Ind%C3%BAstria%342911.07.10%20macro.html





Comissió d'Indústria, Comerç, Turisme i Noves Tecnologies realitzada el dia 10 de juliol de 2013.
Comença la reunió a les 9 hores i 48 minuts.
Presideix el diputat senyor Luis Bernardo Díaz Alperi.
Reunió número 2.

El senyor president:

(Inoïble) … el señor secretario va a pasar lista.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Pasamos al primer punto del orden del día, que es lectura y aprobación, si procede, del acta de la reunión anterior.
¿Se aprueba el acta?
¿Hay alguna rectificación?
Queda aprobada el acta.
(S'interromp la gravació)

Preguntes

El senyor president:

Pasamos al segundo punto del orden del día, que son dos preguntas, la pregunta número 680.
(Pausa i veus) Pregunta número 680 al Consell sobre la indemnización por los retrasos en las obras en CACSA, formulada por el diputado Jesús Ignacio Blanco Giner, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

El senyor Blanco Giner:

Gràcies, senyor president.

En l'informe de fiscalització de la Sindicatura de Comptes de 2011 es diu en referència a l'expedient 1/07, de la Ciutat de les Arts i les Ciències, que es referix a les obres del pont de l'Assut de l'Or, que l'adjudicatari el 2011 ha presentat una certificació final d'obra per un import de 515.
004 euros i una liquidació por un muntant de 2.
565.
645 euros, que han estat acceptades i pagades per CACSA.

De l'anàlisi d'aquests documents es desprén que aquestes quantitats tenen un component d'indemnització, perquès rescabalen el contractista dels danys ocasionats per la paralització o suspensió de les obres que va tenir lloc des d'agost de 2005 fins a gener de 2007 per causes alienes a aquest, ja que van ser conseqüència del llarg període de temps utilitzat per a la redacció i aprovació del projecte modificat de les obres i de la concreció d'uns certs treballs.

Per això, diu la Sindicatura de Comptes: «CACSA hauria d'examinar les circumstàncies que han donat lloc al retard i, si escau, exigir la indemnització que procedesca als responsables.
»

I per això, pregunte: ¿ha seguit CACSA la recomanació de la Sindicatura de Comptes, ha examinat CACSA les causes del retard de les obres per les quals va haver de rescabalar el contractista i ha exigit CACSA la indemnització procedent als responsables d'eixe retard?
(S'interromp la gravació)

El senyor secretari autonòmic de Turisme i Comerç:

Señor Blanco, efectivamente, la recomendación de la sindicatura es que CACSA tendría que examinar las circunstancias del retraso y, en caso de que corresponda… (Inoïble per raons tècniques) Los importes los tiene usted claros porque se lo contestamos en pregunta escrita, la 19.
285, que formuló usted y se le detalló los importes que había habido… (Inoïble per raons tècniques)

Y la respuesta a su pregunta es que sí, que se han examinado las causas y el retraso fue debido a modificaciones sustanciales del proyecto original.
Fruto de la colaboración de las distintas administraciones implicadas y fruto de la complejidad que tiene el proyecto en cuestión, dio lugar a nuevas necesidades.
Y, por lo tanto, no es posible exigir indemnización alguna, sino que se trata de un sobrecoste de la obra.
(S'interromp la gravació)

El senyor Blanco Giner:

¿Un sobrecost de l'obra?
¡Quina sorpresa!
, ¿veritat?
Parlant de CACSA, parlant de les obres de Santiago Calatrava, un sobrecost més i no passa res.
Dos milions i mig d'euros que se li han de pagar a la UTE, perquè els demana, concretament, un milió directament com a conseqüència del retard en la redacció i aprovació del projecte modificar de les obres, que, que jo sàpiga, és responsabilitat exclusiva del projectista, i el projectista en este cas es diu Santiago Calatrava.
I la concreció d'uns certs treballs, que no sabem quins són i tampoc vosté ho ha explicat.

Parlar que simplement es tracta de modificacions substancials en el projecte original degudes a noves necessitats, la veritat és que sembla una miqueta presa de pèl.
Quines necessitats?
La necessitat se suposava que era un eix viari, un pont, que passara d'una part a l'altra de la ciutat.
Jo he vist els projectes del pont i he vist com canvia el projecte modificat respecte al primer projecte.
Entre altres coses, apareix un restaurant que ningú li havia demanat a Santiago Calatrava i que inventa ell.
¿És això, per exemple, el que fa retardar-se les obres, el que fa retardar-se l'elaboració del projecte modificat per modificacions substancials d'acord amb noves necessitats, que no són noves ni velles, perquè no són necessitats, perquè no es pot fer un restaurant?

De veres, jo he vist eixe projecte, he vist que les coses que han canviat no poden mai justificar un retard d'un any i mig, un retard d'un any i mig que ens ha costat un milió d'euros.
Perquè a la UTE sí que se li ha indemnitzat, ¿eh?
Ací ja no estem en una qüestió a vore qui paga, qui no paga, qui és responsable.
Està clar que vostés han reconegut que la UTE constructora no era responsable, i per això l'han indemnitzada.
I han fet un expedient, que, efectivament, jo he consultat.

Però la sindicatura ens diu, una vegada més, que han d'examinar les circumstàncies i exigir la indemnització.
Vosté em diu que han examinat les circumstàncies, però no m'explica quines són les noves necessitats.
(Veus) Per favor, en el torn de rèplica ens explica quines són les noves necessitats.
Si eixes noves necessitats determinaren un retard d'un any i mig, si això pensen que està justificat.

I després, per què exoneren Calatrava tan fàcilment?
¿Per què han decidit vostés en tots els casos, no este sinó en tots els casos, que a Calatrava ni un euro se li va a demanar?
Pagar-li, sí, tot el que calga, però demanar-li, ni un euro.

Fa un mes vosté estava ací i li preguntava jo pel Palau de les Arts, per la coberta, i vosté diu que encara no estaven analitzades amb profunditat les causes i que encara no se podien determinar responsabilitats.
I al dia següent apareixia vosté en no sé quina fira per ahí dient que a Calatrava mai se li demanaria res, que ni un euro, que se l'exonerava.
El titular era: «El Consell exonera Calatrava.
»

De veres, tenen un problema vostés de no ser capaços d'assumir l'autoritat que els conferix el ser membres del Consell de la Generalitat valenciana.
No sols són un client més de Calatrava, sinó que són el govern dels valencians i les valencianes.

Jo crec que deurien començar per defensar els interessos públics.
I en este cas, complir el que diu la sindicatura: examinar les causes i exigir la indemnització.
La Sindicatura de Comptes no és sospitosa d'anar contra vostés.
És una institució pública, que actua jo crec que de manera coherent i correcta i que fins i tot es cuida molt de clavar-se on no toca.
Sap vosté que políticament mai va a generar-li un problema al Consell, però sí que ha de dir les coses.

Este informe està publicat en desembre de 2012.
És a dir, ha passat temps ja perquè vostés puguen analitzar exactament les causes i procedir a exigir la indemnització.
Però vostés han renunciat directament.
M'agradaria saber eixa anàlisi de causes com s'ha fet, quant de temps ha dut, si hi ha algun informe que jo puga demanar per a saber exactament si s'ha fet eixa feina i s'ha documentat per escrit i per què, una vegada més, se torna a exonerar Calatrava, que mai és res culpa d'ell, quan ací està ben claret que el retard és per la utilització de massa temps per a la redacció i aprovació del projecte modificat, que és responsabilitat exclusiva d'eixe arquitecte que tants mals de cap i tants diners ens ha costat als valencians.
(Pausa)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Blanco.

Tiene la palabra el señor secretario autonómico.

El senyor secretari autonòmic de Turisme i Comerç:

Señor Blanco, estoy de acuerdo con que la actuación de sindicatura siempre es coherente y correcta.
Y por supuesto que la tenemos en cuenta y ejecutamos lo que nos dice.
Y sí que se ha examinado.

Usted dice que yo he exonerado a Santiago Calatrava.
Yo creo que no, ¿eh?
Yo no he exonerado… Yo contesté su pregunta y no he exonerado, en general, a nadie.
Yo me limito a lo que usted me pregunta y analizo los temas que tengo delante.

En este tema en particular, ayer hice una consulta a la conselleria de infraestructuras, para confirmar lo que yo tenía en el informe que tengo de CACSA, y es que las modificaciones…, las nuevas necesidades que generaba el retraso venían de la necesidad de prever el paso del tranvía por esa zona.
Me dicen que, por un lado, se previó que la geometría del trazado longitudinal del puente y del acceso al puente desde la rotonda es que fuera compatible con los estrictos requerimientos del material móvil tranviario.

Por otro lado, se trabajó en ese sentido, en el que el puente pudiera albergar los necesarios apoyos de catenaria que, en su caso, se ejecutarán en un futuro.

Y, por último, se analizó la disposición futura de la superestructura de vía, carriles tranviarios, con el objetivo de que el puente permitiera albergar en futuro el tranvía.

Hemos hecho… Bueno, tengo un cronograma -que sí que puede solicitar, si lo quiere- del retraso, porque ya las cantidades se les desglosaron -creo que no hace falta que se las repita aquí.
O sea, el desglose de los 2,5 millones correspondía: 778.
000 a indemnización de costes indirectos por la paralización, casi 200.
000 de sobrecostes financieros y 1,5 millones en concepto de la revisión de las nuevas necesidades y coste de los materiales de esta adecuación al pasar el tranvía.

Cronograma que he hecho un resumen, pero si lo pide usted por escrito, le daremos ese año y medio -lo tenemos por fechas.
En un primer momento se planteó la necesidad de hacer un proyecto modificado debido a las nuevas necesidades que le he comentado, debido a la adecuación al paso del tranvía.
En febrero de 2006, tuvimos una primera versión de este proyecto modificado.
En abril de 2006, CACSA emitió observaciones técnicas a dicho proyecto.
En mayo de 2006, entre el 3 y el 19, Calatrava tomó en cuenta todos los informes de CACSA y demás y envió los nuevos planos, incluyendo las necesidades que planteaba CACSA.
En junio, CACSA remitió el informe de infraestructuras sobre estos nuevos planos y demás, pasaron por infraestructuras.
En octubre CACSA presentó el proyecto modificado con los nuevos planos ya aprobados por infraestructuras para aprobación en el ayuntamiento.
Y el 1 de diciembre de 2006, el ayuntamiento aprobó el nuevo proyecto modificado.

Y este devenir es el que provocó el retraso y el sobrecoste que le comentaba.
Los importes están claros.
Las causas, ya le digo, es la adecuación a una infraestructura que se consideró necesaria.
Y esta es la historia del puente de Assut.

Por mi parte… No sé si necesita más aclaración.

El senyor president:

Otro día.
(Veus i pausa)

En el mismo punto del orden del día figura… (Veus i pausa) En el mismo punto del orden del día figura la pregunta número 872, formulada por la diputada doña Marina Albiol Guzmán, del Grupo Parlamentario Esquerra Unida, al conseller de Economía, Industria, Comercio y Ocupación sobre el futuro del centro de ocio Mundo Ilusión.

Tiene la palabra doña Marina Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bon dia.

Mundo Ilusión va ser en el seu moment una ocurrència de Carlos Fabra dins d'eixa col·lecció de Ciudad de las Lenguas, Centre de Convencions de Calatrava, Ciutat de la Música a Benicàssim i aeroport de Castelló.
En realitat, tot formava part d'ell, de mega projectes vinculats a l'urbanisme desaforat i al negoci de la rajola.

Mundo Ilusión estava -o està- (rient) estrictament lligat al PAI Marina d'Or Golf, un projecte urbanístic de díhuit milions de metres quadrats a Cabanes i, tal i com li agradava dir a Carlos Fabra, el PAI més gran d'Europa; milers d'adossats, hotels, pistes d'esquí artificials, camps de golf i milers i milers de turistes que arribarien en avió a l'aeroport de Castelló.

I, dins d'eixe PAI de Marina d'Or Golf, el projecte estrela del Consell per a Castelló: el parc d'oci Mundo Ilusión, un projecte de 800.
000 metres quadrats dins d'eixe mega PAI, un projecte d'eixos que els agradava al Partit Popular en aquella època, un projecte que era, evidentment, dilapidar diners públics sense ninguna consideració.
L'argument per a defensar-lo era tan simple com que si Alacant podia tindre Terra Mítica, doncs a Castelló Mundo Ilusión.
Veient els resultats del parc alacantí, doncs supose que tots ens alegrem que Mundo Ilusión no haja vist la llum.

I avui volem saber si el Consell encara té en el cap aquest somni de Mundo Ilusión, que podria suposar una ruïna per a les arques públiques, però està clar que Mundo Ilusión necessita al PAI Marina d'Or Golf o a l'inrevés, o el PAI necessita també a Mundo Ilusión.
Però el que està clar en estos moments és que el PAI Marina d'Or Golf fa aigües per tots els costats; de fet, el passat mes de maig la secció primera de la sala del contenciós administratiu del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana va anul·lar el PAI Marina d'Or Golf de Cabanes per errors de licitació.

La nostra pregunta concretament és com afecta aquesta sentència al projecte d'oci Mundo Ilusión.

Gràcies.

El senyor secretari autonòmic de Turisme i Comerç:

Muchas gracias, presidente.

Buenos días, señorías.

Efectivamente, voy a articular esta primera respuesta a su pregunta en dos partes.
En primer lugar, y con independencia de la reciente sentencia del Tribunal Superior de Justicia, el proyecto de Mundo Ilusión ha quedado paralizado desde el 2009-2010 debido, evidentemente, a la situación económico-financiera y presupuestaria de La Generalitat.
Así, la sociedad mercantil Sociedad Centro de Ocio Mundo Ilusión suspendió, por decisión de su consejo de administración, temporalmente su actividad el 2 de abril del 2009, el Consell emitió, publicó un decreto, el Decreto 138/2010, de 17 de septiembre de 2010, declarando su extinción, disolución y liquidación, y así se efectuó, efectivamente, dándose lugar a la liquidación, y la baja en el Registro Mercantil el 19 de enero del 2011.

Por lo tanto, el instrumento, en este caso, es decir, la Sociedad Centro de Ocio Mundo Ilusión está efectivamente extinguida, liquidada y dada de baja en el Registro Mercantil.

En segundo lugar, en cuanto a los efectos de la sentencia, muy brevemente, y a tenor de responder a más detalles posteriormente, aunque decir que no soy un experto en derecho urbanístico, pero fundamentalmente la anulación del PAI por el TSJ ha sido por defectos de forma en la contratación y adjudicación del programa, básicamente un defecto de forma relacionado con la publicación del contrato en el Diario Oficial de la Unión Europea, que tenía que haberse hecho, y, por lo tanto, afecta -como decía- a la contratación y adjudicación del programa, es decir, quién va a ejecutar las obras esencialmente, la licitación de un contrato.
Sin embargo, la sentencia -y entendemos y así se nos ha trasladado desde la conselleria de infraestructuras-, afecta también -y se entiende que erróneamente- a la planificación urbanística desarrollada durante los últimos cuatro años y que ha contado con todos los informes favorables.

El fundamento básico, por lo tanto, del recurso ante el Tribunal Supremo, recurso de casación que, evidentemente, implica que la sentencia no es firme hasta que resuelva el Tribunal Supremo, el argumento es que un error de adjudicación no puede dar lugar a la nulidad de la planificación urbanística.

Dicho esto, quería decir -y ya lo he anticipado- que el proyecto tiene toda una serie de condicionantes presupuestarios y urbanísticos, por lo que no hacen previsible ni a corto ni a medio plazo su posible reactivación.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Tiene la palabra la señora Albiol.

La senyora Albiol Guzmán:

Bé, jo crec que a expenses de com se resolga el recurs en estos moments, a expenses d'això, el PAI Marina d'Or Golf està anul·lat.
I -com vosté bé ha dit- eixa anul·lació sí que implica… respecte també a la planificació urbanística.
Per tant, en estos moments, el que està clar és que el PAI està anul·lat.

Mundo Ilusión anava geogràficament situat en eixe PAI de Marina d'Or Golf.
Per tant, si el PAI està anul·lat, entenem que això afecta molt (rient) a Mundo Ilusión, molt fins al punt que si el vullgueren fer en estos moments seria absolutament impossible perquè el PAI on està situat està anul·lat.

De totes maneres, respecte al projecte d'oci Mundo Ilusión, vostés diuen que està paralitzat, però el projecte -entenem- no està desestimat, ¿o sí?
, perquè jo crec que eixa és la resposta o la pregunta clau.
És cert que la Societat Mundo Ilusión va ser soterrada en l'any 2010, però el projecte en si no està soterrat, o ¿ara resulta que sí?
Perquè no ho sabem.

Si és que aquest ja no és un projecte del Consell per a Castelló, doncs estaria bé que avui vosté ens donaria la notícia en primícia i ens diguera, ens comunicara que el Consell ha desestimat ja definitivament el projecte Mundo Ilusión en el PAI de Marina d'Or.
Fins ara no és aixina; de fet, de les últimes voltes que hem parlat de Mundo Ilusión, va ser el 17 de juny de 2010, en la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda, aleshores el senyor Vela era secretari autonòmic d'economia, i jo li vaig preguntar pel projecte d'oci Mundo Ilusión, i em va dir, concretament: «El projecte s'ha deixat sense activitat temporalment, només temporalment», i és més, el senyor Vela en aquells moments va parlar que el projecte se portaria a terme, com la societat s'havia dissolt, es portaria a terme pel Proyecto Cultural de Castellón -crec que ara ja (rient) tampoc existix-, i també parlava que en allò referent a l'execució de les infraestructures l'encarregada de fer-los seria la Societat de Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana, i va insistir: «No s'ha parlat ni de dissolució definitiva ni inviable, és més, la paralització del projecte no és definitiva en absolut i el projecte és absolutament viable.
» Eixes eren les paraules del senyor Vela en eixe moment.
Jo no sé si vosté s'està desdient d'estes paraules, no s'està desdient.

Si Mundo Ilusión encara és un projecte del Consell per a Castelló, el que volem saber en estos moments és com està la situació amb eixa sentència que, fins que se resolga el recurs, de moment el PAI està anul·lat.

Gràcies.

El senyor president:

Tiene la paraula el señor…

El senyor secretari autonòmic de Turisme i Comerç:

Gracias, señoría.

Técnicamente creo que lo correcto sería decir que a expensas del Tribunal Supremo el recurso de casación -entiendo- paraliza la ejecución de sentencia.
Por lo tanto, entiendo que el PAI formalmente no está anulado aunque, evidentemente, no se puede proseguir, por lo menos en cuanto a las actuaciones urbanísticas.
Evidentemente, la licitación del programa lo está.
Por tanto, hasta que la sentencia no sea firme es una distinción meramente formal.

En segundo lugar -como le he dicho-, existen condicionantes fundamentalmente de dos tipos: los primeros son presupuestarios y los segundos son urbanísticos y de gestión.
Desde el punto de vista presupuestario es evidente que en estos instantes, y por eso se tomó, de hecho, con anticipación, y el Consell actuó en este sentido con absoluta responsabilidad -creo que estaremos de acuerdo en esto-, desde el 2010 se paraliza mediante liquidación de la mercantil instrumental destinada al desarrollo del proyecto, se paraliza -digamos- la actividad activa, valga la redundancia, del Consell en este proyecto a la espera de que se fueran resolviendo los condicionantes urbanísticos.

En segundo lugar, en cuanto a condicionantes urbanísticos y de ejecución, quiero señalar que, incluso, si el Tribunal Supremo rectificara la sentencia del Tribunal Superior de Justicia y considerara ajustado a derecho el planeamiento urbanístico realizado -¿de acuerdo?
-, todavía quedarían, fundamentalmente, las siguientes etapas:

En primer lugar, la aprobación definitiva del PAI por los ayuntamientos.

En segundo lugar, la adjudicación definitiva al agente urbanizador, independientemente de que el Tribunal Supremo declarara, efectivamente, nula la adjudicación del programa y, por lo tanto, hubiera que volver a licitar y adjudicar.

En tercer lugar, la redacción y tramitación del proyecto de urbanización y reparcelación, tras cuya aprobación es cuando tendría lugar la cesión a la Generalitat valenciana de los terrenos y, por lo tanto, se podría empezar, en principio, en cuanto a la ejecución del proyecto que, simplemente, desde el punto de vista de las obras de urbanización, pues se estiman -y se estimaron en su momento- unos ocho años de ejecución.

Por lo tanto, señoría, y resumiendo -entiendo que se me acaba el tiempo-, los condicionantes presupuestarios y económico-financieros y, evidentemente, los urbanísticos y de ejecución requieren que se solucionen una serie de condicionantes y de circunstancias antes de que, en su caso, se pueda reconsiderar o considerar por parte de La Generalitat seguir en este proyecto junto con la diputación y los ayuntamientos implicados.

Muchas gracias.

El senyor president:

Vamos a ver.

Si no tienen inconveniente, como en el punto tercero queda por ver si se ponen de acuerdo con la transaccional, que todavía están con alguna coma o algún punto que tienen que poner en su sitio, pasamos al punto cuarto, empezamos con él y, luego, vemos el punto tercero, si les parece.

Proposició no de llei sobre l'impuls de la formació professional al sector turístic, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 47.
048, BOC número 144)

El senyor president:

Entonces, el punto cuarto sería: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el impulso de la formación profesional en el sector turístico, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Tiene la palabra el señor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Des del Grup Parlamentari Popular hem presentat una proposició no de llei sobre l'impuls de la formació professional al sector del turisme a la Comunitat Valenciana.

Des de la conselleria està realitzant-se una política de formació en turisme on la xarxa de centres de turisme es mostra com element diferencial de la formació turística a la nostra comunitat.
Esta política de formació en turisme de la conselleria s'articula i materialitza a través de set centres de desenrotllament turístic de la Generalitat valenciana que venen treballant des dels seus inicis en dos línies d'activitat: la primera, la formació contínua a treballadors ocupats en àrees de cuina, servicis, allotjament, direcció gestió i formació complementària com idiomes i informàtica, s'oferixen cursos de curta duració amb un enfocament eminentment pràctic i compatible amb l'horari professional; i, una segona línia, que és la formació per a l'ocupació, dirigida a col·lectius de desocupats, que solen ser cursos de llarga durada amb un enfocament pràctic, principalment en àrees de cuina, de servici, formació complementària.

El grau d'inserció laboral d'estos cursos és molt elevat i es situa al voltant del 80% en els cursos de cuina i el 70% en la resta.

Les xifres totals de la xarxa de centres en l'any 2012 foren les següents: 876 cursos, amb un nombre total de 17.
098 participants i un total d'hores de formació de 37.
731.

En 2012 la formació online experimentà un important increment, quant al número d'alumnes i de cursos: 46 cursos en total, de 821 hores; i un número d'alumnes de 1.
274.

L'adequació dels perfils professionals als nous requeriments de les empreses turístiques.
.
.
A mesura que ha anat creixent la importància econòmica i social del turisme, ha crescut l'oferta acadèmica, el que es constata, per exemple, en que moltes universitats compten ja amb graus de turisme, doctorats en turisme, tesines enfocades a matèries turístiques, càtedres de turisme i hospitalitat, etcètera.

En canvi, el sector turístic s'enfronta cada dia a un escenari canviant, incorporant tecnologies i adoptant noves formes d'organització i gestió, que fan necessària una millora permanent del capital humà.

Sent cert que en la reforma de l'ensenya en els distints nivells educatius s'ha avançat en la millora de la formació turística, també ho és que seguix sent necessari mantindre una estreta col·laboració entre tots els agents implicats en el propòsit de desenrotllar actuacions conjuntes dirigides a afavorir tant la inserció laboral com la capacitació permanent de tots els qui componen el capital humà vinculat al sector turístic.

Amb la finalitat de fer efectiva la dita col·laboració, La Generalitat està organitzant per a l'últim trimestre de 2013 el fòrum de formació, ocupació i turisme de la Comunitat Valenciana.
El fòrum s'emmarca en l'aposta del Pla estratègic de turisme de la Comunitat Valenciana 2010-2020 per a convertir la Comunitat Valenciana en un referent de coneixement turístic, mitjançant una oferta de formació d'excel·lència.

D'acord amb este objectiu, entre les actuacions a realitzar en 2013 figura la creació del comité de coordinació de la formació turística de la Comunitat Valenciana, recolzat en un observatori de la formació i en el mercat laboral turístic i en nous indicadors sobre formació i ocupació en el sector turístic de la nostra comunitat.

És positiu que Les Corts es pronuncien sobre este aspecte i que insten el Consell perquè mantinga el mencionat impuls, donat que la vinculació entre la formació i el turisme significa treball de qualitat i sostenibilitat en la nostra indústria turística.

El fòrum, que està organitzant el govern valencià des de la conselleria d'economia, compta, entre altres objectius: per a analitzar la situació de la formació turística a la nostra comunitat, facilitar l'adaptació de la formació a les necessitats del mercat, identificar nous indicadors sobre la formació i l'ocupació turística, valorar l'impacte de les noves tendències del turisme en la formació, estudiar l'adaptació de les noves modalitats formatives al turisme -per últim.

Este fòrum reunirà totes les institucions involucrades en la formació turística i sigué anunciat per a 2013 pel president Fabra en l'acte de clausura de les conferències territorials de turisme en la Comunitat Valenciana, que tingueren lloc en Benidorm.

I seria important i seria enormement positiu que Les Corts mantingueren una postura unànime al respecte, de manera que la política turística s'assente sobre la base del consens, que entenem que seria absolutament ideal, tenint en compte que el sector turístic representa poc més del 13% del PIB de la nostra comunitat.

Per això, els demanem que es done recolzament per part dels altres grups parlamentaris a esta proposició no de llei que duguem ací per al seu debat i, en el seu cas, aprovació.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Hay una enmienda presentada por el Grupo Compromís.

Tiene la palabra el señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, gràcies, senyor president.

Bon dia.

Coincidim en la PNL del Partit Popular que la formació del personal que es dedica al turisme, com la resta de sectors, és fonamental.
Està bé el que diu la proposta: oferta de formació turística d'excel·lència i d'un model de servici basat en l'orientació al client, això està bé; la formació de recursos humans és un element essencial per al desenvolupament del sector, també està bé; també «el reconocimiento de nuestras marcas, la calidad de la oferta, los destinos de la comunitat, el impulso del talento y el emprendimiento y el alineamiento de todos los recursos públicos y privados en la consecución de sus objetivos».
Fins ahí, tot bé, pintava bé la proposta, tot i que ja estem acostumats a la retòrica del Partit Popular.

I ahí es quan arribem al paràgraf clau: «El Consell viene impulsando políticas…, distintas actuaciones relativas a obtener el conocimiento permanente de las necesidades del sector en materia formativa, así como viene desarrollando programes específicos dirigidos a formación de los trabajadores y las trabajadoras.
» I posa com a exemples el foro de formación turística per als primers mesos de 2013, el comité de coordinación de la formación turística, nous indicadors de formació i ocupació a través de l'observatori turístic valencià.

Però què ha passat amb el foro de la formación turística?
Molt curiós, perquè va ser anunciat el 8 de juny de 2012 pel mateix president, el senyor Fabra, i programat per a la tardor de 2012.
I això ho tenim ací en les notícies: «La Generalitat valenciana anuncia la celebración de un congreso de formación turística», de 8 de juny de 2012; «El presidente de La Generalitat, Alberto Fabra, ha anunciado este viernes la celebración en la comunidad, en el próximo otoño, de un congreso de formación turística, así como la creación de una oficina dedicada a la monitorización de los mercados internaciones, según ha informado en un comunicado el gobierno autonómico.
» I què va passar la tardor de 2012?
Res.

En aquesta proposta del Partit Popular, en canvi, es parla dels primers mesos de 2013.
Entenc que els primers mesos són gener, febrer, març, abril, maig, juny.
.
.
Estem en juliol.
Té igual, perquè encara no s'ha celebrat.
I, segons hem pogut saber per fonts de la conselleria, el que es proposa és que se celebre l'últim trimestre de 2013, entre octubre i novembre.
Un anunci del mateix Fabra, tan senzill com organitzar un fòrum de formació política, que està anunciat per a la tardor de 2012 i que encara.
.
.
, estem ja en juliol de 2013 i encara no s'ha fet.

El mateix ha passat amb el comité de coordinació de la formació turística de la Comunitat Valenciana.
Estava recollit en el pla operatiu de turisme de 2011 i en el de 2012.
Es parla en estos plans d'establir sinergies formatives, d'assegurar la coordinació de l'oferta formativa i de comptar amb una interlocució permanent amb el sector turístic i el sector educatiu formatiu i acadèmic.
Però ni en 2011 ni en 2012, encara no s'ha fet res; i sembla que no es farà fins que no es realitze del fòrum del qual he parlat adés.

I, bé, finalment, quan es fa referència als nous indicadors de formació i ocupació, a través de l'observatori turístic valencià, en este cas no tenim constància de que s'hagen fet.
No apareixen als informes de la pàgina web.
Però, bé, possiblement, igual sí que s'han fet o no s'han publicat.
.
.
Ho preguntarem a la conselleria per vore què ha passat amb aquestos indicadors.

En resum, el Partit Popular presenta una proposta que promet un fòrum per als primers mesos de 2013 i que ja s'ha incomplit, i la creació d'un comité previst per a 2011 i 2012 que tampoc s'ha creat.

No podem tractar esta proposta com si res no passara, perquè sí que passa.
Tot açò és una nova mostra de la desídia del govern popular, que no és capaç de posar en marxa ni les iniciatives anunciades pel mateix president ni idees ni ganes de governar ni res, paràlisi absoluta.
I és molt preocupant, perquè estem parlant d'un sector clau, que representa el 12,8% del PIB autonòmic i ocupa més de dos-cents mil valencians i valencianes.

Per això, votarem a favor de la proposta del Partit Popular si accepta la nostra esmena.
Proposem el següent text alternatiu:

«Les Corts insten el Consell a establir mesures oportunes per a garantir que no continue produint-se el retard en la implementació de les polítiques de formació turística, complint amb el que establixen els diferents plans operatius de turisme en allò relatiu a la formació.
Tot açò com a objectiu d'afavorir tant l'ocupabilitat dels i les treballadores del sector com de millorar la qualitat dels productes turístics que ofereix el nostre territori, i orientar-los cap a la sostenibilitat social i mediambiental.
»

Creiem que és important que esta comissió li diga al Consell que no poden continuar incomplint allò que ells mateixos posen en plans operatius o anuncien en actes.

No es governa amb plans ben maquetats ni amb fotos ben aconseguides.
S'ha de governar amb fets, amb accions i amb inversions.
I ens trobem amb que el sector turístic, que podia ser una punta de llança per a crear ocupació de qualitat, està abandonat pel Consell del Partit Popular.

Per això, esperem que s'accepte la nostra esmena.
Si no, no podem votar a favor d'una proposta que anuncia unes coses que ni tan sols han complit en els terminis que marca la mateixa proposta.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Señor Betoret, tiene la palabra.

El senyor Betoret Coll:

Muchas gracias, señor presidente.

Doncs, efectivament, no podem acceptar l'esmena que es presenta per part del Grup Compromís perquè neguem la major, no s'ha produït ningun retard en la implementació de les polítiques de formació turística.

La política de formació en turisme de la conselleria s'implementa a través de l'àrea de formació turística de l'Agència Valenciana de Turisme, i es materialitza en l'execució dels programes semestrals de set centres de turisme de la xarxa CDT.

Ni individualment, en el cas dels centres que s'integren en la xarxa, ni de la xarxa en el seu conjunt les polítiques de formació han experimentat ningun retard en la seua posada en marxa més enllà d'un ajust en cada exercici, en funció de la disponibilitat pressupostària final, o la seua reprogramació entre semestres del mateix any, en funció de les necessitats específiques del col·lectiu a què van destinades cada una de les accions formatives.

És més, la xarxa CDT ha prioritzat entre les actuacions, en els últims dos anys, les dirigides a fomentar la inserció laboral de col·lectius desafavorits, com el cas dels desocupats.

I repetisc que cal destacar -com ja he dit en la meua primera intervenció- que en 2012 la xarxa de centres ha desenrotllat un total de 876 cursos, amb un número de participants de 17.
098 i amb unes hores de formació que superen amplament les 37.
700.
En esta línia cal indicar -tal com li he manifestat en la meua primera intervenció- que l'índex d'inserció laboral es situa entre el 70 i el 80%, en funció de l'especialitat; un percentatge jo pense que.
.
.
, jo no diria que acceptable, sinó prou més que acceptable.
Tant de bo tinguérem estos nivells d'ocupabilitat a tots els nivells.

Es mantenen i s'executen les línies prioritàries d'actuació en matèria turística.

A més, en compliment dels distints plans operatius anuals de l'agència valenciana, cal destacar l'execució d'activitats vinculades a la formació, que inclou una estreta vinculació entre la formació i la investigació turística, impulsant la coordinació entre tots els nivells formatius, en un especial èmfasi en els nous perfils i capacitat que demanda el mercat turístic, i la millora en la inserció laboral dels estudiants; aspectes que són motius d'anàlisi i propostes d'actuació concretes en el si dels consells assessors dels diferents centres.

La posada en marxa del programa «Crea talent», incorporant aquelles qualificacions professionals en què la inserció laboral és més factible -doncs: cuina, servici de bar, cafeteria, restaurants, etcètera-, així com la formació per a l'ús de les noves tecnologies de la informació i la comunicació -les conegudes com TIC- en el turisme, i activitats formatives vinculades a la implantació de la plataforma de comercialització, Travel Open Apps, en col·laboració amb l'institut de turisme.

Impuls de la formació online en les CDT i formació, havent consolidat ja el campus virtual de la xarxa de CDT amb tots els continguts formatius elaborats per mitjans propis de la xarxa de centres.

La formació online permet agilitzar els processos de matrícula, expedició de certificats, enquestes digitals, així com simplificar tots els processos de gestió documental en benefici de l'organització interna de la xarxa de CDT i de tots els seus usuaris, tant empreses com participants en els cursos.

Un impuls al programa «Prestigi», dirigit a millorar la imatge social dels treballadors del turisme, afavorint una major valoració de la formació turística i un reconeixement acadèmic de l'experiència professional, mitjançant l'ampliació i consolidació del catàleg d'accions formatives en la xarxa de CDT per a l'obtenció de certificats de professionalitat, en validesa dins de tot el territori nacional.

Potenciació de les sinergies formatives entre els agents turístics i la xarxa, estiguent prevista la constitució d'un comité de coordinació de formació turística de la Comunitat Valenciana, en un ampla representació empresarial i institucional, per a coordinar l'oferta formativa i que se recolzarà en l'observatori de formació i en el mercat laboral turístic que sorgirà del fòrum de formació, turisme i ocupació previst per a l'últim trimestre de 2013.

Per això, efectivament, sí que s'ha produït una reprogramació respecte de l'execució del fòrum, però que ve bàsicament justificada en que en eixe fòrum han de participar una sèrie d'actors en què, doncs, bé, cal parlar i cal posar-se d'acord per a organitzar eixe esdeveniment important.

En relació al comité -com ja li he dit en la meua intervenció-, al final, del que es tracta és que el mateix fòrum determine qui són els qui han de participar en eixe comité o qui són els que han de tindre presència en eixe comité.
Per tant, en cap cas s'ha produït un retard, simplement una reprogramació.
Al final, evidentment, una reprogramació a fi de facilitar el consens, a fi de facilitar la presència de tots i cadascun dels actors que participen en un sector, que estem d'acord jo crec tots, que és un dels motors de la nostra comunitat, que dóna una infinitat de llocs de treball i que aporta una part important del PIB de la nostra comunitat.

I, per tant, en eixes qüestions, i parlant de qüestions formatives, que van a possibilitar l'accés tenint en compte els índexs d'inserció laboral de què estem parlant en estos cursos de formació, van a possibilitar l'accés al mercat de treball, a una quantitat important de persones, jo pense que en eixe sentit les preses no són bones i, si en lloc de ser en el primer trimestre, és en l'últim trimestre i això garantix que van a participar més actors, garantix que va a haver-hi un índex de consens més important, garantix que se va a poder oferir una oferta formativa més acord a les necessitats del sector, bé, la veritat és que és una cosa que és necessària i que, per tant, eixe retard se té per benvingut.

Evidentment, en estes coses jo pense que s'ha ser cuidadós.
I no per fer-ho més ràpid i no per obsessionar-se igual en complir una data concreta les coses siguen millor.
A vegades u en un primer moment dóna una data pensant que va a tindre un grau de maduració el projecte, i en este cas, bé, no passa res, estem parlant de sis mesos, tampoc és res que supose cap problema si això redunda després amb un major índex d'empleabilitat, si això redunda després en programes formatius més adaptats a les necessitats de cadascun dels sectors, i això finalment redunda en l'empleabilitat dels desocupats valencians que tenen en el món del turisme un nínxol de mercat, un nínxol d'ocupació, i jo pense que molt important i que amb l'ajuda de tots i amb la col·laboració de tots, que és el que esperem, aconseguirem que siga molt més gran del que és en este moment.

Lamentar no poder acceptar l'esmena, perquè pareix ser que sí que estem d'acord en el que són les línies generals i en el que és jo diria que pràcticament el 80-90% de la proposició no de llei.
I, bé, lamente no poder en este cas arribar a un acord.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Sí, seré molt breu.

La veritat és que la PNL del Partit Popular sorprèn ja en la mateixa redacció perquè no és la típica de dir que el Consell està fent les coses molt bé, sinó que insta a impulsar la formació professional, etcètera.

Però també és clar que la nostra esmena modifica d'alguna manera, també en un sentit polític, el contingut d'aquesta formació, d'aquesta formació que també d'alguna manera tira a orientar cap on hauria d'anar aquesta formació del sector dels professionals i de les professionals del sector turístic.

I, per tant, nosaltres, ja que no han acceptat la nostra esmena, segurament el que farem serà abstindre's, perquè em sembla que també és important impulsar eixa formació.

I bé, ho deixarem així.

El senyor president:

Tiene la palabra el señor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Sí, simplement per agrair que, a pesar que hi ha algun escull que pareix ser que és insalvable, a pesar d'això, almenys hagen valorat el que és el contingut de la proposició no de llei i s'abstinguen.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, la veritat és que quan es llig esta proposició no de llei del Partit Popular passa com moltes voltes passa quan se senten declaracions i tot això, u ho ha de tornar a llegir dos voltes, perquè -dius- no pot ser que estes persones em diguen açò, no?
Que sembla una broma de mal gust.
Sembla una broma de mal gust que estan.
.
.
recentment han aprovat un ERE, eh, un ERO, en l'Agència Valenciana de Turisme, un ERO que en principi anava a afectar, pel que nosaltres tenim coneixement, també a personal de CDT.
No sé això com haurà quedat, perquè l'ERO en principi anava afectar al 22% de la plantilla, després en les negociacions s'ha quedat en un 15%.
Supose que alguna cosa haurà canviat inicial.
Però, en principi, la idea inicial era afectar també els CDT.

I, per tant, no entenem què vol dir açò, senzillament, val?
Quan es parla ací d'aconseguir que els recursos humans siguen uns factors diferenciats de qualitat turística, i estem agafant recursos humans que en estos moments estan treballant per a l'administració, per a, teòricament, eh?
, aportar alguna cosa al sector turístic valencià, resulta que vostés el que estan fent és retallar.

Però, clar, són un partit que són especialistes en l'eufemisme, no?
A retallar diuen «ajustar», a endarrerir diuen «reprogramar».
I tot són paraules de.
.
.
En definitiva, açò és un eufemisme, un eufemisme per a tapar les vergonyes de la falta absoluta de política turística.
I quan dic «falta absoluta de política turística» no estic referint-me a definicions de línies estratègiques ni literatura, que n'hi ha, que és millorable, però no és.
.
.
, no deixa d'existir, està ahí.

El principal problema de la falta de polítiques turístiques és que no hi ha recursos per al turisme, clar.
No hi ha recursos ara que hi ha crisi, però és que no hi havia recursos abans que no hi havia crisi.

Vostés van muntar tot l'entramat este de CDT, que és una feliç idea, val?
, una idea important perquè, lògicament, és molt important disposar d'estos centres per a tractar de millorar l'oferta de la qualitat turística; però en la pràctica l'impacte que han tingut estos CDT sobre el conjunt de l'oferta turística del nostre país és realment discret, no vaig a dir que siga inexistent perquè seria exagerar i faltar a la veritat, però ha sigut més bé discret.
En primer lloc perquè s'han dedicat, sí, a formar molt poc, a investigar o innovar, val?
, i la formació contínua de reciclatge a establir línies generals com és el que ací diuen que pretenen fer.
Però, clar, diuen que pretenen fer este tipus de coses perquè en realitat és.
.
.
efectivament fan alguna coordinació en la formació turística que no sols oferixen els CDT, sinó també oferixen altres centres de formació professional reglada, però això no arriba mai.
Vull dir, estem parlant de coses que haurien d'estar fetes ja fa molt de temps.
I resulta que no és que no les fan, sinó que no van a fer-les ara.

Aleshores, davant de l'ERO, davant del retard en la creació d'eixe fòrum i d'eixos comitès de coordinació, vostés simplement el que fan és vindre ací i presenten una proposició no de llei en la qual després aniran als representants del sector turístic, que estan ja fins els nassos que els prenguen el pèl, i diran: «No, acabem d'aprovar una proposició no de llei en les Corts Valencianes.
» Què vol dir això?
Que no van a fer res.
Perquè, en compte de vindre d'ací a aprovar proposició no de llei, el que fan és les coses directament, el Consell les fa i xim-pum s'ha acabat.
Quan vénen ací a presentar-ho és perquè no tenen cap interés en fer absolutament res d'açò.

Fan, curiosament, el mateix que fa l'oposició.
Vull dir, el que passa és que nosaltres la diferència és que no tenim possibilitat de fer una altra cosa.
I entre altres coses perquè vostés són absolutament hermètics a qualsevol tipus d'acord o de disposició a tractar de parlar sobre continguts concrets i sobre coses que es puguen modificar en les grans línies a partir d'un debat obert, transparent i flexible.

És a dir, què fan?
Vénen ací a tractar de quedar bé amb les persones que van tots els dies a tocar-los la porta.
Hi ha una diferència molt important.
A nosaltres les persones que vénen a tocar-mos a la porta saben que l'únic que podem fer ací, i vostés no volen fer res, és queixar-se.
La diferència amb les persones que a vostés els toquen a la porta és que vostés sí que tenen la capacitat d'atendre de forma efectiva les seues demandes.
I en compte de fer això vénen ací a quedar bé.

Bé, evidentment no pensem votar a favor d'esta proposició no de llei.
I ens agradaria que realment el Consell es plantejara en termes generals, replantejara en termes generals tota la política que ha de vore amb els sectors productius, que realment és deplorable i l'únic que està servint o per a l'únic que està aprofitant la crisi és per a posar en evidència totes les misèries d'eixa política que ha estat sempre sota a mínims i que evidentment amb la crisi, lògicament, l'únic que es fa és evidenciar eixa falta de política, d'alternatives i de recursos destinats a realment la potenciació dels sectors productius.

El senyor president:

Senyor Soto.

El senyor Soto Ramírez:

Nosotros tampoco vamos a votar a favor de esta PNL.
La verdad es que nos sorprende mucho esta PNL.
Creo que ustedes últimamente andan escasos de reflejos, ¿no?
, porque la verdad es que presentar esta PNL con lo que contiene y los incumplimientos flagrantes que evidencia, que no son meros retrasos de seis meses, como intentaré demostrarles, pues es, cuanto menos, un acto de atrevimiento, cuando no de inconciencia.

En primer lugar, me gustaría decir que precisamente las comisiones y el funcionamiento de las comisiones informativas tienen alguna virtualidad.
Muchas veces las criticamos porque son burocráticas, paquidérmicas y porque cuando se van a ver los temas prácticamente no tienen ninguna relación con la actualidad y, por tanto, sirven poco y son poco útiles en términos políticos y en términos ciudadanos.

Pero, a veces, una PNL como ésta, de autobombo, de autopropaganda, si le añadimos que además contiene compromisos concretos y le añadimos el factor tiempo se convierte en un examen al Partido Popular y, lo más curioso, un examen promovido por el Partido Popular, que evidentemente deja al desnudo estos incumplimientos, deja al descubierto las vergüenzas políticas del Partido Popular.
Por eso nos pueden ustedes pedir que apoyemos esta PNL.

Una PNL que además se basa en algo muy concreto, muy tangible, el Plan estratégico, como usted hacía referencia, que decía de manera muy clara en las sinergias formativas que la Comunidad Valenciana cuenta con una amplia oferta de formación en todos los niveles.
Este marco formativo permite la obtención de sinergias para configurar una formación turística de excelencia.

La creación del comité de coordinación de formación turística de la Comunidad Valenciana persigue este objetivo, vinculándolo directamente a las necesidades de mercado laboral mediante un nuevo instrumento: el Observatorio de la Formación y el Mercado Laboral Turístico.
Esto, efectivamente, es un objetivo estratégico, claramente definido, pero que además se acompaña de dos planes operativos, que no son brindis al sol, sino que el plan operativo anual es un compromiso concreto que tiene que ser cumplido en el mismo año.

Y nos encontramos con el Plan operativo 2011 que dice, con enorme claridad, que esta línea se basa en la creación del Comité de coordinación y formación que identificara el cruce con la oferta y la demanda de empleo, tanto a nivel cuantitativo como especialmente cualitativo, de tal forma que permita vincular el mercado laboral con la empleabilidad de los profesionales.

Bien, en cuanto a lo que es la acción concreta, ¿cuál es el compromiso concreto en el 2011 del Plan operativo?
Pues la creación del comité de coordinación, de la formación turística de la Comunidad Valenciana y Observatorio de Formación y Mercado Laboral Turístico.

Por tanto, tenemos un compromiso estratégico y además tenemos un compromiso muy concreto en el 2011 derivado del Plan operativo, con lo cual en seis meses nada.
Ya estamos al menos en dos años y medio de incumplimiento flagrante de un compromiso concreto, diseñado y establecido en el plan operativo.

Pero, por si faltaba poco, el propio Plan operativo 2012 viene a remarcar y a coincidir precisamente en el incumplimiento anterior y en volver a marcarse como objetivo del cumplimiento en el 2012 de la creación del comité de coordinación y el Observatorio del Mercado Laboral Turístico.
Por eso las iniciativas, dice, de coordinación entre los entes y centros de formación turística se han intensificado progresivamente, y dice, de modo que en 2012 se procederá a la creación del comité de coordinación de formación turística que se apoyará en el Observatorio de Formación y Mercado Laboral Turístico.

Por tanto, la verdad es que estoy absolutamente sorprendido del grado de inconsciencia política, de ignorancia o de atrevimiento que ustedes tienen para traer aquí, negro sobre blanco, una PNL que la exposición de motivos lo que viene es a decir: «Estos eran nuestros compromisos y los hemos incumplido todos», desde hace ya más de dos años y medio de incumplimientos sistemáticos y flagrantes recogidos en planes operativos.
No sé, no sé a qué viene…, a no ser que ustedes quieran dejar en mal lugar a su conseller, porque lo están consiguiendo.
No le hacen ningún favor a su conseller trayendo aquí esta PNL que ponga y que exhiba ese grado tan absoluto de incumplimiento con compromisos tremendamente concretos, que además es la base y es el propio fundamento de la PNL.

Por eso, a nosotros nos parece que esa PNL, efectivamente, tiene ese efecto bumerán, que acaba impactando en la frente de quien hace la propuesta.
Ustedes hacen una propuesta, muy loable en términos de lo que son compromisos políticos, pero se olvidan de que, efectivamente, el factor tiempo acaba poniendo a cada uno en su sitio.
Y lo que eran brindis al sol y promesas concretas que ustedes pensaban que podían reivindicar en términos laudatorios y en término de exhibicionismo político, llega el momento de la realidad, llega el momento del contraste con el balance de los cumplimientos y nos encontramos con que, efectivamente, nada de nada.

Bien.
¿Qué hacemos, qué hacemos ante esta auténtica barbaridad?
Porque, claro, si ustedes no están partiendo de esos instrumentos de coordinación para establecer la oferta de formación en base a criterios de demanda, objetivables, datos rigurosos, ¿cómo lo hacen?
Pues yo he hablado con algunos técnicos de los CDT y lo hacen a ojo.
¿Cómo establecen ustedes esa formación?
A ojo, a ojo, directamente.
O sea, bueno, pues yo creo que…, no sé qué, vamos a poner aquí para cocina no sé cuántos cursos y tal.
Bueno, pues, efectivamente, el instrumento que ustedes estaban impulsando era un instrumento útil.
¿Por qué?
Porque además ustedes tienen una escasísima…, o el gobierno, al que ustedes dan sustento, tiene una escasísima relación con el Servef, por ejemplo, por no decir nula, a la hora incluso de establecer esos planes de formación.

Con lo cual, si no hay relación con el Servef, si no nos reunimos con nadie, si los comités de coordinación que llevamos prometiendo desde el 2011 no les hemos ni siquiera cumplido, si el observatorio de empleo y formación ni siquiera existe, pues entonces no sé a qué viene esta propuesta laudato…, a no ser que tenga una intencionalidad reivindicativa con su gobierno.
Y eso sería un cambio de tendencia que yo agradecería.

Yo estoy dispuesto y nuestro grupo está dispuesto a votar a favor, pero siempre que ustedes, efectivamente, no nos tomen el pelo en lo que es la propia, digamos, redacción de autopropaganda y de exhibicionismo político, que no se comparece de ninguna de las maneras con la realidad.

Si ustedes dicen que, efectivamente, el plan estratégico contenía este objetivo, que el plan operativo 2011 también lo contenía y lo incumplieron, que el plan operativo 2012 también lo contenía y lo incumplieron, pero que a pesar de eso siguen pensando que es una medida absolutamente necesaria, y nosotros pensamos con ustedes que es necesaria, pues entonces le decimos, efectivamente, al gobierno que deje de incumplir sistemáticamente sus compromisos y sus promesas y que de una vez por todas los cumpla.

Si estamos en esa, en esa tesis, yo quiero…, me encantaría que estuviéramos en esa tesis reivindicativa con respecto al gobierno, incluso promovida por el Partido Popular, nosotros no tenemos ningún inconveniente en votar a favor.
Ahora, si estamos en una carcasa de fuegos de artificio, que además absolutamente incoherente porque no tiene ningún reflejo en la realidad para hacer no sé qué cosa, pues, desde luego, nosotros no vamos a acompañarles en esa farsa, porque es una farsa.

O sea, ustedes nos están diciendo precisamente que la base medular de la PNL es la creación de unos comités reiteradamente prometidos e incumplidos.
Oiga, pues bien.
¿Son necesarios?
Sí.
¿Los hemos propuesto, los han propuesto ustedes?
Sí.
¿Cuántas veces?
Tres veces como mínimo, en el plan estratégico, en dos planes operativos.
¿Lo han cumplido?
No.
Ahora, el foro del inicio de curso, a final de curso.
Oiga, no sé, no sé a qué viene esta PNL.
O sea, si se les ha colado, se han equivocado, no la han retirado a tiempo al ver el incumplimiento flagrante de todos los compromisos, pero al menos no pretendan ustedes que nosotros votemos a favor de tamaña insensatez política.

Ahora, si ustedes, efectivamente, lo que quieren es convertir esto en un acto autocrítico en relación con la política turística de formación y en una propuesta reivindicativa con respecto al gobierno y de rectificación de la actual política de incumplimiento, pueden contar con nosotros sin ningún problema.
De lo contrario, no esperen nuestro voto a favorable.

El senyor president:

Para réplica tiene la palabra el señor Betoret.

El senyor Betoret Coll:

Muchas gracias, señor presidente.

En relació amb allò manifestat pel representant d'Esquerra Unida, mire, la falta de política turística a què vosté es referix no pareix que tinga massa reflex en les dades del turisme, i no crec que siga una casualitat.
Serà, encara que siga tangencialment, que jo crec que no, reflex d'una política seriosa i continuada d'aposta decidida pel turisme com a un factor important de creixement i de creació de llocs de treball.

Evidentment, la proposició no de llei es parla, a l'hora de presentar-la, amb el personal que està afectat, vull dir, amb el sector.
I com vosté comprovarà, i vosté ha pogut comprovar, en absolut estem hermètics a l'acord, perquè, bé, vosté haurà pogut comprovar que, efectivament, en esta mateixa comissió anem a poder arribar a acords.

En relació amb el que manifesta el representant del Grup Socialista, ¡home!
, jo no esperava que estigueren a favor.
Vostés estan sempre en contra, fonamentalment, dels empresaris del turisme.
I si no, qui els pregunten als representants del turisme de la costa, el que han patit estos últims anys en la tan mencionada llei de costes a què vostés han anunciat ja, i crec que ja han posat, un recurs d'inconstitucionalitat, per a ajudar al sector, com fan vostés sempre.
Vostés sempre van en la línia d'ajudar.

I, efectivament, tampoc esperem molt més que eixe tipus d'ajudes, posar pals en les rodes per a intentar que les coses no arriben.
I vostés, en este cas, són especialistes en vore sempre el costat negatiu de les coses.
Evidentment, hi ha hagut una reprogramació, evidentment hi ha hagut un trasllat de dates, però precisament per a poder parlar amb el sector.

Vosté parla amb els tècnics, que està molt bé parlar amb els tècnics, però ací el que realment és important és parlar amb els empresaris, parlar amb els treballadors del sector.
Perquè al final els tècnics…, bé, jo no vaig a dir que no coneixen el sector, que el coneixen perfectament, però realment els que tenen de posar damunt la taula quines són les seues necessitats, què és el que necessiten, què és el que…, quina és la direcció que volen que prenguen les decisions de les administracions són els afectats, que són els empresaris i els treballadors del sector del turisme.

I jo pense que les dades que he donat en relació als cursos, al nombre de participants i a les hores de formació, només del 2012, no són ninguna tontería.
I vull dir que, al final, si mos perdem…, que és important, que és molt important allò del comité, de l'observatori, i per això mantenim l'objectiu de crear-los, parlant, evidentment, amb el sector, parlant amb els empresaris i amb els treballadors, que són els actors realment principals del sector, però jo pense que són molt importants les dos dades que he donat en la proposició no de llei: en primer lloc, el nombre de cursos, el nombre de participants i les hores de formació.

Però les dades més importants, i jo pense que són les definitives, són que l'índex d'empleabilitat es situa entre el 70 i el 80% dels que participen en estos cursos.
Com dia jo en la meua intervenció, ja mos agradaria a tots, evidentment també a vostés, que en tots el sectors i que en totes les circumstàncies formatives l'índex d'empleabilitat estiguera ja no vaig a dir en eixes xifres, propet.
Seria una cosa satisfactòria per a tots.

Per tant, evidentment, açò no és una proposició no de llei d'autobombo.
Açò és una proposició no de llei on se parla de dades concretes, on se parla de dates.
I mire, mosatros no tenim ningun inconvenient en reconéixer que mos ha tocat reprogramar determinades ferramentes que estaven previstes per a un determinat moment perquè les circumstàncies aixina ho han demanat, perquè el sector, perquè els participants, per tal d'intentar tindre consens sobre eixa matèria… Perquè és important que en un tema tan important com este, tot el món tinga l'oportunitat de sumar-se i de remar en la mateixa direcció.

I vostés ara mateix tenen la possibilitat de sumar-se i de remar en la mateixa direcció o, pel contrari, continuar donant l'esquena al sector del turisme i, per tant, continuar parlant en negatiu d'un sector que dóna faena a moltíssima, a moltíssima gent en la nostra comunitat.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Por el Grupo de Izquierda Unida, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé.
Jo a voltes no sé si tenim d'anar ací a classes de…, de lletres mínimes.
Vull dir, hi han… A vore.
No és el mateix, encara que sonen paregut, la casualitat que la causalitat.
Són dos termes prou diferents.

Perquè, clar, quan un pretén demostrar la correlació entre dues variables, el primer que té de demostrar prèviament és que hi ha una relació de causalitat entre una variable i l'altra, és a dir, que el que passa en una té a vore, de forma clara, amb el que passa amb l'altra.
En este cas, segons el que vosté diu, que la política turística és bona perquè les dades de turisme milloren.

¿Això vol dir que en els anys en què ha baixat la xifra de turistes i la despesa turística i la despesa mitjana de turisme era també per culpa de la política turística?
Perquè que jo sàpiga és la mateixa.
¿Val?
Si m'apura molt, al revés.
Ara és pitjor, perquè abans es dedicaven més diners dels que es dediquen ara.

Per tant, lamentablement, senyor Betoret, lamentablement, no té quasi res a veure, quasi res, l'esforç en matèria de política turística amb l'evolució del turisme a les nostres terres.
Però no per res, sinó perquè l'impacte en termes pressupostaris de la política turística sobre el conjunt del sector és mínim, mínim.
¿Val?
És mínim.

Hi han altres coses que impliquen -la conjuntura econòmica global, el propi sector tal com està articulat amb les seues debilitats i les seus fortaleses-, que tenen a vore amb que en determinades conjuntures eixe sector puga ser més atractiu o menys per a determinats tipus de turistes potencials i, per tant, que vinguen més o menys.
Que la conjuntura econòmica en determinades zones dels potencials turistes que vénen cap ací puga canviar o no canviar, com és, per exemple, l'evolució que es tendix en el turisme estranger perquè vinga més gent dels països de l'est.
Hi ha un llarguíssim etcètera, llarguíssim etcètera, que -insistisc- no té res a veure ni amb la política de La Generalitat ni amb directament els CDT i la política de formació.
¿Val?

Per tant, el que tindrien d'aclarir també és quines són les xifres que vostés donen.
Vostés acostumen a sumar peres i tones d'acer.
I, clar, això no…, des del punt de vista estadístic, és molt poc adequat.

Jo li diria també una cosa, eh?
Si orienten la seua política en funció de les xifres que ens presenten ací, no m'estranya que estem on estem, ¿eh?
, perquè la rigorositat i els criteris són nuls.
17.
000 participaren en 900 cursos.
En 2011 eren 15.
000, com diuen en la PNL, en l'últim… També podrien haver-la actualitzat, perquè les dades que tenim ara jo les he trobades ara mateix…, vull dir, que tampoc són… 17.
000 i 900 cursos.

Però, clar, 17.
000 persones que han passat per eixos cursos.
¿Quantes d'eixes 17.
000, han segut formació continua?
¿Quants són treballadors que fan un curs dos hores o quatre hores a la setmana per a completar la seua formació i quant realment és formació ocupacional?
És a dir, quanta gent ha estat assistint a cursos intensius de diverses hores diàries per a obtindre una qualificació professional que no tenia i, per tant, que estava en l'atur i ha trobat treball?

Perquè, clar, quan diuen: «El 80% ha trobat treball», clar, ¿això què és, molt o poc?
Depén.
El 80% de 10 són 8.
I el 80% d'un milió són 800.
000.
Vull dir, a quanta gent ha arribat, de quanta gent estem parlant, perquè, evidentment, els de la formació contínua, eixos no s'ocupen, ja estan ocupats en el sector.

En definitiva, senyor Betoret, que no mos emboliquen, vull dir, que no vinguen ací a demanar que recolzem polítiques que són absolutament insostenibles pels seus fonaments i, particularment, pels seus recursos pressupostaris que es dediquen a ells.
No es pot vindre ací a demanar que recolzen la política turística valenciana, que està dirigida des de l'Agència Valenciana de Turisme, quan estan despatxant gent en eixa agència.
No poden vindre ací perquè recolzem la política de formació, quan són incapaços de muntar els organismes que vostés mateixos han dit que van a muntar en els seus plans estratègics i que tarden mesos, per no dir anys, en posar-los en marxa i vindre ací a demanar el recolzament de l'oposició.
Ho sent.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Por el Grupo Socialista tiene la palabra el señor Soto.

El senyor Soto Ramírez:

Brevemente para decir que, efectivamente, no podemos estar a favor y sobre todo tampoco estamos a favor del discurso general este de esta cantinela que ustedes nos repiten en cualquier intervención, que yo creo que al final resulta un tanto infantil.
Yo creo que ya empieza a no ser útil, a no ser útil y ni siquiera en términos de estrategia o de propaganda política, porque al final yo creo que satura y que acaba incluso provocando.

Bueno, hemos visto que todo este entorno y toda esta propuesta de formación turística se hace con un ERE a la Agencia Valenciana de Turismo, que va a suponer menos trabajadores, sobrecargando sobre las espaldas de los que ya están, digamos los actuales cursos, efectivamente, que se mantiene en términos cuantitativos la oferta o privatizando, como es lo que está ocurriendo, muchos de ellos recurriendo a formadores externos a los que después no se les paga a los proveedores a los que se les debe una cantidad de dinero impresionante.
Con lo cual, digamos, tampoco se está ahí apostando mucho, digamos, por lo que es la sostenibilidad de la formación en términos presupuestarios y de viabilidad de futuro.

Nosotros pensamos que debería, efectivamente, darse paso a ese ejercicio de realismo, de realismo.
Y existe un espacio de entendimiento, yo creo, y estoy convencido que lo hay.
Pero entre el peloteo gubernamental que ustedes practican y la negatividad catastrofista que ustedes nos atribuyen, hagamos ese ejercicio de realismo.

Y, por tanto, nosotros hemos dicho que en términos políticos suscribimos letra por letra la propuesta de resolución.
Pero seamos rigurosos, seamos realistas, seamos absolutamente fieles con lo que es la descripción del diagnóstico que ustedes están absolutamente desvirtuando, a través de un ejercicio de no reconocer lo que son incumplimientos manifiestos.
Si ustedes lo hacen ya, evidentemente, votaremos a favor.
Pero, desde luego, no busque como excusa que quien pone sobre la mesa los problemas y quien, en definitiva, pone y evidencia los incumplimientos del gobierno está en contra de la Comunidad Valenciana.

Mire, un buen diputado, un buen valenciano, no es aquel que mira hacia otra parte cuando hay problemas y que no destaca los problemas para solucionarlos precisamente.
Esto es muy viejo, esto de querer matar al mensajero.
No, esto no funciona así.
Nosotros, dispuestos a colaborar.
Mire, la propuesta de resolución se la votamos a favor.
Ustedes reconozcan, efectivamente, lo que en esos dos años y medio no han hecho y que han prometido.
Y además de todo eso pongan todo lo que quieran, pero, evidentemente, no se puede sostener, no tiene ningún tipo de sustento su oferta.
Porque al final es eso, es el blanco y negro, es el maniqueísmo.

«Oiga, ustedes votan en contra de todo y están en contra de los valencianos y de la Comunidad Valenciana y el espíritu absolutamente catastrofista y negativo.
» No, no.
Mire, nosotros ponemos y nuestra obligación es como diputados fiscalizar la acción del gobierno, poner sobre la mesa los problemas que puedan existir.
Esa es nuestra obligación.
Si ustedes no quieren, pues, evidentemente, no están digamos apelando a este modelo institucional, democrático, de representación política, de separación de poderes, sino que les gustaría otras cosas donde, efectivamente, todos de manera absolutamente manu militari votamos unanimidades a la rumana, a la búlgara, como se decía antes.
No, nos gusta ese modelo.

Creemos que, efectivamente, en el pluralismo, la discrepancia, la divergencia, en el reconocimiento sensato de los problemas, en hacer diagnósticos rigurosos sino de autopropaganda y después en hacer propuestas y tal.
Y eso es lo que ustedes no han hecho.

Por eso, si usted, de verdad quiere un acuerdo, lo puede tener, está a tiempo de tener el acuerdo.
Simplemente es decir que, efectivamente, junto al plan estratégico que ustedes dicen y el plan operativo y los compromisos de creación de los comités de coordinación y de los observatorios ha habido durante dos años y medio incumplimientos sistemáticos y que ahora ustedes han pensado que, efectivamente, era un error y que hay que mantener esa posibilidad.

Porque, además, no se puede invocar en genérico, digamos, la interlocución con los agentes turísticos.
No.
Precisamente estos comités son el espacio, el foro, para que en formación puedan participar activamente en la definición de las políticas de formación y si no están creados, no están participando.
Con lo cual hablamos con técnicos, pero hablamos con empresarios, hablamos con trabajadores.
Bueno, si quieren le enseño yo la agenda de las reuniones que tengo también con los representantes del sector turístico empresarial.
Sí, hablamos con todos.
Y ustedes tienen la oportunidad de crear un comité donde efectivamente estén todos y estén hablando de formación del sector turístico y ustedes no lo quieren hacer.

Con lo cual, si quiere usted que le votemos a favor, no hay ningún problema.
Hacemos una exposición de motivos ajustada a la realidad, sin catastrofismos y sin entusiasmos gratuitos y estamos de acuerdo.

El senyor president:

Pasamos a votación del punto 4 de la propuesta no de ley.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Queda aprobado por 8 votos a favor y 7 abstenciones y ningún voto en contra.

Proposició no de llei sobre l'impuls d'una política d'open acces per tal que els resultats de projectes d'investigació finançats amb fons públics siguen de domini públic i accessibles de forma gratuïta, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 43.
056, BOC número 133)

El senyor president:

Volvemos al punto 3 del orden del día, porque al parecer se ha llegado a un acuerdo y hay una propuesta alternativa en la que todos los grupos están de acuerdo.
Yo ruego al señor secretario que lea la propuesta alternativa.

El senyor secretari:

Sí, señor presidente.

La propuesta alternativa que viene firmada por los cuatro portavoces consiste en sustituir el texto de la propuesta de resolución por la siguiente, que leo textualmente: «Reforzar la política de open acces para que los resultados de proyectos de investigación financiados mayoritariamente con fondos públicos sean de dominio público y accesibles de forma gratuita, cumpliendo con la norma europea.
Introducir, conforme a la Ley 14/2011, de tecnología e innovación, como criterio en las convocatorias de ayuda a proyectos de búsqueda, que los resultados sean de libre acceso para cualquier persona física o institución académica interesada.
»

Ese es el texto de la propuesta alternativa.

El senyor Ferri Fayos:

Senyor president, només és que sembla que s'ha traduït del valencià al castellà i on posa projectes (inintel·ligible) .
.
.
, supose que en valencià serien «projectes de recerca» i en castellà s'ha traduït com a «proyectos de búsqueda».
Això és perquè la traducció es faça correctament.

El senyor president:

Muy bien.

No hay ningún inconveniente, ¿no?
Se aprueba la propuesta alternativa, queda aprobada por unanimidad.

Proposició no de llei sobre la transferència urgent a l'Ivace (antic Impiva) dels fons necessaris perquè es facen els pagaments pendents als instituts tecnològics, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 51.
295, BOC número 151)

El senyor president:

Y pasamos al punto quinto del orden del día: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la transferencia urgente al Ivace, anterior Impiva, de los fondos necesarios para que se hagan los pagos pendientes a los institutos tecnológicos, que está presentada por el Grupo Parlamentario de Esquerra Unida.

En este sentido, tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Ja fa, farà cosa ja de més d'un mes vam estar discutint d'un tema semblant en una proposició no de llei que va plantejar el Partit Socialista al ple i ho duc a col·lació, perquè allí vaig fer una sèrie de consideracions que m'agradaria repetir.
Perquè no sé si, bé, sí que sé, sí que sé que no va eixir la meua proposició no de llei, però almenys tractaré una vegada més de convéncer les senyories del grup majoritari de la bondat de la inversió pública en inversió, desenvolupament i innovació.
I, sobretot, de tractar de convéncer-los, almenys de remoure una miqueta les seues consciències, per vore si d'alguna forma, encara que no siga hui, ara, ni demà, però a la millor, no sé, d'ací un poc de temps, són capaços de reflexionar sobre el que plantegem ací i tractar de fer canviar la posició del seu partit en estes qüestions.

Jo deia en aquell moment, val, que no és l'únic factor que intervé en la riquesa d'un país, ni en el benestar dels seus habitants i en general del conjunt de la societat, però la innovació, la recerca i la innovació és a llarg termini un dels factors més importants.

I vaig parlar en aquell moment de la segona guerra mundial, però jo crec que inclús abans, perquè abans de la segona guerra mundial l'eixida de la crisi del 29 se fa sobretot gràcies a una fortíssima inversió pública que en molts països té el tema militar com a principal font d'inversió i la recerca es vincula moltíssim a l'àmbit militar.
Per tant, hi ha una correlació molt estreta entre inversió pública i desenvolupament tecnològic, entre inversió pública en inversió, desenvolupament i innovació.

I els posava fins i tot l'exemple dels Estats Units.
Ací, a Espanya, que a penes sí arribem a l'1% del producte interior brut, que no hem passat més enllà d'1,3% en els millor anys, els Estats Units en la darrera dècada han estat per damunt del 2,6% i dels darrers anys, precisament els anys de la crisi, s'ha situat per damunt o pròxim al 3%.
Estats Units, que és pràcticament el paradigma de la inversió privada, de la recerca privada i, a més d'això, de les grans empreses, que són precisament les que tenen capacitat per a fer estes inversions.

Però ací, al País Valencià, resulta que no tenim res d'això.
Tenim algunes grans empreses, les més importants d'elles a més són foranes, són de capital estranger.
I la nostra estructura productiva es basa sobretot en empreses mitjanes o la seua major part molt xicotetes, molt petites, que tenen enormes dificultats per a invertir en investigació, recerca i innovació.

Per tant, en eixes condicions les empreses valencianes, en termes generals, tenen molt poc valor afegit, a partir de la introducció, de la innovació o de la recerca i, en canvi, sí que tenen altres virtuts que no vaig a entrar en elles.

En eixe sentit és en el que cal un major esforç de les institucions públiques, de la xarxa Impiva, de la xarxa Ivace com és diu ara, per a tractar que hi haja una transferència de coneixements i una recerca aplicada a les necessitats d'estes xicotetes i mitjanes empreses.
Disposem de la xarxa, la xarxa està ahí i, per tant, el que caldria és alimentar-la, mantenir-la i protegir-la.

En compte d'alimentar-la, mantenir-la i protegir-la, la xarxa dels instituts tecnològics ha estat objecte d'un maltractament que jo diria que és històric, però que s'ha agreujat de forma impressionant en els darrers tres anys de crisi.

Jo vaig a llegir ací alguns paràgrafs d'una carta que em van adreçar els representants dels treballadors.
Jo vaig tindre una reunió amb ells, probablement seria cap a desembre de 2012, i la carta que m'adreçaven a principis de març deia el següent, parlava que quatre mesos després de la reunió que vam mantindre res no ha canviat.
Es referia als deutes de La Generalitat amb els instituts tecnològics.

«El deute creix i la situació cada vegada és més angoixosa.
Com vostés ja són coneixedors, el principal motiu d'ofegament és que els nostres centres estan patint greument els impagaments d'Impiva a projectes realitzats en 2011 i 2012.
Aquestos projectes estan cofinançats pels fons provinents de Feder.
La Conselleria d'Hisenda i Administració Pública ens ha confirmat recentment que un dels motius d'aquestos retards ha sigut la suspensió de pagaments a Impiva per part de la Comissió Europea i això ha suposat un vertader inconvenient, ja que el pagament dels dits projectes s'ha vist seriosament afectat.

»Tanmateix, segons se'ns ha informat la mateixa Comissió Europea -insistixc que és la carta dels treballadors datada a primers de març d'enguany- segons ens informa la mateixa Comissió Europea, dita suspensió ha estat alçada i els fons desbloquejats i alliberats.
La xifra que en un primer moment la comissió assenyalava de 88 milions, és de 77 milions, segons ens va confirmar el conseller d'Hisenda i Administració Pública.
Ens dirigim al seu grup parlamentari per a què realitze les pesquises o preguntes parlamentàries que estimen oportunes per conéixer en quin estat es troba eixe diners i per a saber quan el rebrà o quan el rep La Generalitat.

»A pesar que la citada conselleria ens ha contestat que ha estat un ingrés de diners anticipats, els treballadors dels instituts tecnològics entenem que eixos diners haurien de transferir-se a l'Ivace perquè puguen seguir abonant els projectes realitzats en 2011 i 2012, ja que és l'única manera de poder rebre de la Unió Europea el muntant de la subvenció corresponent a dites anualitats, que és del 80%.

»Entenem que, atesa la falta de liquidesa de l'administració, es podria trencar eixa cadena d'ingrés de subvenció, pagament i justificació, nou ingrés de subvenció, si no es fa prompte arribar els diners a l'Ivace.
»

Ho llig perquè entenguen que el que nosaltres demanem en la PNL és una petició expressa del col·lectiu de treballadors afectats.

Clar, les dades que es presentaven en març ara han canviat.
En estos moments, La Generalitat i els instituts tecnològics, que quan en març era de 75 milions, ara només és 30 milions per les subvencions impagades des de 2010 i 2011, però que passa a ser de més de sixanta milions si és compten els projectes de 2012.
Uns projectes dels quals Ivace està retardant inexplicablement la seua certificació.
És a dir, es forma una cadena que els diners van a pagar els projectes endarrerits, però els que estan ara o els que estan executant-se o els que s'han executat més recentment seguixen tenint impagaments i, per tant, la cadena no es trenca, el deute va pujant o va baixant, però el deute no desapareix en absolut.

I això provoca als instituts tecnològics i als seus treballadors i treballadores una situació d'insostenible ofegament econòmic que s'agreuja cada mes que passa sense cobrar els pagaments pendents compromesos de les ajudes, unes subvenciones que insistisc, com es deia a la carta, el 80% correspon a fons Feder i solament un 20% a la Generalitat valenciana.

Els fons europeus, per tant, donen un suport a una tasca imprescindible d'investigació i innovació que augmenta la capacitat productiva de l'economia i competitiva i del que s'obtenen uns retorns econòmics molt elevats.
I, tot això, la xarxa Redit en estos moments ja suporta, quan jo vaig fer la proposició no de llei eren 12, en estos moments són 18 expedients de regulació d'ocupació, 18, i una alarmant fuga de cervells, que s'han traduït en una reducció de plantilla des de 1.
700 treballadors a 1.
200, és a dir, hi han hagut 500 acomiadaments de personal dels instituts tecnològics, la major part d'ells tècnics qualificats o personal de recerca.

Per tant, entenem que esta situació és un llast per a l'eixida de la crisi i el valor afegit de la producció valenciana i que per això hauria de ser una prioritat pagar i justificar les ajudes compromeses pendents retingudes per la conselleria d'hisenda, a fi d'evitar nous bloquejos dels fons de la Comissió Europea.

I, per tant, el que demanem en la proposta de resolució és que es facen efectius els pagaments pendents amb els instituts tecnològics per a poder anar tancant les justificacions i, per tant, no trencar eixa cadena de la qual depenen bàsicament els instituts.

Estem realment molt alarmats pel futur que està dissenyant-se des de la conselleria d'indústria per als instituts tecnològics, un futur que sembla ser que passa per fusió.
Jo ja no sé, vull dir, torne un poc al que deia abans, són uns mestres de l'eufemisme i ací podríem escriure un diccionari sencer amb les expressions eufemístiques que el Partit Popular utilitza per a disfressar les polítiques incòmodes.

Per què li diuen fusió, si el que volen dir és retall?
És que és més senzill per a que tot el món ho entenga.
El que volen és retallar els instituts tecnològics, ja estan fent-ho, ja estan aconseguint-ho.
I el que volen fer és, diguérem, probablement acomodar una estructura que s'acomode també a eixa anunciada baixada dels pressupostos per a 2013, una baixada brutal.

Aleshores, clar, si un no entén les contradiccions, mentres estan tractant d'aprovar estratègies industrials, per cert, fantasmes, amb una informació de partida extremadament deficient amb unes conclusions molt dubtoses i amb una aplicació pràcticament imaginària, perquè no hi han recursos.
Una estratègia industrial que sembla tindre com a únic objectiu acomodar-se a la nova estructura de subvencions europees, que vindrà a partir de l'any que ve, i en la qual la subvenció europea baixarà del 80 al 50%.
I un ja pensa, bé, si estant en el 80 i ja no són capaços de cobrir la quota que els convé, quan arribem al 50, bé, açò serà un drama absolut.

I, clar, veient tot això i veient eixos plans en els que pretenen fusionar instituts tecnològics que no tenen res a vore i que es troben situats en poblacions molt distintes, ¿què hem de dir?
Evidentment, ens ho creem, clar que ens ho creem, perquè han fet això en moltíssimes coses.
Jo recordava l'experiència dels parcs naturals i de la fusió dels parcs naturals.

Espere que no se'ls ocórrega la brillant idea d'al final agarrar i posar com a directors d'instituts dinamitzadors designats a dit pel Partit Popular, gent que no té la mínima qualificació professional per a exercir eixa funció, i que acaben convertint-se, els instituts, que fins ara s'havien lliurat prou del que seria la manipulació política gràcies a la seua independència i a la participació dels agents privats en la seua estructura d'administració.
Esperem que això no es convertisca de nou o que no estiguen pensant en transformar això en un coto privat per a poder tractar de fer i desfer al mateix temps.

Mire, hi ha territoris en els quals la política industrial és sagrada, en els quals pràcticament no hi han canvis pel que fa al nivell d'inversió en política industrial i en política de recerca, independentment governe qui governe.
I no ens n'hem d'anar a Finlàndia, eh?
Només que ens arrimem al País Basc es pot observar amb tota claredat com la política industrial i la política de recerca, impulsada des d'allò públic i amb una forta inversió pública, ha aconseguit sostindre una estructura industrial que, no s'obliden d'això, en els anys huitanta va entrar perillosament en barrina i amb perill i que va ser capaç de generar una reconversió molt important i sostindre el País Basc com una societat, que encara avui en dia és una societat industrial amb un elevat índex, per tant, d'ocupació industrial i que, dubte que siga casualitat, és el territori de tot l'estat espanyol amb uns nivells d'atur més baixos de tot el territori.

Per tant, els convidem que reflexionen; ja sé que van a dir-me que no a açò i em vindran ací amb notícies sorpresa de que han fet alguna operació per avançar pagaments i coses d'estes.
I, com ja sé que no anem a traure res en clar, espere almenys que hagen escoltat els raonaments que des d'ací s'han fet i si els ha suscitat d'alguna forma a la reflexió amb això em donaré per satisfet.

El senyor president:

Por parte del Grupo Compromís tiene la palabra el señor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Bé, la veritat és que el senyor Torró ja ha fet una exposició de motius més que suficient per a que tots els grups d'aquesta comissió deguérem votar a favor de la seua proposta.
Però, bé, jo vaig a afegir alguns arguments més, però, bé, al final és només que repetir dades i xifres que portem parlant en aquestes Corts des de fa molt de temps quant als instituts tecnològics, perquè són un problema.

El problema dels instituts tecnològics no és un problema seu, no és un problema seu de gestió sinó que és un problema de la Generalitat valenciana, que és la que els està causant tots els problemes i tots els mals que tenen i que ara pretén el senyor Buch, efectivament, solucionar amb fusions, quan en realitat el que vol fer és retallar i fer més ERO encara dels que ja hi han hagut.

La Generalitat manté un deute amb els instituts tecnològics de més de sis milions de 2010, 26 milions en 2011 i 29 milions en 2012.
Encara que no vulga reconéixer-ho són 61 milions d'euros de deute.
Mentrestant, La Generalitat diu que no hi ha diners, que no se'ls pot pagar, però sí que és capaç de pagar-li al senyor Ecclestone els seus 27 milions de cànon més les despeses, altes despeses en 2009, 2010 i 201, per un valor de 53 milions.
Per a això sí que hi ha diners i per als instituts tecnològics no.

I mentrestant els instituts s'han de sostindre amb pòlisses de crèdit que suposen més de sis milions d'euros en interessos a l'any, 6 milions d'euros en interessos a l'any que no poden anar destinats a investigació.
Estem parlant de 6 milions d'euros.
I tot per la ineptitud del Partit Popular, que és incapaç de pagar allò que ha promés que anava a pagar.

I, a banda, tenim el segon problema, eixe era el primer, el segon problema són les retallades, retallades que ara vénen encara més reforçades amb aquestes fusions que s'ha tret el senyor Buch de la butxaca, bé, de la butxaca no, ho hem pagat tots, ho hem pagat tots els valencians i valencianes a una empresa perquè faça eixe informe.

En 2010 el pressupost era de 50 milions d'euros, en 2011 va baixar ja a 43 milions d'euros, en 2012 a 36 milions d'euros, en 2013 a 30.
I actualment el que veiem que va passar és que arribarem a unes xifres per davall dels nivells de 1985, la inversió en R+D+I de 1985.
Actualment l'R+D+I al País Valencià suposa un 1,07% del PIB, quan en altres territoris, com el País Basc, Madrid, Catalunya, que també estan en crisi, territoris en crisi, destinen més del doble del que destinem nosaltres ací.

I el tercer problema són els treballadors i treballadores; no són ells el problema sinó que l'estan patint els treballadors i treballadores amb 18 ERO, 18 ERO, 500 persones al carrer, nòmines sense pagar i la reducció salarial que els estan fent.
I tot per a pagar allò que la Generalitat valenciana no està pagant, ho estan pagant els treballadors amb els seus sous i amb els seus diners.

I les solucions que oferix el conseller, ja vaig fer l'altre dia en el ple durant una interpel·lació.
.
.
li vaig fer una cronologia de totes les seus intervencions i al final va reconéixer que no tornaria a parlar i avui ha tornat a parlar que van a aclarir-ho en el FLA de setembre, després d'haver anunciat FLA, fons Feder, hispanobons.
Hispanobons que van desaparéixer del mapa polític; el FLA que no van voler en el moment, en aquell moment, posar-lo com a instrument per a poder pagar als instituts tecnològics i els fons Feder que ja els han cobrat i que vostés, el Partit Popular que està governant, no ha destinat a pagar allò per al que estaven destinats estos fons, que és als instituts tecnològics.

I, últimament, una altra de les propostes que sona per ahí és la de que els bancs avançaran els diners a canvi que els instituts tecnològics paguen un 3,75% en interessos i, per tant, reduir una vegada més, del ja reduït pressupost, reduir encara més el pressupost que hi ha destinat a l'R+D+I.

Per tant, a banda de la discussió que podríem tindre quant a les formes o com haurien de ser gestionats els instituts tecnològics, el que cal ara és que es pague el deute perquè, efectivament, els projectes que estan, els projectes plurianuals que estan en marxa, no es perden i perquè els instituts tecnològics puguen respirar i no hagen de fer més ERO.

Per això, des de Compromís donem per fet que recolzarem la proposta d'Esquerra Unida.
I ens agradaria que d'alguna manera el Partit Popular, que suposem, per avançat, per suposat, que votaran en contra, però no ens sorprendria que ho feren, que s'ho repensen perquè es tracta de parlar de futur, de parlar de la reindustrialització del nostre territori i de parlar d'una reconversió industrial que és el que ens toca.

Res més i gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ferri.

Por parte del Grupo Socialista tiene la palabra el señor Toledo.

El senyor Toledo Lobo:

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Perdón.
Puede usted hablar y yo me puedo ir dos minutos.

El senyor Toledo Lobo:

Sí, sí, por supuesto.

La acción política de estos dos años del gobierno del señor Fabra respecto de los institutos tecnológicos, yo creo que se puede calificar con total ajuste a la realidad con dos verbos: incumplir y desmantelar.
Incumplir los propios compromisos del gobierno valenciano.
El primero de ellos, hacer una ley de institutos tecnológicos en los primeros meses, un compromiso que el mismo vicepresidente del gobierno Rambla hizo unos meses antes de dejar al gobierno y un compromiso que recogió el Partido Popular en su programa electoral.

Han pasado más de dos años y a la ley de institutos tecnológicos aún no le hemos visto ni una coma.

Incumplimiento con los impagos.
Son dramáticos todos los impagos porque generan directamente más paro y generan situaciones asfixiantes económicamente.
Pero es que en los institutos tecnológicos no se paga prácticamente nada, los institutos tecnológicos es aún más sangrante.

Y desmantelar, desmantelar con tres herramientas: una, con los recortes.
En 2013 lo que se dedica de La Generalitat a los institutos tecnológicos son 30,7 millones.
En 2010 era más de un 50% más, 47.

La segunda herramienta: los impagos.
Y la tercera: eliminar el posible adelanto del cien por cien de los fondos a los proyectos de investigación, que ha impuesto esta ley de acompañamiento de los presupuestos de este año.

¿Con todo ello qué se ha conseguido?
Pues se ha conseguido, efectivamente, que haya 17 ERE en los institutos tecnológicos, que de 1.
700 trabajadores se haya pasado a 1.
200, con una gran pérdida de profesionales muy cualificados.
Hay que pensar que de los 1.
700 profesionales de los institutos, 142 son doctores y 1.
100, otros 1.
100, eran titulados universitarios.
Con lo cual estamos perdiendo un capital humano altamente cualificado que no es fácil de reemplazar.
Un investigador tarda muchos años en crearse.
Un grupo de investigación tarda muchos años y mucho dinero en que llegue a un rendimiento óptimo.
Y, sin embargo, desmantelarlo cuesta muy poco, se le cierran los proyectos de investigación, se reducía el dinero y, evidentemente, se acaba.
Y reemplazarlo vuelve a costar muchísimos años y muchísimo dinero.

Bueno, pues esto es lo que están consiguiendo, ignorando lo que es la realidad de los 14 institutos tecnológicos.
Unos institutos tecnológicos que están dando servicio en un año a 13.
000 empresas-clientes, más de la mitad de ellas no son asociadas a la propia red de institutos tecnológicos.
Pero, bueno, que tiene 6.
287 empresas asociadas, que se dice pronto -creo que importante ese dato-; que han desarrollado más de mil proyectos de I+D+i en el pasado año, más de la mitad de ellos directamente con empresas y casi un centenar de esos proyectos de la Unión Europea, que tienen 114 patentes vigentes, que más de la mitad de su presupuesto viene de la financiación de las empresas.
Que de 2009 a 2012 han captado una media de 80 millones de euros al año para esta comunidad de fondos de la Administración General del Estado y la propia Unión Europea.
O sea, no está mal, La Generalitat pone 30, eh, y recupera sólo de eso, sólo de esa parte, sin tener en cuenta todo el impacto fabuloso que tienen las empresas sólo por la captación de fondos de política (inintel·ligible) …, 80.
Pues ojalá tuviéramos muchos entes más como los institutos tecnológicos, donde pones 30 y ya directamente recoges 80.
Pero, además, eh, indirectamente tienes todo el beneficio que tienen las empresas.

Es que ellas mismas reconocen que en un 58% de los proyectos en los que participan con los institutos mejoran en sus productos.
Un 56% mejoran sus cifras de negocio y un 48% incrementan sus beneficios.

Que generan empleo, eso está acreditado.
Indirectamente de 2003 a 2009 han inducido más de mil seiscientos empleos al año, siendo, presentando una eficiente creación de empleo de más del triple que la media española.
Y, evidentemente, son muy eficientes captando fondos para esta comunidad, que buena falta nos hace.

Recientemente tuve la ocasión de visitar Aitex con nuestro secretario general, ¿eh?
, y bueno, pues vimos los resultados de este pasado año, de 2012, 194.
000 servicios de innovación tecnológica, una cifra francamente elogiosa; un 22,5% de crecimiento respecto al 2011, con 151 proyectos en marcha que involucran a 270 empresas, con 16 patentes y con presencia en 9 países, porque muchos de los institutos tecnológicos efectivamente han exportado su modelo y tienen presencia en otros países.

En definitiva, se confirma como un pilar fundamental para la I+D+I en un entorno como el nuestro, de pequeñas y medianas empresas, en las que, además, son más pequeñas que medianas.
Y, por tanto, sin un soporte así es difícil desarrollar la I+D+I, sin un elemento donde puedan cooperar.
Que esa es la gran virtualidad que tienen los institutos tecnológicos, permiten la cooperación en I+D+I.

Bien, sin ninguna duda, los institutos tecnológicos han sido un referente en lo era la política de I+D+I de esta comunidad en su momento.
Hay que destacar que mientras que la comunidad representa el 10% del PIB, la red de institutos tecnológicos recoge el 25% de los ingresos generados por I+D+I en institutos tecnológicos en España, lo cual es 2,5 veces lo que somos.
Es decir, son buenos datos.

Cierto es que tras treinta años en los que el Partido Socialista impulsó los agentes sociales, la red de institutos tecnológicos, tras ser vanguardia en la I+D+I, pues la nula política industrial de I+D+I del Partido Popular los ha dejado fuera de tiempo.
Y cierto es que necesitaban cambios, el compromiso de hacer una ley de institutos tecnológicos era necesario.
Y había que llevarlo a cabo rápidamente, pero tan cierto es como que no han hecho nada.

Ayer el conseller Moragues tenía prevista una reunión con el presidente de Redit, precisamente por el tema de los impagos.
La tuvo que aplazar porque tuvieron que asistir ambos, y yo también, al funeral precisamente de uno de los presidentes de un instituto tecnológico, de Aitex, con quien tuve el honor de trabajar durante unos cuantos años.

Parece ser que al final, aunque la reunión se aplazó, sí que llegó al compromiso de que se les pagará en octubre con cargo al FLA.
Bueno, en octubre, dentro de tres meses, no corre prisa, en octubre.
¡Y con cargo al FLA!
Lo mismo que hace un mes votaron en contra cuando nosotros lo propusimos en el pleno.
Lo mismo que hace un mes votaron en contra, ahora les prometen para dentro de tres meses a los institutos tecnológicos.
Claro, esta situación yo creo que da risa, da risa.

Mire, yo quiero leerles algo que es del Diario de Sesiones de esta comisión, precisamente.
El Diario de Sesiones del día 4 de octubre.
A ver si lo encuentro… Aquí está.
Era una contestación precisamente del conseller a una pregunta que hice sobre los institutos tecnológicos.
Dice: «Y por lo demás, hombre, como hoy era el santo del señor Toledo, pues, digo, ya puestos, para celebrarlo, y como debemos 4,8 de 2010, pues, le anuncio que hemos conseguido que hacienda nos asigne 5 millones de euros para los institutos tecnológicos que pagaremos en los próximos días, de forma que por lo menos les demos una alegría de la comparecencia, que hemos dicho que lo importante era pagar, pues, eso, algo pagaremos.
» 5 millones de euros.
Buena parte de la frivolidad, que ya le dije que me parece improcedente, eh, (inintel·ligible) … por el santo y tal.

Esto se incumplió.
O sea, la comparecencia del conseller Buch no vale nada, no tiene palabra, es un conseller sin palabra, ¿eh?
No se pagaron.
Pero no solo no se pagaron en octubre, ni en noviembre, ni en diciembre.
Y ahora, nueve meses después, estamos mucho peor de lo que estábamos hace nueve meses.

Claro, todo esto no es casualidad, es decir, es que toda esta acción política de incumplimiento y desmantelamiento lleva a lo que hemos visto, efectivamente: a asfixiarlos económicamente y entonces justificar que hay que fundirlos.
Lo que no sé si es fundirlos en el sentido de unir o fundir en el sentido de fundir, como se funde un motor que ya no sirve o como se funde… No sé exactamente qué acepción de fundir quieren decir ustedes.

Porque la verdad es que resulta muy preocupante.
Y si a eso ahora añadimos también la promesa del conseller en la revisión de la estrategia de política industrial, de que dedicará para que el año que viene entre 160 y 210 millones, ¿eh?
O sea, entre 160 y 31% más, no sabe cuánto, de fondos presupuestarios, avales, préstamos y fondos europeos.
Cuando venía dedicando 180 sólo de fondos presupuestarios, bueno, pues lo que estamos asistiendo es a un recorte tremendo, bestial, encubierto, con consultorías que nos cuestan bastante dinero, porque tanto en un caso como en el otro, en la EPI, como en los institutos tecnológicos, que hemos tenido que pagar las consultorías éstas que tanto le gustan al señor Buch para que digan lo que él quiere, ¿eh?
Y estamos asistiendo, precisamente, a todo esto.

Por lo tanto, urge una rectificación rápida y urge que se pague lo que se debe.
Porque 70 millones de euros en la red de institutos tecnológicos es una cantidad que no puede ser asumida y que están, están absolutamente desmantelados.

Por tanto, nosotros vamos a votar a favor, evidentemente, de la PNL.

El senyor president:

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Peral.

El senyor Peral Villar:

Muchas gracias, presidente.

Señorías.

No han necesitado ustedes convencer al Grupo Parlamentario Popular de la bondad de la inversión en I+D porque se trata de una apuesta que el Consell ha hecho de forma decidida y con…, yo creo que con enorme éxito.
Porque ustedes mismos, hoy, en sus intervenciones, han dejado medianamente claro que esos institutos tecnológicos han funcionado bien, están funcionando bien y van a seguir funcionando bien, a pesar de sus posiciones alarmistas coyunturales.
Porque, evidentemente, ustedes aprovechan unas circunstancias para cargar contra el Consell, como hacen con casi todo, y para desacreditar un esfuerzo, que creo que voy a poder demostrar en mi intervención, que se está haciendo, que se está haciendo muy bien y que se va a seguir haciendo muy bien.

Por eso ya les anticipo, para que no tengan ni la menor duda, que vamos a votar en contra de esta proposición no de ley.

Usted mismo ha dicho, y no soy yo, que también, el que le va a informar de que la deuda ya no es de 70, es de 30.
Se lo ha dicho el portavoz de Izquierda Unida que presenta la proposición no de ley.

Y precisamente, por eso, si ustedes presentaron la proposición no de ley en marzo y debían…, y ponían ustedes que se debía 75 millones, y en este momento… Yo, si tengo los datos, se los voy a leer, señor Toledo, se los voy a leer porque los tengo de ayer.

Entonces, si se ha hecho ese esfuerzo de marzo hasta la fecha de hoy, de más del 50% de abono de esas cantidades que se debían, pues el Consell creo que está demostrando que está haciendo el esfuerzo importante que los institutos tecnológicos merecen para ponerse al día lo antes posible, porque la situación, evidentemente, no es una situación de bonanza en la que el Consell pueda disponer de muchísimo dinero, y hay muchos colectivos de toda índole, tan importantes como el de la innovación y como el de la tecnología, que también precisan de dinero, y el Consell tiene que distribuir ese dinero lo más adecuadamente que pueda.

La situación, a fecha de 19 de junio, es que en el año 2010 se han pagado 47,6 millones y quedan 3,9 pendientes, el 7,5% de lo ejecutado.
En el año 2011 se han pagado 18,3 millones y quedan pendientes 29, el 61% de lo ejecutado.
Únicamente de 2012 hay pendientes 148.
000 euros, el 2% del ejecutado, sólo está ejecutado 8 millones de los 36 millones concedidos.
Y del 2013 se han pagado los 430.
394 ejecutados.
Por lo tanto, a 19 de junio quedan como cantidades liquidadas y pendientes de pago: 32 millones de euros, que corresponden principalmente a ayudas de 2011.

El Consell, señorías, está pagando de acuerdo con las disponibilidades financieras de cada momento.
Y va a seguir haciéndolo hasta saldar toda la deuda, de acuerdo con la disponibilidad de tesorería y en el marco del proceso administrativo de transferencia bancaria a los beneficiarios.

Estos importes, señorías, hay que enmarcarlos en el total del apoyo a los institutos.
Se han concedido ayudas directas por más de doscientos cincuenta millones en seis años, 2008-2013.
Y de ello los institutos han acreditado gastos e inversiones por 215, de los que ya se han pagado más de ciento ochenta y dos, lo que representa un 85% del total ejecutado.

Señorías, no es ningún escándalo ni se trata de ninguna alarma.
Son situaciones coyunturales de una crisis que estamos padeciendo y que no vamos a volver aquí a recordarles por dónde viene la crisis y quién la provocó.
Nosotros estamos intentando capearla lo mejor que podemos.
Y, sin lugar a dudas, el Consell está haciendo, está demostrando una apuesta permanente por la innovación y por la tecnología, que por supuesto que desde el Grupo Parlamentario Popular apoyamos en su totalidad.

Y es importante separar en el debate de la cuestión de la deuda que es una situación coyuntural, que el Consell va a resolver, y lo va a resolver lo antes posible, para conseguir que los institutos tecnológicos tengan una situación viable, sostenible y eficiente para las empresas de la Comunidad Valenciana.
Quiero recordar al señor Toledo que ese plan de institutos tecnológicos que su partido puso cuando gobernaba hubiera dejado sin recursos a los institutos tecnológicos en 1999, sin recursos de la administración pública, según el plan que ustedes en su momento elaboraron.

Por lo tanto, yo creo que deberían hacérselo mirar cuando critican al gobierno de La Generalitat que lleva mucho tiempo apostando -y con muchísimo dinero- por la innovación de la Comunidad Valenciana.

La política del Consell en esta materia está encuadrada en la política general de apoyo a la innovación empresarial, una política que se está revitalizando mediante la revisión de la estrategia de política industrial y su adaptación al Horizonte 2020, que se ha presentado el pasado lunes 8 de julio en el seno del observatorio de la industria y los sectores económicos.

Los catorce institutos tecnológicos proporcionan una amplia cobertura sectorial y territorial al conjunto de nuestro tejido industrial, y su especialización y carácter vinculados a los principales sectores de la industria de la comunidad han sido un gran activo de la comunidad.

Pero, en la actualidad, se plantea una nueva orientación de la política referida a los institutos tecnológicos, dentro del marco del plan estratégico director para la red de institutos tecnológicos elaborado durante 2010 para el quinquenio 2011-2015, y los objetivos de La Generalitat respecto a estos centros son: identificar y priorizar las áreas de especialización de futuro en las que los institutos deben reforzar su posición de competencia; conseguir que ganen en excelencia y masa crítica y, por tanto, explotando elementos complementarios; facilitar la reorientación de la oferta de servicios y de I+D+I de los institutos en función de las necesidades de los usuarios; promover actuaciones conjuntas; potenciar la capacidad de relación del colectivo de institutos con centros de vanguardia que aseguren la presencia de la red en el entorno internacional.

Desde el Grupo Parlamentario Popular y, por supuesto, desde el Consell, somos plenamente conscientes del activo que suponen los institutos, pero también de la necesidad de adaptar las políticas regionales para con los institutos tecnológicos, de forma que sean todavía más eficaces profundizando en el plan estratégico y configurando un sistema renovado de institutos tecnológicos definido por un tamaño y diseño adecuados para competir en el escenario económico general, una orientación clara y definida a las necesidades de las empresas valencianas y a la actividad de fomento y aplicación del desarrollo tecnológico y a la innovación empresarial, un funcionamiento eficaz y eficiente y un modelo de negocio sostenible en el medio y largo plazo.

Por lo tanto, señorías, se plantea la necesidad de revisar el plan estratégico debido al nuevo marco que establece la estrategia Europa 2020, concretado tanto en el futuro escenario de fondos estructurales 2014-2020 como en el nuevo programa Horizon 2020 que sustituirá al séptimo programa marco de I+D.
El nuevo plan estratégico está finalizando su elaboración.
Se presentó el diagnóstico inicial y propuesta inicial de resultados en abril de 2013.
Y la presentación de propuestas finales a los institutos se ha realizado a principios de este mes de julio de 2013.

Este plan estratégico de La Generalitat para los institutos tecnológicos pretende buscar sinergias entre los centros tecnológicos y fusionar actividades comunes, con el objetivo final de lograr la máxima viabilidad y lograr una red más fuerte y mejor orientada a las empresas asociadas y a Europa.

El objetivo, señorías, no es recortar ni reestructurar, sino ganar en viabilidad y buscar sinergias.
Por lo tanto, creo que es más que evidente que de lo que se trata es de garantizar la sostenibilidad y la viabilidad de la innovación de los institutos tecnológicos, y no es algo que surja ahora de pronto, usted mismo ha reconocido, señor proponente de la proposición no de ley, que hasta ahora los institutos habían gozado de una independencia y de una operatividad enorme.
¡Es que llevamos diecisiete años gobernando!
Ha sido bajo el gobierno del Partido Popular esta operatividad y esta eficiencia enorme.

Por lo tanto, carece de sentido que usted ponga en duda lo que ha estado funcionando bien -según su opinión- durante diecisiete años y, además, con la cifra de inversión que se ha estado realizando para apoyar a los institutos tecnológicos hasta ahora, como va a seguir siendo.

Por lo tanto, le reitero que vamos a votar en contra de su proposición no de ley porque la encontramos fuera de lugar y, evidentemente, creemos, estamos absolutamente seguros de que el gobierno va, en el menor plazo de tiempo posible, va a reducir su deuda con los institutos tecnológicos al máximo hasta completarla en su totalidad.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Peral.

Tiene la palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

«Les Corts insten el Consell a ordenar de manera urgent la transferència a l'Ivace dels fons necessaris perquè es facen els pagaments pendents als instituts tecnològics, que puguen tancar-se les justificacions encara pendents de 2012 i així poder donar continuïtat als projectes, molts dels quals són plurianuals.
»

Això -segons vosté- està fóra de lloc, és el que acaba de dir, això està fora de lloc, és a dir, reclamar a La Generalitat que pague el que deu als instituts tecnològics està fora de lloc, segons el Grup Parlamentari Popular.
El senyor Toledo ha dit abans que açò feia riure; no, no, ¡fa pena!
, ¡fa pena!

Miren -insistisc-, vostés tendixen sempre a sumar pomes i tones d'acer.
Quan donen les xifres que donen globals, agrupades, donen com a xifres d'inversió de la Generalitat valenciana xifres de les quals la Generalitat valenciana només és el 20% responsable d'elles, perquè l'altre 80% ve d'Europa i la proporció -i tinc per ací algun gràfic que, a més, ho demostra de forma molt clara- és com l'evolució del pressupost de la Generalitat valenciana ha tendit des del blanquet, mentre que el procés de fora és… el creixement que va haver fins 2009 dels fons que es dedicaven als instituts tecnològics venia, fonamentalment, de fons que no eren de la pròpia Generalitat valenciana.
La Generalitat valenciana ha estat vivint del que li venia de fora.
Però és que, a partir de 2009, els diners que es dediquen als instituts tecnològics s'han reduït de forma constant, un 36% entre 2009 i 2013, de 49 a 30 milions.
I el que anuncien per a l'any que ve és retallar-ho a la meitat.

Aleshores, no volen dir retall quan parlen de fusió perquè, a més, la lògica de les fusions és absolutament incomprensible, incomprensible.
Quan u veu eixa proposta d'instituts tecnològics, de manufactures avançades, diu, «clar, el que no s'havia posat en altres coses, ho han clavat tot ací», perquè ¿quina és la lògica de la fusió d'això?
¿La proximitat?
¡Home!
, n'hi ha quatre que estan a Paterna i dos a València, i dius, «bé, podia ser» però, clar, quan me claven al d'Ibi, doncs, la proximitat no és la lògica.
¿I què claven ahí?
Joguina, envasament i logística -que és un altre institut tecnològic-, metalmecànica, plàstic, energia, informàtica i òptica, ¡òptica!
Vull dir, és doncs perquè sí, anem a clavar-ho tot junt.
¿Per què?
Perquè cal retallar, i com estan, excepte Aiju, que no sé com l'han clavat ahí, espere que no li passe res, senyora alcaldessa d'Ibi, ¿val?
, espere que no li passe res, que ho dubte molt, doncs altres com estaven juntets a vorem qui i de quina manera se les apanyem per a despatxar… jo què sé, despatxaran -no sé- personal d'administració i serveis, o alguna cosa així.

Mire, és infumable el que vostés estan fent amb els instituts tecnològics, la independència i l'operativitat d'eixos instituts depenia del model que havien heretat i que els feia funcionar, precisament, amb independència i operativitat mentre La Generalitat complira mal que ve amb les seues obligacions, perquè fins el 2010 l'Impiva avançava el 60% dels diners abans d'abril, i abans de l'estiu es pagava entre el 20 i el 30%, i es deixava la resta, és a dir, entre un 20 i un 10% per a la justificació que es feia a l'any següent.
Per tant, això era una forma de funcionar en la qual es podia treballar de forma adequada.

Però, a partir de 2010 això s'acaba completament i el pressupost dels instituts, que només és un 50% públic, i en eixe 50% públic estem comptant les ajudes europees, ¿val?
, l'altra és finançament privat, gràcies a eixa forma de funcionar i gràcies al finançament privat han pogut mantindre i han pogut anar suplint la falta de diners que els arribava de La Generalitat.
Però, clar, tot té un límit perquè els diners de La Generalitat sempre u els compta que, si no hui, arribaran…, si no este mes, arribaran el que ve i, si no, a l'altre, i, si no, a l'altre però, al final, d'alguna manera arribaran.
Però, quan ja no són tres mesos, sinó que es convertix en tres anys, doncs els instituts no tenen més remei que fer ajustos en personal, és a dir, acomiadar gent i retallar.

I això és la responsabilitat, ¡de ningú més!
, ¿eh?
, que no se'ls oblide, és la responsabilitat del Consell, de ningú més, ¿val?
I si això és una situació conjuntural, si la situació és conjuntural el que cal fer és despús-demà, és a dir, quan s'acabe la conjuntura, tornar al mateix lloc, però en compte d'això estan obligant els instituts a gastar-se diners, a despatxar, a acomiadar personal tècnic qualificat que, probablement, no podran recuperar mai més perquè se n'aniran amb els seus coneixements a l'Alemanya o a Anglaterra a donar-los, ¿val?
, estan gastant-se diners en acomiadar la gent i, a més, el futur que els oferix és de més retalls i d'una fusió que no té ninguna justificació, ni des del punt de vista geogràfic, ni des del punt de vista operacional, ni des del punt tècnic o científic, ¿val?
, i amb una estratègia de política industrial que és una pena.

Per tant, eixe és el futur que ens ofereixen, i si vosté creu que el que els demana la proposició no de llei, que no fa ninguna valoració, simplement fa una descripció dels fets i acaba dient que Les Corts el que fan és demanar-li al Consell que pague el que deu, si creu que això està fora de lloc és molt evident que els que estan fora de lloc són vostés.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el señor Peral.

¿Quiere intervenir, señor Toledo?
Ya, ya sé que no le corresponde pero…

Brevemente.

Tiene la palabra, señor Toledo.

El senyor Toledo Lobo:

Simplemente, por la cifra que ha dado el señor Peral de que solo deben 30 millones de euros, solo por esa cuestión.
(Veus) No, no, no, es que, ¡hombre!
, dice que no es verdad lo que he dicho.
Entonces, bueno, yo le quiero matizar que su mismo gobierno lo ha desmentido, su mismo gobierno lo ha desmentido.
Son 60 millones de euros, en una nota de prensa que el mismo Consell ha hecho hoy, llegando a un acuerdo para pagar en octubre los 60 millones de euros.

Por tanto, que revise quien le prepara…

El senyor Peral Villar:

Cuando dice el señor Torró que estamos fuera de juego, pues a mí, usted cree que nosotros vamos a tragar con cualquier literatura que ustedes adjudiquen, a través de sus proposiciones no de ley, para dar a entender que no se está haciendo una buena política de innovación y que la política de los institutos tecnológicos.
.
.
pues el día que ustedes gobiernen seguro que la harán muchísimo mejor, Dios quiera que no lo hagan nunca, pero esta política ha dado muy buenos resultados.

Y como estos buenos resultados los tengo también, pues se los voy a recordar para que vea que, efectivamente, están fuera de juego y que lo que dicen no es, ni más ni menos, que otra suerte de intoxicación que pretenden de cara a la sociedad para desmerecer el enorme esfuerzo que está haciendo el Consell con 11.
000 millones menos del dinero que le hubiera correspondido, que debiera haberle correspondiendo por cinco millones de habitantes durante los ocho años de gobierno del Partido Socialista, ese dinero con el cual se ha han hecho hospitales, seiscientos colegios, carreteras, que ustedes se han aburrido de desmerecer porque nos habíamos gastado un 1% en grandes eventos, de todo el presupuesto de La Generalitat, y que lo han repetido como un mantra para intoxicar a la opinión pública y para desmerecer el gran esfuerzo que ha estado haciendo el Consell para mantener los servicios sociales y para mantener políticas como las de la innovación.

Precisamente, por eso nosotros vamos a rechazar su proposición no de ley, primero porque se está pagando, usted mismo lo ha reconocido.
Si cuando presentaron la PNL en marzo se debían 75 millones, ahora se deben 32.
(Algú diu: «Sesenta.
») 32.
.
.

El senyor president:

Silencio, por favor.

El senyor Peral Villar:

Bueno, eso es lo que usted dice.
(Remors)

El senyor president:

¡No, bueno, no tiene la palabra!

El senyor Peral Villar:

Estoy en el turno de palabra y yo le digo que la información que tengo de lo ejecutado, señor Torró, de lo ejecutado, no del total, lo he dicho muy claro en mi intervención.
No tergiverse mis palabras.
Ustedes están hablando del total y yo del ejecutado, porque solo se puede pagar lo ejecutado porque de esa forma usted certifica ante la entidad concedente de la subvención que usted ha terminado el proyecto y entonces le disponen los recursos.
Eso, que debería usted saber y que ustedes aquí pretenden tergiversar para desmerecer el esfuerzo.
Por eso están fuera de lugar ustedes, permanentemente.
Por eso, la opinión pública, cuando llegan unas elecciones les ponen en el sitio en el que les ponen, y no en otro.

Y, nosotros, ese trabajo y ese esfuerzo lo demostramos con hechos, con documentos, que ustedes mismos reconocen sin querer, probablemente, en sus argumentarios.

La red de institutos tecnológicos disponía a finales de 2012 de 1.
540 empleados de los cuales la gran mayoría, 1.
101 son personal investigador de alta cualificación.
Y, así mismo, son titulares de 109 patentes, creo que ha dicho el señor Toledo 114, y responsables de la publicación en 2012 de 257 artículos científicos y de 20 tesis doctorales.

En 2012 se han desarrollado 861 proyectos de I+D, cerca de la mitad contratados por empresas clientes.
147 conseguidos en convocatorias competitivas en el marco de programas europeos de I+D y 117 en programas nacionales.
Unos proyectos que han generado unos ingresos de 54,4 millones entre facturación y subvenciones.
Ingresos generados por proyectos y servicios de innovación y otro tipo de servicio supusieron en 2012 46 millones, hasta un total de 100 millones de ingresos totales.

La red de institutos tecnológicos ha jugado un papel relevante, muy relevante, dinamizando el apoyo a la innovación.
Gracias también a ellos, el gasto empresarial valenciano en actividades innovadoras se mantiene a pesar de la crisis, a pesar de la crisis, señor Toledo, señor Torró, alcanzando una cifra anual de 701 millones de euros en 2011, de los que las tres cuartas partes corresponden a pequeñas y medianas empresas frente a 37,5% en España, lo que demuestra la importancia que la pyme tiene en el sistema valenciano de I+D+I.
¿De qué están hablando?
O sea, ¿es que su trabajo consiste en intoxicar y en desmerecer el trabajo del Consell y de la Comunidad Valenciana?
Pues, no sé en qué medida lo van a conseguir, pero nuestro esfuerzo será en la línea contraria.
Vamos a intentar por todos los medios que su esfuerzo intoxicador y la alarma social que ustedes están creando, se vea absolutamente borrada por argumentos.

Precisamente por eso vamos a rechazar esta PNL, no porque esté fuera de juego que se pida al Consell que cumpla con los pagos a los centros, a la red de institutos tecnológicos que, por supuesto, desde este grupo parlamentario lo deseamos enormemente y, como el Consell ya ha anunciado, en poco tiempo estas cantidades que se adeudan se van a abonar.

Precisamente por eso es por lo que rechazamos una proposición de ley que carece, totalmente, de sentido.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Pasamos a votación del punto quinto del orden del día.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Queda rechazado por 8 votos en contra y 7 votos a favor.

Muchas gracias.

Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 12 hores i 7 minuts)