitat turística, que a dia de hui, llevat d'una consulta que es va fer en el consell valencià de turisme, no sabem quins són els passos que vostés han donat per a impulsar este impost.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torres.

A continuació, pel Grup Parlamentari Compromís, té la paraula el senyor Ferri per quatre minuts.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Abans de res, vull agrair-li al senyor Colomer que haja vingut hui a fer esta compareixença, una compareixença breu, en definitiva, però jo imagine que és que no ho haurà tingut fàcil de preparar-se-la, perquè si atenem a la informació de què disposava el senyor Colomer, que és la petició de compareixença del Partit Popular, doncs no era tan fàcil, saber què és lo que havia d'explicar ací, ¿no?

I és que en la petició demanava la compareixença -i ho llig literalment- per a explicar la taxa turística, i ja està, sense més.
Sí que és cert que fa uns dies el Partit Popular va haver d'enviar una nota de premsa per aclarir a què es referia amb esta petició tan enigmàtica, i deia que volien que el senyor Colomer explicara l'abstenció del Grup Socialista a una proposta concreta de la taxa turística que es va debatre en la llei d'acompanyament.

Per tant, el que entenc és que el que està passant ací és que vivim un nou episodi, una campanya orquestrada pel Partit Popular que intenta embolicar amb un tema que s'ha de debatre amb total normalitat.
I dic que ho intenta perquè quan expliquem el context, s'entendrà que no estem davant de cap apocalipsi.

Com bé sap, senyor Colomer, els companys i les companyes de la comissió, en el passat debat de política general, es va aprovar una proposta de resolució que plantejava precisament l'impuls d'un impost, però sense concretar el com.
Va ser una proposta aprovada amb el suport de Compromís i de Podem que, també cal dir-ho, sumem 31 diputat i diputades de 99; el Grup Popular va ser l'únic que va votar en contra, que representa 30 diputats de 99; i enmig, la resta de grups es van abstindre, i que representen també una porció similar.

Per tant, amb este panorama parlamentari, podem dir que és un tema en què crec que hem de centrar els nostres esforços en fer pedagogia i teixir complicitats.
De vegades sembla que alguns parlen d'açò com si la solució a tots els mals del model turístic valencià fóra la taxa turística, i altres parlen d'un autèntic apocalipsi si s'aprova la taxa.
Ni una cosa, ni l'altra.

Des de Compromís ho entenem com un pas positiu, un pas interessant, i no estem inventant res, perquè estem parlant d'una taxa, d'un impost que ja està vigent en altres comunitats autònomes i que està en la gran majoria de ciutats turístiques europees.
Jo mateixa vinc de Nàpols, este cap de setmana he estat allà, i he pagat esta taxa turística, amb molt de gust, per cert.

I per a posar-ho més en context, estem parlant, en qualsevol cas, d'una recaptació que, segons els càlculs, estaria al voltant dels quaranta milions d'euros, quaranta milions d'euros en un pressupost d'un total de prop de vint mil milions d'euros.
És una xifra important, quaranta milions d'euros, però sobretot, el que importa és a què es destina i com es destina.

Per exemple, amb el govern anterior, quaranta milions podien equivaldre a quaranta estands de Fitur montats per la Gürtel i cada estand podia servir per acabar pagant campanyes i sobres el Partit Popular.
Eixe és el model de gestió del turisme que hem tingut els valencians en el passat.
Corrupció i incompetència, perquè com a diputat que s'encarregava d'estos temes de turisme, li puc assegurar, senyor Colomer, que ací veiem passar molts plans, però quan preguntaves per la seua aplicació, pels seus grups de treball, pel seu desenvolupament, dels productes turístics, etcètera, no hi havia res.

Per tant, des de Compromís continuem pensant que és una idea positiva, que cal estudiar-se-la i que ha de sumar suports per a poder-se implantar, des del nostre punt de vista, amb un model essencialment municipalista i amb una implementació gradual i avaluable.

Senyor Colomer -ja per finalitzar-, la pregunta considere no és si posem la taxa turística o no, ací la pregunta és qui ha de pagar els costos que genera el turisme a nivell de manteniment de ciutats, de gestió de residus i o de polítiques de vivenda.
¿Qui ha de pagar eixos costos?
¿Els valencians i valencianes, com ho estan fent ara, o els turistes, amb una xicoteta aportació, com ja fem nosaltres quan viatgem fora?

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Passem, per últim, al Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula el senyor Arques.
Quatre minuts.

El senyor Arques Cortés:

Gràcies, senyor president.

En primer lugar, dejar claro que la tasa turística no es ningún muerto.
La tasa turística es un debate de las Corts Valencianes, es un debate que es fruto del debate de la autonomía, y que también nos sorprende muchísimo que se ponga en duda la votación o el sentido del voto del Grupo Socialista, voto de abstención porque así lo creyó conveniente.

Y usted llega incluso a decir…, el compañero del Partido Popular llega incluso a decir que ellos podrían votar abstención, que les vale, que es legítimo, pero no es responsable.
Por lo tanto, el concepto de votar a favor, en contra o abstención es algo personal del grupo parlamentario y en ningún momento creemos que el resto de grupos deba poner en duda qué vota cada grupo.

A partir de aquí, pues plantemos las ventajas y las desventajas de la tasa turística.
La tasa turística tiene unas ventajas y tiene unas desventajas.
¿Las ventajas?
Pues evidentemente hay un incremento de recaudación fiscal, a nuestro parecer, básicamente, que procedería de fuera de la comunidad, en el caso de que estuviesen exentos los turistas de la comunidad, de la propia Comunidad Valenciana.

Pero también es verdad que este incremento de recaudación fiscal, que está calculado en aproximadamente 30 millones de euros, incluso el compañero de Compromís hablaba de 40, pero para nosotros 30 millones de euros, habría otras opciones de… 30millones de euros en un presupuesto de 20.
000, pues el porcentaje es muy, muy reducido.

Hay también otra ventaja, como la posibilidad de establecer una tasa finalista, que a nuestro parecer es muy complicado ese elemento finalista del que podría plantearse en una tasa o un impuesto al turismo.
Para nosotros, la promoción, las infraestructuras no son una tasa finalista, sino son inversiones que deben realizarse a lo largo y de forma más global.
También es verdad que creemos que no es una tasa finalista, sino es una mera era tasa desde la perspectiva más recaudatoria y que va sobre un presupuesto global.

Tenemos también estudios de que al aflorar apartamentos turísticos que no están reglados, plantearíamos un incremento presupuestario de 80 millones de euros.
Si estamos planteando una tasa, un impuesto turístico, cuyo objetivo recaudatorio es de 30 y un afloramiento de apartamentos turísticos, cuyo importe es 80 millones, veo claro a cuál debemos dirigir nuestros esfuerzos.
Es a aflorar los apartamentos turísticos.

¿Inconvenientes?
Bueno, a nuestro parecer, es discriminatoria porque castiga las plazas reguladas, las plazas de apartamento reguladas, a todo el turismo regulado.
Y nuestro primer objetivo es aflorar el intrusismo y los alojamientos irregulares.
Hoy mismo salía una nota que París, la capital de Francia, insta a Airbnb a retirar 40.
000 pisos irregulares de su portal, 40.
000 pisos solo en la capital de Francia.

¿La tasa turística?
Pues también tiene sentido en destinos únicos y muy atractivos, únicos.
Y cuando decimos únicos, decimos ciudades como Venecia, como Roma, como Nueva York, que son ciudades únicas en el mundo que tienen unas características propias.

Nosotros tenemos que plantear una estrategia a largo plazo y creemos que la tasa turística no es esa estrategia a largo plazo, porque el turismo sol y playa el año que viene se verá también implementado con la presencia ya de países como Turquía, Túnez y Egipto, que han estado hasta ahora con conflictos bélicos y que ya no los tienen.

Por lo tanto, para nosotros es fundamental el consenso del sector, que hoy en día es innegociable.
Sin consenso del sector no creemos conveniente aplicar la tasa turística, y ya saben ustedes que el consejo de turismo se posicionó en contra.
Por lo tanto, la aplicación inmediata de impuestos no la vemos interesante en este momento.

Por lo tanto -y sí que finalizo-, no es el momento, a nuestro parecer, ni es la forma más adecuada de implementar la tasa turística en este momento.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Doncs, passem ara al segon torn del senyor Colomer, sense temps.
Quan vullga pot començar.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Molt bé.
Moltíssimes gràcies, president, i moltíssimes gràcies a tots els que han intervingut.

Hi han molts punts de vista, de vegades són de matisos, són de perfils de.
.
.
, el punt de vista crea el panorama.
Diuen que la vida és panorama.
És veritat, la política és panorama.
Hi ha un debat, no és un tema.
.
.
És.
.
.
a vore, ¿quin nom li posem?
¿Li posem democràcia?
Vull dir, en un parlament plural, que la gent presente diverses maneres.
.
.

Jo tinc una idea molt clara des del minut zero, de sempre, tinc una idea molt clara, que no estic a favor de la taxa.
No estic descobrint res, per això tampoc no voldria jo.
.
.
En primer lloc, desdramatitzar la qüestió.
En segon lloc, no he aprofundit molt més, perquè és cert que la.
.
.
, com deia molt bé el portaveu de Compromís, que explique la taxa turística.
Doncs, minut i resultat, el debat està residenciat aquí.
La nostra opinió, la coneixen.
Si volen, ara torne a explicar-la, però no cal.
.
.

Jo, quan de vegades dic que algunes coses, pel que diu el portaveu de Ciutadans, em desborden, però no a mi sinó a qualsevol membre del govern.
Em desborden, per exemple, quan me van fer la pregunta de quina era la idea que podíem tindre del treball, o les deliberacions, o el model.
.
.
, que hi ha molts paradigmes i molts models, tants probablement com ciutats en el món han aplicat algun tipus de tribut semblant al que aquí estem, d'alguna manera, debatent.

Doncs, ¿com tinc d'opinar jo pel que puga estar pensant, deliberant, explorant, treballant Podemos o qualsevol altre grup?
Què sé jo si és cert que abans.
.
.
jo també he vist publicat que havien.
.
.
, l'administració anterior, que s'havia tingut un respecte absolut als que m'han precedit en els últims vint anys , que també van encetar -jo ho he vist publicat- un estudi per a vore si ha aplegat.
.
.
la posició del Partit Popular en Catalunya.

L'altre dia llegia, de la Societat General d'Autors, que deien que en 2012, l'increment de l'IVA cultural va significar la pèrdua en l'àmbit dels festivals, que és un producte turístic cultural de primer nivell, la pèrdua de quatre-cents seixanta i escaig mil espectadors.

Vull dir, a vegades també podríem obrir l'angular i examinar tota mirada a 360 graus de tota la cistella, diguem-ne, de tributs que afecten el sector turístic.
L'IVA cultural va ser devastador per al producte cultural que tant té a vore amb la millora de la rendibilitat, de la desestacionalització, de la diversificació i d'un reposicionament dels nostres destins arreu del món, ¿no?
, mercats, target de públic ens interessen sobre manera.

A vore, però estem en el tema específic, ¿no?
El debat dona tres mil derivades.
¿Temes que me desborden?
¿Com tinc de, des del govern, vindre al parlament i explicar la posició del grup parlamentari, siga el Socialista, siga el de Compromís, siga el de Podemos.
.
.
?
Jo crec que això no seria ni ètic, ni estètic per part meua, que explicara.
.
.
Hi ha una divisió de poders.
.
.
I clar que tinc afiliació política i tinc l'adscripció política que tinc, com tots els que estem aquí, però crec que no me pertoca a mi, no dec creuar la frontera d'explicar el que els debats parlamentaris amb els portaveus parlamentaris, en els debats formals que residencien en seu parlamentària, doncs protagonitza la gent que ha de protagonitzar-los.

La nostra idea, des del departament de turisme i del consell valencià de turisme, doncs el senyor portaveu de Ciutadans me preguntava.
La taxa no la veiem, però respectem aquells.
.
.
, perquè no estimen menys el turisme que els que pensem d'una altra manera, i no som.
.
.
Vull dir, no és una història de bons i roïns, no pot ser una història de bons i roïns.
És una història, bé, doncs de posicionament o de versió de com és el sector en este moment.

Jo pense que un impost turístic adreçat únicament a l'allotjament.
.
.
, són arguments que m'han escoltat moltes vegades.
I vosté també.
Tots.
Però, bé, si volen que guanyem temps al temps, doncs bé, o ens donem més temps, però encantat.

Vull dir, el tema de reduir la percepció del sector turístic al subsector, per dir-ho així, per entendre'ns, de l'allotjament, crec que no respon a la realitat.
Ja ho he dit moltes vegades, per activa i per passiva, no respon a la realitat.

El sector turístic.
.
.
, quan eres el 14% del PIB i el 13 i escaig de l'ocupació, i la xifra dels impostos que recaptem en l'estudi Impactur, que vam encarregar en Exceltur és superior a la que ha dit el senyor portaveu, encara és més el que aporta, diguem, a la tributació pública el sector turístic.
.
.
Quan representes tot això, l'allotjament no pot ser l'únic.
.
.
tècnicament ahí n'hi ha alguna cosa que no acaba de quadrar.
El sector turístic és molt més, alimenta molts més sectors i subsectors de l'economia.

L'allotjament inclús jo diria que ha assumit la responsabilitat moltes vegades de buscar mercats, d'explorar mercats, convencionals, emergents, de buscar públics; públics que omplin teatres, que omplin comerços, que omplin taxis, transports, Renfe, ADIF.
.
.

Vull dir, si realment vullguérem gravar el sector turístic.
.
.
Crec que era Gómez Navarro que ja fa molts anys que deia que una família, en una estada mitjana de set o huit dies, podia consumir una cistella d'entre noranta i cent serveis o productes des de que baixa de l'aeroport, fins que.
.
.
Bé, consumix en una farmàcia, en tota la gamma de l'hostaleria, en l'hoteleria, en la restauració, etcètera.

Vull dir que, en eixe sentit, nosaltres hem presentat dubtes de caire tècnic sobre quin és l'objecte, ¿no?
, o el subjecte realment gravable, si parlem de turisme, des d'un punt de vista holístic.

El tema de l'allotjament clandestí, que en l'era digital és un fenomen global, que no ens hem posat de perfil i que tenim molta feina per feta, sempre inacabada, i sempre hem de millorar -jo en això sóc molt autocrític-, però, clar, crec que ahí està verdaderament un caladero d'ingressos interessant, interessantíssim.

El tema de.
.
.
-algú ho ha dit- dels mercats sensibles al preu.
El principal mercat emissor per als valencians és el britànic, que està en un moment de desconnexió en el tema del brexit, que incorpora unes incerteses que, com a mínim, decreix el poder adquisitiu del turista britànic en un moment en què tots els indicadors.
.
.
Anem a vore, perquè ara és l'època de tindre dades més empíriques i més fiables, però tot sembla indicar una remuntada, una recuperació, feliçment, dels mercats rivals, per dir-ho d'alguna manera, de la mediterrània, Tunísia, Egipte i Turquia.
I, per tant, compartim el públic britànic i serà, probablement, més complicat competir.

I després, també hi ha una altra línia, un altre vector, diguem, d'arguments que nosaltres l'hem fet valer en moltes ocasions -i si volen, reitere avui-, que és la idea del turista.
El turista certament ja paga per tot, el turista ja paga per tot, no ve de gorra el turista, el turista ja paga per tot.

Llavors, moltes vegades, responsabilitzar el turista, probablement -i este és un fenomen o un problema col·lectiu, ¿eh?
, no vaig a treure la bandera de cap partit per a dir que estos ho han fet millor que altres-.
.
.
, per a traslladar als turistes probablement les nostres incapacitats històriques per ordenar la ciutat, per ordenar el territori, per ordenar.
.
.
, per regular els usos de les ciutats, per preservar la identitat, el carisma, l'autenticitat, el genuí dels centres històrics, ¿no?
, que moltes vegades són un punt inflamable d'allò que és la convivència, malauradament.
Traslladar als turistes.
.
.

Jo sempre he pensat.
.
.
-i ho dic obertament, és un tema si volen més de caire filosòfic-, el turisme és part de la resposta, part de la gran resposta per a reconstruir un relat de Comunitat Valenciana, en allò econòmic, en allò social, en allò identitari, en allò reputacional, la idea hospitalitat, que sabem que estem especialment interessats.

Vull dir, estes són les quatre o cinc premisses que nosaltres hem traslladat de fets constantment.
Ara bé, ¿això és compatible amb vore que hi ha grups, hi ha un parlament que debat el que en tot el món s'ha debatut?
Doncs és clar, que és compatible, clar que és absolutament compatible, i respectable.

I diré més, ¿tinc jo més raó o m'estime jo més el turisme, sóc més -no sé com dir-ho-.
.
.
, sóc més bon gestor jo que ho seria un altre d'un altre grup protaxa o proimpostos o que veu les coses d'una altra manera?
No.
No, no, no.
Jo estic aquí per respectar i és un tema que en un moment donat.
.
.
, és un tema que, bé, a mi.
.
.
Esta legislatura hem estat d'alguna manera, entre cometes, condemnats a caminar constantment en esta qüestió, que a dia d'avui no és res, no és res en la vida real.
Jo no sé, vosté, me va paréixer vore'l ahír en un acte del sector turístic, on estava clar que eixa preocupació.
.
.

A mi el que me preocupa és perllongar artificialment este debat.
Jo no sé, vosté, quan culpa el botànic d'este debat, qui alimenta constantment la història esta.
Desconec, desconec l'efecte que puga fer en els mercats la percepció que n'hi ha un racó del món anomenat una pequeña Galia, anomenada Comunitat Valenciana, que no para de parlar de la taxa turística.

Desconec l'efecte, el desconec, perquè n'hi ha que tindre dades científiques, empíriques, demoscòpiques fiables per a atrevir-te a assentar càtedra en açò.
Jo no ho vaig a fer.
Desconec l'efecte que té per als turoperadors, per a aquells que prenen decisions estratègiques d'on orientar o redireccionar el turisme.
Desconec com estaran percebent este debat i esta constant sobreactuació d'alguns sobre esta qüestió, però jo crec que massa bé no li estem fent al sector.

Aquí n'hi han dos temes: turisme, tema d'estat, la vida real; i després el que de vegades en la càpsula de la retòrica partidària ens pensem que és rellevant, ¿no?
Jo ahí tinc els meus dubtes.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Colomer, per la segona intervenció.

Passem, ara, una altra vegada al torn dels grups parlamentaris.

Comença també el Grup Parlamentari Popular.
Ara, per quatre minuts.
Quan vullga, senyor Pastor.

El senyor Pastor Llorens:

Moltes gràcies, de nou, president.

Empezaré por el final.
Decirle que me sorprende muchísimo, señor Colomer, que incluso usted llegue a insinuar que el Partido Popular es quien alimenta este debate y que al Partido Popular le interesa alimentar este debate.

Mire, quien alimenta este debate es el conseller Soler, por ejemplo, que cada cierto tiempo dice que sería conveniente que se aplicase una tasa, y lo dice desde la conselleria de hacienda.
Quien alimenta este debate es su grupo parlamentario, el PSPV, cuando en el debate de política general se abstiene y permite con su abstención que las Cortes le digan al gobierno que ponga en marcha una tasa.

Esos son quienes alimentan el debate.
Quienes estamos en contra de la tasa, señor Colomer, no alimentamos ningún debate.
Me sorprende.

Yo no sé si usted no ha tenido tiempo de preparar la intervención, su comparecencia hoy aquí, pero sí le quiero decir, con toda la rotundidad y con todo el respeto del mundo, que todo esto está jugando en su contra, todo esto juega en su contra, señor Colomer.

Usted, cada vez que su grupo político en estas Cortes se abstiene, queda desautorizado, queda en entredicho.
Se lo he dicho antes: si yo fuese del sector, me preguntaría: ¿para qué quiere un secretario autonómico que ni siquiera su grupo político le respalda en las votaciones?
Me lo preguntaría.

Quiero decirle también que quiero creer que ustedes han llegado dentro del gobierno…, porque usted dice: Â«Es que yo no puedo explicar aquí lo que piensa mi grupo.
Â» Ni tampoco lo que piensa el gobierno.
¿O usted viene aquí a hablar en nombre de Mónica Oltra?
Claro, es que usted, ¿a qué ha venido aquí, señor Colomer?
Porque usted no puede hablar en nombre del gobierno, porque usted no ha hablado hoy aquí en nombre de Mónica Oltra, Compromís, que están medianamente a favor de la tasa.
Tampoco puede venir a hablar en nombre del grupo del PSPV en estas Corts.

¿A qué ha venido usted hoy aquí?
Es que se lo he dicho, es que usted es la máxima autoridad en materia de turismo en esta comunidad, no en una cualquiera, en esta comunitat.
Y por eso le he dicho que esta intervención, señor Colomer, está jugando en su contra y mucho.

Antes de acabar, quiero hacer una alusión a otro grupo político, a Compromís, que ha dicho que el Partido Popular se dedica, con este tema, a enredar.
Y yo le quiero decir que quien enreda es quien dice y habla de un tema tan importante como este, que afecta a un sector tan importante como este, el del turismo, el de la tasa turística; quien dice un día que será una tasa municipal, y al día siguiente dice lo contrario; quien dice un día que será finalista y quien dice, al mismo tiempo, lo contrario; quien dice que se aplicará en 2018 y después que se aplicará en 2019; quien dice una cosa y dice la contraria continuamente.
Eso sí que es enredar, y de lo lindo.
Eso es enredar, señoría, y de lo lindo.

Y quiero acabar, señor Colomer… Usted ha hablado de la división de poderes.
Â« Mire es que nosotros, el gobierno…, yo, las Cortes, lo que el Grupo Socialista…Â» Depende, depende.
Yo sé que las comparaciones son odiosas, sé que las comparaciones son odiosas entre un ministro y un secretario económico.
Pero mire, yo conozco y usted conoce a ministros que cuando sus grupos parlamentarios en las cortes no han apoyado, no han visto bien lo que el ministro proponía, se han marchado a casa.
Usted conoce a algunos, y yo también.
He visto ministros que cuando un tribunal de justicia ha dictado que algún artículo de alguna de sus leyes no es conforme a ley, se han marchado a casa.

Usted tiene un decreto tumbado por el TSJ, y no se ha marchado a casa.
Usted tiene ya dos votaciones reiteradas de su grupo político en estas Cortes contrarias a lo que usted piensa y a lo que usted pregona en los medios de comunicación, y no se ha marchado a casa.

Y yo le quiero lanzar una última pregunta: Si el próximo día diecinueve, el Partido Popular, legítimamente -no sé si responsable-, pero legítimamente se abstiene, su grupo político se abstiene y sale adelante la tasa turística, ¿usted se marchará a casa?
Esa pregunta, se la quería hacer, porque es muy interesante.

Y ya sé que porque un TSJ le haya tumbado un decreto no se ha marchado, ya sé que, porque en dos ocasiones su grupo parlamentario no haya respaldado lo que usted opina, tampoco se ha marchado, pero la última pregunta está por despejar.

Muchas gracias, presidente.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pastor.

Per al torn de rèplica també dels altres grups parlamentaris, té la paraula ara el senyor Woodward, pel Grup Parlamentari Ciudadanos.
Quatre minuts.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
Bueno, en esta segunda ronda de preguntas, pues me gustaría saber realmente alguna de las cuestiones que se han quedado pendientes en su contestación.

El tema de si piensa que es una herramienta contra el fraude la tasa turística.

Si está realmente…, o ¿qué piensa -usted ya dice que está en contra y ser el máximo mandatario del turismo en esta administración, en este Consell- qué piensa de la enmienda o de la tasa turística de Podemos?
, que se ha estado negociando en la comisión última y que seguirá viva, me imagino, para los presupuestos.

¿Y qué ocurriría…, por ejemplo, qué pasará si finalmente se aprueba esta tasa, que pasará en el 2018 con…, digamos, con todos los dos paquetes de la mayoría de los mayoristas que ya deben haber cerrado precios?

Le pongo el ejemplo de la ciudad de Benidorm.
¿Quién pagaría esa tasa?
Porque realmente estoy seguro que los mayoristas o los turistas no la pagarían al tener ya los precios cerrados.
Ya sabe cómo funcionan estos paquetes y estos precios.

Porque a nadie se le ha ocurrido antes de presentar esta enmienda o esta tasa turística, pues hacer algo que solicitó Ciudadanos, y era que todas las fuerzas políticas se sentaran en una mesa con todos los actores para, antes de plantearla, ver realmente la posibilidad o la necesidad en esta Comunidad Valenciana, de implementar la tasa turística o el impuesto al turismo, que, como bien usted ha dicho, los turistas no vienen gratis y somos nosotros los que pedimos que vengan a esta comunidad.

Si encima les estamos obligando a que paguen una tasa, realmente habría que, como le he dicho, mirar realmente la conveniencia o no de la tasa a la aplicación, y realmente, entre todos los sectores, no una parte, o media parte, sino todos los sectores involucrados, y sobre todo la parte política, que es la que decide al final, la conveniencia o no de esta tasa.

Sí que es verdad que los datos que yo le he ofrecido -me imagino que serán mejores-…, pero los datos que yo le he ofrecido son los que aparecen en la web colgados del 2015, el informe que se publicó este año, y están en la web de la Agencia Valenciana de Turismo.
Y si son mucho mayores…, pero sí que es verdad que si la conselleria de hacienda -le vuelvo a repetir-, baraja o puede disponer de 500 millones de euros en impuestos que pueda gestionar del turismo, no sé qué estamos haciendo aquí hablando de 40 millones, que realmente no sabemos si servirá o tocará para volver a crear un nuevo organismo, un nuevo ente para que sea el gestor de esta tasa.

Y nada más.
Yo agradecerle y…

Bueno, y la última pregunta: ¿sabe usted en qué ha mejorado, gracias a esta recaudación, en las únicas dos comunidades que está esta tasa implantada…?
O sea, ¿el implantar esta tasa en qué ha mejorado a la comunidad de Cataluña o a la comunidad de las Islas Baleares el tener esta tasa?
Porque realmente si ve a qué se dedica esta tasa, pues no todo va para ayudar a los servicios o contribuir al pago de servicios, sino a otras cosas que poco tienen que ver con el turismo.

Gracias.

El senyor president:

Gràcies, per la seua intervenció, senyor Woodward.

Passem ara el Grup Parlamentari Podem.
Té la paraula el senyor Torres per quatre minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Bé, se m'oblidava, de l'informe al qual feia referència abans, bé, dintre d'esta comissió, està la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, i els acords d'ací estan presos per unanimitat.
O siga, que els ajuntaments estan demanant eixe impost.

I jo, doncs, vaig a donar-li una mala notícia a alguns, per a alguns una bona, però és que esta comunitat tindrà un impost sobre l'activitat turística.
I el tindrà perquè este Consell serà valent i el ficara, o el tindrà perquè el senyor Montoro ens la ficarà, perquè té un informe, que va encarregar ell, que diu, de manera, per unanimitat, que per a millorar el finançament de les entitats locals, seria important l'aplicació d'eixe impost.

No estem a favor d'alguns dels arguments, la veritat.
Si valorem pel que recapta o no recapta, mire, nosaltres férem una reforma de l'IRPF, que segurament beneficiarà el sector turístic, perquè doncs estaran pagant menys IRPF alguns dels treballadors, malgrat la precarietat que hi ha en el sector, que això suposa un benefici per a un milió i mig de persones en esta comunitat i 80 milions més de recaptació.

Però, en canvi, recolzàrem suport doncs impostos com el de successions i donacions, el de patrimoni, el d'hidrocarburs, el del joc, que l'hem recolzar donat suport ara, que pretén recaptar 25 milions.
Bé, doncs si 30 milions no són molts, doncs 25 en són menys.
Aleshores, no fiquem impostos i ja està.

És que ací tenim una llei de taxes que grava 4.
600 serveis.
I li puc assegurar que n'hi ha molta part del sector que no està d'acord amb estes taxes, que segurament voldrien que s'eliminaren totes les taxes, però la capacitat impositiva té altres repercussions, té repercussions sobre l'estat de benestar, té repercussions sobre la governança del municipi, sobre la governança d'esta comunitat autònoma, i menys en el sistema de finançament que tenim.
És que clar que els turistes paguen impostos, però és que paguen IVA, però és que l'IVA no el recaptem nosaltres, que l'IVA no repercutix sobre els beneficis en els municipis.

Però, en tot cas, a nosaltres ens preocupa que esta resolució, que està en vigor i que diu que s'ha d'impulsar un impost sobre l'activitat turística, doncs que no s'estiga ficant en marxa i que, en canvi, ens preocupa que s'estiga actuant a manera de lobby en contra d'una resolució que ha aprovat este parlament i que s'estiguen utilitzant edificis públics per a beneficiar eixe lobby.

Senyor Colomer, jo no sé si reconeix esta foto.
En esta foto està la seua subdirectora general, és en l'Invattur, és un edifici públic.
És un desdejuni fet per un diari en contra de la taxa turística, fet per Hosbec.
És que estem utilitzant un edifici públic.
.
.
, l'està utilitzant una patronal contra els interessos generals.

Ací no estaven els sindicats, ací no estava la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, no estaven les diputacions, no estaven les associacions de veïns.
Estaven els empresaris, utilitzant un edifici públic, l'Invattur, amb el qual hi ha un conveni amb una patronal, amb Hosbec, per un altre ús, no per a l'ús de fer lobby en contra de les resolucions que fa este parlament.

A nosaltres açò no és que ens parega greu que ho faça Hosbec, ens pareix greu que la seua directora general estiguera participant en este desdejuni.
Sincerament, nosaltres creiem que no s'està complint, este Consell no està complint les resolucions que s'han aprovat en el debat de política general i, en concret, una resolució que diu que s'ha d'impulsar un impost sobre l'activitat turística.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Torres.

Passem ara a Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula el senyor Ferri per quatre minuts.
Quan vullga.

El senyor Ferri Fayos:

Sí.
Moltes gràcies, president.

Jo seré breu.
I la veritat és que sí que m'agradaria respondre a eixa al·lusió directa que m'ha fet el Partit Popular, i és que li diria que llija bé i que s'informe bé, perquè jo, en tot això que ha dit, que tenim anades i vingudes, doncs que s'informe i que se llija bé perquè no és així.

Nosaltres ja vam plantejar, fa dos setmanes, quina era la nostra posició sobre la taxa turística, que havia de ser un model -i ho he dit en la meua intervenció- un model eminentment municipalista, amb una implantació gradual i avaluable en este temps.
I, per tant, no sé a què se referix el diputat del Partit Popular quan diu que tenim anades i vingudes.

El que sí que és cert, senyor Colomer, i companys i companyes de la comissió, és que ací el Partit Popular, evidentment, ha vingut a fer una posada en escena que no es correspon, com ja s'ha dit, amb el que està fent el Partit Popular en altres llocs, com el que està fent el Partit Popular en el govern central a través d'estos informes que demana el senyor Montoro, el que està fent el Partit Popular.
.
.
, el que ha fet el Partit Popular en altres comunitats autònomes, com és Catalunya, on va donar suport a una taxa turística molt semblant a la que proposa el Grup Parlamentari Podemos ací a les Corts Valencianes.
I, per tant, el que no entenem.
.
.
o el que sembla és que qui pega estos bandazos és el Partit Popular.

Efectivament, la taxa turística no és la panacea -ja ho he dit també en la meua intervenció-, no solucionaria tots els problemes que tenim amb el turisme.
Molts problemes d'ells heretats d'una gestió molt millorable per part del Partit Popular en matèria de turisme, que, com ja he dit abans, tenien molts plans, moltes accions que havien de posar en marxa, que mai no van posar en marca, que mai van desenvolupar.
El senyor Buch, anterior conseller, es dedicava molt a viatjar per ahí, però poc a fer el que havia de fer, que és fer complir els plans que s'havien de complir.
I, per tant, ací no podem vindre a donar lliçons.

Evidentment, la taxa turística no soluciona els problemes, però sí que fa una cosa.
.
.
Els turistes, igual que els valencians i les valencianes, fem ús dels serveis que tenim als nostres municipis.
Els valencians i les valencianes estem pagant per eixos serveis.

¿Què passaria si els turistes feren una aportació per a poder fer front a estos serveis i que no fórem els valencians i les valencianes en exclusiva els qui els paguem?
¿Què pensen d'això la resta de grups parlamentaris?
¿Els sembla bé que siguem els valencians i les valencianes els que paguem estos serveis als turistes?
O, ¿podria ser que els turistes feren eixa xicoteta aportació, que fem a més els valencianes quan anem a altres ciutats d'Europa per a fer front a este cost que suposen alguns serveis, que també fan ús els turistes?

Ahí ho deixe.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri, per la seua intervenció.

I per a concloure amb els grups parlamentaris, té la paraula el senyor Arques, pel Grup Parlamentari del PSPV.
Quan vullga.

El senyor Arques Cortés:

Gracias, señor presidente.

También brevemente.

El señor Pastor, el compañero del Partido Popular, ha situado hábilmente el debate en el ámbito político.
No hemos oído sus argumentos en contra de la tasa turística.
Inmediatamente ha solicitado al secretario autonómico de turismo la dimisión si por una tercera vez hubiese una abstención del Grupo Parlamentario Socialista.

Y, sin embargo, usted sí que llega incluso a plantear que su grupo parlamentario puede votar dos veces en contra de la tasa turística y una tercera vez abstenerse para que saliese.
Por lo tanto, usted también dimitiría por haber.
.
.
Nosotros mantendríamos la línea de voto y usted incluso la cambiaría.

Por lo tanto, el debate no es un debate político.
Hoy era un debate sobre la tasa turística.
No hay ningún drama.
Estamos argumentando a favor y en contra de la tasa turística, incluso yo he argumentado varios puntos a favor de la tasa turística, que luego he rebatido.

Y, por lo tanto, el fundamento de la tasa turística, lo hemos articulado en dos elementos.
El primero, que tiene que haber un consenso con el sector, que ahora mismo no lo hay.
Hasta que no se consiga, creemos que la tasa turística debe… -¿perdona?
- la tasa turística debe complementar o asignar este consenso con el sector.

Y también hemos demostrado que el apartado recaudatorio de la misma…, y hemos justificado que no es determinante, que 30 millones de euros sobre un presupuesto de 20.
000, cuando solamente trabajando en el afloramiento de apartamentos turísticos o en la normalización de esos apartamentos turísticos ilegales, o irregulares, lograríamos 80 millones de euros en el apartado meramente recaudatorio.

Por lo tanto, esos dos elementos son importantes y son a favor de que la tasa turística espere su momento, espere a lograr más consensos, espera a tener más estudios.

Y también hay elementos, como el brexit, que están en un momento muy importante y debemos también esperar a ver qué línea o qué salida tiene el propio.

Por lo tanto, nuestra postura es la de esperar al consenso del sector, que ahora mismo no lo hay, y que el apartado recaudatorio hemos justificado sobradamente que no es tan importante como en un principio este impuesto parecía que iba a solventar esos 30 millones de euros en un espacio finalista que no va a conseguir en ningún momento, porque es muy complicado que los impuestos recaudados como impuesto turístico tengan un objetivo o un fin finalista.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Arques, per la seua intervenció.

I per a concloure amb la compareixença, té la paraula el senyor Colomer, ara sí, per quatre minuts, amb temps limitat.
Quan vullga.

El senyor secretari autonòmic de l'Agència Valenciana de Turisme:

Sí.
Moltíssimes gràcies.

Vull reiterar l'agraïment a tots els grups per la.
.
.
per les aportacions, per les discrepàncies, perquè jo crec que tot ajuda a construir eixe panorama d'allò que abans parlava, ¿no?
, la política turística en general.
Jo crec que la política, i cada vegada més coses, doncs requerixen la necessitat d'escoltar-nos, però bàsicament de respectar-nos.

Jo crec que he fixat clarament el que hem mantingut durant tota la legislatura, i crec que sempre, una sèrie de postulats, de posicionaments, de raons, que podem estar equivocats, però són aquests.
I tampoc la idea de bandazos.
I la gent pot canviar, pot variar, inclús vosté també diu que canviarà el vot perquè jo puga triar si me'n vaig, no sé què, vull dir.
.
.
(Rient) ¡Ah!
, no?
Val.
No sé, m'havia paregut que.
.
.

Perquè, clar, al final, jo crec que hi ha dos coses, ¿no?
El turisme com un tema d'estat, que crec a més que estem fent un gran esforç per tal d'evitar qualsevol episodi que puga significar, diguem-ne, introduir elements de distorsió, elements que no estiguen en la línia de professionalitzar el sector de prendre decisions tècniques, qualificades, compartides, tot allò que fa més de dos anys anem dient i practicant, no?
, a hores d'ara, ni una mala paraula contra ningú.
Crec que és una versió d'entendre la governança, és una actitud.

I, evidentment, no me reconec cada vegada que sobreactuen, alguns, que si covards, que si una afrenta.
.
.
La vida no es reto o un duelo a la madrugada y tal.
Vull dir, la política turística, excuse dir que nosaltres l'entenem d'una altra manera.

Tenim crec que conviccions molt fermes, les hem explicat a tot el món.
Però alhora també estem absolutament determinats a respectar allò que el parlament.
.
.
¿Què volen que els diga?
Jo he passat molts anys en esta casa i tinc el màxim respecte, sí, per la divisió de poders, que no sempre és fàcil, però crec que és un repte sempre inacabat per tractar d'entendre què és la democràcia, tal com la volem entendre i, per tant també, normalitzar la discrepància.

El parlament no pot clonar.
.
.
, tots els grups no poden ser un clon de l'altre.
Hi ha grups que tenen.
.
.
Inclús de la pròpia qüestió hi ha models, diguem, diferents, i se n'ha parlat de varis models.

Me preguntaven, per anar al concret, què pense de Catalunya i de Balears, o d'altres capitals.
Jo crec que l'impost sobre el turisme no estableix una relació de causa-efecte directa entre pose la taxa turística i guanyem qualitat, per mor de la qualitat, se justifica de vegades la taxa.
Crec que no és tan fàcil, ¿no?
Crec que hi ha que tindre una mirada 360 graus.

La qualitat se treballa en producte, en crear turisme, en formació, en innovació, en cultura digital, en el SICTED, en capital humà, en diversificació, en turisme inclusiu, en governança al sector, sent fidels al llibre blanc de turisme, que marca allò que és un camí de qualificació i de reposicionament dels valencians al món, combatent el canvi climàtic.
Ahir vam tindre una jornada molt valuosa per a vincular el sector turístic a la lluita contra el canvi climàtic.
El tema de la seguretat, seguretat alimentària, seguretat sanitària, seguretat en el sentit estricte, ciberseguretat en el tema dels pagaments.
.
.

Vull dir, estic parlant de tot allò que cada dia el sector ens trasllada que cal fer i que això no té altre idioma que no és ni el del partidisme ni el de la.
.
.

I en el tema de l'Invattur, senyor Torres, efectivament, allí entren els empresaris, entren els sindicats, entren els emprenedors, entren els investigadors, entra la universitat, va entrar, divendres passat sense anar més lluny -crec que és el divendres-, la setmana passada, el col·lectiu de les kellys, jo mateix em vaig entrevistar amb elles.
Vull dir, el l'Invattur, els CDT volem que siguen la casa del sector turístic, ¿no?
, que és una casa plural, diversa.
I jo crec que així hem de conrear el futur, ¿no?
, la reinvenció d'estos espais.

La pregunta concreta que m'ha fet el portaveu de Ciutadans -i vaig acabant-, si la taxa pot ajudar -l'altra gran pregunta- a combatre l'intrusisme o a remar en direcció a poder, diguem, superar la massa crítica d'allotjaments irregulars que tenim.
Doncs, no necessàriament.

Vull dir, el tema del combat contra l'intrusisme és un tema d'inspecció, és un tema de la mesa contra l'intrusisme, que l'hem ampliada, l'hem qualificada, hem construït tot un ecosistema públic i privat amb molts actors que estan per la labor, és un tema de normativa, és un tema d'actitud, de no posar-nos de perfil, és un tema de pedagogia, amb les plataformes digitals, en esta era.

Nosaltres hem parlat amb totes.
Algunes han entés que en esta comunitat s'ha de complir la llei.
Altres, no.
Hem obert expedients, els portarem fins les darreres conseqüències.
Es tracta de visibilitzar també, i hem fet accions desconegudes fins ara per la gent que es dedica, les entitats, a comercialitzar l'allotjament, les vivendes legalment, que també tinguen el seu reconeixement públic, perquè una manera, un estil de viatjar és anar, per dir-ho així, col·loquialment, a un apartament turístic, i potser declinar l'opció d'un hotel, que també és un paradigma, no?
, i un model d'allò que és, diguem, un pilar bàsic del sector turístic.

Per tant, n'hi ha molta gent que es dedica legítimament a comercialitzar apartaments que havien de tindre també una visibilitat en eixe sentit, i estem contribuint a acords amb els ajuntaments.
, hem parlat amb el delegat del govern, hem parlat amb la secretària d'estat de Política Turística, perquè també prenguen una posició de lideratge i més activa, no?

Tot això conforme a la possibilitat de tindre algun èxit en la lluita contra l'intrusisme, és que estem avançant, les dades que tenim és que hem aconseguit aflorar doncs una xifra substancialment superior a la de l'any passat, que ja va ser un increment substancial respecte a l'anterior, i com dic, és una lluita coral, sempre inacabada.

Acabe, i gràcies, senyor president.
En el tema que ens ocupa, crec que ha quedat clar quina és la nostra postura, però sobretot turisme, tema estat, tema de tots.
Tu pots tindre, i crec que nosaltres la tenim, una idea molt clara sobre els tributs, sobre tots, ¿eh?
Jo vull recordar lo de l'IVA cultural, i vull recordar tot el que faça falta que li afecta a l'empresari, a l'emprenedor, al negoci familiar, a la pime turística, tot el que li afecta, i moltes vegades d'una manera devastadora.
Cal recordar-ho tot, mirar a 360 graus, ¿no?
, ulls de peix, mai millor dit.

I per lo tant, des de la convicció clara que tenim, respecte absolut a allò que puguen pensar altres grups, i sobirania absoluta, com no pot ser d'altra manera, de les Corts Valencianes per a decidir el que hagen de decidir.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor Colomer.
Li agraïm la seua intervenció i les seues explicacions al respecte.

En dos minuts reprenem la comissió, mentre acomiadem el secretari autonòmic.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre els efectes de les reclamacions de turistes estrangers en el sector turístic, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 59.
914, BOC número 181)

El senyor president:

Reprenem comissió, reprenem la reunió.

Ens havíem quedat, ara, en el tercer punt de l'ordre del dia, que és la presa en consideració de la proposició no de llei sobre els efectes de les reclamacions de turistes estrangers en el sector turístic, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Per defendre la PNL, té la paraula el senyor Arques per un temps de huit minuts.
Quan vullga.

El senyor Arques Cortés:

Muchas gracias, presidente.

Bueno, ya hemos tratado este tema, aunque sea parcialmente en algunas comisiones.

Quiero recordar que a principios del verano de 2016, ya empezaron a detectar, sobretodo en municipios con mucho turista de origen británico, y también en especial en Benidorm, que había bufetes de abogados, básicamente ingleses, pues que incitaban a viajeros de esta nacionalidad -también es verdad que hay griegos y portugueses y algún holandés, en este tipo de reclamaciones- a presentar, al regreso a su país, pues reclamaciones, muchas de ellas, prácticamente todas, falsas y básicamente por un mismo origen, que era una intoxicación alimentaria.

¿Por qué?
Por dos cuestiones: una, porque había una serie de bufetes de abogados, que nosotros llamábamos Â«bufetes de abogados buitresÂ», que ofrecían sus servicios de asesoramiento e incluso, muchas veces, de forma ridícula en la propia puerta del hotel, anunciándose.

Y segundo, porque las leyes británicas, en este caso, favorecían al turista.
El turista que había comprado un paquete vacacional hacía un año, la ley británica, a través de la reforma Jackson, le permitía realizar dicha reclamación hasta tres años después del incidente.

Por lo tanto, solo presentando un tique de una medicina, o por una caída, o una medicina por una intoxicación alimentaria, conseguían en su país que les reconociesen dicha denuncia.
Y, por lo tanto, antes de llegar a finalizar el procedimiento jurídico, el propio turoperador, o pagaba o el propio hotel finalizaba el proceso de denuncia pagando directamente al turista.
Un paquete vacacional que costaba de 300 a 400 euros, finalizaba en una indemnización de 3.
000 o 4.
000 euros.

Todas las alarmas saltan cuando, en el año 2015, se incrementan un 500% las reclamaciones, y en el año 2016, se incrementan un 131%, las reclamaciones falsas de turistas sobre intoxicaciones alimenticias o caídas dentro del propio hotel.

Es verdad que cambia de nuevo la normativa británica, en la cual ya no se reconoce que el incidente había ocurrido fuera de su país, y por lo tanto, vuelven a plantear que no son los turoperadores, ni siquiera el hotel, los que indemnicen, sino sería la justicia británica.

La PNL es del mes de abril, pero la justicia británica, ya en el mes de agosto, sanciona a varios turistas británicos y a varios bufetes de abogados por estas falsas denuncias, y también hay casos, incluso detenciones en varios municipios de Mallorca, detenciones de miembros o abogados de algún bufete en el cual habían falseado documentos, y tan solo con el tique de una farmacia habían conseguido realizar una denuncia al turoperador, al hotel y, por lo tanto, al gobierno.

Es verdad también que, desde hace tres o cuatro meses, hay un registro de reclamaciones con el fin de que los turistas no hiciesen reclamaciones en varios destinos turísticos.
Había turistas que hacían reclamaciones en Mallorca, luego en Barcelona, luego en Benidorm y, por lo tanto, iban haciendo reclamaciones en diferentes puntos turísticos.

La PNL es muy sencilla.
Pedimos el apoyo al resto de grupos parlamentarios de algo que, al final, lo que solicitamos es que se lleven a cabo gestiones necesarias con el Reino Unido, algunas de las cuales ya se han realizado, es verdad, dado que la PNL es del mes de abril, y también que se adopten las medidas oportunas legislativas en nuestro ordenamiento jurídico, que también hay relaciones ahora mismo entre el Ministerio de Turismo y el Ministerio de Justicia inglés británico, en el cual los establecimientos hoteleros tienen una jurisprudencia en los tribunales extranjeros antiguamente, y ahora ya directamente en ambos tribunales.

Por lo tanto, solicitamos que el resto de grupos apoyen esta iniciativa, de la que algunos de los cómputos ya están trabajándose y que creemos que solo un ámbito, un campo de mejora.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Arques.

I ara, pel torn dels parlamentaris, pel posicionament de vot, comença el Grup Parlamentari Ciudadanos.
Té la paraula la senyora García.
Quan vullga.
Quatre minuts.

La senyora García González:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, creo que hay muy poco de nuevo que añadir a la exposición que ha hecho el diputado Vicente Arques respecto de esta PNL, pero bueno, intentaremos, a lo mejor, añadir algún que otro dato.

El turismo supone el 13,2% del PIB de esta comunidad y alcanzar ese tanto por ciento implica incluir en la cadena de valor a operadores y terceros que hacen que los riesgos se distribuyan, pero también amplía que existan otros riesgos, como el que se está tratando justamente en esta PNL.

Según los expertos, el método utilizado es un timo que se ha extendido sobre todo en los destinos de playa, especialmente en España, y más concretamente en el caso de la comunitat, en diversos destinos de la Costa Blanca.

El proceder, como ya hemos comentado, era sencillo y tenía un alto porcentaje de éxito.
Una familia pasaba una o dos semanas en un hotel todo incluido en Canarias, en Baleares, en nuestro caso, en Benidorm, por ejemplo, y al terminar las vacaciones, o incluso, hasta tres años después, presentaban una demanda contra el turoperador porque una presunta intoxicación alimentaria había arruinado sus vacaciones.

Para realizar la reclamación era válido hasta un simple tique de una farmacia, y esa persona la realizaba ante la justicia británica, que cuenta con una legislación muy garantista hacia el consumidor, y casi siempre ganaba.

La situación es tan surrealista que se han visto furgonetas de abogados, como decía el diputado Arques, como podemos ver en esta foto -bueno, es que es tremendo-, que se publicitaban en las puertas de los hoteles, donde se acercaban y preguntaban ellos a los turistas acerca de las denuncias que pueden llegar a realizar por una intoxicación alimentaria y los beneficios económicos que pueden llegar a obtener.

Esto ha provocado grandes pérdidas a los hoteleros, que reclaman que se aplique la legislación española y no la británica.
Dicha situación se basa en la potestad que el estado británico atribuye a sus ciudadanos nacionalizados a ser defendidos por la justicia británica.

En el pasado, la situación se dirimía mediante arbitraje, pero recientemente la legislación británica exigió que se cambiara a defensa jurídica.
No obstante, y recientemente, la primera ministra británica y el ministro de exteriores han advertido sobre esto y los tribunales británicos han comenzado a dar la razón a los hoteles españoles, incluso se han emitido las primeras condenas a turistas por simular intoxicación alimentaria durante las vacaciones, denuncia por la que se ha exigido el reintegro de su dinero, más una indemnización que podía alcanzar los 30.
000 euros.

Asimismo, también se ha de señalar que, pese a que la mayoría de los clientes que alegan intoxicación son de nacionalidad británica, se ha detectado que no lo son todos, según las propias asociaciones de hoteleros.

Por todo ello, pensamos que es una buena iniciativa y, obviamente, vamos a votar a favor.

Gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Ara, pel torn del Grup Parlamentari Podem, té la paraula el senyor Torres.
Quatre minuts.

El senyor Torres García:

Gràcies, president.

Li preguntava abans al portaveu del Partit Socialista què féiem, de manera irònica, amb aquesta proposició no de llei, i deia: Â«Home, aquesta és fàcilÂ».
Considerem que sí, bé, aquesta és una PNL en la que estem d'acord.
Pensàvem que la picaresca era molt espanyol, però veiem que també per part dels anglosaxons tiren eixa picaresca.
Espere que no siga una cosa que se'ls pega quan vénen ací, però pareix ser que no.

Poc més al que ja s'ha dit, ¿no?
, pels dos grups que m'han precedit.
El turisme és un sector rellevant en la Comunitat Valenciana, possiblement el més important, ja sabem el que representa, i no podem permetre que este tipus d'agressions afecten negativament, sobretot als empresaris, que són els que patixen este tipus de picaresca, que al final, repercutix molt negativament sobre la seva rendibilitat.

Per tant, nosaltres estem d'acord amb què es prenguen totes les mesures per part del govern central, inclús del govern de la Generalitat Valenciana per posar fre i fi a aquests tipus de tàctiques, que al final, l'únic que fan és que uns pocs, que no són tan pocs, doncs donen inclús una mala imatge d'un turisme que és possiblement el més important també, que és el turisme britànic.

És evident que no tot el turisme britànic és així, però no podem permetre que s'utilitze una situació d'alegalitat entre el Regne Unit i Espanya perquè alguns bufets d'advocats es lucren d'aquesta manera i permeten que la gent puga utilitzar aquestes tàctiques.

Per tant, poc més que afegir, i votarem a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Passem al Grup Parlamentari Compromís.
Té la paraula el senyor Ferri.
Quatre minuts.

El senyor Ferri Fayos:

Gràcies, president.

Bé, ja s'han dit les xifres de què suposa el turisme per al País Valencià, són xifres bones, quant a ocupació i quant a aportació al nostre PIB i també quant a afluència de turistes.

El 2016, aplegaren a l'estat espanyol quasi 13 milions de turistes britànics, dels quals 2,7 van vindre a les nostres terres, al País Valencià, pel que ens vam convertir en el segon destí peninsular preferit.

És evident que el turisme és una peça clau per a la nostra economia i que els turistes que rebem de les illes britàniques són una aportació fonamental per a la bona marxa d'aquest sector en el nostre territori.

Tanmateix, en els últims anys s'ha desenvolupat, per part d'estos turistes, i sobretot d'alguns bufets d'advocats, en el context d'un marc legislatiu favorable, la pràctica del frau de les reclamacions, com s'apuntava abans pel grup que defensava esta iniciativa.
Aquesta pràctica s'ha convertit en un dels principals problemes per als hotelers, que es veuen indefensos enfront d'un fenomen que, segons The Guardian, mou 1.
000 milions d'euros a l'any.

Aquesta indústria paral·lela ha costat més de 100 milions d'euros en demandes per intoxicacions en els últims tres anys, segons la Confederació Espanyola d'Hotels i Allotjaments.
La patronal britànica d'agents de Viatges, ABTA, diu que hi ha hagut un augment del 500% en les reclamacions per malaltia durant els últims dos anys, i TUI, la companyia de viatges més importants del Regne Unit, ha detectat un increment de les reclamacions d'un 1.
400%.

Fa temps que el sector està denunciant esta pràctica, i els empresaris s'han posat en contacte directament amb les autoritats britàniques per a solucionar aquest problema.
Les solucions han de passar per un canvi legislatiu que, sense deixar de protegir el consumidor, evite la impunitat de presentar denúncies falses.

Aquest estiu va tenir lloc, efectivament, com s'ha comentat també, la primera condemna de presó per a una parella, per part d'un jutge britànic, per aquest motiu, i la sentència assentà precedent en la judicatura britànica.

De totes maneres, les mesures han de focalitzar-se en la prevenció i en les empreses que basen aquest benefici en aquest frau i inciten els turistes a participar.
L'Associació Britànica d'Agents de Viatges, ABTA, ha llançat una campanya Â«Stop sickness scamsÂ», stop a les estafes per malaltia, en la qual s'adverteix que les conseqüències de presentar una demanda fraudulenta els pot suposar una condemna de fins a tres anys de presó.

L'autoritat de regulació de l'advocacia britànica, juntament amb Scotland Yard, també estan investigant dotze bufets d'advocats que sospita que tenen vincles inadequats amb empreses de gestió de reclamacions, en relació amb les demandes per intoxicacions falses de turistes a Espanya.
De fet, el regulador de gestió de reclamacions del Regne Unit va suspendre, per primera vegada, una llicència d'una empresa, Allsure, per incitar a aquestes reclamacions falses a Espanya.

Des que les autoritats del Regne Unit van anunciar que s'anava a denunciar aquesta picardia, s'han retirat milers de denúncies.

Des de Compromís, valorem positivament les iniciatives que reforcen les nostres empreses turístiques, i per això anem a donar-li suport, i demanem al govern central que prenga un paper més actiu a l'hora de defensar el nostre sector turístic i que l'any que ve no es repetisca aquesta situació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

I passem, per últim, al Grup Parlamentari Popular.
Senyor Pastor, té la paraula per quatre minuts.

El senyor Pastor Llorens:

Gràcies, president.

No van a ser necesarios los cuatro minutos, porque es una de esas PNL en las que todo el mundo, por lo que acabo de oír, pues vamos a coincidir, ¿no?

Sí que es cierto que he de decir que, a modo particular, la primera vez que leí una noticia referente a este tema, fue de esas noticias que lees por segunda ocasión, porque no das crédito a lo que estás leyendo.
Dices: Â«Esto, lo he leído malÂ» y lo vuelves a leer.

Como digo, cualquier iniciativa que se presente en estas Cortes, o en otras, bienvenida sea.
No quiero incidir más en la comparecencia anterior, pero, bueno, casi como de la tasa ha hablado poco, podía habernos explicado un poco las gestiones que parece ser haya podido el secretario autonómico, al final el Consell, realizado sobre la materia, ¿no?

Pero, al margen de ello, anunciamos el voto positivo y sin ningún tipo de matices a la PNL presentada por el PSPV-PSOE.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pastor.

Doncs votem.
Passem a la votació.
¿Vots a favor de la PNL?
Unanimitat.

Proposició no de llei sobre la investigació de les pràctiques de les empreses d'economia sota demanda o gig economy que operen al País Valencià, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 69.
894, BOC número 207)

El senyor president:

Passem ara al següent punt de l'ordre del dia, al punt número 4, que és la presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la investigació de les practiques de les empreses d'economia sota demanda o gig economy que operen al País Valencià, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Val a dir que ací han entrat com a incidències tres esmenes, les que presenta el Grup Parlamentari Popular, que presentà una esmena a la proposició de llei, una altra del Grup Parlamentari Socialista i una altra presentada pel Grup Parlamentari de Ciudadanos.

Per tant, per a substanciar la PNL, té la paraula el Grup Parlamentari.
.
.
(Veus) Però ¿per a presentar una transaccional, entenem?
¿Sí) (Veus)

Doncs fem un xicotet recés per a vore si s'arriba a un acord i després reprenem.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Els ha arribat la PNL amb l'acord a què han arribat els diferents grups parlamentaris, que entenem, des de la mesa.
.
.
, entenem també des de la mesa que tots els grups són sabedors de com queda, finalment, la PNL, la transacció de la PNL.

I, per tant, comencem amb la defensa de la PNL transaccionada.
(Veus)

D'acord, doncs llegim perquè tots els grups tinguen clar com queda, ¿d'acord?
, la part dels acords, que en el primer punt és:

Â«Les Corts Valencianes acuerdan instar al Consell a:

Â»Primero, instar al Consell de la Generalitat Valenciana y al Gobierno de España a que, en coordinación, establezcan y definan la actuación de la Inspección de Trabajo y la Seguridad Social, de acuerdo con el convenio que se suscriba a tal fin, vigilando y controlando el cumplimiento de la legislación laboral y las prácticas de la empresa en el ámbito de la o gig economy, que opera en la Comunidad Valenciana, presentando especial atención en las siguientes cuestiones: relación empresa…Â»

Bé, açò és com continua la PNL original.
¿La llig també o…?
¿Sí?

Â» a) Relación empresa intermediaria-trabajadoras y trabajadores autónomos.
b) Sanciones de la empresa sobre el personal autónomo que trabaja para ella.
c) Libertades de negociación, horarios, servicios y precios de los autónomos que mantienen una relación laboral con dichas empresas.
d) Método de facturación entre empresa demandante de servicio, empresa intermediaria y autónomo.
Â».

Â»Segundo.
Prestar, en coordinación con el Ivaj, un servicio de atención oficina línea telefónica dependiente del Servef que dé información, orientación y derechos laborales para luchar contra la precariedad en el trabajo en nuestro territorio.
Â».

Â»Tercero.
Investigar sobre las medidas de salud y seguridad laboral que se dan en las empresas de trabajo bajo demanda o gig economy.
Â».

Â»Y cuarto.
Instar al gobierno del estado a promover un nuevo marco normativo que regule esta nueva forma de relaciones laborales y determine los derechos de las personas que trabajan para dichas empresas, en consonancia con las conclusiones que se acuerdan en la actual subcomisión sobre la reforma de régimen especial de autónomos del Congreso los Diputados en relación con este tema.
Â»

I s'afegix també:

Â«Y en concreto, el desarrollo de una normativa laboral específica para este tipo de trabajadores cuasi independientes mediante la creación de una relación laboral especial de trabajo autónomo que contemple las particularidades de este nuevo modelo de relaciones laborales y que, adaptándolo a las especialidades de la nueva industria de la economía digital, garantice los derechos básicos a los trabajadores y atienda a las recomendaciones realizadas por la Comisión Europea en aspectos tan elementales como:

Â»a) Definir un salario mínimo, junto con límites al número máximo de horas trabajadas por día y sin que las tasas de aceptación puedan ser utilizadas para desactivar o recibir contratos de trabajadores.

Â»b) Definir formas mínimas de protección social y seguros de salud.

Â»c) Considerar el seguro de responsabilidad por daños a terceros y otras posibles medidas de seguridad sanitaria.

Â»d) Regular el tipo y la frecuencia de las formas tecnológicas de control y la utilización de los datos de los trabajadores a fin de garantizar la protección de su intimidad.

Â»e) Garantizar que la clasificación algorítmica automática de las plataformas y las calificaciones de reputación no produzcan discriminación con respecto al género, la etnia, la raza y/o la edad.
Â»

Doncs bé, llegida ja la PNL transaccionada, té la paraula, per un temps màxim de huit minuts, la diputada del Grup Parlamentari Compromís, la senyora Campello, quan vullga.

La senyora Campello Moreno:

Gràcies, president, i gràcies per haver llegit l'acord a què hem aplegat els grups parlamentaris.

Crec que és un acord que el que fa és donar peu que n'hi ha un problema i que tots estem d'acord en que s'ha de solucionar.
Aleshores, jo vull agrair a les diputades que han participat en esta qüestió l'acord al qual hem aplegat.

M'agradaria donar la benvinguda als Riders por Derechos, hui tenim un representant en la comissió d'ells.
Jo volia donar-los les gràcies per estar aquí i també per la mostra de dignitat i lluita a favor dels drets laborals i dels joves del nostre país.

Esta iniciativa és en relació a les denúncies i reclamacions de la plataforma Riders por Derechos, formada principalment per treballadors i treballadores de les empreses de repartiment Deliveroo i Glovo, un moviment de lluita per la dignificació laboral que ha aconseguit grans èxits de seguiment en les seues vagues a diferents ciutats espanyoles, però també de la Unió Europea, del Regne Unit, d'Itàlia, de França o d'Alemanya.

Glovo y Deliveroo constitueixen un nou model d'economia baix el paraigua de les empreses baix demanda o gig economy.

Parlàvem abans d'economia col·laborativa, però jo crec que és una expressió que a mi m'agrada molt, és molt bonica, a més hi ha experiències que són molt bé, però no m'agradaria anomenar açò economia col·laborativa, perquè jo crec que seria pervertir eixa fórmula, que en altres ocasions sí que se fa amb bones pràctiques.

Bé.
Com parlàvem, estes empreses, a través d'aplicacions mòbils, i principalment quasi sense personal propi, presten un servei de repartiment a domicili a diferents empreses interessades.
En eixe Â«quasi sense personal propiÂ» és on residix la precarietat laboral més absoluta, i com habitualment sol passar, les persones joves constituïm la gran massa de les víctimes d'estes males pràctiques en estes empreses.

Clar, i al final conformem.
.
.
, tot això passa perquè conformem el sector social amb més atur i, per tant, les conseqüències d'un mercat devastat per la crisi i la baixa organització sindical ens converteixen en el blanc perfecte de qualsevol empleador que busque mà d'obra buena, flexible y barata.

En este escenari, el creixement d'uns pocs i la discriminació d'uns molts es convertix en protagonista del que se diu el crecimiento económico, però és que, al final, bàsicament este concepte últimament el que vol dir és que els rics són molt més rics i els pobres són prou més pobres.

Tant és així que, hui en dia, quan parlem de drets laborals, els conceptes com flexibilidad, disponibilidad o falso autónomo ja s'han convertit en part habitual del nostre vocabulari.

Si haguérem de definir un autònom, doncs podríem dir que es su propio jefe, que té capacitat de negociar els seus preus, els serveis, els seus horaris, que factura el seu treball.

Bé, doncs en els treballadors i les treballadores de Glovo i de Deliveroo són autònoms, però no fan ninguna d'estes coses.
El cap és algú a l'altre costat de l'app, l'horari el marca algú a l'altre costat d'una app, el servei el determina algú a l'altre costat de l'app, el preu el determina l'amo de l'app i t'acomiaden.
És una cosa que a un autònom no li podria passar, però sí, en este cas, te poden acomiadar amb un email.
I la factura, a més, l'elabora algú altre, que està a l'altre costat de l'app.

Aleshores, jo me pregunte: ¿això què té d'autònom?
Doncs per a Compromís, en este cas, i jo crec que per a més d'un partit polític i de sindicats, i per a molts advocats i experts en drets laborals no té res.

El preu per repartiment està al voltant dels quatre euros, un preu que varia en les diferents ciutats espanyoles i europees.
Per exemple, un repartidor de Madrid cobra més que un repartidor de València.
D'estos quatre euros, cal deduir la quota d'autònom, el cost de la línia del mòbil i les dades -perquè sense les dades al telèfon mòbil no poden treballar-, el desgast del vehicle, que sol ser una bicicleta, i en alguns casos, l'assegurança, que, com no podia ser d'altra manera, també corre per compte del repartidor, quan existix eixa assegurança.

Al final de l'operació, si el repartiment queda en dos d'eixos quatre euros, doncs poden donar gràcies.
Per cert, en principi, quan tot açò comença, n'hi ha un acord entre l'empresa i els empleats pel qual s'establix un mínim de dos comandes per hora, però, clar, com això era un acord verbal, doncs s'incomplix constantment.

El 15 de juny de 2017, el Parlament d'Europa va dictar una resolució sobre l'economia col·laborativa en la qual instava als estats membres a garantir condicions laborals justes i una adequada protecció jurídica i social per a tots estos treballadors i treballadores, i a més de dur a terme inspeccions laborals suficients en este tipus de plataformes en línia.

Doncs aquí, hui en dia no tenim ni lo uno ni lo otro.
Clar, preguntant-me en què tenen autonomia estos autònoms, doncs és que no tenen.
.
.
De fet, no tenen autonomia ni tan sols en el llenguatge que poden utilitzar.
N'hi ha un email que van rebre els treballadors de la plataforma el dia 6 de juliol de 2017, que se va fer públic gràcies a Riders por Derechos, en el qual se'ls diu: Â«¡Hola, trainers!
Hemos redactado otra guía más sencilla que os puede ayudar para los trainings.
Fijaros en las palabras prohibidas, porque en caso de control externo, nos pueden dar problemas legales.
Si creéis que falta algo, no dudéis en decirlo.
Un saludo.
Â»

Doncs, exemples de lo que deia esta tia era que no utilitzaren la paraula turnos, sinó que havien d'utilitzar la paraula misión o reparto.
No podien utilitzar la paraula Â«salario, puedes utilizar pago por servicios; horarios semanales, puedes utilizar la disponibilidad semanal; mínimo garantizado, puedes utilizar asignación automàtica de pedidos por cada reparto; uniforme, puedes utilizar ropa de reparto; trabajo, puedes utilizar actividad o reparto y contratación -que és una altra de les paraules prohibides-, puedes utilizar colaboración.
Â»

En definitiva, i fent nostres les paraules d'un dels activistes pels drets laborals, amb esta pràctica, Deliveroo mostra que actua de mala fe i que està incomplint la legalitat.

Al final, senyories, jo crec que tot açò no és un debat sobre si creixement econòmic sí o creixement econòmic no, si crear ocupació o no crear-la, si startups sí o startups no.
El debat és si el creixement econòmic es pot construir sobre les esquenes, i en este cas les bicicletes de les classes més populars.

Nosaltres pensem que no, per això parlem de mesures, com reforçar la inspecció de treball, investigar la relació d'estes empreses amb els seus treballadors, parlar de les sancions que estes empreses apliquen als seus treballadors, la retallada de llibertats d'estos suposats autònoms, i sobretot el mètode de facturació.

Parlem també de major coordinació entre les administracions i les persones en precari per poder denunciar esta situació, i també, bé, ens agradaria que s'investigaren les mesures de salut i de seguretat laboral que es donen a les empreses de treball baix demanda.

A més, bé, doncs, instem el govern central a complir allò que ha de complir i que no sols ha de complir perquè nosaltres ho diguem, sinó que al final la Unió Europea també els ho ha demanat en matèria de regulació d'este tipus d'activitat econòmica.

I novament, doncs, donar les gràcies a les diputades que han fet possible que esta proposta isca endavant.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Campello.

Passem, ara, al torn de la resta de grups parlamentaris.
El Grup de Ciudadanos, comença.
Senyora García, té la paraula.

La senyora García González:

Sí.
Muchas gracias, señor presidente.

Devuelvo el agradecimiento también a la señora Campello.
La verdad es que ha sido un placer poder hacer esta transaccional con las compañeras de los grupos del PSOE, del PP y, obviamente, de Compromís, porque creo que mejora esta proposición no de ley sustancialmente.

La PNL que se ha presentado, creemos desde nuestro grupo, que parte de un planteamiento incompleto, que no incluye las principales conclusiones de organizaciones, operadores sectoriales y expertos en este nuevo modelo de negocio, tal como se recoge en el informe de McKinsey.

Por eso, creemos que limitar la exposición de motivos sobre la base únicamente de los inconvenientes laborales, sin poner de manifiesto también sus ventajas, es dar una visión sesgada que podría cercenar las posibilidades de desarrollo de un sector emergente.

Las plataformas digitales constituyen un fenómeno innovador de alcance global y transversal que está generando importantes cambios estructurales en el funcionamiento de los mercados.
En los últimos años, de forma acelerada, la innovación de las tecnologías de la información, la expansión de internet, la generalización de dispositivos móviles con geolocalización e intercambio de datos de banda ancha y la aparición de ecosistemas digitales con nuevas plataformas y aplicaciones, está facilitando el desarrollo de nuevos modelos.

Junto a los factores tecnológicos, el auge de la economía colaborativa también se explica por factores económicos tales como la crisis económica y el desarrollo de canales alternativos en el mercado financiero.

Finalmente, diversos factores regulatorios originados por las ineficiencias que la regulación ha creado en algunos sectores económicos, han facilitado el desarrollo inicial de la economía colaborativa en algunos mercados específicos.

La aparición de estos nuevos modelos de prestación de servicios por internet es una fuente de innovación que ha tenido y tiene efectos significativos en los mercados, destacando los efectos procompetitivos derivados del incremento del número de operadores, la cantidad y mayor variedad de la oferta, la formación de precios más eficientes, mayor calidad y fomento de la innovación, con nuevas formas de pago, nuevos servicios, etcétera.

Esta propuesta de resolución expone un fenómeno de nueva aparición en la sociedad actual y su incidencia respecto a la protección jurídico-laboral de las personas que prestan dichos servicios.

Y, en este sentido, aunque la propuesta no explícita las fuentes de las que se sirve para su conocimiento, compartimos la preocupación respecto a dicho fenómeno sociolaboral, aunque nuestra postura es que se debería analizar la entidad del problema, tanto desde un puesto de vista subjetivo, el número de afectados, como objetivo, la incidencia concreta en la precariedad laboral.

Y, desde otro punto de vista, también debe explicitarse la incidencia del fenómeno en el ámbito empresarial.
Esto es, aceptar dicha situación conlleva competencia desleal frente a empresas que presten estos mismos servicios con trabajadores por cuenta ajena, asumiendo costes laborales y de seguridad social, en contraposición a dichas plataformas que ofrecen servicios a un precio inferior.

En cuanto al ámbito laboral, ya hace más de un año que nuestro grupo presentó una solicitud de creación de subcomisión para estudiar una reforma del régimen especial de trabajadores por cuenta propia o autónomos, RETA.

De ahí, la enmienda a su punto cuarto, que han tenido a bien aceptar, ya que esta subcomisión está trabajando ya con expertos en estos objetivos, teniendo en cuenta al informe del Parlamento Europeo Â«The Situation of Workers in the Collaborative EconomyÂ», que considera que cualquier regulación futura debe enfocarse en aumentar la protección de los trabajadores sin incrementar de forma repentina el coste para las plataformas.

En resumen, compartimos con Compromís y el resto de grupos que estos modelos se deben regular con el fin de garantizar las condiciones laborales de los trabajadores.

Por ese motivo, votaremos a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora García.

Passem, ara, al torn del Grup Parlamentari Podem.
Senyor Almería, té la paraula per quatre minuts.

El senyor Almería Serrano:

Moltes gràcies, president.

Gig economy és un terme econòmic relativament nou utilitzat per a caracteritzar una determinada situació laboral de l'actualitat.
Este terme va ser encunyat per la periodista nord-americana Tina Brown, i fa referència a treballar de projecte en projecte, amb treballs esporàdics o puntuals, una mena d'economia de petits encàrrecs.
De fet, inclús en el món del jazz, el terme gigging fa referència a fer bolos amb caràcter puntual.

Aquesta tendència va en augment i és necessari conéixer i analitzar amb profunditat en què consisteix exactament, així com conéixer els avantatges i els inconvenients, tant per a les empreses com per als professionals.

És convenient precisar que no estem parlant del treball per projectes característic, per exemple, del sector de la consultoria, enginyeria, arquitectura, o de les empreses tradicionals d'auditoria, on els professionals marquen el preu del servei i es negocia amb l'empresa les condicions generals per a la prestació d'aquest.

Parlem d'una economia basada en la percepció de remuneracions per a la realització de treballs puntuals o de durada determinada, molt lluny dels contractes indefinits o de les relacions laborals estables, en què les persones posen al servei de les empreses els seus coneixements i disponibilitat durant un temps estipulat, i en què, en alguns dels casos, han d'abonar determinades quantitats a les empreses que exerceixen com a mediadores.

En estos casos, l'empresa determina el salari o el preu del servei, determina les condicions laborals i la càrrega de treball, com si fos una relació per compte d'altres sense ser-ho de debò.

La crisi econòmica, que en este país val per a tot, la precarització del treball, derivada de les reformes laborals del Govern d'Espanya, els processos de digitalització en el món empresarial i l'auge del teletreball, entre d'altres, han propiciat el desenvolupament de la gig economy, però senyories, darrere del grandiloqüent concepte de gig economy, ens trobem amb un vell conegut: el frau del treball dels falsos autònoms.
Un tema que ja està tractat en esta casa i del qual tenim aprovada una resolució, que esperem que el Consell duga a terme tan aviat com siga possible, així també la convocatòria de la mesa per al treball autònom, que deuria d'haver-se convocat i no s'ha convocat.

Així mateix, recentment hem tingut una gran oportunitat desaprofitada, en este cas, en l'aprovació de la Llei 6/2017, de 24 d'octubre, de reformes urgents del treball autònom, que haguera pogut regular aquest problema recurrent en la nostra economia, i que, de fet, no ho ha fet.

D'una altra banda, este concepte, gig economy -m'agrada com sona-, inclou també la perversió de l'anomenada economia col·laborativa i propicia condicions laborals d'explotació, on l'empresa ocupadora es reserva tots els drets a costa de les persones que accepten treballar amb unes condicions de precarietat, pressionades per un mercat de treball que no els dóna altres alternatives.

En resum, el millor d'aquesta iniciativa ha estat la transacció aconseguida pels grups parlamentaris que han aconseguit integrar totes les propostes recollides en les esmenes.
El pitjor, que hem perdut un altre tren, ja que la nova norma sobre reformes urgents del treball autònom ni menciona aquest problema, ni mencionar-lo, i les reformes laborals del PP continuen vigents.

No obstant això, senyories, no perdem l'esperança, votarem a favor, i esperem que alguna cosa millore en el futur.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Almería.

Passem, ara, al torn del Grup Parlamentari Socialista.
Té la paraula la senyora Hernández, per quatre minuts.
Quan vullga.

La senyora Hernández Sánchez:

Muchas gracias, señor presiente.

Bueno, yo creo que en este debate, lo que está quedando claro es que nos estamos enfrentando ante los cambios que se están produciendo en la economía, en los diferentes modelos de negocio y los nuevos hábitos de consumo, que consecuentemente llevan cambios en las relaciones laborales que derivan de los mismos.

Yo creo que todos estamos de acuerdo en que es necesario abordar este tema, y que llegamos tarde.
El problema principal es que tenemos una legislación anticuada, que no se está actualizando a lo que está realmente ocurriendo en nuestra economía, en nuestras empresas y con nuestros trabajadores, una legislación que no está preparada y que va por detrás de la realidad de los sectores económicos.
Se plantean escenarios y cuestiones que quizá antes no han sido necesarios plantearse, porque el marco en el que se desarrolla una relación laboral o económica era diverso.

Desde hace unos años, y especialmente desde la crisis, empezamos a oír a hablar mucho de los freelance y parece que ahora todo el mundo va a tener que ser freelance, y las relaciones laborales van a cambiar.
Y esto, en algunas profesiones, en algunos sectores, vale, pero hay otros trabajos que van a tener que ser y que son, efectivamente, asalariados.
Y creo que ahí está la trampa.

También, como ha comentado algún compañero, en el hecho de llamar economía colaborativa a algo que no lo es, porque las empresas propietarias de este tipo de plataformas obtienen beneficios.
Y, en realidad, lo que están haciendo es usar otro tipo de canales de distribución, otro tipo de formas de comercialización, para prestar unos servicios y obtener unos beneficios empresariales, que están en todo su derecho, pero que no es una economía colaborativa, esto es una economía, una empresa, un modelo de empresa diferente, pero un modelo de empresa, tal cual.

Con los colaboradores, o trabajadores, o como queramos llamarlos, nos enfrentamos también a la misma situación.
O sea, ahora mismo tenemos una situación en España de asalariados, de autónomos económicamente dependientes, que fue la figura que creó el PSOE con más derechos que un autónomo al uso y de autónomo.
Sin embargo, estas nuevas figuras no encajan realmente en ninguna de estas tres si no hay adaptaciones legislativas, que son muy necesarias.

Por eso, creo que la transaccional a la que hemos llegado completa y mejora cuáles son las necesidades y lo que debemos reclamar ante este tipo de nuevas figuras.
Si son trabajadores independientes, que regulan su actividad y su disponibilidad de manera autónoma, ¿por qué no estar dispuesto a trabajar puede ser un motivo de rescisión de un contrato por ejemplo?
Máximo cuando son trabajadores que no tienen asegurado un mínimo de percepción, o cuando las empresas no saben con cuántos trabajadores van a poder contar en un tramo horario determinado.

Creo también que es muy importante empezar a plantearnos dónde están los límites de la privacidad de los trabajadores con el uso de estas nuevas herramientas tecnológicas, por ejemplo el GPS.
¿Hasta dónde se puede controlar a un colaborador, a un trabajador, y dónde están los límites de su vida privada y del tiempo que va a dedicar a una empresa o a trabajar?

Por ejemplo, lo que estábamos comentando antes.
En este tipo de servicios a domicilio de empresas de restauración, ¿qué responsabilidad tendría un colaborador si existe una intoxicación alimentaria?
Porque ellos, al fin y al cabo, no son más que alguien que lleva la comida a su consumidor final.

Entonces, yo creo que hay muchísimas cuestiones que escapan al marco regulatorio actual, que es antiguo, que, como ha dicho el compañero de Podemos, acabamos de aprobar una ley de autónomos y tampoco se ha contemplado este tipo de cuestiones.

Y no debemos olvidar, por último, que los falsos autónomos, no solo son el problema tal cual de la pérdida de derechos y de la precarización del falso autónomo, sino el menoscabo que supone para las arcas públicas, porque estamos contemplando unas bonificaciones de las cuotas para trabajadores que no son autónomos, ni emprendedores reales, y encima estamos disminuyendo la recaudación de la Seguridad Social.

Por eso, creo que es fundamental que hagamos hincapié en este tipo de medidas y que apoyemos que se contemplen todos los derechos, tanto de trabajadores como de empresas, pero en un marco legislativo lo más justo posible.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies per la seua intervenció, senyora Hernández.

I per acabar amb els grups parlamentaris, pel Grup Parlamentari Popular té la paraula la senyora Bernal.
Quan vullga, quatre minuts.

La senyora Bernal Talavera:

Muchas gracias, presidente.

Buenas tardes, señorías.

En primer lugar, quería dar las gracias a las diputadas de Ciudadanos, PSOE y Compromís y al compañero de Podemos por haber llegado a esa transaccional, que creo mejora la PNL, y también es cierto que va más al detalle de, bueno, de la problemática que hoy tratamos aquí.

Nos encontramos con un problema, un tema, que no es solo a nivel nacional, sino que es a nivel mundial.
De hecho, si leemos la prensa internacional, está pasando en todos los países donde estas empresas tienen sede o tienen el servicio, es decir, en Estados Unidos.
.
.
Donde más ha podido tener un mayor altavoz ha sido en Londres.
De hecho, hace poco ha salido una sentencia sobre este tema, que no solo metía a este tipo de empresas de comida, sino también metía a Uber, por ejemplo.
Sí que es cierto que Uber tiene un servicio de comida, que también habrá que ver eso cómo funciona, pero bueno.
.
.

Sí que es cierto que nosotros creemos que el problema no es el gig economy en sí, sino el problema es que hay que legislarlo y hay que avanzar en todos estos nuevos empleos que nos están viniendo.
Y el problema es que nos están pisando los talones y estamos siendo un poco lentos a la hora de verlo.

La gig economy ya existía desde hace años.
De hecho, existen muchas plataformas en las que, sobre todo en programación, tú haces un trabajo puntual, te lo pagan y ya está.
Y entonces cierras con el cliente, ¿no?
Pero sí que es cierto que este tipo de empleo, las empresas lo están aprovechando, y yo creo que no lo están utilizando de una forma correcta, es decir, lo han evolucionado a un punto que no era con el que nació yo creo que en un principio, ¿no?

Nació de una manera en el que los trabajadores que quisieran tener un horario…, que se lo querían organizar como quisieran, los autónomos al final, ¿no?
, pero sí que es cierto que había plataformas en las que esto ya existía, lo que pasa es que no había llegado a este punto, que es momento de legislar.

Hay que tener en cuenta que, bueno… Esta mañana, por ejemplo, en la radio hablaban que, dentro de diez años, se van a crear 250.
000 puestos de trabajo de personas que van a conducir drones, es decir, que van a manejar los drones y van a ser contratados para eso.
Eso también habrá que legislarlo.
¿Cómo se va a hacer?
¿Qué titulación vas a tener?
¿Qué…?

Es decir, es un tema complicado que tenemos que abordar, que no podemos dejar atrás, porque la tecnología está yendo mucho más rápido que nosotros.
Las empresas de consumo colaborativo y las empresas de economía social son importantes, tenemos que apoyarlas, pero sí que es cierto que no podemos dejar que ellas avancen a costa de los trabajadores.
Hay que proteger tanto a unos como a otros.

Es una responsabilidad de las comunidades autónomas hacer las inspecciones de trabajo y es una responsabilidad del estado también hacer algunas inspecciones a las empresas, ¿no?
, lo que conlleva que las dos partes tengan los mismos derechos y las mismas obligaciones.

Entonces, nosotros la verdad es que nos alegramos de que se haya ampliado esta proposición no de ley, nos alegramos de que el tema haya llegado a estas Cortes y lo abordemos.
Creo que tenemos que avanzar más en estos temas y creo que nos surgirán durante esta legislatura que queda más nuevas formas de empleo y habrá también que abordarlas y buscar una solución para que se haga lo mejor posible.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Bernal.

Doncs, per tant, conclosa la intervenció dels grups parlamentaris, passem a la votació.
¿Vots a favor de la PNL?
Doncs, s'aprova per unanimitat.

I amb açò, ja cloem la reunió.

Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 39 minuts)