Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text6 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
.para3 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Obres Públiques i
Transports realitzada el dia 1 de desembre de 2008.
Comença la
reunió a les 10 hores i 37 minuts.
Presideix el diputat senyor
Rafael Ferraro Sebastiá.
Reunió número 13.

Proposició no de llei sobre l'estudi de la
possible eliminació dels passos de vianants regulats per
semàfors existents a la carretera CV-16 entre Castelló del a
Plana i l'Alcora, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 22.
246, BOC
número 102)

El senyor president:

Anem a donar començament a la Comissió
d'Obres Públiques i Transports convocada per al dia de hui.
En
primer lloc, el senyor secretari passarà llista per tal de comprovar
si n'hi ha quòrum.

Senyor secretari?

(La senyora secretària passa llista per tal de
comprovar si hi ha quòrum)

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor secretari.

Senyories, abans de començar amb l'ordre
del dia la mesa proposa l'alteració de l'ordre del dia,
de manera que el punt 2 del dia de hui, dos preguntes als consellers,
passaria a ser el punt número 8, és a dir, al final de la
sessió.
I també donar compte com vostés voran en les
seues carpetes que el conseller Mario Flores ha excusat la seua
assistència, per tant el punt este número 8 serà la
pregunta oral en comissió número 122 al vicepresident segon
del Consell.

Feta esta alteració, passem a l'ordre del
dia: lectura i aprovació, si procedix, de l'acta de la
reunió anterior.
Les seues senyories, com sempre, tenen l'acta
en les seues carpetes, si hi ha alguna observació a fer, este
és el moment i, si no, la donem aprovada per unanimitat.
Va
bé?
Molt bé.
Moltes gràcies.
Per unanimitat, queda
aprovada.

El senyor president:

Punt 3 de l'ordre del dia: presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre l'estudi
de la possible eliminació dels passos de vianants regulats per
semàfors existents en la carretera CV-16 entre Castelló de la
Plana i l'Alcora, presentada pel Grup Parlamentari de
Compromís.

Per a la defensa, té la paraula el senyor
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Exposaré de manera molt breu, perquè la
moció és concisa, -perdó- la
proposició no de llei és concisa, i sobra tot comentari.

Simplement, dir que la CV-16, carretera entre
Castelló i l'Alcora, compta realment amb un trànsit
molt dens, perquè està unint una zona industrial important en
Castelló.
Eixa és la carretera que se distingix sobretot per
la gran quantitat de rotondes i, tant en la part de Castelló com en
la part de l'Alcora, uns semàfors, en algun cas, molt propers
a estes rotondes que, per una part, impedixen que el trànsit siga
prou fluid i, per l'altra part, causen una problemàtica de
seguretat important, i hi han hagut diversos accidents, prou accidents i
algun d'ells mortal.

D'acord amb això, creem que es pot
solucionar, però lògicament no anem a donar una
solució nosaltres.
El que demanem és que s'estudie la
possibilitat de substituir (so per
interferència d'un telèfon mòbil) aquests semàfors o algun d'ells, sobretot,
per algun pas elevat o qualsevol altra mesura que puga afavorir, per una
part, la fluïdesa del trànsit i, sobretot, disminuir el
problema que pot causar això per als vianants.

He dit.
.
.
, si mirem premsa les notes sobre accidents
són múltiples en esta carretera, i pensem que és
important que és puga, com a mínim, iniciar este estudi per
vore quina solució és podia donar.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a fixar posició, pel Grup Parlamentari
Socialista, té la paraula el senyor.
.
.
(Algú
diu: «Subías») Subías.

Perdó, senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Gracias, señor
presidente.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Bien, vamos a votar favorablemente esta
proposición por diversos motivos.
Efectivamente, como decía
el señor Pañella, es una carretera con una gran densidad de
tráfico.
Podíamos dividir la CV-16 entre Castellón y
Alcora en tres tramos: una primera parte que une Castellón con el
cruce del eje Betxí-Borriol, es una zona urbana en el término
municipal de Castellón, después viene una derivación
donde hay una zona industrial y, paralelamente, está el centro
penitenciario.

Una segunda zona, entre el cruce del eje
Betxí-Borriol y la carretera con lo que sería la rotonda, una
gran rotonda de desvío hacia San Juan de Moró, donde hay una
gran cantidad de zonas urbanas, donde hay una gran cantidad de viviendas,
múltiples urbanizaciones.
Y, por lo tanto, con una tendencia, a una
y otra parte, a que muchas veces quieran cruzar los vecinos, y por eso
ellos mismos, en algún momento, pidieron el que hubiera alguna
solución para poder realizarlo.
Y, por lo tanto, en algunas zonas se
pusieron semáforos que, efectivamente, yo creo que habría que
repensarse, puesto que ha habido algún accidente de tráfico.

Y, una tercera zona, desde la rotonda de San Juan de
Moró hasta el mismo Alcora.
Ahí hay múltiples rotondas
que son distributivas por la gran cantidad de industria cerámica que
hay en la zona.

Y, por lo tanto, vamos a ver, yo estoy de acuerdo que
habría que estudiarlo, lo que pasa es que la mayor parte de las
rotondas de esa zona son rotondas distributivas para entrar en las empresas
correspondientes.

En cualquier caso, tenemos tres tipos de
tráfico en esta carretera: el tráfico pesado, un
tráfico industrial de camiones, en ocasiones, peligroso por el
propio contenido que llevan los camiones, y, desde luego, un tráfico
que genera una lentitud en muchas ocasiones para el resto de los
vehículos.
Un segundo tipo de tráfico, que es de aquellas
personas con un desplazamiento para ir a sus puestos de trabajo.
Y, un
tercer tipo de tráfico, que es el de las personas que se mueven
permanentemente para ir a sus propios domicilios, porque son urbanizaciones
con domicilios estables, muchas veces no son segundas viviendas, sino son
primeras viviendas.

Y, por lo tanto, nos parece que, efectivamente, todo
ello hay que estudiarlo, bien estudiar con pasos en alto, sobretodo en la
zona límite de Castellón y Borriol, que hay
-insisto- múltiples urbanizaciones y que los
semáforos no son la mejor solución, dada la velocidad que
adquieren muchas veces los vehículos después de una rotonda,
no hay una gran distancia entre rotonda y rotonda, y, por lo tanto, el
peligro que se genera es evidente.

Si esta proposición hubiera tomado ya
decisiones, pues nosotros no la hubiéramos votado favorablemente,
pero como lo que dice es que se estudie, nos parece razonable que haya un
estudio para ver cuáles son las mejores soluciones, tanto en las
zonas semafóricas como en las zonas de las rotondas.
Y, por lo
tanto, vamos a votar favorablemente la proposición que presentaba el
Grupo Compromís.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subías.

Per a fixar posicions, pel Grup Parlamentari Popular,
té la paraula el senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, jo també vaig a ser breu en el tema,
perquè crec que és molt concís el que estem parlant
aquí.
Parla de dos parts; una és sobre un estudi per a
eliminar passos de vianants i, l'altra, és sobre el tema
d'eliminar rotondes en la via que unix Castelló amb
l'Alcora.

Jo crec que és una via que han freqüentat
la majoria dels que hem parlat avui aquí, i de tots és
conegut -diguem-, sobretot, en la segona part, del que
són les rotondes, per la gran quantitat de rotondes que n'hi
han, i que d'alguna forma, doncs, fa que el tràfic siga lent
i, al mateix temps que siga lent, doncs és una mica pesat, és
un tràfic dificultós que n'hi ha allí, i crec
que la gent que tots els dies agarren eixa via, d'alguna forma, els
resulta pesat.

Quant a eixe apartat s'ha estudiat el tema de
l'eliminació de rotondes, però resulta impossible,
vista la seguretat vial i el que representa, perquè està tota
eixa carretera -diguem- ubicada en una via on són tot
indústries o urbanitzacions i hi ha altres accessos, molts temes
industrials que fa que els accessos i els encreuaments després
serien més perjudicials.

Per tant, l'ajuntament, en el seu dia, La
Generalitat i la diputació, vista tota esta problemàtica que
hi havia ja també va estudiar crear una via paral·lela
també d'accés, en la qual d'alguna forma
desglossava una mica el tràfic, i, per tant, donava la possibilitat
que s'utilitzara una nova carretera entre la CV-160 i la CV-16, i
que, d'alguna forma, se va ficar en marxa ja l'any 2006 i que
es va fer una inversió propera als 10 milions d'euros, i va
donar una altra via.
(So per
interferència d'un telèfon mòbil) Clar, quan donem més vies de circulació,
indubtablement, diversifiquem el tràfic i, d'alguna forma,
doncs, se millora quant eixe aspecte, encara que no s'ha
d'oblidar que allò sempre serà una carretera que
estarà saturada i difícilment aconseguirem millores al
respecte.

Per tant, la segona part és una cosa que ja
s'ha estudiat i s'ha donat una solució de moment pensem
que positiva, de cara a que no hi haja tant de tràfic en eixa zona.

Quant a la primera part, és un tema que els
semàfors en eixes carreteres, com en tota carretera, és
dificultós, i que, indubtablement, no s'ha fet al marge de cap
premissa que s'ha estat, durant estos anys, d'alguna forma,
sense pensar que això era problemàtic.

La mateixa proposta que vosté ha fet avui
aquí, senyor Pañella, doncs, d'alguna forma, La
Generalitat l'ha tinguda en compte, degut a, efectivament, a
accidents i a altres problemes que n'hi han hagut allí, i la
conselleria ha fet un estudi.
O siga, està realitzat eixe estudi
sobre la possibilitat d'eliminar passos de vianants.
Sobretot
n'hi ha un entre la primera i la segona rotonda, una vegada
s'ha passat la CV-10, que està pròxim a
l'estació de servei i substituir-lo per una
passarel·la.

Però per a l'execució -i
és un tema que s'està parlant- d'una
passarel·la és, indubtablement.
.
.
, quan substituïm
això per una passarel·la ha d'estar adaptada i requerix
també moltes expropiacions a un costat i a un altre de la carretera.
I, d'alguna forma, en eixe sentit, estan en l'ajuntament
parlant sobre el tema de les expropiacions dels terrenys, i també
s'ha estudiat la possibilitat d'eliminar un altre pas
semafòric, però els terrenys afecten zones ja urbanitzades,
que és el que diem que és la problemàtica que
n'hi ha al costat, amb la qual cosa la seua proposició
presenta grans dificultats.

Vol dir que està en el tema, la conselleria.
Està en estudi la possible eliminació, tal com demanen
vostés.
I, per tant, nosaltres la seua proposta anem a votar-la en
contra, perquè, d'alguna forma, el tema està fet, i,
indubtablement, n'hi han problemes per a poder-lo realitzar.
Però que, indubtablement, està dins també del que
són les previsions i els estudis que La Generalitat al respecte
té la possibilitat, en tot cas, d'eliminar algun pas de
vianants.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

Senyor Pañella, per a la rèplica.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies.

Molt breument.
A vore, no sé si s'han fet
els estudis, per descomptat, jo no els conec.
I, en tot cas, si diu que
s'han fet els estudis, els demanaré per a tindre'ls
presents, i aixina (inintel·ligible) .
.
.

No obstant, el que sí que vull dir és
que el problema subsistix, i és un problema que en el mes de juliol
és l'Ajuntament de l'Alcora el que demana un projecte de
desdoblament de la CV-21, precisament pels problemes.
Però és
que amb posterioritat a això, és la seua portaveu, la del
Partit Popular, en l'Ajuntament de l'Alcora, Merxe Mayor, qui
es reunix amb els veïns de les urbanitzacions per a buscar una
solució, literalment, «ja que aquest vial necessita
d'una solució provisional per a evitar accidents», eh?
,
això és el que diu la seua portaveu del Partit Popular en
l'Ajuntament de l'Alcora.

Vull dir, això, més.
.
.
, que no és
prou, sinó el problema vostés el reconeixen quan el cap de
seguretat vial de la Conselleria d'Infraestructures, Enrique
Casquero, visita, amb posterioritat a estes declaracions, la zona de les
urbanitzacions de la carretera que unix Alcora amb Onda, i diu que
«hi ha un gran problema del punt quilomètric 1,5 al 5 de la
CV-21.
» ¡Un greu problema!
I el soluciona, únicament.
.
.
,
una primera mesura és senyalitzar.
Indubtablement, senyalitzar
és una mesura, i és la primera que cal fer, però
això no soluciona el problema.

Per tant, vull dir, què passa hui?
En els
estudis que haja pogut fer la conselleria, hi ha un reconeiximent per part
de tots els grups que existix el problema.
I, per tant, jo no vaig a
arriscar-me, en este cas, a dir-li «lleven rotondes o facen un pas
allí», però, com a mínim, que se revise esta
situació.
Alguna solució tècnica hi haurà, quan
hi han, per una part, evidències d'accidents, inclús
accidents mortals i, per l'altra part, existix una postura
unànime de tots els grups locals reconeixent el problema.

Per tant, si tenim un problema i hem donat una
solució, avui encara eixa solució no és viable o no
val, doncs se n'haurà de buscar una altra.
I això
és el que diem.
Existix el problema i volem que s'estudien les
solucions.

Res més.
Tan clar com això.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Sí, senyor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Bé.
Jo en cap moment de la meua
intervenció crec que he dit que no existia un problema.
L'única cosa que li estic dient és que n'hi ha un
estudi, me consta que n'hi ha un estudi per part de la conselleria,
en el qual s'han estudiat tots els passos semafòrics, en els
quals algun està parlant del tema d'expropiar, inclús,
terrenys per a poder realitzar l'obra.

Per tant, tal com ja ho ha dit vosté, senyor
Pañella, si vosté demana els estudis, que a mi me consta que
estan, doncs que li faciliten els estudis que han realitzat i les
solucions, per tant.
.
.
, que era la proposta que vostés demanaven,
que era fer estudis sobre la problemàtica que n'hi ha.

Quant a l'eliminació de rotondes,
també és un tema que (ininte­l·ligible) .
.
.
, perquè n'hi han moltes rotondes, com dia
anteriorment, però que resulta difícil sobretot eliminar-les
per la part de la seguretat vial, seguretat vial que tots sabem que el que fa que la
circulació per la mateixa carretera siga lenta, lenta i, si la
distància entre rotondes fóra més llarga, doncs, la
problemàtica a vegades encara seria més gran, perquè
s'agarren velocitats superiors i dóna temps suficient per
entrar a rotondes inclús amb més velocitat i,
automàticament, doncs, les distribucions inclús.
.
.
,
obligaria, en fi, a vials paral·lels, i jo en este moment crec que
aquí no anem a discutir solucions, qui té de buscar les
solucions és la conselleria, i és la que realment ha estat
amb els estudis damunt, tant dels passos semafòrics, com del tema de
les rotondes.

Prova ha estat d'això que des de les
institucions, ja l'any.
.
.
, ja fa diversos anys se va firmar eixe
conveni entre diputació.
.
.
, que era una demanda també de
diputació, de la població d'Alcora, que insistia en
diputació perquè buscaren una solució en
l'enllaç des de Castelló fins a l'Alcora, hi va
intervindre la diputació i se va fer eixe protocol que va culminar,
doncs, amb la realització d'eixa nova carretera que,
d'alguna forma, doncs, diversifica la circulació i que,
indubtablement, tots sabem que quan trobem nosaltres carreteres que estan
més denses de trànsit, sempre tenim alternatives i, si eixes
alternatives són bones, doncs, automàticament les estem
utilitzant i evitem també la sobrecàrrega que puguen tindre
algunes carreteres.

Per tant, mantinc la postura anteriorment.
.
.
, i
nosaltres.
.
.
, perquè l'estudi ja s'ha realitzat i
perquè està damunt d'ell la conselleria, nosaltres, en
este moment anem a votar en contra.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Mundo.

En fi, acabat el debat, passem a votació.
¿Vots a favor de la proposició no de llei?
6.
¿Vots en
contra?
8.
Per 6 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

El senyor president:

Passem al punt 4 de l'ordre del dia, presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre la
paralització i el rebuig de la possibilitat de reobrir al
trànsit els ferrocarrils per les antigues vies que travessen el Grau
de Castelló, presentada pel grup parlamentari del Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Pañella.
(Veus) Sí, sí, sí, esperem.
.
.
Quan vosté
estiga en disposició, senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

(El diputat Pañella
Alcàcer intervé sense micròfon) Sí, no, simplement és (inoïble) .
.
.

(El diputat Pañella
Alcàcer connecta el micròfon) Perdó.
Estava dient que el punt quart, que n'hi ha un altre després,
el retirem de l'ordre del dia i discutirem el següent.

El senyor president:

O siga, este queda retirat o.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, la nostra proposta és retirar-lo (inoïble) .
.
.

El senyor president:

Anem a vore, perquè ahí n'hi han
esmenes.
.
.
 (El
diputat Pañella Alcàcer parla sense micròfon.
Inoïble)

Sí, sí, sí, vosté la.
.
.
Anem a vore, anem a vore, per favor, (veus) senyor Pañella, parle amb el president,
perquè, si no, no ens entenem.

El senyor Pañella Alcàcer:

Correcte, molt bé, disculpe vosté,
senyor president.

El punt 4 fa referència a una.
.
.
Diu,
«presa en consideració de la proposició no de llei
sobre (ininte­l·ligible) .
.
.
».
.
.

El senyor president:

Efectivament.
És semblant al punt 6.
Efectivament.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt bé.
Per tant, el que díem
és, retire el punt 4 per a defendre el punt 6.

El senyor president:

I la postura la defendrà vosté en el.
.
.

Sí, ¿diga'm, senyor Maluenda?

El senyor Maluenda Verdú:

Torne a insistir: retira vosté la
proposició no de llei.
Vosté no pot retirar el punt.
Tindria
de votar la proposició no de (ininte­l·ligible) .
.
.
(Veus)

El senyor Pañella Alcàcer:

Exactament, retire la proposició que consta en
el punt quart.
(Veus)

El senyor president:

Sí, s'entén perfectament.

El punt 4.
.
.
, (veus) queda retirada la proposició no de llei, registre
d'entrada 22.
262 (el diputat
Pañella Alcàcer diu: «Correcte, eixa
és.
.
.
») i, per tant, no té
opció l'esmena que havia presentat el Grup Parlamentari
Popular, registre d'entrada número 27.
248 (el diputat Pañella Alcàcer diu:
«Correcte.
»).

I passem, llavors, al punt 5.

Diga, senyor Maluenda, ¿tot correcte?
(El diputat Maluenda Verdú diu: «Sí,
sí.
.
.
») Moltes gràcies.

Proposició no de llei sobre la inclusió
de la línia ferroviària convencional Alcoi-Alacant en el Pla
estratègic d'infraestructures i transports del Ministeri de
Foment, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR:
Compromís (RE número 22.
269, BOC número 102)

El senyor president:

Bé, el punt 5, presa en consideració de
la Proposició no de llei sobre la inclusió de la línia
ferroviària convencional Alcoi-Alacant en el Pla estratègic
d'infraestructures i transport del Ministeri de Foment, presentada
pel grup parlamentari del Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt bé.

Mire, senyor president, senyors diputats, senyores
diputades, la proposta és molt clara: Les Corts insten el Ministeri
de Foment que incloga per als propers anys en el pla estratègic
d'infraestructures i transport del Ministeri de Foment, dins del que
la Llei 39/2003 anomena com a «ret ferroviària
d'interés general» la construcció de la
línia ferroviària convencional Alcoi-Alacant, la qual cosa
permetrà unir Alacant-València per l'interior.

I el segon punt diu: «Les Corts insten el
Consell que done el seu consentiment al govern de l'estat per a eixa
construcció, ja que és una línia que queda inclosa en
el que es preveu en l'article 4.
2 de la llei citada.
» (Veus)

¿Per què?
Mire, doncs, perquè hi
han manifestacions i sol·licituds diverses.
Els empresaris de la
Foia de Castalla ja van manifestar que volen que arribe el tren directament
a Alacant, algun a través de la connexió amb Villena, des de
l'Alcoià acceptarien eixa desviació si es permet
connectar amb un futur AVE (veus) Alacant-Madrid, això és una demanda que
tenen.

Però hi han altres motivacions.
En el document
que la Conselleria de Medi Ambient va fer públic abans de
l'estiu titulat «40 propostes estratègiques per a la
província d'Alacant», es parla d'aquesta
línia que ara reivindiquem com un projecte a estudi.
.
.
Es parla com
un projecte a estudi, quan altres línies, com l'AVE a
Benidorm, no diu a estudi, sinó que el consideren un projecte a
construir.

Després de les diverses manifestacions que hi
han hagut, pensem que cal tirar un pas més endavant.
Això
és una vella aspiració.
En premsa trobem des de l'any
1870.
.
.
, ¡1870!
, sol·licituds.
En El
Parte Diario, «Ferrocarril de
Alcoy-Alicante, proyecto de Eleuterio Maisonnave», trobem la primera
referència, parlem de l'any 1870.
La relació de
referències.
.
.
, són moltíssimes.
Podem traure.
.
.
,
però si saltem ja eixa època, passarem a la dictadura de
Primo de Rivera, quan va començar-se a construir el ferrocarril i va
avançar.
De fet, el traçat, els ponts, els túnels,
estan fets.
La crisi del 1929, la república després, la
situació social i econòmica del moment, va impedir que
això s'acabés, i mai més s'ha tornat a
tocar.
Avui és una via verda això, una via verda, a
més, molt utilitzada pels excursionistes.
No es pot, per tant,
utilitzar eixe mateix traçat.
Sí que es podria fer un
traçat paral·lel al mateix costat de l'actual autovia,
que és el que, d'alguna manera, s'està
aconsellant i inclús vorien bé grups ecologistes,
¿eh?
, per tal d'aprofitar l'impacte de l'autovia i
canalitzar per eixe traçat la majoria de serveis.

En els darrers anys, hi han hagut peticions diverses.
Els portaveus empresarials de l'Alcoià i el Comtat i la Foia
de Castalla han insistit en eixa necessitat, en la necessitat de la
connexió ferroviària cap al sud.
El mateix Ajuntament Alcoi
aprovava ja en novembre del 2004, per unanimitat i a proposta del Bloc, una
moció en què es sol·licitava el mateix que demanem
avui ací, ¿eh?
, instar el Ministeri de Foment que incloga
aquest ferrocarril en les seues previsions per als propers anys.
Jo
demanaria, lògicament, eixa unanimitat, que es produïxca
també en una resposta positiva per part de tots els grups.

És important esta via, és important per
donar-li una eixida al clúster industrial, dinàmic i
d'una gran tradició històrica com és el de la
Vall d'Albaida, l'Alcoià-Comtat i la Foia de Castalla.
A
més, amb un transport sostenible i de futur com és el
ferrocarril, ¿eh?
, segur, amb escasses incidències sobre el
medi ambient i el consum energètic.

Hem parlat del clúster empresarial que existix
allí, clúster industrial.
.
.
Allí es concentren una
gran quantitat d'indústries, és una zona clau per a
l'economia valenciana.
Una part més de caràcter
històric i tradicional molt tèxtil, altres, més
innovador.
.
.
, joguet, plàstics, etcètera.
Però, a
més, no sols això: eixa connexió amb el sud
augmentaria els fluxos tant de mercaderies, com hem dit, de les
indústries existents, o de passatgers ordinaris i turístics,
dinamitzant l'activitat econòmica i turística i
afavorint la diversificació productiva i la creació de llocs
de treball.
Un itinerari turístic des de València cap a
Alacant, i a l'inrevés, per l'interior, ¿eh?
,
passaria pels magnífics paisatges de l'interior
valencià, on se pot trobar de tot, agricultura de regadiu, de
secà, barrancs, rius, paisatges naturals com la Mariola i la Font
Roja, i, a més, facilitaria l'accés de la costa
d'Alacant cap a l'interior.

Recorde que la mateixa conselleria ha apostat
precisament per aquest turisme, costa-interior i viceversa, per una
carretera Alcoi-Benidorm que avui molta gent presenta problemes pel seu
impacte ambiental, i eixa carretera sí que té
consignació pressupostària, més d'un
milió d'euros.
La pregunta és, lògicament, si no
és més sostenible i més de futur la creació
d'una línia de ferrocarril, i que tindria.
.
.
, que abastaria
els sectors econòmics i socials, que hem citat, més que una
carretera.

Hem parlat del ferrocarril moltes vegades ja
ací, a Les Corts, i pensem que és important per al sector de
la.
.
.
, perquè propicia la sostenibilitat, però, també
la mateixa Llei 39/2003, del sector ferroviari aprovada en temps del Partit
Popular a Madrid, en el preàmbul diu, exactament: «El
ferrocarril és un mode de transport essencial en la societat
espanyola actual, segur i amb escassa incidència sobre el medi
ambient o el consum energètic.
Convé per això
potenciar-lo, afavorir el seu desenvolupament i atribuir-li una
missió de major entitat en la societat i en l'activitat
econòmica espanyoles.
» Per tant, dins d'eixa
situació, seria propi promocionar estes línies
fèrries.

I, al final, diríem també que en este
moment de crisi, seria important, és més important que mai,
la inversió pública, i, sobretot, la inversió
pública en sectors estratègics.
El ferrocarril és un
d'ells i invertir en un sector estratègic i de futur seria
important, i la línia d'Alcoi-Alacant, ¿eh?
, seria.
.
.
No és una línia nova, és només una
prolongació de la línia que ja existeix,
l'Alcoi-Xàtiva, són a penes 50 quilòmetres i,
realment, per a la dinamització social i econòmica de les
comarques que afecta, seria molt major que el cost econòmic que
representaria.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

En esta proposició no de llei n'hi ha una
esmena presentada pel Grup Parlamentari Socialista, registre
d'entrada 27.
257.
Per a la seua defensa, té la paraula el
senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor president, senyories.

Compromís, en efecto, ha presentado esta
proposición no de ley en la que, por una parte, pide al Ministerio
de Fomento la construcción de la línea ferroviaria
convencional Alcoy-Alicante.
Resumiendo, pero, además, le pide que
dicha línea, a pesar de que va a discurrir exclusivamente por el
territorio de la Comunidad Valenciana, le pide que forme parte de la red
ferroviaria de interés general, ¿eh?

El Grupo Socialista no se opone a que se construya
esta línea ferroviaria, apoya, apoya, pero, previamente pedimos que
se acredite su viabilidad medioambiental, social y económica, algo
que debe realizarse mediante el correspondiente estudio de viabilidad.
(Veus) Mientras tanto, nuestro
grupo mantenemos las prioridades para Alcoy y para las comarcas centrales
en la presente legislatura, (veus) que consisten que el gobierno de la nación finalice
la autovía A-7, lo que es el barranco de la Batalla, variante de
Alcoy-Cocentaina-Muro, Muro-Albaida y variante de Albaida.
Saben ustedes
que están realizándose, con una inversión de 300
millones; y, una segunda prioridad, que se modernice y que se transfiera (veus) de la red de La
Generalitat la línea férrea Alcoy-Xàtiva, que es lo
que todos los grupos estamos pidiendo y lo que recientemente,
además, han aprobado las Cortes Valencianas, que se transfiera
Alcoy-Xàtiva la red de La Generalitat.

Mientras tanto, instamos al Consell a realizar ese
estudio de viabilidad durante este tiempo, para ver, a resultas de ese
estudio, si debe procederse a la implantación de esta nueva
línea Alcoy-Alicante, cuya titularidad y gestión nosotros, el
Grupo Socialista, reclamamos que sea para la Generalitat valenciana, no
para el estado, como ha pedido Compromís, porque pide que sea una
línea del estado.
Nosotros pedimos que sea la Generalitat
valenciana, que nazca ya siendo línea de la Generalitat valenciana,
porque, además, así cumpliremos nuestro Estatut de
autonomía mucho mejor.

Miren, en España coexisten diversas redes
ferroviarias de titularidad pública.
La Constitución, en su
artículo 149 dice que el estado ostenta competencia exclusiva en
materia de ferrocarriles y trasportes terrestres que trascurran por el
territorio de más de una comunidad autónoma.
.
.
, y eso lo
saben sus señorías todos perfectamente.
Pero el
artículo 148 expresa que las comunidades autónomas
podrán asumir competencias en materia de ferrocarriles cuyo
itinerario se desarrolle íntegramente en el territorio de la
comunidad autónoma.
Ese es el caso nuestro, ese es el caso de lo que
el señor Pañella estaba pidiendo.
Es un ferrocarril que se
realiza íntegramente en el territorio y discurre íntegramente
en el territorio de la comunidad autónoma.

Y, por todo esto, nuestro propio Estatut de
autonomía de la Comunidad Valenciana, en su artículo 49 asume
la competencia exclusiva de La Generalitat sobre los ferrocarriles y
trasportes terrestres que trascurran enteramente por su territorio.
Tal
sería el caso de la línea Alcoy-Alicante, como muy bien
reconoce el señor Pañella en su propuesta de
resolución, y, por eso, como reconoce eso, pide que La Generalitat
consienta, ¿no?
, consienta, dé su consentimiento al gobierno
del estado para la construcción, pues si no reconociera eso, el
gobierno del estado no necesitaría ningún consentimiento de
La Generalitat.

A partir de ambas normas, señorías,
ahí me parece que la titularidad de la línea Alcoy-Alicante
corresponde a la red de La Generalitat en lugar de a la red del estado,
máxime en estos momentos en que, fíjense, estamos pidiendo al
estado la trasferencia del servicio de cercanías y la trasferencia
de la titularidad de la línea Alcoy-Xàtiva, ¡de la
línea!
, ¡titularidad de la línea y del servicio
Alcoy-Xàtiva!
Y, sin embargo, aquí se está pidiendo
que el estado se haga cargo de la línea que todavía no se ha
creado entre Alcoy y Alicante.

Yo creo que el tema es una cuestión de Estatut
de autonomía, pero sobre todo es una cuestión de coherencia:
lo mismo que estamos pidiendo para la línea Alcoy-Xàtiva,
¿por qué no se pide para la línea Alcoy-Alicante?
, si
es viable, que eso, yo creo que hay que verlo con mucha seriedad, porque,
pedir, podemos pedir todos muchísimas cosas, ¡cómo nos
vamos a oponer a las peticiones!
, y para cualquiera de las comarcas, pero
que hay que hacer las cosas contando con los estudios de viabilidad en la
mano.

Por otra parte, ustedes saben que la
construcción de una infraestructura de estas características
solo puede abordarse tras el preceptivo estudio que considere las
dificultades orográficas, la demanda potencial, el impacto
ambiental, el coste de la inversión y de los gastos de
explotación de la nueva línea ferroviaria, la
valoración de los distintos modos de transporte alternativo que
puedan satisfacer la demanda de movilidad estimada de un modo más
eficiente desde el punto de vista económico y de la sostenibilidad,
etcétera.

Por eso, a la vista de todo este conjunto de
consideraciones, el Grupo Socialista hemos presentado la correspondiente
enmienda a la totalidad, la verdad es que con un ánimo enteramente
constructivo, enteramente constructivo, en la que pedimos a las Cortes
Valencianas que insten el Consell, que las Cortes Valencianas instan al
Consell.
.
.
, son las cortes españolas las que instan al Ministerio de
Fomento, señor Pañella.
Y que insten al Consell, primero, a
realizar, previa consulta con el Ayuntamiento de Alcoy y los ayuntamientos
y agentes sociales de la zona, los estudios de viabilidad para la
implantación de la línea o líneas ferroviarias
Alcoy-Alicante y Alcoy-Villena, no prejuzgamos, vamos a ver lo que dicen
los estudios de viabilidad.

Y, en segundo lugar, en función de los
resultados de estos estudios, efectuará el Ministerio de Fomento la
propuesta correspondiente, en orden a la construcción y
explotación de la línea o las líneas que resultaren
adecuadas.

Como verán, nosotros no instamos en nuestra
enmienda al Ministerio de Fomento, sino al Consell, porque, ya le digo,
estamos en las Cortes Valencianas y, aquí, lo que corresponde es
instar al Consell.
Si lo que se desea es instar al Ministerio de Fomento,
el lugar apropiado son las cortes españolas, señor
Pañella.
Instar al Ministerio de Fomento desde aquí, a
mí me parece un brindis al sol, pues el Ministerio de Fomento no
responde ante estas Corts, sino ante las Cortes Generales.
Ante estas Corts
responde el Consell.

Por eso, en nuestra enmienda instamos al Consell a que
haga los estudios de viabilidad para la implantación de la
línea o líneas ferroviarias Alcoy-Alicante y Alcoy-Villena.
Esta es una diferencia importante con la propuesta de Compromís.
El
Consell, antes de proponer al ministerio la construcción de una
nueva línea, o de comprometerse a hacerla por sí mismo,
efectúa siempre los estudios de viabilidad.

Finalmente, en nuestra enmienda, no renunciamos.
Nosotros no renunciamos, señor Pañella, como ustedes hacen, a
la titularidad autonómica de La Generalitat de esta línea y
se la damos al estado, ni a la titularidad autonómica del servicio,
porque entendemos que nos corresponde por el Estatut.
Esa es nuestra
apreciación.

La línea de ferrocarril Alcoy-Alicante, cuyo
estudio de viabilidad proponemos -como decía muy bien el
señor diputado que me ha precedido-, tiene una historia
centenaria, y yo creo que hay que tener en cuenta también esa
historia.
Los informes que hemos podido consultar indican -como
él también ha dicho muy bien- que hubo diversos
proyectos de esta línea ya en el siglo XIX, pero, finalmente, fue el
27 de noviembre de 1926 cuando se adjudicaron las obras, se adjudicaron en
el marco del Plan de ferrocarriles nacionales, diseñado por el conde
de Guadalhorce, a la sazón, ministro de Fomento del gobierno de
Primo de Rivera.
En 1932 se terminaron las obras de fábrica y
explanación de la traza ferroviaria, algo más de sesenta y
seis kilómetros de longitud, y así se detuvieron las obras.
Una vez finalizada la guerra civil se realizaron muy pocos avances.

Finalmente -algo que no ha dicho el señor
Pañella-, fue un informe del Banco Mundial el que
desaconsejó continuar el proyecto, les aconsejó continuar con
una serie de proyectos ferroviarios, fundamentalmente los derivados del
plan diseñado por el conde de Guadalhorce y de este proyecto,
singularmente.
Y desde ese momento las obras quedaron en suspensión
hasta 1984 -ya nos metemos en la democracia-, año en que
el Consejo de Ministros acordó el abandono definitivo de la
construcción.

El 20 de julio de 1988, el Consejo de Ministro
acordó, además, la reversión de los terrenos adscritos
a la línea férrea Alcoy-Alicante.
Y, finalmente, por
resolución de 8 de junio de 2000 -ya en esta
década- la Dirección General de Ferrocarriles y
Transporte del Ministerio de Fomento -gobernaba el Partido Popular
tanto en España como en la comunidad-, autorizó el uso
de la línea ferroviaria Alicante-Alcoy por un plazo de 25
años prorrogable hasta un máximo de 99 años, teniendo
por objeto o siendo para usos de carácter ecoturístico.
Y fue
así como surgió la vía verde, que usted ha dicho, del
Maigmó.

Por tanto, nos encontramos con una línea que en
su momento se suspendió, que en su momento tuvo una serie de
problemas por las cuales se desaconsejó.
Por tanto, yo creo que es
razonable hacer un estudio de viabilidad en todos los aspectos, de
viabilidad antes de lanzarnos a ver quien propone primero, que desde luego
no nos ganarán a proponerla.

Señorías, yo quisiera insistir en que
estamos hablando de una línea ferroviaria que los proponentes de la
proposición no de ley, que nosotros deseamos enmendar -si nos
aceptan la enmienda-, han decidido que corresponda -lo han
decidido ellos-, que corresponda la planificación de
infraestructuras integrantes de la red española, de la red del
estado.
Pero que bien podrían haber decidido lo contrario,
¿verdad?
, pues con mucha mayor razón debería
corresponder a la red ferroviaria de la Generalitat valenciana, ya que la
línea discurre por entero en el territorio de la Comunidad
Valenciana y se utilizaría para el transporte de personas y
mercancías con origen y destino en la Comunidad Valenciana.

Y se produciría la siguiente situación:
desde Valencia hasta Xàtiva, sería titularidad del estado;
después, desde Xàtiva a Alcoy, hemos dicho que estamos
pidiendo la transferencia de la titularidad de la línea de servicio
a la Generalitat valenciana, y después ustedes piden que desde Alcoy
a Alicante, de nuevo sea del estado.
Yo creo que eso hay que estudiar,
¿eh?
, que hay que estudiarlo muy bien, ¿eh?
A mí me
parece que es incoherente reclamar que se adscriba esta línea a la
red de interés general del estado, cuando todos los grupos
parlamentarios de estas Cortes estamos reclamando la transferencia de la
línea Xàtiva-Alcoy a la red de titularidad de La Generalitat.

En el caso de aceptar la propuesta de Compromís
tendríamos que explicar por qué reclamamos la transferencia a
La Generalitat de la línea Xàtiva-Alcoy y nos negamos a que
tenga carácter autonómico, de acuerdo con nuestro Estatut, la
nueva línea, hipotética, Alcoy-Alicante que se propone
construir.

Ustedes saben que adscribir la titularidad de la
línea a la red autonómica es la alternativa que cuenta con
más opciones en nuestro marco jurídico.
Eso lo saben muy
bien, lo saben muy bien los proponentes.
Sin embargo, esta alternativa no
la contempla Compromís y no sé por qué.

Como saben sus señorías, corresponde al
Ministerio de Fomento acordar la inclusión en la red ferroviaria, de
interés general -la del estado-, de nuevas
infraestructuras ferroviarias, pero sólo cuando razones de
interés general así lo justifiquen, entre ellas:
líneas internacionales o líneas que atraviesen diversas
comunidades autónomas -como hemos dicho antes.

El Ministerio de Fomento tiene que actuar de acuerdo a
derecho.
No puede declarar una línea de interés general por
medio de un acto discrecional, y mucho menos por medio de un acto que no
corresponda.
Ha de hacerlo por medio de un acto motivado y reglado.
Pero
para realizar la adscripción a la red general, el Ministerio de
Fomento precisa del informe preceptivo de la comunidad autónoma.
¡Ya estamos otra vez en que precisa ese informe!
, que es lo que
nosotros pedimos en nuestra enmienda.

Que, de verdad, es una enmienda que la presentamos de
manera constructiva y le pediríamos que la aceptara, porque yo creo
que desbloquea el asunto.
Y lo que hacemos es estudiar las cosas para
proponerla, porque todos queremos proponerla si corresponde y si es
realmente viable; si no es viable, no.

Fíjense que la misma Generalitat valenciana,
con el ferrocarril de la costa, ha actuado como decimos nosotros, no como
dice la proposición no de ley de Compromís.
¿Qué ha hecho la Generalitat valenciana?
Ha encargado un
estudio de viabilidad.
En segundo lugar, ha dicho que el ferrocarril lo
construye la propia Generalitat y queda en la red de La Generalitat; y en
tercer lugar, pide al gobierno que por medio de un canon Renfe explote ese
ferrocarril.
Y ese es el ferrocarril de la costa.

¿Por qué no pedimos para este
hipotético ferrocarril, si es que es viable, las mismas condiciones,
y tenemos que pedir unas condiciones diversas?
¿No se dan cuenta de
que es una contradicción, estar reclamando Estatut de
autonomía y competencias que nos corresponden por el Estatut; y, por
otra parte, estar regalando una línea sin justificación y
contrariamente a lo que establece la ley y el derecho, en este caso?

Miren, nosotros nos vamos a concentrar -como les
hemos dicho- en la modernización y transferencia a La
Generalitat del ferrocarril Xàtiva-Alcoy y en la construcción
de la autovía central del Mediterráneo o del
Mediterráneo, la A-7, ¿no?
Ahora bien, vamos a pedirle al
Consell que haga ese estudio de viabilidad.
Sabemos que la cuestión
es complicada.
No queremos utilizar este tipo de cuestiones como armas
arrojadizas entre unos y otros.
Queremos que se hagan las cosas
racionalmente, si corresponden y si son viables medioambientalmente,
socialmente y económicamente.

Por eso le pedimos que acepte nuestra enmienda,
señor Pañella.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Para aceptar o no la enmienda tiene la palabra el
señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies.

Dins de la seua intervenció, senyor Godoy, hi
han diversos aspectes.
En algun estic d'acord, en algun, en els
informes de viabilitat.
Això i és que.
.
.
no se fan constar
perquè se dóna per suposat, però si a vosté,
d'alguna manera, vol que conste, no hi ha cap problema d'afegir
ahí que s'inste, previs els informes de viabilitat.
Això és que és tant de caixó que nosaltres ho
donen per suposat, però, bé, no hi hauria cap problema.

Però el tema de competències, en el tema
de competències no estic tan d'acord.
Estic d'acord amb
el que ha dit, en l'afirmació legal.
Però que
vosté també està d'acord amb la que jo he dit,
que és possible, això; té unes condiciones.
.
.
Eh?
I he
llegit també l'article de la Llei 39/2003 que possibilitat
eixa, eixa.
.
.
No.
Eh?
La Llei 39/2003 preveu en el seu article 4.
2 que si
la infraestructura ferroviària que se pretén incloure en la
ret ferroviària interregional, discorre íntegrament pel
territori d'una sola comunitat autònoma i sense
connexió amb la resta de la ret, serà necessari per a tal
inclusió.
.
.
O siga, sí que se pot incloure, amb el previ
consentiment de la comunitat autònoma; primera.

Vosté me demana que no entrem en una guerra de
demanar o no demanar, guerra que jo, en este moment, no entre, en el sentit
que el que presente, que és la proposta similar a la que en 2004
aprovaren per unanimitat el Grup Socialista, el grup del Bloc i el Grup
Popular en l'Ajuntament d'Alcoi.
Ja la van aprovar.
Per tant,
si vosté rectifica, doncs rectifique, però jo no vaig a
rectificar.

Això, ja li he dit, estic d'acord amb una
part, i si això.
.
.
se pot fer una transaccional de
sol·licitar, previs els estudis de viabilitat.
.
.
Això no hi
ha cap problema.
Això no hi ha cap problema.
Això ho
assumisc, perquè entre altres coses no consta perquè se
dóna per assumit, ja d'entrada, això, eh?
Però,
ha utilitzat altres coses que jo pense que.
.
.
buscant arguments per a dir
que no.
Que si instar el Ministeri de Foment.
.
.
No, no, perdone, instem Les
Corts, i la instem perquè actue davant del Ministeri de Foment en
esta petició; o siga, perquè inste el govern, eh?

Que si demanem la de Xàtiva-Alcoi és
incoherent.
No, no és incoherent.
Jo pense que la
incoherència va del seu costat.
Demanem la de Xàtiva-Alcoi.
Clar que l'hem demanat!
Però de qui és?
De qui
és, senyor Godoy?
Açò no és una
prolongació de la mateixa línia?
Això vol dir que no
la volem?
No.

Vosté me diu que volem regalar una
línia.
.
.
No, perdone, precisament tot al revés: jo vull que
me la regalen.
Jo vull que me la regalen, clar que sí!
,
perquè no és un regal.
És en càrrec a eixos
5.
800 milions de pessetes que les balances fiscals diuen que els valencians
paguem i no ens retornen.
Ja està bé!
No és prou
això?
A més hem de pagar el que als altres se'ls paga?
Doncs no.
No estem d'acord amb eixe argument.

Que sí és coherent, és coherent
demanar el finançament, és coherent demanar inversions,
sobretot una comunitat que té la seua renda per càpita per
baix de la mitjana nacional, i no obstant mos costa això 5.
800
milions de pessetes.
I ho diuen vostés, quan publiquen les balances
fiscals: 5.
800 milions anuals.
Perdó, de pessetes no, eh?
;
m'he equivocat de quantitat, estem parlant en euros.

Per tant, senyor Godoy -no vull allargar
massa-, el marc jurídic ho permet.
La línia
Xàtiva-Alcoi no és de La Generalitat, i açò
és una prolongació; l'estat té prou recursos
rebuts des del País Valencià per a poder fer una
inversió d'este tipus.
Per tant, la coherència
és màxima.
(Inintel·ligible) .
.
.

I el rectifique i li (inintel·ligible) .
.
.
: no volem regalar una línia a l'estat,
volem que l'estat mos la regale a nosaltres, que és diferent i
crec que és molt clar.
I ja he dit, insistisc: qui recolza
això?
Perquè una cosa són els informes
tècnic.
.
.
D'acord, incloguem-ho.
Li ho oferisc, ahí, en
el primer punt, se pose «previs els estudis de viabilitat
pertinents», en el qual està absorbit ja tots el que facen
falta.
Però els empresaris, els polítics.
.
.
, tots estan
d'acord.

Per tant, arribat a este punt -jo dic-
l'oferiment que li faig és el que li he dit.
Si vosté
està d'acord amb això, previs els estudis, que anem a
demanar-li-ho a l'estat.
Pense que és coherència
-repetisc-, quan la línia -que vosté ha fet
referència- siga ja de competències autonòmiques
vorem l'estat en què està l'altra, la rebrem i la
rebrem feta.

Jo pense que vosté no dirà que no a que
mos facen una línia i que mos la donen.
És convenient?
Que
és convenient ho sabem.
Fins a on?
Tema de prioritats, i les
prioritats ja són polítiques.
Les prioritats són
merament polítiques.
Dins de les prioritats del Bloc està,
dins de les prioritats de l'Ajuntament d'Alcoi ha estat i
està; dins de les prioritats de -diguem- totes les
empreses que estan en la zona ha estat i està.
Per tant, jo crec que
cal mantindre i li oferisc que se faça constància expressa de
«previs els informes de viabilitat pertinents».

Moltes gràcies.

El senyor president:

Bé, senyories.
.
.

Sí, senyor Godoy, ¿quiere
réplica?
(El senyor Godoy contesta:
«Sí.
»)

Molt bé, tiene usted la palabra.

El senyor Godoy García:

Bueno, yo creo que siempre que se produce una
propuesta es bueno hablarla, ¿no?
Por tanto, a continuación
pediremos ver si podemos llegar a una transaccional, pediremos algunos
minutos.
Pero sí quería hacerle algún tipo de
reflexión.

En primer lugar, ciertamente, la línea
Xàtiva-Alcoy actualmente es una línea de la red general del
estado, como todas, señor Pañella, como todas, como todas.
Pero es que la ley del sector ferroviario es del 2003 y la línea es
bastante anterior.
Nosotros tenemos pedido, incluso desde el año
2000 -y le puedo dar documentación, ¿eh?
, no solamente
palabras, sino documentación correspondiente-, tenemos pedida
la transferencia de la línea a la red de la Generalitat valenciana.
¿Me entiende?

Por tanto, no puede usted ponerlo como argumento,
decir «no porque esta es del estado, la otra tiene».
.
.
No, es
que estamos pidiendo.
.
.
¿Es que no se da usted cuenta que hace
simplemente un mes, en estas Cortes, en el pleno, hemos votado y hemos
exigido y estamos exigiendo que la línea Xàtiva-Alcoy pase a
la titularidad de la Generalitat valenciana?
¿Es que no se da usted
cuenta de que nuestro Estatuto de autonomía -yo creo que lo
hemos hecho para algo-, que asumimos la competencia exclusiva de
aquellas líneas que discurren íntegramente por el territorio
de nuestra comunidad, las queremos asumir.
Igual que queremos asumir la
transferencia de los servicios -aquí decimos
«servicios», ya no decimos «líneas»-,
de los servicios de cercanías.
No decimos líneas, decimos
servicios.
Pero en el caso de Xàtiva-Alcoy decimos la transferencia,
la titularidad de la línea y la transferencia del servicio, ambas
cosas.

Por tanto, yo creo que las casas hay que empezarlas
por los cimientos.
Estamos dando los primeros pasos, muy bien, pero en una
situación que ya nos viene dada con anterioridad, con una
línea que ha suspendido su construcción por alguna
razón, verdad.
Y que la última resolución sobre ese
tema le he dicho que está cercana, que es del año 2000.

Bien, ¿queremos reemprender y dar unos nuevos
pasos?
Démoslos de manera que sean sólidos.
Y para dar el
primer paso de manera sólida hagamos y procedamos como se ha
procedido con el ferrocarril de la costa.
¿Qué ha hecho el
Consell en este caso, con el ferrocarril de la costa?
Lo primero, encargo
de un estudio de viabilidad que se ha presentado al ministerio.
En segundo
lugar, en todos los borradores que tengo de protocolo le dicen al
ministerio, nosotros ese ferrocarril lo asumimos en nuestra red
autonómica, ese lo asumimos en la red autonómica, el trozo
ese, ese trozo lo asumimos en la red autonómica.
Ahora pedimos que
Renfe mediante un convenio y lo explote.

Bien, eso implicará después que se
tomarán acuerdos, se sentarán las dos partes, el Consell y el
ministerio, y si se llega a un acuerdo se firmará un convenio y se
verá la forma de financiarlo.
Por ejemplo, en el protocolo que ahora
mismo.
.
.
, el protocolo de colaboración en materia de ferrocarril, en
el protocolo que se va a firmar, yo pienso que se va a firmar, los
borradores que ha enviado el Consell contienen muchísimas obras de
ferrocarril.
Unas las hará el Consell y otras las hará el
ministerio.
Pero, mire, en ese protocolo no se contiene todavía, el
Consell no lo ha propuesto, no ha propuesto esta línea
todavía.
Es que está todavía verde, es que no lo ha
propuesto todavía.

Como usted decía, en el Plan estratégico
para la provincia de Alicante el Consell sí que ha propuesto ya en
las primeras cuarenta propuestas el ferrocarril de la costa.
En estos
momentos todavía no ha hecho una propuesta de más
ferrocarriles que en la propia provincia de Alicante.
¿Eso significa
que el Consell se niega a estudiarlo?
Yo creo que en absoluto, que
estará dispuesto y estará abierto a estudiarlo.
Pero
después no podemos ir diciendo, bueno, pues éste es que ya lo
tiene que hacer fulano o lo tiene que hacer mengano.
Mire, si es de
titularidad de la Generalitat valenciana la línea, corresponde a la
Generalitat valenciana.
Pero La Generalitat puede conveniar con el ministerio y puede
conseguir desde que el ministerio lo financie completamente hasta que
financie una parte.
Pero será La Generalitat la que decidirá
el marco global de financiaciones de todas las actuaciones de ferrocarril
de esta comunidad, y verá cuales asume y cuales asume el ministerio.
Por ejemplo, mire usted el PIE y verá que La Generalitat asume una
gran parte de lo que es la conexión Denia-Gandía y una gran
parte de lo que es la conexión Alcoy-Xàtiva
-modernización de la línea-, y otra parte
prevé que la asuma el ministerio.

Bueno, yo creo que nosotros no cerramos nada.
Nosotros
lo que hacemos es abrir el espacio.
Y dentro de lo que es abrir el espacio,
desde luego nuestra más entera disposición a sentarnos y
poder llegar a un acuerdo de redacción en que por una parte se
precise que tienen que hacerse previamente los estudios de viabilidad.
En
segundo lugar que se inste a quien se ha de instar, que es al Consell,
¿no?
, a que esta línea, de acuerdo con el
ministerio.
.
.

El senyor president:

Señor
Godoy.
.
.

El senyor Godoy García:

.
.
.
y con la
financiación que sea conveniente se pueda realizar en el futuro con
la máxima prioridad.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias,
señor Godoy.

Sí, senyor Pañella, té
vosté la paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Molt breument.

Gràcies, senyor president.

Mire, que la línia no està assumida per
ningú és obvi, sinó no presentaríem ja cap
proposta.
Vull dir, en este moment esta línia no consta, si no, no
estaríem parlant almenys en els termes que parlem, d'instar
que se cree el projecte necessari per a obrir esta línia.
Per tant,
això és obvi.

Sobre les competències, mire, vosté
parla d'assumir competències.
Estic d'acord, jo les vull
totes, ho he dit altres vegades.
Però no sóc tonto.
No, no, no.
No ho dic jo
per vosté, ho dic amb una autoreflexió meua.
Perdone, no li
dic que vosté m'ho haja dit, ho dic jo.
No sóc tonto i no vull
competències si no van acompanyades dels mitjans econòmics
per assumir-les.
No, no estan, no estan.
I he parlat de xifres i hem parlat
ahí d'unes circumstàncies, i això és una
realitat.

Per tant, prolongar una línia que és de
propietat estatal, no té cap problema que la prolongació siga
de titularitat estatal.
En el moment que l'estat decidisca fer les
transferències, acceptaré la línia més la
prolongació.
Sé que abans de fer-ho se faran tots els
convenis que facen falta?
Home clar!
Però no serà cap
problema.
A vore, és molt senzill.
I és que volem
complicar-ho molt, és que és molt senzill, eh?
Simplement
volem instar, eh, perquè, primer, que s'incloga
-perquè la llei ho contempla aixina, que si no, no es
faria- dins de les línies.
.
.
les xarxes ferroviàries
d'interés general perquè puga fer-la a través
del pressupost de l'estat.
Que a través d'ahí
s'òbriguen tots els contactes en la.
.
.
, és que no hi ha
res que ho prohibisca, és que no ho entenc.

Mire, al final jo entenc una cosa, al final, eh?
, que
de l'embolic de les competències que estem muntant mos porte
al que ha passat en el Senat, que ja ho vaig l'altre dia i li ho
reitere, d'alguna cosa que hem aprovat ací per unanimitat, que
és la creació de la línia de rodalies entre
Castelló i Vinaròs, en el Senat se volia incloure la
Generalitat valenciana, se volia incloure La Generalitat, per a
també.
.
.
, bé, per a l'estructuració,
finançament, diguen el que vullguen, no sé exactament per a
què.
Si és de competència estatal, és de
competència estatal.
I això va ser el motiu perquè el
PSOE no votara a favor en el Senat de la creació d'esta
línia.
I això, perdone, és un joc que, bé,
anava a dir.
.
.
, no vull qualificar-lo, però fer-ho clarament,
diguem-ho a la gent i s'ha acabat, diguem que anem a treballar
aixina.
Jo crec que eixa no és la forma.

Jo demane, i està molt clar, que en les
condicions que estan ahí, i li accepte una cosa, perquè ja li
he dit que això estava en l'esperit de la moció, els
estudis de viabilitat, els que vullguen.
Però jo vull instar el
Ministeri de Foment per a fer esta línia, perquè és
una prolongació d'una línia que és de
titularitat estatal.
Eixa és la situació.

I res més.
Jo tampoc vull allargar-me ara i
reiterar, però pense que els arguments estan molt clars i no fa
falta que reiterem més.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Bé, queda clar
aleshores, senyories?
 Volen que parem un minut?
(Remors) Sí, un moment.

El senyor Godoy García:

Al comienzo de mi
intervención, señor presidente, había dicho que estaba
dispuesto a reunirme unos minutos para ver si podíamos llegar.
.
.

El senyor president:

Pues entonces, vamos a ver
si fija posición el Grupo Parlamentario Popular, e inmediatamente
suspenderíamos para ver si llegaran a un acuerdo.

Senyor Maluenda, té la paraula.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies,
senyor president.

Bé, la postura que el Grup Parlamentari Popular
té és molt clara, és molt clara, no mos tanquem a la
possibilitat que se construïsca eixa línia ferroviària
entre Alcoi i Alacant, faltaria més.
Però sí que som
partidaris que prèviament se realitze un estudi, un estudi de
viabilitat.
I, en el seu cas, és quan s'hauria de decidir la
construcció o no en funció del resultat d'eixe estudi
de viabilitat.

Cal deixar ben clar, conforme diu vosté, senyor
Pañella, que la competència és l'estat.
En estos
moments la competència és de l'estat, malgrat la
lectura que ací s'ha fet del 49.
9 de l'Estatut
d'autonomia.
Malgrat eixa lectura que s'ha fet, que és
correcta la lectura, però no està executada la
transferència de competències.

La prioritat de La Generalitat és millorar els
servicis en estos moments de transport per carretera entre l'eix
Alacant-Xixona-Alacant, i que se puguen incloure en determinats casos la
previsió de vies exprés, ja que ens asseguraríem
millors temps de recorregut, si se compara amb els servicis ferroviaris.

Però això no és excloent,
això no és excloent.
A mi me pareix molt bé el
plantejament que el senyor Pañella està fent.
Me pareix molt
bé el plantejament que està fent.
El que pense és que,
efectivament, s'hauria d'anar a intentar una esmena dels tres
grups, eh, una esmena d'aproximació, però on quede
clara una cosa, on quede clara una cosa.
Jo, entre el que vosté
proposa i l'esmena que ha defensat el senyor Godoy, jo proposaria en
eixa possible esmena transaccional que quede ben clar que la
competència és de l'estat.
Per tant, podria dir-se en
eixa esmena transaccional el que vosté arreplega en la seua
iniciativa, però que s'inste el Consell que demane al
Ministeri de Foment.
És al Ministeri de Foment.
Jo estic
d'acord amb vosté.
Jo vull la línia en el cas que siga
viable.
Però no vull pagar-la.
Vull que mos la donen, sinó
què és el que mos transferixen.
Si no existix línia,
què és el que mos transferixen?
Quina gràcia mos fan?
No mos fan ninguna gràcia, no mos fan ninguna gràcia.

Ara, també pense que no s'ha de posar el
carro davant les mules.
El primer és realitzar l'estudi.
Per
això, jo la proposta que li volia fer era: que s'inste el
Consell que demane al Ministeri de Foment la realització d'un
estudi de viabilitat perquè, en el seu cas, es demane la
inclusió per als pròxims anys, i en el cas de (inintel·ligible) .
.
.
infraestructures i transports del Ministeri de Foment, dins
d'allò que la Llei 39/2003 -que vosté molt
bé menciona-, denomina Red
ferroviaria de interés general, la
construcció de la línia ferroviària convencional entre
Alcoi i Alacant.
A mi me pareix correcte.
Això podia ser una
solució.

També me ve molt bé que se diga que, en
el seu cas, en el seu cas, si tot açò va a bon terme, Les
Corts insten el Consell perquè done, en el seu cas, el seu
consentiment al govern de l'estat per a esta construcció, ja
que és una línia que queda inclosa en el que ha dit
vosté, de la Llei 39/2003.

Jo pense que eixa podria ser la proposta.
Però
jo estic d'acord, el meu grup està d'acord amb la
iniciativa que vosté planteja, però també entenem,
té raó el senyor Godoy, en allò referit, només
en allò referit, a criteri nostre, només en allò
referit que prèviament s'haurà de fer un estudi de
viabilitat.
(Remors) S'ha
de fer un estudi de viabilitat, i d'ahí se deriva que,
efectivament, és l'explotació d'eixa
línia, perquè tampoc pareix que hi haja en estos moments
molta demanda.
Però, bé, és una cosa que no podem
tampoc posar el carro davant les mules, anem a esperar el que diga
l'estudi de viabilitat i, en funció d'això,
s'actue.

Però, clar, és el ministeri, senyor
Pañella, és el ministeri, com molt bé la seua senyoria
ha dit.
Clar que sí, que se faça l'estudi per part del
ministeri.
I si procedix a construir la via, que se construïsca la
via.
I després, clar que volem la competència!
Coincidim
també amb vosté.
Clar que volem la competència!
Però la competència de què?
La competència
d'una línia ferroviària que s'ha construït
dins del seu servici.
Abans que se construïsca la línia, abans,
no hi ha res per a transferir.
I abans que se faça l'estudi de
viabilitat no podem tindre seguretat que s'haja de construir la
línia.

Per tant, sí que som partidaris de si la
línia.
.
.
, si la redacció d'una esmena transaccional va
per esta línia que estic manifestant, amb molt de gust el meu grup
accedix a eixa petició que s'ha fet, fem un recés
d'uns minuts, si els pareix, i eixa és la meua proposta.
Però qui té la paraula, senyor Pañella, és
vosté.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies,
senyor Maluenda.

Aleshores, senyor Pañella?

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, jo ja he dit que el tema dels informes de
viabilitat, lògicament, si mos tirem, si per a la carretera de
l'Alcora a Castelló estàvem dient que llevaren els
estudis previs, açò ho donàvem per suposat.
És
una intenció.

El que passa és que sí que
marcàvem ací, o marquem la intencionalitat.
És a dir,
considerem d'entrada que açò pot ser, pot ser, i ho dic
en condicional, convenient, i per tant demanem això.
Que els estudis
de viabilitat s'han de fer, jo ho done per suposat.
Però
també es dóna per suposat que per a fer un estudi de
viabilitat (so per interferència
d'un mòbil) s'ha de
manifestar inicialment la voluntat que això vaja endavant.
Després els estudis poden ser negatius i diríem, bé.
.
.
 Això és una qüestió.

I allò de les competències, jo pense que
també al meu nivell ho he deixat clar, a qui ens hem de dirigir en
este moment, a qui ens hem de dirigir.
I això argumentant, i no ho
vull repetir, ja ho hem dit.
En eixa via, jo no tinc cap problema en
sentar-nos ara un momentet i intentar arribar a un acord entre els tres
grups.

El senyor president:

Molt bé, no
serà esta presidència la que fique inconvenient.

Suspenem la sessió per uns minuts, per tal que
arriben a un acord.

(Se suspén la reunió a les 11 hores i 40
minuts)

(Es reprén la reunió a les 11 hores i 55
minuts)

El senyor Pañella Alcàcer:

(Inoïble) .
.
.
en principi, no hi ha acord.
I, per tant, en no haver
un acord de tots els grups, no li dóna validesa, diguem, a
l'esmena a què estàvem intentant arribar.
.
.
a la
transaccional a la qual estàvem intentant arribar.

Simplement fer, no sé si és possible,
una consideració al respecte, que això sí que
és un error.
No sé si és possible.
(Veus) ¿No?

El senyor president:

Senyor Pañella, vosté en la seua
intervenció ja ha dit que donava per fet.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Perfecte.

El senyor president:

.
.
.
el que donava per fet.
Per tant,
tècnicament no és possible.
Per tant, passem a la
votació.

El senyor Pañella Alcàcer:

Eixa és la pregunta.
Passem a la
votació.

El senyor president:

Perquè vosté ha exposat clarament quina
és la seua opinió.
Per tant, queda ja registrada.

Passem a la votació, senyories.
Vots a favor de
la proposició no de llei?
9.
Vots en contra?
5.
Perdó.
Vots
en contra, cap.
Abstencions?
5.
Per 5 abstencions i 9 vots a favor queda
aprovada.

Proposició no de llei sobre
l'agilitació de l'estudi del Ministeri de Foment en
relació amb les connexions ferroviàries dels ports
d'interés general de l'estat i, molt especialment, de
l'accés ferroviari al port de Castelló, presentada pel
Grup Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 23.
015, BOC número 108)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt de
l'ordre del dia, que és el número 6: presa en
consideració de la Proposició no de llei sobre
l'agilitació de l'estudi del Ministeri de Foment en
relació amb les connexions ferroviàries dels ports
d'interés general de l'estat, molt especialment de
l'accés ferroviari al port de Castelló, presentada pel
Grup Parlamentari Compromís.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Simplement és recordar que això
és un acord ja pres en els primers passos per l'Ajuntament de
Castelló, que és instar el Consell perquè inste el
govern -està ben redactat en este cas-, a donar
prioritat a l'estudi del Ministeri de Foment en relació amb
les connexions ferroviàries dels ports d'interés
general de l'estat, i molt especialment la presa en
consideració de l'anàlisi de l'accés
ferroviari al port de Castelló elaborat a instàncies de
l'autoritat portuària i, d'acord amb les seues
conclusions, procedir a la seua execució en funció de les
disponibilitat pressupostàries, incloent les seues conclusions en
els plans sectorials corresponents al PEIT.

També fer constar a l'Ajuntament de
Castelló la seua sol·licitud al Ministeri de Foment a fi que
definisca un calendari d'actuació per a la realització
de les obres de l'accés ferroviari per la zona sud del port de
Castelló, al mateix temps que es demana que planifique els
compromisos financers per a la licitació d'aquestes obres al
Ministeri de Foment.

Al mateix temps, instem el Consell perquè
s'inste també el Ministeri de Foment a paralitzar mentrestant
la posada en marxa de l'accés ferroviari pel nord al port de
Castelló.

La base està que l'accés al nord
ha sigut un accés sempre molt discutit ja, però que
està realitzat.
.
.
la fase que està ja, travessa una zona
realment urbana, una zona d'afluència de (so d'un mòbil) gent.
Se
considera, se considera perillós.
.
.
I, bé, si el coneixen
i l'han vist, simplement vore com travessa la via algunes rotondes de
la (inintel·ligible) .
.
.
que això és impossible, i és
posar-lo en pràctica en este moment, això seria d'una
gran perillositat.

Per tant, davant això, demanem que
s'inicie tot el procés perquè es faça
l'accés pel sud i que de moment no es pose en marxa
l'accés pel nord.
Això és una demanda de tota la
societat de Castelló i és una demanda de tots els grups
polítics de Castelló.

Per tant, voler fer-ho llarg.
.
.
, pense que
està molt clara la proposta, i nosaltres anem a recolzar.
.
.
I
demanem el recolzament unànime a ella.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

A esta proposta hi ha presentada una esmena per banda
del Grup Parlamentari Popular, amb registre d'entrada 27.
249.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor
Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

El tema d'esta proposició no de llei ja
s'ha tractat en diverses ocasions en la cambra, i molt recentment.
La
Comissió d'Obres Públiques del 16 de juny va tractar
una PNL que va ser debatuda i rebutjada.
El Ple del 29 d'octubre de
2008 es va substanciar una pregunta oral, la 269, formulada per la diputada
hui no adscrita, aleshores del Grup Compromís, la senyora Marina
Albiol.
I esta comissió, en la seua darrera reunió del 19 de
novembre, també va debatre la PNL número 21.
832, que va ser
debatuda i rebutjada.

De fet, la tercera proposta de resolució que
arreplega la PNL que mos ocupa, ve a coincidir amb la PNL debatuda i
rebutjada en la comissió del 19 de novembre.
I, per tant, en no
haver-se produït motius, en este escàs temps que ha
transcorregut, nous, mos remetem quant a este punt al que ja vam dir en
aquell moment.

No obstant, volem que quede constància que
l'impuls de l'obra, la seua execució i el seu ús
és una competència exclusivament de l'estat.

Que circulen o no trens per la via
d'accés nord és una decisió estatal, ja que la
ret ferroviària que atén el port de Castelló és
d'interés general de l'estat.

Des de La Generalitat s'és partidari de
la construcció de nou accés ferroviari per la zona sud, que
és per on està creixent el port.

En conseqüència, la Conselleria
d'Infraestructures i Transport ha mantingut contactes amb
l'ajuntament i l'autoritat portuària, però la
decisió sobre la construcció d'este accés sud
correspon al Ministeri de Foment.
I de moment, pareix ser que no mostra
massa interés o ningun interés en executar-la.

D'altra banda, el primer punt de la proposta de
resolució planteja instar el govern central a prendre en
consideració l'anàlisi de l'accés
ferroviari al port de Castelló elaborat a instàncies de
l'autoritat portuària i executar-lo en funció de les
disponibilitats pressupostàries.

A este respecte cal dir que segons informació
del mateix port, l'autoritat portuària va remetre al ministeri
en l'any 2003 un estudi informatiu per a la construcció
d'un ramal pel sud, estudi sobre el qual no hi ha hagut pronunciament
per part del ministeri.

Actualment, l'autoritat portuària ha
encarregat un nou estudi informatiu per a actualitzar aquell anterior, que
ha quedat desfasat, i modificar en part el traçat, que està
consensuat amb l'Ajuntament de Castelló i Almassora i la
Conselleria d'Infraestructures.
Estudi que està a punt
d'acabar-se en la seua redacció.

La previsió de l'autoritat
portuària és que es remeta este estudi a Ports de
l'Estat dins de l'any 2008.
I allò lògic seria
que després Ports de l'Estat ho remetera a la Direcció
General de Ferrocarrils del ministeri i que este comence amb els seus
estudis i treballs.

En este context, entenem que el tenor d'esta
primera proposta, anàlisi de l'accés ferroviari
elaborat a instàncies de l'autoritat portuària, podria
induir a confusió sobre el document a què es referix.
A
més del fet que en estos moments l'autoritat portuària
està acabant de redactar l'actualització de
l'estudi informatiu.
Per tant, considerem que astò podria ser
motiu de confusió.

No obstant, finalment, hem de dir que el segon punt de
la proposta de resolució recolza a l'Ajuntament de
Castelló en la seua totalitat.
.
.
.
recolza amb la seua
sol·licitud, amb la seua petició, que fa al ministeri de
definir un calendari d'actuacions per a l'accés
ferroviari pel sud i per licitar les obres, per la qual cosa mos pareix
molt bé.
I és coherent amb l'acord que es va adoptar en
l'Ajuntament de Castelló.
Podria ser també el primer
punt en el mateix sentit, amb alguna matisació, però tampoc
té major transcendència.

La proposta coincidix també amb la
posició que el Consell té i que el Grup Parlamentari Popular
recolza, com ja s'ha assenyalat, al temps que engloba una mesura del meollo de la primera proposta de
resolució.
I, clar, el que mos genera és el dubte que es
referix la seua proposta amb l'últim punt, quan diu clarament
que.
.
.
(Pausa i veus)
Que n'hi ha dos.
(Veus) Efectivament.
Quan es referix a paralitzar la posada en marxa.
.
.
(veus) l'accés
ferroviari pel nord al port de Castelló.

Mosatros hem presentat l'esmena, que
després del que s'ha dit, està justificada
perquè coincidim, amb algun matís, en el punt primer, i
totalment en el punt segon.
Però el tercer punt, en
coherència amb el que ja Les Corts en esta comissió van
decidir en la darrera comissió, preguem en eixa esmena la
supressió del punt tres, perquè no té res a vore amb
la voluntat que vosté manifesta de recolzar l'acord de
l'Ajuntament de Castelló, que estem totalment.
.
.
coincidim amb
vosté.

A més, també lloem l'oportunitat
d'haver presentat esta iniciativa.
Per què no?
Era el moment
adequat per a presentar-la i per a entre tots impulsar, impulsar, que el
ministeri d'una volta ja es pronuncie sobre eixa petició,
sobre eixe informe de ports i que prenga la decisió adequada, que
entenem que la decisió adequada és la construcció de
l'accés per la zona sud, que a més és on
està fent-se l'expansió del port.
Per tant, és
el que té sentit.

Dir al ministeri que suprimisca.
.
.
que paralitze la
posada en marxa de l'accés ferroviari pel nord del port de
Castelló, pense que és innecessari, perquè si accepta
definitivament que es faça l'entrada per la zona sud, la
connexió per la zona sud, ja implica, com no pot ser d'altra
manera, eixa paralització.

Per tant, perquè no hi hagen elements en la
iniciativa que puguen pertorbar l'acord que en la comissió
s'haja de prendre, jo pregaria al senyor Pañella accepte la
nostra esmena, elimine el punt tercer, que no aporta res nou, i li votarem
favorablement en este supòsit a la seua iniciativa, que, repetisc,
és oportuna, necessària i adequada.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a acceptar o no l'esmena, té la
paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor president, gràcies.

Senyor Maluenda, mire, indubtablement el primer punt i
el segon estan clars, i el tercer també.
Vull dir, el tercer,
efectivament, és un punt que s'afegix, que no constava en
allò de l'ajuntament, però s'afegix raonablement.

Vull dir, l'accés ferroviari pel nord
és enormement perillós.
I estem d'acord amb el que
vosté diu, que quan es faça el sud, eixe
s'aguantarà.
Però i mentrestant?
Això és
una puntualització.
Mentres es procedix a fer l'accés
sud, que no es pose en funcionament l'accés nord.
Però
això tampoc ho hem posat d'una manera, diguem,
arbitrària.
Des del Bloc estem d'acord.
Crec, crec, i ho
definiran després pel sud també, però és que
és el Partit Popular qui ho manifesta.

Vull dir, la portaveu adjunta i tinent d'alcalde
del Grau de Castelló, Marta Gallén, manifesta que -i
dic literalment- «solo hay una voluntad de la actividad de
Castellón: evitar que los trenes al puerto pasen, pasen por el
acceso norte y que estos trenes den servicio al puerto por un necesario e
imprescindible acceso sur».
Vull dir, això ho diu
taxativament.
I això és el que mosatros pretenem.
Per tant,
no pretenem ficar.
.
.
en cap moment hem pretés posar ací una
dificultat d'aprovació, sinó arrepleguem el sentiment,
la voluntat, tant dels regidors que hi ha a Castelló del Partit
Popular, dels quals supose que la seua portaveu va expressar en
representació d'ells estes paraules, com del nostre propi.

És a dir, no volem vore trens funcionar per
ahí, i no sé si vosté ho ha vist, però
és que ho he dit abans.
Vore com passen eixes vies pel mig de les
rotondes, travessant.
.
.
O siga, un cotxe que ha travessat una rotonda
travessa dues vegades la via eixa de la rotonda, perquè passe per un
costat de la rotonda, però per dins d'ella, en una zona on el
trànsit, i sobretot a l'estiu, de persones és molt
intens.
L'única novetat és dir: «No, no, perdone,
no posen en funcionament això.
Mentrestant, facen
l'altre».
Això està obsolet abans
d'haver-se començat a utilitzar.
Això és
perillós.
I, per tant, no volem.
.
.

Per tant, senyor Maluenda, voldria conservar la
unanimitat ací, però pense que té molt de sentit posar
eixe punt.
No és gratuït, i no és gratuït ni va en
contra.
.
.
, almenys aixina ho interpretava, no va en contra del Partit
Popular, sinó que arreplega postures també del Partit
Popular, les quals compartim.
I crec, crec, i ho sabrem d'ací
un punt, que compartim els tres grups.

Per tant, en eixa via és per on li dic jo.
.
.
li
demane que no presente.
.
.
, que retire l'esmena, perquè pense
que la unanimitat està basada en estos tres punts.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pañella.

Senyor Maluenda, per a rèplica.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt breument, senyor president.

Mire, senyor Pañella, jo no vaig a insistir-li
a vosté d'una forma contundent.
Només vaig a dir-li que
valore vosté la possibilitat que se li aprove la PNL o no.
Estem
totalment d'acord en el que vosté pretén amb la PNL, li
ho he dit abans, totalment d'acord.
Algun matís faríem
sobre el punt primer, però, no obstant, és assumible.
I el
punt segon coincidim plenament.

O siga, que està clar que el Grup Parlamentari
Popular és partidari que l'accés ferroviari al port de
Castelló siga mitjançant la construcció d'una
entrada sud.
Totalment clar.
Això, ja poden dir els que vullguen el
que vullguen dir, però està molt clar en el Diari de Sessions.
Som partidaris
que l'accés al port de Castelló siga per
l'accés sud que s'ha demanat per part de
l'ajuntament.

Estem d'acord amb l'actuació que
l'ajuntament està portant a efecte i amb el conveni que La
Generalitat ha firmat amb l'ajuntament per a recolzar la
construcció de l'accés ferroviari sud.
Estem
d'acord amb les decisions que ha pres l'Ajuntament de
Castelló, estem d'acord amb els acords que ha adoptat
juntament amb el Consell i en la petició que s'ha fet al
ministeri.
No estem d'acord que el ministeri continue retardant la
contestació i no diga res sobre això.

I pensem que el tercer punt, que vosté planteja
que no té res a veure, el que passa és que distorsiona
l'acord del mateix ajuntament, per això ho afegix
vosté, doncs, mire vosté, no puc retirar-li l'esmena.
Per coherència, doncs, vaig a mantindre-la.
Si vosté no
l'accepta, serà vosté mateix qui està condemnant
la seua iniciativa que no prospere.
Vosté mateix.

Perquè el que és lògic és
que si hui presente una esmena, li dic els arguments, el motiu de
l'esmena, vosté reconeix que, efectivament, és un
afegit que vosté ha fet a l'acord de l'ajuntament, el
més lògic és que diga: «Bé, el que
és important és el que mos unix».
I el que mos unix ha
quedat molt clar: sí a l'accés, sí a
agilitar-ho, el més prompte possible.
Ja està bé que
se retarde el ministeri en la seua contestació!
Però,
vosté, no perjudique l'aprovació d'eixa
iniciativa per la supressió d'un punt que no influïx per
a res en els dos punts anteriors.

És trist, senyor Pañella, però
és així.
Jo vull votar-li-la a favor, és més,
li anuncie que si vosté no m'accepta l'esmena jo
presentaré, a continuació.
.
.
Per cert, estic encara
esperant que el senyor secretari de la comissió me diga quina
és aquella promesa que va fer en la darrera.
.
.
.
-sent que
no estiga, si haguera vist que no està no ho haguera dit,
però ara, jo ho he iniciat-, que va dir en la darrera
comissió que vaig anunciar que presentaria i no la vaig presentar, i
li vaig dir: «Doncs, per favor, diga'm vosté quina
és, perquè pot ser que un oblit.
» «Sí,
vaig a dir-li-ho.
» Encara no m'ho ha dit.
Doncs, li dic, senyor
Pañella, si vosté no m'accepta l'esmena, com som
partidaris del que vosté posa en el primer i el segon punt, a
continuació en presentaré una literal, exactament igual al
primer i segon punt.
Està en vosté que prospere la iniciativa
o que no prospere.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Senyor Pañella, té vosté la
paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Ho entenc, el que diu.
El que no entenc és per
què no hi ha coincidència entre el que vostés diuen i
el que diuen els seus representants.
Vaig a llegir-li una altra frase
literal de la seua tinent d'alcalde i responsable de.
.
.
,
representant de l'ajuntament en el Grao de Castelló.

Mire: «Sospechamos que el ministerio está
guardando silencio para permitir que comiencen a pasar los trenes por el
norte.
Una vez abierta esta vía, las prisas de los empresarios
pueden verse calmadas y, entonces, podrán prorrogar la
realización de los accesos por el sur, dejando otra vez en
inferioridad de condiciones a Castellón frente a otros puertos, ya
que la dársena sur, donde están implantándose la
mayoría de empresas que dan empleo y producción a
Castellón, no tendrá servicio de vía de
ferrocarril.
»

Això és important.
És que,
a més, coincidix totalment amb esta frase: «que moltes
vegades, sí, diem que sí però, després, una
vegada posat en marxa, ja funciona i dilatarem.
.
.
».
Això
no és el que volem la gent de Castelló, això no
és el que vol la gent de Castelló.

I per a justificar -que no he de fer-ho-,
però perquè vostés vegen la importància,
és que no són paraules meues, són paraules de la seua
portaveu.
I això se produïx posteriorment, eixa
reflexió, posteriorment, a l'aprovació de
l'ajuntament.
Això és posterior.

I, per tant, pense que no és gratuït.
I
és més, si vosté presenta després els dos
primers punts, jo estic d'acord també.
Ahí no
discutirem.
Però jo me veig obligat avui, representant el sentit de
Castelló, a no presentar eixes dos.
Sí, de la gent de
Castelló, perdone, de la gent de Castelló.
(Remors)

El senyor president:

Senyories.

El senyor Pañella Alcàcer:

No, no, representant el sentir de la gent.
I si vol
saber quant gent, doncs, pregunte-ho i pregunte-li-ho a la seua tenint
d'alcalde, i li ho dirà ella.
Representant en la veu, no
perquè m'hagen elegit a mi.
 Però,  en este
moment me sent representant de la gent, i, si no, doncs, bé,
cadascú ja vorà després.

És que eixe tercer punt s'ha de votar
ací també.
Per què?
Perquè és molt
perillós.
Se pot deixar això funcionar, i, una vegada estiga
funcionant, el tindrem fet.
I ja estarà, ja estarà.
Senyor
Maluenda, és que ja estarà.
I això és un
perill.

Estic d'acord en el primer, estic d'acord
en el segon.
.
.
(Remors)

El senyor president:

Senyories, per favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

No, eixes són les altres dos.
Però, a
més d'això, ha dit: «.
.
.
i mentrestant no me
posen en marxa este perquè forçarem més que se cree la
del sud».
Sí, sí, efectivament, a vegades ací
funcionem per pressió, i és això.
No, no, no tanquem.
Pressionarem, o, almenys, eixa és la nostra voluntat.

Si algú pren decisions que no són les
adequades tindrà la seua responsabilitat, que sempre he dit jo que
açò -inclús el que fem nosaltres-
és una qüestió de responsabilitat davant la gent.
I
això és el que anem a fer.

Jo mantinc la proposició tal com està,
vaig a votar-la, a votar indubtablement, però perquè pense
que eixe punt no és gratuït que estiga ahí.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a fixar posició, té la paraula el
senyor Subías.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo, la verdad es que me alegro de que hoy llegue la
proposición tal y como viene porque complementa, sin duda de
ningún tipo, la que ya se presentó aquí hace unos
días, y así lo dije, además, cuando voté
también favorablemente aquella y vamos a votar favorablemente
ésta.
Yo creo que las razones son múltiples.

Es verdad que estamos ante una situación
compleja, pero para eso están las administraciones, para solucionar
los temas complejos, para solucionar los temas que son problemáticos
para los ciudadanos, en este caso para los ciudadanos de Castellón,
como es este caso.
Y me voy a explicar.

Yo creo que tenemos que situarnos
espacio-temporalmente, y creo conveniente hacer una breve
descripción porque me da la impresión de que hay personas que
no conocen bien el Puerto de Castellón y El Grao Castellón,
tal y como se está hablando -y no quiero nombrar para que
después no se diga que hago alusiones-.
(El senyor Maluenda s'adreça al senyor Subías
sense micròfon)

El senyor president:

Senyor Maluenda, per favor.

Un momento, señor Subías.

Eviten hacer diálogos.

El senyor Maluenda Verdú:

Perdone, senyor president.

El senyor president:

Señor Subías, puede continuar.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

No, no, si yo estoy encantado.
.
.

El senyor president:

Señor Subías, lo mismo le digo.
Evite
los diálogos y diríjase a la presidencia.

Muchas gracias.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Mire, el puerto de Castellón podríamos
dividirlo, bueno, cada uno lo puede dividir como quiera, pero yo lo voy a
dividir en cuatro partes: una zona norte, que tiene una vocación
diversa, una vocación de ocio, una vocación residencial en
estos momentos, residencial a pasos agigantados, pero a la vez tiene una
zona industrial, comercial, zona por la que llegan los accesos al puerto de
forma soterrada y, por lo tanto, hay tráfico pesado, hay
contenedores, hay almacenamiento en toda esa zona; inmediatamente, al sur
de esa zona, donde está el puerto como tal, con una mezcla de
tráfico marítimo, de barcos de carga y descarga, muy cerca
una zona deportiva, y, pegada al mismo, una zona lúdica, una zona de
cines, una zona de restaurantes y una plaza, la plaza del Mar, una de las
plazas más concurridas hoy en día de Castellón, sobre
todo en verano; inmediatamente al sur de esta zona, tenemos el puerto
pesquero; e, inmediatamente al sur, una zona, junto a la zona industrial
petroquímica, donde se está realizando esa ampliación
del puerto, esa zona comercial, y donde está previsto hacer cerca
una zona ZAL, también, que dé apoyo al propio puerto.

El recorrido del actual ferrocarril es un recorrido
que no viene de ahora, evidentemente, desde hace muchísimos
años, viene desde el norte, desde el apeadero de Las Palmas, pasa
por una zona de marjalería, llegando a El Grao, pero llega a El Grao de
Castellón y al puerto por una zona actualmente ur-ba-ni-za-da,
está a pocos metros de las viviendas, está a pocos metros de
un centro de salud, está a pocos metros de una zona deportiva.

Pero, claro, ¿cuál es el problema que
hay en estos momentos?
Que cuando se pide que se arregle eso, resulta que
quien lo está arreglando es La Generalitat -que eso no se ha
dicho aquí- quien está arreglando el acceso norte del
puerto, quien está arreglando el acceso norte, ese que no quieren,
ese que salen a decir que no se debe hacer, lo está haciendo la
Generalitat valenciana.
Eso, hasta ahora, no se había dicho
aquí.
¡Qué casualidad!

Y resulta que a eso se quiere votar que no.
Es la
Generalitat valenciana quien está arreglando el acceso norte
ferroviario, acceso por el que hace siete años que no pasa un solo
tren, hace siete años, como mínimo, que no pasa un solo tren;
acceso que tuvo accidentes, que, ¡menos mal que no pasó nada!
,
pero hubiera podido pasar porque la carga que llevaba no era precisamente
de almendras.

Y, por lo tanto, parece evidente que el desarrollo del
puerto va a ir al sur y que la conexión, tanto por carretera como
ferroviaria debe ir al sur.

El problema -yo creo- con lo que he
descrito, parece bastante claro.
Y las soluciones también.
Pero,
situémonos en la realidad y por qué estamos donde estamos.

En primer lugar, el acceso ferroviario del norte ya he
dicho que es un acceso histórico, que viene desde el apeadero de Las
Palmas y que en estos momentos, cuando ya no tenía posibilidades de
circulación los trenes, está arreglándolo La
Generalitat.
Y eso hay que decirlo.

Por parte del ayuntamiento y de la autoridad portuaria
se han solicitado las mejoras de este acceso, pero a la vez que se
solicita, también, hacen las dos cosas: arregla La Generalitat el
norte, y, por otra parte, piden el sur.
¿Qué sentido tiene
arreglar el norte?
Hay que dejar claro cuáles han sido las posturas
ambiguas, en  este caso del Partido Popular, como estoy diciendo,
donde, por una parte, arreglan un acceso que no quieren; donde, por otra
parte, piden un acceso en el que no se ponen de acuerdo.
Porque en estos
momentos se está pendiente de una información, que deben de
realizar los ayuntamientos de Castellón y de Almazora, y resulta que
el Ayuntamiento de Almazora no estará de acuerdo por el paso del
acceso ferroviario por la ciudad de Almazora, no la ciudad, sino el
término municipal de Almazora.

Y resulta que no estaba de acuerdo el Ayuntamiento de
Almazora, y por eso, entre otras razones, estaba paralizado, y por eso,
entre otras razones, se está pendiente del informe de los dos
ayuntamientos: el de Castellón y el de Almazora, que se
comprometieron hace más de 10 meses y que todavía no han
realizado.
Por tanto, el gobierno valenciano tampoco está dando los
pasos correspondientes.
Después, me extraña algo que
decían.

Miren, ustedes.
Del miércoles 17 de septiembre
de 2008.
Yo no sé si ustedes se han fijado en él.
Se anuncia
la adjudicación definitiva del estudio informativo del acceso
ferroviario sur al puerto de Castellón.
Ministerio de Fomento.
¿Cómo se puede hablar de que no hay una voluntad por parte
del ministerio cuando ya se ha anunciado la adjudicación definitiva
del estudio informativo del acceso ferroviario sur al puerto de
Castellón?

Miren -como ha dicho el señor
Pañella-, el Ayuntamiento de Castellón, el Partido
Popular, el Bloc y el Partido Socialista, se han pronunciado a favor de las
dos cosas que aquí se está tratando: por un parte, del acceso
ferroviario sur, y, por otra parte, de que no se permitan pasar los trenes
por el norte porque es un peligro, es un peligro para los ciudadanos.
Yo no
sé a la gente que representamos, pero le puedo asegurar que el
sentimiento de los ciudadanos mayoritarios en Castellón es que el
acceso norte hay que paralizarlo porque es un peligro.
Se lo estoy
diciendo.
Vayan a verlo.
Pasa al lado de viviendas, pasa al lado de un
polideportivo, pasa al lado de un centro de salud.
.
.
Y ustedes,
arreglándolo.
¿Vale?
Y ustedes arreglándolo.
Cosa que
no se había dicho hasta ahora.

De nada sirve que el gobierno central ponga el dinero
correspondiente si los ayuntamientos de Castellón y Almazora no
hacen las informaciones a las que se habían comprometido.

Nosotros, en cualquier caso, vamos a apoyar esta
proposición como hubiéramos apoyado solamente las dos
primeras, también las hubiéramos apoyado.
Pero es que nos
parece absolutamente necesaria esta tercera también, porque sin esta
tercera el peligro sigue existiendo, sin esta tercera podríamos
solucionar en un tiempo los accesos ferroviarios, pero no estaríamos
impidiendo que los ciudadanos de Castellón, y los que vayan a
Castellón, puesto que es una zona tremendamente transitada, vivan
los peligros correspondientes.

Yo creo que esta proposición se tenía
que haber complementado con algo más, pero ¡ni eso!
 Es
instar a los ayuntamientos de Castellón y Almazora a que realizaran
las informaciones a las que se habían comprometido y que llevan
más de diez meses con ese compromiso.
Por eso, yo pediría
seriedad en este caso cuando se hablan de ciertas posturas.

Y en cualquier caso -como ya he dicho-,
vamos a votar favorablemente a esta proposición y a los tres puntos
de la proposición.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subías.

Vamos a ver.
En primer lugar, señor
Pañella, yo he entendido que el señor Subías ha estado
de acuerdo con usted.

En réplica, ¿a qué?
Si es tan
amable de decírmelo, no hay por qué darle un turno de
réplica.
(Remors)

Perdone, un momento.
Diga, señor.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Fins ara, sempre.
.
.

El senyor president:

No, no, no, la rèplica és quan
vosté es contradit.
(Se sent una veu que
diu: «Doncs com a mínim donar-li les gràcies.
») És que torn d'agraïment no existix.
(Rient)

Dígame, señor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Per a replicar al senyor Subías que,
evidentment, ha contradit els meus arguments, inclús ha dit que
aquí no s'ha parlat que és el Consell qui està
fent l'actuació que s'està fent en.
.
.

El senyor president:

Sí, senyor Maluenda.
Efectivament, esta
presidència ho ha constatat, però li pregaria que se referira
vosté als punts en què vosté ha sigut contradit.

El senyor Maluenda Verdú:

Sí, sí.
Només a la part.
Faltaria
més.

Estiga tranquil·la la seua senyoria que.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies.

El senyor Maluenda Verdú:

(inoïble) .
.
.
el reglament no introduiré nous elements;
només en els que he sigut contradits.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Sí, perdó, sí.

¿Para qué pide la palabra, señor
Godoy?

El senyor Godoy García:

Pues para indicar, en primer lugar, que no ha habido
contradicciones.

En segundo lugar, que si se da la palabra al
señor Maluenda, tendrá que darse, evidentemente, la
palabra.
.
.

El senyor president:

Evidentemente, señor Godoy.

Vamos a ver, por favor, señorías.
Eviten
los diálogos.

En primer lugar, la presidencia es la que modera el
debate y quien entiende si ha habido o no ha habido contradicciones.

Efectivamente, esta presidencia ya ha dicho que ha
observado unas contradicciones -no muchas, pero alguna- y,
evidentemente, tengo que darle la palabra al señor Maluenda.

También digo al señor Maluenda que se
circunscriba a lo que ha sido contradicho y no introduzca nuevos elementos
de enfrentamiento.

Y dos, efectivamente, como es lógico,
señor Godoy, el señor Subías tendrá su turno de
réplica.

El señor Maluenda tiene la palabra.

El senyor Maluenda Verdú:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, senyor Subías, vosté diu que
ningú ha afirmat, ningú ha comentat que qui està fent
l'obra de l'accés nord és La Generalitat.
Clar,
La Generalitat va firmar un conveni i té per costum complir els
convenis per a recolzar una actuació de condicionament i de millora
de les condicions de l'accés ferroviari nord.
És el que
hi ha.

O és que volen tancar el port de
Castelló?
O és que volen que allò es caiga?
(So per interferència d'un mòbil)

És que volen que s'acabe la
navegació de cabotatge a Castelló o que els grans barcos
vinguen a endur-se els contenidors?

És que volen tancar el port de Castelló
i que no hi haja cap activitat?
A la millor és que volen
això.

El Consell creu que el transport ferroviari de
mercaderies -i aixina ho afirma també el Grup Popular-
ha de tindre un paper més rellevant del que té en
l'actualitat.

A més, és imprescindible que un port
d'interés general tinga una connexió ferroviària
(inintel·ligible) .
.
.
Per això el Consell ha estat fent les obres de
condicionament i millora.

Però el Consell té molt clar que el
futur del port de Castelló és l'accés sud,
conforme està acordat amb l'ajuntament, i en això
estem.

I què passa?
Vosté diu que sí
està clar que el ministeri va a fer-lo.
Doncs mire, no, no.
L'impuls de l'obra, la seua execució i l'ús
és una competència exclusivament estatal i només
és l'estat qui pot tancar l'accés nord,
però clar, ha de construir l'accés sud.
O és
que, si tanquen el nord i el ministeri no vol fer l'accés sud,
què fem?
Tanquem el port de Castelló?
Això?

És al que mos porta el punt 3; això
és la inseguretat a que mos porta el punt 3.
Per això hem dit
que estem d'acord en tot, però mos preocupa molt el punt 3.
Mos preocupa molt el punt 3.

I mire, jo no he vist l'interés, encara
que siga manifest, per part del ministeri.
És actualment
l'autoritat portuària la que ha encarregat un nou estudi
informatiu per a actualitzar l'anterior i modificar en part el
traçat que està consensuat amb l'Ajuntament de
Castelló i Almassora i la conselleria; estudi que està a punt
d'acabar la seua redacció.
La previsió de
l'autoritat portuària és remetre l'estudi a Ports
de l'Estat dintre de l'any 2008 i després haurà
de passar a direccions generals de ferrocarrils del ministeri.

I ara dic el que déiem anteriorment.
Perquè sí hem dit de la iniciativa del punt anterior del
senyor Pañella referit al ferrocarril d'Alcoi, que primer cal
fer l'estudi de viabilitat i després se decidirà.
Doncs
mire, encara no ha decidit el ministeri.
Encara no ha decidit.

I si diem que no a l'accés nord i
després no mos fan l'accés sud, què fem?
Què entrem, en barca?
Jo crec que deuen ser vostés més
coherents en el que diuen i en el que defensen.

Jo, el meu grup sí vol que el port de
Castelló funcione i vol que tinga una accés adequat i tenim
clar que eixe accés adequat és el que està demanant-se
com accés sud, però el que no volem és que es tanque
l'accés nord mentre no tinguem la garantia d'utilitzar i
de funcionar un accés sud.
I és competència estatal.
Tot es competència estatal.
Faltaria més.

És un port d'interés general de
l'estat.
Per tant, ni els seus accessos ferroviaris són
competència i el que ha fet La Generalitat és, per a que no
mos quedem sense cap accés, millorar i condicionar
l'accés nord.

Però diem.
.
.
Sí, sí, per a que no
se paralitze l'acció del port de Castelló, anem a
condicionar-lo, anem a millorar-lo i aixina firma el conveni amb
l'ajuntament.

Però, compte!
Volem un accés sud que
reunisca les condicions que el port de Castelló i el seu moviment
requerixen.

I això és tot.
Per això, no diga
vosté ací «si mos hem enterat o si no mos hem enterat;
si tenim coneixement o no tenim coneixement d'uns fets»,
perquè el que no volem és que el port de Castelló
quede clausurat i si no té accessos el port de Castelló
quedarà clausurat.

Vosté me pot donar la garantia que el ministeri
va a executar l'accés sud?
I per a quan estarà en
funcionament?
Fins aleshores, què fem?

Antigament deien les persones als pobles:
«Què fem?
Si no tenim treball, què fem?
Pengem les
barres?
».
Doncs no.
Igual li dic jo.
Si no tenim un accés que
mos garantisca l'aplegada de les mercaderies al port, en moviment
d'entrada i eixida, haurà de mantindre's i millorar
l'accés nord fins que tinguem l'accés sud.
Després sí, només l'accés sud, quan
estiga.

El senyor president:

Gràcies, senyor Maluenda.

Senyor Subías.
.
.

El senyor Subías Ruiz de Villa:

Gracias, señor presidente.

Mire, señor Maluenda, usted está dando
argumentos, en primer lugar, contradictorios y, en segundo lugar,
argumentos que se caen por su propio peso.

Cuando usted habla -permítame-
políticamente de una forma demagógica de que se quiere que el
puerto no funcione, no diga usted cosas raras porque durante siete
años no ha pasado un solo tren y el puerto sigue funcionando,
¿vale?
Luego, no diga usted cosas que no se corresponden con la
realidad.
Y es un puerto en crecimiento y es un puerto con una viabilidad
-parecer ser- importante.
Luego no quiera usted unir el futuro
del puerto al acceso norte.
No tiene ningún sentido lo que
está diciendo.

Insisto.
Debiera usted saber -y me imagino que
lo sabe puesto que parece ser que sabe usted casi todas las cosas de las
que estamos hablando aquí- que llevamos más de siete
años sin que pase un solo tren; más de siete años,
señor Maluenda, sin que pase.
Y uno de los últimos que
pasó, o el último, tuvo un descarrilamiento y estuvo a punto
de provocar un incidente importante.

Por lo cual, todas las fuerzas políticas,
todas, todas, quieren que se cierre el acceso norte.
Pero quieren que se
cierre ya.
No quieren que se cierre dentro de siete años.

Pero escuche lo que dice Marta Gallén.
Escuche
lo que dice el alcalde de Castellón.
Escuche lo que dicen sus
compañeros de partido en Castellón, por favor.
Escúchelo.
Sí, sí, no.
Escúchelo.
Se lo acaba
de leer antes el señor Pañella y son declaraciones
públicas.

En segundo lugar, cuando dice usted «la voluntad
del ministerio», mire usted, la voluntad del ministerio, como la
voluntad de los partidos políticos que están en el gobierno,
se refleja en los DOCV o en el BOE.
Aquí, en el BOE, está la
voluntad del ministerio.

Evidentemente que la autoridad portuaria, pero es que
la autoridad portuaria depende del Ministerio de Fomento.
Pues no faltaba
más.
Pues no faltaba más.

Y mire lo que pone aquí: «Ministerio de
Fomento».
Y aquí está: «Se anuncia la
adjudicación definitiva del estudio informativo de acceso
ferroviario sur al puerto de Castellón».
(Se sent una veu que diu: «Estudio informativo.
»)

Hombre, naturalmente.
Es el previo.
Estudio que no ha
hecho ni el Ayuntamiento de Castellón ni el Ayuntamiento de Almazora
(se sent una veu que diu: «Faltaría
más.
») y que dijeron.
.
.
-no, no- que se comprometieron a hacer hace más de diez
meses; que se comprometieron a hacer hace más de diez más y
que no han hecho.
El ministerio está cumpliendo.
Los ayuntamientos
de Castellón y de Almazora no están cumpliendo.

Y tendrán ustedes que explicar, evidentemente,
y tendrán ustedes que explicar, evidentemente, a los ciudadanos de
Castellón que ustedes quieren que sigan pasando ferrocarriles por el
acceso norte.
Lo tendrán ustedes que explicar.
Nosotros ya lo hemos
explicado aquí y no se preocupe que lo seguiremos explicando.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Subías.

Terminado el debate, pasamos a votación.
Vots a
favor de la proposició no de llei?
6.
Vots en contra?
8 Abstencions?
Cap.
Per 6 vots a favor i 8 en contra, queda desestimada.

Proposició no de llei sobre la
realització de les gestions oportunes perquè el servei de
rodalies de Renfe arribe fins a la Font de la Figuera, presentada pel Grup
Parlamentari Esquerra Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE
número 23.
016, BOC número 108)

El senyor president:

Passem al punt 7: presa en consideració de la
Proposició no de llei sobre la realització de les gestions
oportunes per a que el servei de rodalies de Renfe arribe fins a la Font de
la Figuera, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
Per a la
seua defensa, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, esta proposta, el que està
recordant-nos és que la Font de la Figuera ha tingut estació
de ferrocarril i el tren ha estat una part important de la seua vida per
allí.

A finals de l'any 1990, per motius del nou
traçat de la via, la Renfe va anul·lar l'antiga
estació.
Va dir que es faria un baixador en la nova via, però
no s'ha fet i s'utilitza la nova estació de Moixent.

La línia de rodalies que arribava fins a la
Font es va quedar a Moixent i, per tant, ha quedat aïllada per
ferrocarril la Font de la Figuera.

Això ve encara agreujat per la situació
del transport en autobús: un autobús de línia diari
des de la Font a Xàtiva, però un servei escàs,
deficient i que, de vegades, no dóna capacitat per a tots els
possibles passatgers.
Al final ens aboca, com en tants llocs, a allò
que és la utilització única del cotxe particular.

Novetats: pareix ser que, a causa de l'AVE, que
anirà per la nova via, es preveu reutilitzar l'antic
traçat que havia per als trens convencionals ampliant-lo a doble via
i rectificant-lo.
Per tant, ahí s'apunta la possibilitat que
hi ha haja la nova estació o se repose l'estació de la
Font de la Figuera.

Bé, se va dir ja que quan l'AVE passara
s'utilitzaria l'actual traçat de la via, que és
prou nou, i s'obriria també l'antic per a mercaderies.
Doncs ara se tracta de posar -diguem- en compromís estes
paraules que d'alguna manera s'han dit i allargar el servei,
que és el que demanem, de rodalies a la Font de la Figuera.

Per tant, la sol·licitud és que
s'inste el Consell perquè inste el govern central que ordene a
Renfe, a Adif o l'entitat que corresponga -i ho posem aixina
per a evitar després el tema de competències, que moltes
vegades no és tan clar-, les gestions oportunes perquè
el servei de rodalies arribe a la Font de la Figuera.

Pense que està explicat.
Simplement, ressaltar
que esta mateixa moció, que va presentar el Bloc en
l'Ajuntament de la Font de la Figuera, va ser aprovada per unanimitat:
pel Bloc, pel Partit Popular, pel PSOE i per Unió Valenciana.

Gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Pañella.

A esta proposició no de llei hi ha presentades
dos esmenes.
La primera d'elles, pel número de registre,
és la 27.
350, del Grup Parlamentari Popular.
Per a la seua defensa,
té la paraula el senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

En primer lloc, mosatros hem presentat una
transaccional a la seua proposició no de llei perquè entenem
que, en el tenor literal de la seua, no s'arreplega inclús
l'esperit que vostés plantegen en l'exposició de
motius i, per tant, estant d'acord amb la major part dels
plantejaments -per no dir amb la pràctica totalitat dels
plantejaments que fonamenten la seua proposició no de llei-,
creem és poc afortunada en la redacció material de la
proposta de resolució, per la qual vostés demanen que Les
Corts insten el Consell perquè, al mateix temps, inste el govern
central perquè ordene a Renfe, a Adif o a l'entitat que
corresponga, les gestions oportunes perquè el servici de rodalies
aplegue a la Font de la Figuera.

Mosatros entenem.
.
.
i per això hem presentat
una esmena de modificació, en la qual plantegem que Les Corts,
efectivament, insten el Consell perquè inste el govern central a que
ordene a Renfe, a Adif o a l'entitat que corresponga, que es
realitzen les actuacions necessàries per a obrir una estació
de ferrocarril a la Font de la Figuera, que és el que està
demanant la gent de la Font, i la seua comunicació amb els servicis
ferroviaris amb trens regionals, que contempla, consegüentment, les
pròpies rodalies.

Creem que eixa expressió és molt
més clara, respon més al que cal demanar i al que està
reivindicant la gent de la Font de la Figuera.

Per això, esperem que, per la seua part,
accepte esta esmena de modificació.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Per a acceptació o no de l'esmena,
té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Sí, molt breument.

Indubtablement, estem d'acord en el que diu
d'obrir l'estació, perquè encara que no ho citem,
lògicament en els raonaments està.

L'única qüestió és que
sí caldria transaccionar perquè constara
específicament el servei de rodalies en la seua proposta, que no
consta.

O siga, que seria obrir una estació i la seua
comunicació amb trens regionals i de rodalies.
(Veus) Sí, sí, sí.

El senyor president:

Ha acabat vosté, senyor Pañella?

El senyor Pañella Alcàcer:

Si estem d'acord?

El senyor president:

Vull entendre que accepta vosté l'esmena?

El senyor Pañella Alcàcer:

Accepte fer una transaccional en la qual constara
també el servei de rodalies, que no constava en l'esmena
proposada també.

El senyor president:

Aleshores, vostés demanen un descans,
aleshores, senyories?
Un descans?
(Veus)

Perdó, perdó, perdó,
perdó, perdó, perdó.
Si a vostés els pareix
bé?
Aleshores, com hi ha una esmena també.
.
.
Senyories,
senyories, per favor.

Com hi ha una esmena també del Grup
Parlamentari Socialista, podria defendre l'esmena el senyor Godoy i
després, senyor Pañella -que vosté és el
propietari de l'esmena-, si li pareix bé, el senyor
Godoy defén la seua esmena de.
.
.
I aleshores vosté, si
accepta o no, i ja els grups després prenen la decisió que
vulguen.

Señor Godoy, tiene la palabra para la defensa
de su enmienda.

El senyor Godoy García:

Sí, muchas gracias, señor president.

En efecto, hemos presentado una enmienda, en este
caso, de adición.
Hemos presentado una enmienda de adición.

Además de suscribir el texto que el
señor Pañella nos ha presentado, decimos que «asimismo,
estas Cortes insten al Consell a negociar con la administración
competente la programación y condiciones de funcionamiento de dicho
servicio».

Y hemos presentado esta enmienda de adición
porque.
.
.
Bien, si ya estamos de acuerdo en que se inste al Gobierno de
España a ampliar las cercanías hasta la Font de la Figuera,
estimamos que nada de ello se va a poder realizar si el Consell no se
implica de verdad en esta petición.

Estamos acostumbrados a pedir las cosas al gobierno,
pero no estamos acostumbrados y no ejercemos lo que son nuestras
responsabilidades y las responsabilidades del Consell.

Y el Consell debería realizar, en este caso
también, el estudio de demanda, el estudio de viabilidad.
Debería calcular los gastos y debería firmar el
correspondiente convenio con Renfe operadora para cubrir, si se produce, el
déficit de explotación que pueda producirse.
Porque
así van a suceder las cosas, si no será un brindis al sol.

En este caso, la actuación del Grupo Socialista
tiene exactamente la misma coherencia que la enmienda que presentamos el
día 22 de octubre en el Pleno de Las Cortes con respecto a
Vinaròs, y de nuevo será Compromís el que
adoptará la decisión de aceptar o rechazar nuestra enmienda
de adición.

En cualquier caso, nosotros queremos, con esta
enmienda, situarnos en lo que de verdad es el modo de actuar en estos
casos.

En estos momentos, se está negociando la firma
de un protocolo de colaboración en materia de ferrocarril
convencional entre el Ministerio de Fomento y La Generalitat.

La propuesta que ha mandado por escrito la Generalitat
valenciana al Ministerio de Fomento no dice nada de este servicio, pero
sí que dice, en general, que para el establecimiento,
programación y financiación de servicios de cercanías
en las líneas objeto del presente protocolo, se suscribirá un
convenio específico entre la Generalitat valenciana y Renfe
operadora.

Creemos, señorías, que sería
necesario que el Consell se implicara, que el Consell se pusiera a la
cabeza de estas propuestas pues, en caso contrario, esta proposición
no de ley, nuestra propia enmienda, se convertiría en un brindis al
sol si el ministerio y el Consell no actúan conjuntamente.

Actualmente ustedes saben, señorías, que
el servicio de cercanías de la línea C-2 del núcleo de
Valencia finaliza en la localidad de Moixent y que esta línea cuenta
con más de 28.
000 viajeros en día laborable medio y 100
circulaciones en ambos sentidos hasta Xàtiva, de las que 8 llegan
hasta L'Alcúdia de Crespins y 26 -13 por sentido-
llegan hasta Moixent.

El tramo entre Xàtiva, L'Alcúdia,
Montesa y Vallada es de vía única, que enlaza con vía
doble en las proximidades de Moixent.

En la actualidad la ocupación media de los
trenes entre Xàtiva y Moixent está en torno a los 25 viajeros:
unos 35 en hora punta, unos 15 en hora valle, según nuestros
informes.
La capacidad, sin embargo, de las unidades que prestan servicio
en esta línea, saben que es de unas 600 personas por unidad, por lo
que el porcentaje de ocupación del tramo Xàtiva-Moixent ya
ven ustedes que es extremadamente bajo.
Pero entre Moixent y la Font de la
Figuera, el establecimiento de cercanías implicaría mover por
la línea trenes con una capacidad de 600 viajeros y un índice
de ocupación todavía inferior.

Por eso insisto en que La Generalitat no debe tirar
balones fuera, sino que debe implicarse de verdad en la elaboración
de planes de movilidad de las áreas metropolitanas de la comunidad
que contemplen actuaciones y decisiones que se realicen en el futuro en
materia de transporte público y de cercanías en particular.

Señorías, -y termino- el
Ministerio de Fomento está llevando a cabo ahora, en estos
días, las obras de la autovía de la Font de la Figuera, con
una inversión de 100 millones de euros, que acabarán con los
enormes problemas de tráfico y de seguridad vial que actualmente
produce la nacional 344 a su paso por la Font de la Figuera.
Ésta es
una de las obras más importantes que precisa esta población,
que está acometiendo el gobierno de Rodríguez Zapatero, que
no se ha acometido antes.

Si el Consell se implica de verdad, si lo considera
prioritario y está dispuesto a firmar el convenio correspondiente y
a aportar lo que le corresponda también en la financiación de
este servicio, yo creo que se podrá realizar y, en caso contrario,
esto puede quedarse en un brindis al sol más.

Por eso, hemos propuesto una enmienda de
adición en la que, sencillamente, pedimos que se inste al Consell
también -no lo dejen fuera- a negociar con la
administración competente y que negocie la programación y las
condiciones de funcionamiento de dicho servicio.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Per a acceptar o no l'esmena, té la
paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Bé, és la mateixa esmena, efectivament,
que quan parlàvem del servei de rodalies entre Castelló i
Vinaròs i, per tant, la postura del Bloc també serà la
mateixa.

Vull dir, és que jo, açò de les
competències compartides no ho acabe d'entendre.
O se tenen o
no se tenen.

Per tant, en este moment, en este moment, el servei
del qual parlem.
.
.
Anava a dir «rodalies», però com hi
ha una esmena que parla també de regionals, lògicament.
.
.
Si
hi ha una via i el servei se regularà després, quin
serà?
Però el servei és de competència estatal.

I, per tant, és que ja no entenc això de
«si compartida».
Compartida o no vindrà després.
Si el ministeri pot dir: «Mira, amb dates d'estudis pertinents,
podem fer això sempre que hi haja una col·laboració
perquè les disponibilitats pressupostàries són les que
hi ha».
Però això vindrà després.
Això és la possibilitat de fer-ho, la busca del
finançament.

Però, prèviament, és que no
estem.
.
.
Jo no parle d'això.
Jo estic parlant.
.
.

Escolte, jo demane a qui té competències
i qui té competències és el Ministeri de Foment.
Quan
dic això és a través d'ell directament o a
través de Renfe, Adif o qui vulguen vostés dir, perquè
en tots estos embolics, a vegades ja no se sap ben bé qui té
les competències o, a vegades, les de la via les tenen uns, les del
tren les té un altre i de l'estació no se sap.

Per tant, anem a vore.
Qui té la
competència?
El Ministeri de Foment és el responsable?
Doncs
caldrà anar a ell.
Mire, i si no volen això.
.
.
Jo trobe
sempre eixa contradicció.

Si no volen que hi anem, jo estic d'acord.
Jo no
vull anar a res a demanar al Ministeri de Foment.
Mos cedixen les rodalies,
els regionals, les estacions i les instal·lacions
ferroviàries i no demanem res.
I els pressupostos necessaris,
lògicament, per a finançar tot això -i els
diners- i no demanarem absolutament res.

Però això avui és aixina i pense
que, al final, mos aboca, efectivament, a fer un brindis al sol,
però el brindis al sol no el determinem ací.
Perquè el
brindis al sol el faríem ací si la petició fóra
injusta, si la petició no fóra assumible, si les peticions
volgueren premiar a una xicoteta població per damunt del que
correspon a altres, però quan la petició és justa,
és factible -lògicament, amb diners, lògicament,
és factible- i els correspon, però a l'hora del
que és articular la relació social, econòmica.
.
.
-diguen-ho com vullguen- o global, d'una població
que està en el límit del país amb tota la resta.
Pense
que eixe és el fons de la qüestió, i ahí no
entrem, perquè sabem que ahí no podem dir que no.

Mire, jo li dic, jo estic disposat a no demanar res.
Mos ho cedixen tot, que jo no li faré fàstic a cap de les
cessions que puguen.
I les que no puguen fer-se per llei, tranquil, que se
modifiquen les lleis perquè puguen fer-se també, que jo les
acceptaré totes.
Ací les accepten totes.
Però no mos
faça ni això ni criteris economicistes, ni criteris
economicistes en el que és un servei públic.
Que
lògicament s'ha de pagar.
Lògicament,
lògicament.
Però ho he dit moltes vegades, si hi han costos,
s'assumixen.

La Font té 2.
500 habitants, 2.
500.
Però
bé, a poc Fontanars dels Alforins n'hi han més,
són 1.
000 més, a vuit quilòmetres, eh?
N'hi
ha.
.
.
¡És cohesionar comarques!
És cohesionar
l'extrem del país amb la resta.
I a això no anem a
buscar-li fórmules de despistament, que jo pense que estes esmenes
són aixina.

Les competències no les tenim i cal demanar-les
a qui les té.
I el brindis al sol no el farem nosaltres.
En tot cas,
hi haurà qui tallarà i posarà traves a una proposta
justa, correcta i necessària.
I, per descomptat, no serà,
-no vaig a dir Les Corts- però no serà el Bloc
qui pose problemes a estes propostes.

Un poble menut, un poble apartat també
té dret a estar comunicat.
Sobretot, he dit quines comunicacions hi
ha, i em parlen de carreteres.
No, no, si a nivell del que és
infraestructura en tenim més.
Què passa (inintel·ligible) .
.
.
,
passa l'embassament Xúquer-Vinalopó, passa
l'autovia, la nacional 344, passa l'AVE, passarà el
gasoducte, la línia elèctrica de Confrides a Beneixama.
Volen
més coses que passen per allí?
Però quantes són
pensades per a la gent d'estes poblacions?
Doncs, cap.
Els xiquets
d'allí, el que no tenen és l'escola perquè
se'n van a Moixent,  l'ESO -perdó-,
l'escola parle de secundària, eh?

Per tant, som partidaris de donar serveis a estes
poblacions o no?
Si ho som, hem d'assumir la responsabilitat i dir
que sí.
I, després, ja vindran -i ho entenc
aixina- tots els convenis que facen falta, i ja vorem qui és
el que posa problemes.
Però avui va a qui té
competències.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a rèplica, senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Sí, pues,
exactamente, igual que ha dicho el señor Pañella que no iban
a aceptar -igual que realizaron en el mes de octubre- no iban a
aceptar nuestra enmienda de adición, pues decirle, que exactamente
igual que hicimos en el mes de octubre, y por eso es una enmienda de
adición, nosotros vamos a votar a favor.
Y eso lo saben ustedes.

Vamos a votar a favor de la propuesta que ustedes
realizan.
Pero yo creo que hay que dejar esas reflexiones realizadas,
señor Pañella, porque muchas veces en esta cámara se
piden cuestiones, que si no se implica de verdad el gobierno valenciano,
pues ¿quién se va a implicar?
Si el Consell que es el que
tiene que estar gestionando todos los intereses de la Comunidad Valenciana,
no se implica con unas cercanías que puedan ser altamente
deficitarias, entonces el riesgo que se corre es que la propia Renfe diga,
«bueno, ¿quién tienen que hacer esto?
»

Los convenios sabe usted que son algo común,
que se realizan, que hay muchísimos convenios realizados, y que hay
muchos convenios realizados para cubrir los déficits.

Mire, de la misma manera que el Consell transfiere
dinero para cubrir el déficit de explotación de la propia
FGV, también transfiere dinero, o por lo menos debería
transferirlo porque hay un convenio, a Renfe para cubrir el déficit
del ferrocarril Xàtiva-Alcoy, por ejemplo.
Y lo hace y se implica,
¿no?

Entonces, por eso, lo que estamos pidiéndole,
porque ya no es simplemente una cuestión de déficit,
habrá que negociar la programación de la línea,
¿verdad?
, cuántos trenes van a salir en un sentido o en otro.
Porque aquí todo no puede ser cuestión de dinero, ni es
cuestión de dinero, en absoluto, sino que habrá que programar
eso.
Habrá que programar las condiciones de funcionamiento,
qué necesidades se va a tener, cómo están actualmente
esas vías y qué es lo que se va a invertir, qué nuevo
material se tiene que comprar, etcétera, etcétera.
Y en eso
se tendrá que implicar el Consell, que es lo que pedimos.
Y se
tendrá que realizar, porque siempre se realizan cuando se ponen
nuevos servicios, estudios de viabilidad y estudios de demanda.
Y en eso
pedimos también que se implique el propio Consell, ni más ni
menos.

Por eso, nosotros desde el primer momento, igual que
tuvimos claro que íbamos a apoyar las cercanías de
Vinaròs, desde el primer momento tenemos claro el apoyo a las
cercanías de la Font de la Figuera.
Ahora, siempre la verdad es que
nos extraña, es que usted deje de lado -absolutamente de
lado- en un transporte que es de cercanías, que deje de lado
al Consell.
Y que pensamos que si usted lo deja de lado, cosa que ellos no
hacen ni siquiera cuando van a negociar con el gobierno, puesto que se
comprometen a firmar convenios con el gobierno, pues que tendrá
menos viabilidad en su propuesta.

Por lo tanto, le pediría que lo reconsiderara.
En todo caso, sabe usted que contará con nuestro apoyo a la
propuesta que realiza.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Sí, señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor Godoy, doncs igual que li vaig dir
l'altra vegada, i a pesar dels arguments, li agraïsc doblement (veus) el seu recolzament, en
el sentit que sé que és més difícil votar
favorablement quan no se li accepta l'esmena.
Per tant, vaja per
davant eixe reconeiximent.

Però també l'argument.
.
.
, i vull
insistir en l'argument que he fet, jo no he dit que no
s'implique La Generalitat, però jo el que li dic (so d'un telèfon mòbil) és que cadascú en el moment (inintel·ligible) .
.
.
ha
d'assumir les seues responsabilitats.

En este moment, la competència és la
competència de l'estat.
Per tant, mos dirigim al Ministeri de
Foment.
El Ministeri de Foment farà el procés que diga, i
sobre els seus estudis dirà si el fa ell sol o ha de fer-ho el
conveni.
Però jo que he estat alcalde d'un ajuntament, quan he
firmat un conveni és perquè hi havia una decisió ja de
fer-ho.
Primer, ve la decisió i, després, vindrà com
ho fem.

Per tant, en este moment, el que ha de dir-mos el
Ministeri de Foment (so per interferència
d'un telèfon mòbil) és
contestar-nos, «sí, estic disposat a crear això».
Com?
Doncs anem a vore-ho.
Anem a vore-ho.
El cost és tal, la part
que li correspon assumir al ministeri és esta, i ahí
vindrà el conveni.

Però, per tant, pense que el primer pas
és la decisió.
Igual que fem nosaltres.
Nosaltres avui,
què hem de fer?
, prendre la decisió de si volem o no volem.
I, al cap i a la fi, és això, voluntat.
Ací no fem res
més.
Ací, sí que no fan falta convenis, perquè
no és competència nostra.
Si fóra competència
nostra, ja seria una altra cosa.
Al no ser competència nostra,
sobren els convenis.
Només és la voluntat, i la voluntat
és demanar-lo o no.
Sí, la voluntat és demanar-lo.
Perfecte.
Si la voluntat és demanar-lo s'arbitraran les
mesures.
Com?
(Inintel·ligible) .
.
.
I si el ministeri després demana, i demana la
col·laboració que li parega raonable a La Generalitat, i La
Generalitat diu que no, caldrà passar-li les responsabilitats a La
Generalitat.

Però, en este moment, no li les podem passar,
ni volem, no li les podem passar ni volem, d'una línia que no
està creada i que no existix.
I l'únic que té
responsabilitats en això, en este moment, és el Ministeri de
Foment.
Eixe és el pas, pas a pas, i aixina aclarim responsabilitats
i aclarim en el punt en què pare el procés.

I jo pense que ara vostés ho han definit, estan
d'acord.
Perfecte.
Si, a més, el Ministeri de Foment diguera,
«¡endavant!
».
També.
Fa la proposta concreta i els
pareix raonable i diu que «no», la responsabilitat seria de La
Generalitat, i aixina des del Bloc se li passaria únicament a La
Generalitat en eixe moment.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Sí, diga'm, senyor Giner?
(Veus) No, anem a vore.
En estos
moments, procedimentalment, (inintel·ligible) .
.
.
forma.
El senyor Pañella ha demanat un
descans per a transaccionar amb el Partit Popular una esmena
d'aproximació.

Per tant, en estos moments, suspenem perquè
vostés arriben a un acord, i si vostés volen després,
una vegada votada, si arriben a un acord, obriríem un termini
d'explicació de vot curtet, i ja està.
Molt bé.
Moltes gràcies.

Suspenem uns minuts.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

(Inoïble) .
.
.
Sí, ha arribat a la mesa una esmena
d'aproximació, que pregue al senyor.
.
.
, firmada pels tres
grups parlamentaris.

Demane al senyor secretari que la llisca.

El senyor secretari:

Sí, senyor president.

El senyor president:

La llig jo?

El senyor secretari:

No, llegim:

«Fernando Giner Giner, diputado adscrito al
Grupo Parlamentario Popular, perteneciente a la Comisión de Obras
Públicas y Transportes, José María Pañella
Alcàcer, perteneciente al Grupo Compromís, al amparo de lo
dispuesto en el artículo 162.
3 presentan la siguiente enmienda de
aproximación entre la enmienda número 27.
250, del Grupo
Popular, y la PNL 23.
016, del Grupo Compromís:

"Se sustituye el texto por el siguiente:
'Les Corts insten el Consell que inste el govern central que ordene a
Renfe, Adif o a l'entitat que corresponga.
.
.
para que realice las
actuaciones necesarias para abrir.
.
.
(Se sent
una veu que diu: «Està en valencià.
» Veus) perquè realitze les actuacions necessàries per
a obrir una estació de ferrocarrils a la Font de la Figuera i la
seua comunicació amb els trens"».
.
.
(Veus.
Pausa)

El senyor president:

El final és: «.
.
.
i la seua
comunicació amb els servicis ferroviaris de trens regionals i
rodalies.
»

Està bé?
(Veus) Fa falta que la tornem a llegir, o no?
(Se senten veus que diuen: «No.
») Estan les senyores i senyories assabentats del contingut?
Moltes gràcies.

Aleshores, passarem a votar.

El senyor Godoy García:

Indicar solamente que el Grupo Socialista
también se ha unido a la.
.
.

El senyor president:

He dit que va firmada pels tres grups, senyor Godoy.

Anem a passar a votació.
Vots a favor de la
proposició de l'esmena d'aproximació?
Per
unanimitat queda aprovada.

S'obri ara un torn d'explicació de
vot per als grups que vullguen fer ús d'ells.
Senyors?

Pel Grup Parlamentari Popular, té la paraula el
senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

A l'escoltar el senyor Godoy.
.
.
, jo celebre
d'eixida que haja suscitat una unanimitat, però a
l'escoltar-lo en la seua intervenció, si fóra com a
alcalde de Vallada, doncs m'ha espantat, sincerament, m'ha
espantat.

El senyor Godoy García:

Señor president, ¿es para explicar el voto o es para responder?

El senyor Giner Giner:

Sí, però és que.
.
.

El senyor president:

Perdón, perdón, señorías.

Vamos a ver, señor Godoy, me ha pillado usted
que iba.
.
.
a intervenir.
Déjeme que dirija los debates.

Señor Giner.
.
.

El senyor Giner Giner:

Senyor president, per a poder explicar.
.
.

El senyor president:

.
.
.
jo li pregue que vosté s'explique i
isca a explicar el seu vot.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
el vot he de fer referència a quina ha sigut
la posició del meu grup i en què es fonamenta eixe vot
positiu.

I en eixe sentit he de dir que m'he espantat a
l'escoltar els arguments del senyor Godoy, ja que pareixia que es
posava la bena abans que la ferida, perquè ha començat a
traure dades de viatgers, rendibilitat.
.
.
, en definitiva, de la
línia per a justificar que en un moment donat el govern poguera
estar en contra de concedir eixes rodalies a la població de la Font
de la Figuera.

En qualsevol cas, com que s'ha insistit molt que
havia de ser el Consell el que demanara.
.
.
Si la pròpia esmena
d'aproximació que hem firmat cita literalment que les Corts
insten el Consell perquè el Consell inste el govern perquè el
govern ordene a Adif, o a qui procedisca.
.
.
Quedava més que clar.

A més, compartim amb el meu grup la
posició que també ha manifestat el representant del Grup de
Compromís, per quant.
.
.
és una competència, i
això és inqüestionable, exclusiva del govern central.

Entenem en el meu grup, i per això hem votat a
favor i hem plantejat esta qüestió, entenem que és
necessari, era necessari reclamar amb caràcter prioritari i urgent
la restitució i, en conseqüència, l'obertura de
l'estació de ferrocarril, que era la base fonamental de
l'esmena transaccional que ha donat peu a l'esmena
d'aproximació.
Eixa obertura de l'estació
enteníem i entenem en el meu grup, en el Grup Popular, que és
una condició sine qua non per a rengló seguit fer possible la reivindicació del poble
de la Font de la Figuera, que crec que és justa -com
també assenyalava el representant de Compromís-, i de
restituir el servici de rodalies i, conseqüentment, les connexions
regionals i nacionals.

125 anys, des del segle XIX, la Font de la Figuera ha
estat vinculada a la via del ferrocarril.
No podem, en el segle XXI,
aïllar-la, negant-li eixe tren del futur.
És veritat, en el
límit del nostre regne, en el límit del Regne de
València la Font de la Figuera quedava al marge d'una
connexió, d'una vertebració amb la resta del territori
del nostre regne.
Creguem que la Font de la Figuera no podia quedar-se
aixina, al marge del territori, arrancada d'eixe territori.

Per eixe criteri de vertebració compartim que
les rodalies deuen aplegar a esta població, perquè és
cert que no tan sols es tracta de la Font de la Figuera, també
està pròximament Fontanars dels Alforins, està tota la
part ponent de la Vall d'Albaida, la Zafra.
.
.
, no són tan sols
els veïns de la Font de la Figuera els que es quedaven al marge en
eixe límit vial del nostre regne.
No es tractava tan sols que
arribaren les rodalies, sinó també de donar resposta a la
reivindicació fonamental dels veïns i veïnes de la Font de
la Figuera, que no era altra que la imprescindible restitució
d'una estació que facilite la connexió amb tota la
xarxa de ferrocarrils.

Per eixe motiu, manifestar, mostrar la
satisfacció del meu grup, del Grup Parlamentari Popular,
perquè al final, per damunt d'eixes discussions que han estat
en l'inici de la proposició, hem pogut arribar a una
solució de consens.
Mosatros mos felicitem, ho agraïm i
desitgem que siga fructífera esta decisió, este acord de Les
Corts, que arribe a bon terme i que es restituïsca eixa
qüestió de justícia per a la Font de la Figuera i totes
les zones pròximes.

Moltíssimes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyories, suspenem per uns segons la comissió
per.
.
.
(Veus)

No, anem a vore!
No, jo he demanat si volia
intervindre algun grup per a explicar el vot.
Només m'ha
demanat la paraula el senyor Giner, perquè si no haguera sigut per
ordre de menor a major, com correspon i com cal.

El senyor Godoy García:

Bien, pues por alusiones sí que tengo derecho a
intervenir, que he sido realmente aludido.

El senyor president:

Vamos a ver.
Vamos a ver.
¡Vamos a ver!
¡Señorías, por favor!
Señorías, en el
turno de explicación de voto no cabe el turno de réplica, de
ningún tipo.
Por tanto, señorías, yo lamento mucho que
no me hayan pedido la palabra, pues si me hubieran pedido la palabra se lo
hubiera dado, perfectamente cuando tocaba.

Por lo tanto, terminado el punto, vamos a suspender
durante unos segundos para recibir al señor vicepresidente segundo
del Consell, que responderá a la pregunta que tiene pendiente.

Pregunta 122 al conseller d'Infraestructures i
Transport, senyor Mario Flores Lanuza, que contesta el conseller
d'Economia, Hisenda i Ocupació, senyor Gerardo Camps Devesa,
sobre les obres del centre de congressos d'Alacant, que formula el
diputat senyor José Antonio Godoy García (GP Socialista) (RE
número 20.
385, BOC número 91)

El senyor president:

Y demos la bienvenida al señor vicepresidente
segundo del Consell, que va a responder a la pregunta que corresponde al
punto 2 del orden del día, que hemos aplazado para el final de la
sesión

Para formular la pregunta, tiene la palabra el
señor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor presidente.

Muchas gracias, también, señor conseller por su asistencia.
La verdad es que esta pregunta ya lleva mucho tiempo pendiente de
contestación.
Estamos terminando el año 2008 y la verdad es
que la pregunta en parte se refiere al año 2008, y ya estamos viendo
cuáles han sido las consecuencias.
La pregunta es sobre el centro de
congresos de Alicante, que usted conoce muy bien, y lo que queríamos
es que usted nos confirmara o nos dijera si está en condiciones de
ratificar, ya no le voy a decir si las obras van a dar comienzo antes de
que termine el año 2008, sino si van a dar comienzo en los
próximos meses y en qué fechas aproximadamente, y el momento
en que dichas obras van a terminar.

Cuáles son, pues, en ese caso, sus respuestas.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Godoy.

Para dar contestación a la pregunta, tiene la
palabra el señor vicepresidente segundo del Consell.

El senyor conseller d'Economia, Hisenda i
Ocupació:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias, señor Godoy.

Señorías, en efecto, la pregunta ha dado
vueltas.
.
.
, tanto en qué comisión debía responderse,
como también por parte de qué miembro del Consell, pero
aquí me encuentro yo para dar cumplida respuesta, espero que
satisfactoria a su señoría, respecto de un proyecto sin lugar
a dudas muy importante para la ciudad de Alicante, para la provincia de
Alicante y yo me atrevería a afirmar también que para el
conjunto de la Comunidad Valenciana, como es el centro de congresos de
Alicante, que, además, es una de las apuestas más claras del
gobierno de La Generalitat por la ciudad y por la provincia de Alicante,
teniendo en cuenta, además, que Alicante ciudad, como tal, ya acoge
en estos momentos, sin tener centro o palacio de congresos, más de
cien eventos de este tipo, congresos y ferias, lo cual yo creo que hace
indiscutible la necesidad de que haya un espacio de estas
características en una ciudad que, además, es la capital de
la provincia más turística de toda nuestra comunidad y que,
por lo tanto, esto se une también a la importancia que tiene lo que
se denomina turismo de negocios o turismo de ferias, que en una ciudad como
Alicante, una provincia como Alicante, debe ser parte también de la
oferta turística que se haga en un momento determinado.

Agradezco a su señoría també que,
dado el momento temporal en que nos encontramos, ya pregunte sobre el
momento exacto, si no es el 2008, tiene que ser durante los próximos
meses.
La previsión es esa, exactamente, que empecemos en el primer
trimestre, como mucho.
Estamos hablando.
.
.
, incluso podría ser
durante los dos primeros meses del año la ejecución material
del centro de congresos de Alicante.

Si no se ha realizado con anterioridad, y le hablo con
respecto a lo que es lo que compete a mi conselleria y también la responsabilidad del conjunto del
Consell, es porque la Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad
Valenciana puede empezar esa ejecución material en el momento en el
que haya disponibilidad del suelo sobre el que ejecutar la obra, y en estos
momentos las cuestiones urbanísticas aún no han sido
resueltas.
Todas ellas han sido consensuadas dentro del propio Ayuntamiento
de Alicante por.
.
.
, iba a decir a su señoría, por su grupo y
el mío, bueno, por su grupo, el que representa a su partido, por
quien representa a mi partido, no hay ninguna controversia en ese sentido.
Luego, si quiere alguna explicación más de carácter
técnico, se la puedo reiterar.

Y con lo cual me lleva a volver a concluir que esas
cuestiones.
.
.
, está ya el proyecto de reforma interior en
exposición pública, con lo cual en los primeros dos meses del
año que viene no habría ningún problema para empezara
la ejecución material de la obra, toda vez que, y con esto creo que
también contesto a parte de su pregunta, el proyecto de
ejecución definitivo ha sido entregado por la dirección
técnica y estudio de arquitectura de la misma, y no se prevé
que haya que revisarlo de modo alguno por parte de él, porque los
técnicos ya.
.
.
, de la propia SPTCV han hecho una primera
valoración, no se prevé ninguna revisión del mismo,
con lo cual, no habría ningún problema para, en cuanto haya
disponibilidad de suelo, empezar inmediatamente con la ejecución
material de las obras.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente del
Consell.

Señor Godoy.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señor presidente.

Yo creo que compartiremos que no es comprensible,
¿no?
, que una ciudad como Alicante no disponga ya de un gran centro
de congresos.
Usted mismo lo ha dicho, Alicante es una ciudad de congresos,
y lo precisa para dar respuesta a una demanda muy amplia, y también,
pues, para su desarrollo social y turístico.

Sabe que a lo largo de más de veinte
años todos los grupos políticos hemos apostado por esta
infraestructura.
Sin embargo, se ha ido retrasando año tras
año.
Nosotros no podemos olvidar, desde luego, lo que para mí
fue el empecinamiento del Partido Popular, que quería construir el
palacio de congresos en la fortaleza de El Benacantil, a escasos metros de
la muralla del castillo de Santa Bárbara y dentro del entorno de
protección del BIC que constituye el conjunto más
emblemático de Alicante, todo ello contra los informes de los
expertos, del inspector de patrimonio y, sobre todo, del sentido
común.
Tuvo que pronunciarse el tribunal superior de justicia por
sentencia en contra de dicho emplazamiento, para que el Partido Popular
aceptara cambiar el emplazamiento.
Es agua pasada para nosotros, porque
queremos mirar, sobre todo, al futuro, pero es verdad que eso nos hizo
perder once años.

Hace algunos meses, el presidente de La Generalitat
afirmó que el centro de congresos de Alicante será una
realidad en 2010.
Yo quisiera que fuera una realidad real, no una realidad
virtual.
Y presentó junto con el entonces alcalde Alicante,
señor Alperi, una maqueta del proyecto, cuyo presupuesto de
licitación, dijo, se acercará a los cuarenta millones de
euros.
En aquellos momentos la prensa subrayaba unánimemente que el
Consell tiene previsto colocar la primera piedra de este centro congresual
en el último trimestre de este año, y las previsiones de
finalización de obras se sitúan a finales de 2010 o
principios de 2011.

Pero pasa el tiempo, señor conseller, nos hemos metido en el
último trimestre del 2008, ahora usted ya nos ha dado una respuesta,
dice, «en los próximos dos meses, tres meses como mucho, se
podrá poner la primera piedra».
.
.
Pero nos ha dicho algo que
me ha preocupado y que es algo que la prensa también nos viene
advirtiendo: todavía no tienen resuelto el problema de los solares
sobre los cuales se pueda asentar esta edificación.

Ciertamente, hay otra cuestión que me preocupa
y me gustaría saber.
.
.
Sabe usted que la Sociedad Proyectos
Temáticos, en la cual sitúan ustedes las partidas
correspondientes para la realización del centro de congresos, en los
objetivos y acciones a desarrollar durante el año 2009 dice
simplemente obtención del título jurídico sobre los
terrenos para el inicio de las  obras del centro de congresos de
Alicante.
Como usted sabe, las partidas no vienen individualizadas en los
proyectos.
Por tanto, yo sé que esta sociedad de proyectos
temáticos tiene 146 millones de presupuesto, pero es para realizar
12-14 grandes proyectos, pero no sé qué es lo que ustedes han
previsto para Alicante, pero estoy seguro de que usted nos lo podrá
decir y nos lo podrá decir aquí, en sede parlamentaria, no
simplemente, tal como lo ha hecho hasta el momento, que ha sido en la
prensa.
Yo sí que he oído en la prensa que han dicho una
determinada cantidad para esta obra, pero me gustaría que usted
ratificara en sede parlamentaria esa cantidad, ¿qué cantidad
es la que ustedes han calculado que van a invertir en el centro de
congresos durante este año?
, la que tienen prevista, la que ustedes
tienen prevista.

Y, bueno, pues, en segundo lugar, si nos puede, de
verdad, de verdad, ratificar que en los próximos dos o tres meses va
a dar comienzo.
Nos ha dicho algo que parece positivo, que tiene el
proyecto, tiene el proyecto definitivo, que se ha examinado y no se le
encuentran objeciones al proyecto, lo cual despeja las cosas por delante,
pero, mire, estamos muy acostumbrados a ver que las cosas se despejan por
delante, y después es muy difícil andar.
Nosotros vamos a
apoyar esta obra emblemática.
Desde el Partido Socialista no
queremos hacer de ella un caballo de batalla.
Lo que queremos es que se
construya y que empiece ya la construcción cuanto antes.

El senyor president:

Sí, muchas gracias, señor Godoy.

Señor vicepresidente, tiene la palabra.

El senyor conseller d'Economia, Hisenda i
Ocupació:

Gracias, señor presidente.

Gracias, señor Godoy.
Comparto con usted lo de
que a veces resulta incomprensible que la ciudad de Alicante no tenga ya un
centro o un palacio de congresos.
También coincido con usted en que,
se lo voy a decir con una expresión muy castiza, ¿no?
, pero
agua pasada no mueve molino, ¿no?
, el recordar el pasado es para los
que se quieren quedar en el mismo.
Nosotros, como usted también
comparte, y así lo ha manifestado hoy, quiere pensar en el futuro, y
que, si bien, a lo mejor, el plazo ha sido excesivamente largo desde que se
empezó a barajar la posibilidad de un palacio o centro de congresos
para la ciudad de Alicante hasta el día de hoy, ¿eh?
, lo
importante es que queramos que sea una realidad en los próximos
años.

La preocupación que le alcanza yo creo que
está bastante resuelta respecto al tema de los solares, ¿no?
Lo que se llama el proyecto de reforma interior está en
exposición pública.
Sabe que posteriormente se hacen
alegaciones y la aprobación definitiva viene por parte de la conselleria, y luego hay que hacer
lo que se llama todo el programa de reparcelación y
urbanización de la zona, que es cuando ya aparecen los distintos
solares o parcelas sobre los que ya se edifica.
En este caso, sería
el centro de congresos de la ciudad de Alicante.

Hay una posibilidad, y quiero decirlo aquí
también, en sede parlamentaria, de que pudiéramos avanzar los
tiempos, porque, en estos momentos, la totalidad de la parcela sobre la que
se tiene que ejecutar materialmente el centro de congresos es hoy
titularidad de la autoridad portuaria, con lo cual estamos viendo, en
virtud de la ley urbanística valenciana, en concreto su
artículo, si no me falla la memoria, 97, el que pueda haber un
convenio entre la autoridad portuaria, Ayuntamiento de Alicante,
Conselleria de Agua y Medio Ambiente, la que anteriormente
conocíamos como Conselleria de Territorio, y la sociedad de
Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, a los efectos de que
se puedan adelantar, que como tendría el carácter de obra
pública, a la vez que se estuviera aún procediendo al
proyecto de reparcelación y urbanización, se pudiera ya estar
construyendo en esa parcela el palacio de congresos, con lo cual le
ganaríamos tiempo, ¿eh?
, a lo que sería el
trámite habitual.

Y respecto.
.
.
, porque veo que ya me quedan pocos
segundos y quiero cumplir con el tiempo, esta cuestión la
pondría delante, yo estoy seguro de que también
contaría con el apoyo del Grupo Parlamentario Socialista tanto en
estas Cortes como en el ayuntamiento.

La totalidad del presupuesto va a ser de 50 millones,
después de las últimas revisiones que se hicieron a los
proyectos que ha ido presentando la dirección técnica y
arquitectura, de 50 millones, y no recuerdo exactamente hasta el
último (ininte­l·ligible) .
.
.
cuál era la previsión del programa de
inversiones de este año, pero ahora mismo se lo facilito, en cuanto
vea los papeles, por no ponérmelo a buscar en estos momentos, y se
lo digo exactamente.
Con una cuestión: esos 50 millones están
algo por encima del precio inicial, con lo cual, probablemente
también haya que revisar al alza la cuantía que
teníamos prevista para el año 2009 en cuanto a lo que
sería la ejecución del centro de congresos de Alicante.

El senyor president:

Muchas gracias, señor vicepresidente.

Señorías, terminado el orden del
día, no nos queda más que desearles a ustedes un buen debate
de presupuestos y, evidentemente, unas felices fiestas de Navidad.

Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i
30 minuts)