Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 15 de desembre de 2005.
Comença la sessió a les 10 hores i 47 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor President Julio de España Moya.
Sessió plenària número 68.**

***Debat i votació del dictamen de la Comissió de Governació i Administració Local sobre el Projecte de llei de la Generalitat per la qual s'establix l'aplicació al municipi de Castelló de la Plana del règim d'organització dels municipis de població gran (BOCV número 153).
(Pàgina 4.
206).***

**El senyor president:**

S'obri la sessió.

Bon dia, il·lustres diputats, il·lustres diputades.

Vamos a dar lugar a la celebración del Pleno de las Cortes Valencianas del día de hoy, 15 de diciembre.
Punto primero del orden del día: debat i votació del dictamen de la Comissió de Governació i Administració Local, sobre el Projecte de llei de la Generalitat pel qual s'establix l'aplicació al municipi de Castelló de la Plana del règim d'organització dels municipis de població gran.

Té la paraula per a la presentació del projecte de llei, en representació del Consell, l'honorable senyor conseller Miguel Peralta.

 

**El senyor conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques:**

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Comparezco ante esta cámara para presentar el Proyecto de ley de la Generalitat Valenciana por el que se establece la aplicación al municipio de Castellón de la Plana del régimen de organización de municipios de gran población.
Comparecencia que me satisface enormemente, porque supone un segundo proyecto de ley de estas características que se somete al refrendo de esta cámara, dando así continuidad a un proceso que en el pasado mes de mayo se inició con el municipio de Elche y que, como subraye entonces y reitero ahora, afectará a otras importantes poblaciones de nuestra comunidad, avanzando así en el compromiso de reconocimiento e impulso del principio de autonomía local y potestad de autoorganización de nuestros municipios.

La modificación de la Ley 57/2003, de medidas para la modernización del gobierno local, introdujo en la Ley reguladora de las bases de régimen local, la introducción puso de manifiesto la toma de conciencia que el legislador estatal hace de la necesidad de contemplar un tratamiento diferenciado en cuanto al régimen organizativo se refiere, para responder con acierto a las necesidades asimismo distintas de nuestros grandes municipios y que el tradicional uniformismo del régimen local español no satisfacía adecuadamente.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor conseller, por favor, hay problemas de audición.
Un momentito.

Continúe, señor conseller, por favor.

 

**El senyor conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques:**

.
.
.
la existencia de una regulación común en la que se configuraba un modelo orgánico y funcional, sustancialmente similar para todos los municipios, no daba respuesta, por tanto, a las diversas necesidades del municipalismo español.
El máximo respeto a la autonomía local y a la potestad de autoorganización municipal conlleva, necesariamente, un respeto a planteamientos y enfoques municipalistas propios que, en consonancia con el contexto político y social de su ámbito de aplicación, cuyo desarrollo y puesta en práctica requiere de instrumentos organizativos y funcionales que la hagan posible.

A estos efectos, el pleno del Ayuntamiento de Castellón, en sesión celebrada el 29 de julio de 2004, acordó por unanimidad aprobar la iniciativa del proceso de aplicación a este municipio del régimen organizativo que le posibilitará abordar, con mayor agilidad y eficacia, las demandas de la ciudadanía a la que dirige la prestación de sus servicios.
Este acuerdo se motiva sobre la base de que el municipio de Castellón de la Plana es la capital de la provincia de Castellón y viene experimentando en los últimos años un continuo crecimiento de la población y de sus necesidades sociales, circunstancias estas que han obligado a aumentar los servicios municipales.
Unos servicios que, de otro lado, dada la extensa área de influencia comercial, industrial de la ciudad de Castellón, verá ampliada su prestación a un conjunto poblacional de usuarios de los mismos, aunque procedente de otros municipios próximos, circunstancia esta que imprime a esta localidad un dinamismo propio de una gran ciudad.

Es imprescindible, por tanto, que la iniciativa promovida por la corporación local de esta ciudad sea debidamente atendida, permitiendo así potenciar su autonomía, entendiendo esta como su derecho y capacidad efectiva de ordenar y gestionar una parte importante de los asuntos públicos, en el marco de la ley y bajo su responsabilidad y en beneficio de sus habitantes.

A fecha de hoy son ya tres los municipios de nuestra comunidad acogidos a este régimen.
A las ciudades de Valencia y Alicante, cuya aplicación fue automática por reunir los requisitos demográficos contemplados en la ley, se sumó posteriormente la ciudad de Elche, amparándose en sus especiales circunstancias demográficas, económicosociales, históricas y culturales.
Y hoy, en el caso de Castellón, que se fundamenta en su capitalidad, también por las circunstancias económicas y sociales que le son propias.

La aplicación de este régimen especial para el municipio de Castellón supondrá, como ya ocurre para las ciudades mencionadas.
.
.

 

**El senyor president:**

Señores diputados, por favor, si tienen que hablar entre ustedes, hagan el favor, salgan fuera al pasillo.

 

**El senyor conseller Justícia, Interior i Administracions Públiques:**

.
.
.
como son el fortalecimiento del control democrático del gobierno municipal, la garantía de su gobernabilidad, la mejora de la gestión interna, con la estructuración de una serie de órganos directivos municipales, y el desarrollo de la democracia local, articulando diversos mecanismos para encauzar la participación ciudadana.
Por cierto, me comentaba el alcalde que ha sido el primer municipio en donde se han elaborado unos presupuestos extraordinariamente participativos para el año 2006, con la participación de todas las asociaciones vecinales de Castellón.

Aspectos estos que constituyen modificaciones significativas, en la que el régimen jurídico de los ayuntamientos y que el propio municipio de Castellón considera que solo haría que posibilitara el acceso a una mayor capacidad y agilidad de gestión de sus recursos locales.
Consideración que es compartida plenamente por el Consell, con la aprobación el pasado día 2 de septiembre del proyecto de ley que ha motivado mi exposición en el día de hoy y cuya aprobación solicito a la Cámara.
Porque, en definitiva, señorías, el respaldo del Consell y de las Cortes Valencianas a esta iniciativa municipal, contribuirá a avanzar en la modernización del gobierno local y en la consecución del objetivo que define la esencia misma de la administraciones territoriales más próximas a los ciudadanos, la prestación de más y mejores servicios.

No quiero acabar mi intervención sin agradecer la presencia en esta cámara de miembros de la corporación de Castellón y, muy especialmente, a su alcalde, con Alberto Fabra, alcalde joven, con ideas, conocedor de las necesidades de Castellón e impulsor de sus soluciones.
Con esta ley estoy seguro que continuará prestando el mejor servicio a Castellón y a los castellonenses.

Muchísimas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, honorable señor conseller.
Y bienvenido, señor alcalde y concejales, lógicamente.

A continuación, y para la presentación del dictamen de la comisión, tiene la palabra el ilustrísimo señor diputado don Tomás Polo.

 

**El senyor Polo Poveda:**

Gracias, señor presidente.

Buenos días, señores y señoras diputados.

También yo aprovecho la ocasión para dar un saludo a la delegación de Castellón que hoy nos acompaña.

Comparezco, como secretario de la Comisión de Gobernación y Administración Local, por decisión unánime de todos los miembros de la misma, para presentar ante el Pleno de esta cámara el dictamen del Proyecto de ley por la que se establece la aplicación al municipio de Castellón de la Plana el régimen de organización de los municipios de población grande.
Esta decisión la adoptó la Comisión de Gobernación y Administración Local, el día 24 de noviembre, en el que se aprobó el dictamen de dicho proyecto de ley que hoy se presenta a sus señorías.

El proyecto de ley fue tramitado por la Mesa de las Cortes Valencianas, el 26 de septiembre de 2005, siendo publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas,* con el número 135, el día 7 de octubre del año en curso, procediéndose a partir de la fecha indicada a la apertura del período de presentación de enmiendas, que concluyó el 26 de octubre de 2005.
A este proyecto de ley no se presentó ninguna enmienda de totalidad, siendo presentada una única enmienda parcial por el Grupo Parlamentario Popular.
La recepción de enmiendas y nombramiento de ponencia para la elaboración del informe fue realizado en sesión de la comisión el día 10 de noviembre, siendo publicado el informe de la ponencia en el *Boletín Oficial de las Cortes* número 148, el día 18 de noviembre.
El debate en comisión de la enmienda parcial tuvo lugar el día 24 de noviembre, siendo aprobada la misma.

La aprobación de esta ley permitirá que el municipio de Castellón de la Plana, al igual que lo hiciera recientemente el de Elche, se dote de unos instrumentos de gobierno adecuado a las necesidades de los grandes municipios.
Estos instrumentos permiten en la gestión interna, con la reestructuración y potenciación de una serie de órganos directivos municipales, al tiempo que desarrollan diversos mecanismos para encauzar la participación ciudadana.

Agradezco la confianza de los miembros de la Comisión de Gobernación y Administración Local, depositada para presentar este dictamen, máxime siendo yo residente de la provincia de Castellón.
Espero que con la aprobación de este proyecto de ley por esta cámara, el municipio de Castellón consiga desarrollar todas las potencialidades que tiene con la finalidad de incrementar la calidad de vida de sus ciudadanos.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Polo.

A continuación, y como no hay presentadas enmiendas, vamos a proceder a la votación del articulado y, al final, de la exposición de motivos, como preámbulo de la ley.
Como hay un artículo único, una disposición transitoria y una disposición final, vamos a votar conjuntamente, si no me dicen ustedes nada en sentido contrario, todo esto junto con la exposición de motivos y luego votamos la totalidad de la ley.
¿De acuerdo?

Comenzamos la votación del artículo único, la disposición transitoria y la disposición final y la exposición de motivos.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 80 votos a favor, ningún voto en contra.

A continuación votamos la totalidad de la ley.
Comienza la votación.
79 votos a favor, ningún voto en contra.
*(Aplaudiments)* Queda aprobada la ley del municipio de Castellón de la Plana de grandes municipios.

A continuación entramos en el punto segundo del orden del día.
.
.
*(Remors)* Perdón, tienen ustedes mucha razón, como casi siempre.

Vamos a entrar dentro de la explicación de voto que, lógicamente, corresponde, en primer lugar, al representante de la Entesa, señor Cardona.

 

**El senyor Cardona i Pla:**

Gràcies, senyor president.

Senyors diputats, senyores diputades.

Bon dia a les autoritats de Castelló, encapçalades pel seu alcalde.
I bon dia als veïns i veïnes de Castelló.

En primer lloc, la satisfacció perquè aquesta llei s'haja aprovat per tota la cambra per unanimitat.
Ens podem felicitar d'este acord que no es dóna molt freqüentment.
També comentar que, encara que en este moment a Castelló de la Plana se l'aplica el règim d'organització de municipis de població gran, és aixina el títol de la llei, Castelló ja fa temps que és una gran ciutat i això li ho deu a la seua gent i al seu treball i al seu desenvolupament.

Nosaltres hem votat a favor perquè pensem que la consideració de grans ciutats té punts interessants, i té punts que no ho són tant, però nosaltres considerem també que obri una sèrie de possibilitats i una sèrie d'avantatges, unes potencialitats que si s'aprofiten bé poden ser molt positives per a Castelló.

Jo voldria ressaltar que l'aplicació d'este règim li permet a Castelló nomenar una Junta de govern local, li permet nomenar en eixa Junta a gent que no són regidors.
Esta consideració permet tindre una assessoria jurídica, permet tindre òrgans de gestió tributària.
Però, fonamentalment, jo ressaltaria dos aspectes de les possibilitats que tindrà ara la ciutat de Castelló: una és el consell social de la ciutat, una forma que pot ser de participació positiva i de participació plural; també pot no ser-ho, tot depén de les autoritats que en cada moment estiguen manant.
I, sobretot, la comissió especial de suggeriments i reclamacions, que li permet a Castelló tindre un òrgan de defensa dels drets dels ciutadans, de proximitat a les necessitats, a les dificultats que els castellonencs puguen tindre.

Per tant, això ho considerem com una cosa molt positiva i que es pot aplicar de manera molt adequada.
També pensem que poden haver aplicacions abusadores o aplicacions excessives o aplicacions excessivament limitades del que esta llei permet, però això ja depén en cada moment de l'equip de govern que puguen tindre les ciutats.

Jo vull ressaltar també en este moment, crec que sense ser inconvenient, que a Castelló també hi ha carències i dificultats, que no estan tots els problemes resolts ni és una població que no tinga cap tipus de necessitat.
Jo vull ressaltar dos aspectes que afecten, que poden afectar als aspectes de capitalitat que té la ciutat.

El primer d'ells fa referència a un aspecte d'infraestructures, de comunicacions, de consideració de Castelló com a centre, com a nucli, com a un lloc de convergència i d'atracció de tota la Plana Alta, tota la Plana Baixa, l'Alcalatén, totes les comarques de Castelló.
Perquè això siga una realitat, Castelló necessita un sistema de transport públic que incloga totes estes comarques, i que facen que siga fàcil arribar a Castelló i que siga fàcil comunicar-se amb tots els pobles del voltant.
En este moment, Castelló de la Plana té molt més sentit si se'l considera com a centre de tota una conurbació.

Per això, hui, reivindiquem un aspecte que correspon a la Generalitat: Castelló no té ferrocarrils de la Generalitat, però hauria de tindre un transport de plataforma única i de pas preferent, hauria de tindre un tramvia, hauria de tindre un tren que li permetera comunicar-se bé amb tot el seu voltant.

L'altre aspecte que pot afectar el caràcter de capitalitat de Castelló és el de les temptacions que poden existir de ser massa partidista, de ser massa unilateral a l'hora de posar en marxa tots els diversos sistemes de participació que pot tindre la ciutat.
En eixe aspecte, nosaltres considerem que els conflictes que s'estan vivint últimament entre l'ajuntament i la universitat són conflictes que afecten a institucions molt claus a la ciutat de Castelló i que, sense que en este moment ­crec jo­ siga inconvenient, voldria dir que s'han d'arreglar.
Cal fer un esforç per part de totes les institucions perquè hi haja un vertader pacte social, un pacte cívic que permeta a totes les associacions participar i contribuir a fer millor la ciutat de Castelló.

Nosaltres en este moment considerem, per tant, que n'hi ha actuacions per part de la Generalitat, n'hi ha actuacions per part de l'ajuntament, però també considerem que calen canvis legals necessaris; cal una Llei de règim local valencià, cal establir de quina manera ens organitzarem els municipis valencians en allò que puguem i en allò que puga ser la nostra especificitat, i això és una faena que hem de fer la Generalitat i esta cambra.
I cal avançar en el sistema de finançament local.
Castelló de la Plana en este cas no és una excepció.
Hi ha dificultats en els recursos econòmics que disposen els ajuntaments per atendre tots els serveis, i en este moment cal que la Generalitat actue per a descentralitzar part de les seues competències en els ajuntaments, i eixes competències han d'anar acompanyades dels recursos financers necessaris.
Si no és aixina, difícilment es podrà arribar que l'administració que és la més propera als ciutadans puga fer totes les seues accions, totes les seues activitats.

Per tant, en este moment, l'única cosa que demanem és que l'aplicació d'esta llei a Castelló siga feta amb seny, no per les autoritats actuals, per totes les que van a vindre, i que s'òbriguen al màxim totes les possibilitats de participació, de consens, d'acord i de treballar tots pel desenvolupament de la ciutat de Castelló de la Plana, tots conjuntament, que pense que Castelló de la Plana s'ho mereix.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Cardona.

A continuación, tiene la palabra, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, la señora doña Isabel Escudero.

 

**La senyora Escudero Pitarch:**

 

Molt bon dia.

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores i senyors diputats.

Agrair, com no?
, com han fet els nostres companys que m'han precedit en l'ús de la paraula, la presència de la delegació de l'Ajuntament de Castelló, de tots els grups polítics, donar-los la benvinguda i dir-los que és molt reconfortant que en moments com estos, que la ciutat està en ebullició, o en el dia de la Universitat Jaume I, o hui mateix, quan ens catapultem a ser més grans, evidentment comptem amb el vostre suport i amb la vostra presència.
Gràcies i benvinguts.

I agrair, en segon lloc, com a ciutadana de Castelló, i en nom de tots els castellonencs, el vot favorable de tots els grups polítics a aquesta llei perquè arreplega el sentit unànime del ple municipal de l'Ajuntament de Castelló, de 29 de juliol de 2004, que va demanar per unanimitat al govern aquesta llei.

És possible, per tant, com hem vist, que alguns grups polítics coincidisquen en la intenció del vot sense fer-ho necessàriament en les raons, perquè diuen que posar-se en el lloc dels altres sempre afavoreix el diàleg, apropa posicions, dissentix la relació i promou el consens.

La nostra opció, senyories, la del Grup Socialista, sempre ha estat favorable als canvis perquè això comporta un compromís en el progrés de les persones, però també de les institucions i de les comunitats, perquè promou el seu desenvolupament i fa que les lleis evolucionen al ritme que necessiten les persones.
Defensem des de sempre la igualtat de drets, la igualtat d'oportunitats, fem de la solidaritat el nostre emblema major, i tot això exigeix per a ser dut a la pràctica el tractament diferenciat, l'atenció a la singularitat i el rebuig al concepte de massa uniformada.

Montesquieu ­i el cite perquè està molt criticat últimament­ sempre diu que cal adequar les lleis a la naturalesa de les coses, que els diferents tipus de lleis tinguen en compte el desenvolupament natural dels pobles.
I tot açò ve a compte perquè la nostra postura a favor que la capital de la província de Castelló tinga l'estructura, competències, recursos i possibilitats que la legislació ha previst, és una conseqüència inequívoca del nostre ideari polític, vàlid avui, ací, i en aquest cas, o en qualsevol altre moment i en qualsevol altre lloc.

La condició de gran ciutat, senyories, afegeix als problemes propis de la municipalitat altres nous.
Introdueix una singularitat i, per tant, és adequat atorgar una estructura organitzativa diferenciada d'altres municipis.

Nosaltres els socialistes no defensaríem aquesta proposta si sospitarem que amb aquesta proposició es va a fomentar la creació de ciutadans i ciutadanes amb més privilegis institucionals pel fet de viure a Castelló que per viure a Vall d'Uixó, a Benicarló, a Vistabella o a Burriana.
El que volem és que els ciutadans i les ciutadanes no estiguen o no estiguem penalitzats perquè el nostre domicili estiga a la capital.

Modernitzar, per tant, no és sols posar ordinadors en les taules dels funcionaris, és, per damunt de tot, profunditzar en la democratització de les estructures, promoure la participació, fer de la gestió una activitat eficaç i eficient i evitar o resoldre amb promptitud els problemes de les persones, fer de la ciutat un lloc per viure i no sols per recuperar la força de treball.

Senyories, la ciutat és l'últim i, a la vegada, la primera anella de la cadena institucional de l'Estat.
I avançar en l'autogovern és canviar amb el temps, amb el progrés, que confia cada vegada més en la maduresa de les persones i de les col·lectivitats per administrar-se en un món cada vegada més globalitzat, que ha de respectar sempre la personalitat històrica i la identitat dels pobles.

I nosaltres, i Castelló, per la seua situació geogràfica, per la seua capacitat emprenedora, per ser puntera a nivell econòmic, innovadora, es mereix el tractament de gran.

Els ajuntaments, senyories, han jugat un paper fonamental en la transformació immensa que ha aconseguit la societat espanyola des de la democràcia.
Els ajuntaments més que ningú han sabut donar resposta a moltes de les demandes i de les necessitats dels ciutadans dels seus municipis.
Però, els nous problemes i les situacions que han anat apareixent: la immigració, el preu del sòl, l'ocupació, la vivenda, la seguretat, demanden noves respostes i exigeixen actualitzar les competències per tal de donar les solucions adequades al que vol la ciutadania.

És necessari, és molt necessari, malgrat que tots els grups polítics no ho consideren així, dotar de recursos suficients al Fons Valencià de Cooperació, perquè els ajuntaments, que són l'administració més pròxima i la que més coneix els problemes de la gent, puga seguir donant les garanties adequades.

Aquesta llei, senyories, ens permetrà enfortir el control democràtic dels òrgans de govern, aprofundir en la participació ciutadana i crear nous òrgans, com els consells socials i les comissions de reclamacions, que milloraran l'estructura, la gestió i l'organització.

Castelló, senyories, és una ciutat que, malgrat la pressió *caciquil* a què està sotmesa, està donant mostres de la seua vocació, del progrés i pel benestar dels seus ciutadans i de les seues ciutadanes.
Volem, per tant, nosaltres, un Castelló diferent per al futur perquè tenim cos i ànima de gran ciutat.

Com díem abans, i per finalitzar, l'ajuntament de la nostra ciutat va aprovar en sessió plenària acordar per unanimitat la iniciativa de la declaració del règim d'organització dels municipis de gran població, i és una qüestió de salut democràtica prendre en consideració les proposicions recolzades de forma tan aclaparadora, argument també aplicable als projectes de les comunitats autònomes, per cert.

Amb l'acord, per tant, del Consell Jurídic Consultiu, el de totes les organitzacions polítiques i, fonamentalment, per ser de justícia, el Grup Socialista ha donat el seu vot favorable perquè entenem que és una aposta per millorar el treball d'una administració important de la Generalitat Valenciana, dels ciutadans d'aquest país.
I voldríem, com no, compartir-ho amb la resta si ­com deia fa uns mesos l'alcalde d'Elx­ el Govern Valencià portara endavant eixes promeses de reforma de l'administració local.

Volem, per últim, senyories, confiar que aquesta llei tinga una repercussió immediata en totes i tots els ciutadans que vivim i que estimem Castelló.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Escudero.

Y ahora le toca el turno, en representación del Grupo Popular, al ilustre diputado señor don Ricardo Costa.

 

**El senyor Costa Climent:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Señor conseller.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, yo creo que hay que felicitar a toda la Comunidad Valenciana por la aprobación de esta ley, pero de forma muy especial a los ciudadanos de Castellón, a todos los vecinos y vecinas de Castellón, a su ayuntamiento, que hoy está aquí personado, la corporación municipal, y a su alcalde, al cual agradezco la presencia y felicito públicamente.
Y mostrar también la satisfacción porque hayamos conseguido un gran acuerdo político que beneficia a la provincia de Castellón y, especialmente, a su municipio Castellón ciudad.

Mostrar mi orgullo, como vecino de Castellón, por haber estado trabajando en la aprobación de este proyecto de ley.
Y también agradecer a la persona que ha trabajado conmigo, Marisol Linares, coponente, conmigo, en este proyecto de ley que ha supuesto un paso adelante para el futuro de Castellón.

Hoy se aprueba una ley que equipara Castellón a muchos municipios de España y a municipios muy importantes de la Comunidad Valenciana, como son Valencia, Alicante o Elche.
Hoy aprobamos más competencias para el municipio de Castellón, más autoorganización, más autonomía local, la posibilidad de mejorar o hacer que se mejoren para todos los ciudadanos y ciudadanas de Castellón la proximidad a las administraciones, su seguridad, sus derechos, los servicios que se les presta, y abordar, por parte de las instituciones públicas, por parte del ayuntamiento, con mayor agilidad y eficacia, los servicios que se prestan y las demandas que realizan los ciudadanos y ciudadanas de Castellón.

Hoy las Cortes han aprobado un proyecto de ley a solicitud, yo creo que de toda la ciudadanía de Castellón, del Ayuntamiento de Castellón, la aplicación en este municipio del régimen de organización de los municipios de grandes poblaciones.

Esta ley, para nosotros, va a permitir responder a Castellón, a su propia idiosincrasia y a sus propias necesidades porque, para nosotros, no todos los municipios tienen las mismas características, no todos los municipios tienen los mismos problemas y, por lo tanto, no todos los municipios tienen las mismas necesidades.

Con la aprobación de esta ley, Castellón tiene un conjunto de beneficios como el fortalecer el control democrático del gobierno municipal, como garantizar su gobernabilidad, como mejorar la gestión interna con la estructuración de una serie de órganos directivos municipales o mejorar el desarrollo de la democracia local articulando diversos mecanismos para encauzar la participación ciudadana, participación ciudadana que es eje de la política y de las actuaciones de todas las administraciones locales.

Esta ley mejora claramente la participación ciudadana en el municipio de Castellón, con la posibilidad de creación de la comisión especial de sugerencias y reclamaciones que podrá supervisar la actividad de la administración municipal, la cual dará cuenta cada año de dicha actividad.

Castellón ha cambiado mucho, Castellón es hoy más capital, ha evolucionado mucho en los últimos años.
Su población se ha incrementado hasta más de 167.
000 habitantes.
Eso ha hecho que tenga que mejorar claramente la prestación de sus servicios y sus atenciones sociales.
Hoy, Castellón es el núcleo que una extensa área de influencia tanto comercial como industrial, y supone un núcleo prestador de servicios para muchísimos municipios que conforman ya, prácticamente, su área metropolitana.

La pujanza de su gente, el importante crecimiento de sus infraestructuras culturales, sociales, de sus infraestructuras de comunicación, la universidad.
.
.
En definitiva, todo lo que hace de Castellón una gran ciudad, una gran capital.

El Partido Popular ha votado de forma afirmativa este proyecto de ley porque creemos en las posibilidades y en el futuro de Castellón.
Castellón es un gran municipio.
Hemos sido una gran ciudad y somos una gran ciudad.
Con la aprobación de esta ley, desde las Cortes Valencianas, desde la sociedad valenciana, desde la Comunidad Valenciana, desde la provincia de Castellón, y desde su municipio, ponemos las bases para el desarrollo, para el mantenimiento y para el crecimiento de Castellón como referente de la autonomía, del municipalismo y del desarrollo social.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

***Debat i votació del dictamen de la Comissió d'Educació i Cultura sobre el Projecte de llei del Misteri d'Elx (BOCV número 153).
(Pàgina 4.
210)***

 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Costa.

A continuación ­y ahora sí­ entramos en el debate del punto segundo del orden del día, que dice: debate y votación del dictamen de la Comisión de Educación y Cultura sobre el Proyecto de ley del Misteri d'Elx.

Tiene la palabra, para presentación del dictamen de la comisión, la ilustre diputada doña Elvira Suanzes.

 

**La senyora Suanzes Fernández:**

 

Gracias, señor presidente.

Ilustres señoras diputadas, ilustres señores diputados.

Me corresponde, como presidenta de la Comisión de Educación y Cultura y por acuerdo unánime de esta, realizar la presentación del dictamen del Proyecto de ley del Misteri d'Elx, aprobado el pasado día 2 de este mes de diciembre.

Este proyecto de ley fue tramitado por la Mesa de la cámara el día 26 de septiembre, siendo publicado en el *Boletín Oficial de las Cortes Valencianas* el 17 de octubre.
De acuerdo con ello, el plazo para la presentación de enmiendas finalizó el 4 de noviembre de 2005 presentándose una enmienda a la totalidad, correspondiente al Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: L'Entesa, que era rechazada en la sesión plenaria celebrada el 9 de noviembre.

También a este texto normativo se presentaban un total de 80 enmiendas parciales y así, una vez rechazada esta enmienda a la totalidad, la Comisión de Educación y Cultura realizó, en reunión celebrada el día 16 de noviembre del presente año, realizó la recepción de enmiendas y el nombramiento de la ponencia encargada de informar el proyecto de ley.

A este proyecto de ley habían sido presentadas un total de 80 enmiendas parciales: 6 por el Grupo Parlamentario Popular, 10 por el Grupo Parlamentario Socialista y 64 por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

La ponencia emitió su informe al día siguiente de su nombramiento, el 17 de noviembre.
La Comisión de Educación y Cultura se reunió el 2 de diciembre para aprobar el dictamen que hoy presento ante sus señorías.
El desarrollo de esta comisión, la búsqueda del acuerdo nos llevó, como resaltaron los medios de comunicación, a tener que suspender en varias ocasiones la comisión dejando que durante períodos de tiempo importantes los grupos parlamentarios intentaran el acuerdo, tanto en las formas como en el contenido.

De este modo y durante la discusión en comisión fueron aprobadas 17 enmiendas parciales, 5 transaccionales que afectaban a 14 enmiendas parciales y 1 enmienda técnica.

Hoy quedan vivas para su debate un total de 49 enmiendas parciales, todas ellas del Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: L'Entesa.

Me han anunciado los portavoces de los tres grupos parlamentarios que de forma conjunta se presentarán las correcciones terminológicas, técnicas, que, sin duda, servirán para enriquecer el texto normativo.

Es la primera vez que como presidenta de la Comisión de Educación y Cultura y desde que sustituí a Macarena Montesinos de Miguel, a la que desde esta comisión seguimos recordando, me cumple el honor de presentar ante el Pleno de las Cortes Valencianas el dictamen de un texto normativo.
Y de acuerdo con ello, y aunque no solo por esto, me gustaría, deseo y espero, como presidenta de la Comisión de Educación y Cultura, que durante el debate en el día de hoy sea posible alcanzar un mayor consenso y que finalmente la ley del Misteri d'Elx sea aprobada por unanimidad.
No tengo dudas de que es posible conseguirlo.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora diputada.

A continuación vamos a entrar en el debate de las enmiendas presentadas.
*(Remors)* Por favor, por favor.

En primer lugar vamos a debatir el bloque primero de enmiendas que presenta la Entesa y que corresponden de la 3 a la 12, las que quedan vivas de la 3 a la 12, y de la 50 a la 58.

Tiene la palabra, para la defensa de las enmiendas, el ilustre diputado don Joan Antoni Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Bon dia, senyories.

Gràcies, senyor president.

Pel que dia la diputada Elvira Suanzes, nosaltres també estem d'acord que és possible l'acord.
El que passa és que.
.
.
, ella em mirava a mi, però jo puc mirar la resta de grups.
O siga, la responsabilitat és de tots.
Que no s'arribe a eixe acord unànime, que a nosaltres ens agradaria, també passa perquè s'introduïsquen una sèrie de modificacions en els plantejaments dels dos grups majoritaris.
Si no s'introduïxen, lògicament, ells, amb els seus vots, tiraran endavant però nosaltres no podem acompanyar-los en eixe viatge, no se sap molt bé a on.

Per tant, nosaltres anem a continuar defensant les nostres esmenes perquè considerem que són importants, considerem que milloren el projecte de llei i, per tant, tenim el dret i l'obligació de continuar amb esta tasca.

La primera esmena, que és la número 3, fa referència a una qüestió terminològica.
La Junta Local Gestora, que és així com es denomina, des de fa un muntó d'anys, l'òrgan de gestió del dia a dia de la Festa, del Misteri, ara, en aquest projecte de llei se li canvia el nom, se li diu "Junta Rectora".
No s'acaba d'entendre això ni en cap moment està justificat això.
Se'ns va dir en la comissió que alguna gent ho havia demanat.
Jo no tinc constància d'això.
Tinc constància, inclús, del contrari, que hi ha gent que pregunta per què se li canvia la denominació a una cosa que ve funcionant que, en principi, inclús va a tindre les mateixes competències.
.
.
O siga, no s'entén eixe canvi de la terminologia si no és que hi haja alguna cosa darrere que no s'ha explicitat.
I nosaltres creem que no té justificació.

Pensem que en un tema com aquest, en el qual la tradició és tan important, no haguera costat res mantindre també eixa tradició en el nom, que és un nom, jo crec que asèptic, un nom no conflictiu, un nom acceptat majoritàriament en la ciutat d'Elx.

Després, tenim, en l'esmena número 4, que la considerem una esmena també molt important, perquè fa referència a l'article primer.
L'article primer, com bé es denomina, és el de l'objecte de la llei.
Ahí nosaltres trobem a faltar un fet important, i és una definició més clara, més contundent de qui és el propietari de la Festa, qui és el propietari del Misteri d'Elx.
I dic això perquè històricament hi han hagut problemes amb això, hi han hagut problemes des de fa molts anys, però hi han hagut problemes fa quatre dies, perquè inclús en els primers esborranys que va barallar la conselleria, eixe tema no quedava gens clar.
Més bé quedava absolutament i deliberadament diluït.
Després d'algunes queixes, existeix en aquests moments, d'aquella manera, en l'exposició de motius hi ha una definició que s'acosta a la que podria ser, diguem, més correcta, en l'exposició de motius.

Nosaltres considerem que en el text normatiu, el que té força legal, deuria figurar també aquesta definició, aquesta declaració de principis que considerem important.
I d'ahí ve que en eixa esmena se diga, proposem nosaltres, textualment, que la Festa o Misteri és una senya d'identitat del poble d'Elx i de tots els valencians i valencianes, perquè, efectivament, en primer lloc és d'Elx però també és de tots els valencians i valencianes.
I això és un mèrit i és una satisfacció nostra.
I pertany al poble d'Elx, eixa declaració que jo no entenc per què el Grup Popular, no sé el Socialista al final què farà, però el Grup Popular s'encabota a no reconéixer en un article primer d'aquesta llei.
Jo crec que això no fa mal a ningú, absolutament a ningú, en tot cas és reconéixer un fet històric i el fet, a més, de negar-se de negar-se rotundament a això, la veritat és que contribuïx a alçar la sospita de dir: "Què passa?
Per què es neguen a aquesta evidència que és una cosa que tot el món, tot el món, en la ciutat d'Elx, del color polític que siga, del color polític que siga, té clar que és aixina?
".

Per tant, no acabem d'entendre això que, a més, pertany al poble d'Elx i que, a més, des de fa segles i per mitjà del seu ajuntament, ha vingut garantint la seua representació.
I eixos valors són els que justifiquen la seua inclusió com a bé d'interés cultural.
O siga, lliga d'alguna manera amb la resta de l'article que ve en el projecte de llei.

I nosaltres creem que és important aquesta definició.
El poble d'Elx, el Misteri es veu millor reflectit ací, en esta definició, que en eixa altra que solament consta en l'exposició de motius.
I d'alguna manera confirma, doncs, això, que no va ser un error en el seu dia l'intent d'eliminar eixa referència i que eixa idea continua vigent per part de la gent de la conselleria, per part de la gent que en aquests moments controla el tema de la Generalitat Valenciana.

Després, també hi ha una altra esmena que fa referència a l'article segon, a l'article 2, que en una frase remet.
.
.
, i nosaltres pensem que és introduir un element de confusió o un element de possibles conflictes el dia de demà, i és que en les finalitats del Patronat del Misteri es parla que l'Església catòlica serà competent en les qüestions litúrgiques i religioses.
O siga, açò, el Misteri, la Festa, no és una acte religiós estrictament.
Jo sé que alguna gent, alguna gent, vol que siga això, una llei, lògicament, del bisbat, de la gent que representa al bisbat.
El que ens estranya és que vostés facen cavall de batalla d'aquesta qüestió, perquè els antecedents no són bons, els antecedents en este aspecte no són bons.

O siga, la Festa, el Misteri, es representa en base a un llibre, al Consueta, i en base a una tradició.
I, per tant, s'ha de garantir que no es puguen presentar interferències de ningú, de ningú.
De l'Església, tampoc.
De ningú.
Perquè deixar esta porta oberta, que vostés.
.
.
jo crec que això tampoc és un error, jo crec que és una porta oberta deliberadament que fan vostés per si de cas ­tal­, a la millor algun dia alguna gent pot opinar que alguna cosa està fent-se d'una manera incorrecta i que, per tant, caldria, digam, capgirar el tema fins a altres qüestions.
Em pareix un tema delicat.
I és un tema que ­estic segur­ excepció d'alguna gent concreta, amb nom i cognoms, de la ciutat i de vostés, crec que ninguna altra en la ciutat d'Elx pot haver demanat açò, perquè això és un punt de conflicte quasi garantit.

Nosaltres, en la nostra esmena, demanem que això se suprimisca, simplement, que no conste.
Jo crec que en estos moments tot el món té clar el seu paper en la Festa, tot el món.
No cal introduir, a més de confusió, elements de possible instrumentalització, ja dic, siga de qui siga.
Em pareix un tema delicat eixe.

Després hi ha una sèrie d'esmenes que fan referència a un tema que nosaltres considerem important i que d'alguna manera ho hem definit públicament quasi com l'únic element que justificaria la presentació d'aquesta llei, que seria un poc el mecanisme legal per introduir una nova forma de presència, de representació en els òrgans de gestió i de representació del Misteri, legalitzar això mitjançant una llei.
Jo crec que és un poc el motiu.
.
.
.
aparentment quasi quasi podríem dir.
.
.
jo m'atreviria a dir quasi l'únic motiu, perquè la resta de motius poden estar, poden no estar, podrien estar d'una manera, podrien estar d'una altra.

Però jo crec que l'eix fonamental d'aquest projecte de llei està ahí, en legalitzar un repartiment dels òrgans de direcció i de gestió del Misteri a la mesura de qui mana en aquestos moments, especialment en la Generalitat Valenciana, que jo crec que és la que, digam, rep el gran benefici que ara, en un període ja democràtic, es garanteix una tercera part de la representació, del nomenament de les persones que van a estar en els òrgans de direcció i gestió de la Festa, juntament amb el bisbat, que també es garanteix una altra tercera part d'eixa representació.
I tot això es fa en detriment dels drets històrics que tenia una altra part, que era l'Ajuntament d'Elx.

Aleshores, eixa part, que ja va estar expoliada en el seu moment, ja caldria referir-se al tema de la Guerra Civil, el que va passar aleshores, quan directament, per decret, es va expropiar la Festa, se la dugueren, digam, a Madrid, era Madrid qui nomenava.
.
.
El cèlebre Francisco Franco es posà ell mateix de president nacional del tema, etcètera, etcètera.

O siga, això, que no acabà d'estar resolt correctament quan arribà la democràcia, i l'únic que es fa és una transferència a la capital autònoma, hauria d'haver-se procedit a resoldre eixe tema en eixe període.
No va estar.
.
.
Jo lamente que això no es fera, perquè crec que és responsabilitat de la gent que va estar en les dos parts, en la Generalitat en aquella època i en l'ajuntament en la mateix època, a més coincidint inclús colors polítics, i hauria d'haver-se resolt eixe tema per bé sempre del poble d'Elx.
Perquè això ­jo insistisc­ no és un tema de colors polítics, és un tema del mateix poble d'Elx, que amb independència de la seua significació política, té molt clar el tema del Misteri.
Això no es va fer, i quan es fa ara, es fa d'aquella manera.
És una manera de trossejar, trossejar, la representació en la Festa i garantir-se que dos terceres parts d'eixa representació siguen nomenades per institucions de fora de la ciutat d'Elx.

Jo crec que això és un tema delicat, és un tema insòlit, és un tema que no agrada en la ciutat d'Elx, a pesar que l'ajuntament o l'alcalde d'Elx estiga a favor d'això i vaja a votar a favor això.
Hi ha molta gent que no està d'acord amb això i creu que no s'hauria d'haver fet això, pensa que estem davant d'un error històric no per part de vostés, que vostés al final el que acaben és guanyant territori, en este cas, és guanyant capacitat, és guanyant representació ahí, que fins ara no la tenien o la tenien d'aquella manera, i el bisbat que també guanya.
Ací l'únic que perd és l'Ajuntament d'Elx, l'ajuntament, no el Partit Socialista que avui governa en l'Ajuntament d'Elx.
És l'Ajuntament d'Elx, que per això encara és més greu, el qui va a fer-se amb aquesta llei.
Perquè, a més, ells no tenen necessitat d'acceptar aquest projecte negatius, perquè el projecte podria haver sigut d'una altra manera.
És un projecte de llei negatiu, contrari als interessos del poble d'Elx, contrari inclús als interessos de la pròpia Festa, perquè trosseja d'una manera innecessària i injusta la representació.

És un tema.
.
.
.
després entrarem més, perquè també apareix el tema este en la qüestió de representació en la Junta gestora.

Però nosaltres, en la nostra esmena que fa referència al Patronat, sí que voldríem dir alguna qüestió.
D'entrada es presenta una proposta massa nombrosa, massa nombrosa, de 25 membres.
Nosaltres creem que això.
.
.
perquè siga més operatiu, plantegem una reducció dels mateixos.
Hem de tindre en compte que d'eixos 25 membres, sols 7 en són nomenats per l'ajuntament, per l'ajuntament d'Elx, no, per l'alcalde, que eixa és una altra, una visió absolutament personalista de la institució.
La resta, 9 són nomenats per la Generalitat Valenciana, i 7 per l'Església i 1 per la diputació.
En el tema del Patronat, ja no és que estigam en una tercera part, és que estem prop de la quarta part.
I això em pareix un tema delicat que hauria de resoldre's.
La proposta nostra planteja una reducció per tal de fer-la més operativa i, lògicament, un augment, un augment important, en la representació del mateix ajuntament.

Després tenim alguna esmena també, en una tema que fa referència a una cosa que podria ser conflictiu, i és el tema de la convocatòria, que queda clar que la faria, en este cas, digam, l'alcalde o l'alcaldessa d'Elx que poguera haver en qualsevol moment.
Però eixe fet de la presidència d'honor pareix que en este cas no és tant d'honor, sinó que és efectiva també, perquè eixa qüestió de la convocatòria nosaltres l'esmenem, de manera que no siga necessari la prèvia consulta, perquè això vol dir l'exigència de conformitat a l'altra part.
Si és una presidència d'honor, jo crec que el cal és que deixe funcionar, que s'entere, que se li comunique prèviament la convocatòria que toca, però res més.
Si és que no pot anar o és que creu una altra data, que ho diga, però no que entre de manera que puga, digam, acceptar o no acceptar la convocatòria, que és un tema que jo crec innecessari en aquestos moments en la llei i jo crec que milloraria.

I després hi ha una sèrie d'esmenes ­bé, estan ací, ja m'he quedat sense temps­, que el fan és referència a un problema que presenta esta llei, i és el fet d'una quantitat increïble.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

­sí, acabe­.
.
.
d'articles que jo crec que haurien d'estar millor en un reglament que.
.
.
Perdó, això després entrarem.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra, para el turno en contra, la ilustre diputada señora Carmina Nácher.
Por favor.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Quant a la primera esmena, senyoria, mire, el que vosté proposa és una denominació procedent d'un règim preconstitucional, que la utilitzava el famós patronat nacional, que vosté, entre esborranys i patronat nacional, mos munta ací un número.
.
.
El que estem debatint és este text, no estem debatint ningun esborrany, ni el tema del patronat nacional.
Per tant, no li l'anem acceptar, perquè pensem que la denominació de Junta Rectora és molt millor.
I a més, l'actual Junta local gestora ha demanat que se li canvie el nom.
Estan tots d'acord.
I, per tant, pensem que és la denominació més important.

Quant a l'article 1, que és l'objecte de la llei, que vosté diu que no queda clar de qui és el Misteri d'Elx, jo pense que.
.
.
Vosté fa referència al que està en l'exposició de motius ja de la mateixa llei, però sí queda clar.
Li ho vaig a llegir i vorà vosté com sí que diu que és del *pueblo ilicitano*.
Diu: "La present llei té com a objecte adoptar les màximes mesures de protecció i promoció en favor de la Festa o Misteri d'Elx, bé d'interés cultural, tresor del patrimoni cultural i senya d'identitat del poble il·licità ­no m'ho invente jo, està ahí­ i de tots els valencians".
És senya d'identitat del poble valencià.
Per tant, està esmena no li l'anem a acceptar, encara que vosté l'adorna amb esborranys anteriors i mos ha parlat d'uns i altres, però realment està molt clar en el que és l'objecte de llei.
I el que vosté ací demana, "que la Festa és una maniFestació teatral, del segle.
.
.
", està tot en l'exposició de motius, que parla de la pròpia història del Misteri d'Elx i del seu trajecte.

Quan vosté parla que en l'article 2, que s'ha de llevar allò de l'Església catòlica en qüestions litúrgiques i religioses com a finalitats, mire, no es pot obviar, no es pot obviar que el Misteri té un caràcter religiós, sacroreligiós, no es pot obviar.
I sí que és de veres que va tindre molts avatars i que gràcies al poble d'Elx es va mantindre el Misteri.
Però també cal reconèixer ­i vosté sap que és una de les coses pures, i per això se li ha atorgat el reconeixement per la Unesco­ que és de les representacions que continuen fent-se dins de les esglésies, és a dir, dins de la basílica de Santa Maria.
I açò no s'haguera pogut fer mai, a pesar de la butla del papa Urbano VIII, a pesar d'això, si els capellans que estaven en eixos moments en Elx no hagueren volgut continuar enfrontant-se a la seua jerarquia superior.
Per tant, jo crec que va ser un cúmul de coses, de col·laboració de tots, que volien el Misteri d'Elx, i aixina ho han demostrat, ha pogut arribar al segle XXI.
Obviar ara una part de la història, em pareix que no és just ni justificable.

Quant a la composició del Patronat Rector, vosté lleva de l'actual Patronat Rector el secretari autonòmic, el director general competent en patrimoni cultural i el vicari, i reduïx de 15 a 13 els membres.
Mire, no ho diu tot ben dit.
En la comissió vam aprovar una transaccional en la qual el president de la Generalitat en nomenava a 8, el bisbe de la seu d'Oriola-Alacant en nomenava 8.
Una cosa és que ells vulguen posar un càrrec que ells ja tenen en açò.
.
.
I l'alcalde en nomenava 8, perquè nomena al regidor en matèria de patrimoni cultural.
Per tant, el regidor no el nomena ningú més que l'alcalde.
Per tant, tots tenen la mateixa part proporcional, tots.

Quant que la Festa se l'endugueren a Madrid, li torne a repetir, una cosa és que el reglament de funcionament vinguera de Madrid i l'altra són les paraules que vosté diu: "la Festa se l'endugueren a Madrid".
El Misteri d'Elx mai, mai, ha sigut representat ni en l'Almudena ni en la Castellana.
Mai.
Ha sigut representada sempre en la basílica de Santa Maria d'Elx.
Per tant, no vullga tergiversar les coses, perquè estan les coses molt clares.

Quant a.
.
.
Mire, no li la podem acceptar, perquè també hi ha ací un problema.
Diu: "El conseller o consellera competent en matèria serà vicepresident primer".
I qui serà el vicepresident segon?
Diu: "El bisbe d'Oriola-Alacant serà el tercer president".
Home!
, jo compte.
.
.
ahí ja comptant i fent un això, dic: el president o presidenta de la Generalitat serà d'honor, serà el primer; l'alcalde o alcaldessa d'Elx, com a president nat serà el segon, i el bisbe d'Oriola-Alacant president tercer.
M'imagine, no?
És el que he de deduir-ho, he de deduir-ho.
Amb la qual cosa les seues esmenes en lloc d'aclarir el que fan és enrevessar.

I després diu: "tretze persones de reconegut prestigi vinculat a la per un període de huit anys".
A la què?
A la què?
És que les coses no es poden fer aixina.
Les coses no es poden fer aixina.
Serà vinculats a la Festa o al Misteri.
Però vinculats, a què?
Ho deixa en blanc.
Realment, com veu, les coses no es poden fer d'eixa manera, atabalades, sense mirar realment el que és el Misteri.

Quant a la comunicació, la consulta prèvia i comunicació prèvia que vosté diu.
Mire, és tan simple que no hi ha doble fons com vosté intenta vore.
Diu, mira, les convocatòries ordinàries i extraordinàries, i l'ordre del dia del Patronat Rector, seran fixats per l'alcalde d'Elx, prèvia consulta al president de la Generalitat.
Però és que no li veig jo un doble fons ni tan cosa rara.
Perquè, clar, si haguera hagut un doble fons, diríem: el director general en matèria de Patrimoni Cultural, que siga ell el que fixe els ordres del dia.

No.
Si li hem donat la potestat a l'alcalde d'Elx.
Haguera sigut més fàcil si mosatros haguérem volgut passar a eixa part que vosté diu que ací l'únic beneficiat és la Generalitat?
No haguera sigut més còmode posar un càrrec directament de la Generalitat, i aixina que ho dirigisca tot.
És tot el contrari.
És tot el contrari, senyor Oltra.

I quant a suprimir, té diversos.
.
.
anirem veent-los.
Ací hem parlat del mestre de la Capella, el mestre de la Capella suplent, els ajudants del mestre de la Capella, el mestre de cerimònies, el mestre de cerimònies suplent, l'organista, l'organista suplent, i la designació de càrrecs.

Jo, la veritat és que no entenc per què vol suprimir estos articles en els quals parla de, vaja, de les funcions que van a tindre eixos càrrecs.
És que no ho acabe d'entendre.
Són càrrecs que formen part del Misteri d'Elx, formen part de la Festa.
Són realment els que treballen dia a dia perquè es puga fer la representació en agost del Misteri d'Elx.
Jo crec que deuen saber quines són les seues funcions.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)*

I a banda també diu, no, tampoc vull que aparega, també vull suprimir la designació de càrrecs aixina com la duració dels mateixos.
Doncs mire, jo crec que és molt important saber qui ha de designar els càrrecs; la Junta Rectora en el cas del mestre de Capella, el mestre de cerimònies i l'organista.
I quant als suplents són proposats per estos i ratificats per la Junta Rectora.
És que no té més.
És que no té més.

I quant a la duració, és important saber la duració i el moment que puguen ostentar estos càrrecs estes persones, que jo crec que dignament han estat fent-ho no és actual sinó durant tota la història del Misteri d'Elx.
I crec que hi ha que agrair-los també la seua dedicació i la seua faena pel Misteri d'Elx.
Per tant, senyor Oltra, no anem a acceptar-li d'este bloc d'esmenes ninguna.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Muchas gracias, señora diputada.

Para el turno de réplica, tiene la palabra el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

La veritat és que no me sorprén.
Ja vaig comprovar en la comissió la postura tan tancada per part seua, representant al Partit Popular, que no m'estranya que no accepte cap esmena.
Però clar, el que no puc acceptar són les explicacions.
Busque's unes altres explicacions un poquet més creïbles, perquè és que les que ha fet no servixen.

Vosté diu: "és que l'article 1 ja diu que la Festa és una senya d'identitat del poble d'Elx, i que per tant ahí està reconegut el caràcter de propietari del poble d'Elx sobre la Festa".
Això no és cert.
Perquè siga una senya d'identitat del poble d'Elx, també és la Dama, per exemple, i en canvi no és propietat de l'ajuntament ni tan sols del poble d'Elx.
Mire on està, i ja vorem si ve.
També és una senya d'identitat el Palmerar, i hi ha una part important que és de l'Ajuntament d'Elx, però una altra part també important no és, i continua sent una senya d'identitat.
Per tant, senyora Nácher, busque's una altra excusa.
Jo m'imagine que, doncs jo què sé, en els llibres hi haurà excuses per trobar, a la millor una altra més creïble, no?
Però esta no és creïble.

I en tot cas, per què té por que en l'article 1 figure que el propietari de la Festa és el poble d'Elx?
No.
No en l'exposició de motius, que vosté sabrà que això té el valor que té.
En l'article 1, en l'aspecte normatiu de la llei, quina por té vosté que figure que el poble d'Elx és el propietari de la Festa?

He de dir-li una cosa.
Les lleis passen i mosatros passarem, i la Festa serà del poble d'Elx, ho diga el PP i el PSOE o no ho diguen.
Però crec que estem davant d'un error de no fer-lo legal ara que tenim l'oportunitat.
I no me val eixa excusa perquè crec que és una excusa molt pobra en este sentit.

El tema d'allò de l'església.
Si està clar.
Està clar que es representa allí, i s'ha de continuar representant, sempre s'ha representat allí a més.
Però clar, eixa referència a les qüestions litúrgiques, si és que vosté ha de saber que tot allò relacionat amb la Festa està molt claret des de fa anys, molt.
O siga, per tant, tot el món sap el que ha de fer ahí, eh?
Obrir este tipus de portes és un tema perillós, perillós.
Perquè algú pot pensar que, bo, que això li permet introduir determinades coses, que sí que l'entorn les justifica però no la representació.
I això em pareix un tema delicat.

Després, feia vosté ahí una referència, que si no sap que en la comissió se van aprovar el nomenament de huit i tal, no sé què.
No, no acabe d'entendre a què venia.
.
.
*(El senyor president colpeja amb la maceta)* a què venia això.
Perquè clar, el que es va aprovar allí, i ve, continua venint en el text, són cinc per part del president de la Generalitat, cinc per part de l'alcaldia, etcètera, etcètera, no?

Després allò de la prèvia consulta és un tema delicat.
Diu: "és que eixa potestat la té l'alcalde o alcaldessa d'Elx".
Però, i què passa si la presidència d'honor, eixa presidència d'honor que pareix que no pinta res, però resulta que sí que pot pintar.
Si te diu que no, què passa?
Se fa la convocatòria o no se fa?
Conteste.
Jo crec que no se fa.
leshores, clar, està bloquejant la iniciativa d'eixe òrgan.

Aleshores, si jo estic d'acord que, com a presidència d'honor, tinga coneixement de la convocatòria.
Però coneixement, o siga, i que se puga parlar, però no que puga bloquejar.
O siga, ha de llevar-se vosté un poc la idea eixa de dir, bo, és que aquells són d'un altre partit, nosaltres som d'un altre, a vore si fan alguna cosa que.
.
.
No, jo crec que este tema no cal pensar d'eixa manera.
Cal pensar d'una manera molt més operativa.

Després, en el tema de la sèrie d'articles, que després vindran en altres agrupacions d'esmenes, de la supressió.
Jo crec, ho vaig dir en l'esmena a la totalitat, ho vaig dir en la comissió.
Jo crec que està clar i pareix, és increïble que vosté encara no s'haja assabentat de la raó.
En tot cas si vosté no s'ha assabentat de les raons que justifiquen la petició nostra, que tota esta sèrie d'articles, nosaltres demanem la seua supressió, i que siguen remesos a un reglament.
Si no s'acaba de creure això o d'entendre, llija's, per exemple, l'informe del Consell Jurídic Consultiu; que jo no l'he fet, eh, però també diu que és una llei excessivament reglamentista.
O siga, si tot això, si mos posem a fer, tot això, vostés han ficat ahí una sèrie d'articles detallant qüestions increïbles.

Si vol, encara podem continuar.
Perquè si mos dediquem a introduir en el text de la llei les funcions de la gent que està dalt en la tramoia, podrien haver-la fet també, per què no l'han fet?
Ja posats a eixa visió tan reglamentista.

Però vosté creu que és necessari baixar a eixe nivell?
No creu que pot ser perjudicial, en el sentit que eixes són qüestions que haurien d'anar a un reglament?
Perquè això del mestre de cerimònies, un article per a ell, i un altre article per al mestre de cerimònies suplent.
Un altre per al mestre de Capella.
Un altre per al mestre de Capella suplent.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Oltra, senyor Oltra.
No, no.
No lo describa todo que si no.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

El president reconeix que és molt llarg, i estava anomenant solament alguns exemples d'eixa llei.
O siga, perquè és que està l'ajudant del mestre de Capella.
I el veí del mestre de Capella?
Eixe per què no té?
Home, és que és una cosa.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra, muchas gracias *(Remors)* por haberse reforzado con las palabras de este presidente.

Tiene la palabra, para el turno de contraréplica, la señora Carmina Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Oltra, la Festa ningú la posa en dubte que és del poble d'Elx, només que vostés, només que vostés.
Se li van presentar, se li van presentar en comissió vàries transaccionals per arribar a un acord.
Vosté, vosté no en va voler ninguna, ninguna.

Mosatros, en esta llei, en esta llei no hem intentat ser partidistes.
El que és partidiste és vosté, que no es fia, és a dir, fa unes esmenes perquè no es fia.
I mire, ja ho diu el dicho, que el que no es fia és perquè no és de fiar.

En quant.
.
.
m'ha alegrat que parle de la Dama d'Elx, perquè com eixe tema també el vam debatre, quan jo vaig parlar dels informes es van riure.
Es van riure, i vaig dir, mosatros estem d'acord sempre que els informes siguen favorables.
Doncs mire, el temps a cada u mos posa en el nostre lloc.
Espere que en el Misteri també.
I sé que mos posarà en el nostre lloc.

Perquè mire, ara resulta que hi ha que demanar un informe a París.
Mire, la rialla, quan jo estava intervenint, la rialla que vostés tenien sobre este tema, eh?
Perquè era com si, açò ho han fet, això dels informes ho han fet estos del Partit Popular per a no dur-la.
Doncs mire, no és aixina, no és aixina.
Encara no he sentit jo a ningun moviment cívic d'Elx, demanar disculpes de tot el que li han fet als distints governs del Partit Popular.
I tot el que se li ha dit referent a la Dama d'Elx.

Però ara la veritat és que hi ha que demanar un informe a França.
Ara vorem l'informe de França què diu.
Jo sé que estan prement rosques, però, la veritat és que ahí el que hi ha és el que hi ha.
Si la Dama d'Elx sofrix danys, la Dama d'Elx no vindrà.

I quant a esta llei, esta llei s'ha fet per un compromís, i com este govern els compromisos que adquirix té la seua paraula, perquè es va fer un compromís davant de la Unesco per a aconseguir que fóra reconegut com a patrimoni de la humanitat, ni més ni menys.

I ara pareix que esta llei no feia falta.
Ara pareix, jo recorde aquella comissió en la qual vosté va dir que hi havia que reformar el reglament del Misteri d'Elx.
I ara tot això ja no fa falta.
Ara que hem presentat una llei, ara tot això ja no fa falta.
I esta llei no servix per a res.
Si està tot organitzat des de l'oral, de la tradició, doncs no fa falta, veritat?
Resulta que ara no fa falta.

Senyor Oltra, cal ser seriosos.
Cal ser responsables en el patrimoni i políticament.
Cal ser responsables en el patrimoni i políticament.
Per això em pareix que els seus discursos que està dient hui, falten molt a la realitat i a la veritat.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Nácher.

A continuación vamos a proceder a la votación de las enmiendas.
Pero antes de entrar en la votación, esta presidencia quiere dar a conocer una enmienda transaccional, de carácter técnico terminológico y gramatical, que firmada por los tres grupos parlamentarios, lógicamente ha llegado a la presidencia de la cámara.
Y que afecta a los artículos 5, 7, 10, 12, 13, 16, 17, 18, 21, 27, 28, 30 y 46; y que hace referencia a la no utilización del masculino como neutro, y duplica en los cargos o en las responsabilidades al masculino y al femenino.
Es decir, habla del presidente o presidenta, del alcalde o alcaldesa, del titular o la titular, etcétera, etcétera.

Yo creo que no es necesario la reproducción exacta puntual de cada cargo, sino genéricamente, en cada todos estos artículos hay una serie de cargos que esta transaccional lo que hace es el reconocimiento del femenino igual que el del masculino.
Y dada la comunicación de esta enmienda transaccional, que no es necesario votar, pasamos a la votación.
.
.
*(Remors)* Señor letrado.
.
.

Vamos a ver, el servicio de letrados de la casa me informa, como antes me ha informado, que al ser una enmienda técnica no es necesario votarla.
Es cierto que la firma no implica el sí a la votación, sino sí a la presentación, pero que en este caso, al ser una enmienda meramente técnica, me indica el servicio de letrados que no es necesaria una votación, sino sí el darlo a conocer a la cámara.

¿Señor Oltra?

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Senyor president, no és això el que havíem parlat al principi.
Si eixa postura se manté, demanem retirar la signatura que hem fet.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

¿Senyor Maluenda?

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Sí, senyor president, per continuar amb el que s'ha dit, respecte al que la seua senyoria ha dit, que aixina és la interpretació del reglament, aixina és, però, atés que hi ha un grup que l'ha signat, només ha fet eixa tramitació i demana que se vote, mos pareix molt bé, no tenim ningun inconvenient que se vote, i recolzem la petició que ha fet el senyor Oltra.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

No para pronunciarme en ese sentido, que estamos de acuerdo en que se vote, sino también para, como ha dicho usted que íbamos a votar el bloque de enmiendas, para indicarle nuestro sentido de votación disgregado cuando usted lo necesite.
*(Pausa)*

 

**El senyor president:**

Bien, esto del reglamentismo a veces nos mete en vericuetos difícilmente solucionables.

La enmienda técnica, si la tenemos que votar, nos obliga puntualmente a la lectura completa de ella.
*(Veus)* Entonces, señor secretario, procédase a la lectura de la.
.
.

 

**El senyor secretari:**

Gracias, presidente.

Rafael Maluenda Verdú, portavoz adjunto del Grupo Parlamentario Popular; Antoni Such Botella, portavoz ajunto del Grupo Parlamentario Socialista; y Joan Antoni Oltra Soler, portavoz adjunto del Grupo Parlamentario Esquerra Unida-Els Verds-L'Entesa, al amparo de lo establecido en el apartado 3 del artículo 116 del Reglamento de las Cortes Valencianas, quieren presentar una enmienda de carácter técnico, terminológica, gramatical, que corrija lo que puede entenderse como inocorrecciones sexistas del dictamen de la Comisión de Educación y Cultura sobre el Proyecto de ley del Misteri d'Elx.

En este sentido, se proponen las siguientes correcciones:

­ Al artículo 5: 1.
*a*) el presidente o presidenta; 1.
*b*) el alcalde o alcaldesa; 1.
*c*) el presidente o presidenta; 1.
*d*) el o la titular; 1.
*e*) el o la titular; 1.
*f*) el concejal o concejala; 1.
*h*) presidenta; 1.
*i*) patronos o patronas, presidente o presidenta, alcalde o alcaldesa; 2) alcalde o alcaldesa, conseller o consellera; 3) secretario o secretaria; 6) alcalde o alcaldesa, presidente o presidenta.

­ Artículo 7: 1.
*a*) alcalde o alcaldesa; 1.
*b*) presidente o presidenta; 1.
*c*) alcalde o alcaldesa.

­ Artículo 7.
3: un presidente o una presidenta y un vicepresidente o una vicepresidenta, el presidente o presidenta, el vicepresidente o vicepresidenta.

­ Artículo 7.
4: el presidente o presidenta, el vicepresidente o vicepresidenta.

­ Artículo 7.
5: el vicepresidente o vicepresidenta, presidente o presidenta.

­ Artículo 7.
6: un secretario o secretaria, un tesorero o tesorera y un archivero o archivera.

­ Artículo 7.
7: el o la titular, el alcalde o la alcaldesa.

­ Artículo 7.
9: el alcalde o la alcaldesa, el presidente o presidenta.

­ Artículo 10: atribuciones del presidente o presidenta.

­ Artículo 10.
1: presidente o presidenta.

­ Artículo 10.
1.
*a*: los presidentes o presidentas.

­ Artículo 10.
2: el presidente ejecutivo o la presidenta ejecutiva.

­ Artículo 10.
3: el presidente ejecutivo o presidenta ejecutiva.

­ Artículo 12.
3: presidente o presidenta, el tesorero o tesorera.

­ Artículo 12.
4: los presidentes o presidentas.

­ Artículo 13.
1: tesorero o tesorera.

­ Artículo 16: secretario o secretaria, el secretario o secretaria, presidente o presidenta.

­ Artículo 17: tesorero o tesorera, el tesorero o tesorera.

­ Artículo 18.
1: archivero o archivera, el archivero o archivera.

­ Artículo 18.
2: el archivero o archivera.

­ Artículo 21: el o la organista y el o la organista suplente.

­ Artículo 27: el o la organista.

­ Artículo 28: el o la organista.
.
.

 

**El senyor president:**

*(El senyor president colpeja amb la maceta)* Un poco de paciencia, que estamos terminando.

 

**El senyor secretari:**

.
.
.
el o la organista titular, *(veus)* sustituirlo o sustituirla.

­ Artículo 30: el o la organista y el o la organista.

­ Artículo 46: donde dice "protector"; debe de decir: "protector o protectora".

Gracias, presidente.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor secretario.

Vamos a proceder primero a la votación de la transaccional, y luego agruparemos el resto de las enmiendas.

Comienza la votación de la transaccional.
Resultado de la votación: 71 a favor y 6 en contra.

Señor Perelló, me decía que quería usted dividir las enmiendas en bloques.
.
.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señor presidente.

Queríamos extraer de este bloque la 5 y la 12 y el resto todas en un bloque.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

A usted.

 

**El senyor president:**

Pues, votamos primero la 5 y la 12.
Comienza la votación de la 5 y de la 12.
Resultado de la votación: 37 votos a favor, 43 votos en contra.
Quedan rechazadas las enmiendas 5 y 12.

Y ahora vamos a votar el resto de las enmiendas, que van de la 3 a la 12, quitando la 5 y la 12, y de la 50 a la 58.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: a favor, 6; en contra, 74.
Quedan rechazadas también el resto de enmiendas.

Y ahora entramos en el segundo bloque, en el debate del segundo bloque de enmiendas, que van de la 14 a la 27 y de la 59 a la 61.
.
.
Perdón, antes de entrar en el debate de las enmiendas que he dicho, vamos a proceder a la votación de lo posible de lo articulado hasta ahora.
¿Podemos votarlo todo junto o no?
No.
Pues, vamos a votar todo el texto.
.
.
No es necesario.
Los artículos 1 y 2 juntos.
Comienza la votación: 73 votos a favor, 6 en contra.

Ahora votamos el artículo 3 y 4 juntos.
Comienza la votación: 74 votos a favor y 6 abstenciones.

Ahora votamos el artículo 5.
Comienza la votación: 74 votos a favor, 6 votos en contra.

Y ahora el artículo 6.
Comienza la votación: 74 votos a favor, ninguno en contra, 5 abstenciones.

Bien, y ahora sí, pasamos al debate del segundo bloque de enmiendas, que van de la 14 a la 27 y de la 59 a la 61.
Para defender las enmiendas, tiene la palabra el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Bé, doncs, l'única cosa que li faltava a este ple per a ser, aixina, més animat, ha segut la lectura de l'esmena transaccional eixa tan apassionant que hem tengut, no?
Crec que no era necessari arribar ahí, però, vaja.
.
.

Ara anem a debatre el segon bloc d'esmenes, però sí que caldria ressaltar alguna qüestió, no?
Home, jo crec que el que no està bé ací és aprofitar el debat de la llei del Misteri per a intentar ara, a estes altures, passar factura, no?
, la ponent del Partit Popular, que és que a ella la van maltractar en el seu moment quan el tema de la Dama d'Elx, no?
O siga, no crec que siga correcte mesclar eixes coses.

Nosaltres creem que en el tema de la Dama hi ha una excessiva politització, eh?
, abans i ara, hi ha una certa por excessiva en el tema.
Inclús diria que hi ha un cert desprestigi als investigadors valencians i espanyols quan cal recórrer al tema de França, no?
No acabe d'entendre això.
Però d'ahí a demanar ara disculpes amb efecte retroactiu, bé, doncs, que jo crec que no cal, no és un tema procedent ni correcte en aquestos moments.

Després s'ha dit: "és que, clar, el tema de la llei és un compromís i, per tant, el que fa la Generalitat és donar compliment a eixe compromís".
És un compromís voluntàriament acceptat, perquè en el seu moment, quan es presentà la candidatura es va ficar un llistat impressionant de qüestions, que especialment en la Generalitat, i també ajuntament, deurien de fer.
No és que la Unesco demanara tot això, val allò de com més sucre més dolç, però, home, no em diga ara que aquesta llei ve en compliment d'allò, perquè en la mateixa documentació que vostés presentaren a la Unesco, vostés es comprometien a tindre elaborada eixa Llei de protecció del Misteri en tres anys, 2001 a 2003, i estem a 15 de desembre de 2005; o siga, hi ha un retard sobre la primera data de quatre anys i de dos anys sobre la més propera.

Per tant, eixe compromís em pareix que si algú està incomplint-lo en primer lloc són vostés.
No tinc interés de llegir tots els compromisos i objectius a què vostés mateixos es van comprometre a fer al voltant del tema Misteri.
Però, bo, si després tenim temps podem entrar, que jo estaria encantat de poder entrar per a vore el nivell d'incompliment dels compromisos que es prengueren davant la Unesco en el seu moment.

Després diu: "és que s'han presentat una sèrie d'esmenes transaccionals i no han estat acceptades".
Es presentà una, una amb errors *de bulto*, com és per exemple no dir ni del segle que és el Misteri, que ho tinc ací, li ho dic perquè si vosté no la té jo encara la tinc, perquè açò és una joia.
I a més no comenta en absolut, no és una esmena transaccional del que nosaltres demanàvem, en el sentit del tema de la propietat, que vosté no l'anomena.
Per tant, jo li demane que siga un poquet més rigorosa a l'hora d'eixir ací i dir la veritat.
No dir el que podia haver sigut i no ha sigut, dir la veritat en tot cas.
Li ho dic perquè la transaccional la tinc ací davant.

Amb este bloc d'esmenes, nosaltres una de les qüestions també que intentem és resoldre un problema que està molt present en la llei.
I és la permanent confusió, permanent confusió, que estic segur que va a donar problemes a l'hora de la seua gestió, en el tema de la composició de la Junta del Patronat.
Nosaltres creem que això que figuren tres presidents efectius, això és una cosa insòlita.
Presidents podran haver-ne de moltes maneres, i seria molt més correcte que hi haguera un president, que ni hagueren vicepresidents, etcètera, però com a presidents efectius, tres, em pareix un poquet fort, em pareix un poquet fort.
Nosaltres fem una esmena que és una esmena molt simple, molt fàcil, i és dir que la persona que estiga al front de l'alcaldia d'Elx siga la presidenta nada i, a més, efectiva del tema, i que l'arxiprest de la basílica siga el vicepresident primer, i el director general competent en la matèria de patrimoni cultural, el vicepresident segon.
Jo crec que això no es pot dir que siga una esmena política, una esmena que tal; és una esmena que vol que les coses funcionen bé i que cadascú sàpiga en cada moment qui és i el que ha de fer.
Eixe és el sentit de l'esmena.
Jo no li trobe raons a vostés per a votar en contra també d'aquesta proposta.

Després podríem parlar ja del que és la Junta, la Junta Rectora, com vostés diuen, que ja ha estat aprovada així, està derrotada la nostra proposta.
Vostés plantegen una composició també ampla i en la qual trobem una sèrie de nomenaments fets per part de les tres institucions que en este cas s'estan repartint els òrgans de gestió del Misteri; o siga, els tres terços famosos, dos terços nomenats per organismes de fora de la ciutat d'Elx per a un tema estrictament de la ciutat d'Elx, estrictament, ja dic.
Jo l'altre dia li posava l'exemple, que per cert vosté no em va contestar, del tema d'Alcoi, salvant les distàncies, què li pareixeria que organismes de fora d'Alcoi nomenaren la direcció de les festes.
Són temes diferents, però no deixa de tindre també el seu valor comparatiu.
I, a més, sent vosté d'ahí, d'Alcoi, interessaria també vore quina seria la seua reacció si algú d'un altre partit proposara això a l'Associació de Sant Jordi, a vore com reaccionaria vosté davant eixa proposta.
Que igual, a la millor, no reacciona tan diferent de com jo estic reaccionant, perquè és que no li trobe altra justificació a açò.
Sí que li trobe la forma legal, que volen legalitzar, de controlar allò, de nomenar els seus, de controlar la direcció, perquè vostés en esta proposta es fan càrrec de la majoria de la direcció i van a garantir-se el control efectiu fins que puguem canviar esta llei el dia de demà, que això sempre estarà la porta eixa oberta, lògicament, quan canvien determinades persones es puga canviar també aquesta llei.
Però, ja li dic, crec que és una llei que no va en benefici del Misteri.

Nosaltres fem, lògicament, una altra proposta de composició en la qual guanya el que és important i fonamental en l'Ajuntament d'Elx.
Ja dic que l'Ajuntament d'Elx, mane qui mane, perquè això, o siga, ara mana el Partit Socialista amb majoria absoluta, després pot no tindre-la, poden governar vostés.
.
.
Bo, vostés ho tenen a Elx un poquet difícil, perquè això ja seria quasi un miracle i els miracles saben vostés, a pesar que hui és dijous, que escassegen; els miracles en política i en el PP d'Elx és una cosa molt difícil, ho tenen garantit vostés per a molts anys estar allí en l'oposició, no sé si en altre lloc, però allí almenys molt.

Aleshores, nosaltres fem eixe canvi a l'hora de la representació de manera que siga, a més, no que siga l'alcalde o l'alcaldessa sinó que siga el ple.
Jo crec que és un òrgan més democràtic també que la personificació en una sola persona, que a més estiguen vinculats a la Festa, que no ocupen càrrec públic, etcètera, etcètera.
Jo crec que és una cosa molt més correcte i a més de forma proporcional, de manera que no es puga donar el fet que la persona que ocupa l'alcaldia nomena a tots d'eixe color polític.
Això també és una cosa que pot passar i que vostés van a legalitzar.
Jo no sé si tenen pactada també la representació, igual la tenen pactada i no passa res.
Però imagine's que ara mateix, en el període este, s'anomenen els càrrecs que toca i s'anomenen tots del Partit Socialista.
No tindran a dret a queixar-se, perquè lògicament vostés, amb els seus vots, estan apostant per eixa fórmula.

Nosaltres proposem, ja dic, un canvi radical en eixe sentit d'apropar més el poble d'Elx, que és el que ha garantit la Festa, és el poble que està fent la Festa i que participa directament en la Festa, que l'òrgan que el representa és l'ajuntament, siga del color que siga.
Però és l'ajuntament i per tant deuria de tindre eixa majoria.

Pesem també que una persona que hauria d'estar ahí de manera permanent, siga la persona que siga i siga el que l'haja anomenat el qui siga, és la persona que ocupe la direcció del museu municipal de la Festa; és la persona que, diguem, més en contacte està amb la gent que ve al poble, amb la gent de dins i amb la gent que ve al poble a conéixer el tema de la Festa.

Després que la Junta, hi ha un tema ahí també, l'esmena 27, que ara quedaria ja innecessària en el sentit que s'ha rectificat això del tema del llenguatge sexista.
Però després queden també algunes esmenes que fan referència de nou a la sol·licitud de supressió i que vagen a reglament el tema de determinades figures o funcions en el Misteri.
Nosaltres insistim en eixe missatge.
Creiem que és necessari depurar el projecte de llei de tota una sèrie d'articles que no fan res bo, no incorporen res bo, que l'únic que poden fer és complicar el dia de demà la gestió.

Perquè vosté s'imagina que el famós organista suplent o el mestre de cerimònia suplent o l'ajudant de l'ajudant de l'ajudant, això canvia i el dia de demà algú decidisca que siga millor que siguen dos ajudants en volta d'un?
Això què vol dir?
Modificar la llei?
Però perquè no ho remet a un reglament, que és com ara està.
Si ara mateix hi ha un reglament i la gent s'entén amb eixe reglament intern de funcionament de la pròpia Capella, i no passa res.
Si cal modificar una cosa, cal adaptar-la, tot això via reglament, és una cosa molt més funcional, molt més operativa i una cosa que jo crec que d'alguna manera fa més correcta esta llei.
No és necessari baixar a eixos nivells, no li acabe jo de trobar justificació de ficar, no sé si haurà alguna llei, diguem, en l*'Aranzadi*, que baixe a estos nivells de definició.
No la veig necessària, no la veig justificada i sí la veig criticada.
O siga, sí he vist criticat això per part del Consell Jurídic Consultiu.
Ja sé que això no val per a vostés per a res, o siga, l'opinió quan no afavorix els seus interessos no val absolutament per a res.
Però llija's l'informe, perquè també critica eixe excessiu afany reglamentista.

Ja dic, crec que és millor per a tots, ja no dic per a la postura que nosaltres puguem representar o vostés o el partit Socialista.
Crec que és millor per a tots que eixe tipus de qüestions estiguen regulades, perquè jo crec que cal regular-les, però estiguen regulades en un reglament.
Fins i tot vostés, quan plantegen la figura eixa de l'antiga.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Senyoria, vaja finalitzant, per favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Acabe de seguida.
­ .
.
.
acaben, sense acabar de reconéixer-ho, acaben dient que "es determinarà", "es nomenara".
.
.
Però si no s'especifica com, ni quin temps caldrà estar per a tindre eixe reconeixement, de quina manera es va a fer això.
Això és via reglament.
Vosté mateixa està reconeixent que això no és correcte ahí, que és més correcte en l'altre lloc.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la Il·lustre Diputada Senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Oltra, mire, la Llei del Misteri d'Elx és un acord i en eixe acord vosté diu "no, és que l'han incomplida, perquè van acordar un temps".
Quan vosté parla dels esborranys sap que hi hagut molt de temps per fer acords i arribar a un consens, no fer negociacions, arribar un consens per les tres parts.
En eixes parts, mire, en estos moments vosté ni corta ni pincha, que ahí ni tinc culpa jo, ni té culpa l'alcalde, ni té culpa el bisbat.
I eixe és el problema, eixe és el problema que vosté té.
Però es va arribar a un consens amb esta llei, a un consens amb esta llei.

Quan a la referència que ha fet de què no governarem mai a Elx, possibilitats en tenim, segurament vostés sempre governen formant tripartits, duos i quadruos i coses d'eixes.
Per tant, tampoc té massa possibilitats.
Jo li dic que a les pròximes possiblement nosaltres tinguem més possibilitats que les que té vosté i les que tindrà vosté.

Quant al que diu ­és que vosté mateix es contradiu­ diu, per una part, que ha d'anar un reglament i, per l'altra, diu, l'esmena 14: "és que cal posar bé per a saber cadascú el que ha de fer".
Mire, els articles del mestre de la Capella, del mestre de cerimònies, dels organistes, tot es posa per a saber el que han de fer.
És a dir, per una part vosté vol que sàpiguen el que han de fer i, per l'altra, hi ha altres càrrec que vosté no vol.
Eixa és la incoherència que ha demostrat en totes les seues esmenes.
No mire, si és que és de veres, no em mire aixina de reüll, ni per si li diuen alguna cosa, no va ningú a negar-lo, ací més ja no pot ningú negar-lo.

Per això quan diu en el punt primer, en la Junta Rectora del Patronat d'Elx, diu "l'alcalde, l'alcaldessa, com a president nat i efectiu, l'arxiprest de la basílica de Santa Maria com a vicepresident primer i el director general competent en matèria de patrimoni, com a vicepresident segon efectius".
Després parlarem, perquè després em diu que llevem allò d'efectius.
Si és que vosté mateixa manté en unes esmenes una cosa i en unes altres esmenes unes altres.
És que no és coherent en cap moment en totes les esmenes de la llei.
Perquè jo comprendria que ací en diguera "no, allò d'efectius també ho lleva".
Però, no, ací ho mantenim, després ho llevem.
.
.
Quan arribem a eixa esmena també parlarem d'ella.

Després diu que cal reduir, cal reduir i en volta de 18 que siguen 17 vocals elegits proporcionalment en el ple de l'ajuntament entre les persones coneixedores i vinculades a la Festa i que no ocupen càrrec públic.
I després em diu que nomenem al que ocupe la direcció del museu municipal de la Festa.
Eixe ocupa un càrrec públic, dic jo.
És que, clar, està contradient-se en tot moment, està contradient-se.
A banda que em pareixen unes esmenes sectàries, que discriminen, als primers que ens discrimina és a tots nosaltres, inclós vosté, a tots.
És discriminatori i sectari.
Ja ho va fer en l'esmena a la totalitat, però continua vosté sent discriminatori i sectari.

I després em diu que nomena a un que ocupa un càrrec públic.
Com es menja això?
És que, clar, caldrà ser un poc rigorós en les esmenes, que són un poema, que són un poema.
Jo me les guardaré totes, perquè puc fer un dossier de contradiccions, contradiccions i paradoxes dins d'una llei i totes les esmenes d'Esquerra Unida, una a una.

Diu: "no, cal suprimir els participants, qui van a representar el Misteri, això cal suprimir-ho, els membres de la Capella ­que diu simplement el això­, prendran part en les representacions del Misteri, a criteri del mestre de Capella".
Doncs, perquè ningú interferixca!
Vostés que sempre diuen que n'hi enxufisme.
.
.
Doncs, perquè no n'hi haigga enxufisme!
, sinó que el metres de Capella diga el que canta bé i el canta mal.
Ell, que en sap, que siga el que decidixca.

Quant a la participació d'altres actes, que quede que s'ha de dir a la Junta Rectora, no n'hi ha més en l'article, que es diga a la Junta Rectora cada volta que tenen de participar, perquè no vaja la gent i vagen comprometent-se que van a fer un concert ací, un concert allà.
Si és tan simple com això.

I esta em pareix molt fort, perquè vosté, que vol ser ací, vol en esta llei fer-se el gran defensor del poble d'Elx, doncs, mire, no n'hi ha defensors, perquè tots defenem el poble d'Elx, tots!
Jo ja sé que va dir que jo no era digna, que jo qui era per a defensar el poble d'Elx, perquè no havia naixcut en Elx.
Mire, he naixcut en un altre poble que estic molt contenta també d'haver-hi naixcut, però li ho torne a repetir, defendré Elx a on tinga de defendre'l, i que no és una potestat seua.
.
.

Doncs, bé, amb eixe gran honor, eixa medalla que hui s'ha posat ací el senyor Oltra, que ell és el defensor del poble d'Elx, doncs, mire, diu que suprimint l'article 33 els antics cantors, senyors, fer-los un reconeiximent als antics cantors.
Diu, a soles, simplement: tot cantor que deixe la Capella rebrà la distinció honorífica d'antic cantor, amb l'excepció dels casos en què el cantor haja segut destituït per motius que es detallen en l'article següent, que sabeu què és?
, problemes amb la justícia.
I a això diu que no, ¿i ací vol fer-mos creure que vosté vol anar a Elx dient "jo vos he defés, jo sóc el que he defés el Misteri i estos no han fer res!
"?

No, no mos ho farà creure!
, perquè amb estos detalls vosté demostra que està fent ací un paper, però que realment no li importa el Misteri d'Elx.
I sap què em dóna llàstima, que ni el seu grup, gent que pertany al seu partit, d'Elx, estan d'acord amb estes esmenes que ha presentat, els dóna vergonya, però, vaja, vosté és valedor, vosté sabrà què farà.
Jo crec que actua a títol personal, no actua en nom del seu partit ni actua pel poble d'Elx, i poc a poc va demostrant-ho, mos queden dos intervencions més i anirà demostrant-ho.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora Nácher.

Té la paraula per a rèplica l'il·lustre diputat representant d'Esquerra Unida: Entesa senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Ja dia jo que l'altre dia l'havia vista a vosté en el local d'Esquerra Unida d'Elx fent una enquesta, mira per a on, veus, ahí està la cosa.
Ja té mèrit, senyora Nácher, que dels poquets militants que som nosaltres en Elx haja trobat algú que no estiga d'acord amb el que jo estic defensant ací.
Però, home, no té altres raons, no té altres excuses per a justificar la seua postura.
És que eixa ve sent simplement increïble!
O buscar que no siga contradictori.
.
.
¿Com me pot.
.
.
?
, perquè, vosté, cada volta que ix, vaja, és que me tira tot el carro, eh!
, d'acusacions de tot tipus!

Va i me diu, "és que vosté apareix ací com el defensor del poble d'Elx", i al moment diu, "vosté està en contra dels cantors i de tot, vosté és que vol afonar el Misteri!
" Bé, jo accepte que vosté me critique, m'insulte, faça el que vullga, no?
.
.
.
Bé, el que vullga tampoc, però, vaja, faça algunes coses, però, en tot cas, deixe'm una opció!
Què sóc, una cosa o l'altra?
, perquè les dos no puc ser!
Jo no sóc l'esperit sant!
O siga, definixca'm, insulte'm, però d'una manera!
, no de dos o tres, perquè, a més, són contradictòries entre si.
I és que, a més, no vull ser ninguna d'eixes dos coses, vull ser simplement un diputat, que sóc d'Elx, i això crec que no és delicte encara, i que estem tocant un tema que afecta molt a Elx i que jo crec que estem davant d'un error històric i que cal corregir-ho.
Punt!
Tota la resta, fantasia seua.

Diu allò del tema del consens.
Doncs, efectivament, eixe consens a nosaltres no arribà.
Ja sabem que som una força xicoteta, a la millor inclús massa gran per a alguns de vostés, però, bé, què anem a fer, la vida és aixina, encara estem vius.
Bé, no se va fer eixe esforç de consens amb nosaltres.
Si no se va fer per part dels dos grups majoritaris, no voldrà que mosatros acceptem el que vostés han pactat!
O sí?
Perquè tenim dret a manifestar la nostra postura i la nostra postura és esta, que jo crec que és legítima, eh?
, absolutament legítima en democràcia, i no mos agrada eixe consens a què vostés i el Psoe han arribat, i punt.

Després, insistix en el tema.
.
.
, manipula ahí, jo pense que ho manipula, perquè jo pense que vosté sí que s'haurà llegit les esmenes nostres, que, per cert, si les perd, vosté no dubte en demanar-mos còpia, eh?
, perquè jo, gustosament, li'n donaré còpia, perquè jo sí que les tinc.

Vosté diu, "és que és contradictori perquè, clar, per una banda vol allò del reglament, però per altra vol definir allò del president efectiu".
.
.
Home!
, però vosté ha eixit aquí a comparar l'organista i el mestre de cerimònies titular i suplent amb el president del Patronat!
, i amb el president de la Junta!
És que són funcions totalment distintes, i amb un nivell de responsabilitat totalment distint, però vosté no s'adona que no és seriós això.
Jo ja sé que és difícil trobar justificació al que és injustificable!
Però, home, estimule un poquet més la imaginació, perquè, vosté, eixa comparació que m'està fent, doncs, ací és molt forta, és molt forta!

Jo, el que estic dient és: la persona que té la màxima responsabilitat en la direcció del Misteri, que me pareix que no queden clares les seues funcions i competències, que hi pot haver ahí un problema, un problema seriós, i demane que es delimiten eixes responsabilitats, que algú, que jo crec que ha de ser l'alcalde o alcaldessa d'Elx, siga el primer president efectiu, i els altres que siguen vicepresidents efectius, però vicepresidents, no tres presidents efectius, perquè això és com la quadratura del cercle.
Vostés ho han posat en la llei, ja vorem això com s'aplica.

Després continua amb tota una sèrie d'esmenes, que nosaltres demanem la seua supressió, però, el seu trasllat al tema del reglament, com que nosaltres volem eliminar això i que això.
.
.
Però, mire, això, vosté diga el que vullga.
Mire, açò que tinc en la mà és el reglament de règim interior de la Capella, això està en vigor fa un xorro d'anys.
Ací està tot això del mestre de cerimònia, mestre de Capella suplent, tot el que vosté vullga està ahí.
O siga, no estan inventant res, estan complicant-ho, perquè això està en eixe reglament que està discutit, aprovat i està funcionant!
Que si cal introduir una reforma, una modificació, se modifica en quatre dies, sense tindre de fer una modificació legal, sense incórrer en il·legalitats!

Perquè vosté s'imagina, no arribarà la cosa, no?
, però que algú nomenara dos organistes suplents en compte d'un.
Així, què estaríem davant d'un delicte?
Caldria denunciar-ho o no caldria denunciar-ho?
Arribem a l'absurd!
Això és una cosa absurda absolutament.

El tema dels antics cantors, no?
Si és que això vosté mateixa cau en la contradicció.
I després, a més, clar, eixa referència que.
.
.
Cau en la contradicció perquè, clar, ahí, en la llei, primera que si és ara quan vostés s'adonen que cal reconéixer antius cantors, bé, vostés porten manant onze anys ara mateix, ara s'adonen que cal fer un reconeiximent dels antius cantors, ans no?
Home, mai és tard si la dita és bona, diuen, però un poquet tard se n'han adonat vostés, no?
I, a més, de quina manera, perquè no està, és una declaració de principis ahí, que jo vull que eixa declaració de principis i la concreció estiguen, però estiguen en el reglament.

Perquè vosté diu ahí, "excepte aquells que siguen expulsats" tal i tal, però se li dóna el mateix reconeiximent a un cantor que haja estat una setmana que al que està vint anys.
Pregunte.
A on està això?
A on està?
Qui regula això?
No està.
Perquè no regulem tot això en un reglament, que és allò adequat.
O siga, jo pense que és allò adequat i allò correcte, i vosté, home, no plantege que hi ha gent que se baralla perquè la posició meua en este cas no és la correcta.
.
.
Home, no parlem de posicions divergents vosté.
Vosté.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Senyor Oltra, vaja finalitzant.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

.
.
.
este conflicte del Misteri, han segut dos *Prestige* dels problemes que vosté ha tingut en el tema este.
O siga, no me faça parlar d'eixe tema, perquè jo crec que no val la pena.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula en representació del Grup Parlamentari Popular la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, mire, jo no l'he insultat en ningun moment.
.
.
No l'he insultat!
, en ningun moment l'he insultat.
Vosté es va atrevir a insultar en la comissió, hui i en tots els llocs; jo no l'he insultat, jo he dit les coses com són.
I mire si sap si d'esta llei que em diu: "Doncs, clar, és de veres.
n'hi ha un consens entre el Psoe-Partit Popular".
.
.
No, perdone, n'hi ha un consens entre el Bisbat d'Oriola-Alacant, n'hi ha un consens entre la Generalitat i n'hi ha un consens entre l'alcalde o alcaldessa d'Elx, en estos moments, alcalde.
Hi ha eixe consens.
Veu com la visió partidista en esta llei la posa vosté?
, perquè són tres institucions les que s'han posat d'acord per a fer la llei, ni més ni menys.

Però l'interés partidista el demostra vosté, simple i.
.
.
És que no n'hi ha més, vosté vol vore rerefons darrere d'esta llei i no n'hi ha res més.
N'hi ha un desig de preservar i reconéixer el Misteri i que és patrimoni de tots i és d'Elx, que ningú li ho lleva, que és d'Elx, en ningun moment de la nit.

Diu, "no, és que jo vull suprimir perquè és propi d'un reglament", i em posa un exemple justament que, mire, si no estiguera en la llei, podria fer el que vosté diu, és a dir, nomenar dos organistes suplents, però en la llei posa que se'n nomenarà un a proposta dels principals, que ho donaran a la Junta Rectora.
Però això no pot passar mai!
Veu com ve a la meua raó que deuen estar eixos articles en tot l'articulat de la llei?
*(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* És que ve a la raó!
Perquè, clar, quan vosté mira la llei i diu, ací, Psoe, PP, segur que han fet alguna mangalatxa.
.
.
No n'hi ha ninguna!

N'hi ha un consens, un consens arribat amb molta negociació, i vosté el que vol és demostrar que és el gran salvador del poble d'Elx, quan el poble d'Elx, doncs, necessita de tots perquè el salvem i ell mateixa es val per si pròpiament per a salvar-se.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora Nácher.

Pues, agotados los turnos de réplica, vamos a entrar en la votación de las enmiendas que se han debatido.
¿Se pueden votar todas juntas?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Señor presidente, tan solo separando la 23, la 30 y la 32.
El resto, juntas.

 

**El senyor president:**

¿Perdón?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Sería la 23, 30 y 32 de un lado, y del resto, un solo bloque.

Perdón, la 23 de un lado y, de un bloque, las otras.
Y la 33 está en el grupo de abajo, sí, que he mirado mal.
.
.
Sí, la 14 y la 27, una, si no está el papel que me ha pasado a mí la presidencia.

 

**El senyor president:**

¿Solo la 23, no?

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Sí, de ese bloque, sí.

 

**El senyor president:**

Pues, procedemos a votar primero la 23.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: a favor, 36; en contra, 42.
Queda rechazada la enmienda 23.

Y ahora procedemos a votar el resto de las enmiendas.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: a favor, 6; en contra, 70.
Quedan rechazadas el resto de las enmiendas.

Vamos a proceder a continuación al debate del bloque tercero de enmiendas, que van de la 30 a la 39, de la 62 a la 65, y la 67 y la 68.

Pero antes de entrar en el debate, vamos a votar el artículo séptimo.
Comienza la votación del artículo séptimo.
Resultado de la votación: a favor, 71; en contra, 6.
Queda aprobado el artículo sexto.

Ahora, vamos a votar el artículo 8.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 76 votos a favor y 1 en contra.

A continuación, votamos el artículo 9.
Comienza la votación.
Resultado: 42 votos a favor, 30 votos en contra y 6 abstenciones.

A continuación, pasamos a debatir el tercer bloque de enmiendas que ya han sido mencionadas.

Tiene la palabra para la defensa de las enmiendas, el ilustre diputado Joan Antoni Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Ja podrà comprovar la ponent del PP que, inclús, eixe nivell de consens al qual ella feia referència no és tan monolític.
Jo crec que és saludable que des del Partit Socialista se siga permeable, si no a les esmenes més importants, a les modificacions més importants que proposem nosaltres, almenys a totes aquelles que igual per lleialtat a vostés no acaben de trencar, però sí que reconeixen i milloren el text de la llei, un text de la llei que des del primer moment s'ha vist prou defectuós.

Jo estic preocupat perquè, clar, una llei que se suposa que ve, no ja amb el nivell de consens a què vosté fa referència, sinó que ve de la conselleria, del senyor Font de Mora que ací ens acompanya, en esta quasi solitud del Consell, ara la que votava que no acaba d'anar-se'n i tot.
.
.
Però, bo, crec que cal fer esforços dins d'eixa conselleria en els gabinets jurídics a l'hora d'intentar millorar, millorar la redacció, la forma d'elaboració d'estos projectes de llei, perquè són prou defectuosos, senyor conseller, prou defectuosos.
I vaja això com un missatge amigable, però crec que ens evitaria problemes a tots, a tots, amb independència d'això.

Però, amb el que sí em trobe és que hi ha una insensibilitat molt gran per part del Grup Parlamentari Popular a l'hora d'incorporar propostes que no tenen, a no ser amb una imaginació aixina un poc estranya, una vessant molt ideològica o molt partidista.
Són esmenes que l'única cosa que pretenen és millorar, millorar el funcionament de la llei.
Nosaltres acabarem votant que no a la llei, però si aconseguim alliberar-la de la major part dels problemes que pensem que pot tindre la seua gestió, millor, i que ens trobem vostés davant, amb eixe tancament permanent, no acabem de trobar la justificació.

Ara mateix tenim, en l'article 10, la primera esmena d'este bloc, on de nou es planteja el problema de la presidència efectiva, que vostés en el projecte de llei plantegen "amb prèvia consulta als presidents efectius", i nosaltres demanem "amb consulta prèvia al president efectiu".
O siga, això pareix que siga el mateix però no, és que president efectiu ha d'haver un o una, però no tres.
Home!
, a no ser que sota d'eixa influència que vostés han volgut ficar ­i ho han aconseguit­ de l'Església catòlica, estiguen ja també pensant, doncs, això, amb l'Esperit Sant i tal.
O siga, no.
La legislació hauria de fugir d'eixe tipus de qüestions relacionades amb la Santíssima Trinitat.
Ací no, això en altres aspectes importants sí, però ací en la llei això de la Santíssima Trinitat no hauria de figurar, no haurien vostés d'elevar-ho a rang legal.

Jo ja sé que igual vostés a la millor guanyaran el cel, segurament, amb més garantia que jo.
No seré jo qui obstaculitze el seu camí fins al cel, en absolut.
Jo me n'aniré a on me n'haja d'anar.
Però jo el que sí demanaria és, home!
, no introduir eixe tipus de qüestions ací, perquè, clar, una Trinitat com a presidència efectiva de tots els òrgans.
.
.
qui ho entenga, que ho compre!
Perquè això va a donar problemes de gestió, mani qui mane, mane qui mane.

O siga, jo plantege que ha de ser una sola presidència i que eixa presidència és la que ha de dirigir, i els altres que siguen.
.
.
Si és que això és una cosa tan elemental que jo ja estic aombrat d'estar ací defenent esta qüestió que pareix tan simple, que pareix que no tinga més enllà.

Després, hi ha un aspecte important, i és el que en l'article 10, també, el que fa referència a les atribucions a la presidència executiva.
Ací ens diu textualment que esta persona, la persona que exercisca la presidència executiva, perquè està l'efectiva i l'executiva, esta persona està facultada per a resoldre qualsevol assumpte relatiu a la Festa.
Això em pareix delicat, delicat perquè això és un xec en blanc.
O siga, podrà fer i desfer tot.
I si no és aixina, explique-ho, perquè l'article conforme està redactat ­i jo estic llegint-lo, jo no l'he escrit­: "el president executiu està facultat per a resoldre qualsevol assumpte relatiu a la Festa amb l'obligació de donar compte a la Junta Rectora dels seus actes".
Però ell ja ha resolt el tema.

Per què eixa potestat tan ampla?
Home!
, a la millor troben un fenomen de president!
Però, bo, el que és normal és que siga una persona normal i corrent.
Aleshores, per què no intentem acotar això?
O siga, l'esmena que presentem nosaltres, no sé si.
.
a la millor vosté ara igual em diu que és partidista, manipuladora.
.
.
jo què sé, tota la tirallonga eixa de coses que m'està dient, però és una esmena molt simple, diu que "eixa persona ­siga la que siga­ té capacitat per a resoldre qualsevol assumpte ­i és la novetat nostra­ de caràcter ordinari".
Però, qüestions importants, i vosté sap que ahí es plantegen qüestions importants de tant en tant, home!
, que no siga una única persona que ho resolga, encara que després haja de donar compte, però ja estan resoltes.
I si no ha encertat?
I si la gent no està d'acord amb la solució que ha donat?
Però, per què no intentem acotar?
O és que vostés ja tenen en el cap a una persona que és això, un fora de sèrie, i eixa persona no s'equivocarà mai?

Jo crec que este tipus de coses en texts legals cal acotar-les i fer-les tant restrictives com siga possible, de manera que no es done mànega ampla en excés.
Jo crec que, inclús, podria haver gent que esta responsabilitat d'alguna manera quasi l'aclaparara.
Jo crec que això no és molt correcte.
I m'estranya que una cosa que va en la línia de millorar estrictament la llei, doncs, estiga bloquejant aquest tema.
Crec recordar que plantejaren vostés que a la millor en el plenari es podria.
.
.
però crec que eixa esperança s'ha esfumat.

Després, en l'article 13, nosaltres el que plantegem és que ja que existix la comissió econòmica, que esta comissió econòmica tinga també, entre les responsabilitats que té, preparar el compte anual i l'avantprojecte de pressupostos, que es presentarà a la Junta.
Per què?
Perquè eixes funcions en el text legal els té una única persona, que és el tresorer o tresorera.
I bo, també podem trobar-nos amb la mateixa situació, que siga un altre fenomen, i que, bo, no passa res, és una persona amb capacitat suficient per a fer això.

Però, nosaltres, que partim d'una cosa, que igual estarem equivocats, segurament, creem que ja que existeix una comissió econòmica que té una sèrie de funcions en el projecte de llei, doncs, que també tinga esta, que és col·laborar amb eixa altra persona a l'hora de preparar els comptes anuals, a l'hora de preparar l'avantprojecte, o anem a deixar que eixa única persona siga el que ho prepara tot i el que ho porta a la Junta, a la seua aprovació inicial?
És un sistema.
Però, nosaltres creem que la proposta que fem és un sistema millor, i, en tot cas, més participativa, és més gent que està participant de la Festa la que va a participar d'eixe tema també.

Després, tenim les esmenes que van en la línia de supressió o de correcció de determinats supòsits: el tema de la comissió de Capella.
Nosaltres pensem que en eixa comissió de Capella no ha d'estar com a membre nat, doncs, el mestre de Capella, que és una persona que es nomena a banda.
Pensem que allò ideal ahí seria que eixes persones que formen part d'eixa comissió pogueren reunir-se, pogueren debatre, pogueren xarrar sense la presència d'una persona que està íntimament amb ells, però que no és exactament ells, té un altre nivell de responsabilitat.
Crec que hi ha més llibertat, més possibilitats de fer coses, de xarrar coses, si a la millor esta persona no està sempre.
I, a continuació, demanem que puga estar sempre que se li cride.
O siga, no és una cosa contradictòria amb l'altra.
Creem que és millor.
I puc dir-li que això és un tema que també s'ha xarrat amb gent, que està ficada en el tema aquest i que no ho veu malament.
Crec que dóna més marge d'actuació.

Després, en l'article 17, és la figura del tresorer.
Nosaltres tornem a insistir que en eixa figura que es detalla tal i tal.
.
.
bo, doncs, que conste que "gestionarà, administrarà les quantitats que este reba i que elaborarà els comptes", en la línia del que féiem abans quan parlaven que es compte amb la comissió econòmica perquè creem que és un instrument interessant, que està ahí, i que, d'alguna manera, garanteix també eixe major nivell de participació.

I les esmenes que plantegem de la 62, 66, 67 i 68 van en eixa línia, suprimir-les però per a millorar-les, suprimir-les però perquè vagen a un reglament, perquè pensem que en el reglament és on toca estar, és a on esta llei guanyarà funcionalitat, guanyarà estabilitat i guanyarà aplicació.
I el reglament és un tema que nosaltres, a més, en una esmena demanem que es faça d'una manera ràpida, en un termini de sis mesos ­que, per cert, em votaren en contra també en la comissió­, perquè eixe tipus de qüestions que estan ja molt elaborades, perquè ja existeixen, fins i tot, reglaments, estan en vigor en estos moments, no estan descobrint res nou, doncs, eixe tipus de reglaments, adaptats a la nova llei, actualitzats amb el que faça falta, es puguen fer en eixe termini de sis mesos i poder funcionar, i que la llei quede per a regular aquells temes importants, aquells temes que justifiquen la seua inclusió en un projecte de llei, però no temes que són més propis d'un reglament i que vostés insistixen en ficar en la llei.

Gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Oltra, mire si no té contradiccions.
En la primera esmena d'este bloc, l'esmena número 30 diu: "Atribucions del president executiu de la Junta Rectora del Patronat del Misteri d'Elx.
Punt 1, apartat a)".
Vosté diu: "prèvia consulta prèvia del president o presidenta efectiva".

Si ens n'anem a l'article número 5, diu : "les convocatòries ordinàries i extraordinàries i l'ordre del dia del Patronat Rector seran fixats per l'alcalde d'Elx, en consulta prèvia amb el president de la Generalitat".
I m'ha dit, m'ha dit fa uns moments, fa uns moments, que com havia de ser això?
I ara resulta, resulta que ací sí que està bé, ací resulta que està bé que es passe als presidents efectius, en este cas que vosté vol llevar-ne dos, deixar soles a l'alcalde, esta volta sí que està bé que la consulta prèvia se li faça a l'alcalde i no se li faça a la resta.
Però, clar, quan toca al president de la Comunitat Valenciana, aleshores no.
Al president de la Generalitat, no.

Clar, explique-ho, són contradiccions que existixen en el paper.
O no?
Perquè, clar, jo no sé si açò és pot qualificar de contradiccions, perquè com no vull insultar-li, igual si li dic que és contradicció se m'ofén.
Doncs, diga'm com li ho de dir.
Però, realment, o ha de ser per una cosa o ha de ser per a l'altra.
Mire, ací és per als tres presidents, prèvia consulta dels tres presidents: l'alcalde, el rector de la Basílica de Santa Maria i el titular de la direcció general.
Els tres.
Ací vosté allò de "prèvia consulta" ho veu bé.
És que, clar, cal mirar-ho tot bé o ser coherent al llarg de tota la llei.

I quan diu: "és que, clar, el president de la Junta Rectora pot ser un fenomen o no pot ser un fenomen".
Mire, és que, diga'm a mi vosté què entén per ordinari i extraordinari.
Què pot ser ordinari o extraordinari en el món de la Festa?
Explique-ho ací.
Explique el que és per vosté ordinari o el que és extraordinari.

Perquè, clar, vosté llig l'article a mitges.
Perquè, clar, no llig que diu exactament: "el president executiu està facultat per a resoldre qualsevol assumpte relatiu a la Festa amb l'obligació de donar compte a la Junta Rectora dels seus actes".
És que cal acabar tota la frase.

I quan diu: "no, és que l'avantprojecte de pressupostos ha de fer-lo la comissió".
Mire, si el tresorer és el president de la Comissió Econòmica, és que és el president de la Comissió Econòmica, que això queda clar, doncs té les atribucions per poder estar allí i dir als membres de la comissió: anem a fer el pressupost.
O no, vosté que no vol reglamentar, que diu: "no, no, és que això no és de llei, cal reglamentar".
Doncs a la millor això sí que ha d'anar a un reglament.
I ja està.
És que, clar, vosté quan vol estos articles no són bons, quan vol sí que són bons.

Clar, és que, vosté vol: "depén, ara sí que anem a reglamentar, ara no, ara açò no, este el suprimim, ara este que vaja a reglament.
" No.
Perdone'm, cal tindre una coherència al llarg de la llei.
Li he demostrat que no la té.
És que no la té.
És que quan vol una cosa està bé i quan vol està mal.
Clar.

Quant a suprimir el mestre de Capella.
A vore, en una Comissió de Capella, el mestre de Capella és l'encarregat de triar la gent que participa en el Misteri.
És obvi, és obvi que estiga, és que no hi ha més.
És que ell és l'encarregat de tota eixa part.
I una comissió que es diu fins Comissió de Capella i que no estiga el mestre de Capella, mire, no ho entenc, no ho acabe d'entendre.

Quan diu: "no, que faça els pressupostos la Comissió Econòmica".
Clar, si.
.
.
si està, és el que li acabe de dir abans, si el tresorer és el president, el fet normal és que el faça el tresorer.
Si vol comptar amb els membres de la comissió, pot contar.
Si és que és una cosa tan.
.
.
saben.
.
.
eixa comissió saben com duen els comptes.

Diu: "causes de destitució, cal suprimir-ho", perquè, no sé, igual és que els cantors no es poden destituir.
I després, de tots els articles que em diu de suprimir, l'únic que no suprimix de tots els articles és el que parla del delegat dels cantors.
És a dir, eixe sí que és un càrrec que pot anar en la llei, els altres no.
El delegat dels cantors.
o se li ha oblidat.
no el suprimix.
Clar, crida molt l'atenció que uns sí i altres no.
És que, clar, crida moltíssim l'atenció.

Les baixes temporals, tampoc han d'estar en la llei.
La Comissió de Cantors, que miren què diu, eh, elegir entre els cantors.
.
.
la formaran dotze cantors, el delegat dels cantors la presidirà, l'elecció dels dotze cantors que formen part d'eixa comissió seran els que formen la comissió, i les funcions que exerciran.
Està, també, fora.
És que, clar, és una cosa que uns sí i altres no.

I després, suggeriments i peticions perquè la cosa estiga coordinada, i no cada u que vulga anar a suggerir i a demanar, que es diga que els membres de la Capella, per mitjà d'un escrit del delegat podran exposar qualsevol suggeriment i petició davant de la Junta Rectora, doncs tampoc.
Si és que la veritat no ho entenc.

És que fent un esforç de voler-li acceptar esmenes, no se li poden acceptar.
Vosté s'enfada perquè les volia totes directes.
Sí.
I jo li vaig dir han de ser en transaccionals.
Perquè no es podien, perquè unes coses estan en contradicció d'altres.
Jo no sé si això és insultar-lo però és la veritat.
Són contradictòries unes esmenes en altres.
Unes esmenes en altres no tenen una relació.
Per tant, senyor Oltra, d'este bloc tampoc li acceptem ninguna esmena.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula per a rèplica, l'¡l·lustre diputat senyor Oltra en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-l'Entesa.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Bueno, està clar que no mos entenem, senyora Nácher, no mos entenem, cosa que igual és fins i tot saludable.
Però anem a vore.
O siga, d'entrada nosaltres no veem les coses solament en dos colors.
Dóna la sensació que vosté o és blanc o és negre, i a partir d'ahí tot el que siga d'un altre color, o ja no s'ha d'acceptar perquè no forma part del consens, o no ha estat prèviament projectat, etcètera.

Les coses, per sort, no són sempre ni blanques ni negres, hi ha tota una sèrie de matisos en els colors.
I nosaltres crec que és important que això també, no demanem que hi haja un article en la llei, ja posats podia haver també.
Un més, total.
Però no, no arribem ahí.
Però sí creiem important diferenciar.
Nosaltres sabem diferenciar.

Però com vosté me mescla allò de la consulta als presents efectius amb la consulta al president de la Generalitat, que és, primera, una persona que no està en el poble, no?
, però això seria quasi el de menys, però és una persona que ocupa la presidència d'honor, d'honor.
La persona que jo estic proposant que siga el president, al qual se li fa la consulta, no té una presidència d'honor, té una presidència efectiva.
No capta eixe missatge?
És molt simple.
L'altre és tot un president de la Generalitat, res menys, o una presidenta; però no deixa de ser una presidència d'honor.
O és que no és d'honor?
Perquè clar, ara no és d'honor, perquè de la manera que vostés han aprovat no és d'honor sols, és efectiva també.
Pot bloquejar en un moment donat la convocatòria.
Jo crec que cal establir diferències.
Estem parlant d'una persona que és nomenada dins d'un òrgan que té una presidència allí mateixa, allí.
Que s'està pensant en ell.

Home, això crec que no són qüestions comparables.
O siga, pense-ho un poquet.
Situe's en el lloc i vorà que no és comparable.
O m'està comparant el president de la Generalitat en este cas en el president efectiu, que seria l'alcalde o alcaldessa d'Elx?
No va per ahí la cosa.

No me parle d'incoherències i que mosatros fem no sé quantes coses, i me trau l'exemple de les transaccionals.
Però és que jo no acabe de comprendre-la, senyora Nácher.
Però en l'exemple de les transaccionals, qui tenia raó?
Al final qui tenia raó, vosté o jo ?
Jo crec que és evident que la tenia jo.
O és que vosté no votà a favor de les esmenes meues i tiràrem, de mutu acord, a la paperera les transaccionals seues?

És que em fa dir coses que jo creia que no era necessari dir-les.
Si vosté m'estava oferint unes transaccionals que eren fotocòpia de les meues esmenes.
I ara va i em diu: "és que vosté és incoherent perquè".
.
.
Home, jo no sé, jo és que no m'atrevia a dir-li eixes coses, jo què sé, jo és que no vull entrar en el camí que vosté està instal·lada permanentment de dir-me incoherent i dir-me no sé quantes coses.

Però clar, és que ja en defensa pròpia, en defensa pròpia me toca dir alguna cosa.
I eixe dir alguna cosa és, home, però al final què va passar amb aquelles esmenes?
Jo el que li vaig a dir és: escolte, si va a aprovar-les com estan camuflades com a transaccionals, home, el correcte és allò altre.
Perquè a més m'ho està dient també, que necessitava el meu vot perquè sí fóra transaccional.
I és que no era una transaccional, era una transaccional falsa, com vosté després, votant a favor, va confirmar.
Però jo pensava que això estava clar, que no feia falta que vosté ho traguera ara aquí i jo haguera de defensar-me d'esta manera.
Pensava que, vaja, fins ahí les coses estaven clares.

Després diu vosté allò del caràcter ordinari i extraordinari.
Per exemple, si ve una petició, que no seria la primera volta, eh?
, que la Festa es representara fora d'Elx, això per a vosté què és, un assumpte ordinari o extraordinari?
Diga'm.
Jo la pregunta li la torne.
Segons està en la llei, el president podria dir que està d'acord.
I després, que per cert tampoc se diu quan, ho comunicarà.
Quan ho ha de comunicar?
Perquè a la millor eixa autorització del president ha creat uns drets i unes expectatives en altre lloc, i és que això ha passat, eh?
, eixa petició ha arribat.
Però per què són tan tancats de no admetre-ho?
Si és que açò *(la senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)* jo crec que no perjudica a ningú.
Simplement delimita, i jo crec que inclús a la persona que ocupa eixe càrrec l'allibera de possibles compromisos o possibles pressions.

Després torna l'exemple del tresorer.
Diu: "vosté és que està.
.
.
" S'ha obstinat en dir-me incoherent.
No va a aconseguir-ho que jo m'ho crega.
No.
És que jo no vull caure en la terminologia de vosté.
Però home, vosté fa un juí de valor: ja que està la figura del tresorer i ja que està la Comissió Econòmica, ell comptarà amb la Comissió Econòmica.
I si no compta?
Algú li obliga a comptar?
Li obligue jo en la meua esmena.
Vosté no.

I no és un tema que se puga dur a reglament així.
Perquè aleshores, inclús en el reglament el tresorer podria dir: escolte, que a mi la llei no m'obliga.
Si la llei no l'obliga, un reglament no el pot obligar, això és un principi elemental.
O siga, és que estem parlant.
.
.
, hem baixat a un nivell de detall que me pareix increïble.

I el tema del mestre de Capella.
Vosté sap, supose que ho sabrà, els conflictes que hi ha hagut entre la Capella i els mestres de Capella?
.
.
.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Vaja finalitzant, per favor.
.
.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

­Sí, acabe de seguida.
­ Jo crec que no és oportú que en eixe moment de debat estiga present la part interessada.
Que estiga en altres ocasions, però no en eixe moment.
D'ahí ve l'esmena nostra.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Senyor Oltra.

Aleshores pareix ser que en l'article 5 és perquè el president de la Generalitat no està a Elx.
Eixe és el problema: no està a Elx.
Es limita a això, que no està a Elx.
Mire, quin problema.

Però mire, vaig a contestar-li, perquè no li ho vaig a contestar, li contesta la mateixa llei, eixos articles que vosté vol suprimir, li contesta la mateixa llei en el tema que m'ha dit, quan demanen que n'hi haja una representació del Misteri fora de la basílica de Santa Maria d'Elx, en el qual, en l'article 32 que vosté demana suprimir, suprimir, diu: "Participación en otros actos, la Capella podrá intervenir en los actos para los cuales sea requerida en la basílica de Santa María de Elche, en especial en aquellos que tengan lugar en honor de Nuestra Señora de la Asunción, previa autorización de la Junta Rectora.
Excepcionalmente, la Capella podrá intervenir en otros actos fuera de la basílica de Santa María de Elche, sean o no de carácter litúrgico previa autorización de la Junta Rectora".

Per tant, eixe assumpte ha de passar sempre per la Junta Rectora, no pel president, per la Junta Rectora.
Per tant, senyor Oltra, ha de vore que tots.
.
.
que no sobra ningun article, sinó tots els articles donen la configuració, i eixes respostes que vosté planteja estan ací definides.
Li sàpia mal o no.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Bé, finalitzat el debat d'este bloc, anem a passar a la votació.
Si no hi ha indicació, que crec que sí que hi ha.
.
.
Un moment, senyor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Muchas gracias, señora vicepresidenta.
*(Remors)*

Muchas gracias también, señor presidente.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas *de nadas*, señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Para señalar que queremos votar por separado la 30 y la 32, y el resto en un bloque.
30 y 32, y el resto en un bloque.

 

**El senyor president:**

 

Créanme, señora secretaria segunda y señor vicepresidente, que no tengo ningún inconveniente en compartir con ustedes las gracias, y con el resto de miembros de la Mesa.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

 

Decía que íbamos a separar la 30 y la 32 de un lado, y el resto de otro.

Muchas gracias, señor presidente.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Perelló.

Vamos a votar, si les parece, en primer lugar, la 30 y la 32.
Votamos 30 y 32 primero.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 37 votos a favor, 42 votos en contra.

Y ahora votamos el resto de las enmiendas.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 6 votos a favor, 74 votos en contra.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Y ahora vamos a votar el artículo 10.
Comienza la votación del artículo 10.
Resultado de la votación: 42 votos a favor, 38 votos en contra.
Queda aprobado el artículo 10.

El artículo 11 y el artículo 12, ¿los podemos separar también?
El artículo 11, vamos a votarlo.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 80 votos a favor, ningún voto en contra.

Y ahora el artículo 12.
Comienza la votación del artículo 12.
Resultado de la votación: 74 votos a favor, ninguno en contra, 6 abstenciones.

A continuación, ¿podemos votar 13 y 14 juntos, o no?
Pues votamos 13 y 14.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 74 a favor, 6 en contra.

Y ahora los artículos 15 y 16, ¿también juntos?
Pues votamos 15 y 16 juntos.
Comienza la votación.
74 votos a favor, ninguno en contra, 6 abstenciones.

Y ahora el artículo 17.
Comienza la votación del artículo 17.
Resultado de la votación: 73 votos a favor, 6 votos en contra, ninguna abstención.

A continuación, vamos a entrar en el debate del cuarto bloque de enmiendas, que corresponden de la 40 a la 44, la 49, de la 69 a la 73, y la 75, 70 y 80.

Tiene la palabra, para defender las enmiendas, el señor Oltra, Joan Antoni Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Bé, anem a debatre l'últim bloc d'esmenes.

Aquestes comencen per l'article 18, que fa referència a la figura de l'arxiver o arxivera.
Nosaltres, d'entrada, demanem el canvi del títol de l'article per ser més correcte.
És que nomenar la persona que pot ocupar el càrrec.
.
.
, nomenar la funció, que seria allò d'arxiu, però no ni tan sols això queda aprovat pel Grup Parlamentari del PP.
No sé si el Psoe, però, vaja, el Grup Parlamentari.
.
.
Pareix més correcte que fora: "Arxiu del Patronat del Misteri d'Elx".

Després, esta mateixa figura, que nosaltres considerem important.
.
.
jo crec que ací ha hagut una certa, digam, fixació en el que és la realitat avui.
O siga, avui hi ha una persona allí, que tots coneixem, que és una persona que està desenvolupant una tasca molt important, jo crec que absolutament altruista, amb un grau de coneixement i de capacitat important per al tema.
Però eixa persona igual no està sempre, i el normal és que no estiga sempre.

Nosaltres pensem que el que és l'Arxiu del Misteri és una qüestió important, per la seua valuosa.
.
.
la documentació que hi ha ahí, documentació original, documentació important, que caldria disposar d'elements d'una major especialització.
Fins ara ha funcionat, però fins ara ha funcionat també perquè, entre altres, esta persona, que tots tenim en el cap qui és, digam, ha prestat la seua col·laboració.
Esta persona demà se pot cansar o pot haver una altra persona que estiga ahí ­jo què sé.
I pensem que la documentació, el que és l'arxiu, tot el material que conforma el Patronat del Misteri, que durant tants anys s'ha anat recopilant i conforma avui en dia un paquet important de material, hauria d'estar regulat per altres, digam, paràmetres que garantiren millor la seua conservació, la seua difusió i el seu coneixement.

En eixe sentit, nosaltres proposem en l'esmena 41 la creació d'un Consell Científic, de manera que això.
.
.
bé, després ja reglamentàriament es podrà determinar, però el compromís de la creació d'eixe Consell Científic, amb gent que conega la Festa, tant d'Elx com d'altres localitats ­que també hi ha molts estudiosos que han vingut d'altres zones d'Espanya, inclús de l'estranger­, per a donar-li, digam, una altra definició, una altra eixida, una altra oportunitat a tot eixe material que està ahí, per a vore de quina manera es por utilitzar millor, es pot conservar millor, es pot completar inclús amb col·leccions que estiguen per ahí disperses, etcètera, etcètera.
En eixe sentit va eixa esmena.

Una altra esmena fa referència que eixe Consell Científic determinarà la coordinació.
I després, lògicament, i en coherència amb el que nosaltres demanàvem, que reglamentàriament es determinaria el nombre, funcions i competències d'això, que esta mateixa Junta elegiria una persona que es responsabilitzaria del temes d'arxius i que fóra el coordinador amb el Consell Científic.
És un tema important.
Insistisc, això ha motivat una sèrie d'esmenes referides en concret al tema de l'arxiu.
Ja dic, si segurament li preguntàrem a qualsevol persona que coneix el tema ara mateix allí a Elx, diria: "Això no és problema.
La persona que està ahí és una persona estupenda".
I jo estic d'acord, és una persona estupenda que coneix i que està enamorat del tema, etcètera, etcètera, fabulós.
Però eixa persona no sempre va a estar.
I, per tant, nosaltres pensem que hauria d'estar ahí.

Després, hi ha una esmena que fa.
.
.
canviem el tema de la definició de la Capella.
Considerem que presentem una definició que és prou més correcta.
I, per tant, demanem que se substituïsca una definició per altra.

Després entrem en una que fa referència al suport pressupostari.
Si algú havia pensat que la llei del Misteri anava a suposar, digam, una millora en l'aspecte pressupostari, s'haurà dut un *chasco*, evidentment, perquè el primer any d'estrena, la partida està congelada.
I en eixe sentit, caldrà esperar, caldrà continuar posant ciris ­no sé a quin sant, però, vaja.
.
.
­ per a intentar que una de les suposades millores que la llei hauria d'arreplegar.
.
.
perquè en altres aspectes, la veritat és que ­tal­ no l'ha tocat, no l'ha tocat, l'any 2000 no té dret a això.

Nosaltres pensem que ja que hi hagut tant d'interés, i és el que segurament ha motivat tal grau de consens entre diferents institucions.
.
.
nosaltres demanem que una sèrie d'institucions que tenen part directa.
.
.
I dic això perquè l'altre dia en la comissió se'm deia: "És que vosté, com demana per demanar, i és tan fàcil demanar, ja que demana tal, per què no demana també que el ministeri participe ahí".
Home!
, el ministeri i la Unió Europea.
Per què no?
Nosaltres el que demanem és que les institucions que tenen una presència directa, almenys eixes, es mullen.
Almenys eixes, que no totes es mullen.
N'hi ha alguna que es mulla molt poquet, que no agafarà cap refredat, segur.
Però és que n'hi ha algunes que és que no toquen ni l'aigua.
Per tant, que es mullen les que s'han garantit representació en els òrgans.
Que el Ministeri de Cultura vol participar?
Estupend, no serè jo qui ho negue.
L'esmena no ho prohibix, en absolut.
Però els que volen estar, els que volen estar, que paguen.
És un principi bàsic.
O siga, el que vol estar, que pague, simplement.
Els altres no han demanat estar pel que siga, si col·laboren, estupend.
Si no col·laboren, caldrà continuar exigint-los ara, abans i després.
Però els que estan ahí, almenys eixos, que col·laboraren.

La figura del protector, que això pareix que siga, digam, la gran solució al problema.
A nosaltres ens pareix un tema.
.
.
D'entrada, no hauria d'estar ahí.
En tot cas, que se toque en altre lloc.
Però em pareix un tema ­ho vaig dir en la comissió­, un tema delicat.
Això és una petició que fins ara ningú ha demanat allí, ningú.
El Misteri, digam, un dels seus grans valors que té és que ha sigut una cosa que s'ha fet sempre d'una manera voluntària i desinteressada, per part de la gent del poble, amb independència del color polític.
.
.
el que siga.
S'ha fet voluntària i altruistament, i no s'ha demanat mai res, mai.
Si ara vostés establixen figures de reconeixement, jo no dic que no hi haurà gent que a la millor s'ho meresca, però més que la gent que participa directament, o més que els familiars que deixen que el seu xiquet ­xiquet, que no xiqueta­ faça de Maria allà dalt, segurament hi haurà poca gent que meresca més que això.
Mai han demanat res, perquè sempre ha sigut prou la satisfacció i l'orgull que el seu xiquet ­dic xiquet, insistisc, no puc dir xiqueta, malauradament­ participe en la representació.
Amb això ha sigut prou.

Què es pretén ací, que *fulanito de tal*, que té determinats recursos o que té no sé què, perquè faça no sé què ­no vaig a entrar en detalls, crec que no és necessari­, meresca això?
Això, mire, hi ha figures que es poden aplicar sense establir mecanismes de diferenciació dins de la família del Misteri.
Si vostés, algú que vullga fer una donació, una ajuda, no sé què, tal, hi ha figures en la llei, estatal i autonòmica, perquè això tinga el seu reconeixement.
Però no establisquen mecanismes de segregació, el protector o la protectora, perquè ha fet no sé què, i després la resta de la gent.
Això crec que pot introduir un element de confusió i de conflicte quasi garantit, per què *fulanito*, per què *fulanita*, per què.
.
.
Segur.
Quedarà molt bé en qui reba el nomenament, però pot crear problemes serioses, eh?

El tema del foment de coneixement i de la investigació científica.
Ja que se posa tota la tirallonga de gent que participa també dels càrrecs, per què no la Diputació d'Alacant?
Mire, jo demane que la diputació, ja que està, i mentres estiga, que col·labore també en eixe tema.

Després, el tema eixe del sistema de cooptació.
És una cosa estranya, fa anys que no s'utilitzava això.
No sé si va ser en el referèndum del 76, que es va.
.
.
les Corts que hi havia en aquella època anteriors, que se'ls va fer, digam, una promesa d'eixe tipus perquè votaren a favor.
Però això jo crec que no és necessari.
És introduir un element també estrany.
Si hi ha gent ahí dins, que n'hi ha, que és supervaluosa, supercompetent, jo pense que les tres famoses institucions que han arribat a eixe consens seran el suficientment hàbils com per a nomenar-les, sense necessitat que un article diga que ho han de fer, a més, per meitats, que ja vorem això com s'arregla.
Pense que no és necessari.
I, per tant, crec que sobra en eixe tema.

I el tema de l'elaboració del reglament, això sí que és un exercici de coherència.
O siga, hem estat presentant un paquetet d'esmenes demanant que tota una sèrie d'articles vagen a ser redactats i elaborats via reglament, el lògic és demanar que eixe reglament, com deia abans, s'elabore i s'elabore en un termini curt de sis mesos.

Després, en el tema de l'exposició de motius, hi ha una esmena tècnica, podríem dir, en coherència també amb les que hem presentat.
Si hem presentat la supressió de tota una sèrie d'articles lògicament hem de demanar la supressió d'eixe capítol perquè ja no entraria.
Però hi ha també un tema important, que és on diu que l'Ajuntament d'Elx ha segut responsable de la seua tutela.
És que eixe tema els ha costat fins a última hora de reconéixer, però és que no ha segut responsable sols de la seua tutela.
Si al Misteri no se l'ha hagut de tutelar.
Al Misteri se l'ha hagut de protegir i promocionar-lo i salvar-lo.

Nosaltres, el que pensem és que és una expressió injusta, és una expressió que es queda curta davant dels mèrits que han tingut els ajuntaments d'Elx en la història, tots.
Bé, tots.
.
.
, inclús, mira, ja posats, inclús hi ha documents d'ajuntaments no democràtics d'aquest darrer període en què s'han aprovat en actes peticions en el sentit d'afavorir la Festa, i no eren elegits democràticament.

Per tant, nosaltres creem que queda molt millor si es rectifica eixe paràgraf en el sentit que diu l'esmena nostra, no solament de la tutela sinó que ha segut la que ha garantit que eixa representació continuara al llarg dels segles.

Gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, mire, jo no vull ser reiterativa, li ho estic dient.
És que quan presenta les esmenes no és que no les vullga acceptar, és que són incoherents.
Mire, en l'article 7, que vosté presenta una esmena, d'acord?
, en la qual em diu que és la composició de la Junta Rectora del Patronat del Misteri d'Elx.
En el punt 6 vosté presenta una esmena en la qual diu vosté la "Junta local Rectora".
Però és que diu: "La Junta Rectora elegirà entre els vocals un secretari, un tresorer i un arxiver".
I després em parla del Consell Científic.
Clar, és que ahí hauria d'haver ja començat a dir-me que vol el Consell Científic.
Clar, és que les coses no es fan aixina, senyor Oltra!
Les esmenes no es presenten aixina.
Amb la qual cosa és una incongruència, és una incoherència.
Em sap mal dir-li-ho, però és una incoherència.
Clar, vosté, cada volta que li dic que és una incoherència és un insult, doncs, no sé ja ni la manera com li ho he d'explicar, però realment *a los hechos me remito*, als papers em remet, que vosté ha presentat.

Jo, quant a la creació del Consell Científic arxivístic, no ho veig mal, si no ho veig mal, però, veu?
, això podria ser perfectament una cosa que decidira la Junta Rectora i la crearen ells, perquè el normal és la figura de l'arxiver, ni més ni menys.
Ara, si a banda es vol crear un Consell Científic.
.
.
, *cuanto más azúcar, más dulce*.
Si no n'hi ha ningun problema, però no li la puc acceptar quan en articles que ja estan votats en estos moments, vosté, és vosté el que demana que siga un arxiver.
.
.
És que no parla d'açò fins que no arribem a l'article 18.
Clar, és que les coses no es presenten aixina!

I, bé, ací, en el que posa comissió.
.
.
, l'article 18, Comissió de Capella, doncs, bé, callem perquè, clar.
.
.
Diu, en l'article 21, senyores, que pertany al capítol III, que parla de la Capella del Misteri d'Elx, diu: "La Capella és l'òrgan que fa possible la representació del Misteri".
I ahí vol, el senyor Oltra, que acabem.
Es lleva tot el que compon totes les persones, tots els càrrecs que componen realment l'òrgan de la Capella.
És que, clar.
.
.
, què li molesta?
Què li molesta?
La participació de la representació del Misteri, l'he llegida fa un moment, l'he llegida fa un moment, en la qual queda clar quan han de representar i de totes les manera s'ha de, o bé dir-ho o bé consultar la Junta Rectora.

Diu una altra volta ací, en el suport jurídic i tècnic, torna a llevar ­esta no l'ha anomenat­, torna a llevar la part eclesiàstica.
Mire, no es pot esborrar la història del Misteri.
Una part important és eclesiàstica, li agrade o no li agrade, però és que la realitat és eixa, la realitat és eixa.

Quant a les institucions, jo li torne a dir una altra volta el mateix, el mateix que li vaig dir en aquell moment.
Per què no el Ministeri de Cultura?
Per què no participa?
És un bé d'interés cultural, des de 1931, per què no?
És que, clar, no ho demanem mai en els pressupostos i ara que són aixina un tripartit nacional que una part de vostés també està ahí, tampoc ho demana, tampoc ho demana.

I quant als pressupostos, que sempre fa vosté referència, doncs ha de buscar un poquet més en els pressupostos perquè és de veres, n'hi ha una línia nominativa per al Patronat del Misteri d'Elx de 72.
980 euros.
Però si vosté continua, passa uns fulls més, pocs, està prou a prop, n'hi ha un codi de línia.
.
.
Li vaig a dir el número perquè ho puga buscar i verificar, perquè és el que n'hi ha.
És T5566000, és a dir, 5,5,6,6,0,0,0, en el qual diu, tal qual: "Ajudes al Patronat del Misteri d'Elx per a la construcció d'un nou òrgan de la basílica de Santa Maria, 150.
000 euros".
Això també és Patronat, pense jo que també és Patronat, o a la millor és, com vosté abans dia, del veí o del cosí.
.
.
No, és del Patronat.
Són diners que la Generalitat Valenciana invertix en el Patronat.

Per tant, ja està bé de dir que no n'hi ha, que no ens preocupem, perquè una de les institucions que més es preocupa per la seua conservació és la Generalitat Valenciana, i continua sent el Misteri d'Elx del poble d'Elx.
I continua agarrant el principi de tot este debat, continua sent del poble d'Elx.
I com el govern de la Generalitat Valenciana no governa pels colors si governa un partit o un altre, en tots els llocs repartix els diners.

Quant a suprimir l'article 46, és que, clar, és que continua amb el mateix.
La figura del Protector del Misteri d'Elx, em diu: "No, és que ací la gent sempre ha treballat sense un reconeixement".
Doncs, a la millor ja és moment de reconéixer, vosté ja suprimix l'anterior, suprimix el dels antics cantors.
Ara també vol suprimir aquelles persones que treballen pel Misteri d'Elx, que han fet alguna cosa pel Misteri d'Elx, també ho vol suprimir.

Realment, jo no ho entenc, no ho entenc, perquè, clar, els cantors normalment són gent d'Elx.
Este, possiblement el puga entendre més perquè seguint amb la seua política, a la millor poden nomenar gent de fora i a vosté no li agrada.
S'ha de ser autòctons.
Estem parlant d'interculturalitat i en estos moments vosté cada volta restringint més este aspecte.

Diu: "No, és que cal retirar-los tots i posar-los tots de nou, tota la gent que en estos moments, en la disposició transitòria forma la Junta Rectora".
Home, doncs no em pareix massa coherent.
S'haurà d'aprofitar eixa experiència, d'eixes persones que han estat ahí durant uns anys per a anar encarrilant unes amb altres, dic jo, com una cadena, unes ensenyen a altres.
És el més normal, és el més normal però bé, també pareix que no.

Quant a l'elaboració de reglaments en sis mesos, si vosté diu que la llei és un reglament, que per a què.
.
.
Però, bé, jo li he de dir que n'hi han reglaments per a fer, entre ells el reglament dels símbols del Misteri, el seu ús i quins són els símbols del Misteri, que està fent-se.
No necessita temps perquè possiblement abans de sis mesos estiga.
Per tant, no necessita posar ací un període de sis mesos perquè, a la millor, ara no pensem en ningun reglament més, només que el dels símbols del Misteri i, a la millor, d'ací sis mesos diem: "Se n'ha de fer un altre".
Doncs, se n'ha de fer un altre, total, taponar per llei i limitar per llei, pareix que no queda massa bé.

Jo ja sé que vosté ha dit que si entra a governar, la canviarà.
Com sé que això no passarà en molts temps, pense que.
.
.
Si no és que fa un duo o un trio o una cosa d'eixes que els agrada a vosté tant, la veritat és que ha de ser una llei que va a durar prou anys.

En l'exposició de motius, quan parla que ha segut el responsable de la seua tutela fins.
.
.
, l'ajuntament, referint-se a l'ajuntament, vaig a dir-li que anem a acceptar-li-la ­crec que no s'ha enterat.
Quant a l'exposició de motius, quan parla que el responsable de la tutela del Misteri d'Elx ha segut durant molt temps i una part molt important en l'Ajuntament d'Elx, anem a acceptar-li-la.

Quant a l'apartat últim, ja vorà, és el normal que apareix en tota l'exposició de motius, explicar els capítols, els articles, les disposicions que configuren la llei.
Per tant, no veem, no veem la necessitat de suprimir-ho.
Jo crec que vosté, l'única cosa que volia en esta llei era suprimir, suprimir, suprimir, i va arribar un moment que va dir: "Suprimim-ho tot, inclús en l'exposició de motius".
Doncs, mire, este bloc deu estar, deu estar perquè és el que toca en una exposició de motius.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida: L'Entesa, l'il·lustre diputat senyor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Veu, senyora Nácher, com al final.
.
.
La llàstima és que ha segut al final!
A la millor, si haguera durat més la llei, aconseguisc més coses, però, bé, de moment una esmena, ha caigut l'última però, bé, ha valgut la pena.
Ja veu que això legitima la insistència per part de l'oposició.
Eixe missatge de la permeabilitat, es veu que els ha arribat, per fi.

Bé, jo sé.
.
.
Bé, el discurs eixe de la incoherència ha sigut una cosa que.
.
.
Si comptarem el.
.
.
Ara repassarem el debat.
.
.
Si no ha ocupat una tercera part de les seues paraules, ha segut una repetició constant això, estarà prop.

Nosaltres tenim clar quines són les funcions de l'arxiver o arxivera, i les he dit de paraula i estan per escrit.
I està clara la necessitat d'eixe Consell Científic.
I, a més, m'alegra que vosté reconega que això és important, encara que després no comprenc per què vota en contra, perquè, clar, si reconeix que és important l'aportació que fem, o és que vota en contra simplement perquè ho presenta Esquerra Unida.
Si se'ls haguera ocorregut a vostés, segurament estaria la cosa.

Com ja sabia que anava a dir-me allò del Ministeri de Cultura, jo ja l'havia avisada, però se veu que ho tenia escrit i ho havia de dir, no?
Bé, si jo no tinc ninguna pega!
Per cert, per què en huit anys de manament de vostés en el Ministeri de Cultura, per què no van aconseguir ajudes per al Misteri?
Perquè han segut huit anys, no?
No sé si estan demanant-les vostés com a Generalitat Valenciana, al ministeri?
Crec que no, crec que tampoc estan demanant-les al ministeri, ajudes per al Misteri d'Elx al Ministeri de Cultura.

Insistisc.
.
.
, no vaig a repetir-ho tot però insistisc que ahí s'ha concretat la gent que s'ha preocupat d'estar asseguda allí en els càrrecs.
Als que no s'han preocupat d'això, si vénen, estupend!
Ja mos encarregarem de demanar-los-ho, però a la gent que vol estar i s'ha pegat colzades per estar en eixe consens.
.
.
Home, eixos, almenys, que paguen!
Eixos, que paguen!
, que és el que ve textualment en l'esmena.

Després diu vosté: "És que vosté no sap llegir".
Home, clar que m'ho he llegit!
Això de l'òrgan de la Basílica, clar que ho sabia!
Però, no és d'ara, eh?
, no me diga això que ara.
.
.
No me lligue això a la llei del Misteri, perquè això ja estava l'any passat!
I hi ha gent que paga més que vostés!
Una caixa d'estalvis de Múrcia paga més que vostés.
*(Remors)* Sí, sí, la vida esta, com és!
Ara, dir que te a vore amb el Patronat.
.
.
Home, tot te a vore, i la reparació de la porta també, fa uns anys va reparar la porta del Sagrat Àngel.
Te a vore el Misteri?
Sí, perquè també entra gent per ahí.
I el teulat.
.
.
Però, home, anem a ser un poc seriosos, senyora Nácher, anem a ser un poc seriosos.
Perquè, clar, l'òrgan, la porta, el teulat i no sé què servix per al Misteri i per a les bodes que se fan allí, que l'Església cobra, i per a soterraments i per a tot.
Home, anem a ser un poc seriosos.

Estem posant estrictament.
.
.
, jo és que no volia estendre'm ahí, però, clar, reconec que com vosté me du a l'òrgan de Santa Maria, jo dic, clar, és que s'ha quedat sense arguments, perquè l'òrgan val per al Misteri i val per a qualsevol representació que se faça allí o qualsevol boda o qualsevol acte que se faça allí.
Això és aixina.
Per tant, el que estem demanant en concret d'ajudes, de subvenciones, vosté no pot dir que és la que més ajuda.
Està l'Ajuntament d'Elx, que suporta el pes important, el pes important amb diferència en este tema.

I el tema del protector.
No és que la gent haja treballat sense reconeixement, és que no l'ha buscat mai, no l'ha buscat mai.
I segurament no l'ha buscat mai deliberadament, perquè seria perdre eixa originalitat que té la representació, que se fa perquè un vol, se fa per això, estrictament per això, perquè és una satisfacció i és un orgull.
Això, sense esperar reconeixements.
I a mi esta figura me planteja dubtes, si va a fer bé o va a fer mal en el tema del Misteri.

I, després, és curiós, diu, l'esmena que demanem, que no figure allò de la cooptació de l'actual Junta, diu: "és que hi ha gent molt valuosa, que tal i més qual".
Jo li pregunte: és que vostés necessiten que figure en la llei eixa obligació per a nomenar-los?
És que si no estiguera en la llei no anaven a nomenar a cap dels que hi ha ahí?
Això és important saber-lo, perquè és que jo crec.
.
.
Home, no sé la Generalitat el que farà o el bisbat el que farà, però jo m'imagine que l'alcalde d'Elx si ha de nomenar a algú, nomenarà, si hi ha alguna persona ahí valuosa, la nomenarà.
I vostés faran igual, estiga en la llei o no estiga.
Quina necessitat hi ha de posar això?
No hi ha ninguna, a no ser que se vullga quedar bé amb algú, que també pot ser.
Ja l'he anomenat un precedent històric, no sé si li val, però crec que no és necessari i crec que l'argument de vosté no se sosté.
O siga, si cal nomenar gent valuosa i està ahí.
.
.
I ja li dic que hi ha, igual que li dic que hi ha alguna que ni pagant; hi ha gent valuosa, eixa gent segur serà nomenada, ho diga o no ho diga.
I crec que no està bé establir mecanismes de cooptació en les lleis.
Això és d'una altra època.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Nácher.

 

**La senyora Nácher Pérez:**

Gràcies, senyora presidenta.

Mire, al final ha dit el que vosté pensa, no el que jo li he dit que vosté diga.
I, aleshores, crida molt l'atenció.
La seu on es representa el Misteri és la basílica de Santa Maria d'Elx.
Jo sé que vosté preferiria que es fera en un teatre, però realment la seu és la basílica de Santa Maria d'Elx.
Si demà la Generalitat no pagara res ni fera per la conservació de la basílica, estarien vostés ací dient "però què fan vostés?
".
Ara resulta que com fem "és que ho aprofiten per a bodes, és que ho aprofiten per a batejos".
Escolte, és que resulta que és la mateixa seu.
I, clar, es nota, perquè en l'exposició de motius està reflectit.
I vosté quan parla de l'objectiu de la llei, en eixa esmena famosa que vosté volia que li acceptàrem, s'oblida, s'oblida de la basílica de Santa Maria d'Elx, quan és un dels elements importants dins el Misteri.

Jo crec que la Generalitat treballa tots els dies pel Misteri d'Elx.
Ho ha demostrat perquè és la primera, i he de dir que ho va dur a la comissió de patrimoni a nivell nacional perquè poguera anar a la Unesco.
Més que treballa la Generalitat i, en concret, la Conselleria de Cultura, crec que no treballa ningú.
Ara, després és molt bonic apuntar-se al carro i exigir.
Això és molt bonic.
Però anar a treballar-ho i agarrar-ho i endur-s'ho, això no, això no es veu.

Però, bo, no estem ací per a retraure, estem per aprovar una llei, que jo crec que és important per al Misteri com a patrimoni de la humanitat, com a senya d'identitat dels valencians i sobretot dels il·licitans i il·licitanes.
I, per tant, crec que el funcionament d'esta llei durà a un millor port i a un millor reconeixement del Misteri d'Elx.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

*(Ocupa la presidència el molt excel·lent senyor president Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

Muy bien.

Terminado el debate del último bloque de enmiendas, vamos a proceder a la votación primero de las enmiendas.
.
.

Tiene la palabra el señor Perelló.

 

**El senyor Perelló Rodríguez:**

Gracias, señor presidente.

Al objeto de agrupar de la 40 a la 44 y el resto en otro bloque.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias.

Señor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

Senyor president, per pregar-li que es vote a banda la 79.

 

**El senyor president:**

Molt bé.

Votamos primero la 79, luego de la 40 a la 44 y luego el resto.

Comenzamos la votación de la enmienda número 79.
El resultado de la votación: 47 votos a favor, 29 en contra y 1 nulo.

*(Remors)* Tranquilos que ya queda poco.

Vamos a votar ahora de la 40 a la 44.
Comienza la votación.
A favor, 39; en contra, 41.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Y ahora vamos a votar el resto.
Comienza la votación del resto de las enmiendas.
6 a favor, 73 en contra.
Quedan rechazadas las enmiendas.

Ahora vamos a entrar en la votación del articulado.
Vamos a votar el artículo 18.
Comienza la votación.
74 votos a favor, 6 votos en contra.

¿Los artículos 19 y 20 se pueden votar juntos?
Pues votamos el 19 y el 20.
Comienza la votación.
El resultado de la votación: 79 votos a favor, ningún voto en contra.

Vamos ahora a votar.
.
.
¿Se puede agrupar el articulado del 21 hasta el 35 incluido?
Pues votamos del 21 al 35.
Comienza la votación.
El resultado de la votación es de 74 votos a favor, 6 votos en contra.

Vamos a votar el artículo 36.
Comienza la votación.
80 votos a favor, ningún voto en contra.

¿Podemos votar los artículos 37 y 38 juntos?
Comienza la votación del 37 y 38.
El resultado de la votación: 71 voto a favor, 6 votos en contra y 2 despistados.

El artículo 39.
Comienza la votación.
80 votos a favor, ningún voto en contra.

¿Los artículos 40 y 41 podemos votarlos juntos?
Comenzamos la votación del 40 y 41.
Resultado de la votación: 74 a favor, 5 en contra.

Votamos el artículo 42.
Comienza la votación.
79 votos a favor, ningún voto en contra.

¿El 43 y 44 caben juntos?
Votamos el artículo 43 y 44.
Comienza la votación.
74 votos a favor, 6 votos en contra.

Ahora votamos el artículo 45.
Resultado de la votación: 79 votos a favor y ninguno en contra.

Votamos el artículo 46.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 73 votos a favor, 6 votos en contra.

¿Los artículos 47 y 48 los podemos votar juntos?
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 77 votos a favor, ningún voto en contra.

Votamos el artículo 49.
Resultado de la votación: 70 votos a favor, ningún voto en contra, 6 abstenciones y 2 nulos.

¿Podemos votar los artículos 50, 51, 52 y la enmienda, la primera adicional?
Pues, votamos hasta la primera disposición adicional.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 75 votos a favor y ningún voto en contra.

La disposición transitoria primera, la votamos.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 72 votos a favor y 6 en contra.

Pasamos a votar la disposición transitoria segunda y la disposición derogatoria también.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 72 votos a favor, ninguno en contra y 6 abstenciones.

La disposición final primera, la votamos.
Comienza la votación.
71 votos a favor y 6 votos en contra.

Votamos la disposición final segunda.
Comienza la votación.
72 votos a favor, ningún voto en contra y 6 abstenciones.

La exposición de motivos, la votamos.
Comienza la votación.
78 votos a favor y ninguno en contra.

Votamos ahora la totalidad de la ley.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 72 votos a favor y 6 votos en contra.
Queda aprobada la Ley del Misteri d'Elx.

Tiene la palabra para explicación de voto, el señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories, segurament molts de vostés es faran la pregunta: "quin misteri, haver fet una Llei del Misteri, que hem estat tot el matí ací discutint, no hi ha hagut el suficient consens, ha hagut moments, inclús, de tensió dialèctica.
.
.
".
"Quin misteri això del Misteri d'Elx".

Doncs, sí, la veritat és que nosaltres també estem sorpresos perquè pensem que d'haver-se intentat, almenys, eixe consens en el seu dia, no haver-se limitat a les dos institucions amb la benedicció ­mai millor dit allò de la benedicció­ del bisbat, tant l'Ajuntament com la Generalitat Valenciana es buscaren i es trobaren i, després, anaren perquè el bisbat formalitzara la unió, que també participava en la qüestió, doncs, clar, nosaltres ens quedàrem al marge.
No sé què haguera passat si eixe consens s'haguera intentant.
Probablement si les coordenades hagueren sigut les mateixes hauríem estat en contra, amb la qual cosa, un treball que s'han estalviat vostés.

Pensem que s'ha perdut una oportunitat històrica de resoldre un problema que se li va crear al Misteri, a la Festa, fa uns anys.
Mai ­diguem­ havia tingut.
.
.
bo, sí que ha tingut problemes seriosos en la seua història, quasi sempre els problemes que li han vingut al Misteri i, a més, curiosament, li han vingut per part de l'església, perquè amb colors polítics o amb simpaties d'una banda o d'altra, la veritat és que hi ha hagut quasi sempre unanimitat a l'hora de deixar de costat això i de poder participar en les diferents funcions que es representa el Misteri, se siga del color que se siga, inclús.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Si?

 

**El senyor president:**

 

Yo ruego a los señores diputados que satisfagan su hipoglucemia fuera de los escaños, fuera del parlamento.

Puede continuar.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Ja el súmmum seria que es posaren a menjar ací!
Això sí que ja seria.
.
.
Jo sé que açò ha sigut pesat, però.
.
.
Home!
, això seria un misteri, però misteri.

Per tant, el que estava dient era que de tota la vida la gent sempre ha volgut participar, ha deixat de costat i ha hagut gent que ha sigut enemiga entre si, que han militat en partits polítics diferents, inclús en les pitjors èpoques, quan la República.
.
.
la tensió era molt forta, i, en canvi, quan arribava l'hora d'estar en la representació s'ajuntaven, participaven, deixaven de costat tot això.
I això jo crec que ha sigut sempre molt bonic.

Per això, gran part de les esmenes nostres anaven en la línia d'intentar evitar que es consolidara eixa diversió per terços, que, al final, s'ha consolidat, que jo espere que no s'aprofunditze molt, però que em fa por, em fa por perquè eixe fet que fins ara dos terços dels òrgans de direcció estiguen nomenats per gent de fora, si tenim en compte precedents que han hagut recents, dels últims, ja fets per la Conselleria de Cultura, en mans ja del Partit Popular, fan certa por de primar altre tipus d'interessos sobre els de la gent que ha volgut, que vol estar o que li agrada, etcètera, etcètera.
Ara mateix, és *vox populi* allí al poble, comencen a haver bufetades entre gent de la que està, gent de la que vol estar, gent que figura en càrrecs, gent que diu: "bo, ara vénen els meus", del mateix bàndol, atenció!
, del mateix partit.

Nosaltres volíem evitar això, fins i tot que ha merescut un comentari despectiu per part de la ponent del PP, que per què l'esmena nostra marginava els polítics.
Home!
, sí, en este cas una esmena nostra marginava els polítics de figurar en l'òrgan que dia a dia ha d'estar al front de la gestió del Misteri, perquè considerem que a voltes no sabem estar o a voltes contribuïm a crear un conflicte innecessari.
I és que hi ha més gent, i no necessàriament han de ser sempre càrrecs públics els que estiguen ahí.
Hi ha molta més gent que pot participar perfectament i no ha d'estar en raó de.
.
.
que és el que a nosaltres ens preocupava.

Pensem que aquesta llei és una llei que tècnicament ha sigut un desastre, com s'ha pogut comprovar, crec que ix prou millor del que va entrar, fonamentalment gràcies a una part important d'esmenes nostres que s'han anat incorporant al text, que han anat en la línia de millorar.
Crec que, inclús, algunes votacions que ha fet el Grup Socialista confirmen la sorpresa que en alguns aspectes ha provocat el text, una volta ­diguem­ nosaltres o altra gent ha pogut destapar el que hi havia darrere d'això i ha motivat alguns desmarques importants.

Jo crec que és una llei deficient, no era la llei que el Misteri necessitava.
Espere que no siga la llei que perjudique; ja que no beneficia, almenys que no perjudique.
No m'agrada el tema de l'aposta pel finançament, que és una aposta de boqueta, de verborrea.
I el més preocupant, i és el que ha motivat al final la nostra postura amb el vot contrari, i és que nosaltres no volem legalitzar eixe repartiment de la gestió de la representació del Misteri.
Em pareix un tema molt preocupant.

Crec que l'Ajuntament d'Elx, ja no l'alcalde d'Elx, l'alcalde és qui és en estos moments, però l'ajuntament està per damunt d'això, hauria d'haver estat per damunt de les altres institucions.
Tothom té dret a estar ahí, totes eixes institucions tenen dret a estar ahí, cadascuna aporta la seua part i té la seua responsabilitat.
El que no em pareix correcte és acceptar gratuïtament que dos institucions que tenen tot el que es vulga, tinguen majoria, tinguen el doble de representació.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Eixe és el fet fonamental que ha motivat això.
No hem aconseguit convéncer-los d'eixe tema.
Continuarem lluitant, i esperem que no es confirmen els pitjors temors que tenim.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra el ilustre diputado don Diego Maciá, alcalde de Elche, en representación del Grupo Parlamentario Socialista.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyores diputades i senyors diputats.

Intervinc amb la finalitat d'explicar el vot afirmatiu del Grup Parlamentari Socialista davant de la Llei del Misteri d'Elx.

Aquesta llei, com arreplega el propi text en l'exposició de motius, és el resultat que la Generalitat Valenciana, l'Ajuntament d'Elx i l'Església catòlica, des de la seua responsabilitat històrica, i considerant que en este moment es donen les circumstàncies idònies, convenen a donar suport a la iniciativa d'articular una llei, la Llei de la Festa o Misteri d'Elx, a on totes estes institucions estiguen representades.

És, per tant, una iniciativa compartida, amb voluntat de consens, acord i col·laboració, amb un objectiu clar i molt important: assegurar la preservació, la pervivència i enriquiment del Misteri, per tant, la seua promoció i la seua salvaguarda.

És de veres, i hem de dir-ho, que este acord pensàvem nosaltres que podia haver-se millorat.
A este acord havien d'haver-se incorporat, en la tramitació normal parlamentària, les propostes que altres grups pogueren fer, i, per tant, millorar el resultat final.
No ha sigut esta la disposició ni la forma en què s'ha abordat el debat, que ha sigut precipitat, a última hora, i que no ha permés que es poguera millorar la llei com corresponia.
Bona prova d'això és que hui, per segona vegada, hem hagut de presentar.
.
.
crec que eren 50 suposades esmenes tècniques, que ja es presentaren en la comissió, que no es van arreplegar correctament, i tot allò producte de les presses, producte de les presses del Partit Popular, després d'un retard important en aprovar esta llei, per aprovar-la en este moment.

Açò comporta que hi haja i continuen havent errors en la traducció del valencià al castellà, errors per desconeixement de les funcions que té cada una de les persones que participen en la Festa; se li nega a les dones, per exemple, ser mestres de cerimònies, no participen, no canten, no estan dintre, com s'ha dit abans.
I també s'ha dit abans una imprecisió històrica important, i és que no va ser l'Església la que va presentar davant del papa Urbà VIII la petició perquè continuara el Misteri, sinó que va ser, també, precisament, el Consell d'Elx qui demanà que es fera i va aconseguir la butla papal per a poder celebrar-ho fins al dia de hui.
Este desconeixement i estes imprecisions fan que es mantinguen fins a hui més de 50 errors, però a partir de l'aprovació d'esta llei encara continuen alguns errors, de traducció i de precipitació.

En qualsevol cas, repetisc, és una llei que arreplega allò que es plantejava en el pla d'acció que es presentà davant de la Unesco, quan es presentà la memòria per a la Declaració del Patrimoni de la Humanitat.
Va haver un compromís de donar-li caràcter de llei a la norma que era necessària modificar perquè, com s'ha dit en altres ocasions, era una norma que venia de l'any 1948 i que pecava d'antidemocràtica, d'obsoleta.
.
.
I el que ve a donar esta llei és, de veres, un instrument més adequat, més democràtic, més participatiu, per a portar endavant les missions tan fonamentals que té este instrument legal.

La Festa o Misteri és l'única mostra de teatre religiós medieval que se seguix representant sense interrupció en un temple, és per tant un dels béns més preats del nostre patrimoni cultural.
És per tant una representació única i excepcional que ha convertit, que s'ha convertit en senyal d'identitat del poble il·licità, del poble valencià, tresor històric espanyol i bé cultural de la humanitat.

De tot allò, l'important és dir que en aquesta llei es reconeix el poble d'Elx com a propietari de la Festa i, per tant, responsable durant segles de la seua pervivència i millora.
S'assegura la capacitat de participació i de decisió de l'ajuntament, com a depositari i garant que és del poble d'Elx i dels seus drets històrics en totes les qüestions que afecten el Misteri.
Es dóna una major operativitat i un funcionament democràtic, com déiem abans, als instruments de gestió del Misteri, a la Junta Rectora i al Patronat.
I s'aborden temes importants, pendents, relacionats en la propietat intel·lectual i en el finançament.

És de veres que no és la nostra llei.
El Grup Socialista no haguera presentat possiblement una llei amb esta redacció.
Però és veritat, com digué el senyor Oltra en el seu dia, en el debat de l'esmena a la totalitat, que el text actual millora molt la primera proposta, el primer esborrany que presentà el Govern Valencià.

Des de la responsabilitat que teníem davant el poble d'Elx, acceptàrem discutir, debatre, millorar aquella proposta.
I pensem que hem donat un pas endavant important en el text que hui s'ha aprovat.
Però és de veres que consideràvem que podríem, en un debat seré, en un debat productiu, haver millorat la proposta que hui hem hagut de votar.

En qualsevol cas, en el seu dia negociàrem, parlàrem, consensuàrem aspectes importants per bé del Misteri, i hui votem a favor esta llei per bé del Misteri i per bé de les tradicions valencianes.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maciá.

En representación del Grupo Parlamentario Popular, tiene la palabra la ilustre diputada.
.
.
*(Remors)* Mercedes Alonso.

 

**La senyora Alonso García:**

 

Gracias, señor presidente.

La proclamación en fecha 18 de mayo de 2001 en la ciudad de París, del Misteri como obra maestra del patrimonio oral e inmaterial de la humanidad, en la primera convocatoria mundial de la nueva distinción de la Unesco, marcó un antes y un después en la representación en el Misteri, en la Festa d'Elx; ha abierto por tanto una nueva etapa en la historia de la Festa.

El Misteri, como todas sus señorías saben, es una de las joyas más preciadas del patrimonio cultural inmaterial valenciano, orgullo del pueblo ilicitano y de los valencianos.
Y esta ley es el compromiso que en su día, dadas las obligaciones que había asumido por parte del Misteri al declararse como patrimonio oral e inmaterial que se había asumido ante la Unesco.

Pero es un compromiso del presidente de la Generalitat, que quiso marcar esa reglamentación como ley, y no como reglamento.
Y por tanto, la singularidad de esta ley es que es la primera ley que se va aprobar, esta ley que aprobamos hoy, que hemos aprobado, en la que se va a abordar por primera vez en una ley el patrimonio oral e inmaterial como es el drama asuncionista ilicitano.
Esta nueva ley sustituirá a una reglamentación obsoleta, antigua, y que no se ajustaba a las situaciones actuales.

Pero a mí me causa, al Grupo Parlamentario Popular nos causa gran satisfacción el consenso alcanzado entre las partes implicadas en el Misteri d'Elx: Iglesia católica, Ayuntamiento y Generalitat.
Desde un principio, desde un principio se contó por parte de la Generalitat con el ayuntamiento y el alcalde de Elche, era uno de los que estaban desde el principio en esas reuniones para hacer el anteproyecto, después proyecto, y hoy en día ya ley del Misteri.

Nos extraña al Grupo Parlamentario Popular que, habiendo sido uno de los artífices de esta ley en su anteproyecto, que no dijese nada de lo que ahora hemos oído en esta tribuna, a pesar de su voto a favor.
Y que haya presentado una serie de enmiendas que el Grupo Parlamentario Popular hemos transaccionado con el Grupo Socialista, y que por eso no se han mantenido vivas al día de hoy.

Por tanto, se entiende que las deficiencias o esas carencias que podría haber tenido el contenido de la ley, pues eran las que él presentó mediante enmiendas, y que se transaccionaron.
Y que por tanto, para él, la ley está bien y se regula perfectamente la salvaguarda del Misteri d'Elx.
Entonces, no entendemos por qué ahora esas críticas, o quizá es el miedo a que se le critique por parte de otras formaciones políticas en la ciudad de Elche.
Me refiero a Izquierda Unida.

Pero bueno, más todavía nos ha sorprendido, que el Grupo Parlamentario Socialista vote en contra la enmienda número 79, presentada por Esquerra Unida.
Porque lo que ha votado, el Grupo Parlamentario Popular ha votado a favor, porque es reconocer el papel tan importante que el Ayuntamiento de Elche ha realizado para la salvaguarda del Misteri d'Elx.
*(Aplaudiments)* Y da la casualidad que el propio alcalde de Elche, que es diputado en estas Cortes, ha votado en contra, cuando se dice en la exposición de motivos que el ayuntamiento ha sido responsable de su tutela.
Y ha votado en contra de decir, ha sido responsable de que se pudiera continuar representando el Misteri.
Ha votado en contra de la salvaguarda por parte del reconocimiento al Ayuntamiento de Elche, al pueblo de Elche de la salvaguarda del Misteri d'Elx.
*(Remors)*

Yo entiendo, entiendo que oír estas cosas les siente mal a sus señorías, pero tendrían que haber sido cuidadosos para haber votado a favor de ello.
*(Remors)* La ley supone además el compromiso expreso del ayuntamiento, la iglesia católica y la Generalitat Valenciana en la protección y el fomento del Misteri.
La ley además rinde tributo al mérito histórico del pueblo ilicitano, como no podía ser de otra forma, y a esas más de trescientas cincuenta personas que altruistamente han contribuido, y son los artífices, que el Misteri hoy en día se mantenga en puridad y que se siga representando.

Por tanto, la Ley del Misteri es escrupulosamente respetuosa con la legalidad vigente y el principio constitucional de igualdad entre hombre y mujer.
Y ha permitido esta ley el que la mujer pueda acceder a puestos dentro del Misteri d'Elx, a portaestandarte o a electo; cosa que con anterioridad no se podía.

La ley, además, establece una completa serie de medidas orientadas a la mejor protección y promoción del Misteri de Elche.
Apoyo técnico y jurídico al patronato del Misteri por la Generalitat, el ayuntamiento y la iglesia.
Apoyo presupuestario, beneficios fiscales.
Protección de la basílica de Santa María.
Protección de los símbolos del Misteri, y de los derechos de artistas, intérpretes y ejecutantes a los efectos de extraer el máximo partido.

Por tanto, hemos de resaltar el gran esfuerzo que el Grupo Parlamentario Popular ha efectuado, en cuanto a eliminar el lenguaje sexista de la redacción del texto, así como lograr que el consenso fuera unánime incluso con Esquerra Unida.
Pero una vez más se ha quedado solo el señor Oltra, se ha quedado fuera del apoyo de una cosa tan importante para nuestra ciudad y tan significativa como es el Misteri d'Elx.

Nada más.
Muchas gracias.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora Alonso.
*(Remors)*

Señores, ¿qué ocurre, señor Maciá?
*(Remors)* ¿Qué ocurre, señor Maciá?

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

*(Inoïble)* .
.
.
respondiendo que explicar los motivos.
El motivo es por alusiones.
.
.

 

**El senyor president:**

 

No, pero vamos a ver.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
ha introducido.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Vamos a ver, señor.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
Yo no he tenido ocasión de.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Señor Maciá.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
Yo he tenido ocasión de contestar o rebatir lo que ha dicho el señor Oltra.
No he tenido en ningún momento ocasión de rebatir ni de contestar nada de los elementos que ha introducido, posterior a mí, en explicación del voto *(Remors)* la diputada.
Entiendo.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores, señores.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
que si introduce.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Un momentito, señor Maciá.

Si no dejan que este presidente oiga claro lo que dice el señor Maciá, no puede pronunciarse.
Por favor, señor Maciá.
*(Remors)*

No, yo solo, solo a lo que ha dicho.
Si le he entendido bien, señor Maciá, le diría que un turno de explicación de voto no tiene turno de réplica posterior.
Escúcheme, escúcheme.
Si ha habido alusiones, y usted me explica qué tipo de alusiones ha habido, si son motivo de que esta presidencia permita que, si ha habido ofensas, pues se rectifiquen las ofensas.
Pero este no es un turno de réplica.
*(Remors)*

Oiga, si, yo, mire, acepto que puedan ustedes ver lo de Roma en la Cuatro, y vean cómo los parlamentarios o los senadores se pronuncian, pero este no es el caso.
Por favor.
*(Remors)*

Sí.
Señor Maciá.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

Por sentido común, por sentido común.
En el turno que ella estaba utilizando de explicación del voto, ha introducido elementos del debate, *(remors)* ha replicado y ha introducido elementos de debate refiriéndose al voto del Partido Socialista, que nosotros no hemos tenido ocasión en este pleno de poder argumentar.
Porque ha hablado de temas que ni siquiera aquí se habían planteado en el debate.
*(Remors)* Por tanto.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
terminaría antes, recordándole a la diputada.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, por favor, tomen asiento, por favor, tomen asiento y respetemos un poco el cauce parlamentario.

Vamos a ver, señor Maciá, este presidente ha estado escuchando lo que se ha dicho.
*(Remors)* Y lo que yo he oído es que la diputada decía, decía ­perdón­, que ha habido, después de haberle sido aceptadas las enmiendas, unas manifestaciones críticas en la exposición del señor Maciá, cuando ha motivado o ha dado la explicación de voto.
Eso es lo que yo le he oído a la diputada que ha dicho.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

Ha dicho más cosas.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Pero si eso se supone que son alusiones.
.
.
*(Remors)* Yo creo que es un.
.
.
*(Remors)*

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

Señor presidente, ha dicho más cosas.
Ha introducido elementos.
.
.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
Si hablado del alcalde de Elche en ese sentido.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
Terminaría antes contestando con brevedad, si quiere el presidente, a lo que yo entiendo que ha sido incorporar en el debate algo que no he tenido ocasión de contestar.
*(Remors)* Pero lo haré cuando me dé permiso el presidente, no cuando me lo dé el señor Maluenda.
*(Remors)* Si el señor presidente quiere, que no el señor Maluenda,.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Maciá, tiene un minuto.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

Muy bien.
Muchas gracias, señor presidente.
*(Pausa)*

Moltes gràcies, i amb tota brevetat.

La diputada al·ludia directament que no entenia per què, després d'haver participat en la redacció en el debat de la llei, aquí exposàvem algun tipus de però al recolzament del grup a la llei.
He de dir-li que la prova més evident és que hui mateix hem hagut, qui li parla, de tornar a presentar, per segona volta, més de cinquanta esmenes perquè s'arreplegaren perquè el text no estava ben arreplegat.

El que he de dir és, i ho dic, i acabe, que possiblement les dos sensibilitats distintes que puguen haver en el Partit Popular ­sé que ara va a tallar-me el president­, les dos sensibilitats s'han manifestat de forma molt clara en el debat previ d'esta llei: en els intents d'arribar a un acord entre els membres del Patronat, l'Església, la Generalitat i l'Ajuntament, tots implicats en el Misteri, i el que ha sigut després l'actitud de la portaveu del Partit Popular en la comissió, que de fet estiguérem a punt d'abandonar perquè no hi havia ninguna intenció d'acceptar ninguna esmena.

Per tant, la llei entenem.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Maciá.
.
.

 

**El senyor Maciá Antón:**

 

.
.
.
entenem que no ha complit el procés correcte de tramitació parlamentària, per les presses del Partit Popular per portar-lo abans que acabara esta legislatura.
.
.
*(Aplaudiments)*

**El senyor president:**

 

Tiene la palabra la señora Alonso.

 

**La senyora Alonso García:**

 

Señor presidente.

Vamos a ver, lo que he dicho anteriormente en explicación de voto, y no procedía que interviniese después ningún diputado, *(remors)* es que, efectivamente, y consta en el *Diario de Sesiones*, como usted bien ha dicho anteriormente, que el Grupo Parlamentario Socialista, en el que está el que es hoy en día alcalde de Elche, del Partido Socialista, ha votado en contra de la enmienda 79, presentada por el Grupo de Esquerra Unida, en el que se decía reconocer la labor que el ayuntamiento ha efectuado para que se pueda seguir continuando el Misteri d'Elx.
Y eso es así, y es una realidad.
Y no es ninguna alusión.
Y si hay sensibilizados, pues que se miren ellos mismos, porque a lo mejor en esas filas hay tres o cuatro sensibilidades.
*(Aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

 

Bien.

Señores, les recuerdo a sus señorías que tenemos ahora reunión de la Mesa y luego de la Junta de Síndics.

 

*(S'alça la sessió a les 14 hores i 31 minuts)*