Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 18 de desembre de 2001.
Continuació de la reunió realitzada el dia 17 de desembre.
Comença la sessió a les 10 hores i 9 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Presidenta Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 58.
Segona reunió.**

 

 

 

***Debat i votació del Dictamen de la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda sobre el Projecte de llei de pressupostos de la Generalitat Valenciana per a l'exercici 2002 (BOCV número 131).
Continuació.***

 

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, pregue que ocupen els seus escons.

Comença este matí el debat de les seccions i, d'acord amb els grups parlamentaris.
.
.
*(Remors)* ­Senyories, per favor, pregue silenci.
­ .
.
.
hi haurà un temps assignat a cada esmena de les seccions, tant pel torn a favor com pel torn en contra, de deu segons i, en funció de les agrupacions de cada grup parlamentari, hi haurà un temps total, perquè hi haja un debat àgil.
Les votacions seran al final del matí, a la una i mitja o dos, i al final de la vesprada, a les set i mitja o huit.

Comença el debat per la secció 05, Presidència de la Generalitat.
Correspon la defensa de les esmenes de la 111 a la 132, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor Oltra.

 

 

Secció 05, Presidència de la Generalitat

 

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Anem a defensar les esmenes que fan referència a Presidència de la Generalitat.
En concret, hi ha un bloc que va de la 111 a la 120 i un altre que va de la 121 a la 132.

Aquestes esmenes fan referència a la secció Presidència de la Generalitat.
Curiosament el president nostre tampoc en este moment ens acompanya, ha tingut una assistència record quant a durada de temps.
Per una banda, hi ha un bloc d'esmenes que fan referència a la necessitat de potenciar el turisme d'interior, ja que és un tema que està dins d'aquesta secció, que nosaltres pensem que està absolutament descompensat respecte al turisme de costa, al turisme del litoral.
El País Valencià és molt més que la nostra costa, que és molt important, però també tenim un interior molt ric, molt important i que, d'alguna manera, es troba absolutament deixat de la mà quant a inversions, quant a preocupació per part dels responsables.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

En eixa línia.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, un moment.

Per favor, senyories.
Senyories, pregue silenci, per favor.

Continue, senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

En eixa línia demanem mesures concretes per a potenciar el turisme rural, el turisme cultural, el turisme d'oci, dins de l'interior del nostre país.

I entre altres qüestions, a banda de marcar objectius, inclús plantegem alguna mesura concreta, com podria ser supressió de programes que no han tingut més objectiu que donar un senyor sou i unes senyores condicions de treball magnífiques per a alguns determinats senyors, com podria ser el programa de grans projectes que no ha servit per a res més que per a col·locar alguna gent per ahí; compromisos incomplits des de fa molt de temps quant a la creació del Consell de l'Audiovisual Valencià, que s'ha promés en diferents ocasions però mai es duu a efecte; l'elaboració del Llibre blanc de l'audiovisual; la creació d'una partida econòmica perquè tot això puga començar a funcionar.

Després hi ha tota una sèrie d'esmenes també en el sentit d'intentar reordenar un poc una política que cada volta es fa i d'una manera més descarada des de la Presidència de la Generalitat, que és el clientelisme pur i dur, i és la compra de determinades voluntats, la compra de determinats servicis que es fa mitjançant convocatòries, subvencions o pagaments d'aquella manera.
Creem que cal ser molt més rigorosos ahí, creem que cal establir mesures que garanteixen que eixos fons, cada volta més generosos dels quals disposa Presidència de la Generalitat, s'utilitzen bé, no s'utilitzen per a beneficiar-se entitats que en molts casos ni tant sols els fa cap falta.

També demanem que es retallen les partides tan generoses que apareixen enguany per a l'any 2002 quant a subvencions a centres valencians a l'exterior.
Per què?
Perquè vista l'experiència del que ha passat amb els centres gallecs, el que ha passat en el cas Formentera, amb el ministre Matas, la veritat és que teníem la impressió que tot això es pot utilitzar, i vostés pareix que tenen prou experiència en eixe sentit, per a la compra del vot de les persones valencianes que puguen estar en l'estranger.

En eixa mateixa línia demanem la supressió d'unes subvencions al conveni de la fundació de propietaris estrangers d'Altea, que recentment aparegué en els mitjans de comunicació com una entitat també molt sospitosa quant al que entre els seus fins té, precisament, la compra, la incidència del vot entre la població estrangera a la zona de la Marina.

I pensem també bàsic introduir.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
com a criteri d'actuació dins d'aquesta secció, i és curiós a més que no aparega, i és molt curiós que no aparega, que un d'eixos objectius ha de ser avançar cap al desenvolupament autonòmic i, fonamentalment, avançar cap a la reforma de l'Estatut d'Autonomia que fa que en estos moments continuem tenint un Estatut de segona a pesar de les declaracions pomposes que de tant en tant es fan.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Torn en contra.
Té la paraula el senyor Gómez en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Señora presidenta.

Señor presidente del Consell.

Señoras y señores diputados.

Señor Oltra, quiero adelantarle antes de nada que mi grupo, el Grupo Parlamentario Popular, no va a aceptar ninguna de las enmiendas que usted ha presentado aquí en este texto presupuestario porque creemos que en ninguna medida favorecen el texto presupuestario.

Mire, usted hace aquí, muy brevemente por el tiempo, claro está, ciertas afirmaciones que desde nuestro grupo no las podemos admitir.
Usted habla aquí de la creación del Consell Audiovisual, que siempre este Gobierno anuncia que lo va a crear, y nosotros le queremos decir que, evidentemente, lo anuncia porque así lo va a llevar a cabo en el momento adecuado, en el momento que la comisión de estudios de nuevas fórmulas de gestión y el propio Libro Blanco concluya sus estudios y sus aspectos.
El Consell Audiovi-sual puede ser una de sus conclusiones pero no una solución.

Usted habla aquí, y hay algo que ya lo vienen ustedes reiterando en otros debates, que siempre pone en tela de juicio las subvenciones, las ayudas que el Gobierno de la Ge-neralitat siempre da a colectivos de nuestra sociedad.
Mire, que le quede algo muy claro.
Las ayudas que el Gobierno, las subvenciones que da el Gobierno de la Generalitat son totalmente transparentes, totalmente.
Sí, totalmente transparentes.
Y si usted ve que hay alguna anomalía, alguna irregularidad, ya sabe usted dónde tiene que ir, pero no ponga nunca en tela de juicio las subvenciones que da el Gobierno Valenciano.

Y mire usted, habla del turismo, que no se ayuda suficientemente al turismo, que el turismo de interior no se está apoyando.
Mire usted, más del 150% de las ayudas que se están dando ahora se están dando en comparación con otros gobiernos, más del 150%.
El turismo de interior, como el turismo de sol y playa, es muy importante en nuestra comunidad, se está apoyando en toda su amplitud.
¿Por qué?
Porque entendemos, y así el Gobierno lo entiende, que el turismo es una riqueza fundamental para el crecimiento económico de nuestra comunidad.

Mire, cuando en esta comunidad al turismo no se le daba la importancia que debía tener, el Gobierno de la Generalitat creó algo muy importante para que ese desarrollo sostenible en el turismo estuviera perfectamente regulado.
Por eso, desde estas Cortes se aprobó la Ley 3/1998, de desarrollo de los municipios turísticos.

Luego, hay una cosa fundamental, que es la propia formación en todo este ámbito del turismo, que son unos organismos donde realmente intentamos o se intenta que se forme a toda la gente que se dedica al propio turismo.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Gómez, vaja finalitzant.

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Mire usted, hay algo que no quiero dejar pasar.
Usted dice que hay una gran masificación en estos momentos en la costa valenciana.
Mire, el 90% de los planes de ordenación urbanística no lo hicieron justamente los gobiernos del Partido Popular, lo hicieron otros gobiernos que intentaron y aprobaron planes que propiciaron y propiciaron, por supuesto, esa masificación.
No nos acuse a nosotros ni al Gobierno del Partido Popular que intentamos incentivar la masificación en los municipios turísticos.
Eso, desde luego, no se lo podemos consentir.

Y ya termino, señora presidenta.
En una de sus enmiendas pretenden algo que nosotros no vamos a admitir, por supuesto, que es cargarse todos aquellos proyectos importantes que esta comunidad está teniendo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Gómez, acabe.

 

**El senyor Gómez Fernández:**

 

Ya termino.

.
.
.
estos proyectos importantes que está dando entidad, reconocimiento, ya no solamente en esta comunidad, sino a nivel nacional, de proyectos tan importantes que usted ya sabe y que nosotros, desde luego, no vamos a aceptar.

Muchas gracias.

 

 

Secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.

 

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Gómez.

Correspon el debat de les esmenes de la secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.

Defensa de les esmenes de la 142 a la 174 i la 208 del Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula la senyora Llinares en representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida per al torn de defensa.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora presidenta.

Senyories.

Vaig a defensar les esmenes compreses des de la 142 fins a la 174 i també la 208.

Si tot el pressupost que ha presentat enguany el Govern de la Generalitat és un immens engany, sols amb finalitat purament propagandística, és ací a Ocupació on es fa més patent.

L'any passat disminuïa l'apartat de foment de l'ocupació en 612 milions de pessetes.
L'excusa era que no teníem ni atur.
Enguany augmenta el 17, 83%.
Què passa?
Que l'atur s'ha desbocat enguany?
Amaguen les seues senyories dades més negatives encara que els publicats sobre l'augment de l'atur?
Amb la particularitat que, mentre tot disminueix: despeses de personal, béns i serveis, inversions reals, transferències de capital.
.
.
, les transferències corrents augmenten en el 22,62%, augmenten en 21.
234,50 milers d'euros.
Una quantitat respectable.
Li donen diners a tot el món.
Lògicament, a qui li donen més diners és a les empreses privades.
Només en l'apartat de transferències corrents hi ha 46.
834,69 milers d'euros per a les empreses privades, el 38% del total.

Se'ls ha oblidat en aquest posar tot, o tal vegada no estiguen per aquesta tasca, indicar mesures contundents al repartiment d'ocupació per a empreses en crisi, per a sectors on existeix més atur estacional, que és quasi tot el país, o llocs on existeixen borses d'atur.
Se'ls ha oblidat que s'estudie la duració del temps de treball, jornada de 35 hores, quart torn per disminuir treball de nit, cap de setmana, 3 dies, repartiment de treball sense disminuir sou.
Se'ls ha oblidat els contractes de solidaritat amb persones majors de 60 anys, de les persones que s'acollisquen a la mitja jornada per la cura de fills o de familiars.
Se'ls ha oblidat les dones del món rural, sobretot en allò que es refereix a estatut de cotitularitat i participació en cooperatives.
Se'ls ha oblidat potenciar les societats i cooperatives d'aturats de llarga durada com alternativa a les ETT.
I no parlen de fer un pla ­amb l'afició que tenen als plans­ per a conéixer i combatre l'economia submergida.
No se'n volen saber res de l'economia submergida.
Doncs n'hi ha, senyors del Partit Popular, i de bon tros, ací a aquesta comunitat.

I el que per a mi és incomprensible: no apareixen per cap lloc les cooperatives d'economia social.
No tenen dret a programes de formació?
No s'han enterat les seues senyories que tenim des de cooperatives agrícoles fins cooperatives de consum?
Caldrà donar-los opció a programes de formació, com als sindicats i a la patronal.

I el programa 422.
22, formació professional ocupacional, la integració social i formació dels immigrants les solucionen amb un conveni de 120,20 milers d'euros; o siga, 20 milions de pessetes per a un centre d'estudis.
No és això una burla massa cruel?
Tants milers de persones amb problemes greus d'inserció i de formació, encara que sols siga per la llengua, es despatxen amb 120 milers d'euros.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares, vaja finalitzant.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

.
.
.
O cal deixar-los en la ignorància i la no-inserció perquè siguen més fàcilment explotables?
Ni tampoc actuen per traure les ETT de determinats àmbits productius, per exemple la construcció.

Totes aquestes esmenes, tot astò que vostés s'han deixat i que no els preocupa, són part de les nostres esmenes, en un pressupost que pareix un catàleg de persones, entitats, societats, capaces de ser subvencionades.
I si no existeixen se les inventen per a *epatar* al respectable.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares, acabe.

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

.
.
.
que després en el mes de gener no s'entera que la fira s'ha acabat.
Les casetes, les llums, les garlandes i altres oripells s'han acabat, i sols queda un solar buit i desert però sobre el que, de seguida, vostés es posaran a construir no precisament a favor del poble.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Llinares.

Té la paraula, per al torn en contra, la senyora Martínez.

 

**La senyora Martínez Zaragoza:**

Muchas gracias, señora presidenta.

Señores y señoras diputados.
Senyor president.
Señora Llinares.
Buenos días a todos.

Señora Llinares, desde el Grupo Parlamentario Popular no vamos a aceptar ninguna de las enmiendas que ha propuesto su grupo parlamentario, se lo digo a priori, y le voy a razonar por qué.

Y también en primer lugar quisiera decirle, aunque usted lo niega, niega la evidencia, que son las Pyme y las empresas privadas las que, por un 90%, están creando el empleo en la Comunidad Valenciana.

Por lo tanto, con su argumentación y con sus enmiendas no han realizado ninguna aportación nueva e innovadora, con lo que todo lo que proponen ya está expresamente destacado en los presupuestos, tanto en los objetivos como en las indicaciones.
De veras que si así fuera, tanto desde su grupo parlamentario como desde el Grupo Parlamentario Socialista, este Gobierno, el Grupo Parlamentario Popular, estaría muy dispuesto a aceptar las enmiendas, que fueran a incentivar que colaborasen a incentivar y a promocionar el empleo y la formación y la lucha contra la siniestralidad laboral en la Comunidad Valenciana.

Por tanto, su discurso, señora Llinares, el de su grupo, hace un análisis frívolo e irreal de la situación de estabilidad y crecimiento que actualmente está viviendo la Comunidad Valenciana, a pesar de los acontecimientos internacionales y que fuera de nuestras fronteras están sucediendo.
Ustedes, en vez de alentar a la sociedad y elevar iniciativas nuevas, niegan lo evidente, y así les va.

Algún dato sí que le querría dar.
La Comunidad Valenciana es una de las españolas que más recursos económicos han recibido en estos presupuestos para políticas de formación, fomento de empleo y creación de empleo estable.
¿Por qué?
Porque ha hecho un buen diseño de las políticas de empleo y por eso se han visto remuneradas.

También están criticando que sea una prioridad para el Gobierno Valenciano de Eduardo Zaplana el crecimiento económico sostenible que en la Comunidad Valenciana se está gestando; que nuestro tejido productivo sea eficaz y eficiente, que cree empleo, y que esté contratando a todas las personas que se están formando día a día en la Comunidad Valenciana.

No les parece bien, por lo que trasciende de su intervención, que la Comunidad Valenciana esté liderando en los dos últimos años la reducción del paro en España, y esto es muy importante.
Y recientemente tenemos un dato muy importante, en donde se refleja que la Comunidad Valenciana está liderando la reducción de empleo femenino en España.
Y que tengamos y que queramos mantener una fuerte economía.
Y siempre utilizando el consenso a la hora de las negociaciones con todos los agentes económicos y sociales.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Té la paraula la senyora Llinares.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Senyora diputada.

Per bons que siguen els pressupostos, com resulta que només duren el que duren les festes de Cap d'Any i Reis, en fi, també té igual.
Però estos pressupostos, que a vostés els pareixen tan meravellosos, en allò del foment d'ocupació, que augmenta, la majoria dels diners que augmenten són les transferències finalistes procedents de l'Inem, i ahí es reduïx la dotació destinada a pactes territorials per a l'ocupació.

En la intermediació laboral es reduïx en 360 milions de pessetes.
No apareix per cap lloc la inserció d'aturats de llarga duració, ni per al Pla d'inserció d'immigrants.
En formació professional existixen la tira de buits: no hi ha formació continua per a docents i experts, no hi ha dotació.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Llinares, acabe.

 

**La senyora Llinares i Llorca:**

 

Bé, i totes estes coses que estic dient eren una cosa que vostés havien firmat per a allò del Pavace.
I resulta que fa dos dies que s'ha aprovat allò del Pavace i ara en els pressupostos ja no apareix.
Això vol dir que el poquet que hi havia allí de cosa social ja s'han cansat de ser tan socials, i en els pressupostos ja no amaneixen eixes coses que simplement vostés havien firmat en els sindicats.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Té la paraula la senyora Martínez, per a rèplica.

 

**La senyora Martínez Zaragoza:**

Gracias, señora presidenta.

Dos datos nada más, porque no vamos a reiterar todo lo que está expresamente reflejado en los presupuestos, señora Llinares.

Programas de formación continua.
Un 35% más de recursos que en los presupuestos del año pasado, y así continuamos, con ilusión, trabajando.
Otro dato, formación y exención laboral para colectivos con dificultades.
Usted ya sabe claramente cuáles son.
Un 43,3% más que en los presupuestos del año pasado.

Yo nada más quiero reiterarle que si fueran ustedes, los del Grupo de Esquerra Unida, quienes estuvieran gestionando la cartera de trabajo y empleo aquí en la Comunidad Valenciana, pues yo desde luego estaría bastante triste, porque tengo aquí un dato que revela que ustedes actualmente la están llevando adelante en la comunidad balear, y así les va, van a la cola de la creación de empleo en España.

Es decir, en junio del 99 Esquerra Unida consigue 14.
654 puestos de trabajo, y en noviembre del 2001, 32.
885 *(Remors)* Una variación del 124,26% menos.
A la cola de todas las comunidades autónomas españolas.
Eso es una realidad y es un dato que yo de ustedes lo tendría en consideración.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Torn de defensa per les esmenes de la 175 a la 207, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes, de la secció 06, Economia, Hisenda i Ocupació.
Té la paraula el senyor Torres.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Voy a tratar de huir del catastrofismo en la defensa de las enmiendas que mi grupo ha presentado a alguno de los programas de la Conselleria de Economía, Hacienda y Empleo, a pesar de que el Gobierno, en algunas ocasiones, peca a veces de un excesivo triunfalismo en esta parcela.

Es evidente que hay etapas de crecimiento económico, como la que nos ha tocado vivir hasta hace bien poco, y también momentos de recesión y estancamiento como el actual.
Nuestras enmiendas a esta sección pretenden incidir en aquellos programas que desde nuestro punto de vista necesitan cambios para mejorar las condiciones de trabajo, para mejorar el empleo y para mejorar la formación.

En lo que se refiere a las condiciones de trabajo, en el año 2000 la siniestralidad laboral creció un 4,6% con respecto al año anterior, pasando de 113.
075 accidentes de trabajo en el año 1999 a 118.
264, frente a los 73.
799 del año 1995.
Por lo tanto, un crecimiento de la siniestralidad laboral de un 50% desde que gobierna el Partido Popular.
La cifra, por tanto, mayor en siniestralidad laboral de toda la historia de la Comunidad Valenciana.

El principal instrumento de lucha contra la siniestralidad laboral es la Ley de prevención de riesgos laborales, que en nuestra comunidad en general no se cumple y que es muy poco conocida por los propios empresarios.

Nuestras enmiendas a este programa van dirigidas fundamentalmente, en primer lugar, a supervisar a las empresas de trabajo temporal en lo que se refiere a la formación y las condiciones de trabajo.
Especialmente en lo que se refiere a los más jóvenes, a los que se les tiene que dar una formación para aquellos puestos de trabajo que tienen riesgos, y en la mayor parte de las ocasiones no se les da esa formación.

En segundo lugar, incrementar las ayudas a las pequeñas y medianas empresas para que adopten sistemas de prevención.
Según la última encuesta del Ministerio de Trabajo, la inversión en seguridad laboral por parte de los empresarios valencianos está muy por debajo de la media de la inversión que se realiza en España.

En tercer lugar, la creación de una comisión de estudio para prevenir los riesgos del amianto y la parálisis del calzado.

En cuarto lugar, la publicación mensual de las tablas de siniestralidad.
La última que tenemos en nuestro poder, procedente de la página web de la conselleria, es del mes de marzo del 2001.
El otro día en la comisión se decía que se publican trimestralmente.
No es cierto que se publiquen trimestralmente, sino que por parte de los ciudadanos se tiene acceso con seis y con siete meses de retraso.

En quinto lugar, informes, realización de informes y de estudios sobre las causas más frecuentes de siniestralidad laboral.
Según la última encuesta también, el 86% de las empresas que se han visitado durante el año 2000 con motivo del Plan de acción especial, en ese 86% de las empresas no se estaba procediendo a la realización de formación a sus empleados sobre riesgos.

En segundo lugar y en lo referido al fomento del empleo, nosotros pensamos que el paro sigue siendo uno de los principales problemas y de los principales preocupaciones de los ciudadanos valencianos, según las encuestas.

Durante el año 2001 ha comenzado a encenderse en nuestra comunidad determinadas alarmas, ya que en este momento no se está generando el empleo al ritmo que se venía generando en los últimos años.
Y en algunas provincias, en concreto en la provincia de Alicante, incluso no es que se genere, sino que está empezando ya a destruirse el empleo que se había generado en los últimos meses.
Y cuando la economía se ralentiza los más afectados son precisamente los parados menores de 25 años y sin formación, las mujeres también con escasa formación, y especialmente todos aquellos colectivos con dificultades importantes de inserción.

Hay que recordar que seguimos teniendo la tasa más elevada de paro de la UE entre los jóvenes menores de 25 años: un 19,73%.
También tenemos que recordar que en este momento el 62% de los parados son mujeres.
Si lo comparamos con el año 1995, en el año 1995 las mujeres representaban el 53,8 de los parados de nuestra comunidad.

La tasa de temporalidad, también de nuestra comunidad, está por encima de la media de la tasa española.
En esta línea nuestras propuestas son la realización de convenios con ayuntamientos de más de 50.
000 habitantes, una mayor dotación para las líneas presupuestarias dirigidas a los colectivos más desfavorecidos, convenios con los centros especiales de empleo que les garanticen a tiempo la financiación, y acciones por parte del Gobierno.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Torres, vaja finalitzant.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

.
.
.
para evitar la excesiva rotación de los contratos temporales.

Y por último, en formación tenemos que recordar que el 30% de los jóvenes de nuestra Comunidad Valenciana están sin cualificación, frente al 20% de la Unión Europea.
Nuestras propuestas en esta línea de formación son la puesta en marcha de un Plan para el desarrollo de los nuevos yacimientos de empleo, una mayor dotación para el programa de garantía social dirigido especialmente a los jóvenes sin cualificación y una mayor dotación para las escuelas taller, las casas de oficio.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Torres, acabe.

 

**El senyor Torres Salvador:**

 

.
.
.
de empleo.

Gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Torres.

Torn en contra.
Té la paraula la senyora Montesinos, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Montesinos de Miguel:**

Gracias, señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

Señor Torres, yo la verdad es que le reconozco todo el mérito que tiene, porque es muy difícil y muy complicado desde un grupo en la oposición como el suyo, que tiene una experiencia importante de Gobierno, el tratar de plantear una serie de enmiendas a una sección en este caso de los presupuestos, como es la de empleo, a un Gobierno, que es un Gobierno que no peca de triunfalista sino que los resultados son los que le avalan.
Y esos resultados son los que han llevado a la Comunidad Valenciana de ser, en este caso, el vagón de cola en el año 1995, con ustedes al frente del Gobierno, a pasar a ser en este momento la locomotora, la mayor generadora de empleo y de economía en España.

Porque no debemos olvidar ­que no quede en el recuerdo, es bueno de vez en cuando rememorar y recordar aquellos tiempos que ojalá tarde mucho en volver y esperemos que ese mucho se transforme en un largo período­ aquellas épocas en las que ustedes avalaban los contratos basura, de las que ustedes llevaban a la seguridad social a la quiebra práctica del Estado, en las que ustedes recortaban las políticas sociales, etcétera, etcétera, que les abocaron a las cuatro grandes huelgas generales que se conocen en España y tres de las cuales por problemas laborales.
Una de ellas, y le recuerdo por las enmiendas que ustedes vienen presentando a lo largo de estos días, la primera de ellas por el Plan de empleo juvenil o contratos basura, la segunda por el decretazo que endureció las condiciones para recibir la prestación de desempleo y, la tercera, en protesta por la reforma laboral que provocó la tasa de temporalidad más alta de la historia.
Por tanto, de verdad, señor Torres, que yo le reconozco el mérito que tiene usted.

Pero entrando ya en lo que han sido los grandes logros y, desde luego, los grandes éxitos que este Gobierno viene impulsando desde el año 1995, yo le tengo que recordar que en la materia de siniestralidad laboral, que es por donde usted ha iniciado su intervención, en el año 2001 se han conseguido reducir los índices de siniestralidad, un descenso de 2.
145 accidentes menos que en el mes de octubre del año 2000.
Que sólo hay cuatro comunidades autónomas en toda España, y una de ellas la Comunidad Valenciana, que ha contabilizado un descenso absoluto y relativo en los datos de siniestralidad laboral.
Por tanto, las cifras que usted está barajando, usted sabe muy bien que no son cifras reales.
Y en este descenso de la siniestralidad han jugado un papel muy importante los planes de acción preferente.

Además de ello, yo quisiera recordarle que solamente en prevención, en prevención de riesgos laborales, se ha pasado de 65 millones de pesetas que se presupuestaban, a más de 1.
000 millones de pesetas para el año 2001.
Y que usted hablaba, entre otras cosas, de que no se participaba de los resultados de las encuestas que se hacían, que yo le aseguraba a usted que desde luego cada trimestre se publican, pero además de los estudios y la necesidad de la creación de una comisión, comisión y órganos de participación que ya vienen existiendo en esta Comunidad.

Recordarle, por lo que usted decía que en materia de empleo cada vez íbamos más en descenso o que no se generaba tanto empleo como entonces, recordarle que solamente entre junio de 1999 y noviembre de 2001 el paro registrado en las comunidades autónomas, la que mayor descenso ha experimentado ha sido la Comunidad Valenciana en menos de un 23,12%.

Decirle, por otro lado, como muy ha dicho mi compañera, que en ese *totum revolutum* que se creó en la Comunidad de Baleares para poder decir todos no al PP y todos contra el PP, desde luego están ustedes a la cola.
Pero, por ejemplo, otras grandes autonomías, la que ustedes acostumbran siempre a ponerla como ejemplo, que es la de Andalucía, en este momento se va a reducir en un 0,59%.

Recordarle, en otro orden de cosas, que en transferencias para la gestión de las políticas activas de empleo, la Comunidad Valenciana ha sido la que más ha recibido.
¿Y por qué?
Precisamente debido a los buenos resultados y a las iniciativas que en este ámbito se han producido desde la propia comunidad, es decir, desde el Gobierno que lidera Eduardo Zaplana.
Y, en ese sentido, por abreviar el tiempo, sí que me gustaría cuanto menos recordarle lo siguiente:

En contratación indefinida, que es un dato a tener en cuenta, entre los 11 primeros meses de 1995 y el mismo período de 2001, los contratos indefinidos han aumentado un 246%, frente al 91 que lo hace en el total de los contratos.
Que, por ejemplo, en la contratación indefinida de mujeres y hombres, que he de recordarle que como objetivo prioritario de este Gobierno está el solucionar en este caso el paro tanto a las mujeres, como a los jóvenes, como a los discapacitados y como a los parados de larga duración, como se viene haciendo desde el comienzo del año 1995 en la primera legislatura.
Que además esos son objetivos prioritarios.
Y que se ha conseguido superar todos los acuerdos, que tanto desde el Avef se produjeron como del resto de ellos, y que dentro del Pavace, con esos 760.
000 millones de pesetas como inversión para un acuerdo muy distinto al panorama que se pintaba hace escasamente unos cuantos años, aquí se trabaja y se funciona siempre ¿cómo?
, a través del diálogo, de la concertación y de la cohesión social, cosa que en otros panoramas, que no es bueno recordar tan a menudo, pero que ahí están y que nos refrescan de vez en cuando la memoria, usted sabrá que no existía ni la cohesión, ni el diálogo, sino solamente el oscurantismo y la ruptura frente a los agentes sociales.

Bueno, pues como le venía diciendo, en ese sentido, en el trabajo que se viene desarrollando a través del Pavace y de la propia Conselleria de Empleo, en lo que se refiere a las mujeres, más de 170.
000 nuevas mujeres ocupadas en la Comunidad Valenciana desde 1995.
El paro registrado cae también muy ostensiblemente alcanzando un descenso del 51,7%.
En cuanto a los jóvenes, el paro registrado cae, alcanzando el descenso a un 73%.
Y así le podría seguir dando datos sobre todos y cada uno de los aspectos que usted ha manejado esta mañana.
Pero, en cualquier caso decirle que, tanto en el fomento del empleo como en la formación, son y han sido dos de las grandes preocupaciones de este Gobierno.
Y, en ese sentido, ha venido trabajando.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyora Montesinos, acabe.

 

**La senyora Montesinos de Miguel:**

Muchas gracias, señora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Montesinos.

Passem a continuació a la defensa de les esmenes de la secció 07, Justícia i Administració Pública, esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, 210, 11 i 14 a la 231, 298 a la 341 i 324 a 339.

 

 

Secció 07, Justícia i Administració Pública

 

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Bon dia.

Jo no volia deixar de començar sense saludar i agrair públicament el fet de què hi haja un conseller aquí escoltant-nos, perquè se'n va el pastor i.
.
.
I per suposat no ho dic pel conseller don Carlos Rodríguez Cepeda, a qui vull donar públicament el condol en nom del nostre grup.
Però irònicament li vull agrair la seua presència.

Anem a defensar genèricament totes les esmenes de la secció 07 en dos blocs.
El primer bloc, que compren els programes direcció i serveis generals, administració de justícia, protecció civil i extinció d'incendis, he de dir que hi ha algun error en la distribució de les esmenes que ha donat ja presidència.
La primera idea, i ho anem a defensar genèricament, la idea de combatre la pecarietat i la temporalitat en l'administració pública.
És cert que en els últims anys ha augmentat de forma important la temporalitat en l'administració pública, fins uns nivells reconeguts públicament per part del president de la Generalitat molt elevats i que ha donat lloc a determinades iniciatives poc pensades, moltes vegades, que van en contra fins i tot de lleis orgàniques i que hi ha sentències del Tribunal Constitucional respecte als processos d'admissió i d'estabilització d'aquest personal.

Nosaltres pensem que s'ha d'avançar en aquest tema, s'ha d'avançar d'una forma dialogada amb els sindicats i s'ha de fer un programa seriós per a arribar a tenir un nivell de temporalitat i de precarietat raonable.
I raonable vol dir en l'administració pública baixar del 10% d'interins i de treballadors en precari, no en molts llocs per damunt del 30% com ens trobem en aquests moments.

Segona idea que voldríem ressaltar: el tema del valencià.
Bo, fa divuit anys que es va aprovar la primera Llei d'ús i ensenyament del valencià i hi ha una realitat en aquests moments molt clara: per molts acords històrics, per moltes acadèmies, el que és evident és que en les RPT, relació de llocs de treball, només l'1% exigeixen conèixer el valencià.
Aquesta és la dura realitat i nosaltres pensem que açò, d'una vegada per totes ­hem dut iniciatives a aquestes Corts­ s'ha de canviar d'una forma clara.
S'ha de canviar potenciant la capacitació, s'ha de canviar potenciant l'ús, s'ha de canviar potenciant la publicació de materials, s'ha de canviar plantejant seriosament el tema del requisit lingüístic.

Jo ficaria una dada d'avui mateix: quan eixen rumors que es va al final a demanar el valencià en les oposicions a la docència, els organismes que han de certificar açò han de fer per primera vegada en la seua història exàmens en els mesos de gener i març perquè no donen abast.
Només amb aquest rumor.
Si es plantejara seriosament la introducció al requisit lingüístic, com es fa en totes les comunitats autònomes de l'Estat espanyol que tenen llengua pròpia, excepte en esta, automàticament nosaltres tindríem un creixement significatiu de l'ús del valencià en l'administració pública.
I açò no es fa, no hi ha voluntat i nosaltres pensem que aquest és un tema molt important.

Un tercer aspecte que nosaltres volem plantejar.
L'administració pública disposa de molts llocs de treball, de molts elements, de molts edificis on es pot avançar, i nosaltres pensem que amb això s'hauria de donar exemple en l'ús sostenible dels recursos, en el reciclatge, en l'ús del paper reciclat, en la reutilització de materials, en l'estalvi d'aigua, en l'estalvi de llum, en tots aquests elements que d'alguna forma nosaltres pensem que es podria avançar molt, i a més perquè som un dels principals consumidors.
Pensem, per últim, i amb això acabaríem en el tema de direcció i serveis generals, que és imprescindible avançar, posar en marxa i comprometre's a complir la Llei de seguretat i de prevenció de riscs laborals, també en els funcionaris i treballadors públics.

En el tema de l'administració de justícia és una de les mancances que tots els indicadors diuen que hi ha a la nostra societat.
Nosaltres hem plantejat una primera esmena: que es complesquen els compromisos.
Si es miren els pressupostos de 2001 s'anunciava que haurien inversions molt importants per enguany, per l'any que ve, perdó, estic parlant dels pressupostos d'enguany, en el tema de les inversions.
Si veiem els pressupostos d'enguany es veu que aquestes grans inversions es traslladen al 2003.
Podem suposar que, si seguim amb la mateixa marxa, en l'any 2003 es traslladaran al següent.
"El año que viene si Dios quiere".
Sempre, sempre estem igual.
Nosaltres entenem que és imprescindible avançar en aquesta direcció d'una vegada per totes, a més de complir compromisos, de fer les inversions corresponents en determinats llocs que fa molts anys ­Sant Vicent del Raspeig, és un exemple, Ibi i altres­ que estan compromesos i que no es fa.

Hi ha retards en la justícia molt considerables que, de pas s'ha de dir, s'arreglen augmentant les dotacions de personal, no augmentant les hores que, en definitiva, és una disminució fonamentalment de la qualitat.
I s'han d'atendre a aspectes concrets en el tema de la justícia, que ens semblen importants.
El tema dels menors, el tema de la violència de gènere, el tema dels delictes mediambientals, el tema de la sinistralitat laboral.

Per últim, parlar també que es important avançar en el tema, i són esmenes que ja plantejàvem l'any passat, en la millora de la medicina legal i forense.
Concretament en la millora del tema de les guàrdies en comarques ­s'han de fer desplaçaments que són al nostre entendre intolerables en algunes comarques­ i en el conveni amb les universitats per determinats tipus d'anàlisis molt específics i a més prou costosos.

Quant al tema de seguretat, de protecció civil i extinció d'incendis, nosaltres pensem que hi ha una cosa que és molt important que s'ha de mencionar.
Una altra vegada enguany ens hem trobat en el tema de zones inundades com a conseqüència del primer temporal.
Fa molts anys ­jo recorde que era en 1996­ va eixir el catàleg de zones inundables.
Seguim permetent construccions, seguim permetent que es puga urbanitzar en determinades zones que quan plou automàticament s'inunden.
Jo ficaré dos casos: Orpesa, per exemple, la Marjaleria de Castelló són dos casos típics, sempre que plou tenim problemes ahí.
I pensem que d'una vegada per totes s'haurien d'abordar, des del tema de protecció civil, que això no passe.
Podríem parlar de moltes altres coses, construccions per exemple de col·legis escolar en rius, Manises per posar un exemple, o moltes altres coses que ens estem trobant en una zona amb una sèrie de perills que apareixen sistemàticament.

Jo posaria un altre cas que em sembla important quan a protecció civil.
Recordant un cataclisme que va haver no fa molt de temps a Toulousse d'una empresa química.
Nosaltres en aquests moments estem en condicions de previndre determinades acumulacions d'indústries perilloses, concretament en una zona a Sagunt, on l'acumulació d'una regasificadora, potencialment molt perillosa quan a incendis amb altres empreses, com és per exemple una empresa d'adob que té quantitats importants de nitrat d'amoni, açò al nostre entendre va en contra de la directiva de protecció civil i va en contra fins i tot del decret de l'any 1999.

No s'avança en aquesta direcció, no s'avança en els temes de protecció civil, i em sembla que s'ha d'avançar d'una forma important, perquè és evident.
No vull recordar Bhopal, que hi va haver un aniversari fa poc, no vull recordar Seveso, encara que les directives europees es diuen Seveso I i Seveso II com a conseqüència d'aquests grans cataclismes, però sí que em sembla que és important, a l'hora de plantejar determinades ubicacions, plantejar-se des de protecció civil la seua idoneïtat o la seua no idoneïtat, i almenys, almenys, desenvolupar decrets, conseqüència de directives, que ens podrien evitar catàstrofes en un futur.

Nosaltres plantegem també el tema de les emergències rurals.
Ens sembla importantíssim avançar en la idea de bombers forestals que a la vegada puguen fer front a determinades emergències.
Hi ha un exemple de com no s'han de fer les coses.
Per exemple, l'emergència dels últims dies respecte a la neu, no ací, a Catalunya, on la policia autonòmica ha demostrat com no s'han de fer les coses, com de mal es poden fer les coses.
Entenem que coses d'aquest tipus ens poden passar aquí i no estem adequadament preparats.
Al mateix temps el telèfon 112 pensem que en moments d'emergència no està funcionant adequadament i, en general, s'han de potenciar els mitjans humans i materials.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula la senyora Sancho, en representació del Grup Parlamentari Popular, per al torn en contra.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, la verdad es que he estado escuchando atentamente toda su intervención y por un momento no sabía de qué comunidad autónoma me estaba hablando, no sabía si estábamos hablando de la Comunidad Valenciana o de cualquier otra.
Porque lo que está claro y lo que todos los ciudadanos reconocen es que el nivel de calidad y bienestar social que se está produciendo en los ciudadanos de la Comunidad Valenciana desde 1995 va en crecimiento constante, con lo cual, por un momento se me ha ido un poco la mente y no sabía de qué comunidad autónoma estábamos hablando.

Nunca hasta ahora la política había sido entendida como un servicio hacia los ciudadanos.
Nunca se había hecho un esfuerzo presupuestario y de gestión tan importante en materia de justicia y administraciones públicas como el que se está realizando aquí en la Comunidad Valenciana.
Ese esfuerzo presupuestario importante se ha realizado como por ejemplo en la humanización de la justicia, acercándola a los ciudadanos a través de los servicios de información y queja, que están desarrollados y creados en cada uno y todos de los partidos judiciales de la Comunidad Valenciana.
Somos la única comunidad autónoma que este servicio de información y queja lo tiene en todos y cada uno de sus partidos judiciales.

Pero no solo eso.
Se ha hecho un gran esfuerzo presupuestario en humanización de la justicia a través del teléfono de urgencias y emergencias 112, el cual ha recibido desde su creación en 1999 cinco millones de llamadas telefónicas de emergencia.
Es un servicio al ciudadano con el que el Gobierno Valenciano se marcó el objetivo de ofrecer un servicio eficaz y contundente a aquellos ciudadanos que puedan verse implicados en una urgencia o emergencia.

Además, es un Gobierno que piensa en todos, sobre todo en los más débiles, por lo que, además, este servicio, el 112, es un servicio innovador en España, que consiste en la gestión de las llamadas de auxilio de las personas con discapacidad auditiva y la localización de intérpretes de lenguajes de signos.

Se ha producido una humanización de la justicia a través de las oficinas de ayuda a las víctimas del delito, que prestan una asistencia integral a todas las víctimas del delito, tanto a hombres como a mujeres.
Ahí se incluye la violencia de malos tratos y todo tipo de hechos delictivos.
Pero no solo se da un asesoramiento jurídico, sino que además se acompaña a los ciudadanos durante todo el proceso.

No hay que olvidar que a las políticas de violencia de género, desde el Gobierno del Partido Popular, se les está dando mucha importancia y se llevan en coordinación con todas las consellerias.
Porque recordarles que los centros Infodona y los centros 24 horas fueron creados por el Gobierno del Partido Popular en 1995, porque hasta entonces no había centros específicos para la violencia de malos tratos.

Se ha hecho un esfuerzo presupuestario importante en la modernización de la justicia a través de la informatización de los juzgados de la Comunidad Valenciana y a través del plan de infraestructuras judiciales, lo que le da agilidad y eficacia a nuestra administración de justicia.

Se ha modernizado la administración de justicia mediante la informatización integral, mediante el programa Cicerón, y la implantación de un *software* específico para la tramitación de los procedimientos judiciales.
El programa Cicerón es el primer y único programa de derecho procesal que existe en España e incluye la interconexión de todos los juzgados de la Comunidad Valenciana entre sí, la interconexión del sistema judicial valenciano con abogados y procuradores, organismos oficiales y resto de órganos judiciales de España.

Se ha modernizado, como le he dicho, la justicia a través del plan de infraestructuras judiciales, vertebrando el territorio en el ámbito judicial y haciendo más accesible la justicia a todos los ciudadanos desde el punto de vista geográfico.

El plan de infraestructuras judiciales, como sabrá, lo puso en marcha el Gobierno del Partido Popular en 1997, y desde entonces se están construyendo más palacios de justicia que nunca en la Comunidad Valenciana, tanto en cuanto al número de los mismos como en superficie judicial y en número de órganos judiciales que estos alberguen.
Por eso se ha hecho un gran esfuerzo presupuestario, experimentando un crecimiento del 21,32% respecto al año anterior, para continuar con la ejecución de la segunda fase del plan de infraestructuras judiciales.

El esfuerzo presupuestario ha sido tan importante que desde el año 1995 al 2003 se han construido 228 órganos judiciales y 14 nuevos palacios de justicia.
En este ejercicio se contempla la construcción de los palacios de justicia de Requena, San Vicente del Raspeig, Orihuela y el inicio de las obras de las ciudades de justicia de Castellón y Elche.
Se ha implantado una ley del menor de una manera ejemplar y modélica en la parte jurisdiccional, con más medios materiales y personales que en el resto de España, a diferencia de otras comunidades autónomas como Andalucía o Canarias.

Se están persiguiendo los delitos contra el medio ambiente mediante una sección especial para la persecución de estos delitos, estando a disposición de jueces y fiscales un laboratorio de toxicología dentro del instituto de medicina local, único en la medicina forense española.
Estamos en un momento de gran transformación de la organización de la medicina legal y forense como apoyo pericial a nuestros jueces y fiscales.
Hemos sido la primera comunidad autónoma que creó la nueva estructura de medicina legal, estando otras comunidades, como la andaluza, interesadas en nuestro modelo.
Como ve, señor Ribó, tenemos todos los instrumentos necesarios para tener una administración de justicia vital, de calidad, capaz de solucionar los problemas de los ciudadanos.

También ha hecho usted, para no extenderme más, referencia al tema de la potenciación y uso del valenciano.
La verdad es que oyéndole, me parecía que.
.
.
, vamos, que quería decir que el único grupo parlamentario que está interesado en la potenciación y uso del valenciano es su grupo, el Grupo de Esquerra Unida, y que nosotros, los demás, no estamos haciendo nada.
Un hecho es claro y conocido por todos: se está trabajando y promocionando el uso del valenciano respecto a todos los empleados públicos de una manera clara y manifiesta.

La Conselleria de Cultura y Educación, con carácter anual, imparte cursos de conocimiento y preparación de nuestra lengua dirigidas al personal de la Generalitat.
El Consell, a través de la Conselleria de Cultura y Educación, destina a la promoción y uso del valenciano dentro de la Dirección General de Política Lingüística cinco millones y medio de euros, lo que supone un incremento del 7% con respecto al año anterior.

De igual modo, el Ivap, dentro de su plan de formación continuada, viene desarrollando una labor específica en el ámbito de la formación y perfeccionamiento del lenguaje en su vertiente administrativa, realizando una serie de cursos, como el lenguaje administrativo valenciano, la atención oral al público o la elaboración de textos jurídicos y administrativos en valenciano.
Los cursos que organiza el Ivap son independientes de los cursos que imparte la Conselleria de Cultura y Educación.
Los funcionarios de justicia, en concreto, acuden regularmente a los cursos centralizados de valenciano impartidos por la Dirección General de Política Lingüística, así como a los cursos que organiza la Dirección de Justicia.
El 70% de los jueces y funcionarios de la Comunidad Valenciana están en posesión de un título de valenciano o están apuntados a los cursos de valenciano.

Además, el Gobierno Valenciano ha aprobado cinco convenios con las universidades públicas de la Comunidad Valenciana para la promoción del uso del valenciano, para lo que destinará 27.
800.
000 pesetas.
El programa de actividades diseñado por la Universidad de Alicante, por ponerle un ejemplo, incluye el programa de lectorado de valenciano en universidades españolas y extranjeras, actividades de promoción del uso del valenciano en el ámbito universitario, elaboración de material curricular, lexicográfico y terminológico en valenciano, etcétera.

Pero no sólo eso.
También el Consell ha aprobado convenios con las organizaciones sindicales.
.
.
comité, UGT, Confederación General del Trabajo del País Valenciano, Unión Sindical Obrera de la Comunidad Valenciana y el CSIF, para la realización de actividades del uso del valenciano.
La aportación global asciende a 37.
855.
000 pesetas.

Estos convenios se enmarcan dentro de los acuerdos que la Generalitat Valenciana aprobó entre la Conselleria de Cultura y Educación y los sindicatos para la promoción del uso del valenciano.
Además, la Generalitat está colaborando con el Instituto Nacional de Administración Pública para la promoción y conocimiento del valenciano entre los funcionarios del Estado en la Comunidad Valenciana.

Con lo cual, con todo esto, como ve, se está haciendo mucho en el uso y potenciación del valenciano en la administración pública.
Y, en consecuencia, es poco apropiado o nada apropiado hablar de porcentajes de exigencia de nuestra lengua en la administración, puesto que, como usted ve, como he expuesto, no corresponde a la realidad existente.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyora Sancho, vaja finalitzant.

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Sí.
Gracias, señora presidenta.

.
.
.
porque si lo hiciésemos, lo más seguro es que tendríamos que añadir un dígito más en el tanto por cien que usted ha señalado, imagino que con desconocimiento de la situación en la que nos encontramos.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sancho.

Té la paraula el senyor Ribó per a rèplica per tres minuts.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Jo he de reconèixer que els debats entre Govern i oposició és un poc allò de la botella mig buida o mig plena de Maurice Duverger, cadascú la veu un poc.
.
.
però em sembla que s'ha passat un poc, eh?
, senyora diputada.

Mire vosté, començant pel tema de la precarietat, que no m'ha fet menció.
Li he donat dades.
No li he dit el número exacte, però està concretament en els *Diaris de Sessions,* del president de la Generalitat.
És escandalós el nivell de precarietat, que ha augmentat de forma significativa en els últims sis anys.
I és el primer tema que volem reiterar.
I que s'ha de fer un pla per a reduir-ho, reduir-ho d'una manera raonable i des d'un punt de vista constitucional ­també s'ha de dir­, tenint en compte totes les lleis.
Em sembla imprescindible.
Li ho reitere perquè no m'ha fet menció a açò, i és molt escandalosa la situació.

El tema del valencià.
Mire, hi ha una cosa que és molt clara: la relació de llocs de treball ­està estudiat­ és l'1% dels llocs.
I són pràcticament persones que són traductores o que treballen directament en el tema.
La resta, no, la resta, res.
El RPC concretament dels llocs de treball de l'administració no passa de l'1%.
I açò és molt escandalós.
Si estan fent tantes coses, què impedeix concretament, que en determinats llocs de treball, cada vegada més importants, s'egixisca com a obligació el coneixement del valencià?
Què és el que ho impedeix?
Perquè en aquestes Corts fa molt poc de temps s'ha plantejat el tema del requisit lingüístic, perquè açò es fa en totes les comunitats de llengua pròpia.
Què és el que ho impedeix?
No és cert el que està dient vosté.
Allò que està dient vosté són cortines de fum per a amagar la realitat.
Quants judicis es fan en valencià en este país?
Quants?
Ni l'1%.
Si em pot aportar alguna dada, aporte-la, per favor.
Quanta documentació es fa en valencià a l'administració pública?
Si pot aportar alguna dada, aporte-la, per favor, concretament.
Aquestos pressupostos estan, per suposat, tots en valencià.
Els pressupostos, tots en valencià.
No, no és cert.
L'administració valenciana està totalment castellanitzada, com es va manar en acabar la desfeta d'Almansa, com es va manar a partir d'aquell moment.
I no s'ha avançat de forma significativa en aquests temps.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ribó, vaja finalitzant.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
per molt que diga, en açò.

I mire vosté, acabe amb un altre tema.
Els temes de protecció civil són temes que pràcticament no s'ha fet res en este país.
Li reitere el tema de la perillositat de les indústries, perquè té una incidència molt concreta en el tema de la ubicació d'una planta regasificadora.
I li reitere el tema de les zones inundables.
No s'ha fet res en aquest tema.
Per molt que vulga beure en la botella plena, hi ha zones en què no s'ha ficat ni un granet de sorra.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula la senyora Sancho per a rèplica.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora presidenta.

La verdad es que me da la sensación, señor Ribó, que no ha evolucionado desde 1807 o algo por el estilo.

Pero además, me gustaría decirle una cosa: usted está confundiendo lo que yo le he estado hablando, que es el esfuerzo que se ha hecho por parte de la Generalitat Valenciana del uso y potenciación del valenciano en la administración pública, que creo que le he dado suficientes datos para que compruebe que estoy diciendo totalmente la verdad, y lo que la sociedad valenciana está viendo con el requisito lingüístico, que es otro tema que luego más adelante trataremos.
No mezcle uno y otro.
Yo ahora estoy hablando de la potenciación y uso del valenciano que se está dando por parte de la Generalitat Valenciana.
Y, como comprenderá, no es poco.

Yo lo que no sé es cuando usted sale por la calle, si es que se pone un antifaz y eso le impide ver los avances que se están produciendo en la Comunidad Valenciana.
*(Remors)* Yo lo que creo es que va por la calle con un antifaz y le impide ver lo que todo el mundo ve, lo que la sociedad valenciana está viendo.
Yo creo que le he dado datos suficientes con respecto a la administración de justicia.
Somos pioneros, somos los más avanzados, se está dando una agilidad y una calidad en la Administración de Justicia que nunca hubiéramos imaginado.
Hace seis años estábamos a la cola de las comunidades autónomas y ahora se están peleando por copiarnos, por copiar nuestros modelos de gestión, por copiar todo lo que estamos realizando en el plan de infraestructuras judiciales.
La verdad es que con la intervención que he hecho, que le he dado datos suficientemente claros, no entiendo su intervención, señor Ribó.

Luego, por otro lado, me habla de la temporalidad en el trabajo.
Bueno, pues, simplemente recordarle que en los presupuestos hay una cobertura presupuestaria a las acciones necesarias del acuerdo del 26 de junio de 2001, un acuerdo que se alcanzó en la mesa de negociación entre la Administración de la Generalitat y los sindicatos UGT, Comisiones Obreras, Csif y Cemsatse.
Estos acuerdos permitirán convocar en la Administración Pública 1.
500 puestos de trabajo, en la administración común; 4.
000 en el sector docente; 8.
000 en el sector sanitario, además de la convocatoria de 1.
740 plazas para la promoción interna de funcionarios de carrera.
Con lo cual, si eso no es un fuerte impulso contra la temporalidad del empleo en la administración pública, pues que venga Dios y lo vea.

Nada más y muchas gracias.
*(Alguns aplaudiments)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sancho.

Defensa del segon bloc d'esmenes a la secció 06, Justícia i Administració Pública, del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Bé, anem a defensar en aquest apartat concretament policia autonòmica i seguretat pública, formació i estudis i funció pública i administració territorial.

En el tema de la policia autonòmica, naturalment, la primera cosa que nosaltres pensem que cal plantejar és el creixement numèric.
No sé quants anys fa que tenim els 500 famosos.
.
.
la tendència cap als 500 que mai s'arriba.
I pensem que aquesta policia autonòmica al nostre entendre s'hauria d'equiparar progressivament a la resta de policies, a les competències, naturalment, de la resta de policies autonòmiques.

Equipar-se numèricament i en tasques, doncs, al nostre entendre hi ha una sèrie de tasques que és important abordar i que no s'aborden adequadament.
En primer lloc, els temes mediambientals, el seguiment de les fonts de contaminació, que és un dels elements al nostre entendre en aquests moments més preocupants i que no s'aborda adequadament i que no hi ha recursos; el Seprona de la Guàrdia Civil fa el que pot, però és totalment insuficient quant a recursos, no quant a qualitat que és prou bona.

El segon tema que al nostre entendre s'hauria d'abordar per part d'aquesta policia, també en col·laboració amb la Guàrdia Civil, també hi ha un servei específic, és l'ajuda a la població immigrada, el tema de les dones maltractades, el tema dels menors.
S'ha de dir que en el tema dels menors hi ha moltes carències en aquest sentit, Alacant, per exemple, amb un centre de menors en procés de tancament i amb molts problemes en aquest sentit, i el tema de les emergències, que ja ho he comentat abans.

En el tema de la policia local nosaltres pensem que hi ha dos aspectes importants.
En l'any 1999, al primer trimestre de 1999, aquestes Corts van aprovar per unanimitat la Llei de policia local, no està desenvolupada encara i em sembla que és molt negatiu el que no es desenvolupe una llei aprovada i consensuada, també s'ha de dir, amb els sindicats, el tema de.
.
.
, i és una cosa que demanem reiteradament, el Reglament de l'Institut Valencià de Seguretat Pública que està impedint la participació adequada dels distints sindicats de policies en tot el procés de formació, de promoció, que em sembla important, em sembla d'una vegada per totes que s'ha d'introduir.

I, una altra vegada, el tema del valencià.
Bé, jo cordialment li vull dir que no es pot evolucionar quan no s'ha nascut, i de la desfeta d'Almansa fa molts anys.
O siga, ningú dels que estem ací la poguérem veure, potser només en un quadre que tenim baix sí, però res més.
Evidentment, doncs, és possible que no vegem la realitat, però la realitat l'escoltem.
I quan anem a l'administració, quan anem a qualsevol lloc, quan eixim al carrer, quan veiem la Televisió Valenciana, la realitat l'escoltem en un percentatge elevadíssim en "castellano" com ens vam manar els guanyadors d'Almansa.
I jo ho lamente.
És d'aquesta manera.
S'han donat passos, però molt limitats, quant a l'ús.
I un dels elements importants, no naturalment l'únic, és avançar, i ho torne a dir ací perquè estem en formació i estudis i en funció pública, avançar seriosament en el tema de la llengua.
I jo crec que hi ha un exemple que li vull reiterar.
Si hi ha un compromís a l'hora de les oposicions de demanar els coneixements de valencià, automàticament s'incentiva d'una forma salvatge ­i les dades són d'avui, ho pot llegir vosté­, s'incentiva el que les persones es preocupen d'aquest tema i que, en definitiva, les persones ho coneguen.
El primer pas per a emprar una llengua és conéixer-la, el segon és que tinga interés, i tenir interés en el coneixement d'una llengua necessàriament passa també entre altres coses perquè es puga utilitzar en coses serioses quan ho faça l'administració, quan parles amb la policia, quan vas al servei de justícia, etcètera, etcètera.

Nosaltres voldríem ressaltar que en el tema de la temporalitat ­torna a eixir ací d'alguna manera en les esmenes­ es cert que hi ha un acord.
Però, vull reiterar-li que des de 1995 s'han fet molts acords amb els sindicats de funcionaris i no tots s'han complit, no tots s'han complit.
Aleshores, bo és reiterar que la disminució de la precarietat siga un objectiu d'aquest Govern i les línies de treball.
Coneguem açò, però no sempre s'ha complit i esperem que es complisca.

Volem parlar de dos aspectes que em semblen importants, en primer lloc.
Nosaltres demanem el que demanem tots els anys ­i ho dèiem en la comissió i ho volem reiterar, la única diferència és que canviem les pessetes en euros­, el compliment d'un acord, de l'acord de febrer de 1999 de l'Assemblea de la Federació de Municipis i Províncies de Castelló, donar recursos als ajuntaments mitjançant el fons de cooperació municipal.
Com que açò ja ho plantejàrem l'any passat, i tinc la sospita que ho plantejarem l'any que ve, jo sí que vull introduir una novetat respecte a l'any passat.
Ací ho vàrem defensar i se'ns va dir: "Nosaltres estem elaborant una llei per a potenciar el caràcter finalista, etcètera".
Un any després continuem esperant que algun duro arribe als ajuntaments.

I em sembla important dir-ho, em sembla important dir-ho perquè, entre altres coses, quan s'ha aprovat una llei de finançament autonòmic nosaltres pensem que en aquests moments aquesta llei també havia de contemplar elements de finançament municipal.
La gran oblidada en aquesta llei de finançament autonòmic va ser precisament el finançament municipal.
I una altra vegada estem en l'incompliment d'aquests temes.
A nosaltres ens sembla que açò és un tema molt greu, és molt greu que no es complisquen els acords.

I vosté em parla d'acords amb els sindicats.
Doncs, sí, però ahir estàvem parlant del Pavace i estàvem veient com hi ha determinats acords del Pavace que ja no s'estan complint en aquests pressuposts.
Em parla ara vosté dels acords de convocatòria d'oposicions.
Doncs, sí, mire, jo li dic un altre acord de tots els partits: la dotació de 5.
000 milions de pessetes pel Fons de Cooperació Municipal que en l'any passat ens digueren que volien fer una llei, un anys després continuen sense fer la llei, i un any després nosaltres li tornem a reclamar adequadament traduït a euros, naturalment, però pensem que és una cosa que s'ha de plantejar.

I vull plantejar un altre aspecte que em sembla important: el tema de les ajudes a les associacions de veïns.
Nosaltres volem criticar clarament com s'estan articulant aquestes ajudes.
Són unes ajudes clientelars.
Una altra vegada s'està ajudant no d'una forma genèrica.
Això ho fan vostés per exemple amb la premsa, açò van vostés concretament amb els joves, amb les associacions de joves, ho fan vostés en tot, en les associacions que són amigues se'ls dota de recursos.
Ho fan vostés en el tema del valencià, per exemple.
Ni un duro per a la Federació d'Escola Valenciana.
Eixos no són amics, no defensen el valencià.
Per posar un exemple.
Doncs, ací passa exactament el mateix.
La Federació d'Associacions de Veïns.
.
.
ni un duro, concretament, no es planteja.
Els acords de l'any passat no han arribat a complir-se, s'han produït fins i tot mobilitzacions.
En canvi, una federació amiga que representa molt poc, doncs, tots els recursos.

Jo crec que en aquest tema hem plantejat dues esmenes ­i vull que quede clar perquè en la comissió ja ho vam plantejar­, mire, nosaltres plantegem una esmena que va dirigida a ajudar directament a la Federació d'Associa-cions de Veïns.
Perquè representa a la immensa majoria.
I una altra esmena ­no em diga que.
.
.
perquè l'indique amb antelació i així no perdrem el temps­, un altra esmena dirigida a qualsevol associació de veïns de qualsevol color.
Però qui representa a tots, entenem que ha de tenir un finançament clar.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ribó, vaja finalitzant.

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
ha de tenir concretament un finançament clar.

Em sembla que es tema preocupant, perquè aquestos pressupostos els estan dirigint vostés d'una forma clarament clientelar.
I aquest és un altre exemple.
I em sembla imprescindible que un Govern quan es planteja ajudes a associacions de veïns, associacions que potencien la nostra llengua, a diaris, a qualsevol tema d'aquest tipus, ha de fer un plantejament genèric i no ha de tenir la mesquineria de no donar diners més que a aquells que fan el que diuen o més que a aquells que no s'atreveixen a plantejar una crítica al partit del Govern.

Acaba amb una idea que em sembla important, la necessitat de coordinar i integrar tot el sistema de telecomunicacions amb els ajuntaments en un moment on hi ha un creixement tant important que nosaltres pensem que té el perill de fer-se un creixement sense articular adequadament.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ribó, moltes gràcies.

Senyora Sancho, té la paraula per huit minuts en el torn en contra.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó, le traiciona el subconsciente.
Y ya se lo dije en la comisión.
Usted se está acordando de épocas pasadas.
Ahora, el Gobierno del Partido Popular todo lo que promete lo cumple.
No lo dude.
*(Remors)* Eso lo saben todos los ciudadanos y ciudadanas de la Comunidad Valenciana, por eso seguimos teniendo respaldo mayoritario, porque el Gobierno del Partido Popular, se lo repito, todo lo que promete lo cumple.

Por eso, cuando usted me habla de temporalidad de trabajo yo le he dicho que será cobertura del presupuesto al acuerdo que se hizo el 26 de junio del 2001 alcanzado con los sindicatos UGT, Comisiones Obreras, Csif, y Cemsatse.
Los acuerdos, se los repito otra vez, permiten convocar a la Administración Pública 1.
500 puestos de trabajo en la administración común; 4.
000 en el sector docente; 8.
000 en el sector sanitario y 1.
740 plazas para la promoción interna.

Pero, volvemos otra vez al tema del uso y potenciación del valenciano.
No líe, señor Ribó, no intente que la gente tenga una apreciación distinta a la que es, a la que es la realidad.
No mezcle conceptos, que no es así, señor Ribó.
Le voy a repetir otra vez lo que se está haciendo desde la Generalitat Valenciana en el uso y potenciación del valenciano.
Ya le he dicho que se está trabajando de una manera decidida.
Desde la Conselleria de Cultura y Educación se imparten cursos anualmente.
Le he hablado de que dentro de la Dirección General de Política Lingüística hay 5.
500.
000 euros para la promoción y uso del valenciano, dentro de la Dirección General de Política Lingüística.
Le he hablado del Ivap que, aparte de los cursos que imparte anualmente la Conselleria de Cultura y Educación, realiza unos cursos dirigidos al lenguaje administrativo, de la Administración.
Le he hablado también de todos los acuerdos que ha hecho el Consell, que ha aprobado convenios con las organizaciones sindicales para la promoción del valenciano.
Le he hablado también que ha hecho acuerdos para promocionar el valenciano entre los funcionarios de la Administración del Estado.

Y con respecto al acceso a la función pública decirle que hay un artículo, que es el artículo 9, que está dentro de la Ley de función pública, que una vez lo lees te permite sacar dos conclusiones.
Una primera es la necesidad de acreditar los conocimientos de valenciano por parte de todos los aspirantes que superen las pruebas selectivas.
Y una segunda conclusión es que, caso de no poder acreditar tal circunstancia, existe obligación de realizar los cursos que a este fin organice por parte de la administración autonómica, con lo cual, todos los empleados públicos tendrán un grado de conocimiento al menos básico o elemental para hablar en valenciano y para conocer el valenciano.

Pero esto no debe confundirse con la posibilidad de que a través de las relaciones de puestos de trabajo la Adminis-tración exija los conocimientos de valenciano como requisito para ocupar determinados puestos de trabajo cuando así lo exijan las concretas características de los mismos, porque la exigencia del valenciano no puede hacerse extensiva a todos los puestos de trabajo, sino únicamente cuando ello pueda derivarse de las especiales circunstancias y funciones del puesto.
Y en este sentido decirle que hay una sentencia del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana al señalar contraria a derecho la imposición con carácter general del conocimiento del valenciano.

Por lo tanto, resumiéndole, todos los empleados públicos al servicio de la Administración Valenciana tienen la obligación de conocer los dos idiomas.
Asimismo, pueden utilizar uno u otro indistintamente, al igual que se le exige la exigencia de su conocimiento a las personas que acceden a la función pública.

Luego, también por otro lado me ha hablado de la policía autonómica que, como usted ha visto en los presupuestos, se da cobertura presupuestaria al incremento de efectivos y medios materiales a disposición de la unidad del cuerpo nacional de policía adscrita a la Comunidad Valenciana.
En el programa de seguridad pública se atiende tanto a la formación de la policía autonómica como a las necesidades formativas de los miembros de las policías locales a través del Instituto Valenciano de Seguridad Pública.
Esta formación se realiza por supuesto en función de la demanda social y de las necesidades existentes, siendo el incremento de cursos de formación una línea importante en los presupuestos.

También me ha hablado de la Ley de policías locales.
Pues, decirle que se está haciendo su desarrollo reglamentario, que durante el año 2001 se han aprobado y publicado dos decretos y seis órdenes de la conselleria que desarrollan la ley.

Con respecto a la Dirección General de Administraciones Públicas, decirle que usted ha realizado una serie de enmiendas para constituir el fondo autonómico de cooperación municipal.
Estas enmiendas no pueden ser aceptadas porque el fondo de cooperación municipal todavía no está constituido.
Pero mientras tanto, desde la Dirección General de Administración Territorial, se está desarrollando el fomento y mantenimiento de las mancomunidades de municipios como fórmulas asociativas para la prestación de servicios de los municipios de nuestro ámbito territorial, habiendo una dotación específica para ello en los presupuestos.

Luego, me gustaría finalizar como ha finalizado usted, señor Ribó, que hablaba de una enmienda que para mí es un tanto curiosa, ya que solicita un trato de favor a una federación determinada.
No sé las demás.
.
.
.
Usted habla de que nosotros somos sectarios, pero con esta enmienda lo que me da a entender es que el sectario es usted, es su grupo parlamentario.
Porque nosotros lo que ponemos en el presupuesto es una línea que se refiere al fomento y mantenimiento del asociacionismo vecinal a nivel de confederaciones, pero nosotros no ponemos como único beneficiario a una en concreto, que es Cave-Cova.
El Gobierno del Partido Popular fomenta la participación del asociacionismo vecinal en los asuntos públicos, pero nosotros lo que no decimos es que haya un beneficiario u otro, sino que nosotros gobernamos para todos, señor Ribó.
Nosotros no gobernamos sólo para un grupo de personas que tienen unas ideas determinadas, sino que gobernamos para todos los ciudadanos y ciudadanas de la Comunidad Valenciana.

Y ya como conclusión, decirle que estamos ante unos presupuestos muy buenos, unos presupuestos que responden a la realidad social y a la necesidad existente, unos presupuestos cuya finalidad es la realización de unas políticas destinadas a la mejora del bienestar de los ciudadanos.
Que tenemos unas políticas que son pioneras en el resto de comunidades autónomas y que están poniendo a la Comuni-dad Valenciana en la vanguardia del siglo XXI.

Nada más y muchas gracias.

 

*(Ocupa la Presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Per a rèplica, el senyor Ribó per un temps màxim de tres minuts.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Gràcies.

Anem a vore.
Senyora diputada, mire, això que el Partit Popular compleix tot allò que promet, no és cert, no és cert.
Jo li vaig a ficar dos exemples.

Mire, el Partit Popular va prometre baixar els impostos, i ha apujat ­l'1 de gener ho notarem­, ha apujat els impostos de la gasolina, ha apujat els impostos de l'Irpf, de les autopistes.
.
.
.
En parlarem amb el senyor Antón en el seu moment d'açò, dels efectes en l'A-7, va a ser divertit.
I ha apujat molts altres impostos.
Jo li he de reconèixer que n'ha abaixat uns: l'Irpf dels qui tenen molts diners, que els hi ha abaixat en milions de pessetes, i als qui tenen una base imposable de 2 milions de pessetes, els hi ha abaixat unes 30.
000 pessetes.
Eixe sí que l'ha abaixat, ha abaixat els diners dels que tenen molt i ha apujat els impostos de tots.
Estupend, estupend!
Van parlar de netedat democràtica i la realitat és Gescartera.
Estupend!
Això és complir el que es promet.
Doncs mire, no, no.
És possible que vosté ho veja aixina, però nosaltres no ho veiem d'aquesta manera.
El Partit Popular no compleix el que diu.

I em diu vosté: "Compromisos amb els sindicats quant al tema de les oposicions".
Mire vosté, s'han incomplit molts compromisos fins ara.
Si els compleixen, ho saludarem, però fins ara s'han incomplert molts compromisos.
En part, esta és la causa que en aquests moments tinguem un nivell de precarietat com la que tenim.

Em diu: "Requisit lingüístic, no, perquè el Tribunal Superior de Justícia ho impedeix".
Mire vosté, el Tribunal Constitucional ho permet.
Per què si no el seu company Fraga Iribarne té el requisit lingüístic a Galícia?
Perquè a Catalunya el tenen i aquí no el tenim?
Sap per què?
Perquè som una autonomia de segona categoria en la qüestió lingüística.
*(Remors)* Perquè no volem ni modificar les lleis.
Perquè tenim una llei de la funció pública que vostés no l'han volguda modificar per a adaptar-la.
Per açò.
M'entén?
Eixa és la dura realitat.
Som de segona categoria en el tema de la llengua i en el tema dels funcionaris.
La Constitució ho permet, perquè es fa a Galícia i a Catalunya, per posar dos exemples, i tenim la mateixa Constitució.
Si aquí no es permet és perquè no han volgut canviar unes lleis que ho estan impedint.
Eixa és la dura realitat.
I allò altre són cortines de fum.
Allò altre no és seriós

Mire vosté, m'ha parlat.
.
.
enguany m'ha canviat l'argumentació de l'any passat en el tema del fons de cooperació municipal.
No està constituït.
M'ha parlat.
.
.
Això sí que és de la batalla d'Almansa, allò de les mancomunitats, eh?
Que m'ho fique ara com a novetat, que m'ho fique ara com a novetat per a justificar que el fons de cooperació municipal tampoc es va a ficar enguany el compromís de l'any 1999, que m'ho fique ara és una excusa divertida.
Diga vosté que no ho van a fer, que és la dura realitat.
Tinguen.
.
.
*(la senyora Pérez i Martí diu:* "La valentia"*)* la valentia ­gràcies Dolors­, la valentia que açò que és va comprometre el seu partit, tampoc ho compleix.
Perquè el Partit Popular no compleix el que diu.
No és veritat.

I mire, vull acabar amb una idea.
M'ha dit sectari i tal.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyor Ribó, acabe.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Acabe de seguida, acabe de seguida.

Mire, nosaltres presentem dos esmenes: una per a tots i una altra per a la federació.
Sap per què?
Perquè l'any passat la proposta es plantejava per a tots.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
i després no es van donar les subvencions corresponents.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyor Ribó.

Senyora diputada, té la paraula.

 

**La senyora Sancho Vicente:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor Ribó, demagogia, demagogia, demagogia.
Ya puedo yo decir lo que quiera, ya puedo decir la verdad, que no hay forma.
Le puedo decir las cosas como están, pero es que da igual, da igual lo que le diga, porque usted demagogia y demagogia.
Y estamos hablando de cosas muy importantes para la Comunidad Valenciana como para no aportar soluciones y simplemente repetir y hacer demagogia y decir que yo falto a la verdad, cuando le estoy diciendo todo, y absolutamente, lo que está haciendo el Gobierno de la Generalitat Valenciana.

Vamos a ver una cosa, señor Ribó.
En el tramo autonómico del Irpf, el Gobierno de la Generalitat Valenciana desde 1995, desde que llegamos al poder, ha realizado nueve rebajas en el tramo autonómico del Irpf.
Nueve rebajas.
¿Usted paga menos impuestos, señor Ribó?
Yo estoy segura de que sí.
Todos pagamos menos impuestos.
*(Remors)*

Pero es que aparte le estoy planteando una realidad, la realidad de la Comunidad Valenciana, la realidad que ven todos y cada uno de los ciudadanos de la Comunidad Valen-ciana.
Tenemos una justicia humanizada, tenemos una justicia eficaz, de calidad, tenemos un administración pública viva *(remors)*, tenemos.
.
.
Somos pioneros.
En el reciente pacto de estado de la justicia, las líneas básicas que se contemplan, como la modernización en las infraestructuras o la informatización de los órganos judiciales, nosotros ya las tenemos.
Somos pioneros en la Comunidad Valenciana.
Ya no estamos en la cola como hace seis años.
En seis años hemos remontado totalmente, señor Ribó.
Pero ¡qué me está contando!
Estoy contándole una realidad que ven todos.
Pregúntele a los ciudadanos de la Comunidad Valenciana, ellos son los que nos respaldan mayoritariamente, porque lo ven, porque ven cómo ha avanzado la Comunidad Valenciana.
*(Remors)* Nosotros estamos a la vanguardia del siglo XXI.
Hemos sido capaces de situarnos y ser la primera comunidad.

Le digo una cosa, señor Ribó.
Hay una meta que a todos nos obliga: construir para esta comunidad un futuro de progreso, de bienestar y de solidaridad, que es lo que estamos realizando.

Nada más y muchas gracias.
*(Remors i aplaudiments)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora Sancho.

Passem, senyories, a l'agrupament d'esmenes de la secció 07, Justícia i Administració Pública.

Té la paraula la il·lustre diputada Josefa Andrés, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes, per un temps màxim de quinze minuts.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Bueno, vamos a defender la sección 07, considerado uno de los servicios esenciales que, conjuntamente con la sanidad, la educación y demás, van a hacer que sean ustedes evaluados y que puedan sentarse nuevamente en ese banco.
Si no superan esto, desde luego no se sentarán.

Y oyendo las palabras de la anterior diputada, me acordaba, y mi compañero me recordaba, de unas palabras de Landelino Lavilla: "Landelino siempre cumple".
Era de la UCD.
Así se quedó la UCD.
*(Rient-se)*

Y puestos a la situación concreta, puestos a lo que el señor Rambla nos dijo como características más importantes de este presupuesto, vamos a hablar de justicia.
Y la verdad es que hablando aquí de justicia en los presupuestos, hablamos de muchas cosas, pero con la boca muy pequeña.
Dicen que hay que hacer cambios y mejorar nuestro sistema judicial utilizando como método la modernización.
Dicen también que estos presupuestos, en el proyecto de reforma, deben ser realizados mediante el acuerdo de responsables políticos.
Desde luego, a nosotros no nos han consultado nada.
Aquí en esta comunidad estas palabras son huecas, están vacías, son más que una pretendida emulación del pacto por la justicia que se ha hecho en el estado y que ha promulgado bastante el Partido Socialista, aunque a regañadientes de algunos correligionarios suyos.

Nos encontramos con una justicia totalmente denostada y mareada.
Y digo esto porque vivimos nuevamente este año la problemática sobre la que actúa, presentan los mismos objetivos, las mismas líneas de actuación, exactamente lo mismo.
La verdad es que les gusta plagiar, es un cosa reiterada.
Nosotros pensamos que lo que hacen es poner en evidencia que en concreto no han hecho nada durante este año.
Y añaden en el último punto el pacto por la justicia en un sólo objetivo, en una sola línea, en un sólo punto de desarrollo, con escasas palabras, pero de dinero para el pacto ni un duro, ni un euro.
Absolutamente nada.

La verdad es que ustedes no creen en el pacto por la justicia y lo que hacen es desajustar completamente la justicia.
Como diría el conejo de la suerte, la verdad es que "esto es todo, amigos", nada más que una relación de lo que verdaderamente deberían hacer todos los días.
Todo se resume a que no existe ninguna iniciativa por parte de la Comunidad Valenciana.
Describen una larga lista de justificaciones de la gestión, que es su obligación diaria, y la justificación que dan ustedes, este Gobierno, el del señor Zaplana ­que no está­, es la modernización y la informatización.

Y voy a dar un ejemplo de esto.
¿Saben lo que se ha gastado la Conselleria de Justicia y Administraciones Públicas para la informatización en el capítulo VI, inversiones?
51 millones de pesetas.
Eso es todo.
51 millones de pesetas, que dividido por 297 juzgados, que algunos son dobles, sale a 171.
000 pesetas.
Vamos, ni para un PC.
Ni para un PC de los más baratitos, de esos de Pryca.
Si además añadimos los juzgados de paz, que el ex conseller de Justicia y Administra-ciones Públicas, señor Castellano, se comprometió que iba a informatizar, y son 503, la verdad es que no hay absolutamente para nada.

Pero además, en el 2002 dicen que se van a gastar, en los presupuestos de este año, 680.
000 euros, o sea, 113 millones de pesetas.
Eso para todos los juzgados de paz.
Podríamos decir que la informatización, algo que ustedes están vendiendo como mucho y muy bueno para la justicia, la única mejora pues tiene un sistema informático como cualquiera de nuestras casas, unos ordenadores simples y corrientes.

Además de esto, tenemos un conflicto bastante importante, que existe un fuego cruzado entre los magistrados y la conselleria.
Llevan una guerra desde la conselleria que podríamos titular "¿En la justicia quién manda?
", una guerra abierta, una guerra cruzada, que parece como si no supieran ­y que lo saben­ que Montesquieu existió y que existe una separación de poderes.
El primer problema que se planteó fue sobre el reglamento del funcionamiento de los juzgados, luego cómo debían trabajar en los juzgados y a qué horas.
En las dos ocasiones el Consejo General del Poder Judicial tuvo que intervenir y el Gobierno del señor Zaplana tuvo que dar marcha atrás.

Denunciamos, pues, la manipulación de los conflictos contradictorios que se están considerando en esta conselleria, cuya política asume este Gobierno sin nada a cambio, sin aportar mejoras en la justicia.
Pero para paliar tanto desorden, tanta conflictividad, pedimos la elaboración y el estudio que valore verdaderamente las cargas de trabajo.
Y por ello, y como referencia, y por si les sirve, el informe del Consejo General del Poder Judicial, que pone de relieve no solamente la situación catastrófica de los edificios judiciales, sino que nuestra comunidad va a un aumento en asuntos.

Llevamos un retraso importante en los asuntos que se solventan en esta comunidad.
Han aumentado en este año 2001 el 16%.
Se precisa un mayor número de órganos judiciales y de trabajadores.
Y esto precisa presupuesto, y esto no se refleja en los presupuestos.
Según el presidente del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana fueron treinta los magistrados que se pidieron.
Este año, de la escuela judicial van a salir setenta.
Vamos a ver cuántos nos tocan a la Comunidad Valenciana, porque la Comunidad Valenciana no ha pedido nada.
Sólo con la boca pequeña, y sólo bajo el efecto mediático, ha pedido mayores competencias, pero por escrito, por escrito, nada.

Por lo tanto, vemos que "de algo sí que estamos orgullos, estamos muy orgullosos" ­lo dijeron ustedes en el debate de la comunidad y ahora han vuelto a repetirlo­: tenemos la ciudad palaciega más grande después de la de Tokio, todo un orgullo.
*Cap i casal* con ciudad de la justicia palaciega más grande del mundo.
Pero ¿qué nos cuesta a los valencianos esta ciudad de la justicia?
16.
000 millones de pesetas, 96 millones de euros.
Este año 2001 se tendrían que haber pagado 801 millones de pesetas, pero se han pagado 755.
La segunda ciudad de la justicia después de Tokio, esta tan importante, se ha llevado el 78,60% del presupuesto de la dirección general.
El 78,60.

Mi pregunta es: ¿qué pasa con el resto de los ciudadanos que no viven en el *cap i casal*?
¿Qué pasa con el resto?
¿Qué pasa con lo que dice el Consejo General del Poder Judicial, que clasifica de situación catastrófica los juzgados?
¿Qué pasa que solamente asignan 43 millones para la reforma del resto, 43 millones?

Y la verdad es que no vemos que exista ninguna medida concreta, no existe una justicia justa.
Y, por lo tanto, vemos grandes deficiencias y pedimos unas medidas de choque.
Pedimos una protección de la oficina de víctimas del delito, que ustedes anunciaron muy ufanamente, pero lo único que tienen es un contrato con entidades bancarias ­contrato por un año y que empezó en junio­ y un convenio con los colegios profesionales para que los estudiantes presten los servicios.
Asuman la responsabilidad de la oficina de víctimas del delito, no hagan una imagen de marketing y nada más.

Diez juzgados de violencia familiar pediremos para la Comunidad Valenciana.
Han cerrado, caóticamente han cerrado, los han dejado totalmente aniquilados, los que había en Alicante.

Financiación real para la ley del menor.
No existe ni una sola línea presupuestaria, ni una.
Mantienen en paro técnico el tema de bienestar social, el tema de la reinserción, porque no salen los casos de los juzgados.

Apoyar decididamente la ley del jurado y atención a los inmigrantes.
No hay ni una sola línea de atención a los inmigrantes.

¿Y esto es lo que piensa el Molt Honorable President de la justicia?
Esa es la pregunta, porque lo único que se habla de justicia es inaugurar piedras constantemente una tras otra, y a veces reiteradas piedras.

En cuanto a la Dirección General de Interior, ya les dijimos que lo único que les preocupa es que han cambiado el capítulo presupuestario de protección civil y extinción de incendios, del capítulo VI al capítulo II.
El único objetivo es escapar del control, escapar de una mesa de contratación y escapar del informe previo de la propia intervención.
Por lo tanto, por eso aumenta tanto el capítulo II, por eso.

Y respecto a la policía, que también dan mucha importancia, la seguridad ciudadana en España no va bien, pero la verdad es que en la Comunidad Valenciana va mucho peor.
Somos la comunidad más insegura.
Y como reflejo, Valencia capital ­no está la señora alcaldesa­ tiene un 30,8% de delitos en el 2001.
Lo demuestran las propias estadísticas oficiales, que, al margen de los posibles maquillajes, ponen de relieve el aumento de las mismas.
Una simple mirada a las estadísticas, a las cifras de criminalidad, demuestran la constante progresión de la delincuencia.
Estamos hablando de calidad de vida.
Uno de los indicadores básicos de calidad de vida es disfrutar de la seguridad.
En 1997, la tasa estaba en un 38,4; en 1999, en 46,5.
De 1997 a 1999 hemos aumentado ocho puntos.
Pero la tasa de criminalidad se sitúa en este momento en un 47,5 por cada mil habitantes, dos puntos por encima de la del 2000.
A este paso, en un año subimos veinte puntos.

Esto demuestra que las tan anunciadas acciones de Gobierno que iba a emprender el Partido Popular, que anunciaron a bombo y platillo, no han sido efectivas.
Tampoco han sido efectivos los consellers, tampoco ha sido efectivo el director general de la policía.
Las cosas se han puesto feas y la criminalidad ha crecido en el Estado a un ritmo de un 9,3% durante el primer trimestre del 2001.
Son los datos registrados por la policía, la Guardia Civil y la policía autonómica.
En la Comunidad Valenciana lideramos la subida, encontrándonos a la cabeza con un 30,1%.
Valencia aún nos supera con un 30,8%.
La Unión Europea ha crecido a un ritmo de un 1%, España un 10% y la Comunidad Valenciana a un ritmo de un 30,5%.

La pregunta, desde luego, es obvia: ¿qué políticas de seguridad se están abordando en la Comunidad Valenciana?
Porque alguien tendrá que responder de esto, porque siempre se dice que la culpa la tiene Madrid o que es responsabilidad del Ministerio del Interior.
Por ejemplo, en el Plan de policía 2000, Plan de policía de proximidad, no han aumentado el número de efectivos, continuamos con la misma cantidad que hace tres años.
Van a aumentar 72 ­sé que me lo van a decir­, pero van a aumentar a cubrir los huecos de personas que se han jubilado o han pasado a escoltas, simplemente, pero la situación nunca llega a 500, esa cifra cabalística para el señor Cotino, nunca llega a 500.
Para su programa de venta de marketing de policía diez por diez, que tanto anunció el señor Cotino que iba a tener atención sobre Valencia y Alicante.
.
.
pues no.
La contestación a una pregunta parlamentaria es que corresponde al Ministerio del Interior y que ustedes no saben absolutamente nada.
Por lo tanto, mala es la situación en la Comunidad Valenciana y mala es la inseguridad.
Es su propia responsabilidad.

Respecto a la dirección territorial, pues hombre, ya se ha dicho anteriormente, es paradójico que se trate tan mal a las asociaciones de vecinos y a la confederación de vecinos.
Hay una diferencia entre asociación, federación y confederación, hay una verdadera diferencia.
No existen criterios para establecer una línea de subvención, ni tampoco transparencia a la hora de su adjudicación.
Se dejan opacas las situaciones, se está.
.
.
­la verdad es que estaban aquí arriba, no sé dónde están, aquí arriba­.
Y no les preocupa la línea de subvención, les preocupa la democracia, la democracia.
Tampoco tiene nombre la nula política que ustedes están haciendo con los entes metropolitanos.
Los han disuelto, pero no han convocado los órganos de gobiernos.
Y los profesionales, los trabajadores del CMH, no se sabe qué pasa con ellos.
Toda una política de personal.

Y luego, por último, el famoso pacto local, famoso, desde luego, no sólo porque se debía haber hecho, sino por su gran incumplimiento.
Es uno de sus grandes incumplimientos.
No sabemos por qué niegan la existencia a los ayuntamientos.
No sé por qué lo niegan, si porque los quieren ignorar, porque es una competencia.
.
.
.
Porque ha aparecido un nuevo punto: "establecer o mejorar las relaciones entre la Generalitat y los ayuntamientos".
Como si nos lleváramos mal o como si la Generalitat reconociera que nos llevábamos mal.
Y encima, los asfixian.
Ustedes no creen en los ayuntamientos, no creen en la administración local.
Y, por lo tanto, incumplen el pacto a sabiendas de dejar anulada otra forma de administración que no sean ustedes mismos.

Gracias.
*(Remors)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

L'il·lustre diputat del Grup Parlamentari Popular, senyor Díez, té la paraula.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Senyora Andrés, francament, he d'agrair-li els seus esforços per intentar exposar ací una situació de la Comunitat Valenciana, que vosté és la primera en saber que no s'ajusta a la realitat.

He d'agrair-li també els esforços que ha fet per intentar defendre unes esmenes sense anomenar-les.
He d'agrair-li els esforços que ha fet per intentar traure endavant una cosa que no té ni cap ni peus, que són aquelles esmenes que el seu grup parlamentari ha situat dins de la secció de justícia i administracions públiques.
Perquè només cal llegir-les per a comprendre que vosté no s'haja referit a cap d'elles, sinó que s'haja dedicat en la seua intervenció a parlar fonamentalment de la justícia, la qual cosa és comprensible, perquè realment suposa el més alt percentatge del pressupost de l'administració de justícia dins d'esta conselleria, i la resta del seu temps l'ha dedicat a donar quatre pinzellades, sense més fonament que les seues afirmacions, que, per suposat, no estan subjectes a cap prova en este moment.

Jo li contestaria a moltes de les esmenes que vostés han presentat, però com realment no n'ha defensat cap d'elles, difícilment li les hauríem d'aprovar, amb la qual cosa este debat d'esmenes del pressupost es converteix una cosa aixina.
.
.
es descafeïna.
Eixa és la veritat.
I el traslladem a un altre tipus de debat, el traslladem a fer una anàlisi de la situació en la Comunitat Valenciana de la justícia o de l'administració pública.
Però, bé, anem a fer eixe debat, el que vosté planteja.
No hi ha inconvenient.

En l'administració de justícia, senyora Andrés, senyors del Grup Parlamentari Socialista, el que hi ha són dos línies molt clares d'actuació, perquè és imprescindible que se seguisquen eixes dos línies d'actuació.
Una d'elles és el pla d'infrastructures judicials.
Perquè com tot el món reconeix, fa sis anys les infrastructures judicials en la Comunitat Valenciana estaven que donaven pena, autèntica pena, i li ho diu una persona que ha xafat molts jutjats de la Comunitat Valenciana.
Ho dic amb bon coneixement de causa, i era autèntica pena.
En sis anys, la Comunitat Valenciana està experimentant una gran variació quant a dependències judicials.
No està tot fet, no està tot fet.

Però mire, a part del que a vosté li xoca tant, que és la Ciutat de la Justícia de València, també li dire que està en marxa Moncada i Quart, aixina com Novelda.
S'ha licitat Benidorm, està previst licitar, si no s'ha licitat ja, Requena i Sant Vicent del Raspeig.
Al llarg de l'any 2002 es licitarà Ibi i les ciutats de la justícia de Castelló i Elx.
En Castelló, encara quedarà Nules, quedarà Vinaròs.
Evidentment.
Si és que fa falta, fa falta que s'actue, que es remodele i que es facen instal·lacions noves, però, evidentment, no es fan totes de la nit al matí.

I el que a vosté li xoca és que ens hàgem gastat tants diners en la Ciutat de la Justícia de València.
I és que ja ahí dius: "Bé, mal si faig i mal si no faig".
Es queixen que hi ha deficiències en les instal·lacions d'atenció als menors, es queixen que hi ha deficiències en les instal·lacions per a la violència domèstica, es queixem que els menors no tenen les adequades dependències per a tindre una intimitat, es queixem que no es pot treballar en els jutjats de València.
I quan resulta que estem fent una inversió que val la pena, una inversió que significa que tot estiga en un mateix lloc per a comoditat del justiciable, per a comoditat del professional i per a una major coordinació de tots els efectius, llavors resulta que estem malgastant els diners.
Entenguen-se vostés!
O volen aclarir les coses o volen millorar la situació, ¿o el que no volen és que el Partit Popular faça les inversions que fa molts anys s'haurien d'haver fet i que no estaven fetes?
Perquè si estiguera fet tot això, no hi hauria discussions, no ho hauríem de discutir, ho tindríem ja fet.
Però és que no estava fet i ho hem de fer, ho hem de fer.
I ho fem molt a gust, ho fem a molt a gust

Per un altre costat, l'altre esforç, l'altra línia inversora de la conselleria en matèria de justícia és la informatització de tots els jutjats.
Tots els jutjats estan absolutament informatitzats, i deuen conèixer-ho vostés.
Per això la consignació pressupostària enguany és més reduïda, és més reduïda perquè es tracta únicament de substituir els PC, com vosté diu, que estiguen obsolets per a atendre el programa Cicerón que, com vosté coneix és el programa que tenim implantat en la Comunitat Valenciana i que té totes les prestacions exigibles per a una bona administració de justícia.
La inversió enguany va a ser menor, evidentment, perquè l'esforç en eixa matèria s'ha fet en exercicis passats.

Els jutjats de pau.
També vosté pensa que la conselleria deixa de costat als jutjats de pau.
Els jutjats de pau estan passant una època de reconversió a causa de l'entrada en vigor de la llei d'enjudiciament civil.
Hui, després de l'entrada en vigor el 8 de gener d'este any que acaba ara de la nova llei d'enjudiciament civil, les competències dels jutjats de pau s'han quedat molt molt reduïdes.
Llavors, això significa dos qüestions.
Una ­que vull aclarir­, els jutjats de pau són infrastructura d'ajuntaments, gasto de funcionament de la conselleria.
Li assegure que per a gasto de funcionament dels jutjats de pau, existeix una consignació pressupostària més que suficient.
És més, si vol, li podria dir alguns jutjats de pau que quan arriben estes dades es plantegen en què van a gastar-se els diners que la conselleria els envia.
I li ho dic amb ple coneixement de causa.
Estiga's tranquil·la, els jutjats de pau de la Comunitat Valenciana tenen la suficient consignació pressupostària.
Hi ha alcaldes que es queixen, hi ha alcaldes que es queixen, que voldrien que la conselleria suportara més gastos dels jutjats de pau, però, evidentment, *cada palo que aguante su vela*.

I quan vosté parla que mos fa falta la creació de més òrgans judicials, diga-ho vosté ací, però diga als seus companys que ho diguen a Madrid, que recolzen la gestió del Partit Popular a Madrid.
Perquè la creació de nous òrgans judicials, vosté sap massa, perquè ho hem repetit fins l'infinit, que no és competència de la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques la creació de nous llocs de treballs.
I precisament este és el moment potser menys adequat o menys oportú per a plantejar eixes situacions, quan es deu conèixer per part del Grup Parlamen-tari Socialista que tenim unes línies obertes de negociació per a millorar la justícia a través del pacte de la justícia.
Que li he de dir, senyora Andrés, que per a intentar arribar a acords en eixe pacte de la justícia no fan falta diners.
No es preocupe vosté que no existisca consignació pressupostària en el pacte per la justícia, perquè és que no fa falta.
El pacte de la justícia és una altra cosa.
No és que s'han posar màquines en marxa, ni obrir camins, ni obrir carreteres.
És una altra cosa.
Primer, caldrà definir eixe pacte per la justícia.
Després, quan estiguen redistribuïdes les competències del Ministeri de Justícia, Consell General del Poder Judicial i conselleries de les distintes comunitats autònomes, és quan haurem de pensar en dotar pressupostàriament una cosa que no estiga suficientment dotada.
Però de moment, senyora Andrés, no fan falta diners per al pacte per la justícia.

No vull estredre'm més, encara que vosté ho ha fet suficientment en el tema de la justícia.
Però, mire, vaig a entrar en altres qüestions que vosté ha plantejat, encara que d'una forma molt diluïda i sense referir-se a esmenes puntuals i concretes de vosté.
Però m'ha cridat l'atenció una cosa en què vosté insisteix, que ja se li va dir en comissió, però que es veu que el seu grup li ho diu que ho diga i vosté no té més remei que dir-ho.
Mire, no facen vostés qüestió que existisca.
.
.
que s'ha passat del capítol VI al capítol II la consignació pressupostària en matèria d'extinció d'incendis, perquè ni és obscurantisme ni és capritx de la conselleria o del president de la Generalitat.
És, senyora Andrés, l'exigència de la Sindicatura de Comptes, que hi ha discrepància entre la Sindicatura de Comptes i els criteris econòmics de la conselleria.
Però què fem?
Vostés volen que li fem cas a la Sindicatura de Comptes.
Ací molts companys del seu grup es fan *tiritas* que no li fem cas a la Sindicatura de Comptes.
Home, si ací el que estem dient és que dins d'eixa disparitat de criteris entre la Conselleria d'Economia en el seu moment i la Sindicatura de Comptes, hem aplicat el criteri de la Sindicatura de Comptes.
Per què?
Perquè açò es fa a través d'una prestació de servicis, a través de l'empresa Tragsa, com vostés coneixen, i la Sindicatura de Comptes entén que no són inversions.
I, evidentment, no són inversions, no estan en el capítol VI i han d'anar al capítol II, de gasto corrent.
Sí.
Com si havera dit que han d'anar al capítol de transferències corrents.
S'està complint una indicació de la Sindicatura de Comptes.

Després vosté entra també en el tema de la policia autonòmica.
Mire, la policia autonòmica ­i ho sabem tots­ és insuficient en el seu nombre d'efectius.
És insuficient.
I tenim una xifra ideal o, en principi, a la que volem aspirar, que és de 500, però no demanen vostés que passem de zero a cinc-cents.
Ací el senyor Ribó ho ha dit abans ­encara que ell ara no estiga­, ha dit que anem progressivament.
"Per favor ­mos diu el senyor Ribó­, caminem progressivament a eixa xifra de 500".
És el que estem fent.
L'any passat es varen crear 90 llocs nous.
Enguany anem a crear-ne uns altres tants.
Que vosté diu que són substitucions, que són jubilacions, però, bé, progressivament es va incrementant el nombre d'efectius de la policia autonòmica.
I la policia autonòmica i la policia local, que també ha fet vosté referència, tenen una interrelació a través de la llei de coordinació de policies locals, i amb competències concurrents, que estem desenrotllant.
No podem anar *a galope tendido*, com vosté voldria, perquè mos estavellaríem.

I en allò referent ­i amb açò acabe­ a les associacions de veïns i al pacte local, ja està dit en comissió, senyora Andrés.
Mosatros no fem cap selectivitat ni clientelisme en el tema de subvencions, sinó que establim en el pressupost de forma genèrica subvencions a l'associacionisme veïnal.
No volem pensar ni en federacions ni en associacions, subvencions a l'associacionisme veïnal.
I si vostés diuen que no hi ha unes línies de control.
.
.
.
les línies de control estan molt clares, les tenen vostés en l'execució del pressupost.
No es preocupen, poden averigurar-ho, poden controlar-ho perfectament, vostés i la Sindicatura de Comptes.

I quant al pacte local, que pareix ser que és un dels cavalls de batalla que plantegen tant vostés com altres grups de l'oposició, evidentment, no hi ha consignació pressupostària, aquella consignació pressupostària que vostés diuen que es va acordar en l'any 1999.
En l'any 1999 jo estava allí precisament, i en molt males condicions, i en molt males condicions de veu, però vaig estar presidint circumstàncies, vaig estar presidint aquella assemblea i la recorde perfectament.
I en aquell assemblea el que es va acordar va ser establir unes línies de finançament ­i es va dir una xifra­, unes línies de finançament per als municipis.
I jo pregunte: és que els municipis no estan tenint unes línies de finançament des de la Generalitat Valenciana?
És que el que vostés demanen és la creació d'una línia específica, i la creació d'una línia específica comportarà i necessitarà que estiguen els objectius bàsics marcats i les línies d'actuació, i estiguen els criteris de repartiment.
I si això no es fa, com s'ha dit en altres moments, a través de la llei de bases de règim local.
.
.
Vostés saben que s'està fent, s'està preparant eixa redistribució, eixos criteris de distribució en conversacions, en negociacions, en pactes, per a aconseguir convenis a través de la Federació Valenciana de Municipis, on estan representats tots els alcaldes i on estan representats tots els grups polítics.

Com vosté ja no ha fet menció a més esmenes ­jo esperava alguna altra que poguera dur un poquet més de debat­, m'he limitat, senyora Andrés, a donar-li una crec que complida contestació als plantejaments que vosté ha fet, que, ja dic, són més propis d'un debat de política general a nivell de Conselleria de Justícia i Administracions Públiques.
.
.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Acabe, senyora diputat.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

.
.
.
que una defensa d'esmenes en un pressupost.
I fer una crítica irreal, una crítica fàcil des d'una perspectiva que, evidentment, no comparteixen la majoria de ciutadans valencians.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyora diputada, per a rèplica.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

Gràcies, senyor president.

La verdad es que yo me he referido en concreto a estas áreas, que por importantes hay otras que también lo son, simplemente porque el señor Rambla en la presentación de los presupuestos, en las líneas generales de la conselleria, hizo hincapié sobre ellas.
Y usted lo puede repasar en los presupuestos.
Las enmiendas están publicadas, se han debatido en comisión y sabemos perfectamente cuáles son, usted y yo y toda la comisión.
Por lo tanto, a mí me parece que había que incidir en aquello que ustedes habían puesto como preponderante en esta conselleria, que era el tema de la justicia, donde hay un gran déficit.
Porque la justicia es la democracia de una sociedad.

De todas maneras, le quisiera hacer evidente que, como también es una demanda social.
.
.
porque usted, que se acerca mucho por los juzgados, ve que los pobres allí son más pobres y los ricos son bastantes más ricos, porque ni siquiera se ven.

¿Usted sabe lo que le dedica el Gobierno Valenciano a la justicia?
El 1,33% del presupuesto.
¿Sabe cuánto le dedican otras comunidades, como Cataluña?
El 2%.
¿Sabe cuánto se le dedica a la Ciudad de la Justicia de Valencia, la segunda después de Tokio?
El 11,11% del presupuesto de la dirección general.
Si a usted le parece esto lo adecuado, pues estupendo.

Solamente quería referirme a una cosa.
La memoria de la fiscalía, el señor Beltrán, página 66, dice: "Ambos edificios de la fiscalía carecen de dependencia de clase alguna, lo que implica el deambular por los pasillos en espera de celebración de juicios, y se traduce en una gran pérdida de tiempo".
De los juzgados de paz, de lo que ha dicho, lo de que cada palo aguante su vela, me parece que le debería preguntar al ex conseller Castellano el compromiso que tuvo con los ayuntamientos y los juzgados de paz.

Con respecto a la creación de juzgados especializados, le diré que esos juzgados especializados que ustedes han aniquilado por falta de prestación de pequeñas demandas, como es la contratación de un auxiliar, le tendré que decir que solamente en el registro que hay en la Comunidad Valenciana, de 2.
387 maltratadores, hay de 800.
000 personas que viven en la Comunidad Valenciana.
Ha aumentado un 44% el número de delitos de violencia doméstica, según la memoria de la fiscalía.
Y de 37 mujeres muertas, 7 son de la Comunidad Valenciana.

Respecto al tema de las subvenciones a las asociaciones, esto es una mala enfermedad.
Crea una mala salud en la democracia crear arbitrariedades, a quién se le da una cosa y a quién se le da la otra.
¿Sabe lo que decía la presidenta de la asociación de vecinos de Valencia?
Que el señor Zaplana tenía un contrato laboral por cuatro años y que le faltaban dos, y que los vecinos estaban pendientes de ellos.

Con respecto a lo del fondo, yo sé que usted era el presidente, y yo sé que fue un compromiso en el aire.
Y así lo han demostrado.
Y así continúan ustedes viendo a los municipios, a los ayuntamientos, muy lejos de nosotros.

Y con respecto a la policía, le tendré que decir que las cifras cantan, solamente que las cifras cantan.
Tengo que decirle que en la Comunidad Valenciana tocamos a un policía nacional, no a un policía autonómico, a un policía nacional por cada mil habitantes.
Siete coches patrullan en Valencia capital con una sola persona.
¿Sabe cuántos en Paterna?
Uno, con una sola persona.
Que hay 59 bandas organizadas en la Comunidad Valenciana, según el Ministerio del Interior, 59 bandas, 29 en Valencia y 29 en Alicante.
Y que 1.
000 mujeres están prostituidas en la calle.
Y 3.
000 drogadictos corren río arriba, desde luego, en dirección contraria, donde no gobierna el PP, porque donde gobierna el PP, que pueden ser afectados, ponen ustedes vallas, como es el caso de Mislata.
Ese es el buque insignia que ustedes tenían en la seguridad y que, desde luego, es un cascarón que ha fracasado.

Gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Parlamentari Popular, el senyor Díez té la paraula per un temps màxim de sis minuts.

 

**El senyor Díez Cuquerella:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora Andrés, mire, jo, en el tema de l'administració de justícia, li torne a reiterar: incorre vosté en una completa contradicció.
Està demanant efectivitat, està demanant dependències i, no obstant això, critica vosté que es facen unes instal·lacions decents en la Comunitat Valenciana i critica vosté les inversions en la Ciutat de la Justícia de València, quan precisament està demanant que hi hagen unes dependències adequades per a tots els servicis, per a tots els servicis.
Que enguany el pressupost de la Ciutat de la Justícia de València s'enduu una part important?
És de veres.
Però quan s'acabe, s'haurà acabat i l'any que ve ja no caldrà consignar i es destinaran a altres.

Però és que al mateix temps s'estan destinant a altres instal·lacions, com ja li he explicat abans.
Estem desenrotllant el pla d'infrastructures judicials d'una forma continuada a través d'esta legislatura.
I la que ve continuarem fent-ho, no es preocupe.
I ho acabarem, acabarem tot el pla d'ins-tal·lacions judicials.

Me diu vosté que han augmentat els maltractaments.
No.
Mire, els maltractaments són els mateixos.
El que ha augmentat són les denúncies.
Sap per què?
Perquè ara la dona denuncia, perquè ara la dona sap que amb el Govern del Partit Popular l'escolten, i perquè ara la dona sap que amb el Govern del Partit Popular pot tindre solució als seus problemes.
Per això han augmentat les denúncies.
No és que hagen augmentat els casos de maltractaments.
Perquè el Partit Popular està donant la cobertura legal i psicològica que necessiten.

I quan mos diu vosté que veiem els ajuntaments molt lluny, disculpe que discrepe totalment i absolutament.
Ací tenim una molt gran convicció en el municipalisme.
Mosatros sempre parlem de les entitats locals i vostés parlen dels ajuntaments, perquè entitat local també és la diputació.
Tenen vostés una esmena precisament rectificant el terme, que no siga administració local i que siguen ajuntaments.
Fixe's si creem en el municipalisme que creem des del més xicotet fins al que és ajuntament ajuntament.
En tots ells creem.
I no es preocupen vostés que igual que el Partit Popular ha fet i ha aconseguit el pacte per al finançament autonòmic, s'aconseguirà que el pacte local siga una realitat.
Després d'eixe pacte de finançament autonòmic, d'eixe pacte estat-autonomies, senyora Andrés, senyors del Partit Socialista, ve el pacte comunitat-entitats locals.
No es preocupen, que vostés voran com al Partit Popular els ajuntaments li importen més que a vostés.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Díez.
*(Remors)*

Esta presidència està posant tota la voluntat del món per a sentir-la, però no.
.
.
Si vosté polsa el botó, possiblement les ones acústiques m'arriben i puga contestar-li.

 

**La senyora Andrés Barea:**

 

No és una qüestió d'ordre ni res, sinó simplement que volia que constara que la gent del Partit Socialista li donem el condol al conseller de Justícia pel problema que ha tingut, que no ho he dit abans.

Gràcies.

 

 

Secció 08, Obres Públiques, Urbanisme i Transports

 

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltíssimes gràcies.
Constarà.
I, a més, li ho traslladarem.
Moltes gràcies.
*(Remors i pausa)*

Senyories, passem a l'agrupament de les esmenes de la secció 08, Obres Públiques, Urbanisme i Transports.

Té la paraula l'il·lustre diputat Joan Antoni Oltra, del Grup d'Esquerra Unida del País Valencià, per a la seua defensa per un temps màxim de sis minuts.

Les esmenes són conegudes per tots vostés.
Per tant, repetir-les.
.
.
*(Remors)*

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyor conseller.

Anem a debatre la secció 08.

Tot aquest paquet d'esmenes.
.
.
comencem per aquelles que fan referència a la política d'aigües, que jo crec que és una política que, com el seu nom indica, fa aigües al País Valencià, i fa aigües al País Valencià sense haver arribat encara el famós Pla hidrològic nacional.

Probablement el fet que això estiga aprovat, encara que amb una manca de consens i en unes condicions jo crec que inacceptables per a una tema com eixe, a banda de l'agressió ambiental i econòmica que suposa per a tot l'Estat, però especialment també per al País Valencià un projecte d'eixe tipus.
.
.
Ja vorem, a més, quan es fa i en quines condicions es fa.
Però sí que pareix una cosa evident, pareix que el president Zaplana, el nostre president ­que assisteix a les reunions, als debats dels pressupostos per minuts, no sé si arriba inclús als minuts­, pareix que ja es creu que això ja està en marxa.
I, per tant, la primera mesura que ha fet ha sigut reduir l'esforç que cal fer al Consell del País Valencià quant a aquestos temes, quant a inversions necessàries en els temes d'estalvi, en els temes de reutilització d'eixes aigües, en els temes, en definitiva, de millorar la qualitat de l'aigua.

I dic això perquè de tots és sabut ­i el mateix president Zaplana ho hagué de reconèixer en una de les seues intervencions­ que en aquestos moments el percentatge de depuració de les aigües és un percentatge baixet, i el percentatge que es reutilitza encara és molt més baixet.
Estem parlant d'una tercera part.
Inclús la mateixa memòria de la conselleria parla aixina.

I quan tot això està passant, i és una realitat que la mateixa memòria ha de reconèixer, els plantejaments que es fan a nivell pressupostari són que els programes que fan més insistència en aquestos temes no solament no pugen en una conselleria que tradicionalment és una conselleria que puja molt poc respecte a la resta de conselleries, però en aquest cas és que inclús el programa de sanejament d'aigües baixa una quantitat important; el de recursos hidràulics, pràcticament també.
Ja sé que una de les excuses que se sol donar ara, que s'ha posat de moda el tema de les empreses públiques, és que tot l'esforç inversor es trasllada a l'empresa pública i tal.
A eixa empresa pública secreta.
I dic secreta perquè no hi ha manera d'aconseguir informació en què va a invertir eixos diners.
Inclús quan ahir debatíem esmenes concretes demanant que es facilitara a les Corts Valencianes informació, igual que a la resta de conselleries, sobre quins són els programes i els pressupostos concrets de cadascuna d'aquestes empreses públiques, que ja cada volta són més importants, el Partit Popular va denegar això.

Per tant, ens trobem amb un problema greu que ens fa desconfiar absolutament de quines són eixes propostes de depuració i reutilització de les aigües, eixe segon pla de sanejament, que la veritat és que ha tardat en arribar, ha tardat en arribar.
Inclús les previsions per a nosaltres no són excessivament optimistes.
Pensem que cal ser en eixe aspecte més ambiciosos, cal invertir més i cal retallar terminis, que la qüestió va en contra de tots nosaltres.

La millora en el proveïment d'aigua potable a les nostres ciutats, que hi ha problemes molt seriosos i que la mateixa Unió Europea està cridant-nos l'atenció.
La lluita contra la contaminació per nitrats, que és un tema molt greu al nostre país.
El tema de la lluita contra els abocaments industrials, que és un tema també que patim molt seriosament.
Estendre el tractament terciari al nostre sistema de depuració, que pràcticament no passa de ser una cosa simbòlic en alguna depuradora.

El tema de l'eliminació del emissaris submarins, que sap vosté que és una qüestió en la qual estem insistint molt perquè això suposa la constatació del fracàs de la reutilització de les aigües depurades.
O siga, el fet que això existisca és la prova que eixes aigües no estan depurant-se correctament, que és en la majoria dels casos i, per tant, ningú les vol i, per tant, cal tirar-les en algun lloc, o bé en un barranc o bé directament a la mar; o bé que no està fent-se l'esforç suficient quant a les inversions per a poder reaprofitar eixes aigües.

La necessitat de plans de sanejament integral dels diversos rius.
I això és un tema que cal.
.
.
.
Igual que és té tanta preocupació en el tema del Pla hidrològic, en el tema de l'AVE, etcètera, etcètera, això també és un tema que cal coordinar, que cal pressionar al Govern de Madrid perquè això es faça.

Després tenim també una sèrie d'esmenes que fan referència al tema viari.
Nosaltres tenim la sort ­entre cometes­ que al País Valencià les autopistes.
.
.
tenim autopistes de peatge, com és l'A-7, el famós problema d'eixa autopista, la necessitat de procedir al seu rescat, que això alliberaria una quantitat d'inversions en estos moments innecessàries i costoses ambientalment i que, en canvi, vostés, en compte de fer les negociacions.
.
.
per això els van allargar la concessió en el seu moment.

Però és que ara mateix tenim l'autopista Alacant-Cartagena, que és de peatge en el tram valencià, en contra del que en el seu dia es deia.
I és que ara mateix també tenim ja notícies que estan eixint estos dies.
.
.
A més, és una qüestió molt preocupant, que és la famosa autovia o autopista de peatge entre Alacant i Villena, que un dia es descarta, l'altre dia no es descarta.
Ací discutim, inclús amb vosté hem discutit en alguna ocasió i en altres representants del Partit Popular.
.
.
"Això no cal fer cas, això són falses alarmes", i després des de Madrid no es para d'anunciar que això va seriosament.
O siga, hi ha una descoordinació evident entre el PP del País Valencià i el PP de la resta de l'Estat.
O és que és una maniobra per a entretenir i camuflar el problema.
Però eixe és un problema que està ahí.

Mentrestant, l'actual autovia ­molt perillosa, reconegut per tots­ entre Alacant i Villena continua exactament igual, no es fan les inversions necessàries per a la seua millora.
Inclús ja comença a llançar-se el globus sonda que si la ronda d'Alacant a la millor també es fa de peatge.
O siga, una qüestió molt preocupant en eixe sentit d'un canvi seriós de model quant al peatge de les vies públiques, fins ara gratuïtes al País Valencià, coincidint amb la seua tasca de Govern.
Agilització de tota una sèrie d'infrastructures que també considerem importants.

Després creem que cal fer esforços més seriosos i més importants.
.
.

 

*(Ocupa la Presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Sí, acabe de seguida.

.
.
.
en el tema de la millora dels trens convencionals.
Ja està bé de vendre'ns el tema de l'Ave.
O siga, l'Ave jo no sé si vindrà o no vindrà.
En tot cas, no és un tema prioritari.
Però el que sí que és prioritari, i molt necessari, és la millora del tren convencional.
En eixe aspecte, no es veuen ahí esforços suficients.

Allò del famós ferrocarril Gandia-Dénia, ha sigut vergonyós, o siga, ni un duro per això.
Al final, en una esmena han hagut de ficar ahí uns diners un poquet per a dissimular.
Mentrestant, l'aeroport de Castelló.
.
.
el que demane el senyor Fabra.

O siga, cal fer alguna cosa més en eixe tema.
Cal potenciar el tema del tramvia en la resta del País Valencià, no solament a València o en la seua comarca, que està bé.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
sinó en la resta del País Valencià.

Bé, he d'acabar.
Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Torn en contra?
Té la paraula la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, en la defensa que ha fet d'este bloc d'esmenes, no les podem aprovar perquè el que demana, com sap, o està fent-se ja o no forma part de la política que té prevista portar endavant el Govern de la Generalitat.

Mire, vosté ha dit que no està d'acord amb la política que està fent-se sobre el sanejament i depuració d'aigües.
El primer pla director de sanejament ha sigut un total èxit que estan copiant totes les autonomies, no solament per la quantitat de depuradores que s'han fet, sinó també per la qualitat de l'aigua i la reutilització que s'ha fet d'eixes aigües, que està al voltant del 90%.
I ara estem ja en el segon pla director de sanejament, que es troba en redacció, que té entre els seus principals objectius l'increment d'eixe grau de reutilització de les aigües depurades.
I en ell s'inclouen totes les actuacions d'ampliació i millora de les depuradores que s'estimen necessàries, aixina també com la prioritat de les mateixes.

Mire, la incongruència de les esmenes que planteja és molt gran.
Per una part diuen que cal frenar la sobreexplotació dels aqüífers de les aigües soterrànies i possibilitar la seua càrrega natural i, per altra, estan en contra del Pla hidrològic nacional.
L'objectiu que planteja en eixes esmenes és ja un fet en la política hidràulica i d'ordenació territorial de la Generalitat Valenciana, tant en l'exercici de les competències pròpies com en la col·laboració que es fa amb les altres administracions.

Al mateix temps, demana lluitar contra la contaminació produïda per la utilització de nitrats i altres elements en l'agricultura, quan sap que entre els objectius bàsics del programa 442.
50, de la Conselleria de Medi Ambient, figura l'objectiu bàsic, el 4.
1, per a previndre la pèrdua de la qualitat de les aigües.
A més, en el programa 714.
20, de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, figura també l'objectiu bàsic, el 3.
1, la reducció de l'impacte produït en el medi ambient per l'activitat agrícola, inclòs en el punt 2.
3, on parla de la promoció de la desinfecció de sòl per a activitats hortícoles, aplicant mètodes respectuosos amb el medi ambient.

Quant a les esmenes per abocaments industrials, la conselleria, a través de l'entitat de sanejament, està col·laborant amb els municipis realitzant plans de control de abocaments en diversos municipis de la Comunitat Valenciana i limitant i controlant els abocaments que es fan als claveguerams.

Tampoc està d'acord amb la política d'infrastructures de transport.
No podia ser d'una altra forma.
Al final, tot és el mateix.
Estan en contra del tren d'alta velocitat i, per tant, que la Comunitat Valenciana seguisca progressant.

La realitat és que amb este grup d'esmenes que ha presentat pretén eludir la finalitat real del pressupost, que és assignar recursos econòmics per a realitzar actuacions concretes.
El que proposa el seu grup és intentar eludir l'únic sentit que tenen les esmenes als pressupostos, que és la de proposar unes assignacions de recursos diferents a les propostes que presenta el Govern i que es presenta en el projecte de pressupostos.
Ho lleva d'unes actuacions i ho posa en unes altres en funció d'uns plantejaments polítics totalment diferents, cometent un frau en proposar una actuació que no està arreplegada en els pressupostos del Consell, que lògicament haurà de tindre un cost.
I que, per tant, de ser acceptada, implicaria un augment del gasto, però sense dir quin és eixe gasto i sense assumir el cost polític que per al grup proponent suposaria dir de quin projecte o projectes s'hauria de reduir la quantia, com expressament exigeix l'apartat a), de l'article 126.
1 del Reglament de les Corts Valencianes.
Esmenes que, a més, ha vingut repetint en l'any 2000 i l'any 2001.
La realitat és que mai s'havia invertit tant en infrastructures de transport com està fent-se en l'actualitat.

I a més, està també el bloc d'esmenes de les infrastructures de carreteres.
Clar, si férem el que demana, no faríem les infrastructures que són realment necessàries.
I ahí ho clava tot: carreteres de l'Estat, infrastructures que ja estan fent-se, alliberament del peatge.
.
.
quan sap que és totalment inviable i que la política que està duent-se és la correcta, que és la de rebaixar el peatge, cosa que s'ha vist reflectida també en un considerable augment de l'ús de les autopistes i dels vials alternatius.
I, bé, fer vials alternatius, per suposat.

Per tant, com sap, no anem a acceptar-li totes estes esmenes que ha plantejat, perquè a part de ser contràries a la política que té marcada el Govern de la Generalitat, són totalment incongruents i no s'ajusten a la realitat.

Res més i gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Té la paraula per a rèplica, el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Pérez, frau és prometre unes coses i fer justament les contràries.
I en eixe aspecte, jo crec que ahí entre vostés hi ha vertaders catedràtics en este tipus de qüestions.
Jo crec que inclús hi ha tota una sèrie de promeses que estan tantíssim temps fetes que igual és que s'han cregut ja que estan les obres executades.
I això no està passant.

O siga, quan parlem de la millora del tren convencional, per exemple, quan va a transformar-se en realitat el tema del soterrament de l'estació d'Alacant, de l'estació de València, el pas del tren per Sedaví, Alfafar, etcètera, etcètera, els passos a nivell que hui en eixe pressupost apareixen ahí en quatre duros cadascú d'ells, el soterrament de les vies en Oriola, en Callosa, en Villena.
.
.
en tants i tants llocs on vénen sent promeses des de fa un xorro d'anys.
Quan eixes promeses van a transformar-se en realitat?
Quan van a deixar d'enganyar a la ciutadania d'eixos pobles amb més i més promeses, amb més protocols, amb més acords de no se sap qui, etcètera, etcètera?
Això és el que deurien vostés transformar ja d'una volta en realitats.

El tema del Pla hidrològic, això és la gran mentida.
I dic la gran mentida perquè és l'argument que estan utilitzant per a qualsevol cosa: el tema de la depuració, el tema del riu Segura.
.
.
Per a qualsevol cosa val el tema del Pla hidrològic nacional, que ja vorem si es fa i en quines condicions es fa.
Inclús molts experts estan anunciant el perill que suposa el transvasament d'eixes aigües per a la qualitat precisament de les nostres.

Mentrestant, què fan vostés?
Gitar-se a dormir.
O siga, "bé, quan vinga el Pla hidrològic, ja tindren tots els problemes resolts".
El Segura que quede ahí; de tant en tant, promesa per a renovar el tema.
I rebaixar esforços inversors quant a les seues obligacions de millora del sanejament, millora de la depuració.
.
.
de tota una sèrie de qüestions que estan ahí.
Per què no pressionen més a Madrid en tot eixe tipus de qüestions?
Per què?
Els falta voluntat?
No tenen capacitat?
Volen quedar bé amb la gent de Madrid?
Per què no fan això?
Està bé que ens criden l'atenció des d'Europa constantment sobre el nivell de la contaminació per nitrats que tenim en gran part de les aigües soterrànies nostres?
Està bé que sapiem que oficialment hi ha pobles on no es pot veure l'aigua, perquè oficialment està declarada no apta per al consum humà?
Què està passant amb tot això?
Han d'esperar també al Pla hidrològic nacional, que en el millor dels casos arribarà a la millor dins de huit o deu anys?
És eixa la proposta que fa el Partit Popular?
Esperar a això i a vore en quines condicions ve?
Jo crec que cal actuar.
Jo crec que vostés tenen l'obligació de fer coses abans.
Allò altre ja vorem.
.
.
Nosaltres estem en contra evidentment d'això, però mentrestant cal anar fent coses.
I en eixe aspecte, crec que no està fent-se res de res.

El tema de la millora de les línies ferroviàries convencionals pareix que estiguem parlant d'una cosa que no va amb vostés.
O siga, si tots els dies la gent d'este país està utilitzant el tren convencional.
A més, és que no n'hi ha altre.
Què va a passar amb les inversions necessàries per a eixa gent, en eixes línies fèrries, en molts casos del segle XIX, que encara s'estan utilitzant?
Eixos trens que s'han de parar en una estació per a que passe.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

O siga, eixa situació està ahí.

Acabe de seguida.

I, per tant, ja està bé de prometre-mos l'Ave en un moment donat, el Pla hidrològic en l'altre.
.
.
Tot promeses i promeses.
Posen-se a treballar, que és la seua obligació!

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula la senyora Pérez per a rèplica.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Oltra, este Govern no fa promeses.
El que fa és un projecte de Govern, el compleix, i per això té el recolzament de la majoria dels ciutadans d'esta Comunitat Valenciana.

El cert és que en infrastructures de carreteres les dotacions pressupostàries arriben a un import de 211.
672 milers d'euros, cosa que representa un 11,20% d'increment respecte a l'exercici anterior.
A part estan les inversions en el transport i el tren d'alta velocitat ­que vosté segur que pujarà.
I que l'únic que està clar, i que sabem tots, és que ve i que vosté no el vol.
Això està clar*.
(Remors)*

A part de totes estes dotacions que hem parlat, està la dotació per a la gestió en infrastructures de recursos hidràulics.
La dotació pressupostària per a este programa en l'any 2002 arriba a la xifra de 77.
636 milers d'euros.

Mire, senyor Oltra, si de veritat algun dia pensen governar en esta comunitat, hauran de canviar el xip.
Rectifiquen.
Recolzen el Pla hidrològic nacional i el tren d'alta velocitat.
El contrari els deixarà en l'oposició en el millor dels casos, ja que el més probable és que desapareguen inclús com a opció política si segueixen fent esta política.
El que vostés no volen és que els valencians visquen millor.
És un error, ho pagaran políticament.

Res més i gràcies.
*(S'escolta una veu que diu: "Muy bien")*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Correspon el torn de defensa de les esmenes d'Esquerra Unida, del segon bloc, a partir de la 464.
Té la paraula el senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyora Barber, preocupe's de fer les coses que, com a partit que té l'obligació de governar, calen, i deixe'ns a la resta que continuem treballant en allò que nosaltres pensem que és la nostra obligació i no ens envie caramels d'eixos enverinats que hàgem de canviar per a anar-nos a allò seu.
I procuren no perdre poder, perquè, si no, en molts que tinguen es desfan com *azucarillo en el agua*, que se sol de dir.
Perquè si vostés no tenen el poder que amalgama i camufla les realitats, vorem el que duren: menys que un *(inintel·ligible)* en la porta d'un col·legi.

Bé.
Ara anem a defensar una sèrie d'esmenes que fan referència a dos temes que nosaltres considerem també molt importants.
En concret, els programes d'arquitectura i vivenda i d'ordenació del territori.

Ordenació del territori és un capítol que certament apuja un 5,03% en el pressupost, encara que és una apujada de la meitat del conjunt general, en eixa tendència d'obres públiques de fer sempre per davall.
Home, jo crec que si hi ha un exemple d'una llei incomplida ­incomplida per tots els governs, per tots els governs que hi ha hagut, però d'eixa part d'incompliment, vostés ja tenen inclús més part de responsabilitat­, eixa llei és la Llei d'ordenació del territori de l'any 1990.

Jo crec que, a més, va ser una llei no complida expressament.
Per què?
Perquè no interessava.
No ha interessat mai que eixa llei es complira.
Igual que la que vinga, que no sabem quan tindrà la seua entrada oficial en aquestes Corts, ja vorem què passa amb ella, si és que, a més, val per a alguna cosa la que vinga.
Perquè la veritat és que ordenar, ordenar.
.
.
al final, el que s'haurà d'ordenar seran els blocs d'edificis, perquè el que és el territori, poquet territori va a quedar ja per ordenar perquè pràcticament s'està ordenant, entre cometes, sols.

En eixe exemple, ara es planteja ací el gran descobriment: apareixen una sèrie de plans d'acció territorial que deurien estar en marxa des de l'any 1990, que la llei ja determinava la necessitat d'eixos plans.
No se n'ha fet cap.
L'únic que es va fer és el Patemae, i precisament està en un estat ahí.
.
.
en el *limbo*, o siga, ni tan sols apareix en els pressupostos, i ara apareixen una sèrie de pressupostos nous, amb molts poquets diners, per cert, per a.
.
.
jo crec que és més un poc de cara a la galeria.
Perquè la realitat va per altra lloc.
La realitat és que s'està edificant per tot arreu, s'estan inclús modificant plans generals a la carta, s'estan fent tota una sèrie d'actuacions que no casen en absolut ni amb aquella llei d'ordenació del territori ni molt menys amb aquesta.

El tema d'arquitectura i vivenda encara probablement siga més sagnant, en el sentit que un programa tan important no solament no puja, sinó que baixa un 0,64% en els pressupostos de la Generalitat.
I jo crec que és també una demostració de l'interés que demostra la conselleria, i el Consell en general, en aquesta, digam, àrea tan important.
I dic tan important perquè arquitectura i vivenda és on s'han de destinar els recursos per a tasques tan importants com poden ser, per exemple, la rehabilitació de barris, la rehabilitació de centres històrics.
Jo crec que és una mesura important i que cal donar-li el tractament que es mereix.
Estem assistint a un procés accentuat de degradació dels centres històrics de gran part de les nostres poblacions.

Recentment, en alguns diaris apareixien casos molt concrets, on, per diverses circumstàncies, fonamentalment la manca d'inversions, la degradació dels edificis, etcètera, etcètera, s'està procedint a eixa degradació.
O, en altres casos, la substitució per activitats terciàries i convertint-se en molts casos en guetos més que en altre tipus de barris residencials on siga agradable viure.
Ahí els capítols destinats a eixe tipus de rehabilitació d'eixos centres històrics, d'eixes àrees degradades, van mal, van molt mal, estan baixant constantment.
Els capítols destinats a la reparació de danys estructurals, el tema de l'aluminosi, que es parla molt d'ell, però, en canvi, constantment tots els anys vénen baixant els pressupostos destinats a aquesta activitat.

El tema de la promoció de vivenda pública amb destinació, digam, a sectors socials molt determinats, tant en vivenda en venda com en lloguer.
Això hi ha pràcticament la renúncia expressa per part de la conselleria a afavorir això.
"Que siga el mercat el que ho faça", dins d'eixe pensament liberal ­entre cometes­ que afavoreix interessos privats molt determinats.
El sector privat lògicament que intervé i que farà moltes coses, però no precisament aquelles que més es vénen demanant, i no precisament aquella destinada a la rehabilitació o a vivendes per als sectors més desfavorits.
Eixos sectors no són rendibles econòmicament i, per tant, la iniciativa privada no va a entrar mai ahí.
O entra la iniciativa pública, siguen directament els ajuntaments o siga directament la conselleria, o no va a entrar ningú, amb la qual cosa anem a continuar dificultant l'accés a la vivenda a sectors importants de la nostra.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

.
.
.
de la nostra població i contribuint també a la degradació de parts importants de les nostres ciutats.
I ahí no es fan esforços, pràcticament no es fa absolutament res.
Els pressupostos de l'Institut Valencià de la Vivenda continuen també sense crèixer en eixa matèria.
O siga, no tenim informació per a vore quins són eixos objectius i poder-los contrastar.
Demanem majors esforços i major preocupació per temes com aquestos, que estan absolutament abandonats.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula, en el torn en contra, la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Oltra, este Govern està governant sense parar des de l'any 1995, que va accedir a esta responsabilitat.
I la prova és el canvi que s'ha produït en la Comunitat Valenciana.

Este bloc d'esmenes, que parlen de les infrastructures, no tenen cap suport real.
Vosté ha començat parlat del Patemae.
Ja li ho vaig explicar en la comissió.
Però està inclòs en els pressupostos, precisament en el codi que l'esmena pretén minorar, la T-000486.

Després també ha parlat del programa d'arquitectura i vivenda, que, com vosté sap, els pressupostos de la Gene-ralitat Valenciana per a l'any 2002 segueixen destinant un volum de recursos molt significatiu, que en total són 220.
608 milers d'euros.
Amb estos recursos es pretén, entre altres actuacions, impulsar la vivenda jove i la integració social dins del marc actual del Pla de vivenda, la creació a curt o mitjà termini de sòl urbanitzat a baix cost per a l'edificació de vivendes protegides, i la rehabilitació dels barris més desfavorits i la millora del medi urbà en àrees degradades.

Dit astò, el que no podem és interferir en la política municipal.
La conselleria no pot passar astò per alt en tot el que vosté demana, que són actuacions que no han sigut demanades pels mateixos ajuntaments.

A més, li he de dir que les esmenes presentades, en les quals demana baixes en el codi R-0028 per a expropiacions del programa 513.
10, d'infrastructures de carreteres, si les acceptarem, suposaria la pràctica paralització de la construcció de les carreteres.
A part de la repetició que estes esmenes van produint-se d'un any a altre.

Després també ha demanat baixes en la línia T-0306000, del programa 431.
10, d'arquitectura i vivenda, que està dirigida a atendre precisament els convenis firmats entre la Coput i els ajuntaments.
Si s'atengueren les peticions fetes pel seu grup, deixaríem esta partida en menys d'un 5% de l'import previst en este projecte, i impossibilitaria a la Coput per a fer front als compromisos assumits amb els diferents ajuntaments.

Després, en una altra de les esmenes, demana una partida per a la zona de congelació del port de Torrevella ­encara que ací no ha fet menció, sí que ho havia exposat en la comissió.
Mire, li he de dir que l'ajuntament ha elaborat un pla director del port de Torrevella, que precisament l'ha fet l'arquitecte Calatrava, en el qual es contempla tota l'ordenació del sector pesquer.

El que pretenen amb les esmenes que presenten és fer un vampirisme polític, perquè saben que és un projecte de l'equip de Govern del Partit Popular de l'Ajuntament de Torrevella.
A més, li dic que no saben el que demanen, perquè la confraria de pescadors necessitat una nova llotja, una fàbrica de gel, emmagatzematge, un túnel de congelació i, a més, de forma prioritària, un varador per als barcos.

Avantprojecte que ha pagat l'Ajuntament de Torrevella de tot i que la Direcció General d'Agricultura i Pesca ja té previstes les inversions necessàries, al voltant de 3.
000 milions de pessetes, a través de fons europeus.
Gestió feta pel mateix Ajuntament de Torrevella, perquè d'esta forma s'aconsegueix una major proporcionalitat en les subvencions.
Actualment, i repetint la prioritat, el varador, ja està el projecte per a supervisar.
I tot s'ha fet de mutu acord amb la confraria de pescadors, que segur que vostés ni tan sols han parlat amb ells.

Després, en un altre bloc d'esmenes també plantejava, que hui ací no ho ha anomenat, la restitució de la fisonomia tradicional de Tabarca.
No saben d'on ha d'eixir l'avaluació econòmica ni que entenen per restituir la fisonomia tradicional de Tabarca.
Si es tractara d'incidir en aspectes arquitectònics o d'ordenació d'espais públics, allò procedent seria presentar esta esmena en el programa 431.
1, d'arquitectura i vivenda.
Ja es va presentar també l'any passat de la mateixa manera.
El que està clar és que les baixes que proposen no són admissibles i no permetrien executar les obres previstes pel Govern.

Per estos motius no anem a acceptar-li les esmenes que ha presentat.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Rèplica?
Té la paraula el senyor Oltra per un minut.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Quan ha començat la diputada, senyora Barber, és que no l'he acabat d'entendre, no sé si ha dit que este Govern governa sense parar o sense pagar.
*(Remors)* És que, clar, tenint en compte el deute tan enorme que té la Generalitat, *(s'escolta una veu que diu: "Molt bé!
")* la veritat és que em crec més el segon que el primer, la qual cosa tampoc probablement justificaria tota una sèrie de coses.

Home, allò de Torrevella, està ahí en les esmenes.
El que passa és que a voltes es diu això que no hi ha pitjor cec que el que no vol vore.
Perquè tot això que ha dit està ahí.

Però el que jo vull denunciar també és eixa actitud que enguany ha sigut prou destacada en la majoria dels pressupostos, de les diferents seccions, i és la creació de partides genèriques molt reduïdes, però partides genèriques.
Per què?
Perquè això té un objectiu, i és el que la senyora Barber acaba de fer referència: tot el que es demane està en eixa partida genèrica.
Qualsevol cosa que se demane de qualsevol poble del País Valencià, està en eixa partida genèrica.
És un caixó de sastre que serveix.
.
.
Però, clar, això ja fa temps que està inventat, senyora Barber.
Per tant, el que s'ho vulga creure, que s'ho crega.

Les propostes nostres anaven en la línia de demanar partides concretes.
Perquè ni tan sols aixina, amb partides concretes, ni tan sols aixina hi ha garantia que vostés les executen.
O siga, que en una partida genèrica.
.
.
fa falta una fe que moga muntanyes.
I la veritat és que això u ja està un poquet curat d'espant.

Per tant, nosaltres insistim en la necessitat que les nostres esmenes han sigut totes estudiades.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, acabe.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

I, per tant, estan més que justificades.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula, per a rèplica, la senyora Pérez per un minut.

**La senyora Pérez Barber:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor Oltra, clar que el Govern paga.
Una mostra d'això és que vosté cobra tots els mesos del pressupost del Govern.
*(Remors)* 

Miren, el que estan fent amb les esmenes que ha plantejat.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, silenci, per favor.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

.
.
.
és *arrebatar* l'autonomia municipal.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

.
.
.
als ajuntaments, no deixant-los.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**La senyora Pérez Barber:**

 

.
.
.
prioritzar els seus projectes i, per tant, les necessitat del seu Govern municipal.

El que pretenen és dir-li als ajuntaments el que han de fer, sense importar-los quines són les necessitats del poble ni les prioritats, ni el que pensen tampoc els interessats, com és el cas del port de Torrevella.

I el mateix que fan amb els ajuntaments, pretenen fer-ho amb el Govern, marcant-li la política a seguir, dient-li quines són les prioritats, sense tindre en compte les necessitats ni les peticions dels interessats.
Això no pot ser.

Res més i gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Pérez.

Correspon la defensa de les esmenes de la 516 a la 786, de la secció 08, Obres Públiques, Urbanisme i Transports, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes, a excepció de la 627 a 733 i 702.

Té la paraula la senyora Sanchordi per al torn de defensa.

 

**La senyora Sanchordi García:**

 

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Efectivament, vaig a defendre les esmenes del Grup Socialista a la secció 08, Obres Públiques, quasi la pràctica totalitat, a excepció de les que ha anomenat ja la senyora presidenta, que seran objecte d'una intervenció i una defensa separada posteriorment.

Vaig a defendre, aleshores, un grup d'esmenes dirigides totes elles a millorar els pressupostos que presenta el Govern, encara que al Partit Popular li sonarà un poc a xinés millorar els pressupostos, donat que ells manifesten, ells diuen que són.
.
.
bé, que està tot i que són immillorables.
El problema no és que ho diuen, el problema és que s'ho creuen.
Eixe és el problema, que ells s'ho creuen.
I no és aixina.

A partir d'ahí, començaré per un bloc d'esmenes referides a les polítiques d'aigua, a sanejament i depuració d'aigües i a infrastructures de recursos hidràulics.
Enguany, en els pressupostos per al 2002, hi ha un retall important de recursos destinats tant a sanejament i depuració d'aigües com a infrastructura de recursos hidràulics.
El Partit Popular basa la seua política hidràulica en parlar d'eixa presumpta panacea que serà el Pla hidrològic ­*tiempo por venir y futuro por llegar­*, però no compleixen amb els seus compromisos en matèria d'inversions en infrastructures hidràuliques.

La reducció en els pressupostos per al 2002 de les partides, dels programes destinats a invertir en recursos hidràulics i en plans de sanejament, deixa sense sentit el Pla hidrològic nacional.
Un pla d'estes característiques, que tan sols es fonamenta en un transvasament, té sentit si se fa un esforç en sanejament i estalvi d'aigua; si no, no.
I este esforç no el fan vostés.

Per això les nostres esmenes van destinades a establir una nova cultura de l'aigua, una nova cultura de l'aigua basada en l'estalvi i també en la rendibilitat dels recursos ja existents.
Demanem que es finalitze ja el primer pla director de sanejament i que es comence el segon pla de sanejament de la Comunitat Valenciana.
Fem propostes també per a evitar la salinització dels aqüífers per la intrusió marina.

Per un altre costat, pel que fa a les esmenes d'infrastructures de transport terrestre.
.
.
Infrastructures que cada vegada que el senyor Zaplana ve ací a fer el debat política general diu que es podria estar tot el dia parlant d'infrastructures, per a acabar estant cinc minuts parlant de l'Ave, l'autovia de la Pla i de l'autovia central.
El problema és que fa ja set anys que estem amb la mateixa cançó de cinc minuts.
Dit siga de pas.
Autovia de la Plana i Autovia Central que continuen sense finalitzar-se.
Encara estem parlant d'això.
I mosatros demanem en les nostres esmenes que realment s'acaben.

Per un costat, mal la conselleria per estar executant un segon pla de carreteres, que l'està rendibilitzant políticament i temporalment, perquè no s'acaba mai.
Estem parlant ja que s'acabarà en el 2004 i en el 2005, quan la previsió era que s'acabara en el 2002, que, evidentment, no s'acabarà.
Mal la conselleria, pitjor el Ministeri de Foment, que eixe sí que és el gran incomplidor.

Ara, de vergonya són també actituds, en el debat de les esmenes, com les del Partit Popular.
El Partit Socialista presenta una esmena en què parteix d'una literatura ja del Partit Popular, on vostés parlen de "gestionar el desarrollo de los convenios firmados sobre la Nacional 340, tramo Almenara-Nules, el tramo Alcoy-Alicante y protocolos en la Nacional 332".
Ara bé, com ni se gestiona ni s'aconsegueix el desenvolupament de tots eixos convenis i protocols, vàrem fer una esmena.
L'esmena era exigir el compliment directament.
I voten en contra?
Voten en contra d'exigir el compliment de convenis?
Bé, què es pot esperar d'un Govern autonòmic que és incapaç de mullar-se el més mínim i reivindicar allò que tenen l'obligació de reivindicar?

A més, últimament, cada dos per tres, ens despertem amb informacions on es parla que estem a la cua en les inversions de foment, estem a la cua en inversions a la Comunitat Valenciana.
Resulta que tot el que ha invertit l'any passat en punts negres el Ministeri de Foment, deu ser més o menys el mateix que li va costar a Álvarez Cascos pagar tots els fastos per a inaugurar 3,6 quilòmetres d'autovia, que és, en poques paraules, l'únic que ha fet el Partit Popular des de que està governant.
L'únic que ha inaugurat és l'inici de les obres.
Que estan iniciades, que això és el que importa.

A partir d'ahí, havia de vindre Cascos per a dir "ja s'han iniciat" i fer una campanya de màrqueting i d'autobombo?
Bé.
Però si s'haguera quedat ahí, val.
Però és que no només es va quedar ahí, sinó que va vindre i es va riure de tots els ciutadans reconeixent la mancança d'infrastructures.
I damunt mos va renyir a tots per ser reivindicatius.
"No es queixen tant, que ja estan bé conforme estan, no es queixen tant".
Val que el Partit Popular abaixe el cap i li parega bé, però al Partit Socialista, i segurament al conjunt de ciutadans, no els pareixerà tant bé.
Segurament que no.

Davant d'açò, el Partit Popular reacciona intentant salvar-li la cara i continua amb el mètode alemany, una pràctica ja habitual, una pràctica habitual.
I és inacceptable esta habitualitat ja, està rutina del mètode alemany.
Inacceptable pels efectes que té, que són *harto conocidos*: hipoteca a mitjà i llarg termini l'economia, les inversions futures del Govern, el desenrotllament sostenible d'esta comunitat.
Però, a més, serveix també ­clar, ara els ve de categoria­ per a emmascarar i disfressar el dèficit públic, que continua estant, però el que passa és que es trasllada, es trasllada en el temps.
Per a l'any que ve tenim pel mètode alemany la Via Parc-Alacant.

Per un altre costat, hi ha una sèrie d'esmenes referides ­ja clàssiques­ a alliberar el peatge de l'autopista, de l'A-7.
El Partit Socialista entén que la solució als problemes de la nacional, a banda que el ministeri complira amb les seues obligacions, no passa per duplicar vies i fer nous eixos viaris, sinó per aprofitar, per rendibilitzar les infrastructures que ja tenim.

A partir d'ahí, si hi ha certs trams de la nostra comunitat problemàtics, com són Castelló, la Plana Baixa, la Marina i la Safor, entenem que per una qüestió de lògica, de la mateixa manera que el tram de Sagunt el Ministeri de Foment finalment va a alliberar-lo ­estan en execució les obres­ de peatge, i ha costat uns 4.
000 milions.
.
.
Vostés diuen: "Volen alliberar de peatge?
Quantifiquen".
Home, no, que quantifique qui haja de quantificar, que és el Govern del Partit Popular i, en este cas, el ministeri.
Facen vostés el que hagen de fer i reivindiquen-ho.
I que eixos tres trams, de la mateixa forma que s'ha fet amb el de Sagunt, es facen també.

Qüestió a part és l'autopista A-37, que només té peatge en el tram Montesinos-la Zenia ­País Valencià, País Valencià­.
La funció d'esta autopista anava a ser, teòricament, la redistribució del tràfic que passava per la Nacional 332.
Però què és el que està passant en la pràctica?
El que està passant és que, en haver peatge, molts conductors el que fan és optar per no pagar i tornen a la nacional, amb la qual cosa continuem tenint problemes de retenció.
Per no parlar del greuge comparatiu que suposa que en el tram de la Comunitat de Múrcia siga lliure de peatge i no en el cas de la Comunitat Valenciana.

És curiós, però conforme estic parlant de peatge, vaig a parlar ara de l'Ave, que tots esperem que siga una realitat d'ací deu anys, però, evidentment, serà una realitat inqüestionable.
El Partit Socialista sempre ha estat a favor del tren d'alta velocitat.
De fet, vàrem ser nosaltres els qui vàrem realitzar o construir el primer tren, la primera línia d'alta velocitat a Espanya.
Ja sabem que ací no hi ha diners per part d'Europa per a l'Ave Madrid-Comunitat Valenciana ni per al corredor mediterrani.
Sabem també que el ministeri no té diners.
Però és que ara resulta que en *el ultimo libro blanco de transporte de la Unión Europea*, ara anem a pagar el tren d'alta velocitat els usuaris.
I com anem a pagar eixe tren d'alta velocitat?
Ficant nous peatges en carreteres.
Si a això li unim la llei que va a traure el Partit Popular sobre finançament de les infrastructures, que també parla que l'empresa que construeix les carreteres puga cobrar peatge, al final podrem anar gratis a algun lloc?
Seran vertaderament eixos viaris públic o seran privats?

Per un altre costat, donat que el Partit Popular està desenrotllant el segon pla de carreteres *a trancas y barrancas*, que al mateix temps estem esperant que el ministeri complisca, entenem que per a corregir els desequilibris que encara existeixen fa falta una concepció global del territori, ja que el contrari implicaria arbitrarietat i desigualtat.

A partir d'ahí, demanem en una sèrie d'esmenes, que se redacte, que se comence a redactar ja el III pla de carreteres, un III pla de carreteres que incidixca en una articulació solidària del territori dirigida a millorar l'accés, si pot ser, gratuït ­nosaltres, per descomptat, si estem governant, serà gratuït, si estan vostés, segur que no­, a millorar l'accés ­conforme dia­ de tots els ciutadans a les xarxes de comunicació i als diferents servicis, per a corregir els desequilibris que encara existixen entre unes i altres comarques, i per a avançar en el benestar social i en la qualitat de vida de valencians i valencianes.

Per un altre costat, tenim una sèrie d'esmenes referides a transport en les que volem fer un incís per a parlar de transport i de mobilitat en el que són les grans ciutats.
Existix un estudi segons el qual les grans ciutats de la nostra comunitat i les respectives àrees d'influència ­estic parlant de València, de Castelló, d'Alacant i d'Elx­ suposen quasi un 60% de la població total del territori del País Valencià, quasi un 60%.

Entenem, doncs, que fan falta una sèrie de polítiques específiques, de plans d'habitabilitat i de mobilitat per a estes grans ciutats i per a les respectives àrees metropolitanes.
Presentem una sèrie d'esmenes, com són, en el cas de València, la reorganització ferroviària de la ciutat de València, que inclouria la construcció de les quatre noves estacions, inclosa la futura estació central.
És a dir, que el parc central, que pareix que està dilatat *sine die*, que realment eixa comissió tripartita Ministeri-Conselleria-Ajuntament de València, que realment comence ja a funcionar i s'inicie l'execució en l'any 2002.

Parlem també del soterrament de les vies d'Alacant i de l'impuls a la construcció de l'estació intermodal; també de la construcció d'un brancal del ferrocarril en Castelló fins al seu port.
Actuacions que no són un principi i un fi en elles mateixes, sinó un principi i una sèrie d'actuacions dirigides a millorar la qualitat de vida dels ciutadans d'estes grans ciutats.

Per un altre costat, en el tema de transports, reivindiquem també, a banda de les esmenes ja clàssiques ­dic "clàssiques" perquè clàssicament s'incomplixen i per tant s'han de tornar a repetir­, estarien, entre altres, el millorar la línia Sagunt-Terol-Saragossa, hui per hui encara tercermundista.

Reivindiquem també, per un altre costat, la transferència de les línies regionals i de rodalies.
Entenem que tant la Constitució com el mateix Estatut ho avalen, i tenint tots els drets conforme tenim, el que cal és aconseguir la transferència de tots els trens convencionals ­repetixc­ tant rodalies com regionals que passen pel territori valencià.

Finalment, volia fer menció d'aquelles esmenes que van dirigides al capítol d'arquitectura i vivenda.

Per al Partit Socialista és summament important tot allò referit a polítiques de vivenda, sobretot en referència a aquelles polítiques de promoció i construcció de vivendes de protecció oficial, perquè entenem que el dret a una vivenda digna està reconegut com a un dret fonamental en la Constitució i, donats a més a més els destinataris d'estes vivendes de protecció oficial, és a dir, la gent a menys recursos, entenem que el Govern ha de ser intervencionista sobretot en este tipus de polítiques.
Lamentem el que considerem una nefasta gestió del Partit Popular en matèria de vivenda.
Nefasta gestió quan encara no s'ha acabat d'executar el pla de vivenda 1998/2001; quan els pressupostos que n'hi han consignats per al 2002 seran únicament i exclusiva per a pagar les ajudes que se deuen d'anys anteriors, no per a res nou; nefasta gestió quan, l'any passat, a mitat d'any, la Conselleria d'Obres Públiques ha d'agarrar i de pressa i corrents adaptar un decret del Ministeri, un decret del Govern central de febrer, i a mitat d'any, de pressa i corrents, l'ha d'adaptar a la realitat valenciana; nefasta gestió quan tenim un marge per a apujar el preu de la vivenda i tenint un augment del salari mínim d'un 2,9% augmenta el preu de les vivendes de protecció oficial un 15%; i nefasta gestió, que a més no ho pensem mosatros, sinó que, per exemple, el col·lectiu l'associació de promotors també està d'acord, quan resulta que augmenta l'impost d'actes jurídics documentats i resulta que ara el preu de les vivendes de protecció oficial arribarà a pujar fins a un 18% més.
Encara com que estes vivendes van dirigides a la gent que té menys recursos.

Si els promotors, si els constructors ja se queixen, se queixen de la mala gestió, se queixen que puja la imposició, que augmenten els impostos.
.
.
Si se queixen ells, els ciutadans, com estaran?
Doncs, estan conforme estan.
El que passa que vostés, clar, no ho veuen, perquè vostés el que fan és agarrar la realitat, pintar-la de colors i s'ho creuen, però la realitat cau com una llosa i és la que és, poden acceptar-ho o poden no acceptar-ho.

A partir d'ahí, ens agradaria que tingueren una certa sensibilitat, que a la millor també és demanar massa, i que tingueren a bé acceptar alguna de les esmenes que presentem, perquè segurament els ciutadans i ciutadanes de la Comunitat Valenciana els ho agrairan, a vore si d'una vegada, per damunt dels criteris partidistes, primen les necessitats i els interessos dels valencians i reflexionen una miqueta.

Res més i moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Té la paraula en el torn en contra el senyor Maluenda, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent senyora presidenta.

Senyories.

Jo me preguntava, escoltant la il·lustre senyora diputada, si ve de Borriana o d'alguna galàxia molt llunt d'ací, perquè és que ha parlat d'unes qüestions i d'unes coses que crec que només se les pot creure ella en el moment de dir-les, perquè si les reflexionara posteriorment, segur que tampoc se les creuria.

Mire, però com poden vostés demanar més inversions i una major política de sanejament, depuració d'aigües, de polítiques d'infraestructura hidràulica, si estan oposant-se sistemàticament al que és el projecte més important i més beneficiós per a la Comunitat Valenciana per al seu desenrotllament social i econòmic com és el Pla Hidrològic Nacional.

Aixina que eixa actitud deixa com a rèplica clara les paraules que vosté ha tingut aquí en la trona.
Una de dos: o estem parats o caminem?
Estem parats o caminem?
Vostés ens estan demanant que caminem, però al mateix temps mos diuen "no es menegen d'ahí, estiguen parats".
Per tant, és un contrasentit.

Mire, el programa 442 de sanejament i depuració d'aigua, que té una novetat enguany i és que el cànon de les depuradores no està inclòs en el seu pressupost ­va directament a l'Entitat de Sanejament­, per tant, cal comptar que no disminuïx sinó que si vosté suma eixos 11.
000 milions de pessetes, que ara van directament per a evitar que estiga en transferències de capital, resulta que este programa ha experimentat un augment del 5,5%, el que significa 36,3 milions d'euros, 6.
039 milions de pessetes.
I este programa, englobat en les polítiques de l'aigua i en el programa 512.
10, que és gestió i infraestructures de recursos hídrics, i a través de l'Entitat de Sanejament, disposa d'un pressupost de 30.
327.
000 euros, 30.
327.
100 euros, que li quede clar.
D'este pressupost se destinen a inversions reals 8.
173.
790 euros per a l'any 2002, i permitix a més mamprendre en el període de tres anys tot l'annex d'inversions de sanejament i depuració que figuren en els pressupostos i que té un import de 20.
440.
450 euros.
S'ha de destacar que la inversió prevista per al 2002 en este programa s'incrementa en un 127%, escolte-ho bé, 127%, senyoria, en base al pressupost de fa dos anys, prou més del doble que el pressupost de fa dos anys.

Este pressupost mos va a permetre atendre projectes d'investigació i assistència tècnica programades per a l'any 2002, i mamprendre noves infraestructures de sanejament i depuració d'aigües residuals, entre les quals s'han de destacar: nova conducció d'aigua de l'Alfàs a l'Edar; col·lector sud Canyada-Edar, Fuente del Jarro-Edar; ampliació Edar-Pinedo II; condicionament Edar-Xeraco; conducció d'aigües residuals Mont Orgègia-Baix Vinalopó; conducció d'aigües residuals Rincón de León-Vinalopó; drenatge sistema Vera-Palmaret València: drenatge sector noroest Va-lència-col·lector Burjassot; col·lectors generals del Vedat de Torrent; ampliació de l'Edar Alcora; concessió col·lectors barris carretera de Catral-Callosa de Segura; col·lectors generals Bonança-Edar-Nàquera; connexió general-Bo-rriol; col·lector d'aigües pluvials d'Onil; recol·lectors fase II-Rojales; col·lector Hermanos Machado-València, més de dotze milions d'euros en este últim.

A transferència de capital se destinen 22.
153.
310 euros, i astò mos permetrà continuar els convenis de col·laboració amb les tres diputacions provincials, amb la finalitat de mamprendre l'execució de.
.
.
*(inintel·ligible)* sistemes de sanejament i per a finançar les inversions d'infraestructures executades per l'Entitat de Sanejament d'Aigües Residuals.

Quina és la política alternativa del Psoe a este programa?
Doncs, mire, presenten 25 esmenes, de la 517 a la 542, dos d'elles, la 517 i 518, són improcedents, perquè l'acció dels abocaments industrials que vosté ha mencionat anteriorment, perquè siga assimilable als urbans, és una obligació essencial de les empreses que contaminen, no de la Generalitat.
A més, la Conselleria, a través de l'Entitat de Sanejament està col·laborant amb els municipis realitzant els plans de control, perquè siguen els ajuntaments els que porten eixe control, perquè és la seua responsabilitat i la seua competència.

Set d'elles són innecessàries, de la 524 a la 542, perquè els seus continguts ja són realitat.
Per exemple, reglamentar una cosa ja reglamentada: declaració obligatòria d'abocaments que continguen substàncies contaminants.
Eixa és l'esmena 524, això ja està reglamentat!
Redacció del II Pla de Sanejament.
.
.
Si ja està presentat!
, i vosté ho sap, des de novembre; afegir a la línia allí inclosa un línia determinada, que ja està en la 2.
1.
1, eixa és l'esmena 529; la 538 també demana que s'incorpore altra línia que també està en el pressupost, com la 539; i la 540 i 542, dos línies parlant de control d'abocaments que apareixen en els pressupostos.

Però hi ha una que és absurda, totalment absurda: la 526.
Diu: finalitzar en el 2002 tots els projectes d'execució i impulsar les que estan adjudicant-se del pla de sanejament.
En estos moments, del catàleg d'infraestructures a executar per la Generalitat del I Pla Director de Sanejament del Baix Segura, es troben tots acabats, sols està en execució en estos moments el sistema de depuració del marge esquerre del Segura ­Catral, Dolores, Albatera, San Isidro, San Fulgencio, Daya Nueva, Daya Vieja­, que ja estan pràcticament acabats.
Del II pla, estan previstes actuacions molt importants en Torrevella, Pilar de la Horadada i nombrosos nuclis disseminats del marge dret del riu Segura.

Hi han huit esmenes, de la 530 a la 537, que són un autèntic frau del projecte de llei.
.
.
Sí, sí, és un frau de llei, perquè, ja ho ha dit abans la meua companya, perquè vostés volen incorporar projectes que no quantifiquen econòmicament, i el pressupost és l'expressió mitjançant una llei de la Cambra en la qual se diu quines són les actuacions que s'han de fer i tenen l'obligació ­que ho diu l'article 126.
1 del reglament­ de quantificar-les econòmicament i, a més, mullar-se ­sí, senyora, mullar-se­ i dir d'a on ho detrauen, que sapiem què és el que vostés no volen fer per a fer el que volen que fem.

Per tant, és un frau de llei a la llei de pressupostos i a més una vulneració del Reglament de les Corts.

En la gestió d'infraestructures hidràuliques presenten de la 543 a la 581.
Este programa, junt amb el que acabe de defensar, 442, constituïxen una activitat per part del Govern Valencià en matèria de política de gestió d'infraestructures de recursos que mai en esta terra, mai en esta Comunitat, s'han portat endavant.
Mai ha hagut cap Govern que tinguera la valentia de designar la quantitat de diners que en estos moments es dediquen a estos programes.
Mire, prenga nota, senyora Sanchordi, superen els 46.
000 milions de pessetes, o siga, quasi 280 milions d'euros es destinen a esta política de l'aigua.
I quins són els objectius bàsics?
Mire, estalviar i racionalitzar recursos hídrics; aprofitament integral dels recursos; garantir el ple abastament d'aigua potable de qualitat i amb quantitat a totes les poblacions de la Comunitat Valenciana; minorar els riscos d'inundacions a la Comunitat Valenciana; altres actuacions complementàries del Pla director de sanejament.

El seu pressupost, el d'este programa, 512.
10, és de 77.
636.
810 euros, dels quals més de 65 milions són per a inversions reals i prop d'11 milions es destinen a transferències de capital.
En inversions reals, noves infrastructures d'abastament hi ha 18.
646.
000 euros; en encarrilament de rambles i barrancs 42.
407.
000 euros; en infrastructures de reutilització d'aigües depurades 7.
512.
000.
D'entre les actuacions previstes de noves infrastructures d'abastament cap destacar: millora de la xarxa de distribució d'aigua a Jacarilla, Ademús, Monòver, Xàtiva, la Vila-joiosa, la Pobla del Duc, Gilet, Villena-Morrón, Muro d'Alcoi, Borriana, Benferri, la Nucia, etcètera.

Resoldre els problemes d'abastament en la Plana Baixa, interior de Castelló, Vilafranca, Benassal, també en el Camp de Morvedre, en la comarca en la Marina Alta, Xàbia, Dénia, el Verger, mancomunitat de el Vall d'Alcalans, Montserrat, Montroi i Reial de Montroi; Vinalopó, l'Alacantí, Marina Baixa, Torreblanca.
Millora d'infrastructures hidràuliques en el Fondó de les Neus, Bocairent, Borriana, la Nucia, Finestrat, Villena, Asp.
Encarrilament de rambles i barrancs: barrancs de l'Albufereta, Juncaret-monte Orgègia, Juncaret-autovia Alacant, Juncaret-Tangel, Orgègia-Girasoles, col·lector Azud del Oro de València, riu Sérvol, Vinalopó Elda-Petrer, barranc de Fraga, Benicàssim, riu Canyoles, barranc Gayanes, Xilxes, Sant Nicolás en Gandia, riu Sellent, nou pont en Gata.
Col·lectors pluvials a Castalla, Reial de Gandia, Catarroja, Bigastro, Alcalà de Xivert, nou col·lector bulevard Castelló, Llíria, Dénia.
Els pressupostos d'este subprojecte han experimentat un augment superior al 20% respecte de l'any 2001.

I vull recordar també a les seues senyories que la Generalitat disposa des de fa uns mesos d'un ambiciós Pla d'acció territorial per a la prevenció de riscos d'inundacions, que en molt breu termini aprovarà el Consell i en el que es repleguen, a més d'un conjunt de mesures específicament preventives d'ordenació territorial i urbanística, un important programa d'actuacions en infrastructures destinades a reduir els riscos d'inundacions i que significarà un important augment de les actuacions pressupostades que aquest fi es destinen.

Infrastructures d'aigües depurades.
.
.
Per no cansar a les seues senyories vaig a referir-me, només ja en este programa, per no continuar cansant, al quid de l'alternativa socialista.
Les esmenes que el Grup Socialista ha presentat a este programa demostren que el principal grup de l'oposició no té política alternativa, ja que de 38 esmenes presentades no hem pogut trobar ni una tan sols, perquè teníem especial interés en poder incorporar una col·laboració de vostés en este programa i ni una tan sols hem trobat que puguem admetre-la.
No vaig a repetir el criteri expressat de la vulneració del Reglament i del que considere que és un frau de la Llei de pressupostos, però que quede constància que vostés encara no s'han ensenyat a encaminar les seues peticions i encara continuen sofrint una confusió total de quines són les competències de cadascuna de les institucions.
I això es veu en carreteres.

Mire, en la conselleria, la Generalitat i el Grup Parlamentari Popular està enormement satisfet, molt satisfet i molt agraït i molt reconegut al que està fent el Ministeri de Foment i el ministre, senyor Álvarez Cascos, per esta Comunitat.
Perquè teníem l'experiència d'aquell que cridàvem el botxí de la Comunitat Valenciana, que era el ministre de Foment del Partit Socialista, el senyor Borrell, i ara hi ha un ministre que té una especial sensibilitat en tot el que és d'esta Comunitat, en carreteres, en autopistes, en autovies, en l'Ave.
Per tant, no vaja vosté per ahí que s'equivoca, senyora meua.

Mire, com cada any, des que governa el Partit Popular, el pressupost de la Generalitat per al programa de carreteres té suficients recursos econòmics, que cada any anem incrementant, per executar el grans projectes que estan plasmats en el pressupost.
Mire, per a l'any 2002 l'increment d'este programa és de l'11% i supera la xifra de 35.
000 milions de pessetes, 211,7 milions d'euros.
I este pressupost destina a inversions reals 188 milions d'euros, a transferències de capital més de 17 milions d'euros.
A més, durant el pròxim any va a executar-se importants projectes de carreteres pel sistema de model alemany, que vosté critica tant.
I jo he de dir-li altra volta el que li he dit en comissió: és que vostés vénen de casa rica?
Perquè jo sé que és una pràctica que fa la Generalitat com fa qualsevol empresa privada, com fa qualsevol família.
Perquè no anem a esperar per executar un projecte a què tinguem els diners en un compte bancari.
Vosté com s'ha comprat el cotxe, com s'ha comprat el pis?
Allò lògic és començar a gaudir-lo i anar pagant després.
Clar, el que seria una debacle per a l'economia d'una família, com seria una debacle per a l'economia de la Generalitat, és que eixe sistema de pagament ajornat s'utilitzara no solament per a les inversions sinó que s'utilitzara per a pagar la despesa corrent.
Si la Generalitat utilitzara el pagament ajornat per a pagar la despesa corrent acabaríem en suspensió de pagaments.
Però no és això, ni molt menys.
A l'igual que ocorreria si qualsevol família el pagament ajornat l'utilitza per anar-se de marxa, segur que al final es queden sense un dur.
Per tant, no critiquem eixe sistema, que és un sistema que és beneficiós.

I dia que, mire, açò ens permet, per exemple, a l'hora de quantificar les inversions cal tindre en compte este detall, que és també molt important.
En conjunt són més de 40.
000 milions de pessetes, o siga, uns 245 milions d'euros.
Mitjançant este sistema s'ha contractat entre altres les següents obres: nacional 340, Aielo, de l'autovia Canals-Agullent; la segona calçada del tram Betxí-Borriol en l'autovia de la Plana; connexió distribuïdor sud en el by-pass en Torrent; autovia Sax-Castalla, Rótova-Terrateig en l'autovia de Gandia-el Morquí; via parc Alacant-Elx.

El capítol d'inversions reals que figura en els pressupostos queda distribuït de la següent forma.
Manteniment en infrastructures de carreteres, 39 milions d'euros; noves infrastructures de carreteres més de 131 milions d'euros que garanteixen l'execució de projectes per un import total de 370 milions d'euros.
Són tants els projectes de carreteres que figuren en el llistat d'inversions reals dels pressupostos que si haguera de dir-los tots no podria dir altra cosa.
Però vaig a destacar-ne uns quants, mire, autovia de la Plana, autovia central, interconnexió Sax-autovia central-Madrid, accés *(inintel·ligible)* Castelló, ronda nord d'Elx, desdoblament Asp-Elx, ronda urbana Sant Vicent del Raspeig, tercer carril de l'autovia de Llíria, reubicació ronda Albal, ronda nord de València-Benimamet-ciutat fallera, supressió de travessies i millora d'accessos a Villena, Beneixama, Camp de Mirra, la Pobla Llarga, Vilafamés, ronda de Sant Joan de Moró, ronda sud d'Elda, ronda nord de Monòver, ronda nord-est de Sueca, variant d'Algemesí, rondes en Port de Sagunt i Canet d'en Berenguer, rondes de Granja Rocamora, Cox, Callosa del Segura, Rafal, Museros, Albalat, Orihuela-A7, Xàtiva, Beniferri, Benaguasil, Figueroles, Biar, la Canyada, ronda est de Monòver, etcètera.

Sense oblidar altres moltes actuacions importants com el desdoblament de la carretera Benijófar-Torrevieja, Onda-Vila-real, Losa del Obispo-Chelva, Cabanes-Oropesa, Elx-Sant Fulgèncio, Morella-Zorita o la Pobla de Tornessa-Albocàsser, etcètera, etcètera, etcètera.
S'arre-pleguen moltes actuacions i algunes, algunes, es repeteixen en estos pressupostos perquè estan en execució o perquè hi ha hagut algun imprevist que no ens ha permet acabar-les en el temps que teníem marcat.
Per exemple, va iniciar-se a primers d'any la ronda nord de Sueca, Nules-Borriana, ronda de Rafal, Vilajoiosa-Finestrat, accés a Massamagrell, desdoblament Turis-Xiva, que inicia la tercera corona metropolitana de València, millora d'Almassora-Grau de Castelló, etcètera.

I en transferències corrents estan els convenis de col·laboració amb altres administracions per a l'execució d'infrastructures viàries d'interés i per a donar cobertura, entre altres, als convenis signats entre l'Ajuntament de Cullera per a reforçar les inversions municipals en carreteres de la població.
I vosté em deia que hem votat en contra de què s'incopora una esmena que diga que es complisca un conveni.
Però com anem a incorporar una esmena que diga que es complesca un conveni?
Els convenis es firmen per a complir-los i s'estan complint.
Això és com si haguérem d'incorporar una esmena que diguera que no s'ha de robar, que no s'ha de matar, que cal complir les lleis.
És ridícul, senyora meua, que vosté faça eixos plantejament.

Com les seues senyories poden comprovar, es tracta de continuar executar els grans projectes de millora de comunicacions de les nostres poblacions i és possible que haja quedat un poble, un projecte o una carretera que no estiga inclosa.
Però la notícia jo crec que no és eixa, la notícia és saber valorar i saber apreciar la importància de les actuacions que el Govern de la Generalitat té plantejades.
I quina alternativa ens ofereixen vostés, que no es tal alternativa?
Mire, han presentat 97 esmenes i totes elles estan incurses en la denúncia que abans he fet de frau de llei als pressupostos i vulneració del Reglament de les Corts.
Però és que a més en estes esmenes està l'autèntic maremàgnum que el Grup Socialista planteja i que no té ni cap ni peus.
I hem de referir-nos precisament a eixes esmenes, 80 d'elles ­perquè són 97 les que han presentat­ són un autèntic exercici d'autorebuig.
Vostés volen que les rebutgem i aleshores les han redactades de forma que ens obliguem a rebutjar-les.
Jo crec que ho fan a consciència, perquè el que volen és això, després vendre en les poblacions que hem dit que no a açò o allò.

I, mire, d'eixes 80 hi ha 17 que es refereixen a projectes que estan executant-se o estan en execució, alguns fins a carreteres inaugurades ja, altres adjudicades o en fase d'adjudicació.
Per exemple, ronda nord de Novelda, la de Mislata, ronda de Bunyol, Elx-Santa Pola, ronda est d'Elx, camí de Castella, Coves Vinromà-Albocàsser; està acabat Sant Mateu-la Jana, Sueca-Palmeret, Orihuela costa, ronda de Orihuela, que es va acabar en 1996, en 1996!
, i vostés anys darrere d'any continuen plantejant-la.
JO no sé si és que la senyora Moreno no s'informa del que ocorre a Oriola.
Per tant, senyories, com no fan cas del que els diem, vostés erra que erra, novament van presentant-les.
I diem el mateix de la variant de Villafamés.

23 esmenes són actuacions de competència municipal, que no saben distingir la competència municipal de la competència autonòmica o de la diputació; 5 ja estan acabades, com he dit, 10 són de les diputacions i 6 són dels Ministeri de Foment.
Però mire quina perla: 2 són de la Conselleria d'Agricultura i vosté volen que actue la Coput, perquè són dos camins rurals, però volen que els faça la Coput, i 2 són de la Conselleria d'Innovació.
Sí, sí, no sé si riure'm o plorar, això és la veritat.
2 són de la Conselleria d'Innovació, perquè demanen al programa de carreteres que aplique normes mínimes de salut pública, seguretat i equilibri mediambiental en les graveres de la nostra Comunitat.
*(Remors)* 9 apareixen en els pressupostos, 6 estan en procés d'execució i les 17 restant són tan variopintes i rares que no es poden ni entendre.

I acabe referint-me a la de 3 en 1, sí, sí, 3 en 1; 1 que està vinculada a 3.
Tres tram d'autopista A-7 que han de quedar lliure de peatge, i un de caràcter general que abarca tota l'autopista.
Vostés fan una doble petició en determinades comarques i les altres de caràcter general.
Miren, vostés saben que això no és possible.
A més quantifiquen econòmicament si són 20.
000, 30.
000, 40.
000.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Acabe, senyora presidenta.

Jo no sé quants diners és això.
Però si vostés demanen això, encara que saben que no és competència de la Generalitat, tenen l'obligació de fer la quantificació econòmica i dir quants hospitals, quants centres de salut, quants centres d'atenció als discapacitats deixem de fer per a què vostés es queden satisfets i rescatem el peatge de l'autopista.

Res més i moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Té la paraula per a rèplica la senyora Sanchordi.

 

**La senyora Sanchordi García:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Maluenda, el tema és més preocupant del que em pensava.
Vosté ha començat dient que no sap on viu el Partit Socialista.
El Partit Socialista viu, senteix i defén a la Comunitat Valenciana, al País Valencià.
Saben on viuen vostés?
*(Remors)* En el país de les meravelles viuen, junt a Alícia, Alícia i el Partit Popular en ple estan allí tots*.
(Remors)* 

A partir d'ahí, senyor Maluenda, vosté pense que ha agarrat la intervenció seua del debat de l'any passat i ha dit "vaig a tornar a llegir".
Perquè ha llegit exactament el mateix llistat i no ens valia l'excusa de que és programació plurianual; plurianual fa ja set anys, any darrere any, any darrere any.
El movimiento se demuestra andando, señores y señoras diputadas del Partit Popular, se demuestra andando.
El problema és que vostés sempre estan anunciant l'eixida però no arriben mai a la meta, no arriben mai a la meta.
Estem sempre igual, senyor Maluenda.

Vol que li diguem mosatros quina és la política general de la Conselleria d'Obres Públiques?
Li la anem a dir i a més amb unes dades extretes del pressupost de la conselleria.
Tenim que a les comarques, a les poblacions del litoral, que suposen un terç de la població d'este país, concentra el 83% de les inversions territorialitzades de la Conselleria, la qual cosa vol dir que els altres dos terços de la població, les poblacions de l'interior, tenen només el 17%.
Li diré un altre criteri que se suposa que és l'índex més fiable, gasto per càpita: el Consell destinarà en el 2002, perquè està fonamentat en els pressupostos per a 2002, inversions que suposen 14.
800 pessetes per habitant als municipis d'interior, mentres que destinarà 21.
361 pessetes, el 44% més, als municipis del litoral.
Això és corregir desequilibris?
No, això és la política general del Partit Popular.

No ha trobat ninguna esmena que puga acceptar.
Mire, li'n vaig a dir dos, dos només a vore si estes dos colen: se referixen a vivenda.
.
.
No si està clar que no, perquè açò.
.
.
el "rodillo" no, és una altra cosa.
Una: demanem el reconeixement d'un finançament específic per a la vivenda rural, per a la vivenda rural, que vostés diuen en comissió que no perquè no n'hi ha prou població rural en la Comunitat Valenciana.
Ah!
No sabem segons quins criteris, segons amb qui compare, però això no estem demanant de comparar amb ninguna comunitat, estem parlant d'esta comunitat.

Demanem també mesures concretes per a afavorir l'accés a la primera propietat als jóvens.
Tampoc?
Estem parlant de minories.
A vore si el Partit Popular és capaç d'una vegada de pensar en les majories i en les minories, pensar en estos col·lectius i a vore si les accepta.
Açò vostés no ho inclouen en el seu pressupost.
.
.
Sí, home, clar, partides globals, sí, però és que al final és tot global, tot globus sonda, són tot globus sonda, senyor Maluenda.

Finalment, ja que parla del passat, ja que vosté ha fet menció d'un ministre del Govern socialista i ha fet menció referint-se a l'AVE, jo vaig a fer menció d'unes declaracions de l'aleshores candidat a la Presidència del Govern senyor Zaplana.
.
.
Ai!
, però, no, això serà a la millor la pròxima legislatura.
.
.
Abans, senyor Aznar.
.
.
*(remors)* senyor Aznar, cometes, "el AVE es un lujo y un despilfarro inútil".
"José María Aznar, candidato a la Presidencia del Gobierno por el Partido Popular, hizo esta declaración de principios ­"declaración de principios­ "y se quedó más ancho que largo en el programa de Mercedes Milá en Antena 3" ­sí que se degué quedar més ample que llarg.
.
.
bé, això continua passant, però bé­, "hundiendo en la miseria a la alcadesa de Valencia, que ha hecho del AVE el banderín de enganche para sumar votos en la próxima campaña electoral".
Açò són declaracions de l'actual president del Govern, de l'any 1993, de l'any 1993.
(*Remors*).

Senyors del Partit Popular, el que passa que ací, quan mos interessa, tiren mà del passat i quan no mos interessa, tot.
Doncs, o se parla del passat o no se parla del passat (*remors*) i s'obri la porta per a tots!
O és que tampoc n'hi ha igualtat ací en esta Cambra?
Faltaria més!

Bé, simplement acabar dient que ja he dit que abans se parlava del "rodillo" socialista, ara no se pot parlar del "rodillo", ara se parla de la "piconadora popular", i tot el que demana l'oposició o s'ha fet o s'està fent o se farà o ho estem pensant, però no ho estem pensant, però segur que demà se mos ocorre.

Tan de bo utilitzaren la piconadora per a fer més carreteres, *(remors)* per a aplanar per a fer més centres educatius, més ambulatoris, en lloc de passar-la per damunt de totes les esmenes socialistes per a tombar-les, amb l'únic criteri de la piconadora, l'únic criteri que ve de l'oposició i a l'oposició ni aigua.

Tan de bo canvien.
Res més i moltes gràcies.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Sanchordi.

Té la paraula, per a rèplica, l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Me sap mal haver-la enfadat, no era la meua intenció enfadar-la, només era fer-la baixar dels núvols i portar-la a la realitat del que és la Comunitat Valenciana.
No *(inintel·ligible)* ni enfadada ni molestada, en absolut.

Mire, l'Ave, clar, vosté lligga bé, és que no ho ha llegit bé, el senyor Aznar està referint-se a eixe Ave que van fer els socialistes de Madrid a Sevilla, sap per a què?
(*Protestes*) Sí!
, sí!
, prenguen nota.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor, silenci.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
el van fer perquè anara el senyor González i el senyor Guerra als bous a la Maestranza, i clar, i al mateix temps per a recaptar comissions de la concessió de l'AVE.
(*Protestes*)

Mire, els objectius bàsics d'un pressupost no ha de posar-los ningun grup de l'oposició, encara que foren encertats.
Els objectius bàsics d'un pressupost és el desenrotllament d'un programa de Govern, i estem desenrotllant el nostre programa de Govern, no el de vostés, que ja tindran temps, ja tindran temps allà per a l'any 2020, pensar que poden fer-ho realitat, però no en estos moments, perquè és el nostre pressupost.

Mire, vosté em parla de millorar també el tema de rodalies, parla del tren, però vosté no diu aquí la veritat, vosté no diu que s'ha negat en comissió a acceptar una esmena que demanava col·laborar amb el Govern central en la millora i modernització dels servicis de rodalies en la línia de Renfe C-3, València-Bunyol-Utiel.
Vosté se va negar!
, i gràcies al Grup Mixt la vaig poder incorporar al pressupost.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, silenci.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
vosté me se va negar, senyora meua, no me la va admetre, ni la va firmar!
, vam ser el senyor Joan Francesc Peris i jo qui la vam firmar.
(*Remors*)

Mire, els programes de transport, que són el programa 513.
20 ­*se lo voy a decir, se lo voy a decir*­ i 513.
30.
Mire, el programa 513.
20 engloba les infraestructures i el 513.
30 l'ordenació i coordinació del transport.
Entre els dos suposen una partida pressupostària de quasi 24.
000 milions de pessetes, 142,4 milions d'euros, i encara que l'estructura d'estos programes és ben diferent, lògicament es deu a la natura dels seus objectius.
Astò no ho trobarà vosté en la meua intervenció de l'any passat!
Jo crec que s'equivoca.
Qui ha llegit la intervenció de l'any passat és vosté, perquè jo en ningun moment he nomenat la inversió plurianual, ha segut vosté la que ho ha dit, aixina que llija bé.
.
.

Mire, per altra part, d'estos dos programes pressupostaris, que, mire, el 513 és el que engloba les operacions de capital, que són més del 99% del gasto, mentre que en el 513.
30 són les transferències corrents d'ajuntaments, empreses de transport, a FGV, a la nova entitat de transport metropolità de València, que significa un 90%.
I a part d'estos programes pressupostaris de la Coput, s'ha de tindre en compte que a més està la inversió que realitza l'entitat pública Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana amb els seus propis recursos.
En l'any 2002, Ferrocarrils de la Generalitat realitzarà un esforç inversor extraordinari que arribarà, sense comptar les transferències de capital, a 119 milions d'euros, quasi 20.
000 milions de pessetes, d'inversions addicionals, per al qual el volum d'inversió realitzat per la Generalitat en matèria de transport s'aproxima en el 2002 a 45.
000 milions de pessetes, 270 milions d'euros.
Clar està, les partides més importants es destinen a la ret de Ferrocarrils de la Generalitat.
La ret del metro de València rebrà inversions per un import de 15.
000 milions de pessetes, 93,2 milions d'euros; la Coput invertirà directament 39,1 milions d'euros destinats fonamentalment a la realització i comunicació per a la nova línia 5 del metro en construcció, a més de la construcció del nou ramal de penetració en Torrent i la millora de la funcionalitat de la línia 1, tram Torrent-Picanya i Paterna-l'Eliana.
54,1 mi-lions d'euros que l'entitat destinarà a les infraestructures de la línia 5 entre l'Albereda i el Jardí d'Aiora.
També se destina una partida per a redactar el projecte de la futura línia 2 que unirà el barri de Natzaret amb els barris del nord de la ciutat a través del centre històric:es tracta del tram Torrefiel-Xàtiva.

En Alacant, el pròxim any començarà la construcció de la nova ret de tramvia; FGV disposa d'una partida de 21,5 milions d'euros, quasi tres mil sis-cents milions de pessetes, per a les infraestructures de tram del Campello a la Vila Joiosa, mentre que la Coput disposa en els pressupostos suficient per a redactar els projectes del tramvia urbà de la ciutat d'Alacant, que també executarà FGV a partir del 2003.

La Coput ha consignat també en els pressupostos un gran nombre d'actuacions destinades a la supressió de passos a nivell, que milloraran de forma considerable i substancial la seguretat dels servicis ferroviaris, amb una inversió total de 3.
524 milions de pessetes, i també aquí se suprimiran el passos a nivell de la línia de FGV i el pas a nivell de Renfe Sagunt-Terol que se desenrotlla en Segorbe.

Quant a la resta d'infraestructures cap destacar la redacció del projecte de la variant de Benigànim dins del programa de la millora de la línia Xàtiva-Alcoi; transformació en ruta verda de l'antic ferrocarril miner Torres Torres-El Toro, que se rematarà en el 2002; l'estudi per al soterrament del tren en Villena; i dins del capítol VII del programa 513.
20, que augmenta un 36%, se disposa de 3.
687 milions de pessetes, que són 22,2 milions d'euros, per a subvencionar part de les inversions de FGV i per a continuar complint el compromís de soterrament de Renfe en la nova estació de Castelló, Benicàssim, etcètera.

FGV, a més del que s'ha dit, va a invertir altres 10.
000 milions de pessetes, 59,9 milions d'euros, en material ferroviari, com les noves unitats per al tramvia d'Alacant i per a la línia 5 del metro de València, i 18 nous vagons per a la línia 3 i millores en diversos trens.

I, finalment, quant a inversions en transports ens referim, he de dir que a través del programa 513.
30 se cobrixen les subvencions de l'explotació a FGV, que s'augmenten respecte del 2001, i també augmenta de forma molt important un 65% la línia per al manteniment del tren Xàtiva-Alcoi, que tots saben, senyories, que quan governaven vostés anava a desaparéixer i va ser el Partit Popular, el compromís del president Zaplana, no solament el que el va mantindre, sinó que el va recuperar.
.
.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Mestre, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que el va millorar i que hui és una.
.
.
No, ho va fer vosté, senyor Mestre, ho va fer vosté!
(*Protestes*)

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Mestre.
.
.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Vosté, vosté.

Acabe, acabe.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
.
.
Senyories.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

En arquitectura i vivenda, la política de vivenda és una de les actuacions més importants que desenrotlla la Coput.
El pressupost d'este programa per al 2002 és de 200 milions d'euros, 33.
000 milions de pessetes, que permet a la Generalitat continuar amb l'esforç econòmic dels últims anys per a complir els objectius d'este programa, que és de forma especial ajudar a les famílies valencianes a accedir a la vivenda mitjançant les subvencions del pla.

Concretament, per a este tipus d'ajudes, l'any 2002 se disposarà en conjunt de 17.
000 milions de pessetes, i encara que no existia línia a part destinada a l'aluminosi, també se van a atendre les necessitats de l'aluminosi a través del pla de la vivenda; en inversions reals del capítol VI, 47.
488.
000 euros, i en transferències de capital 142 milions d'euros.

S'ha de destacar igualment d'este programa les actuacions en àrees urbanes directes de la Coput a través del capítol VI, o les subvencions del capítol VII, amb què se financen actuacions municipals que han segut objecte de convenis a què corresponen àrees de rehabilitació declarades.
I vostés s'inventen en una esmena que adoptem uns acords sobre el "pla Rache", que el pla Rache jo no sé què és?
!
, és alguna cosa que han encunyat vostés nou.
Jo conec el pla Racha i el pla Riva, però resulta que segons van dir en la comissió, el pla Rache és un pla que vostés s'inventen per a Elx.

Mire, el pla de rehabilitació d'Elx, el seu Ajuntament ho sap.
.
.
està el conveni de rehabilitació del centre històric tradicional, i ahí entra l'Ajuntament i entren altre coses.

Per tant, senyories, crec que no saben de què estan parlant, crec que l'únic que tracten amb les seues esmenes és ocultar una realitat palpable que la societat valenciana aprecia cada dia, cada moment, cada instant, i és que hi havia un Govern socialista que era incapaç de defensar els interessos.
.
.
Sí, senyora meua!
, eren incapaços els seus companys de partit, quan governaven, de defensar els interessos d'esta terra, tot anava fora!
Ni acabaven l'autovia de Madrid, ni teníem Ave, ni millores de ferrocarril, etcètera, etcètera, etcètera.
I ara hi ha una realitat palpable, que hi ha un Govern que té la suficient sensibilitat i un president de la Generalitat que se preocupa cada dia de tots i cada un dels projectes.
.
.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
que tendixen a millorar la vida en esta comunitat; la qualitat de vida millora cada dia gràcies a l'actuació ­que és obligació de fer-ho, no me cap ningun dubte­, a l'acció del Govern de la Generalitat, que sap buscar el problema, que sap aplicar la teràpia i que sap actuar amb fermesa i amb rapidesa.

Jo comprenc perfectament que vostés se sufoquen quan me senten a mi parlar, perquè, clar, estic recordant-los el que vostés no han segut capaços de fer mai!
Vostés no han segut capaços mai de preocupar-se per esta comunitat, i ho demostra el fet que cada volta, a pesar del reforç electoral que significa la presència del senyor Mestre en les llistes del Psoe-Pspv, cada volta tenen menys vots de la societat valenciana.

I mosatros, per contra, gràcies a Déu, anem *in crescendo*, com diuen els italians, cada volta en tenim més i en tindrem més.
I jo crec que alguns dels que seuen en eixe banc, com ocorre cada legislatura, acabarà votant el Partit Popular, perquè.
.
.
No se riga!
¿Vol que li diga noms de persones que en l'anterior legislatura.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
i en l'anterior i en l'anterior votaren Psoe i hui voten Partit Popular?
Eixa és la realitat social de la Comunitat Valenciana, que les ciutadanes i ciutadans saben apreciar quan hi ha un Govern responsable i dedicat a la tasca de millorar la convivència, de millorar la qualitat de vida.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Maluenda, acabe.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Acabe, senyora presidenta.
*(Remors)* Per tant, comprenc el seu *sofoco*, però eixa és la realitat, senyories, i el poble ho sap.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra.
Remors)*

**La senyora presidenta:**

Per favor, senyories.
Senyories, pregue silenci.

Defensa de les esmenes.
.
.
*(Remors)*  Senyories, per favor.
Per favor, senyories.
Anem a continuar la sessió.

Defensa de les esmenes 627 a 633.
Té la paraula el senyor Gozalbo per al torn de defensa.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

Senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

El discurs després de l'oratòria tan efervescent, i amb la seguretat que amb maleducats no tenim res a fer, però des de la modèstia de la perifèria, de la demografia i de les inversions i des de la terca realitat de ser el tercer pressupost de la Generalitat, però també des del coneixement dels fets i del sentit de justícia distributiva que caracteritza la nostra forma d'actuar i el nostre discurs, reclame superar eixe escepticisme i parlar d'un tema que no és en absolut menor i que de manera sistemàtica és un tractament discriminatori als pressupostos de la Generalitat.

Sempre és legítim que el Govern prioritze les inversions, però quan eixa discriminació es fa de forma sistemàtica, quan a més és una discriminació injusta i a més és contradictori amb el propi discurs del Govern, fa que aquest tema assolisca categoria de paradigma.
Estem parlant, senyores i senyors diputats, de les comarques de l'interior del país, i molt especialment i molt com a cas concret, l'interior castellonenc.

Senyora presidenta, és un tractament continuat.
En l'any 2000 sols el 15% de les inversions territorialitzades dels pressupostos anaven destinades a totes les comarques de l'interior del país.
Home, servisca com a exemple paradigmàtic que l'Alcalatén, una comarca molt important des del punt de vista econòmic, va tindre 50 milions de pessetes d'inversió en l'any 2000.
L'Alt Millars, una comarca també per extensió molt important, va tindre en tot el pressupost de l'any 2001, 92 milions de pessetes territorialitzades.
L'any 2001 no sols açò es continua, no sols s'ha disminuït el percentatge que va a les comarques de l'interior, 14,2%, sinó que a més les vuit darreres comarques d'inversions del repartiment del Consell, segons dades de la Generalitat, de la pròpia Conselleria d'Economia i Hisenda, són l'alt Millars, l'Alcalatén, la Vall de Aiora, l'Hoya de Bunyol, la Plana d'Utiel, l'Alt Maestrat, el Comptat, l'Alt Palància i la Canal de Navarrés, les vuit darreres d'una llista de més d'una cinquantena de comarques.
Es continuada, per tant.

Acaba de dir la meua companya fa un moment que la despesa territorialitzada que els pressupostos de la Generalitat fan, front a les 350.
000 pessetes per habitant i de tot el país, 1,4 bilions dividit per 4 milions d'habitants, 350.
000 pessetes per habitant, donen 1.
187 pessetes per a l'Alcalatén per any i habitant, 2.
425 per habitant i any.

És injusta, segon motiu, perquè la Comunitat Valenciana és Objectiu 1 de la Comunitat Europea i el conseller d'Economia s'ompli la boca parlant dels 100.
000 milions de pessetes anuals que anava a rebre del 2000 al 2007.
Per quin motiu som regió Objectiu 1?
Perquè evidentment no assolim el percentatge de la renda mitjana de la Comunitat i no l'assolim precisament per les comarques de l'interior.
És que volem ­en paraules d'un altre diputat­ que siga un escut estes comarques per a la futura negociació?
És que volem que siguen un testic etnològic o, com ha dit també algun altre diputat en esta trona, volem que es transformen en un parc temàtic rural?
És un injust oblit per l'esforç que fan totes les comarques, i en concret en la societat castellonenca, els darrers set semestres de la Generalitat ha sigut la primera, la que lidera, per damunt de València i d'Alacant la inversió industrial particular en la Comunitat Valenciana.
Sols en l'any 1997 en un semestre va València superar a les comarques de Castelló, però en 1996 el 44% de les inversions eren nostres, en 1995, en 1994.
Vull dir amb açò que, excepte un semestre, en els darrers vuit anys la inversió industrial absoluta ha sigut major en eixes comarques que en la resta de la Comunitat.
Terriblement injusta, quan en algunes d'elles s'extrauen els minerals que donen peu a la segona indústria del país en exportacions.

A més és injusta perquè eixa inversió existeix i no hi ha infrastructures.
El mateix president de la Generalitat fa poques setmanes va dir a Castelló: "la regasificadora no puede ubicarse en Castellón porque no tiene suficientes infraestructuras".
O siga, damunt que no les tenim, els president ens castiga perquè no tenim suficients infrastructures.

És contradictòria perquè en estos pressupostos s'ha empleat molt la paraula.
.
.

 

*(Ocupa la Presidència el vicepresident primer, José Cholbi Diego)*

**El senyor vicepresident primer:**

Vaja acabant, per favor.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

.
.
.
solidaritat.
S'omplin la boca, però és sols un sentit d'atenció mediàtica i sols ho redueixen a una conselleria.
Ha d'anar d'una forma transversal i eixa solidaritat de forma transversal no la volem reflectida en estos pressupostos.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor Gozalbo.

Senyor Rafael Maluenda, il·lustre diputat, igual que el senyor Gozalbo, té la paraula.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Molt Excel·lent President.

Senyories.

Mire, senyor Gozalbo, vosté em cataloga de maleducat i jo no sóc qui per a dir si ho sóc o no ho sóc, han de jutjar-ho els altres.
Jo crec que no ho sóc, però en qualsevol cas és una opinió que he de respectar i respecte.
Ara, el que jo no he fet mai ni faré mai és amenaçar a ningú perquè siga criticat políticament, conforme vosté ha fet amb mi i a més per escrit, que ho tinc guardat, a més per escrit i firmat per vosté.
Amenaçar-me perquè li he criticat políticament en els mitjans de comunicació de Castelló.
Això ja no ho faré mai.
*(Remors)* Sí, sí, el que senten les seues senyories, el que senten les seues senyories.
Sí, sí, per escrit i firmat.
És de vergonya, això és de vergonya.
Això ho haguera fet qualsevol diputat d'esta banda i demanarien automàticament.
.
.
*(Remors)* ­sí, sí, d'esta banda, d'esta banda, la banda de l'esquerra i la banda de la dreta­ i demanarien automàticament la dimissió.
Jo, humilment, m'ho he guardat, perquè ocasions tindré de recordar-li-ho.

Mire, vosté presenta ací la defensa d'una sèrie d'esmenes que totes elles estan immerses en el que he catalogat de frau de llei als pressupostos i de vulneració del Reglament.
Però, a més, no estan incloses en el II Pla de carreteres.
Mire, diu: condicionar un nou eix vertebrador de l'interior de les comarques de Castelló.
Les dades de tràfic de la topografia i les raons medioambientals desaconsellen la creació d'un nou viari en eixa zona.
Per tant, està vosté equivocat en la seua demanda.

Estudi del projecte del tram tres de l'eix vertebrador interior de Castelló.
Seria una actuació costossíssima per travessar terreny muntanyós i tindria una eficàcia molt reduïda i un gran impacte ambiental.
I així ocorre el mateix quan vol l'estudi del projecte del tram quatre de l'eix vertebrador de l'interior de Castelló.
I quant a la petició "estudi i projecte del tram 2 de l'eix vertebrador interior de Castelló des de la nacional 234, nacional 232, des de Castell de Vilamalefa a Llucena, ampliant i millorant la CV 190", hem de dir que en esta carretera s'estan portant a efecte actuacions de conservació i seguretat vial.
El seu trànsit actual no ho fa prioritari altre tipus d'actuacions que a més suposaria un notable impacte ambiental.

Afegir una nova línia d'actuació que diu: "estudi i projecte del tram 5 de l'eix vertebrador.
.
.
" Tot Castelló, només li preocupa Castelló, no hi ha més poblacions en esta Comunitat.
Ni tan sols la província de Castelló.
Clar, ja sabem que va ser l'alcalde del Planetari, Planetari que per cert no va pagar, però bo.
S'estan executant obres de millora, quant a esta esmena, de la seguretat vial en la carretera CV-129 entre les Coves de Vinromà i Albocàsser, a més que no està inclós en el II Pla de carreteres.

"Estudi i projecte del tram 6 de l'eix vertebrador interior de Castelló".
Mire, no està contemplat en el II Pla, però seria una actuació, com he dit anteriorment en altres esmenes similars, costossíssima per l'orografia del terreny i que tindria una eficàcia molt reduïda i un gran impacte ambiental, apart d'un cost econòmic elevadíssim.

Per últim, la 633, que diu: "estudi i projecte del tram 8 de l'eix vertebrador interior de Castelló".
Clar està.
Mire, la millora de la carretera CV-113, accés a Canet lo Roig des de la nacional 232 està inclosa en un conveni de la Generalitat amb la Diputació Provincial de Castelló; el tram Canet-Rossell és un camí municipal.
O siga, una part del que vosté demana que sí, que ja està conveniant amb la diputació i que es porta endavant.
Però, clar, després ens demana una cosa que vosté s'ha equivocat de secció, hauria d'haver-la presentat a la secció d'Agricultura, perquè es tracta d'asfaltar, de millorar un camí rural.

Jo no sé quin protagonisme busquen vostés al desglossar d'un conjunt que la senyora Sanchordi molt bé ha defensat els criteris del Grup Socialista ­que encara que jo no els compartisc, però he de respectar-los i els respecte, faltaria més, a més els respecte amb molt de gust­, separar esta sèrie d'actuacions jo no sé si és per a donar-li satisfacció al seu ego personal.
Però jo el que sí que li recomane és que si vosté vol traure rendibilitat política d'estes actuacions primer se centre en què és el que està fent i com cal fer-ho, perquè s'equivoca de més a més.

Vosté no pot demanar que s'incorpore una línia d'actuació, que és un projecte concret determinat, sense quantificar-lo econòmicament i sense dir al mateix temps de quina partida pressupostària vosté detrau eixa quantitat, perquè ho exigeix el reglament.
I només la benevolència del Grup Parlamentari Popular ha permet que eixes esmenes es tramiten, perquè quan governava la majoria socialista.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Senyor Maluenda, vaja acabant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
eixes esmenes no passaven mai.
I al final ens hem acostumat ­acabe, senyor president­ a què no calia fer-les.
Per què?
Perquè són un frau de llei als pressupostos i perquè a més.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

.
.
.
vulneren el Reglament de les Corts Valencianes.

Gràcies a vosté, senyor president.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Per a rèplica té la paraula el senyor Gozalbo per un temps màxim de tres minuts.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Maluenda, no recorde bé l'ocasió, segur que si vosté ho diu és cert.
Però li puc assegurar que este diputat té molt poques possibilitats de complir cap amenaça, ni una.
En canvi, el seu president de la Generalitat n'ha complit un munt, ha expulsat fins i tot de col·lectius, per exemple de Radiotelevisió Valenciana, ha marginat tècnics de l'Admi-nistració perquè no coincidien amb les seues idees polítiques, que no eren polítiques sinó d'Administració.

Li he de dir també que difícilment, difícilment, jo faria això, però no demanaria la qualificació de persona *non grata* a un dirigent de futbol dins d'estes Corts, perquè crec que això és rebaixar les Corts a coses que no tenen el menor sentit.
Quan vulga estic disposat a rectificar, si és que de veritat em vaig passar, però també vull que sàpiga que no vull que la seua frustració per alguns problemes personals, inclús del propi ajuntament que té, puguen influir en decisions d'aquesta Cambra.

Mire, per cert, l'alcalde no va poder deure res, perquè vosté amb això està reflectint, com abans una diputada seua, el "jo interior" l'ha reflectit perfectament.
No pague, no; és l'Administració la que fa les coses, no és l'alcalde el que fa les coses.
I no ho va pagar o ho va deixar de pagar, la Generalitat Valenciana es va comprometre a fer la inversió del Planetari de Castelló i el Planetari de Castelló es va fer.
Només la desídia dels seus dirigents del seu partit polític han fet que deu anys després continue i estiga totalment marginat eixe planetari dins de l'oferta cultural de la Comunitat Valenciana.
*(Remors)*

I ara anem al que ens toca.
Mire, nosaltres no volem un sistema paral·lel a la costa de carreteres, no volem eixe sistema, que és el que vostés planegen.
Per anar de l'Alt Palància a l'Alt Millars encara amb dificultat es pot anar, però si de l'Alt Millars volem passar a l'Alcalatén cal baixar fins l'Alcora, fins a Castelló pràcticament.
Per anar a els Ports-Maestrat no podem anar.
I això és el que no volem.
Que la Generalitat a poc a poc se plantege un viari que en part ja està fet, només cal millorar-lo amb qualitat i amb dignitat, per a poder anar per l'interior de Castelló, una CS-40, diríem, ja que la Generalitat, encara que ha tardat tant, va planificar en el seu dia un eix interior per a desbloquejar la costa, ara fer-ne un altre per l'interior amb qualitat.

Reclamem un reequilibri territorial.
I per què, senyor president, el reclamem?
Perquè miren, sense modernització de la capacitat i de la qualitat de les inversions.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Vaja acabant, senyor Gozalbo.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

 

­Sí, acabe en seguideta.
­ .
.
.
hi ha un gran perill, que no només és marginar geogràficament, senyor president.
S'està produint no sols una discriminació geogràfica sinó una discriminació social, i això fa que creixca una fractura social entre l'interior i la costa.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Gozalbo.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

 

.
.
.
I el Govern del Partit Popular passarà a la història per això.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyor Maluenda, per un temps màxim de tres minuts, té vosté la paraula.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Gràcies, senyor president.

Molt breument.
Mire, me preocupa molt això que vosté acaba de dir.
Si vosté diu la veritat quan diu que se li ha oblidat l'escrit d'amenaça que me va enviar, me fa pensar que el fet va ser més premeditat del que jo pensava, no era una circumstància conjuntural d'un moment de *refriega* política sinó que era una cosa meditada.
Com pot negar la realitat?
Un escrit que tinc a mà i que tinc a disposició de qui me'l demane.
Fins ara l'he guardat en un caixó, però el tinc a disposició de qui me'l demane.
Està escrit per vosté amb llapis carbó, a mà i signat.
Per tant, no entenc com a vosté.
.
.
Clar, ara està reconeixent que sí, que ja se'n recorda.

I que jo he demanat aquí que algú siga declarat persona *non grata*, això és fals.
És més, faça com jo.
Igual com jo brinde l'escrit, vosté brinde la prova que jo he demanat que algú siga declarat persona *non grata*, fixe's si li ho pose fàcil.
Demostre-ho vosté.
A vosté li lligen el coco, a vosté l'enganyen.
El fan eixir de portaveu d'obres públiques perquè s'adonen que vosté té un.
.
.
jo què sé, uns enquistaments personals que no el fan desenrotllar de la forma correcta allò que són els programes que el seu partit defensa, que jo puc estar d'acord o no, però són legítims.
I clar, a vosté el fan eixir d'això i clar, s'enrabia contra mi.
Per favor, per favor.

Jo li ho torne a repetir.
Jo tinc l'escrit de la seua amenaça fet de puny i lletra, que tinc a disposició de qui me'l.
.
.
Jo no vaig a divulgar-lo, però qui me'l demane li donaré una fotocòpia.
Vosté, si diu que jo he fet allò altre també, que dic que és fals, l'emplace que ho demostre com jo.

Res més i moltes gràcies.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Continuem amb el tercer bloc.
Té la paraula el senyor José Camarasa, l'il·lustre diputat del Partit Socialista Obrer Espanyol, per un temps màxim per a la defensa de cinc minuts.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Señor presidente.

Señorías.

Intervengo en defensa de la enmienda 702 de mi grupo, que pretende introducir en los presupuestos para el próximo año una nueva línea, una nueva línea que hace referencia a la necesidad de contar con un tranvía circular para nuestra ciudad.

La verdad es que esta mañana, cuando veía asistir con interés al conseller de Obras Públicas, pensaba que si no conseguía ocultar la ausencia de la alcaldesa de Valencia, de doña Rita Barberá, de un debate muy importante para toda la comunidad, pero en esta sección especialmente importante para su ciudad y la de muchos de nosotros, repito, por lo menos que me quedaba la ilusión, me quedaba la esperanza, de que el conseller pudiera recoger la petición que voy a intentar desarrollar ante ustedes.

Como conocen, ya desde el año 1994 la Administración socialista reintrodujo en la ciudad de Valencia, nuevamente después de que desapareciera en el año 1970, el tranvía en nuestra ciudad, tranvía que está siguiendo en su totalidad la línea 4 del metro y que une Ademuz y el Grao, con un recorrido de más de 14 kilómetros.
Desde entonces, este sistema de transporte, que en su fase de estudio y proyecto suscitó no pocas críticas y no pocas aversiones por parte de algunas de las personas que ahora defienden el mismo, se ha mostrado como un medio de transporte rápido, cómodo, ecológico y económico, que goza del favor de los usuarios, a los que viene ofreciendo unas elevadas prestaciones de seguridad y comodidad a la par que se ha demostrado respetuoso con el medio ambiente.

Por si todo esto no fuera suficiente, señorías, la puesta en funcionamiento de la línea 4 ha supuesto una importante mejora en la habitabilidad de algunas zonas de nuestra ciudad que hasta entonces venían asistiendo a una degradación progresiva, al desarrollarse, digo, las actuaciones urbanísticas en paralelo a la urbanización de su entorno viario.

Creo que estaremos de acuerdo, señoras y señores diputados, que la reintroducción del tranvía en Valencia ha favorecido la movilidad y accesibilidad a los usuarios, y ha contribuido asimismo a presentar una alternativa a la utilización del vehículo privado.

En resumen, señorías, ha contribuido poderosa y decisivamente a humanizar la ciudad, a hacer una ciudad que se pueda disfrutar huyendo única y exclusivamente de lo que ha sido un sentimiento mercantilista de lo que han sido las estructuras comerciales de la ciudad.

Pues bien, señorías, en la medida que se van concluyendo las nuevas rondas de la ciudad se hace necesaria, es necesaria, diría yo, la construcción de una nueva línea de tranvía en la ciudad de Valencia.

Desde el Grupo Parlamentario Socialista planteamos la necesidad de contar con un tranvía circular que discurriría por lo que será la ronda de cierre de la ciudad, con el siguiente itinerario: desde la estación de empalme, pasando por 9 de Octubre, Archiduque Carlos, ronda sur, Serrería, Avenida de los Naranjos, Hermanos Machado, para finalizar nuevamente en la estación de empalme.

Esta línea permitiría conectar y facilitar trasbordos con el resto de líneas de metro previstas, y desde la estación de empalme con las líneas 1 y 4, cruzándose en otros tramos del recorrido con las líneas 3 y 5, así como la prevista línea 2.

Estimamos que en un primer momento se podría abordar una primera fase, teniendo en cuenta que ya se encuentran abiertos al tráfico varios tramos de la Ronda Sur, y está previsto abrir para al próximo trimestre del año que viene el tramo San Vicente Mártir y Ausiàs March.

La construcción de esta nueva línea circular del tranvía posibilitaría incrementar considerablemente el número de usuarios, permitiendo a su vez la conexión de numerosos barrios actualmente periféricos en esta ciudad y que aspiran a hacer unas conexiones dignas para todos sus ciudadanos.
Esta conexión, señorías, supondrá la revitalización de los mismos, el aumento de sus perspectiva comerciales y la mejora de la accesibilidad y movilidad de sus habitantes, que harán menos necesaria o que harán en el futuro innecesaria la utilización del vehículo privado.

Señoras y señores diputados.
La semana pasada en comisión la defensa de esta enmienda no mereció por su parte ni la más mínima consideración.
No utilizaron ni un solo argumento, ni un solo segundo, para oponerse a ella.
La ignoraron, la despreciaron, señorías.
Quiero creer que fue un olvido y que hoy, en un Pleno al que pensábamos que asistiría la alcaldesa de esta ciudad, Rita Barberá, la iban a considerar, y si no, al menos expondrían las razones para rechazarla.

Esperamos que, de acuerdo con las declaraciones del conseller García Antón en su comparecencia del 24 de mayo pasado, que abogaba por una oferta unitaria de transporte público que permitiera desplazarse al ciudadano aprovechando la capacidad de medios de transporte diferentes, avancen, estudien y apoyen esta propuesta.

Señoras y señores diputados el Grupo Parlamentario Popular.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Vaya terminando, señor Camarasa.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

.
.
.
creemos en la viabilidad de una enmienda que necesita ilusión, que no es una enmienda mítica.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor Camarasa.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

.
.
.
y que esperamos que vea la luz de su comprensión.

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gracias, señor Camarasa.

Señor Maluenda.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Muchas gracias, señoras y señores diputados.

Gracias por los 17 segundos, señor presidente.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

No merece la pena la contestación.

Señor Maluenda, tiene la palabra.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt excel·lent president.

Senyories.

Senyor Camarasa.

En primer lloc, agrair-li el to de la seua intervenció.
I a la volta, agrair-li, valga la redundància, que haja desglossat esta esmena del conjunt de la secció.
Ho agraïsc enormement perquè me dóna l'oportunitat de poder contestar amb més tranquil·litat i amb major temps allò que vosté vol saber.

Jo no vullguera assegurar que li vaig contestar en la comissió, perquè és que no m'ha donat lloc a.
.
.
Sí, sí que li vaig contestar, sí.
Vosté va defensar un bloc d'esmenes.
Jo veig que aquí li conteste a vosté, però no m'ha donat lloc ara a repassar-ho.
No sé si a la millor vaig obviar eixa perquè no tindria temps.
Vosté sap que en comissió.
.
.
Però ací vaig a contestar-li molt directament a això que vosté vol.

Mire, no és possible incorporar una línia que diga: "empezar en el 2002 la construcción de una línea que no tiene proyecto".
Primer s'ha de licitar un projecte, s'ha de redactar un projecte, s'ha de traure a fase d'informació pública, s'ha de licitar l'obra.
Vosté sap que és impossible que siga en el 2002.

Però el Consell està fent ja un gran esforç inversor des de 1995 ­vosté diu des de 1994, jo dic des de 1995; dades tinc ahí que demostren quan està el verdader esforç­ per ampliar la ret del metro de València.
I a més, s'ha iniciat ja la construcció del tramvia Alacant-Altea, que jo recorde.
.
.
Jo el comprenc a vosté, perquè jo quan estava en l'oposició demanava eixe tramvia Alacant-Dénia, i els seus companys es rien.
Sí, sí.
No solament és que me votaven en contra sinó que se reien.
I jo, *erre que erre*, cada any ho tornava a presentar.
Fins que va aplegar ja l'últim any, que me van dir: "no, anem a prendre en consideració.
.
.
" No ho van fer, clar està.
Però sí el Govern del president Zaplana, que des del primer moment està desenrotllant astò.
Per això el comprenc a vosté i respecte el que ha dit.

Mire, la creació d'una nova línia circular que unisca els barris perifèrics de València és una proposta que vosté sap que va fer el conseller ací en el Ple de les Corts, en la seua compareixença sobre xarxa d'infraestructures del transport terrestre en maig del present any.
Però com a un projecte a més llarg termini.

La referència del conseller a nous projectes per a FGV a València van ser concretament, va dir literalment: "En este sentido, junto a las líneas de cercanías de Renfe, los servicios de FGV han de desempeñar un papel decisivo que tenemos que ir reforzando en los próximos años.
Ya tenemos en marcha algunos proyectos importantes, y estamos perfilando otros a más largo plazo para ir haciendo realidad este objetivo.
En los proyectos en marcha podemos destacar en el área de Valencia la nueva línea 5 del metro, actualmente en obras en su primer tramo, que atravesará toda el área metropolitana desde el puerto al aeropuerto y dará servicio a una área como Quart-Manises, con más de 50.
000 habitantes.
Y la línea 2 de tranvía, que comunicará los barrios del norte de la ciudad, Torrefiel-Orriols, con la fachada marítima a la altura de Nazaret, pasando por el centro histórico, la Ciudad de las Artes y las Ciencias, etcétera, y que contribuirá a solucionar dos de los mayores problemas de estructura urbana de la ciudad de Valencia: la insuficiente interrelación entre el centro de la ciudad y los barrios situados al norte del viejo cauce y la accesibilidad al centro histórico".

I continuava dient el senyor conseller en la seua intervenció: "También tenemos en marcha un proyecto importante de mejora de la línea 1 del metro, que es la penetración hasta el centro de Torrent, la segunda ciudad del área metropolitana ­que aquí está el seu alcalde­.
Vamos a prolongar la línea 4 de tranvía a lo largo de la autovía de Llíria para atender las demandas de una zona de crecimiento muy importante.
Y de cara al futuro vamos a estudiar dos nuevos proyectos: una línea circular alrededor de la ciudad de Valencia que conecte sus barrios periféricos y una línea que enlazará los municipios de l'Horta Sud, continuando la red estructurante de un ámbito en el que reside más de medio millón de personas".

O siga, que això és el compromís del conseller davant la Cambra.
Però està parlant a llarg termini.
I vosté el que demana ja no és que se faça l'estudi de viabilitat, no és que se redacte el projecte, no que se licite l'assistència tècnica.
.
.
En definitiva, està demanant que en l'any 2002 comence la construcció.
Vosté sap que l'Administració ­tota administració, no me referia a ningun signe polític­ és desesperant, almenys per a les persones que hem estat en l'empresa privada i sabem com se fan les coses.
Jo considere que és desesperant, amb el màxim respecte a les persones que la desenrotllen, però és desesperant, pels tràmits, per la burocràcia, per tal.
Per tant, és impossible que al llarg del 2002 se puga començar.
Però eixe és el nostre compromís.
A més llarg termini.

En estos moments, lògicament, té una prioritat l'execució dels importants projectes en marxa: la nova línia 5 del metro de València, en construcció; el tram Albereda-Jardí d'Aiora, a què jo m'he referit anteriorment; en projecte el tram Mislata-Riba-roja; nova penetració de la línia 1 en Torrent, prolongació de la línia T-4 del tramvia fins a la Coma; nova línia T-2 del tramvia; barris del nord , centre històric de Natzaret i tramvia d'Alacant.
.
.

No se pot, per tant, acceptar una esmena que únicament arreplega una proposta llançada pel conseller, com a objectiu.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyor Maluenda, vaja acabant.

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
i que.
.
.
­acabe, senyor president­ de poder agilitzar, existix la línia en Ferrocarrils de la Generalitat 1.
1.
1, i en el programa 513.
20, que ja arreplega l'ampliació i la millora de la ret de.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
FGV i dels tramvies.

Res més, senyor president.
Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Senyories, esta Presidència ha de manifestar el següent: que d'acord unànime de tots els grups parlamentaris es va assenyalar un temps per a les intervencions, i per tant, el primer servidor de la voluntat dels grups parlamentaris i del respecte a ells ha de ser la Presidència, i jo aplique el temps, perquè si no fóra aixina no respectaria les seues senyories.
Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Camarasa per un temps màxim de tres minuts*.
(Remors)* Un momento, que todavía.
.
.
Un momento, que ahora le doy la palabra*.
(Pausa)*

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

Señoras y señores diputados.

Señor Maluenda, hacía usted una intervención prolija, que creo ­desde nuestro punto de vista­ que venía a reflejar la importancia que tiene para su grupo la enmienda que presenta el nuestro.

Porque usted ha sido ­perdóneme, me ha parecido­ incapaz de afrontar con argumentos la petición que le hacíamos, y ha hablado usted del tranvía de Alicante, de no sé cuántos, de no sé qué.
.
.
Mire, la enmienda era muy sucinta: 702, construcción línea circular del tranvía en Valencia.

Pero mire usted, mi grupo no solamente quiere, como se ha dicho antes, arrinconarle, yo le ofrezco la posibilidad, si usted tiene voluntad, y me ha parecido entenderlo en su intervención, de llegar a un acuerdo, no necesariamente poniendo una cantidad muy importante de millones.
Si quieren ustedes llegar a un acuerdo, establezcamos las bases para determinar la construcción de un proyecto, la iniciación de un proyecto, de un plan funcional, como se llame.

Ahora bien, claro, es difícil que ustedes muestren interés por ese proyecto cuando la primera interesada, que es la señora Rita Barberá, hace caso omiso, y como siempre, encuentra tiempo para inaugurar seguramente plazas y rótulos de calles y no asistir a un pleno donde se van a debatir cuestiones fundamentales para esta ciudad.
Pero, en fin, yo creo que hay que ayudar a quien se deja ayudar.

Soy consciente, además, de que es un proyecto muy importante, se necesitan millones, está el déficit presupuestario, pero estoy absolutamente convencido, señorías, que seguro que podrán encontrar alguna módica cantidad, colocarla en el presupuesto aunque él, aunque el mismo presupuesto esté muy comprimido.
Mire usted, con que fueran capaces de quitarle algunos millones a los 1.
500 millones de pesetas que ustedes han comprometido con el Ayuntamiento de San Vicente del Raspeig, podríamos en-contrar dinero para iniciar un proyecto informativo sobre la línea circular.

Yo le ofrezco la posibilidad, mi grupo le ofrece la posibilidad de llegar a un acuerdo y ver la voluntad que tienen.
No estamos diciendo.
.
.
Sabemos, evidentemente, que hay que hacer proyecto, anteproyecto, ejecución de obra.
.
.
so-mos conscientes de eso, mire usted si somos conscientes que sabemos que algunos de los que se adjudican y licitan y se presupuestan no los cumplen en cinco años.
Queremos ir adelantando un poquito para que en próximos ejercicios pudiera desarrollarse ese proyecto.

Pero, mire usted, con alguna pequeña licencia que me pueda haber tomado en la intervención, y que no pretende nada más que intentar llegar a un acuerdo, sí que quiero volver a hacer una aproximación a lo que me ha parecido de su intervención.
Creo que usted convenía con la iniciativa de este grupo en la necesidad de esas líneas, el propio conseller decía que estaba en fase de estudio, y nosotros lo único que pretendemos con esa enmienda, modestamente, es contribuir a ayudar a que esta ciudad, que es *cap i casal* de toda la comunidad, tenga una línea circular, tenga un desarrollo del transporte.
.
.

 

*(Ocupa la Presidència la presidenta, Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Camarasa, vaja finalitzant.

 

**El senyor Camarasa Albertos:**

 

.
.
.
tenga un medio de transporte que sirva para favorecer la movilidad y la accesibilidad de todo su término.
Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Camarasa.

Té la paraula per a rèplica l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Senyora presidenta.

Senyor Camarasa, mire, continuant amb el to de la seua intervenció, he de dir-li que vorà que jo no he qualificat ni d'absurda ni de.
.
.
la seua esmena.
Considere una esmena suficientment seriosa, que té el màxim respecte, no solament d'este portaveu que li parla, sinó del Grup Parla-mentari Popular i del mateix Consell.
És una esmena que no com a esmena tal que diu "començar el 2002" la construcció d'eixe tramvia, perquè això és impossible, vosté ho sap, però l'objectiu que vosté perseguix és lloable, i en ningun moment m'haurà sentit una frase de desqualificar, sinó tot el contrari, he dit, a més, que comprenia la seua inquietud, que jo l'he tingut, l'he compartit en altres actuacions anteriors quan estava en l'oposició; i tampoc he dit que no vaja a fer-se, he fet referència i he llegit literalment les paraules que el senyor conseller don José Ramón García Antón va manifestar a la Cambra respecte d'eixe projecte per al futur.

Per tant, vosté diu: "Anem a fer una esmena transaccional", ha vingut a dir d'alguna forma, "per a incorporar.
.
.
", i jo crec que no, que no és necessari, perquè hi ha línies tant en FGV com en el programa 513.
20, que mos permeten continuar avançant, perquè pensem que pot ser un projecte molt important i molt interessant.
En estos moments no tenim fonaments o base més àmplia per a poder-ho comprometre, però sí que està la paraula del conseller que anuncia que és una cosa que està en estudi i que és una cosa que, per tant, no cau en sac trencat la seua intervenció ni la seua defensa, faltaria més!
El que ocorre és això.

Quant a la presència o no de l'alcaldessa, mire, l'alcaldessa de València té el màxim interés per tots els temes de València, i està demostrant-ho des que governa, i està reconeixent-ho la societat.
Tenim una ciutat de València preciosa, molt bonica, fenomenal, qualsevol visitant d'Es-panya o de qualsevol altre país que ve deixa constància d'eixa realitat, i l'alcaldessa és la primera interessada, junt amb el Govern de la Generalitat, que això cada dia vaja millor.
Si hui no està aquí és perquè tindrà altres ocupacions que li impedixen estar.
A la millor té una sorpresa i la veu entrar.
.
.

Però bé, en qualsevol cas, deixant clar eixe tema, mire, jo crec que la seua esmena està mal plantejada, però li ho dic amb el màxim respecte.
A més, no ha tingut la valentia, i li ho dic també amb respecte, de fer la quantificació econòmica, 10.
000 milions, 20.
000 milions de pessetes, què pot costar­ mos astò?
Bé, vosté hauria d'haver tingut la valentia de quantificar-ho econòmicament i dir d'a on se detrau eixa quantitat, que no estem parlant de 300 milions de pessetes, estem parlant d'una cosa que pot valdre desenes de mils de milions de pessetes, 10.
000, 20.
000, 30.
000, 40.
000.
.
.
No ho sé.
Vosté que ho ha estudiat bé hauria d'haver quantificat econòmicament eixa actuació i aleshores mos haguera donat més base per a saber si podem acceptar-la i incorporar-la en els pressupostos o no, i dient al mateix temps d'a on ho trau.

Com en este moment mosatros no tenim eixe estudi, però sí que està el compromís de la Conselleria d'analitzar-ho, d'estudiar-ho i de vore'n la viabilitat, no es preocupe vosté que si del resultat del que la Conselleria ja ha iniciat.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

.
.
.
i que el conseller ­acabe, senyora presidenta­ va comprometre davant la Cambra se desprén que és convenient i que s'ha de fer, el Partit Popular, el Grup Parlamentari Popular i el Govern de la Generalitat popular seran els primers a impulsar eixe tramvia, com hem impulsat el d'Alacant.

Res més i moltes gràcies.
.
.
El d'Alacant, sí, sí, el d'Alacant.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Anem a començar les votacions corresponents a les esmenes i seccions que han segut debatudes este matí completes.

Votació, senyories, a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida a la secció 05.
Votació conjunta de la 111 a la 132.
Si no hi ha inconvenient, senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, 41 en contra, cap abstenció i 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a la secció 05, Presidència de la Generalitat.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 42 vots a favor, 38 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 05, "Presidència de la Generalitat".

Votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Esquerra Unida a la secció 06, Economia, hisenda i ocupació.
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, 42 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació, senyories, a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 06, Economia, hisenda i ocupació.
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació a les esmenes.
El resultat és de 38 vots a favor, 43 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

Votació a la secció 06, Economia, hisenda i ocupació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, 38 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 06, Economia, hisenda i ocupació.

Votació de les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida del primer bloc a la secció 07, Justícia i administració pública.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 37 vots a favor, 43 en contra, cap abstenció i 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del segon bloc del Grup Parlamentari Esquerra Unida a la secció 07.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 37 vots a favor, 43 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes a la secció 07.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 37 vots a favor, 43 en contra, cap abstenció, 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la secció 07, Justícia i administració pública.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 43 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció.
Queda aprovada la secció 07, Justícia i administració pública.

Senyories, se suspén la sessió.
Es reprendrà a les quatre i mitja.

*(Se suspén la sessió a les 14 hores i 25 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 40 minuts)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, continúa la sesión.

Pasamos a la defensa de las enmiendas del Grupo Mixto a la sección de Obras Públicas y Transportes.
El señor Peris tiene la palabra.

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Després del debat en comissió, en què poguérem defensar, diguérem, la filosofia política que va darrere de les propostes que fa el Grup Mixt a la secció 8, d'Obres Públiques, volíem aprofitar en el plenari, en aquesta, diguérem, segona lectura del debat dels pressupostos de la Generalitat del 2002, per fer un repàs sobretot de les esmenes que el grup que dóna suport al Govern, els membres del Partit Popular, van a votar en contra, voldríem aprofitar aquesta intervenció perquè reflexionaren sobre algunes de les esmenes, el seu contingut, per tal de, si fóra possible, que encara repensaren a última hora el seu punt de vista.

Nosaltres hem fet un esforç de llegir els pressupostos, hem fet un esforç d'aplicar el Reglament de les Corts, i per tant, hem fet un esforç d'ajustar-nos al Reglament, millorar, com no pot ser d'una altra manera des del nostre punt de vista, des de, torne a dir, la nostra filosofia política, millorar els pressupostos que presenta el Govern.

Nosaltres pensem que en el programa 512.
10, de gestió i infraestructura de recursos, se podria afegir perfectament un punt com a línia d'actuació de la conselleria que es plantejara fer un pla, de manera conjunta amb les conselleries de Cultura i Medi Ambient, per a fer possible l'aplicació de la directiva europea 91/676, sobre la protecció de les aigües de la contaminació que produïxen els nitrats utilitzats en l'agricultura i que encara està per desenvolupar al nostre territori.

També pensem que dintre del programa 442.
10, dintre de les principals línies d'actuació, dintre d'eixa batalla pel sanejament, eixe esforç pel sanejament de les aigües residuals, no hem vist la línia d'inversions, i pensem que seria necessari per a complir la directiva europea que ens diu que l'any que ve, el 2002, totes les zones urbanes de més de 15.
000 habitants han de tindre almenys el segon tractament en la depuració de les aigües.
No hem vist que hi haja una línia d'actuació concreta de fer les depuradores d'aquella zona del Maestrat, del Baix Maestrat, a on calen encara les depuradores, de Vinaròs, Benicarló i Peníscola.
I per tant, pensem que quedaria molt millor el Pla director de sanejament amb eixa introducció.

Dintre les propostes que fa la conselleria mateixa d'instar al Govern hi ha alguns punts en línies d'actuació que el Govern mateix diu: "instar al Govern central".
Nosaltres pensem que dintre d'eixe instar al Govern estaria molt bé que concretàrem; en eixes obres que estan incloses en el Pla hidrològic nacional, estaria molt bé que es concretara i es diguera: "instar al Govern central que amb la màxima urgència s'executen les obres de modernització de regadius tradicionals de la Ribera que estan incorporades en el Pla hidrològic nacional i en el pla de conca del Xúquer mateix.

Pensem que també, dintre d'eixe instar o dintre d'eixes exigències, estaria molt bé que al Ministeri de Medi Ambient, d'eixa part que el Pla hidrològic nacional diu que va a dedicar a regenerar cobertura forestal en el cicle integral de l'aigua, estaria molt bé que se dedicaren esforços inversors en les capçaleres dels rius del nostre territori.

Nosaltres, en qüestions de carreteres, volem insistir que no estem d'acord que s'inste al Govern a acabar les rondes de circumval·lació negociades en la 332 i la 340, perquè nosaltres pensem que la solució efectivament, com no pot ser d'una altra manera, és utilitzar l'autopista sense peatge.
Per això no volem que s'inste ni que es done urgències al Ministeri de Foment a acabar eixos compromisos, perquè pensem que serien innecessàries eixes rondes de circumval·lació si es fera l'autopista sense peatge, si se la fera servir de rondes comarcals, com seria el cas en la zona del Baix Maestrat, seria el cas en la zona de la Safor o seria el cas en la zona de la Marina.

I en el mateix sentit, volem que reflexione el Partit Popular i es plantejara exigir al Ministeri de Foment que els valencians haurien de deixar de ser ciutadans de segona categoria i que no tenim per què, per a anar a Múrcia de manera més ràpida, pagar peatge en l'autopista Alacant-Cartagena, quan en tot el territori les autovies són debades i gratuïtes per a la resta de ciutadans de l'Estat espanyol.

Nosaltres pensem que dintre d'eixa aposta també necessària per a anar a promoure altres tipus de mobilitats no contaminants, estaria molt bé, en el programa 513.
10, que a més a més d'eixos esforços que estan fent-se de carrils bici en algunes de les carreteres que estan fent-se, estaria molt bé que s'anara a fer una xarxa global, és a dir, que la Conselleria d'Obres Públiques apostara per tindre un pla director de vies no motoritzades del conjunt del territori valencià.
I per això férem una esmena, la 819, que el que reclama és que es faça un pla director global de vies no motoritzades a on haurien d'estar inclosos eixos carrils bici, però també es podria fer una xarxa de camins rurals, de camins ramaders, etcètera, que podria ser tota una xarxa connectada entre totes les comarques, tant del litoral com de l'interior, de vies no motoritzades.

I seguint amb eixa aposta per una mobilitat alternativa, no contaminant, d'altres tipus de transport com pot ser la bicicleta, o altres usos de la ciutat, d'apostar pels transports col·lectius, la ciutat per als vianants, és a dir, totes eixes apostes d'eixa ciutat sostenible que tantes voltes fem declaracions d'Agenda 21, de la Carta d'Aalborg, etcètera, havíem proposat una línia de subvencions en el programa en el programa 513.
10, que és que s'apostara per fer una nova línia que impulsara mesures de seguretat vial integradora en col·laboració amb els ajuntaments; que se dedicaren una sèrie d'euros, 600.
000 euros en aquest cas, per a promoure tota una sèrie de projectes municipals que invertira en mesures de seguretat vial i senyalística adaptada a les diferències sensorials i de mobilitat entre les persones.
És a dir, que feren ciutats no solament per als cotxes sinó ciutats per a les persones, i a més a més, tot tipus de persones, és a dir, de ciutat per a xiquets, ciutat per a les persones majors, ciutat per als disminuïts, siguen permanents o siguen temporals, perquè una persona normal se fa una ferida en un peu i també és un disminuït temporalment, és a dir, no solament hem de pensar en els disminuïts de sempre.

I sí que voldríem, i per això hem fet tota una sèrie d'esmenes, que la Conselleria d'Obres Públiques deixara de ser la conselleria de l'any que ve, que sembla eixe equip de futbol que mai guanya i diuen: "no, serem l'any que ve campions".
.
.

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Peris, vaja finalitzant.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Vull acabar.
La conselleria de l'any que ve no pot ser que cada any mos diga que va a redactar esborranys de normatives.
Per això tenim tota una sèrie d'esmenes que és, en compte de redactar, redactar i redactar, seria aprovar, aprovar i aprovar.

Amb això acabaria la intervenció, i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Barrachina, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Peris.

Quiero, en primer lugar, agradecerle el esfuerzo de plantear 55 enmiendas en tan breve espacio de tiempo.
Y si me permite la broma a estas horas de la tarde, felicitarle también porque su grupo es el único que está aquí al completo, el resto.
.
.
La verdad es que no concita nuestro debate demasiada atención.
Y permítame la broma, por la confianza que hay.

Por darle un dato de última hora, y me lo confirmaba mi compañero, es verdad que en el Baix Maestrat existe un déficit en depuración de aguas, y el déficit tiene su origen, como bien conoce su señoría, en que el plan de depuración, que ha sido un instrumento útil provinente de un Gobierno anterior de 1994, no contemplaba la actuación ni en Peñíscola ni en Vinaroz ni en Benicarló.
Bien, yo en el debate en la comisión no recuerdo si se lo dije, pero las notas que tenía eran que la previsión era que este mismo año saliesen a licitación, y efectivamente el viernes pasado, hace dos días hábiles, ha salido ya publicada con 1.
500 millones la depuradora de Vinaroz.
Es probable que en este mismo año salga también la de Benicarló y finalmente la de Peñíscola, y la previsión es que el próximo año las tres estén ya a pleno rendimiento, es decir, inauguradas y en servicio durante el próximo año, tal y como su señoría reclama.

De hecho, el contenido de estas enmiendas que usted solicita tienen su encaje dentro de las tareas propias de la Entidad de Saneamiento, que como su señoría conoce, tiene previsto llevar a cabo actuaciones de inversión por un importe superior a los 14.
000 millones de pesetas.
Y también con la cantidad que quiere llevar a cabo en gasto corriente, es decir, del sostenimiento, en total lo que se va a dedicar a depuración asciende a 32.
000 millones de pesetas.

Plantea su señoría además enmiendas cuyo encaje, cuyo lugar, estaría dentro de otras secciones presupuestarias, dentro de otras consellerias.
Cuando habla, por ejemplo, de los nitratos, es la Conselleria de Agricultura la que tiene una línea específica que habla de la reducción del impacto medioambiental por la actividad agraria.
Lo mismo que también hay consellerias como la de Medio Ambiente que resuelven o tratan de resolver algunos de los problemas que su señoría ha enunciado anteriormente.

Cita también en su paquete de enmiendas algunas que son, como las aguas subterráneas, competencia de la Confederación Hidrográfica del Júcar, y a las cuales espero que se les dé adecuada respuesta a través del Plan hidrológico nacional, al que su señoría bien conozco que mantiene una férrea oposición.
Nosotros sin embargo creemos que va a ser una de las soluciones a esa sobreexplotación que desde antiguo viene soportando la Comunidad Autónoma Valenciana.

Plantea su señoría algo sensato como es la extensión de los carriles bici.
Sabe que tienen los carriles bici adecuada respuesta dentro de lo que es el plan de carreteras, y el próximo plan de carreteras vuelve a contemplar los carriles bici.
Y comenta también lo que es más interesante, no ya un carril bici sino las vías verdes, que se adentran en lo que es el entorno de la naturaleza.
Y sepa usted que este año concluirá la mayor vía verde de España, con 70 kilómetros.
Tengo la suerte de que además transita por toda mi comarca.
Y que ha costado 700 millones de pesetas.
Curiosamente, el único obstáculo de los 15 ayuntamientos por los cuales transita es un alcalde del Partido Socialista.
Por tanto, esos 700 millones, esos 70 kilómetros de vía verde, van a ser yo creo que un primer paso importante para darle un contenido turístico a un tipo de uso, a un tipo de actividad que cada vez tiene una mayor demanda en el conjunto nacional.

Hay además entre sus propuestas innumerables que hacen referencias a exigencias, creo que he contado hasta diez, cuyo texto es más o menos similar: exigir la inmediata.
.
.
y a continuación hace un correlato dirigido en ocasiones a la Confederación Hidrográfica, al Ministerio de Medio Ambiente, creo recordar que al Ministerio de Fo-mento, incluso a la comunidad autónoma de Murcia, a la que reclama usted diversas actuaciones.
Bien, no creo que el contenido del presupuesto deba dedicar una atención tan fundamental a exigir a otros que actúen en su ámbito competencial.
Lo puede hacer de manera lateral, accesoria o incluso como uno de los objetivos presupuestarios, pero sin que ese llegue a ser su contenido fundamental, como parece desprenderse de las enmiendas que plantea su señoría.

Sabe, no obstante, que en lo que atañe a la recuperación integral del Segura son 100.
000 los millones de pesetas que en el plan ya aprobado en julio del 2000 y con cargo a varias administraciones, a los ministerios, al gobierno autónomo de Murcia y al nuestro también, se están poniendo en marcha.
Por tanto, es ese un sendero iniciado ya a transitar hace ya más de un año con este nuevo plan global, en concreto y con iniciativas de depuración desde hace más de cinco años, los que van a tratar de recuperar la vida en el río Segura en los próximos meses.

Por tanto, manifestarle la oposición a sus enmiendas.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Barrachina.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Peris.

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Barrachina.

El problema està que ens trobem davant d'una proposta de pressupostos, torne a dir, d'una conselleria que es caracteritza.
.
.
No podia ser d'una altra manera.
La Con-selleria d'Obres Públiques és una de les conselleries que més volum d'inversions té, i per tant, alguna cosa ha de fer, efectivament.
La conselleria té un volum impressionant d'inversions, té una sèrie de programes importantíssims com de carreteres, de ports, d'infraestructures.
Vosté sap que el nostre grup considera, i aixina hem fet una esmena que defensarem en la secció de Medi Ambient, que el cicle integral de l'aigua no l'hauria de gestionar.
Però el problema és que ens trobem amb una conselleria que any rere any es repetix una sèrie d'objectius i de línies d'actuació que acaben no fent-se.
Per això jo he volgut en aquesta part del debat de pressupostos, torne a dir, en aquesta segona lectura, plantejar la reflexió de si no consideren que, per posar un exemple, la normativa de protecció de la legalitat urbanística, el reglament que assegura el desenvolupament de les normes urbanístiques, que ja ha estat una sèrie d'anys repetint-se en els objectius i en línies d'actuació.
.
.
esborranys, fer esborranys, redactar esborranys, si no pensen que ja possiblement seria el 2002 el que s'acabara no fent esborranys sinó que es diguera: l'objectiu és aprovar la llei i el reglament de normativa urbanística.
O no estaria bé que fora al 2002 que ens diguera: redactar el pla de ports de la Comunitat Valenciana o redactar el pla d'actuacions costaneres de.

Pense que el Partit Popular ja hauria de prendre l'objectiu de què ja que ha estat una sèrie d'anys redactant esborranys es passara a aprovar, és a dir, que l'objectiu no fora redactar sinó que fora aprovar.
I pense que això estaria bé i que està en la puritat de la possibilitat de presentar esmenes.

La pròpia conselleria en els seus objectius i sobretot línies d'actuació en aquests punts insta, insta i exigeix.
I vaig a llegir textualment.
En el 442.
10, de sanejament i depuració d'aigües, el punt 1.
1.
6 diu: exigir a la administración central que cumpla sus compromisos sobre construcción de depuradoras de interés general prevista en el plan director.
Jo ahí l'únic que li deia era: i per què no pot afegir vosté "actuant amb la màxima urgència per a la posada en marxa de les depuradores de l'àrea de l'Albufera incloses al conveni de 1994, que està produint que tinguem un Xúquer completament contaminat perquè no s'acaba amb les depuradores i sobretot.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Peris, vaja finalitzant.

 

**El senyor Peris i García:**

.
.
.
redactant el projecte de la d'Alzira-Carcaixent.
És a dir, jo pense que algunes de les esmenes, utilitzant la mateixa proposta de la Coput, vostés podrien acceptar-les.
Perquè a part que diguen que hem fet un gran esforç, pense que el gran esforç mereixeria que açò no fora un debat de frontó sinó que vostés feren reflexió sobre alguna de les esmenes per a aprovar-les.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula el senyor Barrachina per a rèplica.

 

**El senyor Barrachina Ros:**

Gracias, señora presidenta.

Dice una cosa bien cierta el señor Peris y es que es una conselleria que tiene un gran volumen, hasta 164.
000 millones de pesetas en su presupuesto consolidado, un 27% más que en el ejercicio anterior.
Lo que no es del todo acertado es decir que después eso no se cumple, porque sabe que tiene un grado de ejecución presupuestaria sobresaliente, el último ejercicio por encima del 97% de ejecución.
Eso no quita que haya actuaciones que aparezcan durante varios años.
Solamente una actuación normal, sin ningún retraso, el período de proyección y su ejecución en varios años hace que se tenga necesariamente que reproducir en varios ejercicios.
No es que no se haga nada, sabe su señoría que se han puesto en marcha 200 depuradoras, 200, no una, dos, seis, 200 depuradoras en seis años, 15 desaladoras.
Y hoy está lloviendo en la ciudad de Valencia y en la ciudad de Alicante y ya no se convierten en los antiguos lagos que venían sucediéndose cuando caían cuatro gotas; hoy son ciudades que absorben el exceso de agua, merced a un esfuerzo inversor de los ayuntamientos y también de la Generalitat Valenciana como cooperante de una intensidad grandísima.

Es cierto, por ejemplo, que en la Albufera ha sido mucho más rápida la Generalidad Valenciana, que ha cumplido todas sus obligaciones, que el ministerio, que tenía cuatro actuaciones: una ya está en servicio, afortunadamente, dos están en un proceso de licitación y la tercera está pendiente de adjudicar y, por tanto, estamos hablando de una actuación inminente también, de una cuádruple actuación del ministerio parcialmente ya cumplida.
Por eso, y con la ejecución presupuestaria que distingue a esta conselleria, tengo la seguridad de que sus enmiendas hoy son rechazadas, pero el contenido de ellas tendrá que variar porque estarán asumidas en la ejecución del presupuesto.

 

 

Secció 09, Cultura i Educació

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Barrachina.

Passem a la defensa de les esmenes de la secció 09, Cultura i Educació.

Primer bloc, defensa de les esmenes del primer bloc del Grup Parlamentari Esquerra Unida, relatives a ordenació i innovació educativa i formació de professorat, promoció i ús del valencià, Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa, administració de personal, direcció i servicis generals i ensenyament primari.

Té la paraula el senyor Cardona per al torn de defensa.

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats, senyores diputades.

Vaig a defensar les esmenes que parlen d'educació, les que diríem que fan referència a programes generals i les que fan referència a l'ensenyament primari.
Bé, jo pense que ha quedat clar en el que portem de legislatura i en els diversos debats que portem sobre el tema d'educació, que tenim una concepció diferent d'allò que és educació i d'allò que és qualitat educativa.
Moltes voltes ha eixit ací la polèmica i moltes voltes no hem pogut explicar-nos amb una certa profunditat sobre el tema.
I hui em pareix que és una bona oportunitat per a fer-lo.

Vaig a començar pel que els pressupostos diuen que ha de fer l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa.
Anem allí i quan mirem les seues línies d'actuació, els seus objectius, les seues necessitats a cobrir, veiem que només vol estudiar el grau d'adquisició dels coneixements dels alumnes.
Per dir-ho d'alguna manera, el que vol fer l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa és el mateix que s'ha fet en este estudi darrer tan publicitat, que ve a dir que els estudiants espanyols estan per baix de la mitjana en determinats aprenentatges.
Nosaltres hem presentat una esmena, dos esmenes, per a dir que l'institut este de la qualitat educativa no hauria de mesurar només els ensenyaments sinó que hauria de mesurar l'adequació a l'entorn, l'atenció a la diversitat, el grau d'integració, el pluralisme, el grau d'experimentació i innovació i podríem seguir amb tota una sèrie de qüestions que nosaltres pensem que són les que determinen realment la qualitat de l'ensenyament.

La qualitat de l'ensenyament no és el que els alumnes aprenen sinó que és tot allò que es fica en marxar per tal que els alumnes aprenguen.
Si això no és correcte ahí hi ha un error, un fallo.
Nosaltres hem presentat una esmena en eixe sentit, com la vam presentar l'any passat i l'anterior també, perquè nosaltres pensem que de l'educació hem de tindre una visió integral i completa.
En els diversos debats que tenim aquí insisteixen vostés en la seua visió completa de la qualitat, però no la veiem a l'hora de concretar-se en objectius, per exemple d'este institut.
Nosaltres pensem que si no s'estudia tot açò, al final acabarem com hem acabat amb este estudi que els he comentat, sabem que els nostres alumnes diuen que saben menys, però no sabem a què es deu.
És a dir, no tenim ni idea de com actuar per a superar eixe problema, per a superar eixa dificultat que es diu que es tan important i tan greu.

Bé, nosaltres el que ahí demanem és que cal buscar informació rellevant, informació completa i informació autèntica de per on poden anar els nostres alumnes.
Nosaltres pensem que l'escola pública és l'escola que realment és de qualitat i ho pensem perquè en estos aspectes que els he comentat, és a dir, en adequació a l'entorn, en integració, en atenció a la diversitat, en pluralisme, en lloc d'experimentació, tots eixos aspectes l'educació pública sempre es demostra més potent, més eficaç que no l'educació privada.
Per tant, nosaltres insistim que l'educació pública és la de major qualitat.

Quan només es valora el grau d'adquisició d'ensenyaments podem anar-nos a una empresa que seleccione els alumnes que li entren.
És a dir, jo ja trie els alumnes d'entrada i dic: "este sí que entra, este no; este sí que entra, este no".
A mi no m'estranyaria que al final del procés l'escola que seleccione tinga alumnes que hagen obtingut més bons resultats; evidentment; s'ha tret de damunt a totes aquelles persones que tenen problemes, s'ha tret de damunt totes aquelles persones que poden tindre dificultat per a aprendre a llegir, s'ha tret de damunt totes aquelles persones que poden tindre dificultats de comportament.
Per tant, nosaltres insistim: valorar només els coneixements és valorar un aspecte ben parcial de l'ensenyament i no és valorar la seua qualitat.
Que l'escola pública és l'escola que realment dóna una educació de qualitat i nosaltres insistim en què globalment l'escola pública és la que obté millors resultats.

Per tant, nosaltres pensem que la Conselleria d'Educació i Cultura té una responsabilitat fonamental en què l'escola pública puga desplegar totes eixes capacitats i possibilitats que té.
Nosaltres pensem que ahí hi ha una falta de recursos, una falta d'implicació i una falta d'actuació de la conselleria per a realment aconseguir eixa.
.
.
diguérem, utilització total de les potencialitats de l'escola pública.

En eixe sentit van adreçades unes quantes de les esmenes.
Nosaltres pensem que cal atendre que les escoles, que els centres educatius tinguen personal d'administració suficient.
Pensem que cal atendre les substitucions dels centres educatius d'una manera ràpida i àgil.
Coneixem casos en què hi ha centres educatius que passen més d'un mes sense tindre la persona que substitueix a una persona que ha estat de baixa.
I, després, quan analitzem els motius veiem que eixa persona ha tingut una baixa de cinc dies, la conselleria no està obligada a enviar substitut; després ha tingut una baixa de set dies, la conselleria no està obligada a enviar substitut; després, quan ho demana el centre, la conselleria encara pot tardar set, vuit, nou dies en enviar una persona.
És a dir, ens trobem que sense transgredir la legalitat en un centre pot haver un mes sense que tinguen un professor determinat.
Evidentment, açò és una qüestió que si la conselleria no fa alguna cosa per corregir-la, l'escola pública es ressenteix.

I nosaltres pensem que és molt important que l'escola pública siga un lloc on treballar segur i sense riscs laborals.
Nosaltres demanem en unes esmenes concretes la creació dels serveis de protecció laboral, de seguretat laboral, i, a més a més, demanem en una esmena que es dedique 1.
800.
000 euros a la constitució d'estos serveis, que procedeixen a més d'uns acords que hi hagut entre conselleria i sindicats.
Per tant, no és un capritx la petició d'este tipus de serveis, és simplement l'adequació de la conselleria als acords que ha tingut ja amb els sindicats.
I nosaltres pensem que una escola de qualitat es basa en la participació dels pares i dels alumnes, no en el clientelisme, per això llevem diners que estan molt més destinats a les confederacions de pares d'alumnes i els adrecem a les federacions i ales associacions de peu.
Nosaltres pensem que cal afavorir la participació i per això cal invertir recursos.

En este aspecte de la qualitat de l'ensenyament i en la qualitat de l'escola pública, que es on es nota realment si la conselleria està fent la faena, nosaltres volem centrar-nos, per exemple en el tema de la formació del professorat.
La conselleria està donant una formació al professorat que només es basa en una sèrie de cursets, fets moltes vegades per entitats externes a la pròpia tasca educativa, fetes per institucions que a vegades tenen ànim de lucre i a més fetes d'una manera molt poc implicadora i fora del propi centre educatiu.
Nosaltres pensem que l'escola de qualitat i la formació de qualitat exigeix que eixa formació tinga uns determinats requisits: que siga implicadora, que siga adequada a l'entorn, que es faça dins del centre educatiu, que es faça per institucions sense finalitat lucrativa o per la pròpia Administració o per les universitats.
I per això nosaltres, en totes les esmenes que hem sol·licitat sobre el tema de l'educació, el que volem són més recursos per els Cefire, per a què el personal realment puga eixir del seu lloc on es el centre de formació i puga anar a les escoles, que tinga diners per a què se li paguen les dietes, que hi hagen diners per a què es paguen les despeses que puguen existir en un centre de formació en el propi centre.

I demanem també el suport a la pròpia formació, a la autoformació.
Moltes persones, molts de docents, fan moltes tasques al cap de l'any que suposen totes unes activitats de formació pròpia, activitats d'investigació, activitats d'innovació, reunions amb companys on hi ha un transvasament d'experiències, un coneixement de què estan fent els altres.
Per això, nosaltres, demanem un suport, és a dir, la duplicació dels recursos que es destinen a persones que realitzen investigació i innovació, i destinar 300.
000 euros a moviments i associacions de renovació pedagògica, perquè estan portant avant una tasca ben difícil, però al mateix temps ben important, de millora de la tasca educativa.

Bé, què més demanaríem perquè l'escola pública millorara en els aspectes de qualitat?
Doncs, molt clar: més recursos a integració.
Nosaltres demanem 60.
000 euros més a integració.
Ens diuen, com ens van comentar en la comissió, "no, és que els recursos que hi havien no s'han gastat tots".
Anem a vore, és impossible que en una convocatòria ben feta no es gasten 30.
000 euros en aspectes d'integració.
La integració és una tasca difícil, necessita recursos materials, necessita recursos d'adequació, de llocs, inclús, per a poder accedir a escoles ordinàries, necessita recursos per a la integració laboral, i no pensem que 30.
000 euros són suficients per a fer això.
Nosaltres demanem 60.
000 euros més per a tot això.
I demanem també més equipament de programes de garantia social.

Com veig que queda poc temps i tinc algunes coses importants a tractar, vaig a passar una miqueta de pressa.
En el tema que l'escola pública que nosaltres volem és també una escola pública valenciana.
I en este aspecte del foment i ús del valencià, la promoció i ús del valencià, nosaltres pensem que no s'està actuant de manera suficientment correcta i amb suficient energia, pensem que es dediquen pocs recursos públics i pensem que en este aspecte de l'educació queda molt palés el tema.
No m'estic referint ara a les línies que existixen en valencià, no m'estic referint ara als cursos de formació, m'estic referint en este moment al poc respecte social que es té al valencià, la poca actuació que es fa perquè el valencià realment siga una llengua dignificada i en millor situació.

Per tant, nosaltres pensem que a les escoles deurien arribar els mitjans de comunicació periòdics que es fan en valencià.
Ja que arriben diaris, ja que arriben diaris inclús nacionals que tenen suplement d'educació, nosaltres volem que arriben els mitjans de comunicació que es fan en valencià.
I volem que aquests mitjans de comunicació que no es fan en valencià, si tenen seccions en valencià o si fan programes en valencià, també siguen subvencionats.
I volem que a les entitats locals se'ls donen més diners perquè este foment del valencià des dels mateixos ajuntaments siga més intens i més potent.

Finalment, m'agradaria comentar el tema de la formació de persones adultes.
Nosaltres pensem que el que és important aquí seria que la Comissió Interdepartamental, aquella comissió que està feta per la Conselleria d'Ocupació, per la Conselleria de Benestar Social i per la Conselleria d'Educació, que són les que realment haurien de tractar que la formació de persones realment funcionara, que realment ella fóra la que portara, la que ordenara la formació de persones adultes i que, per a no crear inseguretat en els municipis que mantenen estos programes, n'hi haguera realment un conveni general multilateral signat entre els ajuntaments i entre les conselleries, perquè saberen cada any quina sèrie de recursos podien tindre per a actuar.

I, evidentment, en Primària el que demanarem són coses molt evidents.
Primer, transparència en el tema de les construccions escolars.
No hi ha dret que en uns pressupostos de la Conselleria no aparega quines construccions pensa fer.
.
.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
quan sí que hi ha tota una sèrie de diners dedicats a construccions.
No n'hi ha dret que la població del País Valencià no puga enterar-se de quines previsions de construcció de centres escolars té la Conselleria.

Per tant, centres escolars, recursos materials i econòmics, canvis en el currículum importants, que s'entre la societat dins del que és la mateixa escola.
I finalment, modificacions econòmiques en el que suposen les despeses de funcionament dels mateixos centres escolars.
Nosaltres demanem que els subministraments dels centres escolars pugen en un milió d'euros i que les despeses de funcionament, en el que suposa edificis i altres, pugen 800.
000 euros.

Sense tots estos tipus d'actuacions que Esquerra Unida suggerix, nosaltres pensem que l'educació pública no està suficientment recolzada, i no entenem com s'estan dedicant tants de recursos al manteniment de centres educatius segregadors, quan hi ha centres educatius públics que tenen múltiples necessitats, que si no es cobrixen, no estan donant una atenció correcta a les necessitats de l'alumnat del País Valencià.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Torn en contra, té la paraula el senyor Ortega, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

El señor Cardona ha presentado un primer bloque de 101 enmiendas, han quedado 95 vivas, que se refieren a seis programas.

En principio, la valoración que hacemos, que hace mi grupo, es una valoración negativa.
Repiten argumentos una y otra vez, hacen propuestas resueltas en otras líneas marcadas en otros programas, propuestas que no corresponden al programa en que las sitúan, proponen actuaciones que conllevan gasto en capítulos equivocados, líneas de actuación y objetivos básicos que no caben en una ley de presupuestos.
.
.
Voy, señoría, a tratar de desmenuzar sus propuestas y voy a sintetizar al máximo los argumentos por los que no aprobamos sus enmiendas.

Hay un primer grupo de enmiendas que se refieren a los Cefire, formación del profesorado, el programa 421.
30.
Reflexiones, vamos a ver: hay un número total de asesorías de formación en la red de Cefire, que es suficiente para cubrir las necesidades; la distribución geográfica y el concurso para cubrir puestos de trabajo serán objeto de negociación en la mesa sectorial que se fije.

Las dotaciones económicas para asesores de Cefire en los centros están contempladas en el capítulo II del programa 421.
30.
La formación de formadores está garantizada en el plan anual de formación, objetivo básico 3.
2 y línea de actuación 3.
2.
3.

La cantidad fijada en la línea de ayuda a integración a alumnos de educación especial, ha sido subvencionada al cien por cien de las actividades propuestas por los centros de educación especial acogidos a la convocatoria.

La cantidad fijada en los proyectos de investigación e innovación educativa es suficiente para realizar los proyectos de innovación, porque además tiene dos líneas complementarias.

La cantidad fijada en los proyectos de innovación e integración lingüística, está dotada con una asignación que da la casualidad que nunca se ha agotado; concretamente, en la última convocatoria, no se ha presentado ninguna solicitud para ser atendidas por el capítulo IV.

Piden que en la línea T77.
000 se añada, "sin ánimo de lucro" en entidades colaboradoras, y sustituir "privados" por "concertados".
Usted sabe que en el artículo 56 de la Logse se especifica que los beneficiarios de las ayudas individuales a la formación permanente del profesorado son los docentes de centros públicos y privados.
Según la Orden de 9 de julio de 1994 de la Conselleria de Educación y Cultura, serán válidas las actividades de formación permanente organizadas por las instituciones públicas y privadas que tengan autorización de la Conselleria de Educación y Cultura.

Después, señoría, hay un grupo de diez enmiendas del programa 421.
30, en las que se solicita detraer para cinco de ellas del capítulo II, y para las otras cinco detraer ayudas, cómo no, de alumnos de centros concertados.
La consecuencia que se extrae de estas peticiones, señoría, es que no quieren que funcione la Conselleria y que quieren acabar con los centros concertados ­y con los centros privados, claro­.

En cuanto al Ivece, el Instituto Valenciano de Evaluación y Calidad Educativa, programa 421.
50: todo lo que su grupo propone está corregido y condensado en el punto 1.
1, aunque con una redacción que considera mi grupo que es más apropiada.
Por lo que ha dicho usted en su primera intervención, señor Cardona, acusa al Ivece de que hace solamente estudios sobre alumnos, le tengo que decir, señor Cardona, que eso no es cierto.
Recientemente el Ivece ha hecho un estudio sobre la satisfacción profesional de los docentes.

Hay después, en el programa 421.
20, de administración de personal, un grupo de enmiendas innecesarias y una de ellas incompresible.
Todos los centros docentes públicos de la Comunidad Valenciana cuentan con el personal de administración y servicios necesarios para su buen funcionamiento.
Las sustituciones del profesorado a las que usted se refería, se vienen cumpliendo rigurosamente, se cumplen los acuerdos firmados con los sindicatos de enseñanza.
.
.
Si están de acuerdo administración y sindicatos es señal de que la cosa funciona.
El pago puntual de los salarios y el reconocimiento de trienios y sexenios al personal docente es la práctica habitual de la Conselleria de Educación y Ciencia.
Es innecesario alargar el texto de la actuación 1.
4.
4, que está perfectamente claro.

Hay una enmienda, la 979, en la que piden una nueva línea, transferencias corrientes, capítulo IV, denominación: "Constitución de los servicios de prevención de riesgos laborales"; descripción: "Cumplimiento del pacto con organismos sindicales".
Señor Cardona, en ningún momento en los acuerdos con las organizaciones sindicales se han planteado partidas para transferencias corrientes.
La constitución de los servicios de prevención de riesgos laborales viene reflejada en los capítulos I, II y VI.
No se entiende la enmienda, salvo que Esquerra Unida del País Valencià tenga el propósito de privatizar estos servicios.

Y luego entramos en el programa de enseñanza primaria.
Hay cincuenta enmiendas, el programa 422.
20; en las treinta y tres primeras enmiendas proponen añadir, modificar o suprimir objetivos básicos y líneas de actuación.
No le vamos a aceptar ninguna de estas enmiendas, porque o bien ya están incluidas en otras líneas, o son innecesarias, o consideramos que no enriquecen el texto.
En todo caso, señor Cardona, le recuerdo que marcar los objetivos básicos del presupuesto es iniciativa y es competencia del Consell en base al programa electoral que el Partido Popular elaboró en su día.
Le daré argumentos de por qué no se han aceptado.

El graduado de Educación Secundaria en formación de personas adultas ya existe en centros de la Generalitat Va-lenciana, según la Orden del 14 de julio de 2000, así como en municipios de más de 20.
000 habitantes con programas de formación de personas adultas, subvencionados por la Conselleria de Educación y Cultura mediante convenio.

Desde hace varios ejercicios presupuestarios, todos los centros disponen de la tecnología necesaria para su conexión a internet.

No es posible, señoría, suprimir la línea de actuación 1.
1.
5, en tanto que ya venía incluida en la anterior ley de presupuestos.
La omisión de centros concertados vulneraría la Lode, que en reiterados artículos hace referencia a la conjunción de la oferta de puestos escolares sostenidos con fondos públicos sin que la oferta pública de nueva creación pueda tener por objeto la sustitución de la oferta concertada ya existente.

En relación con las unidades de tres años, le diré que están creadas al 98%, unidades de tres años en centros públicos.
Se da por cubierto el objetivo de plena escolarización de niños y niñas de tres años.

La consolidación y aumento de las ofertas de enseñanza en valenciano se ha de entender para todos los centros de la Comunidad Valenciana públicos, privados-concertados y privados.
Hay un grupo de enmiendas que hacen referencia a líneas de actuación que no presentan un soporte presupuestario que permita su desarrollo.
Entonces las enmiendas 938, 39, 40 y 41 carece de sentido aprobarlas.

En la enmienda 942 el objetivo propuesto está alcanzado en ejercicios presupuestarios anteriores.
En cada ejercicio presupuestario se destina una cantidad para material obsoleto.
La Orden de 4 de julio de 2001, regula la atención al alumnado con necesidades de compensación educativa, y no sólo a inmigrantes sino a otros alumnos con incorporación tardía al sistema educativo, retraso en la escolarización, pertenencia a minorías étnicas.

Los centros de educación infantil, primaria, educación especial y formación de personas adultas que cuentan con un número elevado de unidades ya disponen de personal de administración y servicios.
Eso lo solicitan en la enmienda 946.

La siguiente enmienda.
.
.
le decimos que las necesidades educativas de las Logse en centros de primaria, educación especial y educación infantil ya están recogidas en el acuerdo de plantillas de 1996, que establece las dotaciones de profesorado en función del número de líneas de cada centro.

La enmienda 948 es innecesaria, o consideramos en mi grupo que es innecesaria, puesto que la cobertura de sustituciones de personal docente se cumple en los términos firmados en los acuerdos sobre plantillas.
Recuerdo una vez más que estos acuerdos fueron firmados por gobierno y sindicatos.
Todos los centros educativos de enseñanza primaria tienen dotación modular para el aula de pedagogía terapéutica y audición y lenguaje.
La Dirección General de Centros establece las bases reguladoras para la concesión y rentabilización de materiales individuales destinados al alumnado con necesidades educativas especiales.

Después hay un grupo de siete enmiendas referidas todas ellas al mismo ámbito de actuaciones, actividades que realizan los centros en uso de la autonomía, son la 951, 52, 53, 54.
Y luego hay tres más del segundo bloque que pertenecen a educación secundaria y que hablan de esa autonomía pedagógica y de gestión que le reconoce la Logse.
Los centros deciden qué teatros o qué cines, qué librerías o qué bibliotecas han de visitar, qué autores deben visitar sus aulas.
Señoría, si estas actividades las programase la Administra-ción la tacharían rápidamente de intervencionista.

Después entramos en las construcciones, pero como no tenemos tiempo en un segundo tiempo hablaré sobre las construcciones escolares.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyora presidenta.

El que jo no entenc, senyor diputat, és que si tot està tan bé, si tot és tan meravellós, si tot està fet amb tanta promptitud i rapidesa, com és que hi ha tant de malestar en els centres educatius, com és que hi ha reclamacions continuades i permanents que vostés no cobreixen, la conselleria; com és que continuadament ixen als mitjans de comunicació, o se'ns comunica a nosaltres directament, carències realment dramàtiques en llocs on fa realment falta.
Perquè recordem que estem parlant de l'educació com un dret fonamental.

Mire, els centres de formació de professorat, els Cefire, moltes voltes funcionen com administradors de cursos, busquen qui va a donar el curs i després ho proposen a l'escola, però molt difícilment poden generar tota una dinàmica de formació en centres perquè moltes voltes no tenen prou diners per a desplaçar-se a eixos centres i anar i tornar permanentment durant tres mesos.
El que està passant és que no els estan arribant les dietes per als desplaçament per a fer cursos realment implicats en el lloc on toca.
Si no es fa eixe tipus de formació, amb altre tipus de formació moltes voltes és com si no es fera; no és una formació implicadora, no és una formació que estiga realment demanada pels propis centres, simplement és un apuntar-se a uns llocs que els van a donar uns punts per a després cobrar un trienni.

No ens pot dir que tot està bé i que tot funciona de meravella.
Com es pot dir que no s'ha presentat cap proposta per a eixa integració lingüística?
Vostés s'han limitat als centres públics i als centres concertats, quan el problema del valencià es dona, evidentment, en els centres concertats i en els centres privats, centres que no accepten introduir el valencià com una llengua que cal estudiar.
A l'acabar la primària i la secundària es donarà una coneixement igual del valencià i del castellà en eixos centres?
Això és el que diu la Llei d'ús i ensenyament del valencià, ho han comprovat vostés.
Com pot ser que en eixa línia no hi haja ni una sola sol·licitud?
Senyal que vostés no ho donen a qui realment li fa falta o no li donen suficient importància al valencià com per a què la gent ho demane.

Com es pot dir que nosaltres el que volem és deixar d'atendre l'escolarització d'un munt d'alumnes?
Nosaltres hem restat unes determinades quantitats als concerts educatius perquè no estem d'acord en què vostés es fiquen a concertar les etapes no obligatòries.
Però és que això és el que diu la Lode, cal concertar si acabes etapes obligatòries.
Nosaltres només hem tocat etapes no obligatòries.

I vosté ens diu que s'ha cobert l'escolarització de tres anys.
És fals.
Vostés el que han fet ha sigut subvencionar d'una manera incorrecta i forçant el que diu la llei les aules de tres anys de centres educatius concertats.
Però la xarxa pública no pot atendre totes les necessitats de xiquets de tres anys que hi ha i que la demanen.

Per tant, nosaltres no podem estar d'acord en què tot funciona tant de meravella.
Nosaltres, com ja fa vàrios anys, hem presentat també l'esmena esta que permet saber si vostés són pluralistes.
Hem presentat eixa esmena que diu que a les escoles hauria arribar la premsa d'ací, de la Comunitat Valenciana, que té suplements educatius.
Vostés no fan arribar tota la premsa que té suplements educatius, vostés en fan arribar només la premsa que els resulta afí, la premsa que està d'acord amb vostés o que vostés estan d'acord en ella.
No fan arribar tota la premsa en igualtat de condicions.
I com han tingut majoria absoluta han aprofitat de seguida per a llevar esta línia d'actuació.
Nosaltres pensem que això és un retrocés en la pluralitat que s'ha de donar als centres educatius.

I vosté em diu que no hi ha cap acord dinerari amb els sindicats pel tema dels riscos laborals.
Com pensen vostés constituir eixe servei?
Com pensen posar-lo en marxa si no hi ha ni un dur posat allí?
I en els sindicats sí que hi ha un compromís d'invertir per damunt dels 250 milions de pessetes per a la constitució d'estos serveis.

Per tant, nosaltres no podem estar d'acord en les seues afirmacions.
Vosté em diu que l'Institut de Qualitat Edu-cativa també valora unes altres coses que no els ensenyaments.
No li diria jo que no, però quan anem a l'objectiu dels pressupostos figura només els ensenyament dels alumnes, això és el que jo dic.
Per què no figura en els objectius tot allò que realment hauria de mirar?
Per què no hi ha un compromís públic d'allò pel que ha de servir l'Institut Valencià d'Avaluació i Qualitat Educativa?
Per què no en els pressupostos apareix a què es va dedicar realment?

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Cardona, acabe.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Per tant, nosaltres no coincidim en esta visió idílica de l'educació, pensem que hi ha molt de problemes i que vostés no estan actuant per a resoldre'ls.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega per a rèplica.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

Señora presidenta.

Señor Cardona, dice usted, señor Cardona que, vamos a ver.
.
.
*(Pausa)* Me lo he dejado en el escaño.

Bien, hay una transaccional firmada por usted, señor Cardona, que trata de realizar un estudio sobre el grado de consecución de lo que se prevé en el artículo 19.
2 de la Ley de uso y enseñanza del valenciano sobre la capacitación del alumnado en la finalización de la educación obligatoria al utilizar oral y por escrito valenciano en igualdad de condiciones.
Si usted la ha firmado es que está de acuerdo, supongo.

Ahora quiero continuar mi intervención diciéndole que no aprobaremos diez enmiendas del programa 422.
20, de enseñanza primaria, que proponen desviar subvenciones de cuatro líneas de ayuda a centros concertados en los que se dan enseñanza a educación infantil, primaria, educación especial, bachiller, COU, FP2, ciclos formativos de grado medio y ciclos formativos de grado superior.
En total, ustedes detraerían más de 19 millones de euros, más de 19.
000 miles de euros, y afectarían a la subvención de más de 94 aulas; o sea, que durante el curso próximo 2002/2003 sería imposible que funcionasen esas aulas.

La última enmienda del programa de educación primaria, la guinda, una guinda que han puesto ustedes con esa última enmienda en el programa de educación primaria, propone añadir 3 millones de euros para inversiones en construcciones y adecuaciones de centros de personas adultas, detrayéndolo, dejando temblando a nueve líneas que atienden necesidades de construcción, adecuación y reforma de centros de educación de infantil y primaria.

Luego, hablando de la dirección y de los servicios generales, que no he podido tocar en mi anterior intervención, le diré que hay una enmienda que se está llevando a efecto, que es la 971, y en la 974 la Generalitat Valenciana y la Confederación de la asociación de padres y madres de alumnos de la Comunidad Valenciana el 27 de mayo de 1999 firmaron un pacto para impulsar la participación y mejorar la calidad de la enseñanza.
Con este pacto se comprometieron a difundir campañas para la celebración de elecciones a consejos escolares, estudiar cómo mejorar la participación, potenciar las mesas de padres y madres como foro de debate, impulsar la participación de las confederaciones en los órganos educativos.
Sería paradójico, señor Cardona, crear un ente representativo y no darle medios con qué realizar su función.

A su grupo, señor Cardona, no le gusta, no es partidario de que funcionen las confederaciones de padres y madres de alumnos; sin embargo, sí que les agrada que funcionen las federaciones de padres y madres de alumnos y las asociaciones de padres y madres de alumnos.
Lo que es al gobierno del Partido Popular, no hace distinción, quiere que todas las instituciones participen en el proyecto educativo.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Correspon la defensa de les esmenes del segon bloc d'ensenyament secundari i de règim especial i d'ensenyament universitari, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Afortunadament, en açò de l'educació hi ha una continuïtat entre allò que pot ser educació primària i educació secundària, i nosaltres seguim insistint en el mateix tema, aspecte al que vosté no és que no done resposta, és que realment es limita a dir que tot està fent-se.
No és cert, no és veritat, i nosaltres ho neguem d'una manera categòrica i completa.

Igual com vosté insistix que nosaltres el que volem simplement és deixar sense escolaritzar tot un conjunt d'alumnes, i nosaltres li diem que no és veritat i ho neguem de manera categòrica i completa.
Nosaltres amb el que no estem d'acord de cap manera és que se disposen recursos econòmics per a l'educació no obligatòria quan hi ha educació obligatòria dins de la pública i educació no obligatòria dins de la pública que no tenen les necessitats ni cobertes ni amb expectatives de ser cobertes totalment.

Vostés fan pujar les ajudes als cicles formatius de grau mitjà o de grau superior molt per damunt del que puja el pressupost de la conselleria mateixa.
Vostés seguixen fent que hi hagen més cicles formatius concertats que no estan realment potenciant la formació professional en l'educació pública, i eixe és el problema.

Nosaltres clar que hem reduït d'una manera substancial les aportacions econòmiques a concerts en batxillerat ­educació no obligatòria­, cicles formatius de grau mitjà ­educació no obligatòria­, cicles formatius de grau superior ­educació no obligatòria­, perquè nosaltres trobem que hi han moltes carències en la pública.
En els instituts d'educació secundària que desitgen tindre cicles formatius no tots els tenen, ni de bon tros; ni certament tenen aquells cicles que demanen, sinó que se'ls limiten d'una manera extraordinària.
Han hagut casos, senyor diputat, en què un centre públic ha demanat un mòdul i no se li ha donat, i un centre privat de la mateixa localitat ha demanat el mòdul i se li ha concedit.
Això és del que nosaltres estem totalment en contra i és el que demostren en eixes esmenes que hem fet.
No eliminem totes les ajudes.
Pot ser que hi hagen llocs on fa falta realment la intervenció concertada.
Per això no eliminem totes les ajudes, no li deixem a zero, però sí que fem una reducció, perquè apreciem carències en la pública realment clamoroses.

Nosaltres seguim insistint en una educació de qualitat, valenciana, plural, integradora, adequada a les necessitats i adequada a l'entorn.
Això és imprescindible.
A més, la Lode demana que eixes qualitats les ha de tenir també l'escola concertada.
Una altra qüestió és que vostés es dediquen a concertar amb centres que no complixen eixes qualitats, però deurien complir-les.
Però vostés concerten amb centres que no complixen eixes característiques.
Nosaltres seguim insistint en això.

Per tant, i perquè la qualitat educativa siga una realitat, perquè es potencie l'educació de qualitat i si després tenen més recursos vostés també subvencionen si volen una altra educació, però l'educació pública primer, nosaltres demanem en concret en les esmenes d'ensenyament secundari que se construïsquen 41 infraestructures escolars.

Mire, quan mirem el pressupost de la conselleria mos trobem quantitats de diners destinades a construir centres de secundària però desglossament.
Quan mirem en els pressupostos el pressupost de Ciegvsa mos trobem diners destinats a la construcció d'infraestructures educatives però ningun desglossament.
No és possible.
Un pressuposts servix per a preveure i un pressupost servix per a informar, i vostés no l'estan utilitzant en absolut per a això.

Per tant, nosaltres en l'esmena 981 només els diem una cosa: afegisquen vostés un annex on diguen quines infraestructures van a construir.
Vostés ens diuen: "Ja els enviem, continuadament li enviem".
L'últim que ens van enviar, senyor diputat, va ser en juliol del 2001.
Ni un sol dels centres que jo he demanat, dels 41, estaven en eixe moment ni en possibilitat de ser licitats, ni un sol.
I des d'eixe moment nosaltres fins ara no hem tingut cap informació.
Com vol que sapiam quins s'han licitat i quins no?
Com vol que sapiam quina planificació té la conselleria per a este any que ve?

Nosaltres insistim: per a una educació pública i de qualitat, els centres educatius construïts.

Mitjans i recursos, senyor diputat.
Hi ha materials modulars en tots els centres per a les aules que ja tenen alumnat amb necessitats educatives especials?
No.
No hi ha en tots els centres materials per a estos alumnes.
Hi ha material per a atendre les necessitats de logopèdia?
Tampoc.
Els centres tenen eliminades les barreres arquitectòniques per a aixina poder atendre tot tipus d'alumnat, encara que tinga dificultats de mobilitat o dificultats sensorials?
No.
Tenen programes de garantia socials aquells instituts d'educació secundària que realment ho necessiten, que tenen una població que a l'acabar no podrà fer batxillerat, no podrà fer formació professional?
Hi ha programes de garantia social que se puguen instal·lar en eixos centres?
No.
Hi ha menjadors en tots els instituts d'educació secundària?
Tampoc.

Per tant, nosaltres considerem que això són serveis que es poden prestar, i es poden prestar d'una manera relativament fàcil.
S'ha de tindre una miqueta més de sensibilitat i una miqueta més de cura, i dedicar els diners a allò que cal dedicar-los.

Nosaltres, evidentment, no podem acceptar que amb l'augment de despeses que hi ha hagut en els instituts de secundària.
.
.
Els instituts de secundària hui en dia tenen impressores; ha augmentat, per exemple, el preu del gasoil de la calefacció; han augmentat les despeses telefòniques; això que vosté diu que tots tenen connexió a internet, connexió pot ser que tinguen, però les despeses ixen de la seua butxaca.
Ah!
Difícilment van a poder fer unes altres coses si han de gastar-se la mitat del pressupost en una factura telefònica.

Per tant, nosaltres insistim que no s'estan utilitzant els diners per a allò necessari.
Demanem un augment substancial de les despeses de funcionament i subministraments.
Demanem un augment substancial en edificis i altres despeses.
Demanem un augment substancial en ma-terial d'oficina.

I no voldria que se me'n passaren alguns aspectes que també voldria tractar.
A més dels aspectes que tenen a vore amb centres, amb mitjans i recursos, hauríem de vore també el tema dels currículums.
Clar que nosaltres proposem que s'atenguen dificultats que estan hui en dia augmentat molt entre la joventut.
Tractem que apareguen en els centres de secundària la prevenció sobre problemes de ludopatia, sobre problemes d'anorèxia i de bulímia, sobre problemes d'unes altres addiccions.
Clar que sí.
Pensem que l'escola pot contribuir a això.
No és l'única.
Si no fem algunes coses en la societat difícilment anem a aconseguir canvis allí, però l'escola, l'educació primària i secundària, han de treballar en això.
Per això nosaltres demanem el tema que s'introduïsca en el currículum el tema de les visites a les biblioteques i a les llibreries.
Clar que correspon decidir-ho als centres, però correspon també suggerir-ho a la conselleria mateixa.
No fa currículums la conselleria que considera de mínims?
Per què no apareixen també este tipus de coses també en els currículums?
Pot ser important per a fomentar problemes que realment tenim.
Hui en dia els joves lligen poc.
Per què no es fomenta això des de la conselleria mateixa, des de l'establiment curricular mateix?

I no voldria que se me'n passara parlar de la formació professional, que nosaltres considerem que deuria dignificar-se molt per damunt d'allò que està.
Pensem que la formació professional deuria estar present en tots els instituts d'educació secundària, que serien aixina instituts complets, que donarien l'educació secundària obligatòria però que donarien també el batxillerat i donarien la formació professional.
És allò que correspon, que la formació professional tinga la mateixa categoria i el mateix estatus que pot tindre fer un batxillerat o que pot tindre després fer una educació universitària.

Nosaltres pensem, per tant, que la formació professional s'ha de regular des del sistema públic, que s'ha de planificar, i nosaltres per exemple presentem una esmena perquè existisca una direcció general de formació professional.
Mos pareix important que la formació professional realment s'ordene, que realment tinga una direcció específica i concreta.

Igual com, evidentment, demanem una millor oferta de cicles formatius, campanyes de divulgació.
.
.
en fi, què vol que li diga?
, en formació professional ho demanem quasi tot, fins un mapa de risc i prevenció de les activitats mateixes que es fan en el procés d'ensenyament mateix.

Nosaltres voldríem que la formació professional cada cinc anys fóra revisada per a adequar-la realment a les necessitats del mercat del treball, però per adequar-la també als avanços que se donen en els diversos temes, en les diverses professions i en els treballs en les empreses mateixes.

Per tant, pensem que hi ha molta cosa a fer, i que en educació secundària, si en primària es veien les carències d'una manera bastant dràstica, pensem que en educació secundària encara és molt pitjor la situació en què es troba el professorat, l'alumnat i els resultats que s'obtenen al final, perquè vostés no estan dedicant els recursos que calen.

També volem augmentar les ajudes a les escoles de música.
Nosaltres pensem que les escoles de música estan fent una tasca pública, per molt que la faça una associació, una associació que no ha eixit de l'Administració mateixa, però estan fent una tasca pública en el sentit que estan donant una educació que l'educació pública no dóna, i l'estan donant a tot el poble.
L'estan donant en molts de pobles, no la concentren només en uns determinats llocs sinó que molts de pobles del País Valencià poden tindre este tipus d'ajudes.
Per això demanem tres milions d'euros més, perquè pensem que estan fent una tasca realment fonamental i bàsica.
I per això demanem augmentar les beques a l'alumnat d'estes escoles de música, i per això demanem també que se fomenten els conservatoris de dansa a nivell municipal, perquè pensem que també seria un bon punt per a potenciar aquesta activitat artística que hui en dia està en situació bastant precària, en els seus ensenyaments reglats i en els que pogueren ser no reglats.

Finalment, en l'ensenyament universitari, senyor diputat, nosaltres demanem un augment substancial de les beques de 880.
000 euros, i demanem un augment substancial del transport de 584.
000 euros.
Vostés van aprovar una esmena en comissió, una esmena del Partit Popular, a on augmentaven els diners destinats a transport universitari, però vostés el reduïen de les beques, vostés vestixen un poc un sant i en desvestixen un altre.
Nosaltres pensem que és possible de manera totalment correcta fer un augment suficient i substancial, tant al tema de les beques i tant al tema del transport, fomentant sempre l'educació que s'ha de donar des de les instàncies públiques.
I quan llevem eixos diners d'allò que està destinat a centres concertats li repetisc el mateix que abans: no podem estar fomentant un ensenyament que no complix totes les condicions que hauria de complir un ensenyament de qualitat, i deixar aspectes de l'ensenyament públic, l'ensenyament que es dóna des de les instàncies públiques, sense cobrir o donat en condicions de carències bàsiques.
Per tant.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
nosaltres pensem que les nostres esmenes són molt correctes i pensem que deurien ser aprovades per a millorar l'ensenyament al País Valencià.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula el senyor Ortega, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Señor Cardona.

Vamos a hacer unas pequeñas consideraciones sobre su discurso.
En primer lugar, habla usted, pide un aumento sustancial para todas aquellas líneas que consideran ustedes prioritarias.
Da la impresión de que son ustedes los que quieren decidir sobre los presupuestos, sobre los recursos que tiene esta comunidad.
Ustedes quieren decidir cómo distribuir esos recursos.
Y la verdad es que quien se debe encargar de eso es el Gobierno Valenciano y la Conselleria de Cultura y Educación.
Lo que ocurre es que ustedes tienen unas prioridades y la conselleria funciona por prioridades también, pero no por clientelismos.

Resulta que ustedes dicen que nosotros trasvasamos de unas líneas a otras.
Me parece que son maestros ustedes en desnudar a un santo para vestir a otro, pero siempre y cuando el santo sea de su devoción.

En cuanto a la enseñanza universitaria, las dos enmiendas que presentan, la 914 y la 915, efectivamente, tratan de aumentar las becas y el transporte, pero a base de desnudar a las ayudas de alumnos de centros concertados.
Las líneas que quieren desmantelar son necesarias, señoría, para subvencionar a los alumnos que desean estudiar Bachillerato, COU, por ciclos formativos de grado medio y grado superior.

Hay un bloque de enseñanzas, hay un bloque de enseñanzas secundarias de 112 enmiendas, y le voy a explicar por qué mi grupo las votará negativamente.
Le vamos a decir que no a su propuesta de suprimir financiar la gratuidad parcial de la enseñanza en centros escolares concertados, o sea, le vamos a decir que no a lo que ustedes quieren de suprimir financiar la gratuidad parcial de la enseñanza en centros escolares concertados de bachiller, Formación Profesional, ciclos formativos de grado medio y ciclos formativos de grado superior.
El concepto "mejora de financiación de los gastos de funcionamiento" de que hablan en la enmienda 1.
038, es de tal ambigüedad que no parece adecuado recogerlo en la ley de presupuestos.

Proponen añadir una nueva línea: "Potenciar y hacer más ágil el desarrollo de la autonomía financiera de los centros públicos".
La competencia de la gestión económica de los centros públicos recae en esos mismo centros.
En la ley de presupuestos se marcan objetivos y líneas de actuación que indican las directrices en el actuar económico.

La cobertura de las sustituciones de personal docente está recogida en los acuerdos firmados por la Conselleria con los representantes sindicales del profesorado, y se cumple rigurosamente, diga usted lo que diga.

Hay tres enmiendas, la 1.
041, 1.
042 y 1.
043, en donde habla.
.
.
Ya se ha referido usted a las campañas de prevención de ludopatías, alcoholismo, tabaquismo, bulimia y anorexia, que se contemplan en diversas líneas de actuación de la ficha FP4, sección 9, servicio 4, programa 421.
30.

La promoción de programas de educación compensatoria en colegios públicos de ESO a que usted se ha referido también, igual que en Primaria están contemplados en la problemática sobre la que se actúa, objetivos y líneas de actuación.
Incluso se engloba la problemática de los inmigrantes.
Es imposible, señoría, escolarizar al alumnado de primer ciclo de ESO en los IES en el curso que ustedes piden que sea, en el 2002.
Lo que sí se hace es incrementar su escolarización, y para eso se ha introducido en este programa la línea 2.
1.
1.
Todos los centros de Educación Secundaria tienen dotada modularmente el área de pedagogía terapéutica, todos los centros de Educación Secundaria.

En Formación Profesional han presentado 31 enmiendas, y también le voy a dar explicaciones, razones, por las que el Grupo Popular votará que no.
En la enmienda 1.
059, "preparar un plan de choque para dar respuesta del sistema educativo público a las demandas de la sociedad y al alumnado", nunca, fíjese bien, señor Cardona, nunca hasta el momento actual ha gozado la Formación Profesional de un prestigio social mayor, y nunca ha respondido como actualmente a las necesidades de la sociedad valenciana y del empleo.

Hay otra enmienda en la que dice: "Iniciar trabajos para la elaboración del II Plan valenciano de Formación Profesional en el segundo semestre de 2002".
Se está elaborando actualmente, señor Cardona, se están consultando y recogiendo propuestas y puntos de vista de los distintos agentes que intervienen en la Formación Profesional.
Eso es importante, eso es importante, recoger propuestas de agentes sociales, empresariales, centros de formación, IES, alumnado, profesorado.

El señor Cardona propone la creación de una nueva dirección general de Formación Profesional.
Eso no es una propuesta lógica, eso no es un objetivo del programa 422.
30, eso lo tiene que hacer el Consell y no en la ley de presupuestos, claro.

Hay una enmienda en la que solicita una campaña de divulgación para dar a conocer nuevas enseñanzas de For-mación Profesional Específica.
Se hacen, desde 1997 se están haciendo estas campañas, por medio de trípticos, de las distintas familias profesionales, por medio de pósteres de los distintos ciclos formativos, por medio de *spots* en radios, en televisiones nacionales, televisiones autonómicas y locales, el desarrollo de la feria de formación Format 2000 y Format 2001; jornadas de debate y difusión de la Formación Profesional realizadas por el Consejo Escolar Valenciano.

Con relación a la enmienda 1.
075, recordarle que la Formación Profesional Específica, ahora, no es un paso sistemático para el acceso a la universidad.
Proporciona al sistema socioproductivo valenciano los técnicos cualificados que demanda, da respuesta a las cambiantes demandas del mercado laboral.
Por primer vez, señor Cardona, a través de los nuevos estudios, proporciona el paso directo desde la FP específica a las licenciaturas.

Los alumnos de ciclos formativos tienen las mismas posibilidades que otros niveles educativos para obtener becas, ayudas al estudio, libros.
.
.
Los contenidos de la Formación Profesional de base en los IES están presentes en las diferentes áreas de los estudios de la ESO, y especialmente en el área de tecnología.

Hay tres enmiendas en las que se interesa por las plantillas de Formación Profesional, de ciclos formativos, las de Formación Profesional Específica y la jornada laboral de los profesores de Enseñanza Secundaria y Formación Profesional.

Se están negociando con los sindicatos presentes en la Mesa Sectorial de Educación, en cumplimiento del Acuerdo de plantilla de 25 de mayo de 1999.
Como resultado de esa negociación, se estructurará la organización de esos centros para garantizar una enseñanza de calidad.

Los profesores técnicos de Formación Profesional ya están equiparados al resto del profesorado de Secundaria.
Es respuesta a su enmienda 1.
075, pertenecen estos profesores al grupo B, complemento de destino 24, que es el que corresponde a su puesto de trabajo en Secundaria.
Ya está elaborada, pendiente de negociación sindical, la orden en que se fijan los criterios y cursos de formación del profesorado para que se pueda impartir el área de tecnología.

La revisión de los títulos de la formación profesional es competencia del Ministerio de Educación, Cultura y Deportes, y por lo tanto no corresponde a ningún departamento de la comunidad autónoma.
Sí que he de decirle que actualmente está presentada la Ley de Formación Profesio-nal a nivel estatal, se ha presentado al Congreso, y esperamos el apoyo del Grupo de Izquierda Unida para la aprobación de esa ley.

Es curioso, señoría, que en la enmienda 1.
083, pidan en principales líneas de actuación añadir "creación y organización de un curso puente de ciclos formativos de grado medio y ciclos formativos de grado superior".
La Logse no establece la existencia de ningún curso puente entre los ciclos de grado medio y de grado superior, pero le voy a hacer una observación, le voy a pedir que recuerde que en la tramitación de la ley, de la Logse, se pidió por parte de algún partido político, del Partido Popular, se pidió ese curso puente y fue sistemáticamente rechazado por la mayoría que apoyó la ley, el Psoe e Izquierda Unida.

No obstante, desde el curso 1999/2000 y 2000/2001, los alumnos que finalizan un ciclo de grado medio pueden, a través de pruebas de acceso, pasar a los ciclos de grado superior con dieciocho años de edad, corrección a la ley que efectuó el Partido Popular, ya que la propia Logse establecía la edad de veinte años.

El documento de planificación de la oferta de ciclos formativos en los colegios públicos de la Comunidad Va-lenciana lo constituye el mapa escolar de Formación Profesional específica aprobado en 1996.
Este mapa se revisa constantemente con el fin de dar respuesta a las necesidades cambiantes de la sociedad valenciana.
Por eso, la oferta inicial, en 1996, de 874 ciclos formativos ha pasado a ser actualmente de 973 ciclos formativos.

Hay una serie enmiendas, desde la 1.
443 a 1.
449, en donde se propone añadir o modificar líneas de actuación.
No se puede suprimir la línea.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ortega, vaja finalitzant.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

.
.
.
1.
1.
5 del programa 422.
30 ­enseguida, señora presidenta­.
La Lode impone que los centros de enseñanza no obligatoria que se encontraran subvencionados al inicio del régimen de conciertos debían de suprimir el concierto singular.

En la línea 2.
1.
6, no se puede suprimir en la red pública.

Bueno, como ve, en Formación Profesional está tan denso el programa de actuaciones que por mucho que he querido resumir, prácticamente es imposible.
Trataremos de hablar de otros temas en la próxima intervención.

Muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Té la paraula per a rèplica el senyor Cardona.
Senyor Cardona, la pot fer des de l'escó.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bé, senyor diputat, jo li diria un poc.
.
.
Podria començar una miqueta com abans, no?
, si tot està tan bé, com és que n'hi ha tant de descontent?
I vostés no poden tirar-nos la culpa a nosaltres en este cas, vostés estan governant ja des de fa prou anys com per a tindre una responsabilitat en el que està passant en Secundària.
No és una qüestió de la que puguen dir "no, no, és que no ens toca".
Nosaltres pensem que sí que els toca.

I és evident que a nosaltres ens agradaria ser més determinants en la política educativa que es porta ací en el País Valencià.
Nosaltres pensem que no està ben encaminada, que n'hi han problemes i n'hi han errors substancials.
I per això presentem esmenes que pretenen girar la direcció en la que van.

Nosaltres pensem que, si es porta un rumb determinat que nosaltres pensem que ens porta a llocs incorrectes, és necessari que intentem canviar-lo.
I ací, nosaltres estem en una cambra de participació, i nosaltres presentem estes esmenes amb la idea clara que vostés les aproven totes a ser possible, perquè aixina l'educació, des del nostre punt de vista, pensem que aniria millor enfocada.

Nosaltres no diem de desvestir un sant per a vestir al de la nostra devoció.
Nosaltres devem als concertats, i ho diem molt clarament, sense cap tipus de dissimulació, sí que diem que als concertats se'ls ha de detraure, i s'ha de donar a la pública, perquè la pública és plural i és de tots, i està en els llocs i atén a la població de la zona.
Són vostés els que donen ajudes a centres que separen a xics i xiques, no nosaltres.
Vostés sí que donen les ajudes, sí que subvencionen centres que no complixen les mínimes condicions democràtiques o que la Logse demana.

Vostés sí que ajuden centres que estan escorats ideològicament.
Nosaltres volem que eixos diners que vostés donen a centres escorats ideològicament vagen a la pluralitat.
No estem dient.
.
.
Vostés mateixa, en alguna intervenció del conseller vam tindre aquí una referència que no acceptem: com és això que una persona pel fet de treballar per a l'administració ha d'estar d'acord amb la política educativa del PP?
En absolut!
L'educació pública admet que el professorat tinga qualsevol ideologia, la que vullga.
I vostés ajuden centres que separen xics i xiques, vostés ajuden centres que tenen un caràcter confessional declarat i obligatori per als alumnes que entren allí, vostés han ajudat eixe tipus de centres.
Vostés ajuden centres que cobren per donar l'educació, quan la mateixa normativa de concerts establix que no poden cobrar, però nosaltres sabem que cobren, vostés saben que cobren, que ho fan per sota mà, ho sabem tots, però vostés són els que manen, no nosaltres, a vostés els toca actuar, a vostés els toca dir "a este centre jo li lleve el concert, perquè no complix les condicions".

Per tant, jo sí que dic que vostés utilitzen els pressupostos de la Conselleria d'Educació, que deurien ser per a fomentar l'educació pública i de qualitat per a tots, la utilitzen en una determinada direcció, totalment esbiaixada ideològicament i en contra o ­diguérem­ no donant el suport suficient a l'escola pública de qualitat.

Eixos informes vostés els van aprovar en contra d'informes d'inspecció, en contra de les més i més consideracions de pluralitat i en contra de tot això.

Vosté me diu: "N'hi ha pedagogia terapèutica en tots els instituts".
No demane pedagogia terapèutica, l'àrea, el professional, demane el material, igual com demane el material de logopèdia.
Jo li demane: no apareix cap annex en el pressupost de la Conselleria ni en el Ciegvsa a on aparega què pensen fer este any que ve, no apareix.
I jo el que li dic és: vostés van a pressionar la Conselleria perquè mos el done?
Pensen que ens els pressupostos està bé que no aparega la previsió de construccions?
De què servixen els pressupostos, en eixe cas?
Què els contestem nosaltres a la gent que ve a dir-mos: "Van a construir el centre del meu poble?
" No podem contestar-los res.

Bé, nosaltres pensem que farien bé d'aprovar alguna de les esmenes que els presentem, perquè són.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Cardona.
.
.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

.
.
.
ben correctes.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Té la paraula per a rèplica el senyor Ortega.

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Cardona, habla usted de asumir responsabilidades.
Nosotros asumimos responsabilidades, no faltaba más.
Apoyamos la pluralidad, apoyamos la libre elección de centro, tratamos de actuar con transparencia.
.
.
Y luego, los conciertos.
Hay un consejo que es el que apoya los conciertos, no es solo el gobierno.
Y tenga en cuenta una cosa, la mayor parte de los conciertos aumentaron los dos últimos años en que gobernó el Partido Socialista, ¡muy bien hecho!
Ellos lo hicieron así, lo consideraron así, y me parece muy bien.

Alrededor de una cuarta parte de las enmiendas que han presentado se refieren a construcciones de Secundaria.
Se interesan por distintas actuaciones previstas en el mapa escolar, y bueno, también el Partido Popular se interesa por el mapa escolar y es su objetivo prioritario.
Por ello, el Gobierno Valenciano ha diseñado el plan más ambicioso puesto en práctica en cuanto a construcciones, adecuaciones y reformas de las infraestructuras escolares.

Un plan realista, exigente, de calidad, con una inversión como nunca se ha conocido en nuestra comunidad, eso es impepinable.

En relación con sus enmiendas, vamos a puntualizar.
Se ha referido a diversos temas en su actuación anterior.
A veces, hablando de aulas prefabricadas, provisionalmente hay que utilizarlas, nacen con ese propósito, la provisionalidad.
O sea, que no se van a quedar ahí sembradas para siempre.

En la mejora, ampliación y reforma de la red de centros hay un cumplimiento estricto en materia de calidad y seguridad.
En la eliminación de barreras arquitectónicas, se da prioridad a los centros que tienen escolarizados alumnos con discapacidades motoras.
Las adecuaciones de centros de nueva creación.
.
.
, los centros de nueva creación, todos se proyectan con todos los requisitos y exigencias en esta materia.
El equipamiento modular para la impartición de nuevos ciclos de la Formación Profesional, está recogido en distintas líneas de actuación del programa de Educación Secundaria.

Hay actuaciones concretas en la adecuación de centros de formación de personas adultas, las dos más recientes, una que ya está acabada, la formación de personas adultas en Sagunto, y la del Centro de Formación de Personas Adultas Giner de los Ríos de Alicante, que se adjudicará recientemente.

Hay posibles actuaciones, quedan enmarcadas en la planificación general vigente, hay una de ESO, actuaciones previstas de antemano, y a tal efecto se encuentran en las distintas fases de redacción, supervisión de proyectos, de licitación o de adjudicación, e incluso de ejecución de obras.

Vamos a ver, señor Cardona, en mi intervención he procurado dar argumentos que justificaran la no aceptación de sus enmiendas.
Pero me temo que *(rient-se)* no he conseguido convencerle.
En parte de sus enmiendas hay un mensaje claro: persecución a la enseñanza concertada, acabar con las ayudas a alumnos de centros concertados.
El Partido Popular considera que es imposible prescindir de las unidades que imparten enseñanza en los distintos niveles de centros concertados, y viene avalado por dos razones.
La primera de ellas es que fue una decisión acertada tomada por un gobierno anterior y prevista en la Lode y en la Logse.
Y la segunda es que está en el programa del Partido Popular, en donde sabe que lo que persigue el Partido Popular es la libertad en la elección de centros.

Señor Cardona, han presentado 223 enmiendas, pienso que han preferido la cantidad a la calidad, da la sensación de que ha sido un esfuerzo estéril; no mucho esfuerzo, porque la verdad es que han repetido muchísimas enmiendas de años anteriores, y algunas, las mismas, las han ubicado en los dos programas, en Primaria y en Secundaria.
Han presentado enmiendas sin cuantificar y hasta han propuesto la creación de una dirección general, cuando son.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ortega, vaja finalitzant.

 

**El senyor Ortega Marhuenda:**

 

.
.
.
propuestas impropias para una ley de presupuestos.

Sí, señora presidenta, acabo enseguida.

Gran cantidad de sus enmiendas, decía, están recogidas en los presupuestos.
Y una cosa ha quedado clara: su grupo, Izquierda Unida, distribuiría los recursos de una forma distinta a como lo hace el gobierno del presidente Zaplana, eso está claro, eso está claro, pero eso ya lo asumimos también.

Y para acabar le diré que el Partido Popular está muy satisfecho de su forma de distribuir los recursos de esta comunidad cada año en la ley de presupuestos.
Pensamos que si no su grupo, sí que hay muchas personas en la Comunidad Valenciana que lo ven y que lo agradecen.

Nada más, muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ortega.

Torn de defensa per a les esmenes del Grup Parlamentari Esquerra Unida sobre patrimoni artístic, foment de l'activitat esportiva, biblioteques, arxius i promoció editorial, promoció cultural, museus i belles arts.

Té la paraula el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Estes esmenes fan referència ja a tot el que queda és la part de cultura i esports.
I en principi vaig a referir-me als aspectes de patrimoni, que nosaltres pensem, tota la Cambra, inclús els diputats del Partit Popular, estem segurs que també pensen defensar tal com diuen en totes les seues declaracions públiques.

Nosaltres pensem que hi ha un instrument important per a la defensa del nostre patrimoni que és la pròpia llei, la llei de patrimoni cultural valencià, que pensem que establix uns determinats requisits, unes determinades actuacions a portar a terme que nosaltres estimem vàlides i importants.

Per tant, el que nosaltres plantegem en les primers esmenes sobre patrimoni artístic és el compliment d'aspectes que la mateixa llei determina.
Per exemple, ajudar a la realització dels catàlegs municipals, ajudar i fer plans i donar ajudes als ajuntaments perquè puguen fer desaparéixer els elements impropis de l'entorn dels béns culturals, dels béns artístics, i que se creen, per exemple, els òrgans de vigilància i inspecció del patrimoni.

Difícilment anem a aconseguir una protecció del patrimoni si no hi ha una vigilància concreta o si no es poden establir investigacions per a aquelles persones que realment el destrossen o el fan malbé.
Demanem, evidentment, la defensa del patrimoni rural, que sovint està poc valorat, o la defensa del patrimoni arqueològic, o inclús de l'industrial.

Respecte al tema del patrimoni arqueològic, nosaltres vam rebre la petició de les universitats que els recursos que tenien assignats per a dur endavant les seues campanyes d'investigacions arqueològiques anuals, no podien cobrir realment les necessitats d'allò que havien de fer.
Nosaltres, en eixe aspecte, és pel que proposem un augment substancial de les aportacions per al patrimoni arqueològic, per a les universitats de València, Alacant i Castelló, per a les seues activitats de realització de campanyes arqueològiques.

Però fonamentalment el que pensem que cal és la creació del catàleg general del patrimoni històric, artístic i monumental de la Comunitat Valenciana.

Pensem que no hi ha suficient amb els catàlegs que existixen a nivell municipal i que, per tant, caldria que totes les obres que tenen una importància rellevant, tots aquells fets, aquelles construccions, aquelles infraestructures que realment arriben a considerar-se com a valuoses, realment constaren en un catàleg general que ens permetera conéixer amb un cert detall quines coses són les que deurien, com a mínim, protegir.

Nosaltres, en este aspecte, plantegem la necessitat d'aportar recursos per a protegir i per a restaurar, per a rehabilitar determinades obres que ja existixen en el País Valencià.
Per exemple, proposem que les alqueries de Benicalap i de la Ceramo siguen rehabilitades, i per a eixe projecte establim 90.
000 euros.

Nosaltres pensem que la Ceramo, una fàbrica important, que té tota una estructura que necessitaria una protecció i que està malmetent-se tota.
.
.
Necessitat de protecció, però, l'any passat, en els pressupostos de la Conselleria de Cultura apareixia la Ceramo com una acció a fer per part de la Conselleria.
Bé, no s'ha actuat, deuria aparéixer enguany una altra vegada: no apareix.
Nosaltres això és el que no entenem, com hi ha coses realment importants i que vostés mateixa consideren importants un any, que a l'any següent ja deixen de considerar-les rellevants com perquè figuren en els pressupostos com un element a recuperar.

Clar que demanem que se restauren i recuperen molts altres béns: el palau d'Altamira en Elx, el molí de Monsalvà en la Ribera Baixa, el castell de Cullera, etcètera, etcètera.
Considerem que és important i que no s'està actuant amb la suficient diligència per a salvar tot el patrimoni que resulta necessari protegir.

En un altre apartat, en el de biblioteques, arxius i promoció editorial, nosaltres pensem que l'existència de la biblioteca de la Comunitat Valenciana, de la gran biblioteca, ha suposat l'abandonament de les biblioteques de peu i de les biblioteques dels pobles.
Nosaltres pensem que en la problemàtica sobre la qual s'actua no apareix el baix nivell de lectura que es dóna a la Comunitat Valenciana, i nosaltres pensem que això és una realitat.

Per tant, si se dóna un baix nivell de lectura, pensem que seria necessari actuar per ahí.
Per això proposem potenciar la lectura, i proposem una campanya específica de promoció de l'hàbit lector.
Sense que s'actue realment des dels mitjans de comunicació, evidentment també des dels centres educatius, però també des de l'àmbit de tota la societat, per a potenciar l'hàbit lector, anem a tindre realment unes generacions que van a desconéixer que de la lectura es pot extraure molt de coneixement i molt de saber.

En els aspectes de promoció cultural, museus i belles arts nosaltres proposem ajudes millors, més potents, al Museu de la Festa d'Elx, al Palmerar d'Elx.
Però per exemple nosaltres hem proposat que se construïsquen cases de cultura i centres culturals en diversos pobles d'ací del País Valencià.

Vostés en la comissió van aprovar una esmena que li donava una ajuda a l'Associació Cultural del Casino de Castelló perquè restauraren la seua seu, però per exemple, una esmena que nosaltres presentàvem de reformar el Centre Cultural Antonio Maura, del mateix Castelló, vostés no l'accepten.
És ahí on es nota realment una discrepància gran entre la seua concepció de la cultura i la nostra.
El Centre Cultural Antonio Maura és un centre utilitzat per múltiples associacions culturals, és un centre que necessita una reforma evident perquè està en algunes zones que se cau, no té les condicions per a poder portar a terme les activitats per part de les diverses associacions culturals que ahí participen.
I vostés donen una ajuda a una associació cultural quan no restauren, no arreglen, no reformen un centre cultural que servix a tota la societat.
I això és el que passa en moltes de les seues actuacions.

Nosaltres creem necessari que se potencien eixes cases de cultura que realment molts de pobles troben a faltar: a Benlloch, a Vilanova d'Alcolea, o que se faça la casa de la música de Benicàssim o que s'amplie el museu arqueològic d'Alcoi són propostes que nosaltres presentem perquè creem que són absolutament importants per a portar avant la cultura del País Valencià.

Finalment, en el tema del foment de l'activitat esportiva, nosaltres proposem algunes obres concretes: el poliesportiu de la Vall; l'ampliació de Sant Jeroni a Petrer, on li fiquem 480.
000 euros; quatre piscines cobertes en diverses poblacions; etcètera.

Però sobretot jo volia fer referència a la línia d'actuació que demana una normativa específica que previnga i sancione les manifestacions racistes i xenòfobes en l'esport.
Nosaltres pensem que és un àmbit on s'estan donat realment actuacions d'este caràcter, i pensem que sí que caldria intervindre de manera eficaç i ràpida per a frenar-les.
També pensem que quan se donen actituds racistes i xenòfobes en l'esport són actituds que tenen molta publicitat, que es veuen en molts de llocs, i per això pensem que una actuació correcta per a evitar-les, una normativa, una explicació social de per què eixes coses no es poden fer i de com anem a sancionar-les seria útil per a ampliar, per a millorar les actituds de respecte als altres i per a millorar les actituds de tolerància, de respecte i d'acceptació de les persones que en un principi són diferents però que al final acabaran formant part de la nostra societat d'una manera total i íntegra si actuem realment bé.
Pensem que intervindre en l'aspecte de l'esport és important perquè això s'escampe després a tota la societat.

Gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Cardona.

Abans d'entrar en el tema específic de les seues esmenes a estos quatre programes del pressupost referents a biblioteques, arxius i promoció editorial; promoció cultural, museus i belles arts; foment de l'activitat esportiva, i patrimoni artístic, vull de manera general destacar que en estos pressupostos per a l'exercici del 2002 s'intensifiquen les polítiques marcades pel Govern Valencià d'incrementar l'esforç dedicat a gasto social i mantindre un equilibri pressupostari en el marc del nou model de finançament autonòmic i de l'escenari d'estabilitat.

En este sentit, el volum de gasto que es destina en estos pressupostos per a l'any 2002 per a les polítiques socials arriba al 76,8% del pressupost total, en els quals incidixen notablement les polítiques educatives, culturals i esportives, amb un pressupost total de més de 2.
433 milions d'euros, que representa una incidència de quasi el 40% sobre el total destinat a gasto social.
Tot això fa possible que la nostra Comunitat Valenciana se seguisca potenciant com a referent internacional de la cultura.

Se seguix abundant en les ajudes als col·lectius valencians, incentivant-se al mateix temps la pràctica de l'esport, tant de base com d'alt rendiment.

El programa destinat a patrimoni, amb un total de 17.
874.
000 euros, amb un increment del 19,35%, permet crear noves línies per a la posada en marxa dels convenis de promoció del patrimoni arquitectònic, i també la creació per a l'any 2002 de l'Institut Valencià de Conservació i Restauració.

Destacar igualment la línia destinada a la reforma d'edificis històrics i artístics, les ajudes al patronat del Misteri d'Elx i del Palmerar també d'Elx, així com també les ajudes per a les actuacions arqueològiques, paleontològiques i de protecció del patrimoni, i les ajudes a la rehabilitació de la Basílica de la Mare de Déu dels Desemparats, l'Església de Sant Joan de l'Hospital, Santa Maria de Castelló i, sobretot, la dotació a *La llum de les imatges* en la seua edició actual de Sogorb, que ha permés la restauració de quasi 1.
000 peces de l'art sacre.
Si a això afegim el que ja es va fer amb motiu de l'edició de la Catedral de València, així com el que es té previst realitzar a Oriola en la pròxima edició d'esta magna exposició, així com a Sant Mateu en l'any 2005, no sols s'haurà deixat restaurat un importantíssim patrimoni artístic de caràcter immoble, sinó que la pràctica totalitat del patrimoni d'art sacre quedarà totalment restaurada, amb el que això representa, perquè és una part fonamental del patrimoni històric i artístic de la nostra comunitat.

Quant al pressupost destinat al foment de l'activitat esportiva, he d'assenyalar-li que té un increment importantíssim respecte al pressupost de l'any anterior total del 25,8% d'augment.
El Govern de la Generalitat, senyories, continua amb la seua política de promoció esportiva, amb ajudes als clubs esportius, tant els que se dediquen a l'esport de base com allò que podríem dir d'elit, però per dimensió econòmica sinó per la seua participació en competicions de la màxima categoria, tant nacional com internacional.

Igualment, es desenrotllaran els programes de tecnificació de les federacions i la formació esportiva, continuant el suport als centres especialitzats d'alt rendiment i tecnificació de ciclisme i de la pilota.
Cal destacar noves línies en este programa, com puga ser, per citar alguna, el conveni amb el Consell Superior d'Esports, que permet el finançament parcial de diferents ajudes per a l'esport valencià.

La Ciutat de la Pilota és un dels objectius del Govern Valencià, i per això té la seua repercussió pressupostària en el capítol d'inversions, així com una sèrie d'inversions puntuals a Torrevella, Elda, Vilamarxant, Castelló, Xeresa, Requena, etcètera, per citar sols algunes.
A més, ja està en marxa ­a finals d'octubre acabava el termini de presentació de propostes­ el II Pla d'instal·lacions esportives 2001/2005.

En allò que es referix al programa de biblioteques, arxius i promoció cultural, amb un total de 17.
293.
000 euros, té com a objectius bàsics, entre altres, la millora dels arxius i biblioteques valencianes, la millora en l'organització i conservació dels fons documentals dels arxius municipals, la informatització de la ret de biblioteques de la Comunitat Valenciana, la creació de nous centres públics de lectura.
Per a això es compta amb subvencions per a la millora d'instal·lacions d'arxius municipals i institucions privades sense ànim de lucre, i igualment, en les mancomunitats que tinguen un servici mancomunat d'arxius.
També, la microfilmació de fons documentals valencians localitzats fora de la Comunitat Valenciana, publicació de guies i inventaris així com de directoris de biblioteques, la implantació d'un programa informàtic comú per a tota la ret de biblioteques de la Comunitat Valenciana, potenciació de les ajudes anuals destinades a l'increment bibliogràfic així com a inversions en instal·lacions i mobiliari de biblioteques, potenciació de les ajudes destinades a fomentar l'hàbit de lectura, etcètera.

També destacar les línies d'ajuda per a la promoció del llibre i ajudes al sector, així com a la producció editorial valenciana i en llengua valenciana, les ajudes a les associacions d'editors i moltes altres més que per qüestions de temps no és possible enumerar, perquè tots ho tenen a la seua disposició en el projecte de pressupostos.

El programa destinat a promoció cultural, museus i belles arts supera els 69 milions d'euros, amb un augment de 25,69% sobre l'exercici anterior.
Cal destacar la col·laboració en el manteniment de museus, col·leccions museogràfiques permanents, institucions responsables del patrimoni cultural, desenrotllament de les seues activitats i conservació i restauració del patrimoni que custodien; l'acció conservadora i restauradora a través de la Unitat de Conservació Artística i del Centre Tècnic de Restauració, programes formatius a través de la concessió de beques, la promoció del coneixement social del patrimoni cultural dels valencians, el foment de la creació de nous museus i espais expositius, les inversions en infraestructures culturals en centres de titularitat municipal o privada o les societats musicals i foment de l'activitat cultural en general.

Han de destacar-se igualment noves línies d'actuació com puguen ser les activitats a realitzar amb motiu del 750 aniversari de la fundació de la ciutat de Castelló o la celebració de la gran trobada mediterrània sobre la cultura com a instrument de la pau propiciada per la Unesco.

Destacar igualment l'important augment experimentat en el capítol VI a fi de realitzar principalment actuacions en l'Ivam, en el Museu del XIX, en el Carme, en el Teatre Calderón d'Alcoi i les reformes en el Cine Rialto de València i en les aules de la tercera edat a Alacant i la Sala Arniches.

Igualment destacar l'augment de la dotació de Teatres de la Generalitat, la major part de les quals se destina a la col·laboració amb els ajuntaments i als sectors teatrals i de la dansa.

Igualment convé destacar els augments en les dotacions a l'Institut Cinematogràfic Ricardo Muñoz Suay i a l'Institut Valencià de la Música.

En fi, senyories, senyors diputats i senyores diputades, en estos pressupostos el Govern Valencià seguix en la seua línia de foment i incentivació de tots els aspectes culturals i esportius de la nostra comunitat.

Pel que fa a les seues esmenes, senyor Cardona, he de manifestar-li que no mos és possible admetre-les.
En primer lloc, per quant he exposat fins ara a l'explicar en poques paraules els objectius i priorització del Govern Valencià en matèria cultural a través dels pressupostos de la Generalitat en l'any 2002.
En segon lloc, i com ja li vaig comentar en la comissió, sobre un total de 68 esmenes presentades del Grup d'Esquerra Unida hi ha una sèrie molt important d'elles, 47 en total, que seguixen un denominador comú, com és el d'afegir en els objectius bàsics o en principals línies d'actuació per a aconseguir l'objectiu, en la fitxa FP4 dels diferents programes, en uns casos actuacions que ja vénen realitzant-se i que s'expliciten molt millor en el projecte de llei, i en altres, proposant actuacions puntuals que no és possible acceptar-les per quant constituirien en molts casos subprojectes d'inversió corresponents al capítol VI, i ja en la fitxa FP6 de cada programa s'assenyalen els diferents projectes genèrics d'inversió en què, si és procedent, es podrien incloure estes propostes.

Hi ha una altra sèrie d'esmenes en el programa de patrimoni, en total cinc, que no és possible la seua acceptació per quant les baixes que proposen es detrauen de les quantitats pressupostades per a la Biennal de les Arts, activitat esta que és un compromís programàtic del Partit Popular per a la present legislatura, i per tant, la seua dotació és necessària per a complir el programa de la Subsecretaria de Promoció Cultural.

Existixen igualment una sèrie d'esmenes les baixes de les quals les detrauen vostés del capítol II, gastos de funcionament, la qual cosa no és possible acceptar per quant és un capítol que està ja molt limitat i la seua acceptació perjudicaria el bon funcionament de la conselleria.
En algun programa, com el de promoció cultural, s'ha disminuït inclús este capítol II.

Vull igualment assenyalar que les esmenes al programa de biblioteques i arxius i de potenciació i foment de lectura.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ferraro, acabe.

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

­Acabe en seguida, senyora presidenta­ .
.
.
no aporten res de nou, perquè el seu contingut es troba ja arreplegat en el punt 3.
2.
4 de les línies d'actuació, que a més porta aparellat dotació econòmica.

Pel que fa a la col·laboració dels editors per a la distribució d'obres d'escriptors valencians i en llengua valenciana, com jo li vaig dir anteriorment, s'arreplega en diferents línies de la Conselleria de Cultura.

Existix també l'esmena 1.
026, per la qual vostés pretenen reduir l'assignació pressupostada als gastos de funcionament.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Ferraro, el temps s'ha acabat.

 

**El senyor Ferraro Sebastiá:**

 

.
.
.
de la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana ­acabe, senyora presidenta­.
Sobre este particular he de reiterar-li allò que ja li vaig dir en la comissió.
Tal com va explicar l'honorable senyor conseller de Cultura, el Govern Valencià està disposat a seguir ajudant a la realització de les diverses actuacions culturals que porta a terme la Reial Acadèmia de Cultura Valenciana, per la qual cosa no és possible acceptar la dita baixa en el projecte de llei.

Per tant, senyor Cardona, senyores i senyors diputats, per tots estos motius i perquè els pressupostos en la seua major part, bé de forma puntual o bé de forma global, ja arrepleguen les demandes d'Esquerra Unida, reiterem el nostre vot en contra a les esmenes presentades.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Ferraro.

Jo ja sé que la conselleria tindrà les seues obligacions, per exemple, vosté me comenta les obligacions que té amb la Biennal de València, però hi ha unes altres obligacions que la conselleria sí que incumplix.
Per exemple, el que apareguera en l'any anterior el pressupost de la Ceramo pareix que no té cap importància, això no suposava cap compromís de la conselleria, perquè ara la línia d'una plomada.
.
.
i no apareix res.

Per exemple, sobre el Palau d'Altamira d'Elx hi ha una promesa de conveni entre l'ajuntament, el govern central i la conselleria; l'ajuntament ha complit, el govern central ha complit, la conselleria falta, no ho ha fet, per això la petició.
És a dir, no només estan les obligacions que en un moment determinat a vosté se li pot ocorre ressaltar o remarcar, sinó que hi ha unes altres obligacions que la conselleria no fa res per a complir-les.
I eixe és el problema.

I després vosté em ressalta una qüestió i és tot el que estem fent per l'art sacre.
I jo ahí li comentaria el mateix que vaig comentar al conseller.
Nosaltres voldríem que les mateixes inversions, sense reduir les que van a l'art sacre, no ens pareix mal que es recupere el patrimoni artístic que és de tots, però nosaltres també demanaríem una atenció almenys tan substancial a l'art civil.
Ahí hi ha una petició que faig jo de què se'ns ajude a comprar i a rehabilitar, per exemple el palau fortalesa de Betxí, però ahí mai arribaran els diners?
Nosaltres pensem per què no si és una joia de l'art renaixentista civil tan escassa en les comarques del nord.
Per tant, la qüestió que plantegem no són simplement tonteries que se'ns ocorren, és que hi ha aspectes que vostés deixen sense cobrir.

I després nosaltres volem destacar la gran davallada que es va donar en la inversió en biblioteques i promoció editorial quan es va acabar la biblioteca de Sant Miquel dels Reis.
Ahí, quan es va acabar eixa obra va haver tan gran davallada que les inversions van desaparèixer.

I després, senyor Ferraro, jo fa tres anys que presente una esmena que fica recuperació d'escriptores en valencià, escriptores, però jo encara no he aconseguit mai des que presente eixa esmena que es llija "escriptores", tot el món llig "escriptors".
Ja sé que hi ha una línia en el programa que és per a recuperar escriptors, però és que nosaltres insistim que les escriptores estan una situació més difícil, molt més desconegudes, molt més discriminades, i per això pense que caldria una línia concretament per a escriptores, insistisc en el gènere femení perquè em pareix que és necessari potenciar no només la lectura sinó, a més, l'igualtat de gènere.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Cardona.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Ferraro.

 

**El senyor Ferraro Sebastià:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor Cardona, mire, en primer lloc jo vull dir-li ­i ja li ho vaig dir l'any passat i això pareix una rèplica del discurs de l'any passat­: vostés han presentat 68 esmenes a estos pressupostos de Cultura i d'elles 49, 49 esmenes són còpia literal de les de l'any passat, *(remors)* còpia literal, però a més amb els mateixos conceptes, és a dir, per a què s'incloguen en les línies d'actuació sense dotació econòmica.
Sempre igual, sempre les mateixes línies.
Dos molt paregudes, llevant-li alguna coma o alguna parauleta.
Total, noves en queden 17, 17 esmenes en esta legislatura.

Per altra banda vosté em demana en una esmena, la 1.
674, "confecció d'un catàleg del patrimoni històric artístic i documental de la Comunitat Valenciana".
Jo, senyor Cardona, tinc la sensació que vostés no es lligen els pressupostos, perquè en la línia 1.
1.
1 de la fitxa FP4, programa 458.
10, de patrimoni artístic, diu ­i li ho dic en castellà, perquè tinc ací la versió castellana­: "garantizar la tutela jurídica del patrimonio cultural mediante el inventario y catalogación de sus bienes, de acuerdo con la Ley de patrimonio cultural valenciano de 11 de junio de 1998".
Jo li vull dir que la gran majoria de les propostes que vostés han fet en inclusió de línies d'actuació estan arreplegades en els pressupostos, d'una altra manera probablement, no amb la literalitat que vosté les proposa, però estan arreplegades, tinga vosté la seguretat.

Per altra banda, mire, senyor Cardona, el problema és que en el transcurs dels últims anys la Comunitat Valenciana ha assumit el protagonisme artístic i cultural de primer ordre dins del panorama nacional i internacional.
Este fet ve avalat per l'interés que ha suscitat en amplis sectors de la comunitat artística espanyola i internacional per les idees, iniciatives d'homes i dones del Partit Popular.
Això és el que les dol, senyor Cardona, això és el que els dol.

I per acabar vaig a llegir-li o dir-li, precisament, que mosatros no estem per el totalitarisme i el dirigisme que utilitza l'esquerra en el camps de l'educació i de la cultura.
Apoderar-se de l'opció de la cultura i de l'educació és la forma de portar a la gran massa a la força mitjançant els falsos dogmes.
Jo li vaig a fer només que una reflexió molt curta, senyor Cardona, i és d'Indro Montanelli quan en el seu país manava l'esquerra i deia ací: "En mi país, para su desgracia, la cultura está a manos de la izquierda y eso es lo peor que le puede pasar a cualquier democracia que se precie".

Nada más y muchas gracias.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Ferraro.

Passem a continuació a la defensa de les esmenes de la secció 09, Cultura i Educació, del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
El primer bloc, de la 1.
099 a la 1.
438 i la 1.
459.

Té la paraula la senyora Amorós, en representació del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

Bona vesprada, senyories.
Senyora presidenta.

Des del Grup Parlamentari Socialista hem entés, quan hem llegit els pressupostos presentats per part el govern de la Generalitat, que, bo, d'alguna manera és un projecte de pressupostos del que no es deriva un compromís amb la vertebració cultural del País Valencià.
D'una altra banda, no generen una dinàmica d'inversions que faça possible que tots els ciutadans, amb independència del seu estatus econòmic o ubicació geogràfica o social, puguen accedir als béns de la cultura, a la cultura en general.
Aquestos pressupostos renuncien a aproximar les infrastructures i l'oferta cultural allí on contínuament fan falta.

Davant d'açò, nosaltres entenem que és obligació fonamental d'un govern garantir l'accés a la cultura com a dret arreplegat a la Constitució Espanyola, arreplegat a l'Estatut d'Autonomia.
Ací ho hem fet constatar específicament amb una esmena que hem presentat, però que d'alguna manera hauria de ser l'esperit que envoltara tots els pressupostos quan almenys la part de cultura, evidentment.

Dit això, vull dir que les esmenes que hem presentat en general suposarien un projecte cultural diferenciat del que presenta el Consell actual, un projecte de cultura socialista, tal volta presentant amb pinzellades, perquè evidentment un projecte només es pot presentar amb esmenes, hauria de tindre un argumentari que és el que intentem fer hui.

Diem que podria ser una presentació en grans línies d'un projecte ben diferenciat en matèria de cultura, la cultura que entenem els socialistes per al País Valencià.
Per què?
Perquè la realitat social, cultural, al País Valencià és la realitat de la no cultura, de les no polítiques culturals per part del govern que presideix Eduardo Zaplana.

Dit això, nosaltres entenem que a voltes, quan un govern fa polítiques actives en una determinada matèria, en este cas en cultura, quan es fan polítiques actives que incentiven i promocionen una determinada àrea, tal volta no fan falta fer lleis, perquè d'alguna manera estan totalment recolzats per un govern.

Nosaltres en esta legislatura hem demanat la llei del llibre, hem demanat la llei del cinema i de l'audiovisual, hem demanat la llei de les arts escèniques.
He de dir des d'ací, perquè si no estaria faltant a la realitat, que en principi són promeses del Partit Popular la presentació d'eixes lleis a la Cambra.
Però no sé per què sempre troben alguna excusa per a no portar-les mai ací, fan un compromís, es queda en l'aire i ací mai arriben eixes lleis, mai arriben les promeses ni el compromís que en un moment adopta el govern del Partit Popular amb les diferents sectors culturals, mai arriben.

Per tant, dit açò, dir que nosaltres som partidaris de les polítiques actives en matèria de cultura, entenem que és una necessitat d'esta societat la realització, la creació i promulgació de diferents lleis culturals.
En general, a eixes lleis culturals per a nosaltres és fonamental una paraula, una paraula, un principi, i un principi bàsic, per així dir-lo, que és el consens.
Sense consens, una llei està abocada a la mort directament, a no ser mai una llei que puga perdurar en el temps.
Es necessita el consens polític, es necessita el consens social, independentment de qui governe en un determinat moment, per a poder ser una llei que es puga garantir al llarg del temps.

I una altra part de les lleis, que es fonamental, és el compliment, el compliment de les lleis.
I nosaltres hem fet esmenes encaminades denunciant l'incompliment de la Llei de patrimoni cultural valencià.
És un incompliment des que es va crear fins ara molt greu, molt greu perquè tots som responsables, l'oposició té el seu paper, el grup parlamentari que dóna suport al Govern té el seu paper i el Govern té un altre.
Nosaltres som responsables de denunciar tots els incompliments, de denunciar que el patrimoni valencià, el patrimoni històric, està en terra, totalment descuidat i incomplint-se eixa Llei de patrimoni.
El seu paper, el paper del Grup Parlamentari Popular, d'alguna manera, deuria ser intentar que el Govern ho vegera, si és que no ho veu, i el del Govern portar a terme eixa llei i complir-la, que per a això és el legítimament elegit i el qui té els mecanismes per a poder complir eixa llei.
Per tant, ens preocupa que es faça una llei que no vaja a complir-se per part del Govern.

Dit açò, jo parlaria d'un altre tema, que és la indústria cultural valenciana.
Entenem que en el País Valencià hi ha un teixit industri-cultural, per així dir-ho, molt incipient, quasi inexistent, que deuríem, davant de polítiques actives, fer d'ell una gran indústria cultural valenciana.
Perquè allò més important per a crear i consolidar eixa indústria cultural valenciana el tenim, que són els creadors, són els agents que treballen directament per la cultura del País Valencià.
Tenim grans professionals, grans creadors en el món del cinema i de l'audiovisual, en el món de les arts escèniques, en el teatre i la dansa, en el món de la música.
.
.
És a dir, de professionals, en tenim un fum, això és el que és fonamental per a fer una indústria cultural valenciana.

Entenem que tota indústria en què vaja afegit un guió que diga "cultural" té vocació de pública, i per tant deuria tindre el suport del govern, siga el que siga, perquè d'alguna manera, en el món cultural, en els sectors culturals, a banda de tindre la seua part d'indústria, també estan formant gent, també estan donant-li, doncs, unes idees, estan apostant per la formació, la maduresa i el desenvolupament de les persones.

Són esmenes, les que hem presentat, el nostre projecte cultural, que va encaminat sempre amb un objectiu fonamental: les persones, els valencianes i les valencianes.
Són fonamentals.
Els menudets, els homes, les dones, els majors.

És fonamental que es facen polítiques encaminades a la infància.
Des que els xiquets tenen una capacitat d'anar al teatre, al cinema, accedir a la lectura, accedir als llibres, els joves, és fonamental en la joventut, en l'etapa de la joventut, en l'etapa de la preadolescència, el poder incentivar-los i encaminar-los cap al món cultural com una alternativa a l'oci.
L'oci ben entés pot compaginar-se perfectament amb la cultura.
I és fonamental fer estes polítiques de cara a esta etapa de les vides de les persones.

I, per suposat, els majors, eixes persones que ja han treballat, han treballat no a soles per a ells, sinó per a una societat, per a desenvolupar eixa societat, han contribuït al millor desenvolupament de la seua societat, i ha arribat un moment en què, doncs, els toca descansar, i li toca al Govern, als responsables de la comunitat en este cas, el poder oferir-los ­valga la redundància­ una oferta cultural de què puguen gaudir estes persones.

Quan he parlat de garantir el dret a la cultura, vull fer un incís, i és que a esta comunitat, a este País Valencià, n'hi han persones que per la seua discapacitat física no pot accedir amb les mateixes condicions que qualsevol altra persona a un teatre, a una casa de cultura, a un centre cultural, a un museu, etcètera.
D'alguna manera, està incomplint-se directament amb estes persones eixe dret a gaudir de la cultura.

S'han produït uns fets recentment a la Comunitat Valenciana, que realment nosaltres els socialistes entenem com a molt greus.
Perquè, d'alguna manera, hem vist reflectit en eixos fets el seu despreci cap als símbols culturals dels valencians.
Estic parlant de figures com la de Miguel Hernández, com Enric Valor, com tantes i tantes persones que han deixat la seua vida encomanada a la cultura, han viscut per i per a la cultura d'este país, han lluitat quan ací era molt difícil lluitar per una llengua i per uns valors i per un fet diferencial, per a deixar-mos ara als més joves un país més normalitzat.
I ara, el govern de la dreta vol arrossegar-los per terra, fins al punt de no voler ni tan sols complir el seu compromís, per exemple, a la Fundació Miguel Hernández.

Nosaltres entenem que Miguel Hernández té la importància per si mateix com a persona i la seua obra, per a tindre el suport i el recolzament no del Govern, sinó de tota la societat valenciana, i no patir, la seua figura i aquelles persones que estan lluitant per la seua obra a través d'una fundació, el ser ignorats per part d'este Govern.

També m'agradaria parlar d'una cosa que vostés els agrada a muntó, i que proliferat per ací la idea, perquè encara no n'hem vist res: són les ciutats fantasmes que fan vostés.
Tenim ciutats de tot: Ciutat del Teatre, Ciutat del Cinema.
.
.
Però jo encara no he vist res.
Jo li recomane un llibre, *La ciudad de los niños*, perquè serien projectes totalment contraposats.
El seu és un projecte totalment tancat, en el qual no es pot saber ni per a on vénen ni a on van, no ho sabem; però no nosaltres, els polítics, ni tan sols els sectors que treballen directament en el cinema, per exemple, per a la Ciutat del Cinema, o en el teatre, per a la Ciutat del Teatre.
No en saben res, vostés no han comptat amb ells per a desenvolupar eixos suposats projectes.

I li parlava d'este llibre, *La ciudad de los niños*, perquè en eixe llibre se desenvolupa la idea d'una ciutat totalment oberta, on els projectes de vida es fan realitat.
Tanmateix, en les seues ciutats, de vida, poqueta; i de futur i desenvolupament, no res.

Interculturalitat és un terme que ha passat per la secció 09 totalment sense pena ni glòria, senyories, sense pena ni glòria.
No entendre el fet de la interculturalitat tal i com està hui la situació a la Comunitat Valenciana en un moment en què estem rebent un muntó de gent que ve de fora, amb una cultura i uns valors totalment diferents del nostres, pense que deuríen practicar-se polítiques actives d'intercanvi cultural per a poder conéixer eixes persones, perquè eixes persones puguen conéixer la nostra cultura i aportar una convivència en normalitat.
D'això no està fent-se res, i la veritat és que a la secció de cultura no vore ni una línia encaminada en eixe sentit a mi em fa por.

Per entrar una miqueta, perquè no queda massa temps, en el tema del patrimoni, hem dit, evidentment, que n'hi ha una gran incompliment de la llei; per una senzilla raó, vostés pareix que estiguen apostant per primar el patrimoni de cartó pedra abans que primar tot allò que siga un BIC.
És a dir, per al palmerar d'Elx o per al Misteri d'Elx vostés donen uns diners que són insuficients per a poder desenvolupar estos projectes declarats BIC, patrimoni cultural, patrimoni de la humanitat, i bé, amb uns diners insuficient, enfront d'eixes ciutats de què estava parlant jo, o d'un Terra Mítica de cartó pedra.

Per una altra banda, un govern, entre altres funcions, té la de resoldre els conflictes, i el seu no sols no els resol, sinó que a més els crea.
Anem a vore, si en Alacant tenim un castell, el denominat castell de Santa Bàrbara, que està declarat BIC, perquè s'entossudixen a fer allí un palau de congressos, que ningú el vol allí.
.
.
Això no vol dir que no el vullgam, que en Alacant tots volem el palau de congressos, però no allí.
Jo pense, a estes altures de la batalla, que vostés mai han tingut intenció de fer eixe palau de congressos, i l'única manera que no se'ls vegeren les plomes era dient " anem a fer-ho ahí, perquè així arrossegarem el conflicte, arrossegarem el diàleg social de la gent que no el vol, nosaltres que sí el volem, ells que no el volen, i al final no el farem", i tots els anys pressuposat i a on estan els diners, senyories, a on estan els diners?
I a on està el palau?
, perquè els alacantins, voler-lo, el volem; ahí, no.

N'hi ha certes paraules que deurien ser fonamentals en la matèria cultural, com són la "protecció", la "creació", la "difusió" i la "distribució".
Açò ho apliquen a tots els sectors culturals i podrem gaudir d'un bon nivell cultural, d'una cultura de qualitat a on les persones que la fan es podran sentir satisfetes amb el seu govern, amb la seua societat i amb si mateixos.

Anem a vore, el que no es pot permetre, senyories, és que vostés financen unes *Troianes* amb 400 milions de pessetes ­segons vostés, que no en siguen més­ i no puguen arribar als acords a què s'han compromés amb el sector del teatre, a la millor, perquè han donat uns diners que no tocaven.
El que no es pot fer, senyories, és fer un projecte estrella, com pot ser la Biennal, que no té ni cap ni peus, sols pot obeir que vostés no tenen ni idea de quina és la realitat cultural d'este país, ni idea, perquè si no no s'atrevirien a fer eixa biennal.
No es pot fer una biennal promocionant artistes que no són nostres, que a mi em pareix molt bé, però primer, per favor, per favor, ocupen-se de les necessitats bàsiques d'esta comunitat.

La gent se n'ha d'anar fora per a poder treballar, la gent del teatre ha de buscar una altre lloc a on poder desenvolupar el seu treball.
Ho dic jo!
, sí, ho dic jo a la trona, ho diu el meu partit, però també ho diu la gent al carrer.
Vosté no llig la premsa?
, no lligen la premsa?
Doncs, senyories, jo ja no els demane que seguen amb ells; per favor, lligen els periòdics, perquè estan reclamant uns diners que són fonamentals per a no desaparéixer d'esta comunitat.
El teatre està en una situació precària.
Precària perquè vostés els han enganyat, no han complit els acords, i damunt no volen aprovar les nostres esmenes, que són les necessàries, les justetes perquè este sector puga sobreviure a esta comunitat, i nosaltres, els valencians, puguem gaudir del seu treball, que, en qualsevol cas, és de prou qualitat.

Per anar acabant, perquè no vull fer-me molt llarga, d'alguna manera.
.
.
anem a vore, quan nosaltres parlàvem que la Biennal no pot ser el seu projecte estrella, perquè d'alguna manera no ha atés la realitat social del moment, no sols han volgut amagar els nostres actors, els nostres creadors, que no han tingut cap protagonisme dins d'eixa Biennal, sinó que a més, una cosa com un catàleg ho ha de fer una empresa italiana!
No ho ha fet cap empresa valenciana, ni tan sols de l'Estat espanyol!
Quan gent que treballa en la Fira d'Arco, pense jo, de reconegut prestigi, diu que ací, a la Comunitat Valenciana, tenim dissenyadors gràfics molt reconeguts a nivell internacional, treballen en l'Ivam!
Per què no podem ser nosaltres els que fem eixe catàleg?

És simplement per a demostrar-los, senyories, que d'alguna manera ahí podrien visualitzar molt bé quina és la seua política en matèria de llibres i la seua política en matèria de suport i reconeixement als nostres actors, als nostres creadors.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la Presidència el vicepresident primer, José Cholbi Diego)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

L'il·lustre diputat senyor David Serra té la paraula.

 

**El senyor Serra Cervera:**

 

Amb la vènia de la Presidència.

Senyories.

Vagen per davant el meu respecte i admiració a la portaveu del Partit Socialista i pel to que ha tingut en este primer intervenció.

Agrair, com no, la presència del síndic del Grup Socialista escoltant-me, que lògicament, no havent-lo vist en quasi tot el dia, també és una alegria per a este humil portaveu, *(remors)* i m'agradaria fer algunes reflexions al voltant del que s'ha dit.

Senyories, jo m'he alegrat molt quan en esta trona he sentit parlar de la cultura com a un dret dels ciutadans i de les persones, perquè fa uns anys això ho replegàrem en el nostre programa electoral i des d'aleshores ha segut un eix vertebrador de les polítiques culturals del govern del Partit Popular.

Senyories, la cultura és un dret i la cultura és manifestació de llibertat, i per filosofia política la gent del Partit Popular estem envoltats d'eixa manera de vore les coses.
I això, clar, a mosatros ens alegra de vore com al final des de l'oposició se va caminant, de manera lenta però constant, en eixa direcció.
I això significa un reconeixement tàcit a la labor pedagògica que se fa al front de les responsabilitats culturals per part del Govern del Partit Popular.
I verdaderament per a mosatros, per a mosatros, que per al Grup Socialista la persona siga l'eix principal de la política cultural és un motiu d'alegria, perquè coincidim.
Coincidim amb el que vam escriure i fer des de 1995, però poc té a vore amb el que se va fer abans en altres èpoques de govern.

Miren, a nivell general, si jo fera una valoració de les esmenes, de les moltes esmenes que s'han presentat en l'àrea de cultura, jo les definiria d'incongruents en molts llocs, descoordinades en algunes propostes d'inversions que se fan, algunes interessades a nivell de partit o de part de partit i algunes amb falta de rigor i estil parlamentari.

Jo, la veritat, volent mantindre el to de la intervenció de la portaveu del Grup Socialista, diria que les esmenes no han respost jo crec que a l'expectativa que se podria haver creat en un projecte cultural diferent, que és el model que vostés haurien d'haver aprofitat hui per a manifestar en esta Cambra i en este debat.

Miren, jo crec, i en algunes parts que anirem desgranant-les, que podem vore com la majoria de les esmenes no defensen els interessos diferents des d'una altra òptica, des d'una altra visió, del que seria el conjunt de la societat valenciana.

Tampoc defenen els interessos de la majoria de municipis de la Comunitat Valenciana, i jo els diria que tampoc defenen els interessos de la majoria d'hòmens i dones del Partit Socialista.
Vull dir, estan enfocades en un sentit molt singular, molt familiar, molt concret del que seria, diríem, la pluralitat que hui en dia conforma la gran família socialista.
Jo crec que ahí se veuen, i si se fera un mapa d'inversions, se podria vore un poc la intencionalitat que han tingut.

Però miren, en política cultural estem parlant d'un pressupost en global de més de 160 milions d'euros.
I hui estem debatent esmenes que afecten a més de 3 milions d'euros, al 2%.
Si en una llei econòmica com esta, si en la llei econòmica per excel·lència, on s'han de prioritzar les inversions i s'ha de dir què no se fa en un lloc i que se fa en un altre, vostés plantegen alternatives del 2%, vostés estan tàcitament reconeixent i aprovant allò que s'està fent.

Jo en la primera intervenció de la portaveu del Grup Socialista no li he sentit dir ni una referència, ni una, al món de l'esport.
Espere que en la segon intervenció se'n faça alguna, perquè l'esport per a mosatros és important.
Miren, la sensibilitat que hem vist que han tingut algunes persones del Grup Socialista a l'hora de traçar les inversions en matèria esportiva l'únic que han reflectit són interessos d'algunes persones de partit.
I si te fas el mapa d'inversions queda ben clar a les llums quins han sigut els fonaments que han fet presentar eixes esmenes: simplement que el senyor Lerma isca ben parat front a algunes persones.
Eixe és el mapa territorial de les inversions que vostés han fet: Elx, Oriola, Pilar de la Horadada, Forcall, Herbés, tota la comarca dels Ports, com no podia ser d'una altra manera.
.
.
Però jo ho entenc, ho entenc, que per a això està este debat: el que no té alternativa almenys consolidar-se en una altra situació.

Miren, els pressupostos de la Direcció General d'Esports han augmentat un 25,8%.
Hem arribat a més de 31 milions d'euros.
Mai, mai, s'havia fet una aposta com la que s'ha fet per l'esport en la Comunitat Valenciana.
I me dóna igual que se diga a nivell d'instal·lacions com de promoció de l'esport bàsic, de l'esport d'elit i de l'esport que majoritàriament se practica en tota la Comunitat Valenciana.

Hem fet un esforç importantíssim i seguim fent-lo en allò que és l'acompliment i el desenrotllament de la Llei 1/98, la Llei d'accessibilitat i supressió de barreres arquitectòniques, perquè volem que tot el món tinga les mateixes oportunitats.
El que passa és que, quan no se té una concepció global i integral de la societat, se veu tot en compartiments distints, i a vegades, quan tot ho poses en un vagó, si la locomotora no pot, deixa els últims vagons, i això els ha passat a vostés.
Mosatros hem volgut que l'esport tinguera una visió integral i que tot lo món estiguera dins de l'esport general, i ho hem fet.

Vostés han presentat algunes esmenes que mostren jo crec que uns errors, sense mala voluntat, però uns errors tremends.
Miren, mos diuen que cataloguem les instal·lacions esportives; ja se fa tots els anys, el Consell Superior d'Esports i la Generalitat ho fan tots els anys les catalogacions.
Mos demanen que isquen les llistes d'esportistes que patixen alguna discapacitat; ixen des de l'any 1997 en el *Diari Oficial de la Generalitat Valenciana*.
I mos plantegen una sèrie d'inversions que, com ja he dit abans, responen més a altres interessos quan des de 1995 estem parlant de 260 actuacions en matèria esportiva.

Mosatros hem concebut que és bo racionalitzar el funcionament de les administracions, que és bo treballar amb sentit comú, i al final, el gran invent que fem, que vostés no acaben d'entendre-ho, és: posem tots els recursos que hi hagen en la mateixa cistella i anem anar actuant en funció de les necessitats.

Per a què se firma un conveni entre la Generalitat i les tres diputacions provincials?
Per a actuar coordinadament.
El Pla d'instal·lacions esportives està donant resposta a les necessitats que esta comunitat té i ha demanat en matèria esportiva.
I de matèria integral s'està fent durant tots els anys.
I crec que estem encertant, senyories.

Mire, hui vostés haurien de retirar algunes esmenes, i li ho dic per decor parlamentari.
Li dic: la 1.
215 i la 1.
216.
No se sostenen.
Vostés li demanen a la Llei de pressupostos que promulgue la Llei del llibre.
No ho entenc.
Però no entenc ni eixa ni que la Llei de pressupostos haja d'estar promulgant altres lleis.
Això és inconcebible parlamentàriament.

Però li dic una cosa: la Llei del llibre està en esta Cambra per a entrar a debatre's.
I esta llei té una cosa molt bona, com totes les que fem.
Mosatros tenim un sistema de treballar que a mi m'agradaria que vostés, si algun dia, com més tard millor, però si algun dia tenen la responsabilitat de governar utilitzaren la mateixa cosa que fem mosatros, que és consensuar les lleis amb els agents socials, amb els afectats, amb les persones implicades directament, i quan la llei vinga ací que sols tinguem el tint polític que se li vulga donar més o menys, però la matèria estiga molt avançada.
Mire, la Llei del llibre ha arribat amb un nivell de consens de tot el sector importantíssim.

Eixa llei era un compromís polític nostre que dúiem en el nostre programa electoral.
Vostés d'ella ni parlaven, ni d'eixa ni d'altres lleis que hui reclamen amb molta insistència, perquè a la millor, en el fragor de la batalla de 1999.
.
.
Perquè ací he estat sentit set o huit voltes "lluita", "batalla", no sé què.
.
.
Clar, mosatros venim d'una altra filosofia política, que és "la unión hace la fuerza", "unir, sumar, para trabajar por la sociedad", i vostés vénen de l'altra.
I això és una situació que deuríem de metal·litzar-se que és important que se superen moltes qüestions d'intendència domèstica.
La societat necessita altres coses, i hui, en este debat parlamentari, davant de l'opinió pública, demanar una llei del llibre quan la llei està dins del Parlament, és una barbaritat, és una barbaritat.
És com si hui vostés vingueren a demanar-nos que fem una llei de pressupostos per a l'any que ve, quan estem ací debatent una llei de pressupostos per a l'any que ve.
I agradarà més o agradarà menys, però s'han d'acceptar les coses com són.
I a vegades, senyories, hem de superar, jo crec que de manera important, moltes qüestions.

Miren, Sant Miquel dels Reis és una obra d'este Govern, però és una obra de la societat valenciana.
No és una obra del Partit Popular, no mos l'endurem a casa quan mos anem, això perdurarà.
Eixa és l'obra política que mosatros, davant de la societat valenciana, direm: Sant Miquel dels Reis és de tots, però la impulsàrem mosatros.

Senyories, jo crec que tenim unes línies d'actuacions importantíssimes quan parlem de l'ajuda a la promoció del llibre en valencià, quan parlem de l'ajuda a la producció editorial en valencià, quan diem que projectes editorials singulars van a ajudar-se i a tirar endavant, quan parlem de les ajudes a l'Associació d'Escriptors, quan parlem dels premis literaris als millors llibres de la Comunitat Valenciana.

Jo crec que les coses són com són, i al final el ciutadà de a peu, el beneficiari directe de les polítiques i de la gestió que fa el Partit Popular en matèria cultural és el que valora i el que jutja.
Si al final mosatros diguérem que allò que l'oposició planteja ací és aixina, estaríem anant contra els interessos mateixos, com a grup parlamentari, però estaríem anant contra els interessos de la societat valenciana.
Jo crec que ahí en estos moments, si posàrem una balança, quedaria molt clar qui està defensant i qui està gestionant i proposant polítiques que beneficien el conjunt de la societat d'una manera molt més important que altres.

Senyories, amb tot el respecte, les polítiques que estan fent-se en matèria del llibre no s'havien fet mai.
Però és que no s'havien somniat fer mai.
En estos moments a mi me costa recordar alguna sola proposta d'un Govern socialista en eixa direcció.

Vostés parlen, en promoció cultural, que no estan d'acord en quasi res del que se fa.
Jo els dic una cosa: a mi me pareix molt bé el plantejament que fa el Grup Socialista: "No volem *Les troianes*, no volem la Biennal".
Me pareix bé que ho plantegen aixina, però jo els dic: la Biennal de València hui en dia està començant a consolidar-se.
La biennal Dokumenta de Kassel o la biennal de Venècia els primer passos que tingueren no van ser criticats en els seus moments per altres?
Clar que van ser criticats.
Però eixa és la diferència de l'altura i de la talla política de saber mirar allò que són interessos de tots i saber diferenciar del que és la crítica política puntual.

Senyories, les seues propostes mos duen a algunes incongruències molt significatives.
Vaig a dir-li'n una.
Vosté mos parlen que els nostres projectes culturals i les ciutats virtuals.
.
.
Si vostés mos plantegen ciutats de tot en els pressupostos!
Ciutat de l'esport a Vinaròs, ciutat de l'esport a Alacant, ciutat de l'esport a Orihuela, segona ciutat de l'esport a Elx ­vol dir que ja n'hi ha una­, i ara mos diuen una ciutat cultural a Elx.
Mos pareix bé, si és una bona idea!
Desenrotllen un projecte, tinguen il·lusió en eixe sentit, però no mos diga que no és una realitat allò que s'està fent.

Senyories, en estos pressupostos mosatros hem pensat que una nova línia per a celebrar i commemorar el 750 aniversari de la fundació de la ciutat de Castelló és important.
I si vostés no estan d'acord, no passa res, no passa res, senyories.
Estan en el seu dret de votar en contra d'eixos projectes.
Si vostés creuen que la creació del Consell Mundial de les Arts no val la pena, mos pareix molt bé, estan en el seu dret.
Si vostés creuen que la Fundació March de la Comunitat Valenciana no val la pena, estan en el seu dret.
Si vostés creuen que la fundació del Museu Tèxtil d'Ontinyent no val la pena, estan en el seu dret.
Però aixina, en tantes i tantes infraestructures culturals, anem a estar col·laborant al costat de la iniciativa pública i de la iniciativa privada, perquè la cultura és de persones, és per a les persones i la fem tots, senyories, i la fem tots.

La veritat és que quan vostés mos parlen en algunes esmenes, jo en la segona part parlaré més d'això, però mos parlen d'algunes coses que no és possible que se donen.
Hui, en l'any 2001, si diem que no existix la indústria cultural valenciana estem faltant a la veritat.
Mos agradarà més o mos agradarà menys, serà millor o serà pitjor, però indústria cultural valenciana existix, reconeguda ací, reconeguda fora en el conjunt de l'Estat i reconeguda a nivell internacional, senyories.

Eixes coses jo crec que moltes, moltes vegades, este tipus d'esmenes intenten reflectir un escenari irreal i un escenari que a vostés els posa en una situació complicada, els deixa en una situació delicada.
Perquè què va a pensar la indústria cultural valenciana quan vosté els diuen que no existeixen?
Què van a pensar els editors valencians?
Què van a pensar les companyies de teatre valencià quan vostés diuen que no existeixen?
Clar que existeixen i clar que triomfen ací i triomfen molt fora, molt fora de la Comunitat Valenciana, perquè tenen qualitat, perquè estan treballant bé i perquè estan recolzades, senyories.

Miren, vostés van a tindre molt difícil, molt difícil, guanyar-nos a diàleg social.
I quan li dic diàleg social m'estic referint no únicament a sentar-nos a parlar amb les centrals sindicals, sentar-nos a parlar amb els ciutadans.
I vaig a dir-li perquè.
Quan començarem este projecte polític cap confiava en mosatros, però no en política cultural, cap confiava en mosatros en quasi res.
I ens em guanyat la confiança de la gent en base a esforç, en base a treball i en base a escoltar els ciutadans.
I això marca diferències importantíssimes que quan vénen ací a tocar-te a la porta o tu vas a buscar-los escoltes atentament a la gent.
I els escoltes perquè sempre tindran alguna cosa a aportar, sempre tindran alguna cosa per a enriquir el teu projecte, perquè l'experiència així ens ho garanteix.
A mosatros ens va eixir molt bé escoltar a la societat, a mosatros ens va a eixir molt bé tindre la mà estesa de manera permanent.
I hui tenim en estes Corts una llei del llibre a punt de debatre's, basada en el consens; tenim un avantprojecte de la llei de les arts escèniques passat per tot el sector i parlat amb tot el sector.
I algun dia i algun dia, i no tardarà molt, ací arribarà una llei de l'audiovisual i del cinema valencià que crec que més d'un haurà d'agarrar el *Diari de Sessions* i guardar-lo com a record de les barbaritats que en el seu moment es van dir.

Però, senyories, mire, en patrimoni, en patrimoni vostés es gravíssim que s'atrevisquen ací a plantejar una crítica oberta a la política patrimonial del govern valencià.
Sap des de 1995 quantes declaracions de patrimoni de la humanitat ha hagut en esta Comunitat?
Sap quantes van haver abans?
Ahí es marquen diferències claríssimes en el que és un compromís en el patrimoni de tots.
Ahí es marquen unes diferències que crec que la ciutat d'Elx té molt clar el que dóna un govern autonòmic d'un color i un de l'altre.
El Misteri, el parmeral, les pintures de la Valltorta o la llotja de València.
I vostés, senyories, ahí no estigueren.

Miren, hem hagut de legislar mosatros, hem hagut de posar-nos en marxa mosatros.
I hui li dic jo a vosté: els pressupostos de patrimoni han augmentat en més d'un 19% enguany.
L'Institut Valencià de la Conservació i la Restauració va ser una realitat en eixos pressupostos, les ajudes per a l'arquitectura de l'aigua són una realitat en eixos pressupostos, la restauració dels béns mobles són una realitat en eixos pressupostos, el pla de la restauració de palaus és una realitat en eixos pressupostos.
I com no podria ser d'una altra manera, quan vostés critiquen de manera continua jo els diria: la Llei de patrimoni té la capacitat d'alçar tot el que ha caigut?
La Llei de patrimoni té capacitat de retornar-nos els valencians tot el patrimoni que hem perdut abans d'eixa llei?
I algú li reivindica a eixos gestors, a eixos responsables polítics que estaven aleshores el que van fer?
L'única factura possible és la de les urnes, senyories.
Vostés no estigueren a l'alçada de les circumstàncies, no cregueren en la política de patrimoni.
Vostés no invertiren diners.
I vostés hui vénen amb esmenes per a cridar l'atenció, però que estan totalment allunyades de la realitat, que únicament responen al que abans els he dit.

Miren, parlen del castell de Bolbaite, de Montesa, de Cullera, de Almenara, lligen-se el Pla de castell i ahí tindran la resposta.
Ens parlen de l'església de Tabarca, de Boixart, de Coratjar, estan les obres adjudicades en quantitats, algunes a punt d'acabar-se, altres van a fer-se durant enguany.
Senyories, què vol que els diga?
Bo, si vostés creuen que la política cultural que s'ha de fer és tornar abans de l'any 1995, oferisquen això a la societat, que la societat ho agrairà, que la societat dirà: gràcies, socialistes, pel projecte cultural que ja coneixem, que és única i exclusivament les infrastructures per uns de la família, no per a tots.
Perquè mosatros sí que ho tenim molt clar: els alcaldes que no siguen de la família del que fa les esmenes també tindran ajudes i comptaran amb un govern estenga la mà i comptaran amb un govern que vulga col·laborar.
Però el que no anem a permetre, senyories.
.
.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Acabe, senyor Serra.

 

**El senyor Serra Cervera:**

Acabe de seguida, senyor president.

.
.
.
que la política cultural d'este Govern es frene i torne a situacions anteriors que ningú vol.

Moltes gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyor Serra.

Per a rèplica té la paraula la diputada senyora Amorós, per un temps de deu minuts.

 

**La senyora Amorós Fillol:**

Gràcies, senyor president.

Bé, senyor Serra.
La factura está pagada; el problema es que los intereses los van a pagar los ciudadanos con el endeudamiento de esta Comunidad.
Ese es el problema.
Endeudamiento económico al que han llevado ustedes a esta Comunidad y cultural, también hay un endeudamiento cultural, señor Serra.
Hay un endeudamiento cultural desde el momento en que su gobierno no facilita a quienes trabajan y realizan la cultura espacios dignos donde trabajar, ni les ayudan con políticas activas que potencien su trabajo, producciones propias de la Generalitat, etcétera.

Mire, yo pienso que usted nos ha llamado incongruentes y yo le voy a decir que posiblemente seamos incongruentes si miramos la cultura desde la lupa del Partido Popular, posiblemente lo seamos, claro que sí.
Nunca, nunca vamos a converger con sus políticas que no son igualitarias para todos, no son igualitarias para quien hace la cultura ni para quien tiene el derecho de disfrutarla.

En cuanto a las expectativas que no hemos cumplido, pues, evidentemente, yo no pretendo cumplir sus expectativas, en absoluto, pretendo cumplir las expectativas de la sociedad y del sector o de los diferentes sectores que conforman la cultura en este país, claro que sí.

Pero, no sé, usted dice que criticamos el patrimonio abiertamente.
Pues, claro que sí, que lo criticamos abiertamente, señor Serra.
Hay una ley que ustedes incumplen sistemáticamente, no sé para qué la crearon.
El problema es que ustedes hacen marcos legales que no creen.
Ustedes no creen en la cultura, ese es el gran problema al que nos enfrentamos los socialistas y los ciudadanos, ese es el gran problema, que no creen en la cultura, no creen.

Que la Ley del libro está aquí, sí, hace cinco días; las enmiendas se presentaron hace más, usted lo sabe.
Pero es que como yo no confío en usted ni en su Gobierno, ni en los señores que sustentan al Gobierno dentro de esta Cámara.
.
.
No me pida que confíe en ustedes, no me pida que confíe porque ustedes han dicho: "haremos la ley del cine".
Oiga, si de verdad querían hacer la ley del cine y del audiovisual, vamos por el tercer año de legislatura, por la segunda que son ustedes ya gobierno.
¿Qué no podrían haberla hecho ya si hubieran querido?
Cuántas leyes han precisado de un libro blanco para realizarse.
¿La Ley del libro tiene libro blanco?
No tiene.
¿A la Ley de artes escénicas le vamos a hacer libro blanco, señor Serra?
A lo mejor le estoy dando una idea para que usted agonice ya la ley en el tiempo, puede ser, usted o su gobierno.

Mire, señor Serra, usted es joven, pero ha hecho un alarde de paternalismo que me ha convertido en una niña con coletas en este hemiciclo, *(remors)* porque no es mucho mayor que yo y sin embargo ha hecho un alarde de paternalismo.
Usted no puede edificar políticas de futuro basándose en un pasado, y es lo que hacen sistemáticamente.
Sistemáticamente necesitan la línea de comparación con lo que se hizo anteriormente.
Y yo voy a defender lo que se hizo anteriormente, porque muy a su pesar creo que este país ganó muchísimo en materia de cultura con los gobiernos socialistas.
Claro que sí, claro que sí, señor Serra.
Ustedes crearon un conflicto lingüístico totalmente artificia,l y hoy, después de crear una Academia Valen-ciana de Cultura entre todos los grupos parlamentarios, *(remors)* ustedes ­perdón, de la Lengua, perdón, es verdad, perdón­ una Academia Valenciana de la Lengua ­pero bien sabe de lo que estoy hablando, bien sabe de lo que estoy hablando, señor Serra­ la hemos creado entre todos.
Ustedes se ponen la medalla, póngasela esa y tres más.
Pero ustedes después lo que no pueden hacer es dotar de dinero a la Academia Valenciana de la Lengua y dotar a la Racv, que es quien más se ha prestado en esta Comunidad a generar el conflicto lingüístico, subirle la subvención de 10 millones a 70.
¿A razón de qué?
¿A razón de qué, señor Serra?
No saben qué hacer con ellos ya, porque, claro, como han creado una Academia Valenciana de la Lengua ¿ahora qué hacemos con los chicos?
Algo habrá que darles, algo habrá que darles.

Mire, cuando yo digo que no existe la industria cultural, digo que confiamos firmemente en los creadores y en los actores y en los escritores y en los productores.
Claro que creemos en ellos, porque son pieza fundamental para empezar a hablar de industria cultural de futuro que necesita de políticas activas para poder desarrollarse.
Si ustedes no entienden que hay que incentivar esas políticas, que hay que promocionar esa industria cultural, estamos perdidos, porque vamos al fracaso.
No vamos a poder desarrollar esas industrias culturales.
¿Usted sabe lo que significa la industria cultural en el estado español?
Es la cuarta industria dentro del Estado español.
En la Comunidad Valenciana, como mínimo, podría acercarse al número cuatro en industria representativa.
Pues no.
¿Qué quiere, que diga que hay industria cultural?
Pues le estaría haciendo un flaco favor a todos aquellos que trabajan por la cultura y que arriesgan un capital, y aquellos que la sustentan con su trabajo.
Señor Serra, replantéese bien lo que está diciendo.

Mire, el Misteri d'Elx ustedes no lo han creado, Edat Mitjana, no creo yo que ustedes hayan creado el Misteri d'Elx.
Y la lista putativa la abren y la cierran con independencia del color de los gobiernos ¿o no lo sabe usted, señor Serra?
Nosotros criticamos la bienal.
¡Claro que criticamos la bienal, claro que no queremos unas *Troyanas* de Irene Papas!
¿Es que usted no cree, es que usted no cree que aquí hay actores que la pueden dejar.
.
.
o pueden hacerlo exactamente igual que ella?
¿Qué me está diciendo, que no hay actrices en la Comunidad Valenciana, ni una, que se pueda igualar a Irene Papas?
*(Remors)* Pues yo creo que sí ¿o es que usted no va al teatro, señor Serra?
Le recomiendo que vaya, hay muy buenas obras en cartel.

Lo que nosotros queremos, *(remors)* lo que nosotros queremos es que esa bienal hubiera sido protagonizada por nuestros artistas, por nuestros creadores.
Eso es lo que nosotros queremos.
Lo que nosotros queremos es que nuestros artistas y creadores tengan un espacio en la Comunidad Valenciana.
¿Porque sabe quién lo paga?
Todos los ciudadanos y todas las ciudadanas.
Si ustedes creen que nosotros no podemos decir que de la Ley de presupuestos se desprenda que es necesario crear una ley del cine o una ley del teatro para conseguir determinados objetivos, están invalidando absolutamente toda la Ley de presupuestos, entera.

Mire, señor Serra, lo que es inconcebible es que ustedes me digan que la problemática sobre la que se actúa, es decir, que un problema para ustedes es aplicar la Ley de patrimonio.
Oiga ¿aplicar la Ley de patrimonio es un problema?
Eso lo dicen ustedes, no lo digo yo.
El problema es que se incumple, porque si no se incumpliera no sería ningún problema aplicarla.
Esa es su incongruencia y la de su Gobier-no, reconocido como error de bulto en estos presupuestos.
Y como esa muchas más.
Si quiere le pegamos un repasito a sus enmiendas, no tengo ningún problema.
Pero no creo que sea la cuestión de este debate analizar enmienda por enmienda, no creo que sea analizar enmienda por enmienda.
Nosotros hemos realizado una serie de enmiendas que tienen como base unos fundamentos políticos, si los quiere entender bien y si no es su problema.
Y sigan confiando, señores del PP, sigan confiando con que las urnas deciden, porque nosotros también confiamos en que las urnas deciden.
Y posiblemente el 2003 no sea de color azul sino rojo, ¿eh?
, señor Serra, será rojo el 2003.

Muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Moltes gràcies, senyora diputada.

El diputat senyor Serra.

 

**El senyor Serra Cervera:**

Amb la venia de la presidència.

Senyories, a mi em consta que vosté va molt al teatre, molt no, moltíssim i, per tant, hi ha actuacions que crec que són dignes d'elogiar.
Però també li dic una cosa: per la meua part no hi ha cap de problema que quan vulga anem al teatre junts*.
(Rialles.
Remors)*

A banda d'això, jo voldria començar esta segona part de la intervenció dient-li que s'ha de parlar de les esmenes en este debat, perquè el debat a la totalitat ja s'ha produït i ara s'ha d'aprofitar i parlar del que vostés estan proposant per als municipis.

Miren, senyories, vosté, que possiblement, com ha dit, generacionalment compartim generació, vosté ha vist un estat paternal en mi, i jo en canvi sí que he sentit pena de vore com vosté, que no té res a vore, ni té cap responsabilitat, perquè no tenia res a vore en eixe moment, ix a defensar el que feien altres mal fet en el seu moment, i ahí és una pena que vosté perga esforços, perquè vosté no té res a vore, igual com vosté, la gent jove que hui en dia vol renovar la Partit Socialista, però que té problemes de manera constant.

A banda d'això, sí que li dic una cosa, mire: jo me compromet, si vol, amb alguns de vostés, que iniciem inclús algun moviment per a vore si muntem un "Salvem el Pspv" i els tirem una mà, perquè l'any que ve, després de les primàries, este debat puga tindre més to i més color.

Creu vosté que hui vindre ací, a estes Corts, i parlar d'algunes esmenes que vostés proposen, que n'hi han algunes joies que són de llibre, per a guardar.
.
.
Vosté imagine, li ho comentava a una il·lustre diputada que mos acompanya, una brillant parlamentària com és Mónica Lorente, regidora d'Oriola, i li dia: "Vosté sap què demanen els socialistes?
'Construcción de piscinas cubiertas en Orihuela".
Vostés creuen que té sentit que en el debat parlamentari vostés duguen estes joies?
És que és increïble!
Vosté no sap què està fent-se en el món de l'aigua en Oriola, que el seu grup municipal hi ha donat suport i ha votat a favor junt amb el govern municipal?
Que els informen, perquè al final la incongruència i la falta de coordinació dels seus se nota a l'hora de plasmar una alternativa democràtica i lícita, com deuria ser la que vostés hui presentaren en esta Cambra.
Però no ho han fet i han perdut l'oportunitat.

Miren, senyories, vostés me parlen de fer un frontó de pilota valenciana en Nules, i és que això, és que això, és increïble!
Mire, jo, si vol, juguem al raspall, a llargues, a galotxa, a la corda, el que vullga, però un frontó de pilota valenciana en Nules, no el podem fer!
Encara que vullguérem!
No se pot fer!
Fem-ne un de pilota basca, si vol, o fem un frontó com els més de vint frontons que hem fet des de l'any 1995 fins ara en matèria esportiva de qualsevol tipus en qualsevol comarca d'esta comunitat.

Però miren, vostés han fet esmenes de tots els tipus.
Hi havien algunes que eren graciosíssimes, graciosíssimes, que eren les dels *bingueros*, que dic jo: n'han presentat tres-centes i escaig, però n'hagueren pogut presentar huit-centes o nou-centes, si no hi ha problema!
3.
2.
2, nova línia: 3.
3.
3; nova línia: 3.
41, 3.
4.
2.
.
.
I aixina n'hagueren pogut fer, totes les que vullgueren, totes, senyories!

El rigor parlamentari deu existir en estos debats i en esta Cambra, i jo crec que vostés ahí no han estat a l'altura de les circumstàncies, i és una pena que en este debat, l'últim debat de l'any, que crec que se poden aconseguir coses importants, vostés no hagen tingut una actitud de més visió política d'aconseguir algunes coses necessàries.

Miren, senyories, vostés fan unes esmenes a on mos parlen de l'exili cultural de persones a la Comunitat Valenciana.
I jo els dic a vostés que això és fals.
En democràcia, ací no n'hi ha cap exiliat!
N'hi van haver, en un altre règim, i per sort hui no n'hi han.
Exiliats culturals no n'hi ni un!
A la millor en altres països, en altres règims o en altres situacions, que a l'extrema, però més pròxims de vosté, perquè estan a l'extrema, sí que n'hi han exiliats culturals i exiliats d'altre tipus.

Però a vosté i a mi, senyora Amorós, que ja mos pilla molt lluny tot això, per sort, i possiblement com formem part del que diuen la "generació de la democràcia", sí que li he de dir que hui un problema no se pot comparar com abans, i hui vosté mos podrà dir que n'hi han pocs recursos per al teatre o per a l'audiovisual, però jo li dic a vosté que n'hi han moltíssims més que quan governaven els seus, de la qual cosa vosté no és responsable, ja li ho he dit abans, i és una pena que se faja vosté càrrec del que no va ni gestionar, ni estava com a actora política, igual que estem la resta sobre el plató.

Mire, senyoria, per anar acabant, perquè jo crec que el debat ha quedat molt clar, i les postures de cada grup: hui vostés no han segut capaços de plantejar una opció alternativa a la política cultural del govern del Partit Popular.
En este debat pressupostari, en l'equador de la legislatura ­ja li ho dic a títol personal­ crec que és un error que el que és la minoria absoluta en esta Cambra no haja aprofitat per a plasmar ja davant de la societat el que seria una alternativa.
Jo estic encantat com a membre d'un grup parlamentari i d'un partit polític que tenim l'ambició i la legitimitat de voler governar esta comunitat durant molts anys.
Però sí que li dic: hui han perdut en este debat un escenari meravellós perquè la societat valenciana coneguera alternatives.
Perquè si l'alternativa és tornar a 1995, això la gent ja ha dit que no ho vol, i això ja se poden estalviar moltíssims treballs si han d'anar en eixa direcció.

Miren, la cultura, per sort, per sort, la cultura hui ningú pot dir que siga patrimoni de ningú.
Vostés parlaven ahí d'un projecte cultural socialista.
Mosatros no el volem.
Mosatros volem un projecte cultural de la societat i per a la societat.
I això se fa governant, com fem, consensuant, com fem, i treballant, com estem treballant.

Miren, hem treballat en els sector audiovisual com no s'havia fet mai.
Vol que li diga el que se fea abans de l'any 1995?
El seu síndic algun dia li ho podria dir, que en sap d'eixes coses: res, no se fea res.
Hi havien tres productors, que eren els que estaven contents, i ningú més, no existia.
Hui, el sector audiovisual té un nivell d'interlocució, de relació amb el Govern i d'ajudes com no havia tingut mai, i vosté sap que això és cert, i vosté ho sap.

Hui, el món del llibre en la Comunitat Valenciana té un recolzament com no havia tingut mai, i anem a votar ací unes esmenes que són una incongruència.
Ja li ho he dit, com votem que se promulgue una llei, que la llei està en el parlament per a debatre's?
Això és insòlit!
Això és insòlit en el parlamentarisme espanyol!
Això és un cas únic!
(*Veus*) En l'espanyol!
I quan dic l'espanyol me referisc a totes les comunitats, a totes les comunitats.

I li dic: estan a temps de retirar-les abans de votar-les; és un error històric que passarà als annals del parlamentarisme, el votar hui que se promulgue una llei que està a punt de debatre's en el parlament, senyories, seria ­com li he dit­ com si hui hagueren fet una proposta vostés perquè debateren uns pressupostos per a l'any que ve.
Ja estem debatent-los, senyories, la llei està en el Parlament.
Vosté me podrà dir: "Va arribar fa cinc dies".
La llei ha arribat i se debatrà quan entre en el parlament, no abans, però sí que li dic que hem complit amb el compromís i amb el manament que teníem dels ciutadans d'executar un programa de cultura que comportava fer eixa llei.

En canvi, vostés ni parlaven d'eixa llei, ni parlaven de les arts escèniques, ni parlaven de la llei de l'audiovisual i del cinema.
I sap per què?
Perquè possiblement qui va fer eixe programa hui ja no siga un actor principal de la política ni del socialisme valencià.

Moltes gràcies.

 

*(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Marcela Miró Pérez)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Serra.

Esmenes de la 1.
460 a la 1.
565 del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
Té la paraula el senyor Vives.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Senyora presidenta.

Senyories.

Voldria començar la meua intervenció lamentant una absència, i és l'absència de Manuel Tarancón, que ha sofrit una greu operació, que desitge que ràpidament es cure i torne ací, al seu escó.
No voldria, senyories, que pensaren que és merament una cosa de cortesia parlamentària, que jo crec que a mi no em faltarà mai, però sí crec que és una cosa de solidaritat del Grup Socialista a una persona que en este moment està travessant una greu situació, i volem des d'ací encoratjar-lo que ràpidament es recupere.

Dit això, i com són unes hores molt intempestives, jo sé que ses senyories estan ja molt esgotades d'estar ací sentint un debat tan intens com el que hui hem sofert, jo voldria fer primer una explicació tècnica que ajudara, per si de cas algun diputat o alguna diputada vol seguir-me, que poguera saber què és el que vaig a dir.

El Grup Socialista ha presentat 112 esmenes a la secció 9 i 12 esmenes a la secció 20.
Ja saben vostés que estem en el debat de pressupostos, ja hem votat l'esmena a la totalitat, ja no tenim possibilitat de canviar entre seccions i per tant n'hem hagut de fer, aprofitant el debat de les esmenes, a dos seccions.
De les 112 esmenes que hem fet a la secció 9, 73 són per a afegir línia, 25 per a modificació de línia i 13 per a construccions escolars.

La primera cosa que mos vam plantejar quan estàvem debatent en el Grup Socialista el tema de les línies, era si féiem o no féiem línies.
Finalment vàrem decidir que sí que havíem de fer línies.
Per quina raó?
Miren vostés, vam començar fent-ne més de les que tenim en aquest pressupost, però ara en tenim menys i saben vostés per què és?
N'hi ha algunes raons.

Les raons són que el Partit Popular quasi mai n'accepta ninguna quan les fem, però a l'any següent, algunes de les que mosatros fem s'incorporen als pressupostos de la Generalitat via les propostes ja del Partit Popular, unes tal qual literalment i altres canvien alguna coseta, per allò que.
.
.
Bé, si això aprofita perquè l'any que ve se'n facen unes quantes més, enguany ja n'hi han algunes, doncs, *bendito sea Dios*!
Ja les tenim ahí, i ja hem complit amb la nostra, diríem, actuació.

També per una cosa: enguany tenim una transaccional, la 1.
491, que ja done per retirada, perquè s'ha fet una transaccional, que feia tres anys que la féiem, però enguany l'han acceptada.
Doncs, també, *bendito sea Dios*!
Vull dir jo que no passa res, vull dir jo que ja en tenim una altra d'aclarida.
Es referix eixa a la situació que, com vostés saben, la Llei d'ús i ensenyament del valencià diu que al finalitzar l'ensenyament obligatori els xiquets i les xiquetes valencians haurien de tindre el mateix coneixement en valencià que en castellà, i ja que tenim un Institut Valencià d'Avaluació, perfecte!
, home, jo crec que el primer que podria fer és vore si realment els xiquets i les xiquetes valencians quan acaben l'edat obligatòria tenen els mateixos coneixements en valencià i en castellà, perquè així, si ho sabérem, a la millor podríem fins i tot per algun tipus d'*apanyo*.

Perquè jo crec que els metges quan fan un diagnòstic, el primer que han de fer és encertar el diagnòstic, perquè si no és difícil curar al malalt.
Si encerten el diagnòstic, poden no curar al malalt perquè les medicines siguen inadequades, però si no saben el que té, segurament el que farem serà matar-lo.
I nosaltres volíem això.

I per últim, n'hem fet també 13 a les construccions escolars.
Les modificacions econòmiques, senyories, són a la secció 9, 12.
346 milers d'euros, i a la secció 20, 58.
000.
En total, uns 71.
000 milers d'euros, i ho diré en pessetes, per allò que jo encara no acabe d'acostumar-me al tema dels euros, només una sola vegada, ja no els tornaré a marejar més amb pessetes: són aproximadament uns 12.
000 milions de pessetes el que menegem.
Tampoc no és molt, donat el tema dels pressupostos, però pensàvem que era l'imprescindible.

Fet aquest tipus de consideracions tècniques, voldria entrar en el debat polític de les esmenes, perquè jo crec que ací el quid de la qüestió està que el govern popular té un plantejament sobre l'escola valenciana i nosaltres, els socialistes, en tenim una altre.

Què creguem nosaltres que ha fet el Partit Popular en aquests pressupostos?
Doncs, pegar una miqueta més una altra volta de caragol, en el sentit de dos plantejaments que té molt clars el Partit Popular.
Per una banda la consagració del model dual d'educació.
Què és això del "model dual d'educació"?
Doncs una escola per als que més tenen i una escola per als que tenen menys; una escola per als que tenen més possibilitats econòmiques i una escola per als que no en tenen tanta; una escola per a les zones urbanes i una escola per a les zones de l'interior; una escola que aprofite per a uns i una altra escola per a uns altres; una escola que s'ocupe dels xiquets que tinguen algun element de dificultat educativa especial, i una altra perquè no tinguen eixe tipus de necessitats; una escola per als immigrants i una escola per als que no són immigrants; una escola per als xiquets que tenen alguns tipus de dèficit cultural, polític o social i una altra escola per als que no.
En realitat, dos tipus d'escoles, una escola dual, és a dir, una escola per a uns i per a uns altres.

Senyories, per a il·lustrar el que dic només caldrà una única esmena: la 1.
499.
És una esmena que diu alguna cosa així com que: si volem una escola, un servei públic d'educació, que és el que nosaltres volem en contraprestació al model dual, anem a repartir tot eixe tipus d'elements entre l'escola pública i l'escola concertada, anem a repartir per igual les càrregues.
Saben per què, senyories?
Perquè nosaltres són els qui pensem que el servei públic d'educació ha de ser per a tothom, ha de ser igual per a tots, tot el món ha de tindre la mateixa igualtat d'oportunitats.
No és possible una escola per a uns i una altra escola per a uns altres.
I què és el que fem?
Fem això.

Però, senyories, ¿sabien vostés que el Grup Socialista va presentar una proposició no de llei per a discutir ací, a les Corts Valencianes, el fet que hi haguera un repartiment d'efectius, diríem, amb algun tipus de problema, amb algun tipus de necessitat entre tots els tipus d'escola, i el Grup Popular ni tan sols ha volgut que es vote, ni tan sols ha volgut que puguen vindre ací a discutir-se?
No és que han votat en contra, no, és que no es pot discutir.
La proposició de llei no ha entrat, perquè la Mesa, perquè 3 a 2 diuen que no.
Clar, ho hem portat ací.
Senyories, aprovar açò no costa ni una pesseta, aprovar açò significa fer el mateix que fan altres autonomies.
Què vol dir?
Que en cada circumscripció tots els xiquets i xiquetes que tinguen algun tipus de necessitat educativa especial, que tinguen algun problema d'immigració, que tinguen algun problema d'alguna dificultat ètnica, social, política, cultural, tots estan repartits equitativament entre els dos.

Saben vostés per què?
Perquè com bé deia abans un diputat, doncs resulta que diuen que els socialistes havien inventat açò de la concertació.
El principi de concertació, senyories, és clar: si l'Estat no té prou amb els seus serveis públics per a donar un servei, el que fa és que compra a l'entitat privada un servei i el paga.
Però eixe servei ha de ser exactament igual que el públic.
El que no és possible és donar diners per a no tindre un servei igual.
I en este moment eixe principi no es compleix.
I nosaltres diem: eixe sistema dual, eixe sistema dual el fan vostés perquè no creuen en el servei públic per a tot el món.
I, per tant, a una escola li donen molts diners i a una altra escola menys.
En realitat estan fent, d'alguna manera, allò que plantejava algú de dir: bo, l'escola privada és com si diguérem una terra mítica, en el sentit de què ahí tots els diners que facen falta estan, quan facen falta ahí estarà el govern per a donar els diners, i l'escola pública una autèntica terra cremada, perquè no aprofitarà absolutament per a res, o aprofitarà per a què no es puguen anar a un altre lloc.

L'altre gran element que voldria plantejar-los a vostés, senyories, és el problema de la deslleialtat institucional.
Jo, la paraula lleialtat no és que m'agrade massa, però com últimament vostés la tenen.
.
.
diríem, està molt de moda, jo també la vull emprar.

Què vull dir quan dic "deslleialtat institucional"?
Vull dir que hi ha en estos moments tota una sèrie de lleis, de normativa, feta pels governs socialistes, la Lode, la Logse, la Loteg, la Llei d'ús i ensenyament del valencià, ninguna llei de les quals vostés compleixen.
Però no les compleixen d'una manera sistemàtica, aprofiten de les lleis allò que els interessa i no apliquen allò que no els interessa.
I dic això, perquè d'alguna manera, amb les lleis que estem plantejant, el que està en joc és l'article 27 de la Constitució, que diu: dret a l'educació per a tot el món, dret a la participació efectiva, que després en parlarem, i l'article 49 de la Constitució que planteja que les persones amb necessitats educatives especial tenen l'obligació l'Estat de donar-los integració, rehabilitació i tractament.

Des d'eixe punt de vista, jo volia plantejar alguns elements en quatre.
Per una banda, el que jo anomene escola i modernització, el que anomene escola de qualitat i el que anomene igualtat d'oportunitats.
Què vull dir quan parle d'escola i modernització?
Miren vostés, jo crec que en este moment tot el món reconeix que anem a una societat del coneixement i a una societat de la informació, que és imprescindible, si volem que el nostre siga un país punter, anar cap ahí.
I per a què això passe, què necessita la nostra escola?
Necessita infrastructures adequades.
Les infrastructures adequades ja arribem tard, senyories, perquè en estos moments inclús els col·legis que estan fent-se ja haurien d'estar fets, com estan fets en altres comunitats autònomes.
Ja hem arribat tard, perquè ja fa temps que havia d'haver estat aplicant-se la Logse i no s'aplica.
Però, a pesar de tot, nosaltres hem fet encara unes esmenes, les mínimes, per al tema de les infrastructures.

Recursos econòmics adequats per a l'escola pública, evidentment, senyories, perquè l'escola privada de moment no té massa problemes, però l'escola pública sí.
Jo vaig demostrar, crec ­perdonen-me vostés la immodèstia­, l'any passat que el tema de les despeses de funcionament dels centres havien baixat com a mínim enguany un 30% de pessetes reals respecte de 1995; això en el que són les despeses ordinàries dels centres, en el que respecta al tema del valencià hem perdut de cada 100 pessetes que s'invertien en 1995 només en este moment en reben els centres 30; s'han perdut 70 punts percentuals.
I, per tant, era imprescindible que dotàrem els centres de més recursos econòmics si volem realment que no estiguen ofegats des del punt de vista econòmic.
No es poden mantenir hui centres, sobre tot de secundària, perquè, senyories, vostés saben perfectament que el telèfon ha pujat, que el tema de les noves tecnologies, el tema d'Internet, etcètera, etcètera, costa més diners i els centres estan absolutament ofegats des del punt de vista econòmic.
Què fan?
Els pares han d'estar ahí fent-ho d'una manera determinada.
No els dic les quantitats, encara que les tinc, per a no avorrir-los més del que estic avorrint-los, perquè jo no sóc ni Emilio Castelar ni un altre parlamentari important i sent moltíssim que a estes alçades de la vesprada no puga animar-los una miqueta més.

Però també fan falta recursos humans adequats, és a dir, infrastructures, recursos econòmics i recursos humans.
Què volem dir quan diem recursos humans?
Hem fet esmenes que diem: en secundària fan falta professors i professores que siguen especialistes en educació especial en tota la gamma, en audició i llenguatge, en educació, en totes, en totes.
Per què?
Perquè no hi ha prou.
Hi ha xiquets i xiquetes que estan integrats en primària i quan arriben a secundària ja no estan integrats perquè no tenen prou recursos.
Però no només això.
Hui en dia el problema de la lectura és un problema fonamental i hem demanat per als instituts un bibliotecari o una bibliotecària.
És molt demanar això?
Que hui en dia, allà en el segle XXI, tinguen un bibliotecari o una bibliotecària que realment se'n ocupe del tema de la lectura?

Nosaltres quan estàvem governant vam començar a posar, en els grans col·legis de bàsica, administratius, senyories.
Els administratius, inclús des del punt de vista econòmic, és un grup que d'alguna manera s'ocupa del seu amb un sou.
Si tu dediques a gent que és grup A o grup B a fer una tasca per a la qual no està preparada és encarir un servei i llevar de la qualitat d'ensenyament un plantejament que no és possible.
Posen vostés, continuen posant en els centres de primària gent d'administració i serveis.

El tema d'escola i modernització, saben el que significa, senyories?
Convergir amb Europa.
Què vol dir convergir amb Europa?
Tindre un sistema educatiu homologable amb Europa.
Jo vull només dir-los dos coses, senyories: des que governa el PP, en tot l'estat espanyol el PIB.
.
.
el percentatge que es dedica a educació ha baixat 0,4 punts des que està governant, 0,4 l'educació en el tema del que es gasten, els diners que es gasten, ha baixat, ha baixat.

Però, senyories, hi ha un tema que ací se'ns infla molt la boca, que és el tema de la informàtica.
¿Saben vostés, senyories, que hi ha una directriu europea que diu que en el 2003 tots els xiquets i totes les xiquetes europees haurien de tindre un ordinador per cada 15 alumnes?
Si no ho saben, jo se'ls dic, que hi ha una directriu que diu això.
Saben vostés quants alumnes tenim ací, en este país, per cada ordinador?
I quan dic ordinador vull dir els que funcionen i els que no funcionen, tots junts: 26 alumnes per ordinador.
I hem d'arribar a 15 en el 2003 per directiva europea.
Saben vostés quants ordinadors farien falta només per a d'això, senyories?
Vol que els ho diga?
He fet el càlcul així per damunt, damunt, quasi a ull: 40.
000 ordinadors.
Saben el que significa això?
Entre 24 milions d'euros cada any per a poder portar eixe programa endavant.
No cal que els diga el que hi ha, senyories, perquè tanmateix per a açò ni pensar-ho.

Escola de qualitat, senyories.
El primer element que hem de plantejar-nos és que tots els alumnes han de rebre del sistema educatiu la resposta adequada de les seues necessitats.
En l'any 1994 es va fer una gran conferència mundial a Salamanca, amb la Unesco i el govern d'Espanya per a parlar del tema dels xiquets i xiquetes amb necessitats educatives especials.
Saben el que van dir?
El desafiament consisteix ara a formular les condicions d'una escola per a tots.
Tots els xiquets i joves tenen dret a l'educació.
No són els nostres sistemes educatius els que es tenen dret a un cert tipus de xiquets, és el sistema escolar d'un país el que cal ajustar per a satisfer les necessitats de tots els xiquets i totes les xiquetes.
Eixe és el problema.
Això és un ensenyament de qualitat, el demés no.
Els sistemes educatius de qualitat, saben vostés com es mesuren?
Jo els ho diré: es mesuren per la seua capacitat d'atendre les diferències, no per la seua capacitat de dir quines són els millors i d'eixos ocupar-se, no, d'atendre les diferències del personal.

I, des d'eixe punt de vista, el garantir el principi d'igualtat d'oportunitat és imprescindible per aconseguir això.
Però, clar, eixe principi d'igualtat d'oportunitats s'ha de fer amb un servei d'inspecció que siga, evidentment, un servei d'inspecció que aprofite.
Saben vostés, senyories, que en este moment tenim unes oposicions d'inspectors on el 73% dels inspectors són familiars directes o indirectes dels grups, és a dir, de molts dels càrrecs institucionals del Partit Popular i molts militants del Partit Popular, el 73% senyories?
Però saben més, senyories, saben vostés que en estos moments eixos mateixos que van fer l'oposició estan fent pràctiques?
, i les pràctiques les han d'aprovar; per a què hi hagen pràctiques han d'estar amb un inspector dels qui existeixen.
Saben vostés, senyories, que hi ha inspectors que no poden tindre cap inspector que siga el seu tutor?
Saben vostés per què?
Perquè hi ha inspectors ­hi ha altres que sí, que en tenen cinc o sis­, però hi ha inspectors que es dediquen a complir la Llei d'ús i a complir les lleis.
.
.
i eixos no poden tindre tutors perquè podrien fins i tot suspendre alguns que fera el tema de les pràctiques.
I, clar, això no és possible, això no és possible.
I jo demane, jo demane amb estes esmenes, que almenys el tema de l'avaluació i el tema de les pràctiques es regule d'una manera efectiva amb unes esmenes que van de la 1.
460 a la 1.
469.

Igualtat d'oportunitat, senyories.
Mire vosté, per a què la participació siga efectiva és imprescindible que els diners que hi ha es donen per a tots.
¿Saben vostés, senyories, que les federacions de pares d'alumnes han fet unes eleccions a centres escolars, que hi ha una federació, que és la de València, que ha tret 1.
600 membres a consells escolars i que hi ha una altra, que és la 9 d'octubre que en té 9?
1.
600 i 9.
La Penyagolosa de Castelló, tots per a la Penyagolosa.
I a Alacant hi ha dos federacions, senyories, una que és Enric Valor i l'altra que és Gabriel Miró.
Doncs bé, la Gabriel Miró ha tret allí a Alacant el 60%, a València 9 i a Castelló cap.
¿Sap vosté el que reben eixos pares que representen el 20% del total de pares del País Valencià, de la Comunitat Valenciana, saben vostés el que reben?
100 milions de pessetes.
¿Saben vostés el que reben el 80% de la pares restants?
Zero *patatero*, zero *patatero.* Això és igualtat d'oportunitats, és una cosa claríssima.

Però no només això, no només això.
La Faavem, que és una secció d'alumnes que s'ha presentat ahí i no ha tret ningú claustral, resulta que 10 quilos.
I Lo Rat Penat, que també és una cosa important per a la participació, com tots vostés saben, 10 quilos més.
És tot un element clientelar, senyories.
Però no només això.
Hi ha diaris de la Comunitat Valenciana que també van a l'escola, que són diaris més importants, que més es lligen i tampoc reben un dur, senyories, perquè això no és igualtat d'oportunitats.
És a dir, ací un pot fer el que vulga, però no hi ha cap plantejament.

Clar, ahí, ahí es on es veu el talant d'un govern que fa de les seues despeses de diners públics de tots un element partidista per a fer un plantejament clientelar que possibilite el que després en els òrgans de participació algú vote allò que el govern vulga.
Jo crec que això no és bo.
Nosaltres el que volem és igualtat d'oportunitats, per tots vol dir per a tots, d'una manera clara.
Hi ha 100 pessetes?
100 pessetes a repartir entre els qui siguen; el qui més associats tinga, que en tinga més i el que menys que menys, si no hi ha cap problema!
No és que no volem que no donen a Faavem, ni que no donen a Covapa, no senyor, però si n'hi han més d'un altre, doncs, que se repartixquen a tots igual!

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vives, vaja finalitzant.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

Acabe de seguida, senyora presidenta.

Llibre de text, menjadors, transport, absentisme escolar, educació infantil i beques.

Senyories, crec sincerament que no és bo un sistema dual, crec que no és bo un sistema d'autèntica deslleialtat institucional, i crec que és bo un sistema d'igualtat d'oportunitats.

Moltes gràcies, presidenta.
*(Alguns aplaudiments)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Té la paraula per al torn en contra la senyora Barrieras, en representació del Grup Parlamentari Popular.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Bé, senyor Vives, si n'hi ha algun diputat, com vosté dia, que em vol atendre, doncs jo intentaré contestar-li.

Vosté ens ha presentat ací una sèrie d'esmenes.
Hem de dir que són més de cent esmenes, com vosté ha dit, n'hi han al voltant de setanta que són de text, com ja li vaig dir en comissió 42 igualetes igualetes que l'any passat i l'anterior, i l'anterior.
.
.
i contestades.
Però, contestades, contestades jo crec que amb arguments, i si llig el *Diari de Sessions* li hem dit: mire, no, perquè això està en la Direcció General d'Ordenació, en el punt tal.
.
.
Bé, hem anat dient-li per a on ha d'anar menejant-se dins dels pressupostos si vol trobar el que vosté vol.
Després, vosté, s'han menejat per dins dels pressupostos o no, això ja és cosa seua.

Per tant, n'hi han 42, com repetia jo, igualetes.
N'hi han 37 esmenes que són de diners ­a mi me n'ixen 37, no coincidim, però tampoc no vindrà de quatre o cinc­ i 14 que són de centres.
Vosté ho ha comptat en pessetes i ho ha comptat en euros.
En euros a mi m'ix 8.
622.
230 euros.
Això sap què vol dir, senyor Vives?
Un 3,75% de moviment de tot el pressupost d'educació.
Jo volia, senyor Vives, que si vosté només meneja un 3,75% del pressupost d'educació, em diguera que tota l'altra resta del pressupost està bé!
És que m'haguera agradat senti-li-ho!
Vosté sap si queda fins al total que són 2.
433.
592.
790 euros?
Vosté sap si queden diners que estan ben posats?
Home!
Doncs, haver-me dit: "Senyora Barrieras, vosté sap la quantitat de pressupost que han fet vostés bé?
" O siga, el govern que nosaltres recolzem.

Vosté també, senyor Vives, vull que sàpia -bé, vosté ho sap, però a la millor la resta de la Cambra no- que vosté ha presentat esmenes a cinc programes dels deu programes que té educació.
Per tant, tornem a estar en el mateix: cinc programes a la millor estan una miqueta tocadets, segons vosté, però els altres cinc que bé els devem tindre que no els ha tocat!
I després vostés ens presenten esmenes a la totalitat!
No ho entenc, senyor Vives, si vosté està quasi quasi ­li diria jo­ encantat amb el nostre pressupost!
Vosté no ha tocat pràcticament res, senyor Vives!

O siga que, d'alguna manera, veig jo que ens anem acostant, uns als altres ens anem acostant.
La cosa va bé, la cosa va bé.

Jo el que li volia dir, que sap que li ho dic sempre ­el que passa és que no sé si m'escolta o no m'entén, perquè jo també, a vegades, com parle de pressa, és fàcil que no m'entenga­: uns pressupostos es fan com un document que té uns objectius, objectius que no són altres que els objectius que el programa del Partit Popular ha de plasmar en la seua manera de fer les accions de govern, i n'hi han unes línies, unes línies d'actuació, que han d'anar cobertes amb unes línies pressupostàries, però que no poden ser concretes com vosté les vol, senyor Vives.
Vosté parla de professors d'educació especial i d'audició i llenguatge.
Home, si ja parla una línia de tota l'ajuda que necessiten els professors d'educació especial!
No, ha de dir: educació especial, audició i llenguatge!
Per què, senyor Vives?
Perquè a vosté li agrada que estiguen disgregats?
Doncs, a mi no em pareix normal que vinguérem ací i diguérem: "El Grup Parlamentari Socialista i el senyor Vives ens han votat que no als pressupostos".
Me pareix que si diem "el Grup Parlamentari Socialista" el senyor Vives també estaria dins, dic jo, dic jo.
Doncs, vosté el que està demanant que el senyor Vives vote a part que la resta del grup parlamentari.
.
.
No, home, no!
Està englobat en necessitats especials, en educació especial, i li ho he dit ja tantes vegades, senyor Vives, que jo crec que no ens entenem, vosté i jo no ens entenem.

Després vosté ha parlat de l'esmena transaccional.
L'esmena transaccional, que és l'esmena de la Llei d'ús i ensenyament, és que.
.
.
, clar, és que m'ho posa molt fàcil, senyor Vives, vosté em diu: "Tenen vostés tres anys i encara no havien aprovat l'esmena".
Vosté sap que jo li diria que l'estudi pot ser que mos haja tardat tres anys a fer-se, poder pot ser que hajam tres anys a fer-se, ¿però vosté sap de quan és la Llei d'ús i ensenyament del valencià?
Al dellà del 1983, senyor Vives!
, del 1983!
Vosté sap que del 1983 al 1995, que vosté mos ha dit, han passat molts anys que vostés no havien fet ni tan sols eixe estudi!
Home, senyor Vives!
Home, senyor Vives, per l'amor de Déu!
La llei és d'aleshores o no és d'aleshores?
No, com tindrà temps me contestarà.
La llei és de l'any 1983.
Per tant, haurem pogut tardar tres anys, doncs, per això mateix.
I per què no havien fet eixe estudi, senyor Vives?
, i haguérem sabut perfectament el que està vosté demanant.
Per favor, senyor Vives.
*(Remors)*

Vosté parla del tema de.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Bé, li n'anem a aprovar una, senyor Vives, perquè veja que d'una en una algun dia aplegarem, ja li dic, a entendre-mos del tot vosté i jo.
Bé, li n'anem a aprovar una, i li diré quina és, senyor Vives, li diré quina és: és realitzar i fer públic l'estudi sobre les necessitats d'escolarització de zero a tres anys en tot el territori de la Comunitat Valenciana.
Què li pareix?
Vosté no s'ho esperava.
*(Remors)*

Clar que no s'ho esperava, senyor Vives!
Per què?
Perquè vosté no se pot esperar que li aprovem això quan vosté mateixa ens està demanant en una altra esmena garantir l'escolarització del 60% dels alumnes de zero a tres anys prioritzant etcètera, etcètera.
Val.
I després, ens n'anem a la *Diari de Sessions* i vosté diu: "Perquè sense una avaluació és impossible conéixer què passa en el servei educatiu, sense una avaluació no podem tindre un diagnòstic, sense un diagnòstic no podem aplicar aquelles mesures que són encertades o no són encertades".
O siga, que vosté ens demana el diagnòstic i per una altra banda ens demana, que ja ho aclarim tot, sense diagnòstic.
Senyor Vives, siguem coherents!
És impossible el que vosté demana!
És que ens porta per uns camins que ens perdrem!
És que ens perdrem!

Després ens parla vosté de la participació.
Quan ens parla de la participació jo, de veritat, és que em sorprenc, perquè vosté parla com si tot anara a parar al mateix, i no, no.

Primera, n'hi han la quantitat que vosté ha dit per a dos confederacions de pares, dos, Covapa i Concapa.
Eixa la primera.
I per a les altres federacions i associacions ­Fapa València, Fapa Alacant, Fapa Castelló, Federació d'APA de València, Federació d'APA de Castelló i Federació d'APA Provincia de Alicante Escuela y Familia­ també tenen una subvenció, i també tenen subvenció els alumnes, i també tenen subvenció els sindicats, i també tenen subvenció les EP, i totes eixes subvencions es tenen gràcies a la participació que ­ja li ho he dit massa vegades, senyor Vives­ per al Partit Popular s'escriu amb majúscula, amb majúscula, i tenim com a mostres ­perquè sempre diuen *como muestra un botón*­ el pacte per l'educació, que l'ha aconseguit el Partit Popular; la mesa de pares, que l'ha feta, la constituïda el Partit Popular; la mesa d'alumnes, que l'ha constituïda el Partit Popular; l'acord de plantilles amb els sindicats, que l'ha signat el Partit Popular.

Per tant, jo, això de dir "la participació".
.
.
Mire, senyor Vives, la participació jo crec que és l'adequada, és l'adequada, és la línia que nosaltres creem que deu ser, i a més aixina ho tenim plasmat en els nostres pressupostos.
Per tant, jo crec que no podem acceptar estes esmenes, perquè d'alguna manera l'única cosa que faríem és embolicar una miqueta més la madeixa.

Després, vosté ens parla de la inspecció.
Això de la inspecció, jo és que també li done la raó, senyor Vives.
Vosté diu "la inspecció, la inspecció.
.
.
És que tot el món són amics o família del PP".
Clar, senyor Vives!
I si són, vosté diu, 73%; jo espere el 100%, perquè com cada dia n'hi han més votants en la nostra comunitat del Partit Popular, és que de vostés en queden poquets, senyor Vives, és que és eixe el problema!
*(Remors)* Clar!
Vosté ha d'agarrar les eleccions i comparar el tant per cent de votants del PP amb els altres, i vore el tant per cent de gent amiga o coneguda, que és evident, és evident, senyor Vives, o és que la gent, senyor Vives ­me pot atendre un momentet?
­, o és que la gent, o és que la gent que tinga algun tipus de relació amb qualsevol persona del Partit Popular no tenen dret a treballar en la nostra comunitat, igual que vosté sí que pareixia que en tenien!
Perquè vosté sap que va tindre un contenciós, o no se'n recorda?
, quan estava de director general pel tema dels inspectors, però se'n recorda o no se'n recorda?
I els inspectors que vostés va entrar a dit els van haver d'enviar a casa!
Que se'n recorda, senyor Vives?
Home, per l'amor de Déu!
(*Aplaudiments*) És que a vegades ens maregem una miqueta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor.
Senyories, per favor!
(*Protestes*) Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

El senyor Vives ens pot explicar perfectament què va ser el contenciós, perquè tots els inspectors.
.
.
*(Protestes)*

**La senyora presidenta:**

 

Un moment.
.
.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
se'n van haver d'eixir fora.
O no, senyor Vives?

 

**La senyora presidenta:**

 

Un moment, la paraula la té la senyora Barrieras, i el senyor Vives si demana rèplica.

Per favor, pregue silenci, que escoltem tots i respectem l'orador en cada moment.
Continue, senyora Barrieras.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Bé, senyor Vives, vosté si vol després ens contestarà, però jo sí que sé que els inspectors que estaven els van haver de traure, jo només sé això.
Si no és cert, vosté ens ho explicarà de la manera que crega.

Vostés després ens parla, també ens parla en les seues esmenes, del material informàtic.
.
.
Bé, sí, sí, necessitem molts diners per a la informàtica, la informàtica és molt cara, és evident, però vosté haurà vist equips i material informàtic, que n'hi han 2.
999.
510 euros.
Vull dir, que n'hi ha un esforç ací plasmat, perquè l'esforç s'ha de plasmar en diners!
Clar, és que és molt bonic: "Un ordinador per a cada 15 xiquets".
I d'a on ho trau?
De cap lloc, de cap lloc!
Del mannà del cel!
D'a on s'ha de traure?
Mosatros sí que ho tenim ahí plasmat, i si no serà per a 15, senyor Vives, serà per a 30 i després serà per a 20 i després serà per a 15, i arribarem.
Però ací sí que està plasmat l'interés que té el govern del Partit Popular en la informàtica, és en la fitxa FP6, per si la vol buscar, del pressupost.
.
.
, del pressupost, que és del que estem parlant.

Després vosté ens parla d'escolarització, ens parla d'escolarització equilibrada en una esmena que jo li diria que és una esmena que, bé, quan parla vosté d'eixa esmena la separa de la resta d'esmenes, i jo, de veritat, estic al·lucinada quan llig el que diu vosté en la seua intervenció.
Quants xiquets d'educació especial, diu vosté, hi ha en l'escola pública i en l'escola privada?
Quants xiquets de minories ètniques, de minories religioses, de minories culturals, de minories polítiques.
.
.
!
Senyor Vives, de minories polítiques?
Però que hem de demanar als xiquets els carnet de polític per a entrar a l'educació per si és la pública o és la privada, si és d'un partit o és d'un altre?
Açò ho diu vosté!
, jo no m'ho invente: minories polítiques.

Senyor Vives, jo sí que li diria que les minories polítiques, normalment els fills van a la privada, però, bé, això ja és lliure, perquè mosatros creem en l'elecció de centre, sap vosté que ho hem defés des del primer dia i a més amb la cara alta, perquè és que ho creem, ho creem.

Després vosté ens parla també de la formació de persones adultes.
Vosté ens va estar comentant l'altre dia una sèrie de qüestions, però és que m'agradaria que es parlara de tant en tant de les esmenes, senyor Vives, és que de les esmenes no es parla.

Vosté ens demana en la formació de persones adultes, vosté ens demana crear una comissió interdepartamental que puga d'alguna manera fer eixe tipus de qüestió.
Vosté sap que, per exemple, demà.
.
.
o hui, hui, esta vesprada, es reunia el Consell de Formació de Persones Adultes?
Vosté sap que la comissió interdepartamental esta que vosté diu ací que es cree, està creada en el Decret de 2 de maig del 1995, i està modificada en el Decret 3/1998, i s'ha reunit, i és el que junt, junt amb les altres conselleries que formen eixa comissió interdepartamental i d'acord amb el Pavace, senyor Vives ­amb el Pavace­ estan fent el Pla integral d'actuació de les persones adultes.
I ahí estan participant tots els sectors implicats.
Deixem-los que treballen, senyor Vives!
És que vosté vol participació fins que ja no m'agrada el que diuen els que participen, no?
Deixem-los, que per a això està eixa comissió interdepartamental.

Vosté ens demana ací que les persones majors de vint-i-cinc anys puguen accedir.
Això ja s'ha decidit.
Després vosté ens demana que en tota l'educació de persones adultes n'hi haja per a l'obtenció del títol d'Educació Secundària, quan en la mateixa comissió interdepartamental es va decidir el que s'havia de fer, senyor Vives, es van decidir capçaleres de comarca, i sap vosté que es van decidir poblacions de més de vint mil habitants.
Val.
Que vosté voldria en totes?
Jo també!
Jo també!
Però de moment hem de ser coherents amb el que n'hi ha i el que n'hi ha és la decisió presa per la comissió interdepartamental.
Deixem-ho aixina, no cal menejar-ho, perquè creem que aixina està més que bé.

Després vosté ens parla que si la gent ha d'estar en la pública, que la gent ha d'estar en la privada, que si l'escolarització, com havia dit vosté, equilibrada, que si en tots els centres ha d'haver una manera que.
.
.
els xiquets accedisquen a les escola ­a vegades les paraules no ens ixen com volem­.
Bé, vosté el que està demanant, senyor Vives, vosté el que ens està demanant és una cosa que en realitat no es pot reflectir en un pressupost.
Vosté no pot dir en un pressupost quan hi ha un Reglament, un Reglament que és el que eixa normativa d'admissió d'alumnes de centres docents, eixa és la que ha de regularitzar.
Vosté ens està demanant estudi, vosté està demanant que per favor que necessitem poder avaluar, que.
.
.
Bo, vosté sap, senyor Vives, que hi ha un estudi que s'està fent per part de l'Ivece, que està amb consonància amb la Direcció General de Política d'Ordenació i Política Educativa, que estan fent un estudi de la població immigrant.
A més si no ho sabia, senyor Vives, és perquè no va escoltar a la millor bé al conseller o no ha llegit el *Diari de Sessions,* perquè el conseller ho va dir quan es va parlar ací d'eixe tema.
Va dir que, clar, primer s'estava fent eixe estudi i després es prendrien les mesures oportunes.
Vull dir, que en realitat és el que vosté està demanant en les seues intervencions, que es facen estudis per a després prendre les mesures oportunes.
I això és el que està fent.
Perquè, com li vaig dir en comissió, l'immigració és un fenomen que està i que evident s'ha de cuidar, s'ha de tractar i s'ha de regularitzar.
I, evidentment, té raó, però és que està més clar que l'aigua, primer cal fer l'estudi i després cal treballar.

Ací ja quan vosté s'ha posat a parlar.
.
.
hui no ens ha parlat dels programes de garantia social, ni.
.
.
bo, bé, deixem-lo estar.
L'Infocole l'ha passat així per damunt, també ho deixem estar perquè sinó a la millor no tindrem temps.
Vosté ens ha parlat també de les despeses de funcionament.
Les despeses de funcionament, nosaltres vam presentar una esmena per augmentar-los i vostés ens ho vam votar en contra.
Igual que van presentar una esmena per augmentar el transport escolar, que vosté ha comentat, i també la van votar en contra.
Bé, vosté voldrà a la millor augmentar-lo d'una manera i nosaltres volem augmentar-lo d'una altra.
.
.
bo, nosaltres, parle del govern, perdó, el govern voldrà augmentar-la d'una altra i estarà en el seu dret, perquè són els seus pressupostos.

Evidentment, vosté, vosté ens vota que no i després ens fa una sèrie de canvis en les esmenes, senyor Vives, que ahí de veritat, de veritat que a mi m'agradaria que vosté tinguera temps ­perquè avui ja no el tindrà abans de la seua intervenció, és evident que no el tindrà­ d'agarrar vosté els canvis que vosté fa en les esmenes per a funcionament i, de veritat, jo no sé com pot quadrar-lo de cap de les maneres.
Vosté demana en una línia.
.
.
No, és que m'agradaria, senyor Vives, que ho sumara quan tinguera una miqueta de temps.
Vosté en una línia em demana 600, en una altra en lleva 300, en l'altra 400, en l'altra 550; ara lleva la línia sencera.
Mire, senyor Vives, entretingue's i sume-ho tot, perquè jo tinc la calculadora que l'estic fent pols des que he vist les seues esmenes.
Sume per ací, lleve per allà.
.
.
Ara resulta que quan li ha llevat 300 milions, més de 500 de l'altra, més 400 d'ací, més 200, ara resulta que em lleva la línia sencera.
Però si ja no en quedava quasi i en una altra em la lleva primer i quan ja ha desaparegut la línia aleshores vol donar.
.
.

Senyor Vives, li ho demane quasi com un favor, llisca, llisca les esmenes que vosté ha fet, perquè si agarra la calculadora eixa d'euros que jo en tinc, la conversora, i vosté comença a sumar, la faena seria per a quadrar els pressupostos.
Però ni pensar-ho vull jo tampoc, senyor Vives, ni pensar-ho.
Pense vosté, pense vosté que si li acceptarem les seues esmenes, senyor Vives, el desgavell, el desgavell d'este pressupost seria per a tancar la paraeta, mire el que li dic, senyor Vives, per a tancar la paraeta, perquè entre les concrecions que vosté fa, que vol baixar, vol baixar tan avall, tan avall, tan avall, que un dia voldrà que en els pressupostos posem que si entren els xiquets per la porta de la dreta vagen vestit de blau i si entre per la de l'esquerra vagen vestit de roig, perquè vosté ja em demana una altra vegada allò del control dels esfínters, que de veritat és una esmena que la tinc ahí clavadeta.
A vosté li pareix normal que en un pressupost, que és un document per a treballar amb diners, es pose atenció especial "a los niños con problemas graves en control de esfínteres"?
Per favor, senyor Vives, per favor.
"Necesidades educativas especiales", tot el recolzament que vosté vulga, tot, "necesidades educativas especiales".
I ahí entren eixos xiquets que vosté pareix que vulga ajudar, però nosaltres també, i tots els altres que tinguen necessitats educatives especials, no es pot concretar d'esta manera en uns pressupostos, senyor Vives.

Per tant, jo li diria que amb moltes ganes de, a la millor, cada any, anar acostant-nos una miqueta més i cada any d'alguna manera intentar que vosté canvie eixa visió que té, canvie eixa visió perquè pareix que la visió que vosté té de l'educació ací és una miqueta arcaica, diria jo, perquè això que vosté ha comentat de l'escola dual, senyor Vives, pareix que estiguem en l'Espanya.
.
.
quasi d'abans de la guerra de Cuba, diria jo.
Veu vosté l'Espanya molt negra, l'Espanya molt negra.
Però això de les dos societats sap vosté que no és cert, senyor Vives.
Mosatros el que defensem i defensarem sempre és el que es puga elegir el centre, el que es puga elegir el centre.

Vosté ens parla que la Logse està molt mal, perquè vostés no han pogut arreglar-la, perquè vostés no han sigut capaços de fer els centres, perquè encara que facen ara els centres, el centres resulta que ja no.
.
.
Ara resulta que els centres que feien falta ara els estan fent?
Ara els centres ja no serveixen?
Senyor Vives, vosté ha dit, vosté ha dit que encara ­es pot llegir en el *Diari de Sessions­,* vosté ha dit que encara que s'hagen fet els centres, però ara ja no serveixen eixos centres.
Vinga, ara ja no serveixen eixos centres, senyor Vives, és que fins això fem malament, per l'amor de Deu, per l'amor de Deu!
Hi hauran a la millor alguns que caldrà fer alguna adequació, llevar una línia, posar-ne una altra, perquè el mapa escolar és un model ben viu, però viu perquè el vam fer nàixer mosatros, el vam fer nàixer mosatros, estarà amb mi, perquè fins que no el vam fer nàixer mosatros estava mort el mapa escolar, i com és un document viu que va nàixer en l'any 1996 amb el govern del Partit Popular, com és viu, es mou, i a la millor hem fer algun canvi.

Però, evidentment, les infrastructures educatives que està fent el Partit Popular estem molt orgullosos de com són, senyor Vives.
I que en falten?
Clar que en falten, clar que en falten.
Per això, el Partit Popular, o siga, el govern del Partit Popular, està fent les inversions necessàries, ha creat Ciegvsa per a poder acabar el compromís del president Eduardo Zaplana que va prendre en esta Cambra de en l'any 2003 tindre el mapa escolar finalitzat.
Això és el compromís que va prendre el nostre govern, el nostre partit i, bo, el govern de tots, que a banda que hi ha alguna il·lustre diputada que quan parla del govern pareix que només parle del govern d'este costat i vulguem o no vulguem és el govern de tots.
Ara nosaltres estem molt contents, vostés no tant.
Hi hagut un altre temps que han estat vostés, bo, cada vegada li toca a un.
Jo espere que a vostés els hi coste també encara un temps el tornar a estar contents.

I, clar, després allò de Ciegvsa de les infrastructures.
Clar, és que aplega un moment, senyor Vives, que és que de veritat em desorienta, em desorienta.
Ciegvsa, vosté se'n recorda de Ciegvsa l'any passat?
Vosté se'n recorda de Ciegvsa l'any passa, senyor Vives?
Se'n recorda, veritat que se'n recorda?
Doncs Ciegvsa la van votar en contra en la comissió.
*(Pausa)* Sí, sí, vosté, vosté.
Després resulta que algun líder va dir que sí, que estava molt bé, que Ciegvsa que era l'únic bo que tenien els pressupostos.
Ho va dir, ho va dir, està escrit en un periòdic.
Després van vindre ací i ho van votar a favor, Ciegvsa la van votar a favor.
Se'n recorden, no?
L'any passat la van votar a favor.
Ara resulta que ens demanen que Ciegvsa.
.
.
que volen saber les infrastructures, un compromís del senyor Tarancón, del senyor Tarancón, d'enviar la documentació de Ciegvsa.
L'última vosté diu que la van enviar el mes de juny, però jo li diré que la del mes de novembre ja està ací, a les Corts Valencianes, jo ja la tinc, jo ja la tinc i vostés la tindran a la millor en el grup.
Però, evidentment, si ha costat més de vindre, que sí que ha costat més d'allò normal en vindre, li ho diré per què.
Perquè és la quarta licitació d'enguany i el conseller, amb molt bon criteri, crec jo, ha esperat a tindre eixa quarta adjudicació per a poder enviar el llistat més actualitzat i que estigueren les quatre, les quatre adjudicacions de l'any 2001.

Per tant, totes eixes infrastructures educatives, senyor Vives, vosté si se les repassa, encara que siga les de juny, vora vosté com en les seues esmenes ens demana fins ­ja li ho vaig dir en la comissió­ un IES en Sant Joan que ja està acabat i estan els alumnes dins.
I vosté ens ho torna a demanar.
Jo és que ja li ho vaig dir, és que, clar, com diu que els nostres ja no serveixen, ara voldrà fer-ne un i posar el seu nom, a la millora en farem un altre a Alacant, a Sant Joan d'Alacant i posarem el seu nom, perquè l'ha demanat vosté en una esmena.
És a dir, hi ha centres, senyor Baltasar Vives, que estan en Ciegvsa, altres que estan en obres, altres que estan adjudicats, altres que tenen el projecte bàsic.
Per tant, per què ho torna a demanar, senyor Vives?
Per què ho torna a demanar?
Per l'única satisfacció de tindre en un paper que és vosté el qui ha dit que es faça eixe centre?
Si eixe centre està dins el mapa escolar!

Per tant, jo crec que les esmenes seues, i li ho dic amb tota l'estima del món, són unes esmenes que no les podem aprovar, encara que volguérem, senyor Vives, perquè ja li ho he comentat: el desgavell que originaria el que aprovàrem les seues esmenes en este pressupost faria, com li havia dit, que la secció 9, que és la secció d'educació i cultura, haguera de tancar la paraeta.
I el que volem, el que volem, gràcies a este pressupost i gràcies, creem, a l'esforç, a l'esforç del govern, i en particular, en este moment estic parlant de la Conselleria d'Educació i Cultura, el que volem és que s'aconseguisca millorar la qualitat de l'ensenyament, que crec que és una de les tasques encomanades al nostre govern, però que tots i cadascú d'esta Cambra almenys, i jo m'imagine que de la Comunitat Valenciana, és el que volem.
I jo, de veritat, no li diria que les retirarà, perquè sé que no les retirarà, però m'agradaria que l'any que ve, si fera esmenes al pressupost d'educació, senyor Vives, fora una miqueta més coherent.

Res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Vives.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

Moltes gràcies, presidenta.

Senyories.

Jo crec que no està renyit, en absolut, el tema del debat polític amb el tema d'estar una miqueta a gust i somrients i vosté ha animat una miqueta l'assumpte, no perquè m'haja contestat, que no contesta a res, però és igual, almenys ha estat ací 20 minuts alegrant-nos el tema de.
.
.
*(Remors)* Molt bé, no passa res.

Jo crec que almenys si m'haguera contestat a una cosa.
.
.
Jo li he dit que hi ha una esmena, que és la 1.
416, que és la que diu allò de repartir entre tot el món d'una manera equitativa, i això no costaria una pesseta, senyoria.
.
.
però vostés no volen perquè, evidentment, estan en l'escola dual.
Clar, jo sé que això no els agrada.
Però jo vaig a repetir-ho moltes vegades, sap el que vull dir-li?
Perquè això al final la gent no només.
.
.
La gent es creu les coses quan li dius el que ell pensa, i ja hi ha molta gent en este país que comença a pensar el que dic jo; segurament no hi ha prou encara, però hi hauran més, no es preocupe, poc a poc hi hauran més.
I això, al final, cala en el personal.

Però jo el que voldria dir-li són algunes qüestions.
Mire vosté, per començar, perquè no li vaig a poder contestar a totes.
El tema de la llengua.
Pareix mentida, senyora Barrieras, jo no li vaig a dir tantes vegades el seu nom com vosté me l'ha dit a mi, que me l'ha dit moltes vegades, ja sé que el meu nom és un nom molt vell i molt antic, però jo li agraisc que vosté me'l diga i a més m'agrada.
Però jo no li ho diré tantes vegades, però vostés sente's com al·ludida cada vegada que vulga, com si li ho repetira.
I, des d'eixe punt de vista, en el tema de la llengua, clar, jo no sé si vosté ha dit molt bé que la llengua es va fer, i quan comencen uns xiquets a estudiar en primer, fins que no acaben l'edat obligatòria, no es pot fer.
I nosaltres dissortadament vam deixar de governar abans que els xiquets arribaren a l'edat obligatòria.
Sí.
Els qui van començar en primer curs necessiten catorze anys per a poder-lo avaluar.
Clar, és que això, és que, clar, al final no saben res, és que això és molt roin no saber res, perquè alguna cosa si que cal saber.
Perquè, clar, el problema és que quan avaluem alguna cosa és quan comença.
I jo no sé si vostés saben quan la vam començar, però açò estava molt complicat, el tema de la llengua.

Però vull no em vaig a estendre'm més.
Només dir-li que necessitàvem catorze anys des que es va aprovar per a poder-lo avaluar.
Nosaltres teníem un servei d'avaluació que tots els anys donava dades públiques, i vostés, a partir que estan vostés, com és un tema de l'opacitat, que cada vegada és més, no donen dades de res.
Ni tan sols sabem ni quants xiquets hi ha, immigrants, en un lloc o en un altre, perquè vostés no donen res.
Però el tema de la llengua no s'ha pogut avaluar perquè encara no havien acabat els xiquets i les xiquetes que tenien edat obligatòria, val?
Ara ja han acabat i per tant ara es pot fer.
Jo no sé si vostés ho entenen, però, en fi, si no entenen ho explique d'una altra manera, però era una cosa aixína.

Bé, continuem, continuem.
No és només això el tema.
Vostés em diuen que el tema de si hi ha no sé quants milions d'euros -ha dit- per al tema de les construccions i el tema de Ciegvsa.
Mire vosté, jo no he votat maig a favor de Ciegvsa perquè.
.
.
Bo, és igual, és igual, senyora si he votat és que m'he equivocat, què anem a fer-le.
El tema de Ciegvsa.
.
.
Jo només vull que a més, com està ací el conseller d'Hisenda, hi ha un decret que està en vigor, que és el text refós d'hisenda pública valenciana i el seu article 29 diu alguna cosa així com que l'autorització de despeses d'abast plurianual se subordinarà als crèdits per a no sé quants i no sé menys.
.
.
I en el seu apartat tres diu: "el nombre d'exercicis als quals podran aplicar-se les despeses citades ­és a dir el tema de ajornament del tal­ les lletres a i b de l'apartat anterior no serà superior a quatre, a quatre anys.
"

Bé, si mirem el tema del conveni de col·laboració de Ciegvsa, mos diu en la plana no sé quant, en el punt 6, "en tot cas, els edificis construïts per Ciegvsa revertiran en la Generalitat Valenciana o, si és procedent, als ajuntaments respectius, com a data límit el 31 de desembre del 2015".
Vostés pensen que de hui al 2015 n'hi han quatre anys?
Doncs, jo no sé, però jo, per descomptat, de moment, no.
Però, en fi, això supose que ja ho explicaran quan vullguen explicar-ho, i a la millor tindre'm temps d'explicar-ho en temps i forma i a on toque.

Però, clar, dir-me a mi que fique diners per a construccions!
Però si Ciegvsa està fent-ho sense diners!
O és que s'està construint aixina?
Clar, si resulta que s'han fet 60.
000 o 70.
000 milions de pessetes que diuen vostés­ i s'havien ficat 400 milions de pessetes, jo dic, home, 7.
000 o 8.
000 o 10.
000 milions de pessetes més, què més donarà?
, si a estos els dóna igual!
, però si igual dóna quatre que vint-i-quatre, però si no tenen ningun problema!
Si en faig 60.
000 amb 400, doncs, amb 402 que en facen 80.
000 més.
No hi ha ningun problema!
Jo per això ho he fet, si no, no ho haguera fet, senyoria, perquè, clar, jo, per descomptat, posar-los a vostés en un compromís.
.
.
de ninguna de les maneres, eh?
, de ninguna de les maneres!

Però, clar, després va i vosté me diu el tema de les llibertats polítiques i no sé què i no sé quant.
Mire vosté, jo l'única cosa que estic defensant són els drets universals del ser humà, i un dels drets que n'hi han, i per això el vaig posar, és el dret a tindre la religió que un vullga, a tindre.
.
.
Clar, jo, quan parle de política, no parle de partits polítics!
Però, clar, a la millor això un altre dia si vol li ho explique, però no passa res.
Vull dir jo que llibertat de religió, llibertat de.
.
.
Bé, doncs, eixes coses són les que jo volia que se plasmaren, que n'hi han ètnies que tenen problemes, però, clar, eixos xiquets no són atesos en tota la xarxa escolar, no n'hi ha un servei públic per a ocupar-se d'ells, només està l'escola pública.
Perquè l'escola concertada, que també ha de ser servei públic, no s'ocupa d'eixe tipus de plantejaments.

Clar, què fem?
Al final tenen una escola per als que no poden d'una altra manera i una escola per als que més poden, i ahí posem tots els diners que volem.
No és això el nostre plantejament, senyoria, i per tant, fem això.

Però n'hi han alguns altres elements que jo volia, d'alguna manera, assenyalar.
Diuen vostés que el tema de l'avaluació dels centres i el tema de la inspecció.
.
.
Miren vostés, som l'única comunitat autònoma de tot l'Estat espanyol que no ha desenvolupat ninguna normativa sobre avaluació de centres, sobre avaluació d'equips directius, ni sobre avaluació de rendiments escolars.
L'única, totes les altres ho han fet.

Som l'única comunitat autònoma que no té desenvolupat el tema de la inspecció educativa, i ja que parla de la inspecció, i resulta que va i sempre passa igual, sempre que parlem de la inspecció i parlem dels familiars, dels familiars directes i indirectes, de germans, germanes, amics, amigues, no sé què, de familiars directes, home, jo ja sabia que això era aixina, però, clar, si vostés varen ficar a dit uns professors com a inspectors i després va i resulta que eixos es convertixen el 90%, el 90%, en opositors, quasi quasi no faria falta oposició.

Però, clar, de seguida me diu: "Eh!
espaiet, que vosatros ho vau fer més malament!
" Doncs, home, és possible, però mire vosté, jo no sé si vosté sap, perquè no té perquè saber-ho, però jo li ho ensenyaré, esta sentència és una sentència del 7 de novembre del 2001, i diu: "Fallamos que, estimada la demanda formulada por el procurador señor Pérez Mulet y Suárez en representación de los recurrentes ­"los recurrentes" són els que vostés varen tirar­ "al principio expresados, debemos declarar y declaramos que la sentencia de la sala de esta jurisdicción del Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, sección segunda, recaído en el recurso contencioso-administrativo también al principio reseñado, incide en el error de haber negado.
.
.
"

Total, que els que vostés varen tirar d'una manera que no era normal, resulta que ara han de cobrar des del mateix dia que els varen tirar i per a tota la vida.
I ho diu el Tribunal Suprem de l'Estat espanyol, que revoca una sentència del Tribunal Superior de Justícia.
Senyories, si volen vostés, la tinc a la seua disposició per al que vostés vullguen.

Però, clar, mos ha passat exactament com a Demetrio Madrid, que primer el van tirar de president, i quan ja va vindre la sentència, ja havien tingut huit anys per a estar cada vegada matxucant-mos amb el tema de la inspecció.
Doncs, no, senyories, el problema no és un problema nostre, era un problema del Tribunal Superior de Justícia que se va enganyar en la decisió i va i resulta que ara han de reingressar totes estes persones.
Val?
Jo ho dic perquè vostés ho sàpiguen i perquè almenys eixe argument no se torne a gastar.
.
.
Bé, vosté gaste el que considere més oportú.

D'alguna manera, d'alguna manera, el plantejament que mosatros tenim és que el que diguem és: eixa escola que volem, que volem un servei públic d'educació que aprofite per a tothom, que volem un servei públic d'educació que forme als xiquets i a les xiquetes valencians i que mos porte cap a la convergència amb Europa, que és el que díem d'eixa societat del coneixement i eixa societat de la informació.
I li díem el tema de la informació, perquè a vostés se'ls ompli la boca amb el tema d'Infocole, quan parlen ací d'Infocole pareix que hagen fet no sé què.
Que a mi me pareix molt bé que ho facen, però saben vostés encara que som de les últimes comunitats autònomes en el tema d'ordinadors per xiquet i classe?
Saben vostés que Espanya, en el seu conjunt, està només comparable a Portugal i a Grècia?
Saben vostés que estem a la cua de tot Europa en el tema d'ordinadors per grup de xiquets i xiquetes?
Com és possible que eixes esmenes no me les accepten?
Com és possible que no m'accepten eixes esmenes?

No les accepten perquè no volen, però, evidentment, les esmenes que mosatros hem fet, i ja m'ha dit que me n'ha acceptat una altra, que jo m'alegre una barbaritat, no se pot imaginar com m'alegre que m'haja dit que accepta eixa esmena del tema de l'avaluació, però l'avaluació, per a fer l'avaluació, necessitem un servei d'inspecció en condicions, i el servei d'inspecció en este moment.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Vives, vaja finalitzant.

 

**El senyor Vives i Moncho:**

 

­Acabe de seguida­ .
.
.
en esta comunitat autònoma és un servei d'inspecció que no només està sota sospita sinó que és un servei d'inspecció que està només al servei del Govern que en este moment ostenta el Govern de la Generalitat.

Senyories, moltes gràcies i perdone per si m'he estés molt a estes hores.

*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Vives.

Torn de rèplica per a la senyora Barrieras.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Vives, jo espere que des d'ací se me senta bé, perquè com havien dit que les rèpliques les farien des de l'escó, jo vaig a fer cas i la faré des de l'escó.

Però, bé, a banda d'això, que no té cap importància, jo el que volia dir-li és que vosté ens parla, en primer lloc, que en el 1983, que va ser la Llei d'ús i ensenyament del valencià, que no havien tingut temps.
Doncs, mire, senyor Vives, fins al 1995, els xiquets de sis anys, quants en tenien en el 1995?
S'haguera pogut anar avaluant!
O no se podia anar avaluant?
.
.
.
No, és que clar, és que els deures, senyor Vives, només els hem de fer nosaltres!
Se veu que tot el que s'ha de fer en esta comunitat en matèria educativa l'hem de fer des de l'any 1995, senyor Vives, des de l'any 1995, el d'abans estava tot ben fet!
O siga, no havien fet ni el mapa escolar, però no passava res, l'havia de fer el Govern del Partit.
.
.
Mire, ja ho hem fet, no patixca.
I la transaccional permetrà que es faça el que vosté vol, perquè veja, que els deures, mosatros sí que els fem, eh?
, sí que els fem.

Després ens ha parlat vosté de Ciegvsa, i li torne a dir, senyor Vives, que sí, que Ciegvsa la van votar a favor, ho pot vore, perquè en el *Diari de Sessions* està i ho pot mirar, i després, si d'això, ho comentarem.
I vosté ens parla que si en el pressupost, si en Ciegvsa, si no n'hi han diners, posem més centres.
.
.
No, és que vosté no els ha posat en Ciegvsa, senyor Vives!
És que no sap ni a on ha posat les esmenes!
(*Protestes*) No!
No, senyor Vives!
Les esmenes, agarre-les, senyor Vives, mire-les i vorà que vosté el que està demanant en les seues esmenes és que, amb els diners que n'hi han en els pressupostos per a construccions, es facen eixos centres, que ja estan en Ciegvsa.
Per tant, està vosté duplicant, està vosté duplicant!
Vosté no està parlant de Ciegvsa, eh?
, no, per a res, està parlant dels pressupostos, i a on només n'hi han 3.
000 milions, vosté en posa per valor ­ja li ho vaig dir en la comissió­ de 6.
000.
No pot ser!
No pot ser!
I mire que sap que els posa barats, que sap que els posa barats.
No pot ser.
Si n'hi han 3.
000 noi n'hi han 6.
000, senyor Vives, quadrem almenys els diners!
, és que és el menys que podríem fer per a quadrar un pressupost.

Després vosté, en el tema de la inspecció, bé, n'hi ha molt a parlar, n'hi ha molt a parlar, perquè vosté el que sap és que van deixar el lloc de treball perquè estaven en una situació irregular, i el que s'ha dit ara és que han de pagar-los els sexennis, però no tornar-los a readmetre, eh?
No, no, no tornar-los a readmetre, senyor Vives, no!
, no tornar-los a readmetre.

Però, bé, és un tema que ja es va parlar en una compareixença, i vosté pot demanar les que vullga, no crec que siga el tema dels pressupostos, però, vosté, és que pareix que siga el tema estrella.

Després ens parla d'Infocole.
Infocole, vosté, vosté, senyor Vives, què parla d'Infocole, si ja li ho vaig dir jo?
, que Infocole resulta que era virtual!
Vosté, ací, agarre els llibres de sessions: "Infocole, açò, açò és tot virtual, vostés molts de programes.
.
.
" Doncs, mire, ahí està Infocole, i ara vostés en volen més.
Doncs m'alegre molt.
Ja m'alegre molt que per fi s'hagen adonat que l'Infocole és un gran programa proposat pel Govern del Partit Popular i que vostés ara recolzen.
És que estic la mar de pagada, senyor Vives, estic la mar de contenta.
I poquet a poquet, tranquil, que ho posarem en tots els centres, primària, infantil, secundària, adults, tot, tranquil, que per això no patixca que poquet a poquet s'aplegarà.

Després vosté ens parla d'una sèrie de línies altra vegada de les necessitats especials, les esmenes, que si vostés, que si no li aprovem.
.
.
Jo, és que li ho torne a dir, i vaig a llegir-ho textualment, senyor Vives, perquè és que me dóna a mi que no el té este document, me dóna a mi que no el té.
Mire vaig a llegir-ho: "1.
1.
8 Fomentar la integración de los emigrantes al sistema educativo y en nuestra cultura en igualdad de derechos con el resto de alumnado, prestando atención a su cultura de origen.
Atender las necesidades de profesorado de educación especial ­o séase, audición y lenguaje también, ¿eh?
­ en los centros que atienden a alumnado con necesidades educativas especiales".
Això, en el 422.
20, d'ensenyança primària, que és el que vosté està demanant, no?
Això, ahí ho té, ahí ho té, senyor Vives.

I després, per exemple, en la 421.
30, que és "Ordenació i innovació educativa i formació del professorat": "Pro-mover la aplicación de planes de atención a la diversidad del alumnado y programas de compensación educativa.
Promover la educación intercultural de todo el alumnado y la atención a la diversidad cultural de los inmigrantes".
Què és, que no li val, senyor Vives?
Què és, que no li val el que diuen els pressupostos?
Doncs, mire, si no li val, ho sent molt.
Ho sent molt, però no anem a canviar-ho, perquè si és que resulta que vosté, els pressupostos, que són el que se suposa que estem debatent, no se'ls ha mirat, senyor Vives!
Aixina no es pot treballar!
De veritat, és que em desanima, em desanima perquè aixina no es pot treballar.

Mire, jo només li vaig a dir una cosa *(remors)*, li vaig a dir una cosa per acabar, perquè a estes hores, a les nou de la nit, i damunt.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyories, per favor, pregue silenci.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
jo desanimada, jo crec que ja me queda molta cosa per dir.
Només vaig a dir-li que el desgavell que vosté faria, el desgavell que vosté faria seria massa seriós per a poder després arreglar-ho, massa seriós.
Li diria que les seues esmenes.
.
.
­perquè deixem que li les critique, perquè vosté critica els pressupostos tot el que vol­, jo li diria que les seues esmenes són inconcebibles, increïbles, intolerables, impresentables, impensables, incoherents.
.
.
Bé, ja, tot el que se puga imaginar: no es poden aprovar de cap manera.

I, ja, per a finalitzar, ens va dir, no vosté, la senyora Mollà.
.
.
*(Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Silenci, per favor.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
encara que la premsa ho va replegar malament, ho va dir la senyora Mollà però li ho adjudicat a vosté, però m'és igual, la senyora Mollà, Dolores Mollà, la coneix?
, (*remors*) la seua companya, va dir.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, senyories.

 

**La senyora Barrieras Mombrú:**

 

.
.
.
va dir, va dir, senyor Vives, va dir que l'escola pública en esta comunitat s'estava "muriendo por inanición".
I jo, com és una frase que pareix que va impactar molt, perquè ho van traure alguns mitjans de comunicació, jo li vaig contestar, i vull tornar-li a contestar, perquè pense que és la realitat del que està passant, que gràcies al govern del Partit Popular l'educació està "resucitando por buena gestión".
Val?

No res més i moltes gràcies.
*(Aplaudiments i protestes)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Correspon la defensa de les esmenes del Grup Mixt, de la 1.
453 a la 1.
458.

Senyor Peris, un minut.
*(S'interromp la gravació)* Per favor, senyories, pregue silenci, a pesar de l'hora.
*(S'interromp la gravació) (Remors)* Per favor, senyories, pregue silenci, per favor.

 

**El senyor Peris i Garcia:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Defensaré, del grup d'esmenes, dos esmenes concretes en aquest minut que tinc.

Una, que és la 1.
454, la necessitat que figurara en les construccions d'ensenyament secundari la construcció d'un centre educatiu que ja existeix, que està ubicat en unes plantes baixes, en uns baixos escolars, que té dotació de terreny municipal, que ja fins i tot té un avantprojecte, que passen a l'any uns 2.
000 alumnes matriculats i que està ubicat en una comarca que per la seua producció i serveis, que és la Safor, és un dels ensenyaments importants especialitzats, com és l'escola oficial d'idiomes de Gandia.
I estaria bé que es replegara com a proposta de construcció d'eixe centre educatiu.

I la segona esmena és evident llegint els mateixos pressupostos.
Fa un moment, en un debat tot en valencià, la portaveu del Partit Popular ha volgut llegir textualment els pressupostos i els ha hagut de llegir en castellà.
Per tant, estaria bé que la Direcció General d'Ordenació i Innovació Educativa i Política Lingüística fera una diagnosi, valorara el grau d'implantació del valencià a l'administració pública.

Moltes gràcies.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Torn en contra?
Té la paraula el senyor Cortes.

 

**El senyor Cortes Llopis:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señores diputados.

Un minuto es fundamental en la vida: se pierde una *champions*, se gana una vida o ganó el presidente Kennedy en el último minuto de su alocución en los Estados Unidos.

Usted es un diputado de las cuatro ces: claro, concreto, capaz y comprometido con sus ideas, que sabe lo que quiere, que tiene el valor de decirlo y que ha tenido el coraje de realizarlo.

Se lo digo, ilustre diputado, porque yo he escuchado muy atentamente su intervención, y usted está pidiendo dos cosas.
Y en muchas cosas está muy cercano a nosotros, aunque se crea lo contrario, porque aquí no hay lejanías.
*(Remors)* Sí.
Lo que usted pide.
En el Instituto Grau de Gandia están adjudicadas ocho unidades.
En la escuela oficial de idiomas que pide, se está trabajando conjuntamente con el ayuntamiento en la redacción del proyecto y la posterior ejecución.

Por eso le digo, ilustre diputado, que le doy la enhorabuena, y me encanta, aunque sea un minuto importante.
Quizá la atención de los demás sea saber la importancia que tiene esto, y estaríamos mucho más atentos a escucharnos los unos a los otros.

Nada más y muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Cortes.

Anem a començar la votació.
.
.
.
*(Remors) (S'interromp la gravació)*

Senyories, votació de les esmenes d'Esquerra Unida, defensades a la secció 08, Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
Votació conjunta?
No.
El senyor Perelló demana la paraula?
Té la paraula el senyor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Señora presidenta, al objeto de hacer dos bloques: uno con la 862 y 63 juntas y otro con el resto.
*(Pausa)* ¿Se lo digo de nuevo?

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Votació conjunta per a la 862 i 863.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 7 vots a favor, 45 en contra, 32 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la resta d'esmenes defensades per Esquerra Unida a la secció 08.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 38 vots a favor, 47 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Senyories, votació a les esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes a la secció 08.
Votació conjunta?
No.
Senyor Peris, té la paraula.

**El senyor Peris i García:**

 

Sí, senyora presidenta.

Voldria.
.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per favor, pregue silenci.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Senyora presidenta, voldria demanar una votació per blocs.
I n'hi hauria un que seria la 576, 78, 601, 620, 624 i 625 per un costat, i un altre bloc que seria 681, 82, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 94 i 95 per un altre.
*(Remors)* I totes les altres, clar, evidentment.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Oltra, té la paraula.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Astò, per a ser el final, va a estar un poquet complicat.
*(Rialles)* Nosaltres també demanaríem dos blocs.
Per una banda ­en alguna coincidim, però.
.
.
­, seria la 545, 597 i 688.
Això un bloc.

 

**La senyora presidenta:**

 

Sis-cents què?

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

688.
I en altre, de la 574 a la 576, 578, 581, 604, 601, 682, 686 i 87, de 689 a 691, i 694 i 695.
El qui ho entenga que ho compre.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Perelló, tiene la palabra.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Gracias, señora presidenta.

Tan solo para separar la 702 del resto.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Votació a l'esmena 702, sol·licitada per l'il·lustre diputat senyor Perelló.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada l'esmena 702.

Votació a les esmenes 545, 597 i 688, sol·licitada pel senyor Oltra.
Senyories, comença la votació.
*(Pausa)* Se suspende la votación.
Ha pedido la palabra el señor Peris.

**El senyor Peris i García:**

 

He demanat la paraula perquè hi ha una esmena que sí que està en un dels blocs i altres dos que no.
I, per tant, seria difícil en eixe bloc poder fer ús del meu dret a votar diferenciadament.
*(Remors)* Coincidim en una.

 

**La senyora presidenta:**

 

La 688.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Efectivament, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Pensava que hi havia una coincidència.

Votació a la 546 i 597.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 36 vots a favor, 48 en contra, 1 nul.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la 688.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 34 vots a favor, 51 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a les esmenes 574 i 575.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 35 vots a favor, 45 en contra, 5 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'esmena 576.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 34 vots a favor, 46 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada.

Votació a l'esmena 577.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 35 vots a favor, 45 en contra, 4 abstencions i 1 nul.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a la 578.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 34 vots a favor, 46 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada.

Votació de la 579 a la 581.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a l'esmena 601.
Senyories.
.
.
Senyor Oltra, demana la paraula?

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

L'esmena 581?

 

**La senyora presidenta:**

 

Estem en la 601.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Per això dic que ja hem passat.
Eixa crec que no s'ha votat.

 

**La senyora presidenta:**

 

La 588?

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

81.

**La senyora presidenta:**

 

S'ha votat.
He dit de la 579 a 581.
Era l'última votació.
Era de la 579 a 581, i s'ha votat.

Ara votació a la 601.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 34 vots a favor, 46 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada.

Votació a la 604.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 32 vots a favor, 45 en contra, 5 abstencions.
Queda rebutjada.

Votació a la 620, 624, 626 i 681.
Votació a estes quatre esmenes.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 46 en contra, cap abstenció, queden rebutjades.

Votació a la 682.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 34 vots a favor, 45 en contra, 6 abstencions.
Queda rebutjada.

Senyories, votació a la 686 i 87.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 32 vots a favor, 45 en contra, 6 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la 689.
Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 34 vots a favor, 45 en contra, 6 abstencions.
Queden rebutjades.

Votació a la 690, 91, 92 i 93.
Senyor Oltra, té la paraula.
Per favor, polse.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyora presidenta.

Voldríem, a ser possible, separar això de manera que es poguera votar la 689, 690 i 91.

 

**La senyora presidenta:**

Senyor Oltra, la 89 s'acaba de votar.
La 89 l'acabem de votar.
*(Remors)*

 

**El senyor Oltra i Soler:**

La 92 és la que volia separar d'aquest bloc.

 

**La senyora presidenta:**

Està clar, està clar.
Gràcies, senyor Oltra.

Votació a la 690 i 91.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 34 vots a favor, 45 en contra, 6 abstencions.
Queden rebutjades.

Votació a la 692.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 45 en contra, 1 abstenció.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a la 693.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 38 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queda rebutjada l'esmena.

Votació a la 694 i 95.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 33 a favor, 43 en contra, 6 abstencions, 2 nuls.
Queden rebutjades les esmenes 94 i 95.

Senyories, votació a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista a la secció 08.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Mixt.
Senyories, comença la votació.
Es paralitza la votació.

Señor Perelló, tiene la palabra.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Sí, señora presidenta, es que habíamos entrado de súbito en el otro grupo y yo quería decirle que queríamos una votación separada, la 825, 29 y 830, separarlas del resto.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Votació a les esmenes 825, 29 i 30.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 6 vots a favor, 45 en contra, 34 abstencions.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la resta d'esmenes del Grup Mixt.
Senyories, co-mença la votació.
El resultat de la votació és de 40 vots a favor, 45 en contra.
Queden rebutjades les esmenes del Grup Mixt.

Senyories, votació a la secció 08, Obres Públiques, Urbanisme i Transports.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 44 vots a favor, 39 en contra, cap abstenció, 2 nuls.
Queda aprovada la secció 08, Obres Públiques, Urbanisme i Transports.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida a la secció 09, Cultura i Educació.
Votació conjunta si no hi ha inconvenient?
Votació conjunta.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 44 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 09.
Senyories, comença la votació*.
(Remors)* Se suspén la votació.

Té la paraula el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Aprofitant este ambient nadalenc, demanar un desglossament.
Que es vote la 1.
493 per separat i recordar que, a més, hi ha una transaccional a la 1.
491.

Gràcies.

**La senyora presidenta:**

Senyories, votació a l'esmena transaccional 1.
491.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 85 vots a favor, cap en contra, cap abstenció.
Per unanimitat.

Votació a l'esmena 1.
493.
Senyories, comença la votació.
Senyories, per favor, pregue silenci.
El resultat és de 84 vots a favor, cap en contra, cap abstenció.
Queda aprovada.

Votació a la resta d'esmenes defensades pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes a la secció 09.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 39 vots a favor, 44 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a les esmenes del Grup Mixt a la secció 09.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 40 vots a favor, 45 en contra, cap abstenció.
Queden rebutjades les esmenes.

Votació a la secció 09, Cultura i Educació.
Senyories, comença la votació.
El resultat és de 44 vots a favor, 41 en contra.
Queda aprovada la secció 09, Cultura i Educació.

Senyories, se suspén la sessió, que es reprendrà demà a les deu del matí.

 

*(Se suspén la sessió a les 21 hores i 20 minuts)*