Economia%2020210209HTML.html





Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda realitzada el dia 9 de febrer de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 3 minuts.
Presideix la diputada senyora Eva Ortiz Vilella.
Reunió número 16/I.

La senyora presidenta:

Volvemos.
Parece que fue ayer, cuando nos despedimos después de los presupuestos, y ya estamos otra vez aquí, en este caso con el síndic mayor, con el señor Cucarella, al que agradezco su presencia para darnos cuenta en esta comisión de economía.

Y vamos a empezar, pues, con que la señora secretaria pase lista para ver cómo estamos de cuórum.

Muchas gracias.

Señora secretaria, cuando quiera.

La senyora secretària:

Gràcies, presidenta.

Bon dia.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hi ha quòrum, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muy bien.

Muchas gracias, señora secretaria.

Pues, a continuación, pasamos a la lectura y aprobación, en su caso, del acta de la reunión anterior.
¿Hay alguna cuestión de relevancia en el acta o la damos por aprobada?
Pues, entiendo que, por unanimidad, se aprueba el acta.

Informe de fiscalització del compte general de la Generalitat, corresponent a l'exercici 2019 (RE número 29.
405, BOCV número 134) que inclou l'informe de fiscalització del Circuit del Motor i Promoció Esportiva, SA, exercici 2019 (RE número 24.
355, BOCV número 116); de l'Entitat Valenciana d'Habitatge i Sòl, exercici 2019 (RE número 24.
608, BOCV número 116); del Consorci Hospital General Universitari de València, exercici 2019 (RE número 25.
793, BOCV número 125); d'Infraestructures i Serveis de Telecomunicacions i Certificació, SA, exercici 2019 (RE número 28.
846, BOCV número 133); de l'Autoritat de Transport Metropolità de València, exercici 2019 (RE número 28.
959, BOCV número 133); de l'Agència Tributària Valenciana, exercici 2019 (RE número 28.
992, BOCV número 133); de l'Institut Valencià de Finances, exercici 2019 (RE número 29.
034, BOCV número 133); de l'Agència Valenciana de la Innovació, exercici 2019 (RE número 29.
123, BOCV número 133); de les despeses de personal de l'administració de la Generalitat, exercici 2019 (RE número 29.
402, BOCV número 134); de la contractació de l'administració de la Generalitat, exercici 2019 (RE número 29.
403, BOCV número 134); del compte de l'administració de la Generalitat, exercici 2019 (RE número 29.
404, BOCV número 134); del compte general de les entitats locals, exercici 2018 (RE número 20.
967, BOCV número 96) i de les universitats públiques de la Comunitat Valenciana, exercici 2019 (RE número 28.
644)

La senyora presidenta:

Y en el segundo punto del orden del día: informe de fiscalización de la cuenta general de la Generalitat, correspondiente al ejercicio 2019.

Los tiempos se van a desarrollar de la siguiente manera: el síndic mayor de Comptes, el señor Cucarella, dispone de 35 minutos en su primera intervención.
Luego, 7 minutos para todos los grupos, de menor a mayor.
A continuación, volverá a tener 15 minutos el síndic mayor de Comptes.
Y, para las réplicas, 3 minutos cada uno de los grupos que quieran ejercerla.
Y un cierre de este bloque de 3 minutos para el señor Cucarella.

Por tanto, usted tiene la palabra, señor Cucarella.
Cuando usted quiera, dispone de 35 minutos.

Muchísimas gracias.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Realment, la presentació estava preparada d'una manera semblant a altres anys.
Com ara el temps és més curt, però, afortunadament, vostés ja tenen la còpia de tot el que vaig a dir, si en algun aspecte veig que realment el temps se'ns tira damunt, igual me vote alguna part.
Avise perquè, realment, els informes de fiscalització del compte general de la Generalitat són dotze informes, universitats i, després, del compte general d'entitats locals; al final, estem parlant de 14 informes els que anem a vore.
Açò són molts informes en tan poc de temps.
Per tant, me centraré en aquells aspectes que, a la millor, puguen ser més interessants o més nous i altres ja els tenen ahí, en el paper.

Tal com deia.
.
.
Una cosa important és que tots estos informes del compte general de la Generalitat estan resumits en un primer volum que té el compte, que jo anime a tots perquè el lligen, perquè ahí apareix un recull de totes les conclusions principals de l'informe.

I una cosa que també vull destacar és que enguany s'ha mantingut el programa d'actuació de la.
.
.
Ui!
Perdoneu.
Crec que vaig a canviar-me allí i me lleve la mascareta, perquè me costa.
.
.
, no estic acostumat jo.
.
.

La senyora presidenta:

Perfecto.

Me viene bien para comunicar que… -sí, sí, se puede.
.
.
- Para poder quitarse la mascarilla, solamente podremos hablar desde aquí, por las nuevas circunstancias.
Si lo hacen desde el asiento, como la otra vez sí pudimos hacerlo, les comunico que esta vez no lo podremos hacer.

Y recordarle que, desde seguridad y salud, nos han pedido que, por favor, las mascarillas sean de FFP2.

A partir de este momento, señor Cucarella, le vuelvo a poner a cero el tiempo, porque es lo suyo, y puede empezar cuando considere.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

(El compareixent parla amb el micròfon desconnectat).
.
.

La senyora presidenta:

El micro.
Tiene que.
.
.

A ver, un segundo, lo tendré que poner yo, entiendo.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Val.
Ara?
Sí?
Val.

Bé, on m'havia quedat.
Volia destacar que enguany, malgrat tota la pandèmia i els endarreriments que han hagut en alguns terminis per a retre comptes, la sindicatura ha mantingut igualment el programa i, al final, hem fiscalitzat tots els informes que teníem previstos igualment.

Per tant, començaré ara amb el que és el compte de l'administració de la Generalitat.

Un primer apartat d'auditoria financera.
He de dir que, encara que al final fem un llistat d'excepcions llarguíssim, com ara després vorem, però que, en general, sempre se presenten els comptes d'acord amb els principis comptables, val?
El que passa és que nosaltres, sempre, després en l'informe el que anem a ressaltar són aquells punts en què no s'ha complit.
Per tant, ara després voran.
.
.
I una cosa que també tots els anys ens pregunten és que.
.
.
, no, enguany no hem trobat tampoc situació amb indicis de responsabilitat comptable.

Quant a l'immobilitzat financer, cal dir que està registrat amb setze mil milions d'euros, comptabilitzats en el balanç, el que passa és que no es troba recollit en un inventari complet i actualitzat.
És cert que la conselleria ja ens ha dit que ja s'ha finalitzat el treball d'actualització d'este inventari, però ara el que caldrà és conciliar totes eixes dades comptables i revisar les valoracions, d'acord?
Això és una faena ja de cara a l'any que ve, si ja disposem d'este inventari, podrem fer-ho.

Per altra banda, un altre aspecte que volíem ressenyar és que el 15 de maig de 2018 és quan se va fer una proposta d'acta de recepció dels béns i serveis del que era la concessió sanitària de la Ribera, però no consta que haja sigut aprovada esta proposta d'acta ni per l'òrgan competent ni tampoc haja sigut fiscalitzat per la intervenció general.
Per tant, no consta quina és la valoració de cada un dels elements que s'han assumit en la reversió.

Per una altra banda, i també relacionat amb les concessions sanitàries, cal dir que encara queden 37 liquidacions anuals pendent d'aprovació del que han sigut les cinc concessions d'assistència sanitària -ara només en queden quatre-, però, durant tots els anys en què han estat funcionant, encara queden 37 liquidacions.
Algunes d'elles s'han judicialitzat.
.
.
Bé, ja ho vorem després.
I, per tant, això el que fa és que no ens permet a la sindicatura determinar quins són els efectes, no?
, quantificar els efectes que tindrien eixes liquidacions definitives en els comptes de la Generalitat.

Pel que comentàvem, en el cas de Ribera Salut hi havia uns procediments judicials que, al final, doncs, s'han resolt amb acords transaccionals.
I, en el cas de Torrevieja Salut, que el que hi havia era un recurs contenciós administratiu que continua en la jurisdicció contenciosa administrativa.

Un altre aspecte que tots els anys acabem ressenyant és el tema de les ajudes del pla d'habitatge.
En el balanç se recull un passiu de l'ordre de vint-i-un milions d'euros per obligacions pendents d'aplicar al pressupost i també unes provisions d'uns vint-i-quatre milions.
Però, realment, la sindicatura té certes dificultats per a fer una estimació raonable de si realment este provisions són correctes o no són correctes, perquè encara no està clar quants diners acabaran costant totes estes ajudes del pla d'habitatge, que se remunta a ja fa molts anys.

Quant a les provisions i les contingències, hem de dir que hi ha prou procediments judicials que estan en marxa i, per tant, ens resulta molt difícil, realment, valorar quines són les provisions, si les provisions realment van a cobrir el que està previst.
De moment, considerem que hi ha un defecte de provisió, de la part que sí que podem estudiar, d'aproximadament dos-cents cinquanta-un milions.

I una altre tema que també és recurrent és el dels creditors per operacions meritades, que se recullen ara en el compte 4130 i 4131, anteriorment a aquells comptes 409 i 411.
Clar, això són operacions d'un exercici que, al final, passaran a l'exercici següent, de la mateixa manera que també han hagut operacions d'exercicis anteriors que han acabat aflorant en este exercici i en este exercici és quan s'han pagat.
Clar, això fa que nosaltres, quan fem les valoracions, això ho tinguem en compte per a assignar en cada exercici realment l'import que li correspon temporalment.

Açò podíem dir que és un resum del que ha sigut l'auditoria financera.

Quant a la vessant del compliment de la normativa i seguint també amb este tipus de compte, és a dir, que no només per una banda marquem que, des del punt de vista financer, eixes quanties devien moure's, sinó que, des del punt de vista de compliment de la legalitat, cal dir que estos nou-cents quaranta-cinc milions d'euros que hi ha en el compte 4131 vulneren la normativa, encara que tot i que existix una possibilitat de convalidar estes obligacions d'uns exercicis als altres i d'ahí és d'on sorgixen estos expedients de rescabalament per enriquiment injust, que en l'exercici de fiscalitat han sigut 384 expedients, per un import total de mil quatre-cents i escaig milions d'euros.

Igualment, també des de la vessant del compliment de la legalitat, hem de dir que no s'ha pogut comprovar eixa proposta d'acta definitiva de l'Hospital de la Ribera, com abans he comentat.
I, per tant, no consta que la reversió haja sigut realitzada d'una manera satisfactòria per a la Generalitat.

I, en el cas de l'hospital de Dénia, de l'àrea de Dénia, hi havia un expedient de rescabalament per enriquiment injust.
I, realment, només s'acredita la recepció de conformitat de quinze milions dels quaranta-set efectuats.

Una altra cosa que volem ressaltar és que les consignacions per a transferències i subvencions han sigut insuficients durant l'exercici.
Han hagut partides que no s'han pogut concedir, transferir subvencions, per no tindre suficient consignació.

I, per una altra banda, el que sí que volem ressaltar és que determinades subvencions de concessió directa, eixes que se concedixen per motiu d'un interés públic, social, econòmic, humanitari, el que cal és, després, acreditar bé el seu caràcter excepcional.
Ja que estes subvencions tenen uns requisits diferents, el que cal fer és, realment, demostrar el perquè d'eixe caràcter excepcional, eixe vot en la resta d'exigències.

Un altre aspecte, que ja hem ressaltat en altres informes i enguany també, és que cal fer una previsió raonable dels ingressos.
Clar, el model de finançament és el que és, malgrat que no ens agrade i malgrat que tots els anys ens queixem d'ell i malgrat que tots els anys ens diuen que van a modificar-lo, per ara no s'ha modificat.
Aleshores, hem de procurar que la previsió d'ingressos siga raonable, en funció del que és el sistema de finançament.

I, per una altra banda, ací resumim un poc les dades que dona el Ministeri d'Hisenda, quant a la regla de despesa.
Per exemple, enguany sí que s'ha complit l'objectiu de deute públic; ha continuat creixent el deute, però ha crescut menys del que creix el PIB, de manera que, al final, en la gràfica respecte al PIB, vegem que ja comença a baixar des de fa dos o tres anys.
I el que sí que s'ha incomplit clarament és el dèficit, que en la Comunitat Valenciana va ser de l'1,9 % del PIB, quan el que establia el Consell de Ministres era del 0,1 %; i l'increment de la despesa, que acaba sent del 6,8 %, quan el màxim que marcava la regla de despesa era del 2,7 %.

Açò podíem dir que és la primera part de l'informe de compliment de la legalitat.
Després, dediquem sempre un informe específic a la contractació.
I en este informe el que podem resumir és que.
.
.
, bé, en general, l'activitat de contractació se fa adequadament, però hi ha una sèrie d'excepcions que anem a ressaltar.

Alguns incompliments que vegem que se repetixen en més d'un expedient i que són els primers que vaig a comentar, com són l'elecció dels criteris que es tinguen en consideració per a adjudicar el contracte.
Moltes vegades no s'han justificat adequadament estos criteris, de quins són eixos criteris per a després adjudicar el contracte.

I, per una altra banda, també, el que observem és que no se complixen, en molts casos, els requisits especials que s'han de complir per a tramitar una contractació d'urgència o d'emergència.
M'estic referint a l'exercici 2019, no?
, que és el que ara estem fiscalitzant.
En el cas del 2020, doncs, probablement hi haurà molts més casos de contractació d'urgència o emergència i també hi haurà molts més casos en què estarà ben considerat que siga d'esta manera.
Però, en el cas del 2019, el que comentàvem és que, en molts casos, no s'han complit els requisits per a haver fet una contractació d'urgència o d'emergència; han sigut més, doncs, alguns casos despiste i, a última hora, fer-ho de pressa.

I un altre dels incompliments que ressaltem, que de vegades apareix repetit en diferents expedients, és el de la fórmula matemàtica que, en molts casos, no permet d'una manera raonable assignar la importància relativa que cal assignar a l'apartat que va, de manera objectiva, unit a la fórmula matemàtica.
A què me referisc?
Doncs, per exemple, si a la fórmula matemàtica se li assignen 60 de 100 punts, pots dir, doncs, sí, és més de la mitat; doncs, eixa aportació relativa és superior a la resta de criteris.
Ja, però, si realment el joc de la fórmula oscil·la que el mínim punts que dones d'eixos 60 són 40, al final, estàs jugant entre 40 i 60; per tant, els altres 40 punts restants ja poden determinar.
.
.
, acaben tenint més importància relativa que la fórmula matemàtica.
A això és a què ens referim quan diguem que la fórmula matemàtica en alguns casos no mostra la importància relativa que se li assigna originalment.

Després, per una altra banda, quant als contractes menors, sí que volem ressenyar un aspecte i és que en la conselleria de sanitat hi ha una sèrie de pagaments directes per adquisició de productes de farmàcia i material sanitària on no hi ha ni consignació pressupostària.
Podíem dir, d'una manera vulgar, que és pràcticament anar a una farmàcia i comprar el producte perquè fa falta, no?
Però, clar, açò, des de la conselleria, se considera com un contracte menor i d'eixa manera, fins i tot, és com se remet la informació al registre de contractes.
Però açò no és un contracte menor, açò és un pagament directe que no ha tingut una tramitació prèvia d'un expedient que requeriria un contracte menor.
És més, en cas que fora contracte menor, també podríem estar parlant d'indici de fraccionament del contracte perquè, al final, són moltes compres soltes que totes juntes hagueren pogut contractar-se en unes millors condicions.

Quant als aspectes de l'obligació d'informació dels contractes, tant al registre oficial de contractes de la Generalitat com a la sindicatura, hem de dir que, respecte al registre, en un 86 % de les casos s'ha realitzat fora del termini de 15 dies.
Es fa, es comunica, però es comunica tard.

I quant a la Sindicatura de Comptes, hem de dir que, dels casos que hem estudiat, en 11 casos no han sigut ateses les obligacions de remissió de la informació.
És a dir, a partir de determinats imports en els contractes, 600.
000 euros si es tracta d'obres o concessions, el de 50.
000 si es tracta de subministraments, 150.
000 si es tracta de serveis i contractes d'administració especials.
A partir d'eixos imports cal no només fer un llistat dels contractes sinó aportar una sèrie d'informació.
Doncs, en 11 dels casos examinats hem vist que eixa informació no s'havia enviat a la sindicatura.

I quant als pagaments.
Doncs, hem vist que en un alt percentatge s'han efectuat pagaments fora del termini establert.

Un altre dels subinformes que fem dins del Compte General de la Generalitat és el de les despeses de personal.
Enguany, doncs, bé, en l'aspecte de la auditoria financera hem de tindre en compte que estem parlant de més de 6.
000 milions d'euros, que és la despesa de personal, que correspon a més de 138.
000 empleats públics, tenint en compte tota l'administració: sanitaris, docents, justícia.

Clar, estes despeses de personal en general, pel que hem analitzat, es mostren d'acord amb el marc normatiu financer.
I l'únic que hem ressenyat és que hi ha una falta d'estimació de les provisions en 122 milions d'euros.
A què es deu esta falta?
Doncs, a una sèrie de reconeixements de la carrera professional del personal temporal sanitari, a unes reclamacions per la reducció de jornada d'interins de ja fa molts anys i, una altra part també, el que és el reconeixement de la carrera professional del personal interí.
Tot açò, al final, suposarà una despesa per a l'administració i, per tant, pensem que estan infravalorades estes despeses i estes provisions en estos 122 milions que comente.

Després, ja centrant-nos en el cas de la conselleria de sanitat, havíem analitzat més ja el que és el cas del personal de conselleria de sanitat.
I el que ressaltem principalment és una excessiva temporalitat del que és el personal estatutari, representa el 61 % del total.
Clar, és cert que hi ha hagut últimament ofertes públiques d'ocupació, però, tot i això, no ha pal·liat la situació.
És més, açò és un informe del 2019, damunt en el 2020, clar, s'han quedat parades totes estes oposicions i encara s'allargarà més el problema.
Però jo m'estic referint al 2019, però aixina i tot no s'estava pal·liant el problema que representa esta temporalitat tan elevada.

I, clar, això va unit també a la necessitat -i això, insistisc- d'una planificació estratègica de recursos humans vista la situació de les institucions sanitàries, que cal urgentment ja un pla d'ordenació de recursos humans dins de les institucions sanitàries.
I un altre aspecte que ressenyàvem és que la conselleria no havia publicat les relacions de llocs de treball del personal estatutari en el DOGV.

Per una altra banda, també hem analitzat el que és la seguretat i la ciberseguretat i ho hem centrat, en general, en el que són els programes de gestió de les despeses de personal.
Per un costat, hem vist que la conselleria d'hisenda no ha realitzat les auditories de seguretat biennals i d'anàlisi de riscos dels sistemes d'informació, com marca el sistema nacional de seguretat.
I, per una altra banda, hem vist que caldria fer algunes actuacions més per aconseguir tancar tot el que són els compliments de la llei de protecció de dades i garantia dels drets digitals i reglament europeu de protecció de dades.

Quant als controls de ciberseguretat que hem analitzat, hem vist que en general han donat un índex de maduresa del 58,6 %.
I què significa açò, em preguntaran vostés?
Açò significa que els controls es realitzen, però hi ha controls que estan parcialment establerts o que hi ha procediments que no estan ben formalitzats.
Este índex de maduresa del 58,6 % es queda per baix del desitjable, normalment el desitjable el marquem en el 80 % de maduresa.

I el que hem vist és que tot i que hi ha recursos humans i materials assignats a la protecció -i prou- però veiem que en estos moments encara faria falta més.
Per tant, animem a que es prenguen actuacions i més inversions, tant en material com en personal, de cara a planificar el que és la ciberseguretat.

Després, hi ha altres aspectes que també són rellevants dins del control de l'administració.
Per exemple, vaig a citar-ne alguns, un patrimoni net negatiu de l'ordre de 34.
000 milions; un deute financer que són vora 50.
000 milions, dels quals més de 40.
000 corresponen al deute provinent dels mecanismes estatals de finançament, FLA i altres.
Després, una baixadeta de passiu, un augment de l'endeutament de l'ordre de 1.
823 milions

I després, ja, el que hem observat és que ha hagut una evolució del resultat pressupostari, que hi havia una tendència positiva d'anar reduint el dèficit en els anys 2015, 2016, 2017, però en el 2018 i en el 2019 hem vist que ha tornat a augmentar el dèficit de nou.
Si veuen el quadre que portem, doncs, l'any passat foren 2.
187, enguany són 2.
599, negatius.

Clar, això es deu principalment a un creixement major de les despeses que dels ingressos.
Els dos han crescut, tant les despeses com els ingressos, però han crescut més les despeses que els ingressos.
Si veuen la transparència corresponent als ingressos, veuran que hi ha hagut una evolució positiva dels ingressos en els últims anys, malgrat no haver canviat encara el sistema de finançament autonòmic, però, bé, el bon comportament dels tributs cedits ha fet que en els últims anys hi haguera un creixement dels ingressos.

Però els gastos han augmentat més.
I abans de parlar del que és l'evolució de les despeses, és important també tindre en compte que nosaltres, en la sindicatura, el que fem és realment ajustar estes despeses tenint en compte les obligacions no reconegudes pressupostàriament.
Allò que antigament es deia factures en els calaixos, que no apareixia en ningun lloc i després començaren a aparèixer en un compte específic, aquell 409, 411, ara estan tots dins del 413.
Doncs, clar, açò el que fa és que nosaltres el que procurem és reestimar eixa despesa per saber realment en cada exercici què li correspon a l'exercici en particular.

És cert que en els últims anys pràcticament el que d'un exercici anterior entra en un exercici i el que d'eixe exercici passa als següents ve a ser el mateix i l'estimació ja té menys importància que altres anys quan hi havien molts canvis.
Però, tenint en compte açò, veiem que l'evolució de la despesa real, estimada d'esta manera, doncs, ha sigut creixent en els últims anys.

I, clar, quan posem en conjunt eixos ingressos que creixen amb eixes despeses que encara creixen més, tenim un resultat pressupostari ajustat que ha augmentat en els últims anys.
És este gràfic que veuen, que té l'índex invertit perquè són números negatius, per tant, ha arribat a 2.
740, que és l'últim resultat pressupostari ajustat segons estos càlculs que fem.

Clar, tot açò, en part, té a vore també amb l'infrafinançament autonòmic que patix la Comunitat Valenciana.
Ací és important tindre en compte que, en estos moments, les comunitats autònomes representen un paper clau per assegurar l'accés universal tant a educació, a sanitat, a cohesió social, són l'essència de l'estat benestar.
Clar.
.
.
, i més ara, durant la crisi sanitària i econòmica, més important encara el paper que estan fent les comunitats autònomes.

I, clar, és més urgent que mai resoldre este finançament autonòmic.
I sembla que, curiosament, justament en la pandèmia, ha servit un poc com a pretext per a no iniciar les negociacions, quan justament el que hauria d'haver suposat és un inici rapidíssim perquè les autonomies tingueren el finançament adequat.

Clar, i això, el que remarquem des de la sindicatura, és que això no només està condicionant ara els serveis públics valencians, és que tot endeutament que estem ara acumulant anem després, en el futur, a patir-ho.
Perquè si hem de tornar l'endeutament anem a tindre uns serveis públics d'inferior qualitat perquè no tindrem diners per a dedicar-los a ells.

Clar, quan veiem el que és el gràfic en l'evolució de l'endeutament del sector públic veiem el que abans he anticipat, que encara que no para de créixer l'endeutament -en els últims anys no està creixent tant- i ja quan mirem l'endeutament en termes de pes que representa respecte al PIB, sí que ja portem 3 anys en el que ha anat baixant este pes.

En l'informe també fem altres advertències.
un parell que vull traslladar-los.
Per un costat, és que, clar, tota la repercussió de la COVID en els ingressos i despeses públiques, hem de tindre clar que el pressupost públic és el que és i és difícil que puga arribar a cobrir tots els problemes de caràcter públic i privat.

Per tant, és molt important que el sector públic definisca clarament quines són eixes despeses imprescindibles, quines són a les quals s'ha de dedicar.
I, per això, hi ha que tindre en compte quines són les exigències internacionals en este moment.
Eixa necessitat d'una transició social, ecològica, energètica i de resiliència, hauria de condicionar també quins són els sectors que, realment, han de ser salvats, per dir-ho d'alguna manera, i quins són altres sectors en què, realment, perquè el seu propi procés d'obsolescència o són contraris a estos objectius, no caldria tant estar salvant-los sinó ajudant als treballadors a reconvertir-se.

I això seria important tindre-ho en compte perquè els diners públics són els que són, no poden estirar-se més d'ahí.
Caldrà definir realment quines són les prioritats.

Per altra banda, un altre aspecte que hem volgut ressaltar és una reflexió sobre l'anàlisi de l'eficiència dins del sector públic.
La veritat és que dins del sector públic l'hem fet nosaltres, però que pràcticament valdria també per al sector privat.
Habitualment quan nosaltres, des de la pròpia sindicatura, fem un estudi d'eficiència, el que fem és comparar els inputs i els outputs i tractem de vore com es maximitzen els outputs amb els menors inputs.

Molt bé, però això és una visió molt economicista de… Clar, quan això ho poses en relació amb la necessària resiliència comunitària, trobem que estan un poc enfrontades.
Eixa eficiència al límit fa que no…, estiga mal vist mantindre un font de reserva, per exemple, quan això és el que haguérem necessitat de cara a una emergència.

Per tant, és important -i nosaltres això anem a pegar-li voltes quan tornem a estudiar l'eficiència- vore de quina manera fem compatible l'estudi de l'eficiència amb la resiliència comunitària.
És a dir, la producció local de bens i serveis esencials, un fons de reserva de bens prioritaris, són aspectes a tindre en compte i a estudiar-ho, i més de cara a este disseny d'espais de reconstrucció, transformació i resiliència.

I un altre aspecte que repetisc, perquè jo crec que el sector públic no està prenent-s'ho suficientment de debò -probablement el sector privat tampoc, però en este cas estem parlant del sector públic- són dos reptes que cal afrontar immediatament: el canvi climàtic i la transició energètica.

Clar, parlem d'una substitució de la matriu energètica cap a fonts renovables i cal tindre en compte que això suposa un menor retorn energètic, menor versatilitat i una dependència major de materials escassos, amb la qual cosa açò implica una reducció de l'activitat econòmica més prompte o més tard.
Atenuar del canvi climàtic?
Estem igual.
Si realment volem atenuar-lo, implica una reducció de l'activitat econòmica.

Clar, sense eixe creixement econòmic no augmenten els ingressos públics.
El sector públic ha de tindre-ho això present i ha de prioritzar molt bé quins són els serveis públics fonamentals que cal seguir prestant.
Que això, ja he dit, nosaltres estem enfocant-ho al sector públic, però és una crítica que pot ser perfectament per al sector privat.
No s'està agafant de debò el tema del canvi climàtic i la transició energètica.

Un altre aspecte que també he volgut ressenyar en l'informe és l'aspecte de ciberseguretat.
Nosaltres tenim una unitat encarregada de fer anàlisis de ciberseguretat i ara, justament durant el 2020, ho hem comprovat.
Però hi ha una dependència total de la gestió pública dels sistemes d'informació i comunicació.
Eixos sistemes són vulnerables davant els ciberatacs.
Aleshores, clar, com ara hem vist, treballar en remot, treballar a distància, incrementar l'administració electrònica, tot això encara va augmentant més l'exposició davant les ciberamenaces.

És cert, i, això, afortunadament la Generalitat ha sigut capaç de mantindre bé la seua activitat confiant en eixe bon funcionament de l'administració electrònica i del sistemes d'informació.
No han hagut incidents de seguretat destacables i els que hagen pogut haver han sigut detingut a temps.
Però és necessari, i això insistim des de la sindicatura, incrementar la dotació de recursos humans i materials en matèria de ciberseguretat.
Ho diem per al cas de l'administració autonòmica, també ho hem dit en el cas dels ajuntaments i fins i tot de les empreses públiques.

Després, ara…, podem dir que ací hem repassat ràpidament el que ha sigut l'auditoria financera, de control de legalitat, de contractació, de despeses de personal.
Ara, després hi ha una sèrie d'ens que també hem fiscalitzat enguany: alguns organismes, fundacions, consorcis.
I anem a pegar una pinzellada ràpida a cadascun d'ells.

Per una banda, l'Agència Tributària Valenciana.
Doncs, en l'agència tributària hem insistit en què l'agència ha de supervisar, encara que els controls de ciberseguretat els aplica la DGTIC, però l'agència és la que és responsable de supervisar açò.
I, per tant, demanem a l'agència que esta feina la faça realment, que no confie excessivament en què la DGTIC està controlant-ho, ells són els encarregats de supervisar-ho.

I, clar, cal també que actuen amb inversions, tant en mitjans materials com personals.
És una recomanació molt semblant a la que havíem fet abans per al conjunt de l'administració.

Quant a la fiscalització dels controls interns, tornem a insistir que l'agència és la responsable de la seua seguretat, encara que el suport li'l done la DGTIC.
I, per tant, ells han de nomenar tots els òrgans responsables en matèria de seguretat de la informació, tots els que marca l'ens: el comité de seguretat, el responsable d'informació, el responsable del servei de seguretat, etcètera.

Quant a l'Agència Valenciana de la Innovació -estic fent un repàs molt ràpid de cada un dels ens-.
En la fiscalització de contractació, el que hem vist és que en el cas de la documentació preparatòria dels expedients en alguns casos no se justifiquen adequadament alguns aspectes.
I, després, en el cas dels contractes menors, s'ha detectat l'existència d'expedients que s'han conformat amb posterioritat a l'execució ja de la despesa.
Ja s'estava realitzant i després s'estava configurant l'expedient.

Quant la legalitat de les subvencions concedides, hem de dir que hem detectat en alguns casos que alguns criteris de concessió no estaven regulats ni en les bases ni en la convocatòria.
I, per una altra banda, una incidència en relació amb la transferència realitzada a favor de l'Institut Valencià de Finances per al suport d'uns projectes d'innovació per mitjà d'instruments financers.
Ha sorgit alguna sèrie d'incidències en este cas.

Passant al que és l'Autoritat del Transport Metropolità de València, ací el que ressaltem és que hi havia unes transferències corrents, que se posaren com a previsió inicial i se mantingueren com a definitiva per import de 38 milions d'euros, però que això no és fidel a la realitat pressupostària, perquè després se va vore que això no anava arribar.

I no està comptabilitzada en l'autoritat.
.
.
, no està comptabilitzada ni la despesa ni el passiu per transferència rebuda des de la Generalitat, que han de ser reintegrades.
Eixa part que ha de ser reintegrada no està.
.
.
no ha estat aplicada a la seua finalitat.
I això ve a ascendir a quasi 7 milions d'euros, que crec que caldria tindre registrats com a que són reintegrables.

Per una altra banda, no està comptabilitzada ni la despesa, ni els passius de les regularitzacions per compensacions tarifàries, que ve a ser 1.
200.
000 euros.
I el que vegem és que en el 2020, ja posterior al fiscalitzat, s'han comptabilitzat alguns ingressos per vendes de títols que corresponien al 2019.

També ha passat que en el 2019 se comptabilitzaren altres que procedien de pressupostos anteriors.
Però simplement de cara a la planificació exacta de en quin exercici li correspon cada despesa o cada ingrés cal ressenyar-ho.

Quant al circuit del motor i la promoció esportiva, hem de dir que.
.
.
, per una banda, dins del que és el control formal dels comptes vegem que hi ha un desequilibri patrimonial greu, que, per tant, podríem parlar d'una causa de dissolució i que això durant el 2020 caldrà que hagen hagut operacions societàries per a restablir eixe equilibri patrimonial.

Quant als terrenys, hem de ressenyar que el circuit de velocitat és propietat de la Generalitat, els terrenys del circuit.
Mentre que els accessos i els terrenys adjacents són propietat del circuit del motor.
Clar, i açò no està ben comptabilitzat, estos actius, ¿no?
, i, per tant, no s'ha pogut estimar quina és la vida útil de les inversions realitzades en aquests terrenys, perquè no queda clar com estan comptabilitzats.

Per una altra banda, quant a la fiscalització de la contractació, hem vist que n'hi ha, durant exercici, molts contractes per conceptes molt semblants, que ja ho van assenyalar en exercicis anteriors, amb imports similars.
Per tant, el que observem és que n'hi ha una falta de programació en l'activitat de contractació i, també, una falta adequada d'estimació de molts dels contractes.
Clar, altra vegada m'ha dit que al final no està clar si és un intent d'evitar les regles de contractació -no ho sabem- o si és una falta de previsió.
Però, efectivament, ahí hi ha continuadament una falta de programació.

Vegem que hi han expedients que s'han tramitat amb caràcter d'urgència, quan realment era una activitat que tots els anys se sap que per a celebrar el gran premi s'han de contractar certes coses.
Per tant, no té sentit que se tramite amb caràcter d'urgència quan, amb una adequada previsió, s'averà pogut fer.

I, per altra banda, hi han alguns expedients que incorporen una sèrie de condicions especials d'execució del contracte, però després no consta que s'haja comprovat posteriorment que s'hagen complit eixe caràcter social, ètic o mediambiental que s'emmarcava entre els requisits.

Quant al consorci de l'Hospital General Universitari de València, quant el que és la fiscalització de la contractació li hem donat una opinió desfavorable.
¿Per què?
Perquè hi han moltes debilitats de control intern que arriben a posar en risc l'activitat contractual, hi han molts contractes sense tramitació prèvia dels expedients, hi ha una clara insuficiència pressupostària que fa que hi hagen moltes despeses sense consignació pressupostària.
No se realitza una fiscalització prèvia dels expedients.
En alguns expedients no se respecten els terminis del compliment dels contractes, sense que conste una anàlisi de quines són les causes o de si s'ha imposat una penalització per no haver-ho complit.
I en alguns contractes menors també vegem que no consta una comprovació de les condicions d'aptitud per a contractar.
Per tot açò, al final, la nostra opinió ha sigut desfavorable en este cas.

Canviant a una altra entitat, l'Entitat Valenciana d'Habitatge i Sòl, i centrant-nos en el que és la fiscalització de la contractació, hem vist en els contractes revisats, l'informe de valoració de les proposicions, que se quantifiquen ampliacions de valor, al final es limita simplement a indicar una puntuació per a cada un dels subjectes a valorar, sense explicar en què s'ha basat eixa valoració.
Per tant, hi ha una falta de motivació que podria ser causant de nul·litat.

I en els contractes d'obra, una cosa que abans ja he comentat també en l'apartat del compte d'administració, que la fórmula matemàtica que servix per a quantificar les ofertes amb els plans dels objectius al final no respecta la importància relativa que, en teoria, se li correspon.

Quant al que és l'inventari dels immobles de promoció pública, cal tindre en compte que en gener de 2018 foren.
.
.
, aquells immobles que eren gestionats per la conselleria passaren a ser adscrits a l'Entitat Valenciana d'Habitatge i Sòl, però no hi ha un document justificatiu respecte als béns concrets que han sigut traspassats en l'adscripció.
Això fa que no es puga determinar si els béns registrats en el nostre inventari són tots els que realment haurien de ser-ho.
Igualment des de la sindicatura no podem valorar-ho, perquè no està este inventari, clar.

Quant a Istec, les infraestructures i serveis de telecomunicació i certificació, que entrava dins del programa anual d'actuació de la sindicatura, però al final simplement hem fet un control formal en la revisió de comptes, ja que ha sigut una entitat que no ha tingut activitat en 2019, la va començar en el 2020.
És una entitat nova.
I no ha hagut ninguna circumstàncies destacable d'este control formal.

Quan a l'Institut Valencià de Finances, cal dir que en l'auditoria financera hem trobat una opinió favorable sense excepcions.
En el que és la fiscalització de les despeses de personal, dir que la relació auditoria-treball no ha sigut aprovada, ni tampoc la massa salaria; que les dietes que percep el personal no s'ajusten a les que haurien de correspondre.

Quant a la fiscalització de la contractació, en alguns expedients hem vist que no s'ha justificat adequadament.
L'informe necessita l'estimació i adequació del preu.

I en algunes assistències tècniques que han sigut contractades per contractes menors considerem que haurien d'haver sigut objecte d'una adjudicació conjunta, respectant el que és la llei de contractes.

Quant l'entitat Turisme Comunitat Valenciana, dins del control formal dels comptes anuals, simplement destacar que els estats comptables han estat formulats d'acord amb el pla general de comptabilitat, quan devia haver-se aplicat el pla general de la comptabilitat pública.
I que dins de la memòria, en l'apartat de fets posteriors, falta una explicació de la possible incidència de la pandèmia sobre la gestió econòmica, que és una cosa que haurien de posar totes les institucions.

Quant a la contractació, en els contractes menors examinats no s'ha produït una competència real en alguns casos.
Hem observat que pareixia que hi havia un repartiment entre diferents empreses de qui se quedava cada un dels expedients.

I en els encàrrecs a mitjans propis, no hi ha un estudi detallat que realment estos encàrrecs resulten més eficients per a la institució.

Amb açò, hem acabat un poc el compte general de la Generalitat.
I ara passem ràpidament a vore les universitats i les corporacions locals, que és menor.

Quant a les universitats, simplement dir que el que hem fet ha sigut un control formal dels comptes.
Bé, cap universitat està oferint informació sobre el cost de les activitats.
És cert que encara no és obligatori per a elles dur una comptabilitat analítica.
Però és una cosa que s'està demanant que la duguen prompte i, per tant, caldria avançar en este sentit, perquè si no, no se sap realment el que costa cada un dels serveis que presten.

Quant a.
.
.
, ja per universitat.
En la Universitat Jaume I i la Miguel Hernández ha faltat revisar en l'actiu la totalitat dels drets de cobrament davant de la Generalitat.

Per una altra banda, en la sindicatura no hem rebut els comptes anuals de les entitats dependents de la Universitat de València, ni de la d'Alacant, ni de la Miguel Hernández; ni tampoc l'auditoria de regularitat comptable de la Miguel Hernández, ni els informes d'auditoria de compliment i auditoria operativa de la intervenció general.

En les webs de les universitats no s'han publicat els comptes anuals de les entitats dependents i falten també els informes d'auditoria de regularitat.

I en els cas de la Universitat Politècnica de València i la UJI han formulat els seus comptes anuals sense incloure en l'apartat de fets posteriors explicant quines són les conseqüències en les universitats en la pandèmia.

Quant al seguiment de les recomanacions de l'exercici anterior, no ha hagut massa problemes.
M'ho bote i d'esta manera puc entrar ja en el compte general d'entitats locals i dedicar-li un minutet, que este va referit a l'exercici 2018 i, ¿què podem resumir?

Per un costat, quant al cicle pressupostari, vegem que hi han uns percentatges molt alts d'incompliments dels terminis d'aprovació, tant del pressupost, un 74 % de les entitats locals aprova el pressupost fora de temps, un 34 % liquida el pressupost fora de temps i un 38 % aprova el compte general també fora de temps.

Quant a la rendició.
La rendició.
.
.
, el termini és el 15 d'octubre de 2019 en este cas, però de l'exercici que estem fiscalitzant.
He de dir que a 31 del dotze del 2019, dos mesos i mig després, que és quan se tanca l'exercici, hi havien 29 entitats locals que no havien presentat encara el compte general.
Tinguen en compte que estem parlant de més de set-centes entitats locals, de les quals n'hi han cinc-centes i escaig que són municipis.
Doncs hi havia, estic diguent, 29 entitats locals que no havien presentat al final d'any, de les quals 18 eren municipis.
A 30 d'abril del 2020, sols quedaven tres municipis i, actualment, no en queda cap.
Del que és l'exercici 2018 tots els municipis han retut comptes.

Açò és important recordar-ho, que justament la Comunitat Valenciana és una de les comunitats on els municipis millor rendiment de compte tenen.
Malgrat que nosaltres no parem d'insistir, tenim una actitud sempre molt proactiva, insistim, podem arribar fins i tot a posar multes coercitives, però, sincerament, crec que el que més efecte fa és el fet que si un ajuntament no està al dia en la rendició de comptes, no cobra la subvenció que li corresponga.
No és que no se li assigne, sinó que no la cobra.
Pot tindre el dret, però no la cobra fins que no se pose al dia en la rendició de comptes.
Jo crec que açò és mà de sant.

Quant a les incidències pressupostàries més freqüents -me queda un minutet-, ràpidament, l'existència d'un romanent de tresoreria negatiu per a despeses generals, el resultat pressupostari ajustat negatiu o la falta d'estimació de l'import de dubtós cobrament de cara a determinar el romanent de tresoreria.

I una cosa important que fem tots els anys és comparar de manera homogènia l'últim exercici amb l'anterior, sempre d'aquells ajuntaments que han retut comptes, que són comuns.
Per què?
Perquè si al final comparem un exercir amb l'anterior, però dels ajuntaments -no exactament els mateixos, perquè no havien retut comptes exactament els mateixos-, la comparació no era homogènia.
El que fem és agarrar un exercici i comparar els que han retut amb els dos exercicis anteriors.
I d'esta manera podem fer una valoració de com està l'evolució.

I, què podem resumir?
Dir que el resultat pressupostari ajustat és positiu i ha augmentat.
.
.
, un resultat positiu i damunt en augment d'11 %; el romanent de tresoreria per a despeses generals, també agregat, també ha millorat respecte a l'exercici anterior; s'ha reduït l'endeutament, tant a llarg termini, un 14,8 % inferior, com a curt termini, un 15,6 % inferior; les obligacions pendents d'aplicar al pressupost han disminuït en un 2 %.

I, ¿quines són les recomanacions principals que fa la sindicatura?
Evidentment, complir el cicle pressupostari; potenciar el control intern, que en alguns aspectes caldria millorar-lo i, també, en l'aspecte de ciberseguretat també insistim, i revisar l'estructura del sector públic local empresarial, de manera que esta creació d'entitats responga realment a raó de millora en la gestió pública en eficiència, en la sostenibilitat i no en una forma de fugir del control.

I açò és un resum molt ràpid de 14 informes, que espere no haver-los matxucat massa.
Perdonen i moltes gràcies per l'atenció.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Cucarella.

Hemos tenido que reducir el tiempo para poder meternos en las cuatro horas que tenemos de comisión, pero eso no significa que no entendamos perfectamente la dificultad de tener que hacer una exposición con tampoco tiempo.

A continuación, por un turno de 7 minutos empezarán los grupos parlamentarios.
Y, en primer lugar, el señor Martínez, por Unidas Podemos, tiene 7 minutos.
Cuando usted quiera, señor Martínez.

Un segundo, que igual es porque no le quitado el micro de aquí.
¿Ahora funciona?

El senyor Martínez Ruiz:

Vale.
Ahora sí.

La senyora presidenta:

Pues adelante.

El senyor Martínez Ruiz:

Val.
En primer lloc, donar-li la benvinguda al síndic de Comptes, senyor Cucarella, moltes gràcies per la seua exposició inicial.
Volia repassar alguns dels punts que ha mencionat i plantejar-li alguna qüestió addicional, més enllà de la seua exposició.

El primer és valorar que efectivament la situació patrimonial de la Generalitat valenciana, des del nostre punt de vista, és enormement preocupant, patrimoni negatiu de més de trenta quatre mil milions, quasi trenta cinc mil milions, i un deute financer a 31 de desembre de 2019 de quasi cinquanta mil milions d'euros.

El deute a més augmentarà com a conseqüència de la crisi que estem patint.
I, en termes de PIB, augmentarà encara més, perquè no només s'incrementarà el deute, sinó que a més pagarem també els efectes de la recessió en termes de PIB.

Ara bé, també en l'informe inicial es planteja la qüestió del compliment del principi d'estabilitat pressupostària.
La qüestió és si podem complir el principi d'estabilitat pressupostària amb una situació d'infrafinançament com la que pateix la Comunitat Valenciana.
Clar, en teoria el més lògic seria que en els períodes de creixement econòmic poguérem estalviar recursos perquè en els períodes de recessió tinguérem més marge per a incrementar la despesa.
Però, donada la situació d'infrafinançament, això és fa difícil fins i tot en els períodes de bonança.

Per tant, és imprescindible escometre la reforma del sistema de finançament autonòmic, com vosté ja ha dit, però també volia preguntar-li com valora vosté la decisió del Govern d'Espanya d'apuntalar els ingressos de la Generalitat valenciana amb transferències, tot i la caiguda dels ingressos que hem patit durant l'any 2020.

I també volia preguntar-li: com valora la suspensió de les regles d'austeritat, tant per part de la Unió Europea com per part del Govern d'Espanya.
Volia preguntar-li si caldria que la Generalitat mantinguera com a posició que aquestos dos elements, el no minvar les transferències a la Generalitat valenciana, tot i la caiguda dels ingressos i la suspensió de regles d'austeritat, que es mantinguen durant un període de temps jo crec que prudent i que no s'escometa una retirada massa accelerada d'eixos estímuls.

Respecte als departaments de salut privatitzats, vosté ha mencionat que hi ha 37 liquidacions pendents d'aquestos departaments de salut, que fa pocs mesos va saltar tota una polèmica sobre la reversió del departament de Torrevieja en què es deia que els departaments de salut privatitzats són més eficients que aquells que estan en mans de la gestió pública.
Jo volia preguntar-li si hi ha elements que permeten afirmar que aquestos departaments de salut privatitzats són més eficients.

Per altra banda, també ha mencionat l'elevada temporalitat del personal estatutari de la Conselleria de Sanitat, algo que a nosaltres també ens preocupa.
Ara bé, també cal tindre en compte que ens ha tocat revertir les retallades que va escometre el Partit Popular, això significava contractar personal, tindre més personal sanitari perquè es garantira l'accés a la sanitat de la ciutadania, i que ho hem hagut de fer amb la llosa de les polítiques d'austeritat.
Jo volia preguntar-li si vosté creu que la temporalitat en el personal estatutari de la Conselleria de Sanitat té a vore també amb això, amb la llosa que ha suposat les polítiques i que, per sort, ara mateix ja no ho suposen les polítiques d'austeritat.

També, sobre les ajudes d'habitatge, volia remarcar, volia fer un apunt, que és que volem posar en valor el compromís de la Conselleria d'Habitatge de saldar en 2021 els deutes pendents, estimats en 24,58 milions d'euros.
Recordar que vam heretar 320 milions de compromisos pendents de pagament generats entre 2009 i 2012 per la gestió de la senyora Bonig i del Partit Popular.
S'ha pagat ja més del 90 % del forat que va deixar el Partit Popular.

Després també volia agrair-li, de nou, que hagen incorporat als informes tota la vessant que té a vore amb el canvi climàtic i que té a vore amb la transició ecològica, algo que pensem que és molt necessari i que fins i tot hauria de desenvolupar-se més,  tant per part la Sindicatura de Comptes com a especialment per la pròpia administració de la Generalitat.

Fa vosté referència al decreixement en l'informe.
Jo volia plantejar-li: quines altre formes podríem tindre de mesurar el desenvolupament econòmic més enllà dels indicadors habituals de creixement, perquè sinó és fa difícil analitzar l'eficiència o el grau de benestar que té la societat, al marge dels estàndards de creixement.

I volia preguntar-li també sobre els fons de reconstrucció europeus, lligats precisament a la transició ecològica.
Vosté considera que és una oportunitat?
I una oportunitat per a qui?
Si és una oportunitat només per a determinades grans corporacions de revestir-se de verd?
O si efectivament pot significar un canvi de paradigma?

I també, arran del que ha comentat sobre la ciberseguretat, el grau d'exposició que patim, les vulnerabilitats que hi ha, també volia preguntar-li sobre si afecta també al grau de vulnerabilitat que tenim l'elevadíssim grau de dependència tecnològica que tenim, tant a nivell de la Comunitat Valenciana com fins i tot a nivell europeu.

I també, preguntar-li per el grau de preparació que té l'administració autonòmica per escometre aquesta transició digital.

I afegir, si considera vosté que la crisi que estem patint va a afavorir la transició digital de l'administració pública, i en quina mesura.

I, per acabar, volia preguntar-li una qüestió addicional sobre els fons europeus, arran de l'aprovació del Real decret llei 36/2020, del 30 de desembre, de mesures urgents per a modernització de l'administració pública, de caràcter estatal, però probablement això acabe tenint traducció també a nivell autonòmic.
És evident que anem a tindre, per tant, una certa relaxació dels controls per tal d'agilitar la tramitació i l'execució dels fons europeus, i això també entranya determinats perills.
I per això volia preguntar-li si considera que caldrà reforçar els mecanismes de control exposat, si la Sindicatura de Comptes això ho té previst i si compta amb els recursos suficients per fer-ho.

I ja està.
Moltes gràcies.

(Ocupa la presidència el senyor Jesús Sellés Quiles)

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Martínez.

Ahora, por un tiempo de 7 minutos, tiene la palabra el Grupo Parlamentario Vox, con la señora Massó.
Cuando quiera.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, señor presidente.

Buenos días, señor Cucarella, y muchas gracias por su exposición.

Esta comisión, yo es la primera vez que estoy en ella, pero he visionado las anteriores y parece el remake de la película de El día de la marmota, solo que, en vez de día en día, pues vamos de año en año.

Como en los años anteriores, bueno, la administración de la Generalitat carece de la herramienta, como usted bien dijo, adecuada para poder evaluar si se cumplen los objetivos marcados y, por tanto, que se pueda dar a conocer de forma fiable su eficiencia, cosa que sería lógica en cualquier organización, en cualquier empresa, incluso en cualquiera de nuestras casas.
Es decir, no se puede evaluar de forma clara y transparente si se han conseguido los objetivos y a qué coste, cosa fundamental en cualquier empresa.
Por tanto, como dice en su informe, en la página 19, no se emite una opinión global en términos de eficiencia, eficacia y economía.

¿De verdad no se puede valorar la gestión con datos como que la ejecución de ayudas a la dependencia sea del 25 %?

¿De verdad no se puede considerar mala gestión mala gestión mantener niveles de cargo muy bajos o incluso nulos en algunas líneas de subvenciones, con lo que eso supone para los colectivos y las entidades que deberían de recibir esas ayudas?

Aunque que, como los resultados de eficiencia, eficacia y autonomía no son tan claros, a pesar de no tener las herramientas técnicas para ello, discúlpeme que nosotros sí valoremos este aspecto como desastroso en cuanto a la consecución de los objetivos e ineficiente en la gestión de los recursos humanos y materiales.
En resumen, despilfarro y derroche de los recursos de los valencianos sin resultados positivos.

Pero centrémonos en lo que sí evalúa este informe.
Como en ejercicios anteriores, el inmovilizado no financiero no aparece en un inventario completo que facilite su inclusión en los registros totales, un negativo en transparencia.
Esperemos que en años venideros Tragsatec consiga que se actualice el inventario, que se pueda conocer el inmovilizado no financiero y que coincida con el inventario.

En 2018 finaliza, como bien ha dicho, el contrato de concesión de gestión de servicios del Departamento de Salud de la Ribera.
Un año después parece que no se puede fiscalizar todavía esa reversión y saber los 71,8 millones de euros del Hospital Comarcal de Alzira y los 1,1 millones del Centro de Salud Alzira-II se corresponden con su valor, y ese valor corresponde con la reversión.
Otro negativo en transparencia.

Otro ejemplo de esta buena gestión, entre comillas, que pone de manifiesto este informe es que no existe una estimación razonable de a cuánto podrían ascender los importes de las liquidaciones de las concesiones administrativas para la prestación de esa asistencia sanitaria.
Pero, bueno, la improvisación y la nefasta planificación no terminan ahí.
Tenemos procedimientos judiciales abiertos, la cobertura de gasto de personal sanitario, de 37,4 millones de euros.
Reclamaciones de los interinos por reducción de jornada de 16,2 millones de euros.
Retribuciones por carrera profesional de interinos de 69,2 millones de euros.
Y, lo más llamativo, 119 millones de euros para la dependencia, que suponen el 14 % del gasto anual en dependencia.
Todo esto que acabo de decir sin contar con provisiones para ello.

La verdad es que si estuviéramos hablando de la empresa privada, ¿usted cuánto tiempo cree que durarían esos gestores en una empresa?

Y a esto pues vamos añadiendo todos los incumplimientos de normativas que nos ha ido relatando.

También vemos que para el gobierno valenciano casi dos mil quinientos millones de euros merecen el carácter de excepcional, ya que entregan por concesión directa 60 líneas de subvenciones.

Éste es el gobierno de la transparencia y de la nueva política: consellerias que no aprueban los planes estratégicos de subvenciones, como exige la ley; subvenciones directas para la promoción sociocultural sin acreditar las razones de interés público, social, económico, humanitario.

Luego tenemos los expedientes de resarcimiento por enriquecimiento injusto, que no paran de crecer.
En el 2017, 339.
En el 2018, 384.
En el 2019, 435.

Seguimos.
Incumplimientos de la Ley de contratos en el sector público, contratos sin expediente de contratación, gastos sin cobertura presupuestaria, expedientes de enriquecimiento injusto que no se publican en el DOGV.

Lo que usted ha llamado hace un momento despiste en los contratos de emergencia, pues nosotros le llamamos mala gestión.
Habrá alguna excepción, pero serán excepciones.

Y luego, además, yo me pregunto si al final necesitamos certificar estos contratos en Europa, Europa no los va a certificar y no recibiremos las subvenciones.

La verdad es que, como dice la Agencia Valenciana Antifraude, todo ello pone en tela de juicio el sometimiento de la administración a la ley y al derecho.
De hecho, lo veremos cuando la Agencia Valenciana Antifraude publique una recomendación que nos explique todo el tema de los expedientes de resarcimiento por enriquecimiento injusto, que hablan de uso o abuso.

Por otra parte, nos alegra, nos agrada ver que en su informe recoge lo que desde Vox venimos diciendo desde que entramos en este parlamento, y es que los presupuestos son ficticios e irreales y, por tanto, pues un engaño a los valencianos, ya que los ingresos presupuestados no tienen nada que ver con la realidad.
Las previsiones de ingreso, como bien dicen en su informe, han de ser las que de forma razonable se esperan obtener.
Ello conduce a que no se cumplan los objetivos marcados en el presupuesto; y, como bien recomienda en el informe, debería efectuarse una elaboración presupuestaria más ajustada a las necesidades reales previstas.

Luego también tenemos que, pese a los derechos reconocidos, que han sufrido un crecimiento desde el 2016, el gasto real estimado también lo ha hecho.
En 2019 ese gasto crece el doble que lo que suben los derechos reconocidos.
Y tenemos en 2019 que el déficit es un 34 % superior al del 2018.
Los datos son dramáticos para nuestra región.

Desde Vox nos preocupa que se ha incumplido sobradamente el objetivo del déficit, un 1,9 %, cuando tendría que haber sido el 0,1 %.
La regla de gasto (inintel·ligible) .
.
.
, ya lo ha dicho usted, del 2,7 %, ha sido del 6,8 %.

Bueno, la financiación autonómica no es la excusa, no es la excusa.
Un buen gestor tiene que saber de lo que dispone y, con lo que dispone, planificar los gastos.
Hay de donde sacar.

Todo esto, yo se lo pregunto a usted: ¿usted considera que el Consell debería de hacer un recorte de gastos que no afecte evidentemente a políticas sociales, sanitarias, educativas, pero sí de lo prescindible para poder ajustar el gasto a lo que realmente se ingresará y así evitar el endeudamiento a los valencianos?

¿No podrían ustedes recomendar abiertamente que se deje de presupuestar los 1.
325 millones de euros que nunca llegarán, no han llegado ni llegarán?
Como digo, incumplimientos señalados sobre la contratación en la administración de la Generalitat son demoledores y nuestro asombro es mayúsculo al leer que resulta conforme a la normativa aplicable.

En resumen, la lectura de este informe nos ratifica más en lo que venimos diciendo desde el principio: falsedad de los ingresos, gastos no transparentes, contratos que no cumplen la legislación, una deuda desbocada.
Y esto solo es una muestra.

Y mi última pregunta es: ¿dónde quedan, en las cuentas de la Generalitat, el principio de legalidad, los principios contables, el principio de estabilidad presupuestaria, los principios de eficiencia, eficacia y economía y el principio de transparencia?

Pues, esas son mis preguntas.
Y, bueno, otra cosa también es que, con los antecedentes…, ahora, el año que nos viene, con los antecedentes que tenemos de improvisación y de mala gestión, mucho me temo que en los fondos europeos lo vamos a pasar muy mal porque, posiblemente, no vamos a saber hacer las cosas bien para recibir esos fondos europeos.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Massó.

Ahora, por un tiempo de 7 minutos, tiene la palabra el Grupo Parlamentario Compromís, con la señora Mas.

Cuando quiera.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, president.

Bon dia, senyor Cucarella.

En primer lloc, agrair-li la seua compareixença i, al mateix temps, doncs, crec que també un agraïment especial per haver mantingut eixos terminis que vosté comentava al principi de la seua intervenció, tot i la pandèmia i la situació que hem viscut al llarg d'este any, que no ha sigut fàcil per a cap administració ni per a cap entitat, no?

Jo sí que volia destacar dos qüestions de la seua exposició.
Jo crec que la primera és que hi ha una millora dels informes.
Crec que hem de destacar eixe substancial canvi que s'aprecia en els mateixos.
Crec que s'adeqüen, més que mai, a allò que exigix la legislació, tot i tindre present que sempre hi ha un marge de millora, evidentment, i que hem d'atendre eixes recomanacions que vosté fa en la seua auditoria.
I crec que, bé, a banda que es puguen cometre errades lleus, estic segura que s'acabaran corregint, així també com el termini necessari per a adequar eixe funcionament de l'administració de la Generalitat a eixes modificacions legals.
A mi sí que m'agradaria preguntar-li si creu vosté que és rellevant la trajectòria o l'evolució que han tingut els comptes generals de la Generalitat al llarg dels últims anys.

I la segona qüestió que volia destacar i que ve arran també de la primera que he comentat és que vosté ha apuntat que no han trobat situacions amb indicis de responsabilitat comptable; crec que això també és important, donat, probablement, a allò que venim tenint en algunes legislatures anteriors.
Però, si entrem una miqueta més en això que vosté ha anat apuntant, jo sí que destacaria -i crec que n'hem de ser conscients- que qüestions o matèries com la transparència, el bon govern, la millor planificació, una millor, també, avaluació de les polítiques públiques, una major eficiència dels recursos públics passen per, precisament, ser els puntals d'una administració que puga dir-se, diguem, que practica el bon govern.

Jo crec que ahí hem de ser molt més escrupolosos, vosté ho apunta en alguns casos al llarg de tot el seu informe, i jo crec que així s'hauria de millorar i crec que tenim una oportunitat, en este parlament, a més en les pròximes setmanes, amb eixa proposició de llei de govern obert, per a poder continuar millorant.
I m'agradaria saber si vosté té alguna aportació concreta, per exemple, a eixe esborrany de llei que anem a tractar en les pròximes setmanes, respecte a, com li deia, doncs, probablement a una de les qüestions que s'introduïx, com és l'avaluació de les polítiques públiques i la planificació respecte a les mateixes.

Després, també parla en l'informe que hi ha un increment del 6,8 % de la despesa.
Jo crec que hui Europa, precisament, es desmarca de les exigències del dèficit i del deute referides al pacte d'estabilitat de la Unió Europea, en un moment en què, precisament, es demostra que la inversió en els recursos públics és essencial per a mantindre eixe estat del benestar de la ciutadania i per a garantir que els ciutadans i les ciutadanes gaudixen dels drets que es mereixen, com és l'accés a la salut, a la sanitat universal i de qualitat o un ensenyament públic també de qualitat.

Que des de l'estat espanyol es maltracten les finances valencianes, doncs, no és excusa perquè des del govern es deixen de destinar els recursos necessaris per a allò que estàvem dient, per a eixe estat del benestar, encara que preferim desviar-nos lleugerament en eixe objectiu del dèficit abans que repetir eixes errades o eixes retallades -que alguns grups encara demanen- en drets per a la nostra ciutadania i, diguem, eixes retallades que hem anat patint al llarg d'altres anys i altres eixides d'altres crisis, no?

Jo crec que ara més que mai hem vist com les inversions en aquesta despesa pública són imprescindibles i ho hem vist palés en esta pandèmia, al llarg d'estos últims mesos.

Arran d'això, vosté sí que ha comentat.
.
.
, bé, han deixat apuntats alguns dels reptes que ens queden per davant i que, probablement, s'han reforçat.
Ho hem vist encara més clar al llarg d'esta pandèmia, no?
, la relocalització de la nostra indústria o una reorientació de la mateixa, el blindatge dels serveis públics fonamentals, l'emergència climàtica que, encara que a alguns els puga paréixer que, al llarg d'este any, no ha sigut rellevant, jo crec que ha sigut el punt més important i és la lliçó més important que hem d'aprendre d'esta pandèmia i de la postpandèmia i també, òbviament, jo crec que -i sempre ho apunte- el bon govern, no?

Per a això tenim un futur per davant on els fons de recuperació de la Unió Europea han de servir, diguem, per a ser eixe mecanisme de posada en marxa de tots estos reptes.
I a mi m'agradaria saber quins són els punts febles que vosté considera que té l'administració de la Generalitat respecte a una futura gestió dels fons europeus i com creu o quines mesures concretes creu que hauríem de prendre per a poder adaptar-nos i poder abastir a tota eixa gestió dels fons europeus que ens puga arribar a partir d'este any.

I, per últim, accelerar.
M'ha agradat molt l'apunt que ha fet vosté.
Jo crec que també nosaltres, des de Compromís, compartim que accelerar el procés de la reforma del sistema de finançament és essencial, més en estos mesos que hem patit.
Nosaltres, pràcticament ara fa un any, en l'última reunió que tinguérem ací en les Corts al respecte, amb el conseller, li comunicàvem que, des de Compromís, véiem important que tinguérem eixe mecanisme o eixe fons transitori d'anivellament que poguera, doncs, d'alguna manera, pal·liar eixos efectes negatius que estem patint mentre que arriba eixe sistema de finançament.

I, al mateix temps, dos qüestions que, probablement, puguen també ajudar-nos, no?
, com pot ser els lliuraments a compte en 2021, que tinguen una mateixa xifra a la del 2020, perquè no estiguen afectats per la pandèmia; o un altre fons extraordinari de despeses COVID per al 2021, semblant al del 2020, donat que, per exemple, ara hem tingut l'onada més gran ací, a la nostra comunitat, respecte que va començar la pandèmia.
¿Creu vosté que són mesures idònies, transitòries, per a poder fer front a eixos problemes que tenim de finançament?

Res més.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Mas.

Ahora, por un tiempo de 7 minutos, tiene la palabra el Grupo Parlamentario Ciudadanos, con la señora Merino.

Cuando quiera.

La senyora Merino Peña:

Gracias, presidente.

Señor Cucarella, gracias por la exposición.
Agradecerle su trabajo y el de los síndicos del personal de la sindicatura.
Han sido 64 informes los presentados este año, mejorando el número de años anteriores, y eso que ha sido un año difícil por los cambios en la forma de trabajar y también porque hay entidades que se han retrasado en la entrega de sus cuentas y algunas de ellas, incluso, no las han presentado.

Y quería empezar a hacerle una pregunta referente a las entidades locales y relacionado con esto, porque todos los años hay municipios que no presentan sus cuentas.
En 2018 ha comentado que fueron 18 municipios, aunque han ido actualizándose; y, recientemente, sabíamos que eran 44 los municipios que no han presentado las de 2019.
Y quería preguntarle si usted sabe si estos municipios van a poder recibir las ayudas del plan Resistir, dado que en 2015 cambió la normativa y, como usted ha comentado también hoy, estos municipios que no presentan sus cuentas no pueden recibir ayudas de la Generalitat.
Quería que me aclarase el punto, si es que lo conoce, en este caso concreto de las ayudas del plan Resistir.

Y, siguiendo con este tema, ya que hay municipios que son reincidentes, quería destacar que consideramos que es un hecho grave que no se permita que los habitantes de estos municipios que no presentan las cuentas años tras año…, no que no sea grave que (inintel·ligible) … es grave por el hecho de que no se presenten las cuentas y que se impida que los habitantes de los municipios puedan beneficiarse porque, al final, evidentemente, tiene que repercutir en mejoras para los habitantes de los municipios.

En cuanto a la cuenta general, usted comienza diciendo que se cumple con los principios contables y la normativa legal, en general, con algunas salvedades y deficiencias que usted enumera, como siempre.
También cumple con la responsabilidad contable, en general.
Pero, en cuanto a la gestión eficiente de recursos humanos, materiales, fondos presupuestarios y en cuanto al grado de eficacia en el logro de objetivos, un año más, lamentablemente, al no tener un sistema de indicadores que cuantifique los objetivos no en términos presupuestarios, sino en términos de logros conseguidos, usted no se plantea emitir una opinión global en términos de eficiencia, eficacia y economía.

Y nosotros, desde Ciudadanos, insistimos cada año en que se implementen estos indicadores, pero no hay forma.
Porque faltaría más que la administración de la Generalitat no cumpliera, en general, con la normativa legal, financiera y contable; en general se cumple, hay cosas que se hacen mal, otras se hacen muy mal y, además, de forma recurrente, pero, bueno, en general, se cumple.
Pero lo que no se puede comprobar -y usted lo dice y yo creo que es fundamental- es, si con el dinero de los valencianos, se consigue lo que se pretende conseguir, si se logra el fin al que se destina.

Por eso, nosotros pensamos que es tan urgente, además de cumplir la ley, realizar una evaluación cualitativa de las políticas, de los programas, porque, de lo contrario -supongo que coincidirá usted conmigo-, se corre el riesgo de repetir, año tras año, el error de estar destinando unos recursos a llevar a cabo una actuación cuyo fin, para el que fue creada, acaba no cumpliéndose.

Concretando ya en la cuenta de la administración de la Generalitat, un año más, esto sí que es el día de la marmota, quedan 37 liquidaciones anuales de contratos de concesión para asistencia sanitaria pendientes de aprobación.
Qué decir de otro clásico, que son las ayudas del plan de vivienda; las mismas incidencias a la hora de cuantificarlas.
Lo mismo con la incorrecta estimación de lo que puede suponer el número de procedimientos judiciales y otras contingencias que no están correctamente valoradas… y así unos cuantos incumplimientos más.
Y usted no hace valoraciones subjetivas -lo entiendo- de las razones, de cuáles pueden ser las razones de esta forma de actuar, porque digo yo que razones tiene que haber, no puede ser una simple ineptitud, cuando, además, se repite todos los años, las advertencias son muy parecidas y, la mayoría de ellas, no se solucionan.

Continuamos.
Se han tramitado, este año 2019, expedientes de resarcimiento por enriquecimiento injusto por importe de 1.
443 millones.
Esto yo creo que no se puede llamar de otra forma que un abuso.
¿No cree usted que es una demostración, año tras año, de la evidente falta de planificación y de una deficiente gestión de los recursos?

Una vez más, el nivel de pago bajo o muy bajo de algunas líneas de subvenciones, incluso nulos en algunos casos.
Y 60 de ellas, por un importe nada desdeñable de casi dos mil quinientos millones, no se dice cuál es el modo de concesión de la subvención.
¿Qué ha ocurrido entonces con ellas?
Porque la concesión directa debería ser una excepción.

Y así una serie de conclusiones más que lo que generan, por lo menos a nosotros, como oposición, es cierta impotencia.
Porque parece que hay cosas, cosas que son suficientemente importantes algunas de ellas, que se hacen mal, año tras año, y que parece que no hay interés por cambiar.
Y ya no es porque lo digamos los de la oposición, nosotros estamos acostumbrados a que no nos hagan mucho caso, pero que ni siquiera se cumplen con muchas de las recomendaciones, año tras año, parece que demuestra, en nuestra opinión, un cierto desprecio por su trabajo, al final.

Bueno, no nos olvidamos de otro clásico que es la recomendación de incluir en los presupuestos únicamente las transferencias que se esperan recibir de forma razonable.
Bueno, hemos hablado de esto hasta la saciedad, de los 1.
325 millones reivindicativos, reivindicativos donde no hay que reivindicarlos porque, poner sobre un papel una cosa que es falsa, es muy sencillo.
Tienen que estar muy contentos en Madrid con la forma de reivindicar que tiene este Consell.

Pero, bueno, casi que después del desastroso año que hemos vivido, se aprende a relativizar un poco las cosas y nosotros casi, con este tema, nos hemos dado un poco por vencidos.
Pero lo que no podemos relativizar es el incumplimiento del objetivo del déficit.
Yo creo que coincidirá con nosotros y es que, con un objetivo del 0,1 %, alcanzar el 1,9 %, es de ser todos unos campeones, quedar los líderes absolutos, con 2.
194 millones de euros.

Y, en este punto, sí que me gustaría hacer una reflexión, a partir de estos datos y alguno más, y que conste que también tengo en cuenta el efecto del deficiente sistema de financiación autonómico.
Pero es que, con un presupuesto que en 2015 fue de diecisiete mil millones, aproximadamente, que en 2019 ha crecido un 30 %, hasta los veintidós mil y no nos podemos olvidar que en 2021 son veintisiete mil millones, con una deuda que rondaba en 2015 los cuarenta mil y en 2019 los cuarenta y nueve mil, y un déficit que ya hemos visto cómo evoluciona y cuánto se aleja del objetivo que tiene, con el récord del 1,91 % en 2019, estas cifras yo creo que, objetivamente consideradas, son bastante malas, más bien son pésimas.
No sé qué pensará usted.

Y todo ello…, estas cifras son pésimas objetivamente, pero sin considerar…, sin poder valorar si se están consiguiendo los objetivos que se han previsto, me refiero a las políticas, lo que comentábamos antes, por no tener esos indicadores de los que hablábamos.

Yo diría que la realidad, estos números, objetivamente considerados, nos indica que no se está consiguiendo la calidad en la prestación de los servicios deseada, como podemos ver en la sanidad, en la dependencia o en la educación, y eso antes de llegar la pandemia de 2020.
Algo tiene que estar fallando porque si al menos se estuviera consiguiendo contener la deuda y déficit, se explicaría la deficiencia en los servicios.
Pero ni siendo los campeones en deuda ni los campeones en déficit se consigue reducir las listas de espera, las listas en dependencia, tener aulas para todos los alumnos como tienen que ser; desde el punto de vista de la sindicatura, lo que ustedes analizan, además de la evidente infrafinanciación, ¿cuál cree que es la causa de que ni una cosa ni la otra?
¿Cuáles de esas irregularidades recurrentes que observan pueden determinar estos resultados tan nefastos?

Y, voy terminando ya, con unos apuntes solo…, luego continuaré la segunda parte.
En cuanto a los gastos de personal, usted habla de la conselleria de sanidad y la temporalidad y la falta de planificación estratégica y es difícil obviar lo que ha ocurrido en 2020.
Yo creo que de aquellos polvos estos lodos.
La temporalidad había aumentado en 20 puntos en los últimos siete años y era urgente solucionar la situación, así lo dice usted.
Y no se hizo y así estamos.
Quizá si hubiera estado mejor no hubiera pasado tanto lo que ha pasado.

Y usted también llama la atención por no cumplir adecuadamente la ley orgánica de protección de datos.
Nosotros, en los presupuestos, pedimos mejorar este aspecto, concretamente en la Agencia Tributaria Valenciana, y se nos respondió que se cumplía a la perfección en todos los organismos de la Generalitat, porque de lo contrario sería un delito.
¿Está usted de acuerdo con esta afirmación o cree que se podría mejorar el cumplimiento de esta normativa y evitar así posibles denuncias?

Gracias.
Luego continuo con algún tema más.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Merino.

Ahora es el turno del Grupo Parlamentario Popular, con 7 minutos para el señor Ibáñez.
Cuando quiera.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, presidente.

Muy buenos días, síndico mayor.

En primer lugar, le agradezco su presentación.
Hoy ha tenido que ser bastante telemática y telegráfica para el contenido amplio que nos hubiese gustado, lógicamente, profundizar mucho más, porque creo que hay aspectos reseñables.
Pero también me gustaría que haga extensible la felicitación a todos los miembros de la sindicatura desde nuestro grupo.

Mi primera pregunta viene, precisamente, referente a su presencia hoy aquí.
¿Cómo se siente la Sindicatura de Cuentas después de que el informe de 2018, por primera vez en la historia de la Generalitat Valenciana y de las Cortes Valencianas, no se haya aprobado por la misma?
¿Cuál es su opinión?

Resulta sorprendente que el dictamen de su informe no fuese aprobado porque los grupos que sustentan al Botànic, pues, no se pusieron de acuerdo y se rechazó el informe del año 2018.
Es la primera vez en la historia de las Cortes Valencianas que ha pasado esto.
Yo no sé cuál es el sentimiento que usted tiene y el sentimiento que tiene la sindicatura de ver cómo su trabajo, pues, lógicamente no tiene un respaldo de la máxima institución de representación ciudadana, como es este parlamento.

En segundo lugar, le tengo que decir que la diferencia entre usted y yo -y no va ni de usted ni de mí- es que, si yo dijera lo que usted ha dicho, a mí me tacharían de mentiroso, y usted dice lo que dice y aquí la gente se calla y posiblemente no le aprueban los dictámenes.
Es lo que pasa.

La situación de la Generalitat Valenciana es absolutamente caótica a la vista de los informes que usted ha presentado, desde el punto de vista de gestión económica, de gestión contractual y de recursos humanos.
De los tres, es un combo, es un completo, absolutamente un completo.

Y yo creo que…, ¿Qué medidas…?
¿Qué más medidas, aparte de hacer lo evidente uno año y otro año, tiene que tomar la sindicatura para que el gobierno valenciano le escuche?
Porque lo que no puede ser es repetirse un año, otro año, otro año, las mismas cuestiones.
Y a medida que pasan los años, pues, se van agravando lógicamente.

En materia económica, usted ha significado…, y lo de menos, fíjese, son casi los mil millones de facturas en el cajón, 945, que han subido respecto al año 2018, el problema son los más de 2.
500 millones que no se pagaron.
Es decir, la Generalitat se está financiando con la gente, con los proveedores.
Es decir, eso es un drama económico.
No le tengo que decir que esos 2.
500 millones, los más de 2.
500 millones, han desembocado en un año 2020 que ha sido catastrófico desde el punto económico.
Y ese es el virus que padece esta comunidad en este momento, el virus de los impagos de la Generalitat Valenciana.

Claro, cuando uno ve eso, pueden pensar que, hombre, efectivamente, eso pasa de una forma puntual en algunos sectores, pero no en las cuestiones sociales.
No, no, no, no, vamos a ver, es que hay facturas en el cajón de dependencia por 38 millones, es que hay facturas de ayudas a la vivienda por 21 millones, es que a las universidades de 893 millones de euros se les pagó 670, según usted dice.
Es que al Servef, el Servef, de 180 millones de euros presupuestados -y usted lo pone en el balance- se pagaron 36, 36 millones.
Y la política industrial, de 174 millones de euros se pagaron 100.
000 euros, 100.
000 euros -lo dice usted en su informe.

Claro, con estos mimbres, ¿hacia dónde va la comunidad?
¿Hacia dónde va?
Porque, lógicamente, si no se pagan ni tan siquiera aquellos resortes, desde el punto de vista social, desde el punto de vista económico, que nos pueden hacer salir de esta crisis, pues, lógicamente, vamos no se sabe muy bien hacia dónde.

Pero, claro, desde el punto de vista contractual, es que la cuestión no puede ser más nefasta.
Es decir, si uno coge la ley de contratos y coge lo que hace la Generalitat es que no hay ningún artículo que se cumpla.
No se siguen los procedimientos, las fórmulas matemáticas son inapropiadas, falta la justificación de los criterios para adjudicar, se fraccionan contratos, se pagan sin contrato más de 1.
400 millones de euros y la publicación en el registro de contratos se presenta, casi en el 89 % de los contratos, fuera de plazo.

Claro, uno dice, bueno, por lo menos los recursos humanos sí que los tratamos bien, tampoco.
Usted en el año 2019, a las puertas de la situación de la crisis sanitaria que nos ha abocado el 2020 y el 2021, ya dice en su informe que era urgente, que era urgente, un plan estratégico de recursos humanos en sanidad, lo dice.
Ya era urgente en el 2019, no le quiero contar lo que ha pasado en el 2020 y en el 2021.

No se publica la RPT.
Por cierto, la RPT ni esta, ni la del IVF.
Yo un día las pedí y me tacharon de loco, que estaban todas publicadas.
Le agradezco, por lo menos, que usted lo ponga por escrito, porque, hombre, tan cagadito no debo de estar yo, ¿vale?

Después, claro, hay una infravaloración del presupuesto de personal en más de 122 millones de euros, precisamente, por el pago de la carrera profesional, por el pago de los interinos, por todas las reclamaciones de los interinos en el juzgado.
Es un caos absoluto la gestión de recursos humanos de la Generalitat.

Pero vayamos a algunas cosas que, a los que sustentan al gobierno, siempre les han preocupado.
¿Cuál era la tasa de temporalidad del personal de la administración en el año 2014?
La tasa de temporalidad en el año 2014 era del 47,1 %.
¿Cuál es la tasa de temporalidad hoy, en el 2019?
Es del 61,1 %, 20 puntos más de tasa de temporalidad, oiga.
Y ¿cuántos era los fijos que había en la administración en el 2014?
El 52,9 %.
Y ¿cuáles son los de hoy?
El 38,9 %.
Oiga, la socialdemocracia ha aterrizado para garantizar los derechos de los trabajadores.
Hay más temporales y menos fijos.
Oiga, es fantástico.

Es decir, esto es el gobierno del Botànic.
Pero, claro, uno puede pensar, oiga, y ¿cuántos funcionarios había hace diez años?
Pues, hace diez años había 4.
500 funcionarios más de los que hay ahora.
Y ¿cuántos estatutarios, que todos son de sanidad?
Pues, había 27.
224 y ahora hay 19.
944, 7.
280 menos.

Y, entonces, ¿qué es lo que ha crecido en la administración?
Pues, respecto a hace diez años, los eventuales, lo que se llaman Â«els enxufatsÂ».
Según la Sindicatura de Cuentas, y ahí se presenta en el informe, hace diez años había 89 y ahora hay 106, en el 2019.
Por supuesto, en el 2020 hay bastantes más y en el 2021 todavía más.

Claro, esta es la forma de gestionar.
Por lo tanto, yo lo que le quiero pedir es ¿qué se puede hacer desde la administración para mejorar la política de recursos humanos, la política de contratación y la política de gestión económica?

Porque, una última puntualización, fíjese, las obligaciones reconocidas, es decir los gastos reales, entre el 2014 y el 2019, crecieron 1.
500 millones de euros, 1.
500 millones de euros.
En el mismo periodo de tiempo, ¿saben cuánto crecieron los ingresos vía financiación y vía subida de impuestos del Consell?
3.
400.
Es decir, los gastos subieron la mitad de lo que subieron los ingresos y todavía nos dicen que es que estamos mal financiados.
No, si es que es un desastre.
Es decir, si tú recibes…

El senyor vicepresident:

Vaya terminando, señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…fíjese, en el año 2014 o en el año 2013, si hubiésemos recibido esos 3.
400, el año 2013 lo hubiéramos cerrado con superávit y el año 2014 con un déficit del 0,1 %.
Oiga, es que es tremendo, es tremendo.

Y, por último, le quiero preguntar…

El senyor vicepresident:

Disculpe, señor Ibáñez, (inoïble) .
.
.
minutos.

El senyor Ibáñez Bordonau:

…y finalizo ya, respecto al plan Resistir que se ha publicado y le han hecho alguna pregunta sobre eso.
¿Qué le parece al Síndico de Cuentas que, a los ayuntamientos, a los que se les va a pagar el plan Resistir -el presidente anunció la semana pasada que ya se le había pagado- se les pague mediante confirme, con un pagaré a vencimiento de 12 de mayo?
¿Cree usted que la fórmula de pagar a los ayuntamientos con pagarés a mayo es una forma útil y necesaria en este momento de crisis para que esas ayudas vayan a los sectores que lo necesitan?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Ibáñez.

Y, para terminar este turno, tiene la palabra el Grupo Parlamentario Socialista con el señor Chulvi, con 7 minutos.
Cuando quiera.

El senyor Chulvi Español:

Moltes gràcies, senyor president.

I moltíssimes gràcies també i molt bon dia al senyor síndic major, senyor Cucarella.

A mi m'agradaria començar amb una qüestió que vosté ja va dir l'any passat en la seua intervenció i hui l'ha tornat a repetir.
Clar, vosté ve ací a informar d'aquelles coses que no estan bé, que les han de corregir i inclús ha fet un exercici de síntesi important.
Perquè si vosté vinguera ací a explicar tot el que es fa bé no tindria prou temps, segurament, amb dos o tres sessions d'esta comissió.

És a dir, que, efectivament, hi ha coses que s'han de millorar, però el que està fent el govern del Botànic és precisament això, cada any millorar, cada any atendre a les recomanacions que es fan des de la sindicatura per a poder plantejar una millor gestió dels recursos.

I és important vore que en l'informe que vostés fan els principis comptables s'adeqüen al que diu la sindicatura, que està complint-se en la gestió dels fons públics i que, com bé ha dit també la companya Aitana Mas, doncs, no s'han trobat situacions que pogueren derivar en responsabilitat comptable.
Jo trobe que són qüestions que parlen bé de la gestió d'este govern.

Efectivament, i vosté ho ha comentat també com s'han incrementat els ingressos, però també la despesa, en unes situacions, també, que són complexes.
I que sobretot és important vore que quan s'incrementa eixa despesa, sobretot s'incrementa la despesa per atendre a qüestions que afecten a les persones.
I això és el que ha estat fent al llarg d'estos anys el govern del Botànic.
I en este 2019 que estem tractant també.

I si bé és cert que, com bé vosté també comenta en el seu informe, el dèficit ha pujat un 34,7 %, que com vosté bé ha reconegut és una cosa que és difícil d'equilibrar sinó es canvia el sistema de finançament autonòmic.
El que està clar és que el govern del Botànic el que no va a fer és retallar en polítiques socials en cap moment per una qüestió com aquesta.

I també ens agrada molt vore que eixe apartat que hi ha dedicat única i exclusivament a l'infrafinançament… La realitat és que malgrat i tot això veiem que, en la corba que hi ha, hi ha 3 anys de descens del deute i això també és una cosa que s'ha de destacar.

Al respecte d'eixa excepció que es fa dels ingressos reivindicatius, pensem que és una cosa important i a la qual no podem renunciar, perquè eixos ingressos es corresponen i perquè és una forma de reivindicar la necessitat d'un nou model de finançament.

M'agradaria destacar unes dades que ajuden a vore també la capacitat que està demostrant el govern del Botànic, perquè, per exemple fa unes setmanes la conselleria d'hisenda informava que el balanç de tresoreria havia augmentat en un 15 % i és una qüestió important i que dona.
.
, en fi, que està canviant a millor.

Qüestió important també, que parla bé del govern del Botànic, és que es fan cas a les recomanacions, que s'assumixen.
I que aquells casos en els quals poden haver dubtes, les conselleries informen, responen i atenen a qualsevol requeriment que es fa.

Hi ha una qüestió, que no es parla ací perquè no forma part del informe però és important destacar perquè hi ha hagut alguna intervenció d'alguna síndica ací que ha comentat.
Aleshores, és important també destacar que el període mitjà de pagament, a novembre de 2020, és de 26 dies.
Mentre que, a novembre del 2014, estava en 92.
És una dada important també.

I quant una qüestió important que vosté també ha incidit, és veritat, parlar sobre l'alt índex de temporalitat.
Encara que sorprén que alguns ara ací també isquen a especificar això de la manera que s'ha fet, quan durant molts anys no es van traure places de convocatòries públiques.
És a dir, això no és un problema que vinga ni del 2019, ni del 2017, ni del 2018.
És un problema estructural, amb una dificultat important de resolució, inclús per la pròpia dinàmica que té l'Administració i que sembla que hi ha un peix que es mossega la cua.

Quan es parla de planificació en els recursos humans, quan es parla de planificació en la contractació, estem parlant que hi ha una necessitat de reforçar les plantilles per a poder lliurar eixes tasques de planificació, perquè moltes voltes l'urgent no mos deixa fer l'important.
I vivim en una urgència quasi, quasi permanent i, per tant, és important fer eixa planificació dels recursos humans per a poder dotar als diferents departaments de personal que facilite eixes planificacions, especialment a nivell de contractació també.
Però jo trobe que cal destacar el paper del govern del Botànic que està treballant per a poder intentar recuperar eixe temps perdut.

Seria interessant preguntar si es deuria incidir en modificacions legislatives o normatives que facilitaren els processos de selecció de personal o que es feren més àgils i que, d'eixa manera, poguérem atendre a una millor gestió i control de tot el que es fa en l'administració.

És cert i jo trobe que és important, i vosté ho destacat, la necessitat de reforçar la digitalització tenint en compte el pes que, cada vegada més, va a agarrar el teletreball i cal destacar que per a este pressupost de 2021 ja apareix una partida d'impuls a la digitalització, que és de 193 milions d'euros.
I, a més, com vosté bé ha indicat, caldrà fer un enorme esforç en ciberseguretat.

Jo, bàsicament, per a anar acabant i després ja podrem parlar del tema entitats locals.
Jo trobe que vosté ha vingut ací.
.
.
, i me'n torne a l'inici de la meua intervenció, com vosté bé ha dit, l'informe lògicament posa l'èmfasi sobre aquelles qüestions que s'han de corregir i s'han de millorar.
Però la millor manera de reconéixer-li el treball és l'esforç que està fent-se per part del govern del Botànic per cada any millorar i atendre, com no podria ser una altra manera, a les recomanacions que es fan des de la sindicatura.

Agrair-li el seu treball i el de tot l'equip.
Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias por su intervención, señor Chulvi.

Y una vez finalizada la intervención de los representantes de los grupos parlamentarios, tendrá un tiempo de 15 minutos el señor Cucarella para hacer la respuesta.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Moltes gràcies a tots per les seues opinions.

Vull fer un comentari general per a començar.
Mosatros des de la sindicatura emetem les opinions en forma d'informes.
És ahí on parlem.
I és cert que la nostra tasca és molt desagradable perquè al final el que destaquem sempre és allò negatiu, evidentment.

Per què dic açò?
Perquè al final nosaltres fem l'informe i jo, quan vinc ací, vinc a exposar l'informe.
Ni vinc a protegir el govern ni vinc a atacar-lo.
Vinc a mostrar uns paràmetres objectius que nosaltres hem estudiat.

Per tant, si me permeten, totes aquelles opinions que han sigut més o crítiques o lloances al govern, me permetran que jo no les valore perquè això forma part de la seua activitat, no de la meua.
Per tant, intentaré centrar-me en aquells comentaris que han sigut més preguntes concretes, aspectes dels informes.

Començant per ordre, amb Unidas Podemos.
Sí, jo compartisc eixa preocupació per tots els problemes que hi ha de patrimoni, de deute, de la dificultat de complir l'estabilitat pressupostària.

Sí, a vore, a ningú se li escapa que en el mateix informe de la sindicatura estem dient per un costat que no se deuen fer.
.
.
, no se deuen pressupostar ingressos superiors als previsibles.
Però, per un altre costat, també estem exigint que se complisquen les subvencions que no arriben a complir-se.
Són coses.
.
.
, lo difícil que és de quadrar este puzle.
Però la nostra faena justament és remarcar el que no està fent-se bé.
La faena del govern serà intentar quadrar el puzle.
 

Quant a la possibilitat de crear fons de reserva, com vosté ha dit, en moments de creixement econòmic.
És un plantejament que podria tindre sentit i, de fet, dins del que és el grup de la comissió d'experts de finançament autonòmic, això ho hem dit en més d'una ocasió: en moments de creixement econòmic haver creat fons de reserva per a quan havera vingut pitjor situació.

És cert que en la situació que estem i la que s'espera vindre difícilment anem a tindre capacitat de fer fons de reserva, perquè jo no soc molt optimista quant a la possibilitat de creixement econòmic, tenint en compte que estem ja en els límits biofísics del planeta en molts aspectes.
Estem xocant en molts límits al mateix temps.

Per això és tan important el que abans he comentat en l'exposició que el sector públic s'ha de preparar, preparar davant de situacions de no creixement econòmic o, fins i tot, de creixement econòmic, i a vore com quadra per a tindre els pressupostos, que almenys se mantinga.
.
.
, eixos serveis públics fonamentals que cal mantindre.

Una altra pregunta respecte als departaments de salut, les concessions administratives.
En la sindicatura hem estudiat el cas de dos departaments de salut.
I l'informe el que conclou és que des del punt de vista estrictament de l'eficiència resulten més eficients.
Què vol dir açò?
Que si al final tu dius: ¿quants diners ha costat prestar este servei?
En estos casos que hem estudiat resulta més barat la concessió.
És cert.
I això és una cosa.
.
.
jo crec molt difícil discutir-ho, perquè ho hem estudiat molt a fons.

Ara bé, ¿d'on ix eixa diferència?
Cal mirar que se paguen menys salaris, hi ha menys personal, etcètera.
És a dir, té el seu pro i la seua contra.
Quan d'això se parla, hem de parlar dels dos costats.
És més barat?
Sí, les dades diuen que és més barat.
Per contra, hi han menys treballadors, és paga menys, tindran horaris més llargs.
.
.
Bé, això és el que n'hi ha.
Cada u ha de valorar què és el que preferix dels dos costats.

Li agraïsc que valore allò de la implicació.
.
.
, els apartats que dediquem al canvi climàtic i avisar, perquè el que fem és avisar ahí d'esta necessitat.
Forma part també d'una de les exigències de la nova llei, opinar sobre estos aspectes mediambientals també.
Nosaltres ho fem molt a gust.

Quant als fons europeus.
Els fons europeus poden ser molt interessants, però dependrà al final.
.
.
, vosté ha apuntat la possibilitat que açò al final servisca simplement per a.
.
.
, no ho ha dit així, però jo he entés per al greenwashing d'algunes empreses -grans empreses-.
Doncs sí, és un risc que se corre.
No sé açò com se va a resoldre, però al final si estan molt vinculats a augmentar la resiliència, a reduir l'impacte mediambiental, a energies renovables.
.
.
Si tot açò al final servix perquè grans empreses s'apunten l'etiqueta de verds, doncs no ho sé.
Això no puc valorar-ho jo, però és probable que passe, sí.

La importància d'avançar en teletreball.
Mire, en això.
.
.
, i ací sí que és un comentari molt personal.
Jo porte més de vint anys lluitant pel teletreball i jo simplement ho plantejava des d'un punt de vista de reduir l'impacte mediambiental i facilitar la conciliació.
Mai se m'havera ocorregut que un bitxet mortal vinguera a implantar-lo.
Però desgraciadament ha vingut i l'hem hagut d'implantar de presses i corregudes.

Ara hem vist que hi ha alguns aspectes que funcionen bé i altres que caldrà millorar, però és una cosa a valorar i, per tant, a modernitzar tota l'administració perquè funcione bé a distància.
La sindicatura és el cas, estem treballant molt bé a distància, perquè el nostre tipus de faena ho permet.
A la millor, altres, no.

Quant als controls del que són els fons europeus.
Justament, els fons europeus van a fer.
.
.
, la sindicatura anem a controlar-ho des del punt de vista nostre tot el que puguem, però cal tindre en compte que en Europa els controls que posen són molt estrictes.
Vull dir, ells van a fer molt bé la seua faena segur.
I com en algun cas alguna diputada ha apuntat, probablement, a la millor, passarà que el que costarà justificar que s'estiga fent bé.
I això és important, cal justificar-ho bé.
Si no, no arribaran els diners.

Passant a la representant de Vox, volia comentar-li que.
.
.
vosté que no s'està valorant l'eficiència.
En l'informe és cert que diguem que no hi han indicadors per a poder fer una valoració de l'eficiència completa del sector públic.
Clar, com no existixen eixos indicadors, no podem fer-ho.

Però el que sí que fem, i és una de les coses que caracteritza la Sindicatura de Comptes valenciana, és que fem molts informes, el que diguem auditories operatives.
Les auditories operatives el que fan és valorar l'eficiència.
És un tipus d'auditoria que altres organismes de control extern no fan.
Nosaltres sí que el fem.
Ahí el que fem, al no haver indicador, d'alguna manera els creem, comencem a estudiar, a analitzar.
.
.
Són auditories molt llargues.
Normalment mos costa dos o tres anys cada auditoria d'este tipus, però ne fem moltes.

I és cert que no hi ha una auditoria operativa del conjunt del sector públic, però que sí que n'hi han concretes, sí que n'hi han sobre les concessions sanitàries, hi ha sobre Labora, per exemple, que estarà a punt ara d'eixir.
N'hi han moltes d'este tipus.
I ahí sí que són aspectes parcials que sí que estudiem des del punt de vista de l'eficiència.
I jo l'anime que veja realment estos informes, perquè donen idea d'altres serveis que a la millor no han pogut ser estudiats.

Quant a l'inventari.
Efectivament, la sindicatura som els primers que estem esperant que l'inventari estiguera disponible per a poder confrontar eixa informació i vore realment eixe inventari com casa amb el balanç i amb les estimacions que n'hi han fetes fins ara.

I una cosa important.
Nosaltres, quan fem l'informe, realment.
.
.
, i, mire, enllace.
.
.
, en este cas enllace contestant-li a vosté i també al representant del PP.
Quan mosatros fem l'informe, el fem.
.
.
, no el fem perquè ningú ens l'aprove o no.
L'informe que ha fet sindicatura és eixe informe, punt.
No anem a canviar-lo.
És el nostre informe.
Nosaltres no és perquè ens aproven a nosaltres l'informe.
És perquè aproven o no aproven la gestió del govern.
Nosaltres el que donem és una ferramenta.
Nosaltres fem una faena perquè vostés, com a diputats, tinguen material per a valorar.

Per tant, que si a nosaltres ens aproven o no ens aproven l'informe, no mos preocupa.
.
.
realment, perquè és que el que no he entés mai és per què en alguna ocasió se planteja aprovar-lo.
No té sentit aprovar l'informe de la sindicatura.
L'informe de la sindicatura el que té sentit és que servisca de material per a aprovar o no aprovar la gestió del govern, però no l'informe.

En eixe sentit, totes estes propostes realment que vosté ha fet són propostes a fer-li al Consell.
Jo les escoltes i jo, molt agraït, escolte totes les propostes que s'han fet ací, però ahí no puc fer res més.
Nosaltres ja hem parlat en l'informe.

Quant a ajustar.
.
.
Clar, ¿com s'ajusten les despeses?
És un tema delicat i jo ho entenc.
A vore, nosaltres ho diguem i, a més, ja des d'un punt de vista no només de la sindicatura, sinó jo personalment també insistisc molt, insistisc que cal decidir molt clarament quines són les despeses imprescindibles, les fonamentals del sector públic.
I evitar les que no ho siguen, perquè no anem a tindre pressupost per a totes.
Això cal tindre-ho clar.
Ara bé, ¿quines són les que sobren?
Ah, difícil tasca per a qui governa decidir quines són les que sobren.
Uns pensaran que sobren les ajudes a la dependència i altres pensaran que sobren les ajudes a les empreses en cas de crisi.
Ostres, doncs això és una tasca difícil per a qui governa.
I ahí està.

Per tant, sí, des de la sindicatura insistim: cal ajustar bé i decidir quines són les prioritats.
I això m'imagine que cada govern tindrà les seues prioritats.

Quant a les propostes de Compromís.
Com he dit abans, evitaré comentar el que han sigut o crítiques o lloances al govern, però altres coses més concretes de l'informe.
.
.
Quant els temes d'avaluació de polítiques públiques.
Sí, este tipus d'avaluació té molt a vore amb el que estava comentant ara de les auditories operatives.
És una línia de treball molt paregut i en la sindicatura ho fem, fem auditories operatives i pensem que seria molt raonable que s'implantaren molt més, però ja no a posteriori, sinó a priori.
És a dir, fer una avaluació de polítiques públiques ex ante.
Abans de dedicar la despesa a alguna cosa, estudiar bé, fer una avaluació d'eixa despesa i de a què se poden dedicar millor eixos diners.

Quant a possibilitats d'augmentar el benestar i augmentar.
.
.
, a vore, ací és algo que ja insinuem en l'informe i que probablement ara cal ampliar-ho ací.
Associar l'increment del benestar a l'increment del PIB és un error, clarament.
A vore, en societats pobres és cert que quan incrementa el PIB incrementa el benestar, però farà falta començar a dotar d'infraestructures de serveis bàsics fonamentals.
En societats molt avançades, com són ja totes les occidentals, que estiga creixent el PIB no implica un creixement del benestar a no ser que hi haja una bona distribució de la renda.
I, per tant, el que hem de començar és a canviar el foco en societats ja complexes i avançades com la nostra, canviar el foco no mirant que cresca o no cresca el PIB, sinó vore si s'està repartint adequadament o no, vore quines diferències hi ha, perquè això és el que realment dona el benestar.
Si augmenta el PIB, però realment hi ha una diferència grandíssima entre els que tenen i no tenen, no augmenta el benestar en general.

Li agraïsc la ressenya que ha fet de l'interés per estos reptes, no?
, de localització i de medi ambient perquè des de la sindicatura apostem per això.
Seguim matxacant en eixe sentit perquè pensem que no s'està prenent suficientment en serio el problema que té ja, que el tenim ja damunt.
Per això energètica és necessària ja i el canvi climàtic l'estem patint ja, i anem a anar a pitjor.

Quant al cas del creixement autonòmic del Fons transitori d'anivellament.
Efectivament, a vore, això és una proposta que hem treballat en la Comissió d'experts sobre el finançament autonòmic i que continuem reunint-mos, demà, de fet, tornem a tindre una altra reunió i continuarem treballant estes coses.
Nosaltres ho proposàrem i al final no va tirar avant la proposta.
Mentre se canviava el model de finançament almenys les comunitats autònomes que estaven per baix de la mitjana i demostraven tindre un increment del finançament per culpa d'estar per baix de la mitjana, que almenys les posen en la mitjana, sense tocar a les de dalt, però almenys que les posaren.
Això al final això no se va resoldre, anem a seguir insistint en eixes propostes.

Però, quant a quines mesures han de ser transitòries i quines definitives.
A vore, jo entenc que el que no podem és mesclar-les.
Per un costat hi ha propostes, dins del finançament autonòmic que el caldria és canviar el que és l'estructura del model.
Eixes havien de ser definitives.
I després transitòriament poden haver casos particulars, desgraciadament estem ara patint tots els efectes de la pandèmia en termes econòmics, això pot requerir ajustos puntuals.
Però se vol confondre com que ja que hem ajustat açò puntualment ja no mereixes el canvi estructural del model, doncs al final ens estem enganyant, perquè realment en el cas valencià el que ha de canviar és el model perquè ens està perjudicant, independentment que després en alguns casos particulars facen falta ajudes puntuals a esta comunitat i a altres, no?
, perquè hi ha coses puntuals.

I ara ja canviant, a la representant de Ciudadanos li agraïsc molt el reconeixement que ha fet dels 64 informes que hem fet en la Sindicatura, en una època novedosa per a tots, i la veritat és que nosaltres som els primers sorpresos del bé que hem funcionant, mantenint el programa i fins i tot afegint informes sobre la marxa.

Quant als municipis.
Clar, quan un municipi no ha retut comptes, fins que no ha aclarit esta situació, no pot rebre ajudes de la Generalitat.
Me pregunta: en el cas del particular del pla Resistir?
No sé si en el cas eixe particular, el desconec, no vull clavar la pota, si s'ha fet alguna excepció per açò, no ho sé.
En principi les ajudes de la Generalitat se poden concedir, però no se poden cobrar.
Un ajuntament pot tindre dret a determinada ajuda, però no la cobrarà fins que no reta comptes a la sindicatura.
I, ja li dic, no si ací se va a fer alguna excepció en este cas, no me consta, no ho sé, és que no ho sé.
Però, en principi, els municipis han de retre comptes.

I abans ja ho he comentat en la meua intervenció.
Jo crec que és una de les mesures més efectives perquè s'espavilen, perquè és el propi ciutadà el que diu i la pròpia oposició la que li tirarà en cara a l'ajuntament, escolta, a retre comptes que sinó no cobrem.

Quant al cas de l'estudi sobre l'eficiència, tal com també ha comentat la portaveu de Vox, que realment nosaltres sí que fem estudis sobre l'eficiència, però són estudis parcials, són auditories operatives, que li denominem nosaltres.

I quant, i ací ho lligue també en un comentari, un comentari que havien fet també abans, sobre El día de la marmota, no?
A vore, és cert que a nosaltres ens agradaria no haver de repetir determinades recomanacions tots els anys.
També entenem que hi ha recomanacions que s'efectuen a varios anys vista, i sabem que l'any que ve anem a tornar a fer-la, perquè no va a ser, vull dir, hi ha altres que sí que podien haver sigut resoltes en un any, eixes són les que més, diguérem, mos apena que no s'hagen resolt a temps.
Però, bé, també som conscients que hi ha algunes recomanacions que són a varios anys.

Com abans havia dit, evitar el dèficit i reduir les despeses públiques.
Sí, cada govern haurà de decidir quines reduïx.
Nosaltres insistim que s'ha d'ajustar el pressupost i cada govern supose que ideològicament decidirà quin és el tipus de partides que vol prioritzar i quines no, i d'això nosaltres ahí no podem opinar.

La veritat és que hi ha alguns comentaris que ja he anat contestant prèviament, i per no repetir.

Quant als comentaris del PP, jo crec que més o menys he anat ja comentant-ho tot.
Quant això del confirming, bé, simplement vosté s'ha sorprés i també crec que és una pràctica que als ajuntaments no els farà gràcia.
Doncs sí, no li farà gràcia.
Per supose que si no hi ha els diners, doncs li hauran enviat d'eixa manera.
Ahí no puc opinar molt més.

I bé, ja la intervenció del PSOE, jo crec que també més o menys he anat contestant-la ja en la resta d'intervencions.
Sí, la nostra feina és desagradable, és cert.
Jo sempre dic que no fem cap amic en els nostres informes.
Però, bé, sí, la nostra feina és marcar on se pot millorar, no marcar tot el que està bé, que supose que és el que havia d'estar, havia d'estar bé i mosatros ressenyem el que falta.

Bé, i més o menys he fet un repàs ràpid a totes les qüestions.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Cucarella.

Les recuerdo a las señoras y señores diputados que intentemos ajustarnos en las posibles réplicas que tengamos ahora, en los turnos de 3 minutos, para intentar ajustarnos el máximo posible al tiempo.

Empezamos con los segundos turnos.
Podemos no hace uso del turno; pues tiene 3 minutos la señora Massó, por el Grupo Parlamentario Vox.

Cuando quiera.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, señor Cucarella, por sus explicaciones.

Bueno, yo entiendo que, y es lógico, que no se posicione valorando de una manera subjetiva apreciaciones que nosotros podemos tener de la gestión del Consell.
Pero, bueno, una pregunta objetiva sería: cómo evaluaría la ejecución de los fondos Feder y FSE, gestionados por el IVF, de 26 millones, que no se han ejecutado, por ejemplo.

También que el Consell del Audiovisual de la Comunidad Valenciana no haya presentado las cuentas.
Yo creo que esas cosas son cosas objetivas, son las que sí puede expresarse, si tiene tiempo ahora.

Pero me va a perdonar, me va a perdonar, porque hay una parte de su intervención en la que sí se está posicionando, y es en el tema del cambio climático y la transición energética.
En la Sindicatura de Cuentas pues me imagino que hay técnicos contables, técnicos económicos, técnicos jurídicos, no sé si hay técnicos científicos también en la Sindicatura de Cuentas para valorar el tema del cambio climático y la transición ecológica, de la que usted sí que se ha posicionado claramente.

¿Usted cree que si ahora mismo abordamos la transición ecológica, tal y como pretenden abordarla los gobiernos, el desastre económico va a ser mucho más grande?
Porque transición ecológica ha habido siempre, transición energética ha habido siempre, porque los combustibles han ido cambiando conforme han ido apareciendo combustibles nuevos, pero ha sido un cambio lento, un cambio no forzado.
Esta transición energética forzada va a producir mucho más daño todavía en nuestra economía regional, nacional e incluso mundial.

Y una última pregunta, no sé si me la va a responder o no me la va a responder, porque también creo que es objetiva para alguien que se dedica a valorar cuentas, presupuestos, y es que, a la vista de todos los datos económicos de los que ustedes disponen, ¿se podría decir que la Generalitat está quebrada?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Massó.

Para su intervención, ahora tiene la palabra la señora Merino.
Cuando quiera.

La senyora Merino Peña:

Unos comentarios solamente que antes se me han quedado en el tintero sobre la contratación.
Porque, claro, vuelve a enumerar una serie de incumplimientos en cuanto a la contratación, tanto en las consellerias como también en entes del sector público instrumental, y esto también es recurrente año tras año.
Usted dice que no espera que las cosas se cumplan de un año a otro y que es normal que vayan mejorando, pero en esto concretamente sí que vemos una incidencia, en casi todos los organismos, bastante importante.

¿Se le ocurre algo que pudiera funcionar para que esto de verdad mejorara?
Porque yo creo que si hay entes públicos como el Circuito del Motor, por ejemplo, que sí que nombra muchas irregularidades, que contratan mal, pues, bueno, es preocupante.
Pero, por ejemplo, usted le ha dado mucha importancia también al Consorcio del Hospital General que tiene muchas irregularidades en la contratación, pues cuando estamos hablando de la salud y de la sanidad, de la salud de todos los valencianos, pues que haya estos defectos en la contratación pues nos puede hacer pensar que estos vicios adquiridos pueden inducir a una utilización ineficiente de los recursos de los valencianos en temas tan serios como la salud.

Y quería hacer mención a algún aspecto concreto que me ha llamado más la atención, porque veo que es más preocupante también, de algunos entes del sector público instrumental.
Por ejemplo, en la Agencia Tributaria Valenciana coincido en que son datos muy sensibles y que se debería incidir más en la seguridad de mejorar mucho en este aspecto, debe invertirse y dedicarle la importancia que creo que merece.

Y en la Agencia Valenciana de Innovación nos preocupa especialmente, que usted lo menciona, que se hayan concedido subvenciones con criterios que no son ni los de las bases ni los de las convocatorias.
Yo creo que el dinero de las subvenciones debe darse con criterios, creo que estaremos de acuerdo, objetivos, transparentes, predeterminados…, porque si no podemos pensar que acaban esas subvenciones en manos de quien no deben.
Y creo que es una cosa que, vamos, por mucho que se incida, es recurrente todos los años y se le tiene que dar la importancia que creo que merece.

Y para terminar, quería hacer una mención a un nuevo ente público, el de infraestructuras y servicios de telecomunicaciones, le damos la bienvenida al maravilloso mundo del sector público instrumental, que ha sido tan criticado y que tanto se iba a adelgazar por el gobierno del Botànic y que no ha hecho más que crecer.
También quería hacer en este punto mención a la tan nombrada Ley del sector público instrumental, que se necesitaba con urgencia para dignificar este sector, y va a suponer una moción de censura en diferido.
Y yo creo que, bueno, y tanto que en diferido, como que han pasado seis años y todavía veremos si al séptimo se pone en marcha.

¿Cómo cree usted que es de importante y necesaria esta ley?
¿Cree que podrá mejorar el funcionamiento del sector público instrumental?
¿Y en qué aspectos principalmente?

Y termino con una pregunta.
¿Piensa que todos estos entes del sector público instrumental son necesarios?
Y me refiero concretamente, no a las laborales que hacen, sino si son necesarios per se.
¿Podrían las funciones de algunos de ellos ser asumidas y llevadas a cabo de forma incluso más eficiente por algún departamento de las consellerias de los dependen?
Nosotros creemos que sí que podría ser y supondría un ahorro en recursos y, posiblemente, una más eficaz forma de obtener sus objetivos.

Y con esto nada más.
Muchas gracias de nuevo por sus exposiciones y sus explicaciones, y mucho ánimo con lo que le viene para todo el 2020.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Merino.

Y ahora tiene 3 minutos el Grupo Parlamentario Popular, con el señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Gracias, señor Curarella.

Usted lo que ha dicho es que, claro, presenta este informe y lo que es una herramienta de fiscalización, y lógicamente, y créame que yo se lo agradezco.
Y le he dicho que la diferencia entre si usted lo dice y yo lo digo es que, si yo lo digo, yo miento, y si usted lo dice nadie le dice nada, lógicamente, porque se tienen que callar.

Sí que me gustaría tocar un tema que no hemos tocado y que precisamente es una coletilla que aparece en los informes de la sindicatura desde que gobierna el Botànic, y es la gran mentira de las ayudas y las subvenciones.
Usted pone en su informe, y no es una cosa de hoy, es una cosa desde el primer momento que gobierna el Botànic, que el nivel de ejecución de las subvenciones es bajo, muy bajo o nulo.
Esos son los términos en los que usted se expresa.
Y yo quiero que profundice un poco ahí porque, claro, de poco basta publicitar hasta la saciedad, en la presentación de un presupuesto, las grandes ayudas que el gobierno valenciano va a dar para golpearse, de una forma soberana, cuando se pronuncia usted o cuando se ve la ejecución del presupuesto, en que esas ayudas han sido ejecutadas de forma baja, muy baja o nula.
Yo no le voy a decir que usted, con este informe, le pega un bofetón con las dos manos al gobierno, pero es lo más parecido que se me ocurre en este momento.

Pero otra de las cosas, y referente a las ayudas, que quisiera que abordara también es los famosos fondos bonificables del IVF.
Yo, cuando se presentaron, hace poco, como la salvación para el plan Resistir, ya dije que estos fondos ya existían, estos préstamos ya existían y usted lo dice aquí, en el año 2019, ya existían.
Es un remake que hace el IVF, como tantos y tantos hace, sobre préstamos que ya existen, les cambia el nombre y parece otra cosa.
Claro, el problema es que usted dice aquí que, en el año 2019, de los 5,5 millones que se dotó, ni se adjudicaron ni se comprometieron.
Claro, así, difícilmente podemos salvar, bajo mi punto de vista, el sistema económico valenciano, ¿no?
, si los fondos que aparecen como la tabla de salvación, después ni se comprometen ni se adjudican.

Del mismo modo, la línea de subvención, la línea de préstamos o la línea que iba destinada al IVF de la agencia de innovación, uno de los grandes anuncios del estado de la comunidad del presidente, una línea para la innovación de un millón de euros.
No se ha ejecutado, no se ha comprometido, no se ha realizado.
Esas cantidades han ido todas a provisiones técnicas de la SGR.

O la de la autoridad de transporte metropolitano, que se compatibilizan 38 millones y solo vinieron 10 del gobierno del estado.

Claro, esto es así.
Y, por lo tanto, ¿qué podemos hacer para mejorar la gran mentira de las ayudas, es decir, la eficacia en las subvenciones?

Y, por otro lado -y acabo ya-, en cuanto a la Evha, que su sistema de contratación es pseudobolivariano, usted lo tacha de nulo, lógicamente por el cumplimiento del artículo 47 de la Ley de procedimiento administrativo.
¿Ha hecho algo la sindicatura con respecto a esto?
Es decir, ¿va a encaminar de oficio alguna acción de nulidad de los contratos, que usted tacha como nulos, otorgados por la Evha?

Y, por último, el general de Valencia, que el informe es desfavorable, ¿tanto del general de Valencia como de otro organismo ha mandado a fiscalía, la sindicatura, algún informe o alguna apreciación que haya podido evaluar?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Ibáñez.

Y ya, para finalizar este punto del orden del día, tiene la palabra el señor Cucarella, por un tiempo de 3 minutos, ampliables, porque son muchas cosas para 3 minutos.

Cuando quiera.

El senyor síndic major de la Sindicatura de Comptes:

Procuraré ser breu i.
.
.

Quant a.
.
.
, començant per ordre, el representant de Vox.
A vore, determinats aspectes que estan en l'informe valorats, realment, jo ara, ací, poc menys podria opinar de cap que el que ja diguem en l'informe de les dades concretes, en el cas de l'IVF, per exemple, entre altres coses perquè, si ho fera, cometria l'error, a la millor, d'equivocar-me en una xifra concreta.
El que diguem en l'informe està en l'informe.
Jo ara, de cap, no sé totes les xifres exactament.

Quant al comentari crític respecte a allò del medi ambient, doncs, mire, ahí sí que vaig a contestar-li directament, perquè això és una cosa més personal.
En la sindicatura tenim grans analistes de tots els temes i, en particular, en el cas este mediambiental, que tenim gent que ho treballa, però, justament, personalment jo, abans d'entrar en la sindicatura, vaig escriure un llibre justament sobre este tema.
Me considere un expert en açò per a opinar.
I no hem de cometre l'error de pensar que hi ha dos bàndols sobre açò.
No, no, els científics ho tenen claríssim i en el carrer pot haver-hi una discussió sobre l'impacte mediambiental; els científics no tenen cap discussió, ho tenen claríssim.

Per tant, que l'opinió pública intentem qüestionar el que els científics tenen claríssim, me pareix que no devíem fer-ho; devíem basar-nos en allò que ells diuen i, a partir d'ahí, actuar.
I ells el que diuen -i ho diuen tots i ho signen i han fet manifestos de milers de científics signant- és que, mentre que no canviem un sistema, que és extraactivista, no anem a poder combatre el canvi climàtic.
I, per tant, tots eixos informes el que fem nosaltres és traslladar-los, els traslladem a l'informe com a advertència, advertim que açò és el que està passant i ja està.

Quant a que si la Generalitat està fallida.
Bé, això podíem dir que és una terminologia més de l'empresa privada.
Evidentment, amb estes característiques, a una empresa privada se li diria que ha fet fallida.
No és el cas, el sector públic funciona d'una altra manera.
Realment, en les institucions saps que tens l'aval de l'administració; les administracions saps que tens l'aval de.
.
.
I, al final, dins del sector públic, no se parla de fer fallida.
Si vosté vol traslladar-ho a l'àmbit privat, doncs, sí, probablement seria eixa la denominació dins d'un àmbit privat.

Quant als temes.
.
.
I, bé, ahí conteste al mateix temps a Ciudadanos i a PP.
Quant als temes.
.
.
Nosaltres, quan fem els informes, tots els temes de contractació, si detectem.
.
.
Nosaltres tots els informes, tots, els enviem igualment al Tribunal de Comptes i a la fiscalia, tots.
Per tant, quan detectem algunes (inintel·ligible) .
.
.
comptable o altre tipus de frau, quan enviem l'informe ho remarquem, avisem concretament: atenció, que en estos casos hem detectat.
.
.
, perquè presten una especial atenció.
Perquè nosaltres el que no actuem és per la via jurisdiccional; això li correspon al Tribunal de Comptes i a la seua fiscalia.
Nosaltres en els informes, si ressaltem estos assumptes, és perquè després, si el Tribunal de Comptes i la fiscalia ho consideren, inicien els procediments i en molts casos s'inicien, alguns perquè nosaltres ja ho hem proposat, en altres, simplement, perquè ells, al llegir l'informe, consideren que alguns aspectes cal estudiar-los.

És cert, també he de dir-ho, que molts dels procediments s'inicien i se tanquen, no?
Això també és cert.
Contínuament, rep cartes en què s'ha iniciat un procediment i, després, que s'ha tancat, val?
Però ho enviem tot.
Enviem.
.
.
, que vosté m'ho ha preguntat també, enviem tots els informes, els enviem a la fiscalia.
I, en els casos particulars en què hi ha alguna cosa mes ressenyable, ho marquem.

Quant als temes del sector públic instrumental.
En l'informe ja ho insinuem que.
.
.
, realment, i ocorre tant en els ajuntaments com puga ocórrer en l'administració de la Generalitat.
En alguns casos dubtem que determinat sector públic instrumental tinga un sentit apartat del que és el cos de l'administració i en això nosaltres fem advertències en els informes.
Ara bé, el fet que estiguera dins de l'administració suposaria un estalvi?
No ho sé perquè, si realment, està fent falta eixa gent i eixes infraestructures per a prestar un servei, dona igual que se diga d'un nom diferent o que estiga dins.
Sobre això no podem pronunciar-nos, si s'abaratiria o no.

El que sí que critiquem és que el que no s'ha de fer és crear un sector públic instrumental amb la intenció de defugir el control, que això durant alguns anys va passar.
Ara ja no passa tant, per què?
Doncs, perquè el sector públic ha anat reaccionant i les normes (inintel·ligible) .
.
.
han anat reaccionant davant d'eixa pràctica i, al final, ha quedat englobat dins del sector públic.
Per tant, dona igual que estigues dins del nucli de l'administració o un poc separat, te continue considerant sector públic i has de retre comptes igual.

És més, la Sindicatura de Comptes, des del canvi en la llei de la Sindicatura de Comptes, del 2017, tenim una visió del sector públic més àmplia de l'habitual.
De fet, portem un llistat, un inventari permanent d'entitats que han de retre comptes a la sindicatura que, en molts casos, ens diu: ah!
, però nosaltres no som sector públic; i nosaltres considerem que, des del nostre punt de vista, sí que ho són perquè tenen un finançament majoritari de l'administració pública.

Per tant, nosaltres el que sempre, quan parlem d'estos temes, de què és el sector públic instrumental, el que remarquem és que el que no se pot és utilitzar instruments per a defugir un poc el control.
Però, en el fons, si això suposa un abaratiment o no, és difícil pronunciar-se perquè, si no estan fora, però estan dins, fa falta el mateix personal i la mateixa infraestructura realment.
Hauríem d'estudiar-ho cas per cas.

Quant als comentaris sobre les ajudes i subvencions, que hi ha baixa execució.
Doncs, sí, efectivament, és el que diguem en l'informe.
És això.
Vosté ha repetit el que diu ahí.
Efectivament, nosaltres ho remarquem perquè és una cosa ressenyable, que, al final, hi ha moltes ajudes i subvencions que al final no acaben executant-se.

I, bé, jo crec que, en general, ja he anat repassant un poc la resposta a tots.

El senyor vicepresident:

Pues, muchas gracias, señor Cucarella.

Y, con esto, terminamos estos puntos del orden del día.

Vamos a hacer un receso de 3 minutos para despedir al señor Cucarella y limpiar, para seguir con la comisión.

Gracias.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Compareixença del director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana, senyor Joan Antoni Llinares Gómez, per a presentar la memòria anual de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana, corresponent a l'exercici 2019 (RE número 16.
605, BOCV 74 i RE número 24.
089)

El senyor vicepresident:

Pues, retomamos la comisión con el siguiente punto del orden del día.
Vamos, en primer lugar, a dar la bienvenida al director de la Agencia Valenciana Antifraude, al que le doy la palabra por 35 minutos para su exposición de los distintos informes.

Gracias.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Moltes gràcies.

Ara?
Sí?
Val.
Disculpen.

El motiu de la meua presència avui en esta seu de les Corts Valencianes és la presentació de la memòria d'activitat de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana corresponent a l'exercici de l'any 2019.
Donant compliment, d'esta forma, al mandat que estableix l'article 22 de la Llei 11/2016, aprovat per este parlament i pel qual es crea i es regula el funcionament de l'Avaf.

Si bé el motiu d'esta compareixença és la presentació de la memòria corresponent a l'esmentat exercici 2019, no puc deixar d'abordar en el contingut del mateix el no tindre en compte, per un lloc, que ens troben davant d'un balanç de l'activitat desenvolupada per l'agència quan en desembre de 2020 he vingut a complir l'equador del meu mandat i, per un altre, tampoc podem deixar de fer referència a l'actual situació de pandèmia que estem vivint amb totes les conseqüències i implicacions que la mateixa està tenint en tots els àmbits de la nostra societat, incloent les nostres administracions públiques.

Fer una presentació obviant estes dos circumstàncies suposaria limitar-me a exposar davant de vostés un document descontextualitzat que, si bé compliria amb el requisit formal, pot podria aportar i contribuir als reptes i desafiaments en els quals estos temps convulsos de triple crisi sanitària, econòmica i, consegüentment, la social anem a tindre que fer front, tant des de les institucions públiques valencianes com la ciutadania en el seu conjunt i on l'Avaf pretén ser part activa aportant solucions, propostes, dins del seu marc normatiu de competències i funcions.

Ha sigut precisament esta situació de crisi sanitària la que ha provocat que la presentació de la memòria corresponent al 2019 s'estiga efectuant ara, en 2021, si bé açò no va ser impediment perquè des de l'entitat que dirigisc es compliren els terminis legals i el 30 de maig de 2020, conforme diu la nostra llei, es presentà la memòria que tenen vostés a la seua disposició.

Com acabe d'apuntar, es complixen ara tres anys i mig des de l'inici del meu mandat i de l'activitat de l'Agència Valenciana Antifrau, un organisme pioner que venia a situar-se en el marc institucional de la Comunitat Valenciana com a part integrat del mateix.
A la vegada, l'Avaf naixia amb l'objectiu de convertir-se en un garant de que el treball que es realitza en les administracions públiques valencianes s'ajuste als valors i principis que han d'inspirar el servei públic i la defensa de l'interés general en el qual té depositada tanta confiança la ciutadania que així ho reclama.

Els inicis i la posada en marxa d'un organisme de les característiques d'una agència dedicada a prevenir i lluitar contra el frau i la corrupció hi ha que reconèixer que no van ser fàcils.
Es partia de l'absència d'un disseny necessari per a la posada en funcionament sense pràcticament referents en el nostre àmbit més proper.
Puc afirmar, encara que queden qüestions que hi hauria que desenvolupar, que el treball de l'agència en el seu conjunt recull importants resultats en les diferents àrees competencials que tenen assignades, com vostés mateixa poden comprovar revisant el propi document de la memòria objecte de la compareixença de hui o recorrent els 51 informes finals d'investigació i les 4 recomanacions generals que han sigut publicades per la pròpia agència i que en qualsevol cas tenen a la seua disposició, bé perquè ho hem remés a este parlament o bé en la pròpia web de l'agència.

La meua intenció hui és oferir un resumit repàs, atenent a les limitacions de temps establertes, de l'activitat que hem desenrotllat en les principals àrees d'actuació de l'Avaf, amb l'objectiu de que vostés tinguen el millor coneixement de la tasca i treball que estem realitzant i sobretot dels resultats que anem obtenint en la prevenció i la lluita contra el frau i la corrupció.

La primera gran àrea funcional de l'agència és l'activitat de prevenció i formació.
És una de les àrees que destaca l'Avaf i és la que concernix a l'activitat de prevenció, formació i documentació.
Durant 2019 es va aprovar el pla estratègic de prevenció, preparat per la pròpia direcció de prevenció, formació i documentació, en el qual recull totes les actuacions que l'agència està promovent i desenvolupament en esta àrea per a un període que va del 2020 al 2024.

L'objectiu d'este pla estratègic és aconseguir implantar una cultura d'integritat i ètica pública a les nostres administracions públiques, els seus sectors dependents i resta d'institucions i que contribuïsca a la prevenció del frau i la gestió dels riscos de corrupció i els seus efectes.
És imprescindible desenvolupar accions i actuacions concretes planificades que contribuïsquen a assolir este fi.

Dins d'esta tasca de prevenció que té encomanada l'Avaf es troba la d'emetre recomanacions que, o bé arran de les experiències directes que les pròpies investigacions realitzen ens donen o bé motivat per l'estudi i la reflexió sobre la realitat de la gestió pública, es consideren que són d'interés per instaurar una ètica, una integritat pública i una gestió dels riscos en el sí de les nostres institucions i sectors dependents d'elles.

En estos tres anys de l'Avaf s'han emés cinc documents que voldria destacar.
Per un lloc, en 2019 -que és l'exercici que, en definitiva, estem tractant- es troben les recomanacions dirigides als càrrecs electes, coincidint amb els processos electorals i les preses de possessió d'ells al llarg d'eixe any, i en què es recollien una sèrie d'eines de prevenció per evitar els riscos amb els que es podien trobar en les administracions a les quals arribaven i que poden aparèixer en qualsevol procés de presa de decisions i de gestió.

A continuació, la situació provocada per la pròpia pandèmia que ha alterat la planificació prevista, es va fer també públic el treball de l'agència sobre l'estat d'alarma declarat per la pandèmia de la COVID-19 en què es posava l'accent en la necessitat d'incrementar els controls i la vigilància sobre l'activitat en el sector públic, ja que és precisament en escenaris de crisi on més força apareixen les amenaces de frau i de corrupció.

També, a continuació, es va publicar el document sobre la via de l'enriquiment injust en el sector públic, sobre si és un ús o un abús, on concloíem que, efectivament, s'estava abusant d'una figura que hauria de tindre una naturalesa excepcional, però que es troba en la pràctica excessivament habitual de moltes de les nostres administracions públiques.

En el tercer dels documents de reflexió publicats per l'agència, la planificació de l'activitat en les diferents àrees de l'administració pública com una forma de prevenir la corrupció.
I, per últim, i coincidint amb el dia internacional que les Nacions Unides consagra a la lluita contra la corrupció, el 9 de desembre, es publicà el document sobre el conflicte d'interés, intentant, precisament, situar que en el conflicte d'interés moltes vegades està l'avantsala de la corrupció.

Estos documents han sigut elaborats i treballats pel propi personal funcionari de l'agència i en estos moments estan sent documents de referència per a moltes administracions i altres entitats públiques que ens ho demanen.

Un dels pilars més transcendentals en els quals s'assenta l'agència és el personal que la conforma, l'equip humà.
És ahí on radica una de les fortaleses d'esta agència.
Cuidem i donem especial importància a la formació permanent i constant del nostre personal, amb l'objecte d'actualitzar de manera continuada i augmentar en les àrees del coneixement transversals especialitzades en què, sense cap dubte, repercutix després els fruits del treball que es desenvolupa.

El personal de l'agència, durant l'any 2019, ha realitzat una mitjana de 37 hores en formació interna a través de 14 accions formatives que s'han planificat.
El que, sense cap dubte, és un clar reflex de l'aposta de l'agència per dotar al seu personal d'eixa formació qualificada perquè puguen desplegar totes les seues capacitats i coneixements.

Durant l'any següent, la situació de pandèmia no ha significat cap problema per a què estos programes s'hagen pogut continuar fent, ara sí, adaptant-nos a les circumstàncies que planteja la situació sanitària, com és l'ús de la modalitat online per a bona part d'estes formacions.

La formació interna ha sigut acompanyada d'una formació externa que la pròpia agència ha desenvolupat durant tot l'any 2019 amb la posada en marxa de programes formatius en col·laboració amb l'Institut Valencià d'Administració Pública, l'IVAP, o amb programes de formació de càrrecs electes com el que desplega la Diputació de València.
Programes que venen tenint una especial incidència en la formació del personal al servei de les administracions públiques.

Tot això es veu completat amb la col·laboració mantinguda amb les universitats públiques i privades de la Comunitat Valenciana a través de sessions com la de Docufòrum, en les quals es convida a estudiants universitaris i als seus professors a que visionen un documental que patrocina la pròpia agència, que és Corrupció: organisme nociu.
Una obra audiovisual que incluix testimonis de persones que han viscut situacions generades per la corrupció i entre les que destaca l'important testimoni del que va ser el primer fiscal anticorrupció d'Espanya, Carlos Jiménez Villarejo.

Posteriorment, s'estableix el debat amb professors i amb els propis estudiants de la universitat on es fa esta projecció sobre les implicacions i conseqüències que tenen estes males pràctiques en la nostra societat, buscant que l'objectiu siga la d'una presa de consciència dels futurs professionals que en estos moments es troben en la seua etapa formativa.

La col·laboració en l'àmbit universitari s'estén sota el paraigües del conveni de col·laboració firmat amb la Universitat de València, per un lloc, sota el nom Programa Unisocietat.
És un projecte d'activitat formativa per al bon govern i la ciutadania en el territori de la Comunitat Valenciana impulsat per la pròpia universitat, el vicerectorat de projecció territorial, i en què l'agència participa en la realització de conferències i la promoció d'activitats dins d'estos actes que es desenvolupen a través de tot el territori.

La participació d'estes activitats significa arribar a localitats i a persones allunyades del que són els centres, diríem, de poder i fer-los arribar, doncs, l'existència d'institucions com la nostra que atén qualsevol informació, qualsevol denúncia, que vinga de qualsevol punt del territori, com així estem fent.

També vull destacar una col·laboració molt especial que l'agència està fent amb la Universitat CEU-Cardenal Herrera en el que és un projecte de seguiment de la transparència en les corporacions locals.
En el qual no sols hi ha una tasca de seguiment sinó una tasca d'aprenentatge, una tasca de divulgació, de la importància del valor de la transparència com a mesura de prevenció de conductes corruptes.

En este punt és necessari ressaltar que l'activitat desenvolupada com a conseqüència d'este documental Corrupció, organisme nociu, es va realitzar en l'any 2009 i en el qual s'ha incorporat també la intervenció de persones de reconegut prestigi, com és el professor i catedràtic el senyor Manuel Villoria o el magistrat Joaquín Bosch.
Este documental va servir de base per a la realització, durant 2019, d'un conjunt d'activitats en les universitats Miguel Hernández, en la Universitat de València, la Universitat Jaume I, la politènica de València o la universitat Cardenal Herrera.
Un total de 509 estudiants d'estes universitats valencianes varen participar, varen debatre i varen valorar tot el que es va desenvolupar a partir de l'esmentat documental.

Les accions de formació no sols s'han circumscrit a l'àmbit universitari sinó que l'agència s'ha imposat com a objectiu dissenyar noves accions formatives en altres àmbits inferiors de l'educació i del sistema educatiu.
Durant l'any 2020 s'han iniciat conversacions amb la Direcció General d'Infància i Adolescència de la Generalitat Valenciana per estudiar com es poden concretar estes activitats.

Esta proposta de col·laboració és un dels resultats de la posada en funcionament en 2019 del Consell de Participació Ciutadana en el qual un conjunt d'associacions cíviques es vinculen a l'agència a través de reunions i de grups de treball.
Estan funcionant en estos moments un grup de treball sobre educació i prevenció de la corrupció i un altre grup de treball sobre la protecció de les persones denunciants.

La participació i implicació de la societat civil en el treball que desenvolupa l'agència ha contribuït.
.
.
, està contribuint a combatre les males pràctiques, el frau i la corrupció en la nostra societat.

Una altra de les àrees funcionals de l'agència és l'activitat d'anàlisi i investigació.
En estos anys que han passat des de l'inici de l'agència, s'han presentat, prenent com a referència la data de 31 de desembre de 2020, un total de 610 denúncies, de les quals 168 correspondrien a l'exercici 2019.

La majoria d'estes denúncies es referixen a actuacions realitzades en el si de l'administració local i el sector públic local, on se fa referència a un nombre important de casos a qüestions relacionades sobretot amb la contractació pública, però també a la gestió dels recursos humans, especialment la selecció del personal.

Hem observat, no obstant, que en les denúncies presentades.
.
.
han variat amb posterioritat al 2019.
El pes que tenia les denúncies relacionades amb la gestió dels recursos humans ha deixat pas al que suposa la contractació pública.

Encara és prompte per a extraure les conclusions de per què este canvi de tendència, però tal vegada en els moments de pandèmia que hem viscut en el 2020 el que eren possibles processos de selecció s'han anat endarrerint i pot ser que siga el motiu d'esta diferència.

No obstant, la contractació pública ha sigut tradicionalment un dels àmbits on s'han produït les males pràctiques que han conduït a situacions de frau o corrupció.
Per tant, res anormal que el 2020 siga la contractació pública el sector que més denúncies ha comportat, a diferència que en el 2019 va ser la gestió de personal.

Com vostés poden vore en el document de la memòria, venim classificant, codificant en tres sectors l'objecte de cada una de les denúncies que ens arriben.
Estos són la contractació pública en l'àmbit de concessions, obres, subministres o serveis; en la gestió d'actius del patrimoni en l'àmbit de les subvencions; en la gestió dels recursos humans, com he comentat, on subdividim en procediments selectius, procediments de provisió o drets, deures i incompatibilitats del propi personal que presta els seus serveis en l'àmbit públic.
L'urbanisme i el medi ambient és un altre dels sectors.

Per este motiu, el 27 de març de l'any passat l'agència valenciana antifrau va difondre a les administracions públiques les reflexions sobre la situació d'excepcionalitat que provocava la crisi sanitària, tal com ja els he dit.

És de sobra conegut que és precisament en estos moments d'alta pressió per emergència comunitària quan impera la confusió i més risc existix perquè se produïsquen actuacions corruptes.
I és per això que instem a totes les persones que treballen en les administracions públiques perquè precisament, ara més que mai, estiguen alerta davant d'estes situacions i, a la vegada, reiterem la importància que té el fet que estes mateixes persones coneixen que compten amb una assistència, que és la de l'agència, bé per resoldre els seus dubtes, bé per a resoldre consultes o bé per tramitar aquelles informacions que puguen iniciar processos d'anàlisi o d'investigació sobre presumptes irregularitats.

La Unió Europea ens ha dit en diferents fòrums que no va a tolerar que els fons que van a arribar o que ja comencen a arribar destinats precisament a resoldre esta triple crisi generada pel COVID puguen ser objecte de pràctiques obscures o de desviacions per conductes corruptes.

La nostra relació amb l'oficina europea antifrau, l'OLAF, així ens ho recorda i amb això insistix.
No va a haver tolerància, va a ser zero i se va a incrementar la vigilància sobre estos fons que tant important són que la seua destinació siga la que està prevista i no altres com en moltes ocasions, massa, hem pogut veure que ha passat amb els recursos públics.

En este punt és on cobra força l'existència de canals com els quals l'agència ha establit per a poder alertar, informar o comunicar que se produïxen eixes actuacions i irregularitats.

El més rellevant dels canals posats en marxa és la bústia de denúncies que ha suposat.
.
.
, que entrà en funcionament en maig del 2018 com un portal virtual a disposició de tota la ciutadania, però especialment també dels empleats públics.

És un avanç que permet facilitar que qualsevol persona o entitat puga posar en coneixement de l'agència aquells fets que poden ser constitutius de frau i corrupció.

En el 2018, el 50 % de les denúncies presentades ja varen ser a través de la bústia de denúncies, però en l'any 2019 eixe percentatge va pujar al 76 %.
I per les dades que tenim en el recentment acabat exercici 2020, el 81 % de les denúncies que estan entrant en l'agència és a través d'esta bústia de denúncies de fàcil accés des de la pròpia web de l'agència.

És, per tant, l'opció majoritària que estan utilitzant les persones que donen el pas d'informar, alertar o posar en coneixement de l'agència presumptes o potencials irregularitats.

Analitzant les claus del funcionament de la bústia de denúncies, destaquem que el més important és que garantix la confidencialitat de les actuacions per a les persones que denuncien, de forma segura i molt especialment permet efectuar la denúncia, si així ho decidix el propi informador, d'una forma anònima, convertint esta denúncia anònima, atenent l'agència no com ningun mitjà de prova, sinó com una mera font d'informació, tal com consagra el nostre Tribunal Suprem en algunes sentències.

La bústia com a portal virtual permet en tot moment poder mantindre el contacte continu amb la persona denunciant amb possibilitat de transferir documents de forma bidireccional.

En cas dels denunciants anònims, un sistema d'algoritmes i identificació alfanumèrica permet mantindre este contacte sense que en ningun moment se puga revelar la identitat de l'informador.

Hem simplificat en estos moments el procediment de la presentació de denúncies perquè siga senzill, accessible i sense cap problema tecnològic per a les persones que vullguen accedir.

És veritat que esta anonimització de la persona que utilitza la bústia no impedix realitzar els anàlisis detallats de quin és el perfil de les persones que denuncien.
Per a nosaltres és important tindre este perfil, sobretot a l'hora d'extraure informació que pugam aplicar en al prevenció de les conductes no desitjables.

En les dades que tenim disponibles i les denúncies presentades en estos tres anys, destaca un aspecte que és en matèria de gènere.
Les persones que denuncien majoritàriament són homes, en detriment del gènere femení, que es queda amb un 27 % del total.
La resta són varons.

Són molts els estudis realitzats al respecte sobre si els homes són més corruptes que les dones o al contrari.
I així tenim estudis, com el del professor Justin Esarey, en el qual afirma que les dones són menys corruptes en les societats democràtiques avançades, mentres que quan major índex de pobresa i inestabilitat política o social pateix una societat, l'índex de corrupció tendeix igualment a igualar-se en ambdós sexes.

Ací el contrapunt me'l va donar una reconeguda fiscal, que ella discrepava i considerava que la causa que majoritàriament siguen homes els involucrats en l'àmbit de la corrupció està més que per una qüestió de gènere.
.
.
, més perquè el poder majoritàriament està ostentat per homes.
Tenim dos opinions i dos visions sobre esta qüestió.

Si ens fixen en l'àmbit geogràfic, durant el 2019 majoritàriament les denúncies corresponen a la ciutat de València, seguida.
.
.
, -perdó- a la província de València, seguida de la província d'Alacant i, per últim, la de Castelló.
N'hi ha una correlació molt directament vinculada a una qüestió demogràfica.
La província de València és la més poblada.
Però no sols és la més poblada, és la que acapara una bona part de les administracions per este centralisme que exerceix la ciutat de València sobre la resta del territori de la comunitat i, també, en l'àmbit de les corporacions locals és la província que major nombre de municipis, d'ajuntaments té.
Almenys on s'acumulen els que tenen una població major o unes magnituds superiors a la mitjana.

És important que, una vegada estes denúncies se presenten en l'agència, bé siga a través de la bústia majoritàriament o bé siga a través de les formes presencials o els usos del correu electrònic, en l'agència s'obrin els corresponents expedients, tenint en estos moments un nombre d'expedients oberts des de l'inici del funcionament de l'agència.
En acabar.
.
.
, -perdó- en acabar el 2019, l'any que ens correspon analitzar, s'havien acumulat 384 expedients.

Si ens centrem en el treball realitzat durant eixe any 2019, en el propi any s'iniciaren 147 dels expedients que ja existien dels exercicis anteriors i els que havien entrat, i es finalitzaren 136 d'ells, dels quals 117 varen acabar en arxiu o en inadmissió i, així mateix, s'iniciaren 21 investigacions i es finalitzaren 14.

L'alt nombre d'arxius o d'inadmissió, que arriba a un percentatge durant el 2019 d'un 40 % aproximadament, també està molt relacionat que conforme s'ha anat coneixent l'agència, s'han presentat multitud d'informacions, de denúncies, que moltes vegades, una vegada analitzat.
.
.
, o bé eren informacions molt genèriques que no desgranaven o que no era possible entrar en conductes concretes, per tant, no es podia entrar en anàlisis prospectius de l'Administració que podia ser denunciada, o bé se corresponia amb conductes que eren altres instàncies les quals tenien la competència.

El nom d'agència antifrau fa que, de vegades, moltes persones pensen que el frau fiscal entra dins de les nostres competències i així ens arriben situacions d'estes característiques.
Quan han entrat denúncies relacionades amb competències de l'autoritat fiscal o de l'autoritat laboral, el que ha fet l'agència ha sigut derivar a través dels protocols establerts estes denúncies a les autoritats competents.
D'ahí que o bé eren indamines perquè se remetien a altres instàncies o bé s'arxivaven perquè no se trobava causa de frau, corrupció o males pràctiques que donara motiu a obrir un expedient d'investigació.

Cal ressaltar que una bona part d'estos treballs en l'agència s'estan desplegant i s'estan desenvolupant sota el teletreball, partint de l'adaptació a l'Administració electrònica que des del 2019 l'agència venia fent i que, quan ha vingut el moment de pandèmia, ha sigut possible precisament anar cap a un treball en domicili, que és el que s'ha vingut desenvolupant mentres va durar no sols el confinament, sinó que en estos moments s'alterna entre retens i permanències en la pròpia seu, però el treball en domicili.
.
.
, i que podem acreditar perfectament que el seu potencial és enorme i el rendiment s'ha pogut comprovar que no sols no és que s'haja reduït, sinó que s'ha incrementat.

Dels expedients que ha obert l'agència durant el 2019, una mitjana del 5 % han sigut derivats cap al Ministeri Fiscal a la vista que s'observava que havia indicis de conductes delictives.
I, tal com ens ordena la llei reguladora de l'agència, estes conductes són competència del ministeri fiscal i del corresponent jutjat d'instrucció assumir la seua investigació.
I açò no significa un allunyament de l'agència d'estos expedients, sinó molt al revés, l'agència actua com un òrgan de col·laboració judicial amb la fiscalia o amb el jutjat d'instrucció, realitzant informes tècnics o, en el seu cas, pericials, a instàncies dels propis jutjats.
Tasques que s'han estat fent en estos tres anys de vida de l'agència, han sigut designats sis pèrits en procediments judicials diversos, i la realització de cinc informes pericials relacionats en causes molt importants que afecten l'àmbit de la corrupció en la nostra comunitat.

La col·laboració en les instàncies judicials s'ha vingut materialitzant a la vegada amb un conjunt de trobades de fiscals i jutges que han servit per a, d'alguna manera, establir els millors mecanismes de col·laboració entre una oportunitat independent, administrativa, com és l'agència, i el propi ordre jurisdiccional.

Durant 2019 també s'han iniciat col·laboracions amb l'administració general de l'estat i, en concret, amb l'Oficina Independent de Regulació i Control de la Contracció Pública, adscrit al Ministeri d'Hisenda, i en el Servei de Coordinació de Lluita Antifrau, dependent de la Intervenció General de l'Estat, que és l'òrgan que coordina l'Estat espanyol amb l'OLAF, i especialment en la vigilància dels fons que la Unió Europea transferix a Espanya.

En la memòria poden vostés observar una sèrie d'actuacions de 2019 que han sigut finalitzades i que consisteixen en una pràctica prou habitual, però no tant en estos casos concrets, el fraccionament de contractes, que s'adjudica a una mateixa empresa diferents parts d'un treball que, vist en la perspectiva i en el seu conjunt, resultaria ser un mateix, un únic contracte.
És una pràctica excessivament corrent en l'àmbit en què l'agència està intervenint.

També hem acabat en un expedient sobre frau de jubilacions parcials en una empresa pública d'un ajuntament, que considerem nosaltres amb un frau d'1.
100.
000 euros.

S'ha intervingut en àmbits de recursos humans detectant que s'ocupen llocs, en este cas concret d'este expedient, de secretaries de direcció en règim d'interinitat per persones que no són funcionaris de carrera i que són llocs que mai s'oferixen en els concursos al personal funcionari.

El frau en justificació de subvencions ha estat detectat també, en este cas concret en un ajuntament, on els 23.
000 euros es van haver de tornar de subvenció, perquè s'havien atorgat sense complir els requisits.

També en l'àmbit de l'administració autonòmica el frau en subvencions per una quantia superior a cinc-cents mil euros, també va ser detectat i part d'estos diners han sigut ja recuperats, i la resta s'espera que se recuperen ben prompte.

Ens trobem en fraus de comissions de serveis en l'àmbit de la Diputació.
Ha hagut un expedient d'investigació relacionat amb aquesta mala pràctica.

També el frau en la gestió d'escoles deportives en un ajuntament, per possible contractació irregular del sistema de recaptació i també en la forma d'adjudicació d'estos sistemes.

Incompatibilitats en l'àmbit de l'ocupació pública, també és una de les pràctiques que detectem i ja s'han desenvolupat expedients d'investigació.
L'ús indegut de la figura d'enriquiment injust, ja els he comentat abans, és constant, és una pràctica que ens està generant un problema continuat en l'àmbit de la contractació pública, s'estan pagant moltes factures sense que haja una cobertura contractual i, per tant, amb dificultat de fiscalització perquè els preus de mercat siguen realment els que s'estiguen pagant.
I estos, que vostés poden comprovar en la memòria ara, ara complementats, que hem començat a publicar els informes anonimitzats, però complets, quan s'ha acabat la investigació.
El que mentre dura, l'agència vostés saben que tenim l'obligació de la confidencialitat i el secret de les actuacions per garantir l'èxit de les investigacions, reservant el dret a la presumpció d'innocència dels denunciats i garantint la identitat dels denunciats, i així ho establix la nostra llei.

M'agradaria, si després tinc més temps, entrar en el que és una activitat de l'agència en la seua tercera àrea funcional, que és la jurídica i la protecció dels denunciants.
En estos moments hi ha 22 denunciants, eren 21 fins a fa tres dies, pràcticament, en estos moments són 22, i la figura del denunciant protegit està prenent una importància a nivell estatal en una mesura que Espanya té fins el mes de desembre d'enguany per a transposar la Directiva 2.
019/1937, coneguda com la directiva Whistleblowing, dirigida a l'obligació dels estats a protegir a aquelles persones que denuncien infraccions del dret europeu.

Crec que ja he arribat al màxim del temps.
Si després, a través del torn de preguntes, pues vostés consideren que desplegue algunes de les qüestions que no haja pogut tractar, estic a la seua disposició.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Llinares.

A continuación, empezamos el turno, por 7 minutos, de los grupos parlamentarios.

En primer lugar le corresponde a Unidas Podemos, al señor Martínez.
7 minutos para su intervención.

Cuando usted quiera, señor Martínez.

El senyor Martínez Ruiz:

Gràcies, senyora presidenta.

Benvingut, senyor Llinares, i moltes gràcies per la seua exposició.

Jo volia començar per fer-li una pregunta en termes generals que, de fet, ja li pregunte periòdicament, i té a vore amb la situació de corrupció, amb els problemes de corrupció que hem heretat en la Comunitat Valenciana i la percepció que se tenia a nivell social del problema de la corrupció.
Volia preguntar-li: si vosté considera que ha millorat la situació des de la creació de l'agència en quant a aquest problema de corrupció?
I si ha millorat la percepció que existeix, tant dins de la societat valenciana com portes enfora, més enllà de la Comunitat Valenciana, sobre la situació de la corrupció en la Comunitat Valenciana?

També volia fer-li una pregunta concreta, que té a vore amb això que ens ha passat fa un moment, que és el que s'espera recuperar de diners públics durant l'any 2019.
Volia preguntar-li quina és l'evolució temporal que ha hagut d'aquestes actuacions que puguen permetre recuperar diners en cada any.

D'altra banda, volia plantejar-li també el nostre suport a l'Agència Antifrau davant determinades acusacions que s'han fet contra l'agència en voler preservar la seua independència davant de, bé, l'exigència d'accedir a determinats expedients confidencials, la qual cosa, per part de determinats partits polítics, desbarataria l'eficàcia i la independència de l'agència.
En eixe sentit, tenen vostés el suport del nostre grup parlamentari i, bé, considerem que el primer és preservar la independència de l'agència i l'eficàcia de les seues actuacions.
Trobem que és de pur sentit comú.

D'altra banda, volia plantejar-li dos qüestions referides a un mateix eix, que té a vore amb, bé, la intervenció de les administracions públiques en un context de crisi com el que estem vivint en aquestos moments.
L'estat d'alarma, com vosté sap, ha permés que les administracions públiques puguen d'alguna manera flexibilitzar els controls o els procediments per tal d'aconseguir ajudes a determinats sectors afectats per la pandèmia.
I volia preguntar-li què li sembla això, més tenint en compte que, bé, la propera aprovació o convalidació en les Corts del Decret llei 1/2021, de 22 gener, pel qual s'aprova el pla Resistir, i el Decret llei 2/2021, de 29 de gener, de mesures extraordinàries a treballadors, empreses i autònoms.

I la segona qüestió, vinculada amb açò, ja li l'ha feta abans al Síndic de Comptes, té a vore amb la recent aprovació del Real decret llei 36/2020, de 30 de desembre, de mesures urgents per a la modernització de l'administració pública i per a l'execució del pla de recuperació, transformació i resiliència, d'alguna manera això també contribueix a relaxar, a flexibilitzar determinats procediments, determinades mesures de control ex ante.
I bé, d'alguna manera, se'ns posa en la disjuntiva d'haver d'escollir sovint entre garanties o eficàcia en la intervenció de les administracions públiques, cosa que en determinades ocasions pot ocórrer.
Volia preguntar-li si vosté està d'acord amb això, amb les mesures que s'estan prenent per part del govern, si considera que hi ha determinats riscos o perill.
I, en eixe sentit, preguntar-li també si caldria reforçar els mecanismes de control posteriors a l'execució i la gestió d'aquestos fons.
Si l'Agència Antifrau té previst eixe context.

I també, per últim, finalitzant la meua intervenció, preguntar-li sobre quina és la situació de l'agència quant a si té garantida la suficiència de recursos, no només recursos materials, sinó sobretot recursos quant a personal, que considerem que és fonamental ara, i que ho serà també en un futur proper.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Martínez.

A continuación, por un tiempo de 7 minutos, tendrá la palabra la señora Massó, por el Grupo Parlamentario Vox.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, señora presidenta.

Gracias, señor Llinares, por su exposición, por estar hoy aquí.

Desde Vox estamos de acuerdo con la filosofía de la agencia antifraude, ya que compartimos pues los principios de transparencia, y vemos que es imprescindible erradicar el fraude y la corrupción de las instituciones valencianas, así como el fomento de una cultura de buenas prácticas y políticas públicas o una buena gestión de los recursos públicos.
Unos temas que han lastrado durante mucho tiempo la política española, la política valenciana y la imagen de las instituciones y de los que nos dedicamos a la política, porque todo el mundo sabe la frase que Â«todos sois igualesÂ».
Entonces, esta corrupción, este ambiente de fraude y de malas prácticas, pues, nos ha impregnado a todos y nos ha llegado a todos, y de alguna manera pues creo que es fundamental hacer llegar al ciudadano que no es así, que la Generalitat no es esa y que los casos que puedan ir surgiendo pues se irán atacando y se irán solucionando, y cada uno pues tendrá que ser responsable de sus actos.

Dicho esto, en lo que no estamos tan de acuerdo es con el gasto de la agencia, hay 37 trabajadores, y el capítulo I, de personal, asciende a más 2,5 millones de euros.
El salario medio viene a salir por unos sesenta y ocho mil euros.
No sé si arriesgando nuestro dinero contrataríamos a 37 personas por 2,5 millones de euros.
Parece que a veces desde de las instituciones se pierde la perspectiva del dinero cuando, como dijo una ministra, no era de nadie; pero es que es de los valencianos.

También otra cosa que nos gustaría saber es a qué se debe el número tan alto de funcionarios de la administración local en el personal.

Otra cuestión es si no le parece excesivo el número de puestos de libre designación de la agencia.

Por otra parte, bueno, el ritmo de ejecución es bueno, porque hay que destacar que el 75 % del presupuesto es para gastos de personal y, por tanto, es un gasto fácil de ejecutar.

De hecho, en cuanto a la contratación, también tenemos alguna duda.
Ustedes indican que los acuerdos marco que existían antes de que la agencia se adhiriera a la central de compras posibilita que puedan contratar muchos servicios suministros básicos con la compra centralizada.
Por lo tanto, nos gustaría saber cuándo acaban esos acuerdos marco.
De los 111 contratos llevados a cabo durante el ejercicio 2019, 98 han sido contratos menores y, sin embargo, solo cuatro contratos abiertos; y nos gustaría que nos dijeran cuáles han sido esos contratos abiertos.

Pero, volvamos a la finalidad de la agencia.
Un tema en el que coincidimos plenamente se refiere a los recursos humanos de las administraciones públicas y al sector público.
En la memoria podemos leer que Â«ello exige tener presente, más que nunca, los principios de igualdad, publicidad, mérito y capacidad, que deben inspirar todos los procesos de selección, provisión de los puestos de trabajo de las administraciones públicas y de su sector público vinculado, y que conforman el contenido esencial del derecho fundamental de acceso propio a cualquier sistema democrático consolidadoÂ».
Y añade: Â«que sean «los mejores« -y los entrecomilla- quienes accedan al servicio público, pues es el capital humano que integra nuestro estado de derecho a quien se le encomienda la alta misión de servir los intereses públicosÂ».

Para nosotros, los mejores son los mejores, con independencia de si son hombres o si son mujeres.
Entonces, ¿no vulneran esos principios de igualdad, mérito y capacidad la práctica habitual en la administración de primar al sexo femenino o forzar que tenga que haber paridad o, como muchas veces en algún tipo de concursos, se reserven plazas específicas para el sexo femenino?
¿Tiene algo que decir la agencia valenciana antifraude ante esa conculcación de los principios de igualdad, mérito y capacidad?

Otra pregunta que nos surge también es: ¿cuál es el tiempo medio de duración, desde que se inicia el trámite de investigación hasta que se termina?
Sé que cada uno durará lo que dure, pero, bueno, una estimación media.

Una de las funciones que, como usted recordó también en la presentación de la memoria de 2018, es impulsar, y lo ha vuelto a repetir hoy, impulsar la ética pública, fomentar las buenas prácticas en la gestión de los recursos públicos.
No es delito, no es extremadamente grave, pero no nos parece tampoco muy ético gastar 10.
000 euros al mes en el alquiler de la propia sede de la agencia antifraude.

Precisamente, hace unos minutos, acabamos de ver el informe de la Sindicatura de Cuentas, sobre las cuentas de la Generalitat, y es verdaderamente asombroso.
Subvenciones no justificadas, que no se ajustan a los principios de publicidad y concurrencia; gastos sin cobertura presupuestaria; expedientes de resarcimiento por enriquecimiento injusto, que se han convalidado, incluso… Bueno, un desastre, lo hemos visto.
Ya no lo voy a volver a repetir, que me he quedado sin tiempo.
Consellerias que no aprueban sus planes; incumplimientos de la legalidad en la contratación de la administración… Por concretar alguna cosa, en el informe de la Entidad Valenciana de la Vivienda y Suelo, es de especial gravedad que todos los contratos revisados, según la Sindicatura de Cuentas, serían de nulidad por falta de motivación.
Es muy preocupante que la sindicatura indique en su informe que no consta, por parte de esta entidad, pues, ninguna medida para luchar contra el fraude, el favoritismo y la corrupción.

Una de las funciones es erradicar las malas prácticas.
¿No sería adecuado que la agencia antifraude actuara de oficio en estas cuestiones?
¿Lo estaría haciendo?
Porque, claro, también las contrataciones de emergencia, pues, no pueden quedar al margen de lo que es la justificación y el control.
La pregunta es esa, ¿actúa la agencia valenciana antifraude de oficio en ese tema?

Hablaba usted de la protección del denunciante.
Nosotros, mi grupo, en el Congreso de los Diputados, ha presentado una proposición de ley de protección integral al denunciante de corrupción, en la que se protege a esa figura que es fundamental para destapar muchos casos de corrupción y malas prácticas en la administración.

Y luego ya, pues, simplemente, pues, a modo de anécdota, en el tema que ha comentado de la distinción por género de la corrupción, pues, voy a hacer un pequeño comentario, tipo anécdota.
Ha dicho que eso es por dos cosas: o porque hay más número de hombres en la administración o porque son más corruptos.
Pase lo que pase, el hombre siempre es el malo, qué le vamos a hacer.
Pero eso a modo de anécdota.

Pues, estas son nuestras dudas, nuestras preguntas y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien, muchas gracias, señora Massó.

Antes de pasarle la palabra a la señora Mas, con tristeza tenemos que comunicar que ha fallecido Carolina Siles, una exfuncionaria de esta casa, que estaba en estos momentos jubilada y que era auxiliar de mayordomía.
Desde aquí, queremos mandarle a su familia y a todos sus amigos y allegados nuestro profundo dolor y, con tristeza, el pésame.

Así que quería comunicároslo antes de dar paso a la señora Mas, que intervendrá por un turno de 7 minutos.

Cuando usted quiera, señora Mas.

La senyora Mas Mas:

Gràcies, presidenta.

Benvingut, senyor Llinares, a la comissió un any més.

Per als qui entenem i veiem el bon govern o la transparència com a una cosa més que una qüestió de màrqueting, entenem també la dificultat de quan parlem d'ètica o, fins i tot, d'integritat pública, de reflectir moltes voltes estos conceptes, ja no només en les actituds dels mateixos càrrecs públics, sinó també en el desenvolupament del dia a dia en una administració pública.

I li dic això perquè, tant en l'anterior.
.
.
, en el company que l'ha precedit en la paraula, el senyor Cucarella, el síndic de Comptes, com en la seua intervenció, sobretot en la seua memòria de l'any 2019, sí que es fa referència, en moltes ocasions, a una necessitat d'augmentar la planificació, també a una.
.
.
, diguem, apunta sobre principals mancances de la funció pública, per exemple, l'objectivitat, la imparcialitat, conceptes també com l'avaluació de les polítiques públiques.
Totes estes mencions ens fan pensar si el marc, diguem, normatiu autonòmic és suficient o no, m'agradaria saber quina valoració fa vosté al respecte; si creu que.
.
.

En què creu que estem fallant?
Si era suficient o ens créiem que era suficient simplement en donar un gir de 180 graus i propiciar totes les eines, no només de manera legislativa, sinó també amb ferramentes concretes al llarg d'esta última legislatura o si hem d'anar una miqueta més enllà i hem d'aprofundir en la cultura organitzativa de les nostres pròpies organitzacions o si el problema també és una part de la cultura o de la mancança en la cultura de la transparència que tenim com a societat, no?
M'agradaria saber com creu vosté que podríem millorar eixa part que, com deia, probablement, no s'arregla només amb l'establiment d'un marc normatiu al respecte perfecte.

Després, sí que, en eixe aspecte, vosté també en la memòria fa referència a una feble regulació també de la normativa a nivell estatal, que compartim des del Grup Parlamentari Compromís, però, sobretot, l'inexistent marc legal sobre la lluita contra la corrupció a nivell estatal.
¿Creu vosté que una de les eines que podríem utilitzar, per tal de començar a parlar d'estos temes, seria, no ho sé, per exemple, la posada en marxa d'un comité de lluita contra la corrupció a nivell estatal, on estiguen coordinades les comunitats autònomes del govern central i organismes com el seu?

D'altra banda, respecte a l'àmbit geogràfic de les denúncies.
Vosté feia la reflexió que, probablement, la distribució de les denúncies per províncies podia ser donada, diguem, a l'argument demogràfic.
Però -i ho plantege com a una ciutadana d'Alacant- ¿no creuen o no han valorat vostés que pot també influir la falta o la necessitat d'una major difusió de l'existència de l'agència en aquells territoris que estan més llunyans, probablement, del centre administratiu de la Comunitat Valenciana?

I, per últim, la qüestió de la transparència en els fons europeus.
Jo crec que serà un dels grans reptes que anem a tindre en els pròxims mesos, en els pròxims anys.
Vosté comentava que l'OLAF ja ha anat avisant al respecte.
Però vostés, des de l'agència, ¿proposen o recomanen, millor dit, alguna mesura concreta per a administracions com, per exemple, la Generalitat o els municipis, a l'hora de gestionar estos recursos que puguen provindre d'Europa?
Ho dic perquè, encara que el seu paper -i vostés ho han destacat també en l'informe-, evidentment, moltes voltes ve a posteriori, també tenen una part de prevenció molt important, no?
I, per tal que arriben quants menys casos possibles -tant de bo en siguen cap- a la seua agència, crec que eixa part de prevenció és essencial.
I sí que ens agradaria que ens poguera, doncs, citar algunes mesures.
Vosté ha dit la bústia de denúncies que vostés tenen en l'agència, però a mi em sembla una mesura que, potser, siga ja més cap al final d'un procediment que el que volem és que no s'inicie.

I, per la nostra part, res més.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Muy bien.

Muchas gracias, señora Mas.

A continuación, por un turno de 7 minutos, tendrá la palabra el señor Woodward, por el grupo Ciudadanos.

Cuando usted quiera.

¿No va el micro?

El senyor Woodward Poch:

Ya.

Bien, muchas gracias por su comparecencia, señor Llinares.

En su informe, resalta claramente la idea de esa formación de sus trabajadores, como cuidan lo que es el tema de la formación interna de los trabajadores de la agencia.
Indica en su memoria que han realizado 14 acciones formativas internas y también la dedicación que tienen a la formación externa de la agencia.

A nosotros nos preocupa… Habla usted de 14 resoluciones de investigación publicadas en el 2019, son 6 más que en 2018 y 15 menos que en el 2020.
Me gustaría saber esto a qué cree que es debido.
¿Hay más casos?
¿Hay más denuncias?
¿Tienen ustedes más personal para poder gestionarlas?
¿Hay una consolidación de la agencia?

Las denuncias presentadas en el 2019 son 168; aumentan en el sector privado con respecto al 2018, de 5 pasan a 13, y, en el tema de la Generalitat Valenciana, de 52 pasan a 23, hay un descenso significativo de las denuncias presentadas.
Hay un resumen de actuaciones, de las actuaciones terminadas o concluidas sobre…, detalla, pues, lo que es la administración autonómica, el sector público, las entidades privadas y administración autonómica.
Sí que, realmente, hay muchas actuaciones que hablan de lo mismo, ¿no?
: fraude en la justificación de subvenciones, la interinidad, incompatibilidad en el empleo público, fraude en la formación ocupacional, filtraciones de exámenes hay un apartado de las denuncias.
Bien.

Gracias a esta agencia, realmente, usted indica que se van a poder recuperar 1.
730.
000 euros de dinero público, gracias a las gestiones suyas.
El presupuesto de la agencia es de 3.
300.
000.
Bueno, yo creo que no hay que comparar si es poco o mucho, sino si están haciendo bien el trabajo y yo le preguntaría si es necesario incrementar este presupuesto en más recursos humanos o en qué, para mejorar aún más el servicio de la agencia.

También en el informe, en la memoria, habla de que la agencia protege a 21 personas y ahora nos ha dicho que son 22.
Me gustaría que me indicara…, bueno, si tienen contacto continuo con ellos o si tienen alguna preocupación en este sentido.

Y termina diciendo también que los objetivos de la agencia en el futuro es ser un organismo de referencia en la lucha contra el fraude y la corrupción, tanto para las administraciones públicas… para el conjunto de nuestra sociedad, es ahí como queremos verlo.
Pero yo me pregunto, ¿cuándo se publicó el informe de la memoria del 2019?
Creo que fue en marzo del 2020, 30 de marzo.
¿Usted encuentra normal que estemos, un año después, escuchando su comparecencia, más allá de lo que haya podido pasar con la pandemia?
Desde nuestro grupo, entendemos que no.
Sé que ya hizo usted dos solicitudes para venir a comparecer y, bueno, hemos tenido la comparecencia del síndico de Cuentas, el síndic de Comptes, un mes después de publicar su informe.

Bueno, pero ya sabe que el próximo 2 de marzo va a volver a comparecer en Corts, a petición de nuestro grupo, Ciudadanos, para explicar su recomendación general y que ya, en esta memoria, usted vuelve a hacer hincapié y que no es otra que el uso o abuso, habla usted -yo diría que es uso y abuso-, de la figura de enriquecimiento injusto en el sector público.
Mire, la CNMV cifra en unos cuarenta y siete mil quinientos millones de euros la pérdida anual para las arcas públicas.
La Generalitat, el Consell, en el 2019, según el informe de la Sindicatura de Cuentas que hemos tenido, habla de 1.
443 millones de enriquecimiento injusto en las cuentas del 2019 y es una tendencia creciente.
¿Usted cree que es normal que esto se siga haciendo tras 6 años de gobierno del Botànic?
¿No se ha podido mejorar esta situación?

En su memoria del 2018 usted hablaba o denunciaba el enchufismo y la opacidad en el Consell del Botànic.
Vuelve a indicar en esta memoria del 2019 que se detectan riesgos de fraude y corrupción de las entidades públicas de la Comunitat Valenciana que traen causa en la quiebra de la objetividad e imparcialidad de los servidores públicos.

Habla de dónde se encuentra la meritocracia y la capacidad en la administración pública y habla de factores y riesgos de fraude y corrupción en la función pública valenciana.
Y de los factores detalla: elevadas tasas de temporalidad, personal indefinido no fijo, escasa planificación del relevo generacional, ejercicio de la función pública por el sector privado vía contrato de servicios, etcétera, etcétera.

Habla de adoptar mecanismos hacia una integridad pública.
Le preguntaría, ¿se están implementando estos mecanismos?
En caso afirmativo, ¿cómo lo están haciendo?
Y, en caso contrario, ¿por qué no se está haciendo?

Como le he dicho, previo a usted, se han analizado los informes de la cuenta general del 2019 de la Generalitat Valenciana por parte del síndic de Comptes y los datos realmente son desoladores en temas de fraude.
Y me remito al informe que acabamos de ver y parte de la memoria suya, habla de falta de planificación institucional en su memoria.
Y un ejemplo de malas praxis que se están dando en las cuentas de la Generalitat Valenciana o en la Comunidad Valenciana es el abuso creciente del enriquecimiento injusto -por eso le informo a usted que detalle que tendrá que venir a dar cuenta- el abuso de las adjudicaciones directas, la extralimitación de la duración de los contratos.
Habla de recomendaciones para evitar esta falta de planificación institucional que es un fraude, digamos, a la sociedad valenciana.

Y ya termino, porque no tengo tiempo.
Sigue hablando de la necesaria integridad del ciclo de contratación pública, tiene un ejemplo de lo que ocurre en la EMT con la inseguridad informática, ha ocurrido en el IVAJ también con fraudes y pérdidas de dinero.
¿Quién recupera ese dinero?
¿Quién es el culpable?

Bueno, y lo dejo ya para la siguiente intervención.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Woodward.

A continuación, por un tiempo de 7 minutos, tiene la palabra en nombre del Grupo Parlamentario Popular el señor Pastor.
Cuando usted quiera, señor Pastor.

El senyor Pastor Llorens:

Sí.
Muchas gracias, presidenta.

Buenos días.
Bienvenido, señor Llinares, como director de la agencia antifraude.

Esta mañana nos han repartido una información para que cumplimentásemos lo que es su memoria.
Una información en la que nos dice que, durante el año 2019, gracias a las actuaciones de la agencia, han puesto las bases ustedes que permitirán recuperar 1.
730.
000 euros de dinero público.

Y nosotros, desde el Grupo Popular, queremos preguntarle, para que en la siguiente intervención nos lo intente responder, ¿qué parte de ese importe, es decir, qué parte de esos 1.
730.
000 euros corresponde a las fraudulentas prácticas de los hermanos Puig?
O si no me lo puede decir porque todavía no las han cuantificado…, pero muchas de esas prácticas fraudulentas, como usted bien sabe, son del año 2019 que es el año que nos ocupa la presentación hoy, aquí, de su memoria.

Y, dicho esto, también queremos hacer alguna reflexión, señor Llinares.
Yo creo que todo el mundo convendrá con el grupo Popular en que cuando se creó la Agencia Valenciana Antifraude nadie podría imaginar que, al poco tiempo de la creación de la misma, esta -es decir, su agencia- acabaría convirtiéndose, pues, en un órgano que no solo mantiene, a nuestro modo de ver, una actitud que obstaculiza claramente el ejercicio de los derechos de los diputados, sino que, además, en lugar de ejecutar los pronunciamientos judiciales y acatar su interpretación normativa, busca fórmulas, señor Llinares, para eludirlas.

Yo sé que suena fuerte, pero suena claro.
Sé que es incomprensible o que resulta incomprensible e inaudito, pero es cierto.
Y yo creo, señor Llinares, que no es bueno para la propia agencia antifraude, para esta cámara e incluso para el propio Botànic que el protagonismo de la agencia antifraude este más en el contenido de los escritos que usted registra en esta cámara que en la lucha contra el fraude.
Créame, no es nada bueno ni para usted, ni para la cámara, ni para el propio Botànic.

Y conviene que relatemos brevemente, pero relatemos, los hechos que sustentan aquello que acabo de afirmar, porque, si no, esto parece un juicio de valor o parece una salida de tono.

Mire, diputados del grupo Popular han solicitado, en ejercicio de esos derechos a los que hacíamos alusión, documentación a la agencia antifraude.
Esta documentación, por cierto -es un inciso- compromete al presidente Puig porque afecta a las provechosas relaciones que su hermano y el conocido entramado de empresas mantiene con la Generalitat Valenciana que el primero, el hermano, el presidente Puig preside.

La agencia, la de usted, ha denegado esa información, esa documentación.
El grupo Popular está en desacuerdo con su decisión y presenta en el TSJ un recurso y este, el máximo órgano judicial de la Comunidad Valenciana, el Tribunal Superior de Justicia, le da la razón al segundo, es decir, a mis compañeros de grupo político y no a usted.
Sentencia número 198/2020 de 4 de junio.

Y ocho meses después de la fecha de la sentencia y ocho meses después de una sentencia que le obliga a usted a entregar la documentación, después de ese incumplimiento, se descuelga usted en esta cámara con un escrito solicitándole al presidente de les Corts que modifique el reglamento para usted, entre otras cosas para no cumplir la sentencia y para que nosotros, los diputados, no podamos preguntarle y no podamos solicitarle a usted por ley solicitudes de documentación.
No es bueno.
Ni usted ni la agencia, señor Llinares, están por encima de la ley.

Y al margen de esto, que entendemos es un atropello, como he dicho, hacia los derechos de los diputados del grupo Popular, queremos hacerle también o plantearle otra queja, que es manifestar en esta comparecencia la antipatía y la hostilidad que usted ha mostrado con su escrito hacia este grupo político de manera insistente.
Y le repito que ni usted ni su agencia están por encima de la ley.

Ha dicho o, mejor dicho, ha escrito textualmente lo siguiente: Â«Las solicitudes de documentación -es decir, las del PP- responden únicamente a intereses partidistas y de juego políticoÂ».
Y yo me pregunto, señor Llinares, ¿quién es usted para hacer ese juicio de valor y poner en entredicho y juzgar el modo, el proceder de las actuaciones, el trabajo interno de mi grupo político?
¿Quién es usted, señor Llinares?

Añade usted en su escrito -es decir, escribe- Â«que mientras exista y pueda existir entre los diputados y las diputadas confusión a la hora de solicitar a la agenciaÂ».
¿Confusión?
¿A qué confusión se refiere?
Nosotros no tenemos ninguna confusión, el Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, señor Llinares, tampoco.
A ver si van a ser otros los que están algo confusos.

Y créame, no es, a nuestro punto…, bueno, o sí que es justamente lo contrario, claro, es un despropósito y es una inoportunidad en toda regla que el director de una agencia antifraude firme un escrito en el que solicita -repito, reitero- por escrito a les Corts Valencianes que se nos cercene, que se censure, que se recorten los derechos de los diputados, en este caso de los del grupo Popular.

Porque eso y no otra cosa es lo que usted ha propuesto en el escrito, que acaba diciendo, en la redacción de su propuesta: Â«Los diputados y diputadas no podrán solicitar a la Agencia de Prevención y Lucha contra el Fraude y Corrupción documentación e informes relativos a expedientes de investigación que se encuentren en tramitaciónÂ».

Y acabo ya, presidenta, haciendo una pregunta.
Cuándo una agencia que depende de estas Corts deniega a los diputados del Grupo Popular información sobre un expediente que afecta al presidente Puig, cuando una agencia incumple durante ocho meses el mandato del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana que le obliga a darnos esa información y cuando una agencia pretende limitar, recortar y cercenar los derechos de los diputados de esta cámara proponiendo modificaciones en el Reglamento de las Corts, uno se pregunta ¿qué habrá en esa documentación tan importante que hay que ocultarla cueste lo que cueste?

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Pastor.

A continuación, por un turno de 7 minutos, el Grupo Socialista y tiene la palabra el señor Chulvi.

Cuando usted quiera.

El senyor Chulvi Español:

Muchas gracias, presidenta.

I bona vesprada també, senyor Llinares.
Benvingut.

M'agradaria un poc tornar a la qüestió que es tracta de debatre sobre el seu informe i sobre una qüestió que està clara i és que, des de l'any 2016 i amb la decisió que es va prendre d'implementar aquesta agència, la qualitat en el funcionament dels mecanismes democràtics de les institucions valencianes ha millorat moltíssim.
I prova d'això és el que reflexa l'informe que ha presentat.

És trist escoltar ací determinades qüestions o afirmacions de partits que inclús plantejaven en els seus programes electorals la pròpia eliminació d'esta Agència Valenciana Antifrau.
Com també ho és el vore que hi ha que valorar molt positivament el treball que està fent-se i no vore com a despesa el que verdaderament és una inversió, que és el que està fent-se.

Una inversió que redunda lògicament en guanys econòmics, perquè aixina està demostrant-se que s'estan recuperant els diners públics que s'havien gastat de manera inadequada.
Però també és una inversió reputacional per a la Comunitat Valenciana.
I és una cosa verdaderament positiu que ens ha posat a l'avantguarda de les regions europees el tindre una agència com esta, com l'Agència Valenciana Antifrau, que per desgràcia no existix en altres llocs de la geografia espanyola i que seria molt positiu també, com aquí s'ha comentat, el que hi haguera algun organisme que poguera també, inclús, coordinar tot això.

Però també és important parlar de coordinació.
Eixa coordinació que està fent-se amb l'Administració General de l'Estat; amb les agències, per exemple, l'agència europea també.
És una cosa que hem de posar en valor.

I sobretot un qüestió que és fonamental, i que molt bé ha comentat en el seu informe, la prevenció és la millor medicina per erradicar pràctiques de corrupció i de frau.
Dit això, és important i interessant que es continuen fent eixes tasques de formació, eixes tasques divulgatives.
Eixa col·laboració que hi ha amb les universitats, és una cosa que va -inclús en les pròpies altres administracions- que va a significar una millora en la gestió de totes les institucions.

Les xifres són les que són i apareixen en l'informe.
I es positiu destacar els alts índexs de resolució de totes les qüestions que van plantejant-se en manera de denúncia en l'agència.
Però està clar que, com bé hem comentat abans també en la intervenció del Síndic de Comptes, és necessària una millor…, que s'implementen també majors recursos per a una millor planificació en l'àmbit de qualsevol administració que farà que no es produïsquen qüestions com puguen ser algun tipus de contractació que per la urgència o per la necessitat s'han de fer utilitzant mecanismes que s'han d'utilitzar única i exclusivament de manera excepcional.

També és important destacar que l'envelliment de les plantilles de funcionaris és una cosa que s'ha d'abordar, que he comentat en la compareixença anterior també.
I que jo també li faig una pregunta, ¿si vosté creu que s'haurien d'habilitar d'alguna manera o hauríem de començar a parlar de modificacions legislatives o normatives que facilitaren eixa renovació, eixe relleu generacional, en l'àmbit de l'administració pública?
Que considerem que és important i que també evitaria molts problemes que estan produint-se, perquè també veiem que una part important de les denúncies que es presenten van relacionades amb processos de selecció, en qüestions de recursos humans.

Però el que està clar és que també ahí veiem la importància de tindre esta agència, perquè qualsevol persona, qualsevol treballador de l'administració pública, en l'àmbit de la llibertat, de la seguretat, pot mitjançant eixa bústia de denúncies que està funcionant de manera important, doncs, plantejar eixes qüestions que presumptament o que de manera irregular, segons la consideració del denunciant, no estan fent-se bé per part de l'administració.

Però hi ha un fet important que és la reducció de denuncies que s'ha produït en l'àmbit de la gestió de la Generalitat Valenciana, que s'han reduït en un 15 % respecte al 2018.
I jo pense…, voldria fer-li una pregunta, ¿si vosté creu que s'hauria de donar més informació o fer més pedagogia per a què no es produïren potser situacions de duplicar les denúncies, perquè vosté sap moltes vegades una empresa o un particular a la millor diuen: Â«No, jo si tinc alguna cosa a denunciar plantege la meua queixa davant del Síndic de Greuges, vaig a l'agència valenciana antifrau, però també me'n vaig al jutjatÂ».

Si vosté considera que és positiu que cada u si ha de posar-ho en tots els llocs, que ho pose o que deurien delimitar d'alguna manera una seqüenciació perquè facilitara el treball eixe de.
.
.
la tasca que està fent-se per part de tots els ens als quals m'he referit, que al final han de treballar també coordinadament perquè puguen determinar de manera clara el que haja pogut passar.

Jo, per acabar ja, m'agradaria que, a diferència del que puguen pensar segurament alguns grups d'esta cambra, l'agència valenciana antifrau és necessària, és important.
L'any 2019 i este any, 2020, també hem vist que s'ha consolidat; projecta una imatge que fa que, al mateix temps, la imatge de la Comunitat Valenciana en l'àmbit reputacional i en qüestions relacionades amb corrupció i frau hagen millorat molt respecte a altres anys.

I, per a finalitzar, agrair-li el seu treball i el de tot l'equip de l'agència, que ens consta que està fent-se un treball important i que va en benefici lògicament de la imatge de les institucions valencianes.

Aixina que moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Chulvi.

A continuación, por un tiempo de 15 minutos tendrá el señor Llinares la posibilidad de hablar.
Cuando usted quiera, señor Llinares.
(Algú diu: Â«¿Cuántos minutos?
Â») 15 minutos, pero si necesita un poco más de tiempo, no hay ningún problema.

El senyor director de l'Agència per a la Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Les preguntes incidixen sobre qüestions que jo he dividit en diverses matèries.
Primer, l'estat de l'agència, el seu cost per a la ciutadania i, en concret, per al pressupost d'esta casa, que és al qual l'agència està adscrita.

Vostés hauran vist que en el pressupost del 2021 hem rebaixat els costos molt poquet, però hem rebaixat els costos.

Algun mitjà ha interpretat que Â«las Cortes le da un hachazo al presupuesto de la agenciaÂ».
No, senzillament els vam presentar el pressupost, que era el que ens eixia per a poder assumir les funcions de l'agència en la fase en la qual ara en estos moment està.

Si a l'any que ve podem reduir més.
.
.
, i tant de bo eixe problema del lloguer que estem pagant per una absència de locals, enguany anem a posar en marxa l'expedient de contractació d'una seu, per tant, tantejarem com està el mercat, veurem com està i si podem rebaixar eixos 10.
000 euros, els rebaixarem sense cap dubte.

En eixe matèria, vostés sol·licitaren a l'agència l'expedient de contractació de la seu.
Immediatament se'ls va donar l'expedient complet perquè vegeren el procés de concurrència que s'havia obert i que s'havia establert.

Qualsevol expedient que no siga una investigació en curs, l'agència té obligació de donar-los-el.
On ja sí que ens topem és en la nostra llei, la llei pròpia que vostés aprovaren en el 2016, que en el seu article 8 consagra la confidencialitat de totes aquelles actuacions relacionades amb la investigació.
Per diverses raons: primer, per garantir l'èxit de la investigació; segon, perquè per regla general, quan se denuncia, se denuncia a persones i estes persones també tenen dret a la presumpció d'innocència, i el tercer, perquè molts dels assumptes que ens arriben, ens arriben per la via de la denúncia i hi han suficients dades per a saber qui és la persona que ha denunciat.

Però sobretot és per l'èxit de la investigació.
Estos casos que estan en el ambient, dels quals se diu que l'agència no vol donar la informació, són casos que ja estan en seu judicial.
Són casos que té la fiscalia, que té el jutjat d'instrucció, que s'ha aportat tot el material que l'agència havia treballat fins eixe moment.

Crec que és en eixa seu on hem de deixar treballar tranquil·lament a l'àmbit judicial i a la pròpia fiscalia.
I en el cas que se mos reclame o se'ns demane qualsevol intervenció, l'agència, a l'igual que ha fet en alguns altres casos, donarà la seua col·laboració.

Però considerem que, en base a la nostra llei, vulneraríem l'obligació del secret que imposa una llei del 2016 i entraríem en contradicció precisament en esta legalitat que diguem que volem defendre.
Eixa és la raó essencial.

Qualsevol altre expedient que no tinga persones protegides, que no estiga en curs i, per tant, en investigació, vostés poden demanar-lo, que si no el troben complet en el portal de transparència, l'agència té l'obligació de donar comptes, de donar-los i donar-los tota esta informació.

En este sentit, també dir que la sentència que s'ha fet referència no és una sentència ferma.
La sentència està recorreguda.
Si bé és ben cert que en el procediment en un primer moment la fiscalia va recolzar en el seu informe que calia donar la informació al Grup Parlamentari Popular, també és ben cert que, després de presentar les raons i les explicacions que donà l'agència, la fiscalia les va recolzar i la pròpia fiscalia va renunciar el que havia sigut la seua primera postura.

Anem a deixar que els tribunals acaben decidint, que els tribunals, en este cas la sala especial del TSJ, que serà la que s'haurà de definir sobre una sentència d'una sala seua, o el propi Tribunal Suprem.
.
.
I anem a veure, segons els resultats, anirem actuant i anirem fent la nostra feina.

No n'hi ha ninguna postura en el sentit d'ocultar res, ni perquè els expedients puguen afectar a una determinada personalitat política o puguen afectar a qualsevol altra.

En estos casos, els expedients que s'han demanat tenien estes tres característiques que, per imperatiu que ja els he dit de l'article 8 de la Llei 11/2016, els funcionaris de l'agència ni el seu director poden posar en coneixement, poden divulgar estes dades.

Dit això i plantejades les qüestions que afecten la pròpia agència, m'agradaria entrar en la resta, que són el resultat del nostre treball.

És cert que moltes de les irregularitats que estem trobant i que, a més, conforme se publiquen els informes acabats -perquè, una vegada acabats, se publiquen-, pot donar una sensació que se visca un ambient de molta corrupció.

No volem transmetre esta sensació.
Volem posar les alertes perquè se corregisquen, se rectifiquen determinades pautes, que, quan parlem en els propis funcionaris afectats o els propis càrrecs públics afectats, la resposta és la de Â«és que ací s'ha fet tota la vida aixinaÂ».
Allò de Â«se ha hecho siempre asíÂ».
I sí que és cert, i ací conteste també a algunes de les preguntes, que el que ha hagut són uns canvis de modificació.
.
.
, uns canvis de legislació, sobretot en l'àmbit de la contractació pública.
La Llei 9/2017 trastoca absolutament tot.
I moltes de les qüestions que eren perfectament legals i que estàvem acostumats a fer-les resulta que passen a ser si no il·legals, alegals.
Mal fetes, males pràctiques.

Este procés d'implementació de la llei de contractes del sector públic no ha seguit un procés de formació intensa de totes aquelles persones amb responsabilitats públiques, siguen funcionaris, siguen càrrecs, per a saber l'envergadura de què significava adaptar la nostra normativa de contractació pública als mandats de la Unió Europea.
Perquè, en definitiva, esta llei és el resultat de dos directives de la Unió Europea que feia anys que venia exigint que esta llei s'aprovara.

És la primera vegada que en una llei de contractes del sector públic se parla de la lluita contra la corrupció: l'article 64, prevenció de la corrupció i lluita contra el conflicte d'interés.
És la primera vegada.

De tot açò, hi han molts funcionaris que no s'han enterat.
Quan l'agència convoca els seus cursos per al funcionariat en matèria de contractació pública, és que en 24 hores s'esgoten les places.
¿Per què no en fem més?
Açò ho podem fer amb col·laboració amb l'IVAP.
És que hauríem d'estar fent contínuament estos cursos.
S'ha hauria d'estar fent una labor de formació i d'aprenentatge, que en el nostre cas estem a l'absoluta disposició, però la realitat en estos moments és eixa.

Si a això, afegim dos factors.
Un, la no renovació generacional del coneixement.
És a dir, tenim una plantilla mitjana -en el conjunt de les administracions, ¿eh?
, ací igual dona que siguen administracions locals, que siga la Generalitat- tenim una mitjana que gira entre els 52 i els 55 anys d'edat mitjana dels funcionaris.
Cada any se jubilen més funcionaris que els que entren.
És a dir, s'està generant una bretxa que està impedint que noves generacions que s'incorporen a l'àmbit de l'Administració pública puguen rebre els coneixements d'aquells que se'n van senzillament perquè els ha arribat la jubilació.

A este factor, si afegim a més que durant molts anys s'han produït vacants que no han sigut substituïdes, sinó que han sigut senzillament amortitzades, ens trobarem que ajuntaments d'una magnitud multimilionària en els seus pressupostos només tenen un servei de contractació per a tot l'ajuntament.
I te trobes amb el càrrec públic que li estàs diguen Â«vosté no pot continuar aplicant la tesi de l'enriquiment injustÂ», perquè estan pagant factures sense haver una cobertura contractual i eixes factures, a més, estan desproveïdes de tot contrast en el que és els preus de mercat.
O siga, quan estàs aplicant la tècnica de l'enriquiment injust un any, dos anys, tres anys, has perdut pràcticament quins són els preus de mercat.
Però, a més a més, has marginat a altres empreses, que en la contractació pública veuen una via per a poder tirar endavant i per a poder superar situacions tan crítiques com les crisis que tenim ara.

L'exclusió de la concurrència és un dels factors denunciats per la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència, que està fent un gran mal.
La pròpia comissió avalua en eixos 45.
000 milions d'euros a l'any que genera la falta de concurrència en els àmbits dels grans contractes.

En eixe sentit, ara ens trobem en una situació que és la pandèmia i la situació d'emergència.
Jo els puc estar defensar, perquè ho he viscut.
.
.
, en la meua pràctica com a funcionari en el cos de secretaris i intervencions he viscut dos inundacions i he viscut una situació en els municipis en els quals he treballat en els quals aplicaves la llei perquè la llei te permet.
.
.
, que el contracte d'emergència està previst per a això, per a situacions d'emergència que no poden en un determinat moment generar el que és un expedient que en el seu ordre normal, inclús declarant-lo d'urgència, pot durar alguns mesos fins poder resoldre la situació.

Eixa qüestió no anem a posar-la en dubte, perquè la llei de contractes contempla el contracte d'emergència i, per tant, en el contracte d'emergència únicament cal assegurar que les condicions que se donen efectivament són aplicables en eixe cas.

Per tant, no qüestionem.
.
.
, l'agència no qüestionarà mai l'ús del contracte d'emergència quan correspon.
El que sí que.
.
.
, i ahí coincidim amb els nostres col·legues de l'OLAF que tractant de com abordar la problemàtica que se genera darrere dels contractes d'emergència hi ha una qüestió que és molt clara, és a dir, podem eludir el procés de concurrència justificant que no és possible.
Però a l'empresa a la qual s'ha adjudica.
.
.
a l'empresa a la qual s'ha adjudica hem de garantir que reunix les condicions de capacitat, d'operativitat i de compliment de totes les seues obligacions fiscals de seguretat social que estem requerint a les empreses en una condició normal de contractació.

Eixe aspecte és el que hem de garantir.
I després, feta esta contractació, ningun inconvenient perquè siga completament transparent, que se sàpiga amb qui s'ha contractat, per quant s'ha contractat, quines són les condicions dels contractes, perquè està perfectament justificat fer eixe contracte.

Ja la qüestió està en si després allarguem estes situacions d'emergència més allà del que realment la situació ens planteja.
Però això ja és una altra qüestió.
Únicament vull dir que en esta actual situació els fons europeus van a estar extremadament supervisats.
I en el cas que a l'agència així li ho demane l'OLAF, haurem de fer la nostra feina, independentment que considerem que s'haja de fer també d'ofici.

Però en estos moments, i tornant a la qüestió que genera unes dificultats perquè els processos de contractació s'estiguen realitzant amb una normalitat, jo, la meua recomanació és que les administracions haurien de veure el seu dimensionat a nivell de si els serveis estan realment funcionant amb les càrregues que els correspon i els objectius que han de complir amb els recursos humans que tenen assignats.
Jo els puc dir, i també per experiència, que hi ha molts casos que no, que no, que senzillament la gent se jubila i no hi ha substitut, que han sigut deu anys pràcticament sense convocar oposicions, però que això no ha frenat que haja seguit la marxa natural del funcionariat, bé per la via de jubilacions o bé per via de passar a altres sectors.

En este sentit, el que des del nostre àmbit sí que plantegem, i aixina ho hem dit quan determinats càrrecs públics quan els arriba l'informe provisional i ells han de fer les al·legacions a les irregularitats detectades, vénen i ens ho diuen, Â«és que no tinc personalÂ».
Doncs haurem de resoldre este problema.
Però l'agència sí que senyala on estan els dèficits, els fallos, perquè açò al final acaba costant-li molts diners a l'administració.

Diuen, ens estem estalviant no sé quants llocs que no tenim ocupats o que els hem amortitzat.
Bé, vosté quantifique tot el que estem pagant de més perquè no estem formulant els procediments i generant les concurrències i les economies d'escala dins del propi ajuntament perquè les contractacions funcionen, perquè no és un problema només de contractar.
Avui en dia una de les àrees més obscures que tenim en l'àmbit de la gestió de la contractació pública és l'execució dels contractes.
Què passa amb les obres?
S'està subcontractant absolutament tot.
No existeixen les figures en la majoria d'ajuntaments de l'arquitecte, de l'enginyer municipal, està tot subcontractat a gabinets.
No tinc res en contra de les subcontractacions, però sí que senyalar que apareixen els conflictes d'interés i que la defensa d'allò públic es fa sempre amb molta més seguretat des de l'àmbit de la condició de funcionari públic.
I això se pot acreditar perfectament.

Però esta és la realitat que tenim.
L'execució dels contractes, com comprovem que efectivament el subministre, l'obra, el servei, s'està executant en els termes del projecte o del plec de condiciones tècniques.
Moltes vegades és un brindis, firme perquè me diuen que açò està fet, però ahí tenim casos de fraus on s'ha certificat obra que no s'ha executat o s'ha certificat per més del que realment s'havia executat, i de vegades, dic, respectant els preus del corresponent projecte.

En este sentit, ahí sí que des de l'agència si hem de fer recomanacions mirem i revisem les relacions de llocs de treball i reorganitzem les pròpies administracions allà on no s'arribe.
Perquè no arribar, això que costa molts diners, això sí que són milions, i no el que puga costar una agència com la que tinc l'honor de dirigir, en la qual, en estos moments podem estar parlant de la recuperació d'actius, però conforme la pròpia agència vaja acabant expedients oberts i expedients, doncs açò serà més.

El plantejament nostre és aconseguir el que ja ho veig és normal en les agències antifrau del nostre àmbit europeu o anglosaxó i nord-americà, que el balanç entre el que se recupera o el que s'impedix que se malgaste i el cost de la pròpia institució de control siga favorable completament a la pròpia institució, a la pròpia institució a la qual estem adscrits, o siga, al propi parlament i a la pròpia societat.

El mal de la corrupció ens comporta eixe problema de la reputació, la càrrega reputacional.
Havia un important representant dels empresaris al principi, quan ens coneguérem, acabava de prendre jo possessió del meu càrrec i m'ho deia, diu, és que busquem inversions d'empreses fora i, bé, i com tenim esta mala reputació i esta fama, el problema que arrastrem és que ens afecta a les inversions.
Per tant, està afectant l'activitat econòmica i està afectant la generació de pobresa.
Aconseguir un nivell de respectabilitat per part d'una societat, perquè ha allunyat o ha convertit en purament anecdòtics casos corrupció, corrupció hi ha en tot els llocs, fins i tot en Suècia, però la diferència està que en un llocs són anecdòtics, són puntuals, i en uns altres llocs ens els trobem per esta disfunció que tan habitualment estem trobant.

En les recomanacions que fem tenen el contingut del que estic dient.
I vostés, com a parlament valencià, han aprovat una sèrie de lleis que jo vinc defensant en l'àmbit de coordinació en altres institucions, tant a nivell d'Espanya com a nivell internacional, que la Comunitat Valenciana té un dels marcs d'integritat, des d'un punt de vista de legalitat, millors del que hi ha en tot l'estat.
O siga, la lleis de lobbys, la Llei de la inspecció de serveis, la Llei d'incompatibilitats, la pròpia creació de l'agència.
Hi ha tota una sèrie de mesures aprovades per este parlament que des de qualsevol punt de vista del que és el treball per un marc d'integritat d'una administració pública ho estem considerant com a exemplars.

Açò vindrà també a servir de si ara hi ha més corrupció o menys corrupció.
Jo no puc fer esta afirmació, perquè la corrupció sobretot s'ha mogut en àmbits molts obscurs, i els casos que hi ha que estan en els tribunals són una part de tot el que ha existit.
El que sí que la constant que mos venim a trobar és que en les males pràctiques que detectem, els fraus que detectem, venen sempre acompanyats que açò és que se sent sempre.
I d'això es tracta, de canviar les pautes i canviar estos plantejaments perquè ningú puga dir que açò s'ha fet sempre, i arribem a un moment que puguem estar millorant totes estes qüestions.

Respecte al funcionariat, que vull també un comentari, indicar que, efectivament, configurar la plantilla d'una agència que preveu i lluita contra el frau, no se poden imaginar vostés el complexe que ha sigut, el complexe i difícil que ha sigut.
Trobar els funcionaris amb la capacitat, amb la formació, amb els coneixements, i a més amb el convenciment d'assumir que van a formar part d'un òrgan de control d'altres companys, d'altres col·legues, en açò ha estat molt, molt difícil.
No és un procés on tot pot donar aparença, no?
, de dir, se convoca la lliure designació, se presente i este agafa el que millor li cau.
Hem deixat convocatòries desertes perquè no hem trobat les persones que voldríem.
La decisió en estos processos no és una decisió solitària, meua, encara que jo tinc la màxima responsabilitat, l'he compartit amb les persones del meu equip, del magnífic equip que he tingut la fortuna de poder incorporar i de poder tindre en l'agència, i que hui en dia me dona la tranquil·litat que eixa continuïtat de l'agència, i sobretot des d'eixa perspectiva que hem creuat ja la meitat del meu mandat, l'anem a tindre garantida i assegurada.

Estic totalment d'acord, evidentment, qualsevol qüestió que a més veig consagrada en la nostra Constitució, de ninguna manera puc plantejar ni un sol però.
Que el mèrit, la capacitat, són elements fonamentals en la selecció dels nostres funcionaris.
I això és el que volem traslladar també en tots estos processos que ens estem trobant de selecció de personal, on el principi d'objectivitat, on el principi d'imparcialitat veiem que falla.
Ens hem trobat processos en defectes molt burdos en els propis.
.
.
, l'obligació que els exàmens estiguem anonimitzats, les proves que estiguen anonimitzades, i no estan anonimitzades, és un defecte de nul·litat plena d'eixe procediment.
Bé, ho comuniquem a l'administració, li indiquem que açò no pot ser.
Però les resistències per a poder reconduir a la legalitat el que s'ha fet mal són moltíssimes.

La llei ens dona un poder, que és comunicar-los a vostés estes circumstàncies, la memòria de 2020, que presentarem abans d'acabar març, incorporarà una sèrie de situacions en este sentit, perquè la nostra potestat s'esgota en la comunicació cap a vostés o quan hem vist que són conductes perfectament penalitzables ho hem traslladat a la fiscalia, i ahí hi ha uns quants casos que s'estan tramitant en estes vies.

Per tant, els primers interessats que es complisquen eixos requisits d'igualtat, mèrit i capacitat som nosaltres.

Sobre la pregunta de la qüestió de gènere.
.
.

La senyora presidenta:

Señor Llinares, me sabe fatal.
No, no, por favor, termine de contestar esa pregunta y en los minutos de cierre si queda algo lo acumula.
Me sabe fatal, pero como hay un tiempo prudencial que nos hemos pasado.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Muchísimas gracias, e intento terminar.

La senyora presidenta:

Perfecto.
Gracias.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

En la qüestió de gènere, y contestando a la señora diputada Massó, en la agencia no hay ninguna cuestión donde se plantee una cuestión relacionada con que si hay más hombres o hay más mujeres.
Hay mayor número de funcionarias de género femenino porque en los concursos han resultado ser las mejores, pero ya está, no porque.
.
.

Sí que tenemos una ley donde habla de unas proporciones de 40/60, donde ninguno de los dos géneros puede superar.
Pero en nuestro caso no ha habido ninguna necesidad de aplicar ningún criterio de esta naturaleza.
Y las personas que configuran la agencia, siendo mayoritario el género femenino, pues es que en los procesos de selección es que han sido las mejores, y así lo han demostrado y así, además, lo están acreditando en el día a día.

Y si en las repreguntas pues puedo contestar alguna de las cuestiones que se han quedado, pues…

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señor Llinares.

A continuación, los grupos que vayan a ejercer réplicas son Ciudadanos, Vox y el Grupo Parlamentario Popular.

Pues, por un tiempo de 3 minutos, le corresponde a la señora Massó empezar los turnos de réplica.
Muchas gracias.

La senyora Massó Linares:

Muchas gracias, señora presidenta.

Seré breve.
Me alegro, la verdad es que me alegro que reconozca que las mujeres que están trabajando en la agencia es porque son las mejores y porque han pasado su proceso de selección, cosa que demuestra que no necesitamos que nos tutele nadie, como pretende el gobierno del Botánico.

Y luego, solo una cosa más, darle un consejo, una recomendación.
No sé si conoce el refrán de la mujer del César: tiene que ser decente y aparentarlo.
Porque es que en el Consejo de Participación Ciudadana de la Agencia Antifraude nos encontramos…, es un órgano para asesorar y consultar, se supone que de personas expertas en la lucha contra el fraude y la corrupción; expertas importantes por su transparencia en la actividad pública y la calidad democrática, nos encontramos como asesor a Baltasar Garzón, condenado a 11 años de inhabilitación por prevaricación.
Creo que todavía está inhabilitado, porque fue en el 2012, y creo que este Consejo de Participación Ciudadana debería de tener otra imagen que la de introducir como asesor a una persona condenada por prevaricación, que era juez, además.
Entonces, no sé esta persona qué es experta en lucha contra el fraude, contra la corrupción y transparencia en la actividad pública; permítanme que lo dude mucho.
Y es simplemente a modo de consejo, porque daña muy, mucho, la imagen de esta Agencia Valenciana Antifraude.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muy bien.
Muchas gracias, señora Massó.

A continuación, por un tiempo de 3 minutos, tendrá la palabra el grupo Ciudadanos, el señor Woodward.
Cuando usted quiera.

El senyor Woodward Poch:

Sí.
En la memoria, en las reflexiones que hace usted, hay un punto que habla del resarcimiento de daños y perjuicios causados al bien común.
Habla de la responsabilidad patrimonial y hace ahí un juego de palabras, si es una realidad virtual o no.
A mí me gustaría preguntarle si cree que es motivo de investigación que a la hostelería, al ocio nocturno, al resto de sectores afectados por esta pandemia se les obligue a cerrar sus negocios y no reciban una compensación adecuada y suficiente por este cierre para que puedan compensar sus pérdidas, por parte tanto del Consell como del Gobierno de España.

Una cosa que nadie ha mencionado de su memoria hace referencia a la transparencia de los gastos de los grupos parlamentarios y subvenciones a partidos políticos.
Me extraña que nadie de mis compañeros lo haya traído aquí.
En el 2018 ya hablaba de que se necesitaba una publicidad del destino de las subvenciones; y, en el 2019, que no ha habido muchos avances con respecto a este tema, aunque sí que es verdad que resalta la iniciativa, que creo que es de nuestro grupo, de presentar mensualmente un detalle de los gastos de nuestro grupo parlamentario.

Pero, además, me gustaría, en este punto, preguntarle si piensa que también es un tipo de fraude o de corrupción el tema que ha surgido ahora, no es de la memoria de 2019, que es el tema de la vacunación injusta, por parte de cargos públicos, en estos momentos de la situación de pandemia.

Me gustaría, a ver si tiene tiempo, lo que pasa es que es complicado hablar de… usted, en el 2019, estuvo investigando e informando sobre el tema de las escuelas de formación privadas.
Y es verdad que el gobierno valenciano sigue adjudicando cursos para parados a una decena, ese era un titular, de academias denunciadas por ustedes.
Me gustaría saber si tiene constancia de que, en el 2020, pese a la contestación del Labora, que dice que no pueden hacer nada, se haya seguido haciendo o no.

Ha hablado de expedientes remitidos a la justicia o al Tribunal de Cuentas, lo ha cuantificado en un 5 %.
Me gustaría saber cuántos son realmente ese número y si podemos saber cuáles son.
Y…, nada, cómo puede ser que tenga que usted investigar a la Generalitat Valenciana por los hospitales de campaña, por el tema del coronavirus o las ayudas a las empresas ligadas al hermano de Ximo Puig o también el tema de la EMT, que sí que se refleja en el 2019, que no tuviera controles para detectar la estafa que supuso y, como le he dicho antes, el tema del IVASS, que más o menos ha ocurrido lo mismo, que ha detectado una estafa de cien mil euros por usurpación de identidad de una empresa proveedora.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Woodward.

A continuación, para concluir las réplicas, tiene 3 minutos el señor Pastor, por el Grupo Parlamentario Popular.

Cuando usted quiera.

El senyor Pastor Llorens:

Sí.
Muchas gracias de nuevo, presidenta.

Yo le había preguntado, no sé si le he escuchado…, he estado atento, pero no me ha parecido escuchar nada al respecto de la primera pregunta que le he formulado al señor Llinares, al director de la agencia, y era, se la reitero, por si no ha quedado clara en mi formulación, en la primera intervención, es sobre los 1.
730.
000 euros al que usted hace referencia, que dice que usted…, usted no, la agencia, ha puesto las bases para que se permitan recuperar exactamente esos 1.
730.
000 euros, yo le preguntaba que qué parte de esos 1.
730.
000 euros corresponde a las fraudulentas prácticas de los hermanos Puig.
Me gustaría que, en la segunda intervención, fuese concreto y me dijese si es que ni siquiera lo ha cuantificado o si hay una cuantificación concreta.

Quiero hacerle otra pregunta.
Si no estoy mal informado, la consellera titular de la relación entre el Consell y la agencia es quien ostente la competencia en materia de transparencia, es decir, la consellera Rosa Pérez Garijo.
Y yo le quiero preguntar si usted, al margen de eso que dice la ley, despacha con la consellera Graciela Bravo.
Si es así, si la respuesta es afirmativa, es decir, si usted despacha con la consellera Bravo, creo que sería bueno que el resto de grupos conociésemos qué despacha usted con la consellera Bravo.

Y le digo, le había dicho en la primera intervención, señor Llinares, que ni usted ni su agencia están por encima de la ley.
Ahora le digo que tampoco puede sustituir usted ni su agencia a un poder del estado como es el poder judicial.
Y se lo digo porque usted me acaba de contestar, diciéndome que usted cree que, si no diese la documentación, estaría vulnerando… Y yo le digo: ¿no se da cuenta, señor Llinares, que lo que usted crea o no crea es irrelevante ante una sentencia del TSJ?
Usted no puede sustituir un poder del estado como es el poder judicial.
El TSJ ha hablado, la máxima autoridad judicial de la Comunidad Valenciana ha hablado.
Lo que usted crea o deje de creer, de verdad, es irrelevante desde el punto de vista jurídico.

Y, es más, añade usted que ha presentado un recurso de casación ante el supremo.
Usted puede presentar un… y yo creo que es una técnica dilatoria y le explico por qué.
Porque no hay ninguna norma en esa sentencia, ninguna ley a la que aluda la sentencia que tenga carácter o rango estatal.
Hace referencia a un Reglamento de las Cortes, al artículo 12, y hace referencia a la propia ley valenciana antifraude, que tiene un ámbito autonómico.
¿A qué va usted al supremo?
¿A dilatar?
Me imagino que sus servicios jurídicos de la agencia -que los tiene- se lo habrán dicho, que no procede.

Y, por todo ello… Me imagino que lo conoce y lo sabe ya, pero yo acabo esta intervención diciendo que, por todo ello, mi grupo político se ha visto en la obligación de presentar ante el Síndic de Greuges una queja, porque nos sentimos desprotegidos ante la actitud de la agencia antifraude y nos sentimos desprotegidos ante la actitud de su director que, entendemos, vulnera nuestros derechos como grupo político, vulnera nuestros derechos como diputados y pretende silenciarnos con escritos dirigidos al presidente de las Cortes para que ese silencio no sea solo voluntad suya, sino que quede con forma de ley.

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Muy bien.

Muchas gracias, señor Pastor.

A continuación, por un tiempo de 3 minutos, tiene la palabra el señor Llinares.

Cuando usted quiera, señor Llinares.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

Empezando por el final, hace poco más de un año, prácticamente después de la remodelación del Consell, sí que me reuní con la consellera Bravo por una razón muy sencilla, porque, en esa remodelación, un órgano tan importante como es la inspección general de servicios pasaba a depender de ella.
Y ese fue el motivo de la reunión, el ver de qué forma se iban a poder coordinar con la agencia, al igual que se había estado produciendo cuando este órgano dependía de la conselleria de transparencia.
Después, no ha habido ningún otro despacho porque no ha hecho ninguna falta.

Efectivamente, con la consellera de transparencia, pues, hablamos cuando hace falta y es, para mí, la persona, la interlocutora con el Consell y a través de la cual, pues, establecemos este mecanismo.
No obstante, sigue estando ese problema.
La inspección general de servicios no está adscrita a la conselleria de transparencia y esto genera, pues, desde un punto de vista funcional, sus pequeños problemas, pero no son irresolubles y no pasa nada.

En cuanto al… No considero irrelevante una sentencia de la sala cuarta del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana.
La propia sentencia dice que la sentencia no es firme y que es recurrible.
Si me lo dicen los propios magistrados, yo consulto a mi servicio jurídico y me dicen: podemos recurrir, podemos recurrir ante la propia sala especial y podemos recurrir ante el Tribunal Supremo.

¿Qué norma estatal se vulnera para recurrir al Tribunal Supremo?
La prelación de normas.
La ley de creación y que determina el funcionamiento de la agencia es de 2016, el reglamento es de 2006.
Aquí hay dos normas que tienen rango de ley y una, que es posterior, tiene, además, un carácter especial, que regula el funcionamiento de esta agencia.
La otra, que regula los derechos de ustedes, es mucho más antigua.
(Veus) En cualquier caso, el fundamento del artículo 12 se pone en el 2006.
La cuestión donde nosotros aquí vemos es que una prelación de normas sí que está protegida por los principios generales del derecho a nivel estatal.

En cualquier caso, si la propia sentencia te dice que no es firme, está claro y te invita, además, a que las puedas recurrir y coincidimos, en este caso, con fiscalía, que intervino en este procedimiento, lo normal es que… y, sobre todo, porque así el servicio jurídico de la agencia lo planteó, es que se presentara el recurso.

No se preocupe usted que, en cuanto estos recursos se resuelvan y en función de cómo se resuelvan, esta agencia será la primera en cumplir la legalidad que se decide a través de los propios tribunales.
Pero, cuando un tribunal te dice que no es firme su sentencia, pues, tampoco podemos estar exigiendo su cumplimiento, si otro tribunal superior está pendiente de que se decida.

Y le aseguro que este asunto no es una cuestión puramente dilatoria, es una cuestión del pleno convencimiento de que consideramos que la ley que regula la agencia nos impide, nos prohíbe romper el secreto de nuestras actuaciones.

A partir de ahí, usted me plantea qué cantidad de ese millón setecientos mil.
Si nos vamos a una serie de expedientes que están en los tribunales, que puedan estar afectando a subvenciones concedidas por la propia Generalitat, estamos hablando de alrededor de quinientos veinte mil, quinientos treinta mil euros.
Esto no dice nada, son los expedientes que se solicitan desde la agencia, que se analizan y que, cuando se determina o cuando se inicia la vía por el procedimiento judicial, la agencia tiene que abstenerse de continuar investigando y entregar toda la documentación a estos tribunales, que son los que la tienen.

En principio, además, tendríamos que pedir autorización, si el propio tribunal o la propia fiscalía consideran adecuado que estas investigaciones se entreguen a un grupo parlamentario o a cualquier otra persona o cargo que se considere con derecho para poder recabar esta información.
Pero, en estos momentos, el convencimiento es firme y así me lo avalan los servicios jurídicos, contra los cuales yo no iría nunca, no se me ocurriría adoptar una actuación que no tuviera el aval y el apoyo del área jurídica de la agencia.
El primer puesto que cubrí en la agencia, cuando tomé posesión, fue, precisamente, el de responsable de asuntos jurídicos porque, para mí, el respeto a la legalidad es sagrado porque, además, como antes ha dicho la señora diputada Massó, es que, además de ser honrados, tenemos que parecerlo.
Y, en ese sentido, si hay razones para poder decirles a ustedes que no podemos entregar esta documentación, las hemos esgrimido en los sucesivos contenciosos que se han iniciado a resultas de esta petición.

Por lo que antes ha planteado también la señora Massó, efectivamente, no es el señor Baltasar Garzón el que está.
Hay una fundación, que lleva su nombre y que, efectivamente, pues, significa lo que usted ha planteado.
Cuando se aceptó y se admitió que formara parte del consejo de participación, la valoración que se hizo es que la sentencia se cumplió, que era su expulsión del ámbito de la judicatura.
Esta persona… aquellas aportaciones que hizo en sus inicios en la lucha contra la corrupción están ahí, en sentencias que se han podido ver.
En cualquier caso, es motivo de reflexión y recojo el planteamiento que usted ha hecho y así lo trasladaré a mi equipo directivo.

En cuanto al señor Woodward, la cuestión de las personas que están cerrando sus negocios por unos decretos de la Generalitat, desde luego, no es un ámbito de la agencia.
No podemos deducir de ahí ni que haya fraude ni que haya corrupción.
Sí que puedo entender a las personas que están sufriendo estas medidas que puedan estar valorando que pueda haber una responsabilidad patrimonial de la administración pública y que puedan iniciar sus reclamaciones, sobre la base de lucro cesante o de los perjuicios que pueda generar esa situación.
Pero no nos corresponde entrar en ese terreno.

Igual que en el de las vacunas, las vacunas que, fraudulentamente, han recibido, en contra de cualquier principio de solidaridad -y, además, tratándose de personas públicas-, de respeto a la propia ciudadanía.
Hemos visto que la fiscalía ya ha entrado.
La fiscalía ha iniciado diligencias.
Con lo cual, en este ámbito, la agencia, aunque quisiera, no debe de entrar, puesto que hay iniciadas otras actuaciones.

De los expedientes remitidos a la justicia hay uno que no lo podemos cuantificar, porque la cuantificación sería en estos momentos de unas cantidades que nos sorprendería.
Que es esta práctica, que se denunció ante la agencia, que la agencia examinó, y que se vio que, en determinados cursos, con dinero y con recursos públicos, realizados por entidades empresas privadas, lo que se estaba pagando al profesorado no tenía nada que ver con lo que se justificaba.

De este análisis se detectó que, efectivamente, aquí había una práctica de facturas falsas, había una práctica de fraude de subvenciones.
Y esto se habló con la fiscalía a nivel estatal.
Porque, esto que investigó la agencia, resulta que muy pronto vimos que era una práctica que se escampaba por todo el estado y, por lo tanto, la competencia se consideró -y así lo aceptó la fiscalía general especializada en delitos económicos y lucha contra la corrupción- que era un asunto de ellos.
Y ahí está, se está investigando.

Yo, a partir de ahí…, todo el mundo de las subvenciones es un factor de riesgo de corruptelas y de corrupción, en mayúsculas, enorme.
Y, volvemos a lo mismo, dinamizamos la economía a través del fomento que llega a muchos ámbitos a través de subvenciones, pero sin los controles, sin los sistemas de detección de los desvíos, buena parte de este dinero se nos puede estar perdiendo por las alcantarillas de la corrupción.
Y así lo hemos trasladado.

Y volvemos a lo mismo y me repetiría, ¿qué problemas tenemos en la administración para que los controles internos estén funcionando con toda la intensidad?
Y te vuelven a responder lo mismo, o sea, nos falta personal.

No sé si he respondido a lo que ustedes me han preguntado.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Llinares.

Yo creo que sí, salvo que haya alguna cosa en el ambiente.
Y me ha gustado el final de su intervención, de hecho, bastante.

Agradecerle que esté aquí, hoy, señor Llinares.
Y a todos los compañeros de la comisión recordarles que en el punto 2, donde dice informe de fiscalización de la cuenta general de la Generalitat correspondiente al ejercicio 2019, hay 3 días para las propuestas de resolución.

Y en los puntos 3 y 4, informe de fiscalización de la cuenta general de las entidades locales ejercicio 2018 e informe de fiscalización de las universidades públicas de la Comunidad Valenciana ejercicio 2019, 24 horas para las propuestas de resolución.
No se les olviden los plazos.

Y, una vez más, muchísimas gracias por su comparecencia.

El senyor director de l'Agència de Prevenció i Lluita contra el Frau i la Corrupció de la Comunitat Valenciana:

A ustedes.

La senyora presidenta:

Y a todos vosotros, cuidaros mucho.

Hasta luego.

Perdón, un momento, que creo que falta una cosa por comunicarles.
Efectivamente, finalizado el punto del orden del día se suspende la sesión hasta el 2 de marzo a las diez de la mañana para tratar el punto del pronunciamiento de la comisión sobre la solicitud de comparecencia del director de la Agencia de Prevención y Lucha contra el Fraude y la Corrupción de la Comunidad Valenciana.

Por tanto, tendremos comisión el día 2 a las diez de la mañana.

Muchísimas gracias.
Ahora sí.

(Se suspén la reunió a les 14 hores i 28 minuts)