Just%C3%ADcia%2020200730HTML.html





Comissió de Justícia, Governació i Administració Local realitzada el dia 30 de juliol de 2020.
Comença la reunió a les 10 hores i 11 minuts.
Presideix la diputada senyora Toñi Serna Serrano.
Reunió número 10.

La senyora presidenta:

Gracias a todas y a todos por estar aquí hoy.
Yendo todo bien, será nuestra última comisión de justicia de este periodo de sesiones.

En primer lugar, la señora secretaria, si puede pasar lista.

La senyora secretària:

Sí, moltes gràcies, presidenta.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Sí, n'hi ha quòrum, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señorías.

Bueno, vamos a proceder a la orden del día.
Y antes de dar lectura al mismo y proceder al primer punto, quería anunciarles que en algún momento, cuando acabe la comparecencia que tenemos, les informaré de una pequeña modificación que vamos a hacer del orden del día.

No lo hago ahora porque falta un documento que el letrado nos va a facilitar y les informaré de dos modificaciones, pero que son en positivo, no son en negativo.
Así que habrá cuórum, seguro.

En primer lugar, lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
¿Tienen ustedes algo que…?
Pues nada, se aprueba por asentimiento.

Compareixença de la consellera de Justícia, Interior i Administració Pública per a informar sobre les actuacions de la Inspecció General de Serveis (IGS) en relació amb l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències (AVSRE), sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 14.
538) (intervé el senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències), a la qual s'acumula la compareixença del secretari autonòmic de Seguretat i Emergències, senyor José María Ángel Batalla, per a informar sobre els riscos derivats de la problemàtica en l'Agència Valenciana de Seguretat i Resposta a les Emergències (AVSRE) coneguda a través dels informes de la Inspecció General de Serveis (IGS), sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 14.
539)

La senyora presidenta:

Y, en segundo lugar, tenemos, primero, la comparecencia acumulada del secretario autonómico de Seguridad y Emergencias para informar sobre los riesgos derivados de la problemática en la Agencia Valenciana de Seguridad y Respuesta a las Emergencias conocidas a través de los informes de la Inspección General de Servicios solicitadas por el Grupo Parlamentario Popular.

Y le damos la bienvenida al señor secretario autonómico, don José María Ángel.
Bienvenido.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Bon dia, senyories.
(Pausa)

La senyora presidenta:

Bienvenido, señor José María, a esta comisión.

En primer lugar, le damos las gracias por su comparecencia, por estar aquí hoy y, como usted ya conoce -porque le he explicado personalmente el funcionamiento de esta comisión-, ahora va usted a comparecer para dar cuenta de los informes de la Inspección General de Servicio solicitada por el Grupo Parlamentario Popular.
Y le informo que tiene usted ahora un tiempo prudencial que usted considere para poder dar respuesta a la solicitud del grupo Popular.

Le pediría mesura y moderación para que podamos… Bueno, pues que la comisión funcione… pero tiene usted el tiempo que considere necesario y esta es su casa.
Y, luego, pues se someterá a las consultas o a las preguntas de distintos portavoces de grupos parlamentarios le realizarán y tendrá usted el tiempo correspondiente para ello.
Le recuerdo que luego va a tener otra comparecencia.

Cuando usted quiera puede comenzar.
Muchas gracias.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Doncs moltíssimes gràcies.
Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Moltíssimes gràcies, senyories, per permetre'm accedir a la comissió de justícia i interior de la nostra cambra, de les Corts Valencianes.

I he de traslladar-los el meu reconeixement personal.
Jo he sigut parlamentari durant molts anys i sóc conscient del grandíssim treball que es produeix en la fiscalització i en l'exigència en la rendició de comptes dels executius i dels governs.

Probablement siga una de les funcions constitucionals més importants que tenim i que hem de preservar, cuidar, mimar i això ha de ser un exercici, probablement, de l'executiu, en el sentit que tots sempre tenen la sensació d'oblidar alguna línia en la seua rendició de comptes.
És una practica, probablement, del ser humà -en general-, però hem de cuidar-ho.
Hem de cuidar-ho perquè saben vostés que no sols per la situació que estem patint -no que hem patit, que estem patint- i probablement extremar estes coses.

Per tant, la meua satisfacció de poder estar davant de vostés i no soles sotmetre'm després a les preguntes que vostés -i qüestions- consideren oportunes, però intentaré ser el suficientment didàctic, el suficientment creïble per a traslladar-los el meu parèixer, el nostre parèixer.

Vaig a fer-li -com no podia ser d'altra forma- molt de cas a la presidenta de la comissió i seré moderat amb el temps de la meua intervenció.

Aixina és que, sense més dilació… Però no volia escomençar sense traslladar-los el que jo considere que és important, en el que és el paper del legislatiu front a l'executiu.

Com molt bé els he traslladat abans, vinc a donar compte un poc de com es va produir la demanda i la confecció de l'informe que va fer la Inspecció General de Serveis.
Fonamentalment, sobre l'anàlisi metodològica de l'agència i del seu funcionament, i el diagnòstic que vàrem prendre i les mesures que després d'este diagnòstic hem pres.

Açò és com si quan un va al metge de medicina primària li trasllada que té algun problema, que ell ha observat algun problema, i se sotmet a una sèrie d'analítiques que la medicina, afortunadament, ens trasllada i després mos dona un diagnòstic.

I és el que hem fet nosaltres, afortunadament.
Jo vaig coincidir en el canvi de competències de les diverses conselleries, que es va produir al principi d'aquesta legislatura, i en el canvi de competències d'esta legislatura en el que les competències d'interior tornaren a Justícia.
També està entre les competències la Inspecció General de Serveis.

La Inspecció General de Serveis està ubicada a la torre 4 del complex 9 d'Octubre, i dins de la seua ubicació a la torre 4 del complex 9 d'Octubre es situa en el 50 % de la planta 3.

Faig redundància en açò perquè l'altra meitat de la planta 3 està ocupada per l'agència, la qual va fer que… Jo que ja feia temps que no havia deixat de tindre en la anterior legislatura un habitacle físic en la planta on tradicionalment estava ubicada interior -en el que abans es deia Conselleria de Gobernación- i jo no vaig deixar mai de tindre'l allí, entre altres coses perquè les meus competències estan també espectacles, espectáculos, que són d'ampli espectre.

Ara saben vostés que hem fet una nova normativa un poc pel coronavirus, per intentar reactivar l'activitat i en els espectáculos van des dels bous fins a l'ordenació física de les llicències d'apertura i activitat de molts dels centres que es produeixen a la comunitat interior valenciana.

Per tant, jo ja tenia un despatx.
Quina va ser que, quan em vaig trobar a l'àmbit competencial de la Inspecció General de Serveis de la Generalitat Valenciana, creada a l'any 2014, i que ocupava el 50 % de la meua planta, he de confessar-los que no vaig quedar… vaig quedar per a traslladar-los algunes de les meus reflexions als tècnics -als magnífics tècnics que té la Generalitat Valenciana en esta àrea- per a in voce preguntar-li alguns dels problemes en la gestió, com passaré a relatar-los.

D'esta conversa que vaig tindré jo amb els tècnics de la Generalitat Valenciana, ubicats en la Inspecció General de Serveis, és quan em seduïren a que es fera una comanda, una petició, una sol·licitud per escrit perquè feren el diagnòstic que els he dit jo al principi.

El procediment administratiu -i alguns de vostés estan molt vinculats a la docència del món del dret- saben que és important preservar-lo, cuidar-lo i adequar-se al procediment administratiu.

Per tant, el primer que vaig fer jo és adreçar-me al subsecretari de la conselleria de justícia, competent en la matèria, perquè esta petició que vaig fer fora adreçada a la Inspecció General de Serveis per tal de que es poguera materialitzar este informe, este diagnòstic, esta, si volen vostés, auditoria -el nostre idioma és molt ric en les seues expressions- i que pogueren fer-me un diagnòstic.

I efectivament, diagnòstic que molts de vostés coneix, perquè primer va estar publicat en el que era reducció del procediment administratiu, però després em consta que el tenen vostés tot l'informe.

Els he fet este preàmbul, probablement excedint-me en el temps que la presidenta m'havia assignat, però volia fer el que es diria el perquè de les coses.
Sempre té una explicació el perquè de les coses, que és la que ens arriba al diagnòstic.

Quan totes les creacions administratives que fa qualsevol govern sempre tenen un procediment per a complimentar la tasca més important, que no és la seua missió o les seus capacitats, sinó el personal administratiu que ha de nodrir, que ha de cobrir, que ha d'ajudar a impulsar este procediment.

I vostés són conscients -un poc- de la tardança en el donar resposta, un poc, a les demandes cobertes a l'organigrama de la Generalitat Valenciana, però no cobertes -quan es va fer este diagnòstic- pel personal de l'administració.

El propi reglament de funcionament de la pròpia agència incorporava la creació d'una sèrie de places necessàries per al seu funcionament com a organisme autònom que som i en la memòria de l'inici d'esta activitat ja especificaven quin personal necessitaven perquè l'àrea de recursos humans de la Generalitat Valenciana -el que s'entén per funció pública- ens poguera ajudar per al bon port d'este personal.

Esta situació es va afegir a la creació per voluntat nostra del 31 de desembre de funcionaris del grup A perquè pogueren cobrir-les, alguns tècnics de la Generalitat… I escomençar a donar resposta a certes incerteses, certs interrogants, certes necessitats que tenien des de l'agència.

Tindre un document estratègic que els permetera, de caràcter intern i de personal, que els permetera abordar cap a on havien d'anar en l'estratègia de tindre recursos humans.

Esta conselleria el que varen fer, com els he dit abans… I les persones que, a més a més, com vostés, tenim un perfecte coneixement del procés administratiu, sabem que el procediment administratiu -que és garantista-moltes vegades no va a la velocitat i a la demanda que a alguns ens agradaria per a poder cobrir estes places.
Places per cert, cobertes en capítol I i preparades per al concurs dels nostres funcionaris.

És a dir, que tot l'entramat imbricat i de l'administració el teníem cobert.
El procediment era que, moltes vegades en el concurs, algunes persones que havien participat en este concurs no havien cobert les places per moltes raons.
Alguns perquè havien de vindre a treballar al centre d'emergències de l'Eliana i no volien desplaçar-se, altres probablement perquè entenien la dificultat d'entrar en un procediment com és sempre emergències i seguretat.

He de recordar-los que nosaltres, com vostés, portem treballant 90 dies, 90 vesprades i 90 nits ininterrompudament al Centre d'Emergències.
I, probablement, moltes persones que podien cobrir estes places entenien la dificultat de participar en esta tipologia de treball.

Nosaltres, des del principi, hem utilitzat una paraula que a nosaltres ens agrada, que es la resiliència.
I és que, malgrat les dificultats, malgrat tot el problema que teníem per a cobrir les places com diu el diagnòstic de l'auditoria que es va fer, nosaltres havíem de continuar avançant.

Per això, des del diagnòstic que es va produir al mes de novembre -aproximadament, eh?
- fins ara, ja s'han cobert deu places.
Deu places que estan cobertes ja, que està treballant la gent i que s'ha permés, gràcies a aquest diagnòstic, haver tingut una exigència administrativa valuosa, com es este informe, que ha fet que els recursos administratius i la empremta haja sigut factible a la incorporació d'este personal necessari.
I que ara, estos dies -en estos últims 90 dies- ha jugat un paper importantíssim en la resposta administrativa de tota la paperassa, de tota la documentació, de tota la tramitació administrativa que hem hagut de fer.

És a dir, que d'entrada el diagnòstic ja ens ha servit per a recolzar-me en l'agència, en l'exigència administrativa davant l'àrea de recursos humans per poder-lo fer.

Mentrestant, des d'este diagnòstic que es va produir fins ara, contem que l'agència continua treballant.
I si em permeten una reflexió personal, a més, amb garanties d'èxit.

Esta agència, des del diagnòstic este, ha fet front a la DANA de la Vega Baja; esta agència, des d'este diagnòstic, ha fet front al Gloria; esta agència, des d'este diagnòstic, ha fet front al coronavirus.

I, a més del coronavirus, hem estat treballant en altres emergències que s'han produït a la nostra Comunitat Valenciana en estos darrers 90 dies.
Hem tingut incendis, com vostés saben; hem hagut d'evacuar a la gent de Burriana i l'àrea metropolitana de Castelló per les fortes pluges del mes d'abril; hem hagut de participar -com després voran vostés en la segona part de la meua presència hui, ací, en la seua comissió-…, hem hagut de continuar treballant en el rescat de les persones, hem hagut de donar resposta… Efectivament, algunes de les emergències en el confinament han baixat.
Els accidents a la via pública, els accidents als nostres transports, les mercaderies… Però han hagut una sèrie d'incidències, fonamentalment les climàtiques -el que és diu l'emergència…

Per això la consellera Gabriela Bravo va prendre una decisió que en algun moment determinat, i quan tingueren la compareixença amb vostés a la primera part de la pandèmia, els traslladaren que havien dividit en un consens amb els consorcis i amb els tres grans alcaldes de les ciutats.

I és que els professionals, el que s'entén hui per bombers… Que jo, si volen, un dia els donaré compte de que crec que bombers, si es la definición de la Real Academia de la Lengua en la que es aquel ciudadano, ciudadana que va a apagar un fuego… Hombre, els nostres professionals han passat este llindar fa molts anys i són tècnics d'emergències que van a nevades, que van a pluges, que van a minimitzar els factors de risc de les inundacions i, també, del foc.

Hem estat treballant des de l'agència en tots estos factors replegant diàriament entre un mínim de deu mil cridades al dia, com després vostés voran, malgrat el diagnòstic que mos deia.

És a dir, que hem fet des de la resiliència de l'agència, adaptar-se a les situacions que teníem, a l'eficàcia, que esta sempre és un llibre obert.
No podem caure en l'autocomplaença, no podem pensar que ja està i sempre hem d'anar reinventant-nos.

Treballàvem amb supòsits de treball, en hipòtesis de treball, amb situacions probablement res més dificultoses perquè la nostra missió des de l'agència sempre té una: salvar la vida dels valencians i donar i minimitzar els factors de risc.

El nostre projecte de l'agència -y ya, presidenta, estoy finalizando- volia destacar una sèrie de coses que hem estat fent al voltant de l'anàlisi del diagnòstic que ens va fer la inspecció.

Un, la direcció de les polítiques en matèria de seguretat pública i protecció ciutadana i la coordinació amb totes les institucions públiques que estan treballant.
Em referisc a les tres diputacions, a les trens grans ciutats, i als 548 municipis, de ells dos-cents i pico, 283 -si no recorde malament- que tenen plantilles de policia local.

Hem de coordinar-los perquè estàvem utilitzant les seues capacitats amb el diagnòstic precís que necessitàvem en el territori.
Treballar en la direcció i coordinació amb las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, que ha sigut una actitud en la Comunitat Valenciana exemplar.

Jo crec que mai en la vida… És de veres que esta emergència ha superat totes les seues… Però l'agència ha sigut capaç de posar-se al costat de nuestras fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, de nuestras Fuerzas Armadas, l'UME, la MOE, donant una resposta davant dels ciutadans, no important-nos el color de l'uniforme, sinó posant-se a donar una resposta.
I açò ho ha fet l'agència amb el diagnòstic que mos va fer la inspecció general.

Continuar treballant en aspectes que, probablement, no siguen mediàtics, però que vostés han de conèixer.
Continuem treballant fil per randa amb el consell nacional de seguretat nuclear perquè nosaltres formem part del diagnòstic, de la situació.
I era una institució critica, un lloc crític, absolutament necessari, i en el que havíem de tindre una mirada i una acció singular i especial, no per allò que queda a l'acerb personal de que li poguera passar alguna cosa a una central -que això és molt difícil-, sinó per garantir que si haguera hagut un incident, un accident, una situació d'afecció al personal, havíem de reaccionar amb tota la rapidesa.

Per això, estos informes que es varen evacuar als funcionaris de la inspecció, estos indicadors que hem de complir, ens han servit per a saber que hem escomençat una línia de treball que va a garantir l'única missió que té en la fundació de la llei de l'agència, i és donar resposta al ciutadans valencians, coordinar tots els operatius que té, no soles la Generalitat.

Els recorde a les seues senyories que l'agència té firmada 120 convenis de col·laboració amb institucions públiques que treballen a la Comunitat Valenciana a l'àrea d'emergència, que van desde la Guardia Civil a la Protección Civil de l'Eliana, que van desde los consorcios a la policía nacional, que van desde la unidad escrita hasta AEMET, que van desde AEMET a cualquier institución que en un moment determinat mos pot ajudar.
Per descomptat, totes les universitats, per descomptat, càtedres.
I açò és el complex que tenim.

I, per últim, recordar-los que el govern valencià va decidir continuar estant en alarma 2, en una situació 2.
Per què?
Perquè quan el president Puig es va reunir amb la delegada del govern, amb la relació que tenim de relació institucional amb l'Administració General del Estat, vàrem decidir que probablement estàvem en un escenari, però que este escenari era un escenari que podria complicar-se.

I, per això, nosaltres continuem estant tensats en el Centre d'Emergències de la Generalitat, i el personal de donar resposta continua estant actiu… Em referisc, reforçat, que vàrem reforçar el personal de presència a la primera baula de l'emergència, que és l'arreplegada de cridades telefòniques del 112, que després els donaré més comptes.

Moltíssimes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias a usted, señor José María Ángel, porque, además, ha sido breve, conciso y se lo agradecemos muchísimo porque, así, pues podremos ahora incidir en el debate y podrá usted también responder.

Como conocen ustedes el procedimiento, le corresponde al Grupo Parlamentario Popular… Creo que es el señor Rovira, ¿verdad?
El que va a hacer la intervención por tiempo.
Como es el solicitante de la comparecencia, tiene un tiempo de 6 minutos.

Señor José María Ángel, cuando ya todos los portavoces hayan hecho su exposición, pues tendrá usted un tiempo para responder.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Muy bien.
Muchísimas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

A usted.

Señor Rovira, tiene usted la palabra por 6 minutos.
Igual que ha hecho el compareciente, pues yo le voy a solicitar también que sea lo más… (Veu) Que se ciña al tiempo, no, breve no…

El senyor Rovira Jover:

Si me permite me la quito, porque es que se me empañan las gafas y no leo.

La senyora presidenta:

Usted ya conoce las normas, yo simplemente le indico que se ciña al tiempo.
Muchas gracias.

El senyor Rovira Jover:

Tengo que comprarme una mascarilla como la del señor Ángel Batalla, que no se le empaña, o es un problema de mis gafas, no lo sé.

La senyora presidenta:

Siempre pone usted la puntilla.
Venga, vamos pa allá.
(

El senyor Rovira Jover:

¿Ya?

La senyora presidenta:

Ya.

El senyor Rovira Jover:

Bien, después de visto este informe, que bueno, hubo un extracto, también salió publicado en el Levante -también un extracto de este informe-… Bueno, lo único que deducimos de las palabras del secretario autonómico es que se han cubierto diez plazas.

O sea, no de nueva creación, entiendo yo.
No de nueva creación, sino que diez plazas que estaban vacantes en la agencia -en la agencia- se han cubierto por personal procedentes de otras consellerias.
Pero diez plazas en la agencia, entiendo, en general en la agencia.

El objeto del informe de la Inspección General de Servicios era concretamente un departamento que era la secretaría técnica.
A ver, el nombre exacto… Exacto, la secretaría técnica era el objeto que centraba el informe de la Inspección General de Servicios.

Y el informe -que cuenta muchas cosas, es un informe exhaustivo- nos habla de la creación de la agencia, de la adscripción inicial a la presidencia con su amigo, el presidente Ximo Puig, lógicamente allí.

Después lo pasan a la conselleria de justicia e interior y en todo ese proceso, desde la creación de la agencia -y referido concretamente a la secretaría técnica-, no se ha conseguido nada en todo ese proceso.

Cuando estaba adscrito a presidencia, como presidencia tenía bastante trabajo… Presidencia tenía bastante trabajo, a la vez se ha adscrito la agencia-presidencia, se crearon -y lo dice el informe, ¿eh?
- seis puestos de coordinadores.
Pero en presidencia, no en la agencia.
Para dar servicio inicialmente, también, a la corporación de medios y la Agencia de Innovación, que contaban ya para estos trabajos con muchos más recursos que la agencia.

Con lo cual, todo apunta a que el tratamiento que el presidente Ximo Puig le dio a la agencia no era el adecuado, con respecto a otras entidades del sector público instrumental.
Eso en principio.

Pero es que, además, si observamos desde principios del 2016 que se crea la agencia hasta el momento actual, vemos que en lo que es la secretaría técnica la plantilla no ha variado.

Los problemas del informe eran porque… No es que la plantilla, digamos, se hubiera hecho más pequeña, no, es que la gente se marchaba.
La gente se marchaba.
Y, normalmente, la gente se marcha de un servicio cuando no se cubren todos los puestos, ellos tienen a veces que cargar con exceso de trabajo o porque, a lo mejor, la dirección no es la adecuada.
Pero yo entiendo que debe ser la primera cuestión -creo.

Bien, pues digo que en todo este proceso no se ha conseguido absolutamente nada.
Nada.
Pero yo creo… Porque la agencia funciona.
Quiero decir, el lunes llamé al 112 porque se nos estaba muriendo un vecino.
Llamé al 112 porque la señora dijo: «He llamado hace media hora, -la actualmente viuda, lo enterramos el martes-, he llamado hace media hora y no viene la ambulancia» y llamé al 112.
Me cogieron el teléfono, se lo aseguro.

Me dijeron… porque dije: «Creo que la señora ha llamado hace media hora», me dijeron: «No, menos de media hora».
El control exacto.
Digo: «Es que quiero…, a ver si puede venir una ambulancia, el señor se está asfixiando».

La ambulancia no llegó.
Me dijeron: «Estaremos».
Funcionar, funciona, ya le digo, yo el lunes llamé.
El problema, quizá, era de sanidad, porque ya sabemos que la atención primaria está completamente colapsada.

Bien, pero yo creo que donde tenemos que ir, principalmente, es a las conclusiones del informe.
Es a las conclusiones del informe.
Porque claro, si vemos… Usted ha dicho: «Desde que se hizo el informe hasta este momento, lo que hemos hecho es cubrir diez plazas que estaban vacantes en la agencia».
Pero no ha habido incremento de plantilla.
O sea, que la plantilla de la agencia es la misma que yo tengo aquí y que vino con los presupuestos del 2020, entiendo.

El informe habla de unas medidas a adoptar a corto plazo, un poco para salvar esta situación de emergencia dentro de la propia Agencia de Emergencias, pero habla de un análisis a medio plazo.

Y en el análisis a medio plazo dice que la conselleria de adscripción -o sea, la que dirige la señora Gabriela Bravo- debe, digamos, «evaluar las razones que justifiquen la existencia de la agencia como organismo autónomo -leo textual-, así como revisar las causas que justifiquen su existencia y la adecuada utilización de los recursos de la Generalitat».

Dice más: «debería someterse también a revisión el modelo de funcionamiento de este organismo autónomo desde su fecha de creación».
Es decir, lo que le dice a la consellera de Educación es que debe volver a analizar la necesidad, la eficacia, la gestión de la agencia.

Y mi pregunta es -y ya con esto concluyo- ¿se ha hecho eso o no se ha hecho?
Si se ha hecho, ¿ha tenido consecuencias o usted puede asegurarnos que en los próximos presupuestos o mediante alguna modificación va a haber un incremento de plantilla en la agencia o no?

Es decir, la cuestión es ¿se le va a hacer caso a este informe o no se le va a hacer caso a este informe?
Porque el que simplemente se hayan cubierto desde… Digamos, la redacción de este informe, la ejecución de este informe, diez puestos que estaban vacantes no supone apenas ningún cambio -como usted sabe perfectamente.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rovira.

Ahora es el turno del resto de grupos, que saben ustedes que tienen un tiempo de 3 minutos cada uno.

Empezamos con la portavoz del grupo Unidas Podemos, señora Blanes.
Cuando usted quiera.

La senyora Blanes León:

Sí.
Moltes gràcies.

Bé.
Moltes gràcies, senyor Ángel.

Jo sí que… Fent un poc menció al que vosté ha comentat, que aquest informe sobretot el que fa és això, és un diagnòstic.
Amb eixe diagnòstic ens podem fer una imatge molt més certera de la situació en la que es troba l'agència i, sobretot, també ha mencionat el tema dels indicadors.

Per a mi és… Jo crec que açò és fonamental.
Perquè sempre -moltes vegades- es fan estudis, es fan anàlisis, però si no es marquen uns indicadors per a després poder valorar i quantificar l'eficàcia de les mesures que es prenguen, crec que queden un poc en res moltes vegades aquestos tipus d'informes o aquestes propostes.

Per tant, sobre aquestos indicadors sí que m'agradaria… Si pot aprofundir un poc en quines qüestions es creu que cal incidir més per a millorar el que és en si el funcionament de l'agència i quines són les mesures que des del departament i des de l'agència es consideren que serien les més urgents a abordar.

Encara que en l'informe ja es marquen unes prioritats o qüestions a abordar en una temporalització, però sí que quines són les valoracions que fan i quines són les previsions que es tenen, si es té alguna previsió més o menys calendaritzada per part de l'agència per a portar endavant, doncs, bé, totes aquestes mesures.

I després, també, si després del que ha ocorregut es considera que hi ha alguna cosa que es podria canviar o que ha afectat d'alguna manera al resultat de l'informe en aquell moment.
Perquè possiblement aquestes qüestions com una pandèmia tal vegada no s'havien considerat en eixe moment perquè, bé, no era quelcom que pareix que ho teníem en ment.

Sí que és de veres que els temes de les inclemències meteorològiques són més habituals i possiblement les teníem més en compte però, tal vegada, una situació com aquesta no la teníem, almenys en l'imaginari majoritari de la societat.
Per tant, si açò influeix o pensa que deuria revisar-se d'alguna manera en base al que ha ocorregut durant aquestos mesos.

I sobretot açò, no?
Quines són les previsions que es tenen, quines són les prioritats que s'han marcat des de l'agència i, com bé dic, eixos indicadors, bé, què és el que estan dibuixant de la situació en la que ens trobem i les mesures a adoptar per a fer.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

Tiene la palabra el señor Llanos por el Grupo Vox.
Cuando usted quiera, señor Llanos.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señora presidenta.

Muy buenos días, señor Ángel, y gracias por su exposición.

La verdad es que, de alguna manera, esta comparecencia y la siguiente pues parece que están interrelacionadas necesariamente, ¿no?

Respecto al informe, lo que no se advierte, lo que no hay y echamos de menos es una referencia concreta a las necesidades actuales.
Es decir, estamos en una situación coyuntural que requiere unas medidas que no figuran en el informe.

A veces, en los informes -que los informes son palabras que no tienen alma- a veces se pierde un poco la visión de la realidad.
Es decir, el caso concreto, el objetivo concreto, no desiderátum, no.
Es decir, no, no; en esta situación qué hay que hacer, cuántas… Si hay que incrementar una plantilla, por qué y para qué, cabe…

Se ha planteado la posibilidad de acudir al concurso voluntario para poder realizar un traslado de personal, por ejemplo, atender a las necesidades de mayor sensibilidad, como hemos venido diciendo ya en semanas pasadas.

Nos da la impresión de que los informes no aterrizan, no se centran en el caso concreto.
¿No cree también, señor Ángel, que hace falta una mayor cercanía?
No solo una respuesta más o menos rápida con un teléfono, sino una impresión en la ciudadanía de que se está, de que la respuesta es eficaz.

Usted habla de resiliencia que nos lleva a la eficacia.
Muy bien.
¿Se ha comprobado esa eficacia?
¿Se ha testado a la ciudadanía para ver si, efectivamente, se está respondiendo con la eficacia suficiente?

Tendrá que ver con la intervención posterior, pero ¿se han previsto los planes de seguridad especiales para interior, para playa, para la situación en la que nos encontramos en estos momentos?

Nada más.
Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Llanos.

Tiene la palabra el portavoz del Grupo Compromís, y si no me equivoco es el señor Ponce, ¿verdad?

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Cuando quiera.

El senyor Ponce Guardiola:

Muchas gracias.

Nada, agradecerle al señor Ángel su presencia, sus explicaciones respecto a un tema que, bueno, que como él bien ha explicado era un primer paso que se dio en el sentido de dada la proximidad con el IGS, evaluemos si la agencia, un organismo con pocos años de historia desde su creación y en una nueva adscripción en la conselleria de justicia, pues bueno, tiene los medios humanos necesarios y, bueno, si funciona adecuadamente.

Y bien, se indicaron una serie de eficiencias y de sugerencias de mejoras que como más o menos nos ha comentado pues parece que estaban en vías de estar solucionadas.
Por un lado, con estas diez nuevas plazas -que quizás podría explicar un poquitín las funciones que desarrollan-, (tus) pero que, en cualquier caso, yo entiendo que no afectaban estos problemas que decía el informe al funcionamiento de la respuesta a las emergencias en sí.

Puesto que la agencia ya venía con ese bagaje de mucho tiempo de funcionamiento con una adscripción de todo el personal de emergencia, las brigadas como bomberos forestales que, por fin, habían sido integrados en la administración valenciana -que era una reivindicación de los colectivos desde hace mucho tiempo y una necesidad de tener a la gente contratada en una entidad valenciana- y que, bueno, sencillamente el informe pues hacía referencia a cuestiones meramente administrativas que, bueno, que decía que bien, si debería durante un tiempo -era su secretaría- realizar determinadas funciones.

Entonces, pues bueno, la verdad es que tranquiliza que toda la labor de fiscalización que proponga la oposición respecto a la agencia pues es en este tipo de cuestiones que son, bueno, pues de una envergadura -yo creo que…- pequeña, respecto a los problemas que podría tener una agencia y una entidad tan importante como la que usted gestiona.

Por tanto, pues nada, yo lo único… Que quizás si podría explicar un poquitín más estas diez personas qué funciones realizan, si hay alguna previsión de creación de nuevas plazas o de nuevos puestos de trabajo.

Y bueno, y nada más.
Y darle las gracias.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias, señor Ponce.

Es ahora el turno del grupo Ciudadanos, señor Arquillos, ¿verdad?
Cuando quiera.

El senyor Arquillos Cruz:

Muy bien, muchas gracias presidenta.

(Inoïble.
El senyor Arquillos Cruz intervé sense micròfon)

Un placer tenerle aquí, ya que el día 12 de marzo no pudo asistir -como consecuencia del COVID-, pero no hay mal que por bien no venga, porque tampoco disponíamos del informe -pese haberlo pedido un mes anterior y, además, usted tenerlo en el cajón varios meses y no nos lo facilitó-.
Por lo tanto, le hizo un quiebro ahí a la transparencia.

Y hablando de transparencia -y antes de entrar, precisamente, de lleno en este tema-, quisiera, por favor, que me explicara -que nos explicara, puesto que debe ser público- realmente su currículum.
O, por lo menos, conocer cuál es su formación.
Porque usted tiene colgado en la página web un certificado de la Diputación de Valencia, pero realmente no consta la formación.
Es simplemente curiosidad para que la suspicacia se calme y no vaya a más.
Simplemente eso.

Mire, entrando ya de lleno en el objeto de esta comparecencia, el informe, usted ha dado vueltas y vueltas, pero no ha entrado de lleno en lo que dice el informe de la inspección de servicios.
Mire, respecto al informe, lo que sobresale del mismo -y le voy a parafrasear, si me lo permite- es que el tiempo nos ha dado la razón a los que advertimos que se estaba gestionando un Consell sobredimensionado, una superestructura en la administración con… Menos efectiva, menos eficaz y con más coste.
Eso sí que nos lo ha demostrado el informe y si se lee detalladamente se puede extraer esa conclusión.

Mire, ustedes crean la AVSRE como una nueva estructura más dinámica y eficiente, -así lo dice-.
Desarrollan un ROF, y una vez que desarrollan el ROF -un reglamento orgánico de funcionamiento- al mes cogen ustedes y traspasan la gestión de las competencias a la subsecretaría de la secretaría general técnica -de Presidencia, me estoy refiriendo-.
Un mes más tarde.
Y lo hacen con el fin de dotar de mayor agilidad y gestión de acuerdo a los principios de eficacia.
Es decir, con los mismos fundamentos con los que la han creado.

El Meia -la memoria de inicio de actividad que hace la subsecretaría de Presidencia en la dotación de recursos de personal- se dice que, bueno, que lo va a gestionar en un total de nueve personas -y no me quiero extender porque todos tienen el informe-.
En Presidencia, además, se crean seis puestos de coordinador para dar servicio a los tres entes que se habían creado -tres organismos que se habían creado.

Perfecto.
Hasta ahí perfecto.
Pero resulta que, a fecha de hoy, esos tres organismos funcionan independientemente, están funcionando de forma autónoma y, sin embargo, esas personas siguen en Presidencia.

¿Sabe lo que ha hecho?
Dejar con las enaguas al aire al presidente de la Generalitat.
Porque lo que vamos a preguntar ahora, lógicamente, es, esas personas que estaban dedicadas a un servicio concreto -a prestar servicios concretos a esos tres organismos- ahora se han quedado en Presidencia y no sabemos qué hacen.
En teoría, el informe dice que esas personas pasen a la agencia para prestar los mismos servicios que estaban prestando cuando estaban en Presidencia.

Bien.
Como veo que ya tengo poco tiempo, quisiera decirle algunas cosas más, que se las diré en la réplica, pero sí que le quiero preguntar si las medidas que dice la inspección las va a cumplir.
La de nóminas, que dice que deberá delegarse a la subdirección general de costes; la ordenación de pagos a terceros, que dice que deberá delegarse a la tesorería de la Generalitat y la gestión económica administrativa, que dice también que la subsecretaría deberá garantizar.

Quiero saber si esas tres recomendaciones pues se han hecho y que me explique también el resto de cuestiones.
Continuaré en la segunda intervención.

Muchas gracias, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Arquillos.

Tiene la palabra el portavoz del Grupo Socialista, el señor Blanch.
Cuando usted quiera señor Blanch.

El senyor Blanch Marín:

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Per agraïr, també, sincerament, al secretari autonòmic de seguretat i emergència, el senyor José María Ángel Batalla la presència a la comissió.
Sabem de la seua absoluta predisposició per parlar de qualsevol tema que afecte a la seua matèria i per comentar amb diputats i diputades d'aquesta cambra, i, en especial, doncs este informe de la inspecció general de serveis que justifica la seua compareixença.

Jo crec que queda prou clar en les explicacions del secretari autonòmic el concepte de que la falta de mitjans no ha de ser impediment per a seguir transformant.
Jo crec que és la vocació del govern progressista, és eixe element que definix com a motor de canvi en la gestió de la Generalitat Valenciana.
I bé, doncs sí que -a la vista de les explicacions que done- hi ha coses que estan damunt de la taula.

¿N'hi ha dèficit de personal?
Efectivament.
Com a la resta d'administració autonòmica, generada, entre altres coses, per les normes pressupostàries de Montoro que imposaven una tassa de reposició que està generant un problema no, un problemón, per a la regeneració de les plantilles de les nostres administracions i que està impedint de forma clara -i malgrat els esforços dels responsables administratius- la renovació i l'entrada de personal a cobrir en les vacants que es produïxen.

I en conseqüència afecta a la mobilitat i possibilitat de cobertura d'eixes places que es disposen però, que bé, les deu vacants de les que parlava en l'informe pareix que ja estan cobertes.

Que mos falten recursos, doncs evidentment, i molt més a la vista de l'increment exponencial de les eventualitats relatives a les emergències sorgides en els darrers anys per causes alienes a la pròpia administració.
Estem parlant del DANA, el Glòria, la COVID… Ho ha explicat molt bé el senyor Ángel.

Cal cobrir les necessitats adscrites i en la nostra màxima de que ningú es quede enrere, l'assignació de recursos a aquestes noves necessitats ha de ser afrontada amb claredat i marcant les prioritats.
I confiem que se reflectixen en els propers pressupostos de la Generalitat per a 2021.

Per això, i amb tot això, amb falta de recursos i de personal, l'efectivitat i la capacitat de resposta de l'agència està absolutament intacta.
I això és la clara diferència entre procediments de gestió d'abans i el d'ara.
De que amb totes les dificultats doncs tenim una agència que complix amb la seua finalitat, tal i com ho ha definit el secretari autonòmic.
I no és altra cosa.

I, a més, agraïsc la prudència en què he vist als diputats que van sol·licitar la seua presència en cenyir-se a l'informe i que, bé, és el que qualifica la present compareixença.

Jo crec en els fets, això són les actuacions, la millora del servei i del personal.
En definitiva, la gestió rigorosa del secretari autonòmic tal i com ha demostrat i el fet és que l'Agència de Seguretat i Resposta a les Emergències ha sigut molt beneficiosa per a la ciutadania i és necessària per moltíssimes raons.

A nosaltres no ens cap dubte, no ens correspon sinó agrair al secretari autonòmic els esforços que destina i transmetre-li tota la nostra força per a poder complir -tan bé com ho ha fet fins ara- la seua funció en el que resta de mandat.

Moltíssimes gràcies, senyor secretari autonòmic.

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias, señor Blanch.

Gracias a todos por haberse ceñido al tiempo.
Y ahora, señor secretario técnico, tiene la palabra para poder contestar a los diferentes grupos…

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Una pregunta, señora presidenta.
Per metodología i per desconeixement del reglament, jo ara contestaré i els diputats poden tornar a…?

La senyora presidenta:

Sí, tendrán un turno extra que les daremos generosamente.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Muy bien.

I jo després puc tornar a contestar a…?

La senyora presidenta:

Sí, sí.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Molt bé.
No, era per a aclarir el reglament.

Bé, en primer lloc, moltes gràcies per les seues intervencions de tots els portaveus i de tots els diputats.
Agraïsc el to en el que s'han adreçat i en la precisió d'algunes de les seues preguntes.

Fonamentalment, he d'agrair-li al Grup Popular, que va ser el causant de que jo estiga hui compareixent ací, però també a la resta de grups en l'interés que s'han esforçat per treballar en el diagnòstic de l'informe, que denota que l'han llegit, denota que l'han interioritzat, que l'han comprés i, fins i tot, han traslladat preguntes per a cap a on podem anar.

Entre altres coses, la primera pregunta que podríem fer és: ¿tiene usted interiorizado este informe que se le ha hecho?
, ¿usted ha hecho una lectura precisa y concisa de este informe?
Un poc el que em deia el portaveu de Ciutadans, el senyor Arquillos -si no recorde mal, val?
- Però que ha sigut un poc la redundància, doncs, des del senyor Rovira, el senyor Llanos, la portaveu de Podemos… Cap a on volen anar vostés?

Doncs si li pareix bé primer anirem al tema de personal, perquè, efectivament, coincidisc amb el relat d'alguns de vostés.
Probablement les justificacions administratives en un moment determinat… Les justificacions ja saben que són un poc heterogènies o de colors i serveixen o no serveixen.
Perquè hi ha un camp un poc indeterminat.

Però sí que hi ha una voluntat d'interioritzar-la.
Si no -com els he dit abans- no haguérem cobert a la carrera una sèrie de places, i els vaig a llegir l'informe que m'ha passat la secretaria general.
Perquè el seu diagnòstic, senyor Rovira, era sobre la secretaria tècnica, no sobre el conjunt de l'agència.
(Veus)

Sí, sí, sí, sí.
Efectivamente.
(Veus)

No, no, no; si estic dient… (Veus) Al contrari, al contrari, si el que vull es reafirmar, senyor Rovira, que el seu diagnòstic era així.

I, per tant, des de la secretaria se'm passà a principi de setmana en el que diu textualment: «Durant l'exercici 2020 s'han cobert per concurs totes les places adscrites a l'agència tenint en compte que les set places d'administratius i auxiliars administratius vacants la presa de possessió es va produir l'1 de febrer i que, en el cas de les sis direccions de secció vacants, la presa de possessió serà l'1 de novembre.
»

Per tant, no sols hem cobert estes vacants que ja teníem, sinó que l'1 de novembre prendran possessió sis persones més.

Per altre lloc, i de cara a l'elaboració dels pressupostos del 2021 -que també era vosté una pregunta que em feia, senyor Rovira- es va sol·licitar a la Direcció General de Pressupostos la creació d'una nova plaça de coordinador, així com dos tècnics i dos administratius -estem parlant ja de cinc persones més- a l'objecte que la secretaria tècnica tinga els efectius necessaris per a poder funcionar d'una forma correcta.
Ja que a l'informe de la inspecció s'insistia especialment en què la secretaria tècnica, com a òrgan transversal de l'agència -tenint en compte les seues funcions-, no està actualment dotada de personal tècnic.

Per tant, davant este anàlisis hi ha hagut una resposta per part nostra per a poder cobrir… És a dir, els cinc portaveus m'han preguntat el mateix, ¿va usted a hacer caso?
 Doncs sí que anem a fer cas.
Sí que anem a fer cas.

L'altra pregunta era: cap a on volen anar vostés en l'agència?
És a dir, cap a on deuen reforçar, em preguntava la senyora Blanes.
Blanes, no?
Perdone.
Disculpe.
Per si no ho he anotat bé.

Una fotografia certera -parlava vosté-.
Nosaltres, des de l'anàlisi de les darreres emergències… Les emergències també han canviat, però totes tenen un denominador comú, totes tenen una resposta molt pareguda, i és salvar vides i minimitzar els factors de risc.
No tenim ninguna vareta màgica per a poder (inintel·ligible) …

Però a on volem fer els esforços?
On deurien fer-se els esforços?
Deurien fer-se els esforços fonamentalment en l'augment de la tecnologia en els pròxims anys.
És a dir, l'Agència Valenciana té en estos moments una suficient tecnologia d'allò més avançat, no és producte… Esta part de la intervenció -com jo he comparegut en els sis anys últims unes quantes vegades en esta comissió, que consta en el llibre d'actes-…

Açò no és d'este govern, açò és heretat de que altres governs, en algun moment determinat, van decidir que tecnològicament el Centre d'Emergències de L'Eliana -ja saben que jo conec perfectament allò perquè he sigut alcalde molts anys d'eixe municipi- havia encetat el camí de la coordinació tecnològica capdavantera.

I el que ha fet este govern és arreplegar eixa senda i millorar-la en alguna sèrie de les coses, probablement no com a mèrit per a posar-se ninguna medalla, però sí per a arreplegar el testimoni d'unes coses que estaven funcionant bé.
I el que funciona bé els humans hem de procurar no tocar-ho massa perquè probablement podem fer-ho…

Per tant, el pròxim avanç és un augment tecnològic que ens continue posicionant en una de les agències referents en l'estat espanyol, i si vostés em deixen, internacionals.
Ho dic perquè tots els anys rebem missions internacionals a observar-nos i veure com fem les coses.
No és un invent meu.
Si vostés van a l'hemeroteca voran que en els darrers dos anys han vingut diverses missions a parlar i comprovar tecnològicament com estem avançant.

Per tant… I ahí que s'ha de produir?
Una comunió, un treball exhaustiu en les universitats valencianes.
És a dir, tot el camp de desenvolupament que es produeixen en els camps dels seminaris d'investigació hem de començar -com estem fent, com estem fent-… La utilització de drons, la utilització d'imatges, la utilització d'una xarxa de comunicació pròpia, la capacitat…

El segon aspecte seria la coordinació.
Acabar de que cadascun dels actors que està desenvolupant en una emergència tinga la informació suficient del que estan fent en eixe moment.
Eixe és l'altre camp que hem de treballar.

I l'últim camp, però no en un tema ordinal, seria la formació.
Tots els actors que treballen, tots els professionals que treballen en l'emergència valenciana, tots -quan dic tots són fuerzas y cuerpos de seguridad del estado i els professionals- han de tindre una formació exigent des de l'Ivaspe, exigent, adreçada al seu currículum, la capacitat de millora permanent per a donar respostes exigents que anem a tindre en els pròxims.

Clar que ens ha servit l'informe.
No obliden la primera part de la meua intervenció.
Ha sigut a petició de part.
O siga, el que jo… Probablement no estaria jo ací -o estaria per alguna de les circumstàncies que les seues senyories m'ho hagueren demanat-, però no ha hagut voluntat d'obscurantisme ni d'ocultar l'informe, ni no donar-lo a ningú.

La prova està que el diari Levante -com vosté em deia, senyor Rovira- fa una notícia perquè va al portal de transparència i replega el que ell considera que és una bona notícia.
Per tant, no hi havia ninguna voluntat…

Que eixe informe a la seua senyoria i al conjunt d'esta comissió li haguera agradat tindre-ho en la seua totalitat des del principi, doncs probablement, i jo si fora a sensu contrari, i vosté estiguera ací i jo estiguera ahí, doncs probablement diria el mateix.

Però no hi ha hagut voluntat d'obscurantisme.
Hi ha una ferma convicció del que es parla -dic en el conjunt de les intervencions- de fer cas a l'informe.
La prova està que ja hem menejat fitxa per als pressupostos de l'any que ve, interioritzar els documents.
Si el símil de la salut que jo havia dit al principi… Si un va al metge i li fa un diagnòstic i li diu: «Si usted quiere estar mejor tiene que hacer esto, esto» i vas al metge i no li fas cas, pots continuar arrastrant-ho.

Hi ha una voluntat de complir en l'informe i de continuar avançant.

I després, en la segona intervenció -em referisc a la segona part de la meua compareixença ací-, els donaré compliment d'algunes de les coses que estem fent.

No volia deixar sense contestar-li a una pregunta personal… Personal no, pública, bé, si vol queda un poc la meua activitat… (Veus) No, no, si no hi ha cap to… No, no, ni a la meua resposta, d'absoluta transparència.

Porte més de quaranta anys treballant en la diputació de València, des de l'any 80.
Hi ha un certificat de què he fet jo en la meua vida.
Quina ha sigut la meua activitat professional, com he accedit a la funció i que, probablement, siga suficient, insuficient, i algun suspicaç… No és la primera vegada que en estos quaranta anys alguna persona ha volgut posar-me llanterna sobre la meua vida.

Algunes d'una forma normalitzada, com són les seues senyories, i alguna d'altra forma no tant normalitzada, que per això no representa als ciutadans.
Però, entendrà que a punt de jubilar-me, jo en la meua vida professional ja estiga jo acostumat a estes coses.
El certificat és el que diu, és absolutament transparent, veritable el certificat.

I que probablement poguera ser molt més extens, però com eixa és una voluntat meua, doncs acreciento la suspicacia cap a on vulguen anar.
Que esto siempre es un requiebro intelectual e interesante de mantener.

Moltes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor José María Ángel.

Ahora tienen sus señorías un turno extra para poder, bueno, continuar con el debate y si no… Yo creo que con 3 minutos por cada uno de ustedes será más que suficiente.
Me parece, ¿no?
Para que podamos continuar con el trabajo.

Así que, señor Rovira, tiene usted la palabra.

El senyor Rovira Jover:

Sí.
Yo lo que le deseo a José María Ángel Batalla es que en este 2021 -con los presupuestos para el 2021- no le pase como dice el documento.
Claro, porque yo no tenía conocimiento del anteproyecto ni de tal.
El mismo documento de la inspección dice que se solicitó una ampliación de plazas en el anteproyecto para el 2020 pero que en el proyecto no llegó a reflejarse.

O sea, que parece que, digamos, no es voluntad, parece.
En el paso del anteproyecto al proyecto, ¿quién mete mano?
Pues mete mano Hacienda y Presidencia.

Debe usted buscar quién es el enemigo.
Si es el presidente o es el conseller de Hacienda.
Pero algún enemigo -digo enemigo político- debe de haber, debe haber, cuando del anteproyecto al proyecto desaparece esa mejora de empleo.

Pero yo sí que he querido hacer especial incidencia en que el informe -que se basa fundamentalmente en lo que es la secretaria técnica-, sí que, al final, en las conclusiones, insta a que la conselleria haga una reflexión -y la he dicho antes-.
«Evalúe las razones que justifiquen la existencia de la agencia como organismo autónomo, someta a un control de eficacia a la agencia, analice las causas que justifiquen su existencia y la adecuada utilización de los recursos»…

Es decir, en definitiva, que someta a revisión la agencia.
A eso que yo le he preguntado si se ha hecho por parte de la conselleria -porque, además, la propia inspección dice que no le pone plazo.

Lo que yo le preguntaba antes -que creo que no me ha contestado o igual yo no le he entendido adecuadamente- es si eso se ha hecho por parte de la conselleria que dirige la señora Gabriela Bravo.
Si se ha hecho un análisis como, digamos, consta en las conclusiones de la inspección general de servicios.

Nada más.
Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rovira.

Tiene la palabra la señora Blanes.

La senyora Blanes León:

Sí, moltes gràcies, i molt breument.

Simplement, bé, jo pense que sí, que l'agència com a instrument és un instrument útil, un instrument que ha de servir -com ha de ser la seua funció- per a eixa coordinació i també per a eixa negociació i eixe tracte amb les persones, que al final és el capital més valuós que es té en gran part de l'administració pública.
I pense que, en aquest cas, més en concret.

Per tant, jo sí que crec que és important la incidència que ha fet també vosté -que jo també tenia previst mencionar- del tema de la formació.
I jo crec que ahí és on cal fer, també, un sobreesforç.
En la tecnologia -com bé diu- ja tenim una tecnologia prou avançada i suficient per a escometre les funcions.

Però sí que el tema del personal jo crec que ha estat -en general en l'administració pública i en particular, també, en aquest àmbit- prou abandonat durant molts anys.
Siguen per les limitacions pressupostàries, siguen per les limitacions legals que impedixen la contractació i impedixen el traure les places perquè puguen ser ocupats estos llocs.

Però sí que ahí jo crec que cal fer un sobreesforç i, bé, deuria ser l'objectiu fonamental.
Increment de personal i, sobretot, formació d'eixe personal perquè puguen cobrir les necessitats.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

Señor Llanos.

El senyor Llanos Pitarch:

Sí, señora presidenta.

La verdad es que, bueno, sobre esta cuestión primera de la comparecencia no tenemos nada que replicar en estos momentos.
Por tanto, renunciamos al turno.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias.

Tiene la palabra el señor Ponce.
Para hacer uso de…

El senyor Ponce Guardiola:

Sí.
Muy breve también.

Antes no me ha dado tiempo, bueno, a acabar agradeciendo la ingente labor que realizan todos los cuerpos que usted, de alguna forma, coordina.
Y quería remarcar el agradecimiento desde nuestro grupo a todo ese trabajo desde la primera a la última de las personas que están ahí, en definitiva, protegiéndonos y garantizando nuestra seguridad.

Sí que, bueno, me resulta bastante chocante que, precisamente, quienes nos dejaron una administración absolutamente raquítica de personal, absolutamente endeudada y encima con unas leyes que impedían la renovación de plantillas y la contratación de nuevos funcionarios, ahora le digan a usted que busque enemigos a ver quién no le deja contratar o dejar de contratar.

Sé que me consta que es bien complicado, (veus) es bien complicado conseguir la tramitación completa para -insisto- crear las plazas que a todas las partes de la administración les gustarían.

Pero bueno, todos ustedes están -cada uno, los responsables- pues haciendo sus propuestas, sus solicitudes.
Y luego, todo eso, claro, tiene que ser aprobado y tiene que ser financiado y tiene que ser tramitado por parte de todo el resto de la administración.

Por tanto, no le pregunto nada más.
Insisto en el agradecimiento a la labor que realizan todos los cuerpos que se coordinan desde la agencia y desearle mucha suerte.

Nada más.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ponce.

Señor Arquillos.

El senyor Arquillos Cruz:

Sí.
Gracias, presidenta.

Gracias, señor Ángel, por las contestaciones.
Creo que ha aclarado alguna de las (part de la intervenció és inoïble per raons tècniques) …

Cuando usted traspasa la agencia, la reconvierte en organismo autónomo y se pasa a justicia.
En justicia vuelve a traspasar competencias tanto a la subsecretaria como a la secretaria general.

Por lo tanto, eficacia y eficiencia, pues la verdad, no se entiende muy bien cómo se crea un organismo autónomo cuando ya se había creado la agencia con un rol concreto, se crea un organismo autónomo, se traspasa a justicia, pero no se da servicio.

Yo le doy la razón.
Tiene necesidades reales de personal, yo lo reconozco.
Y además lo dice el informe.
Y es cierto.
Y tiene que, además, sacar adelante las dos bajas próximas.
Bueno, próximas… Próximas cuando lo dice el informe, que ya habrán sucedido.
Que era el 1 de diciembre más otra baja más que tenía que cubrir, que se iba a producir.

Pero, sin embargo, usted en los presupuestos de 2020, de los últimos, solicita 19 plazas.
Eso significa que usted está pidiendo muchas más plazas de las que tenía la agencia cuando estaba funcionando en Presidencia, que además tenía de apoyo esos seis coordinadores para las tres agencias.

Quiero que me explique esta circunstancia porque, claro, esto, en pocas palabras es sobredimensionar la administración.
O lo que es lo mismo, usted ha construido un traje y una vez construido el traje se quiere meter dentro.
Y el traje le viene pequeño o le viene grande.
En definitiva, una piltrafa porque no le viene.
Porque se hizo con una predisposición inicial de un personal y luego se ha demostrado que necesita otro.

Que no lo discuto.
Porque, además, sé que necesita personal, que está bajo de personal y que es necesario sacar adelante lo que es la gestión, parte de la gestión.
Que es, precisamente, donde yo considero que fallan ustedes.
En lo que es la gestión.

En definitiva, como conclusiones.
Mire, han creado realmente un organismo autónomo innecesario -innecesario-.
Quiere justificar una secretaría autonómica porque yo sé que en el… En fin, en los debates para construir el Botánico, lógicamente tenía que acceder un reparto y le tocó una secretaría autonómica más a una conselleria.

Para tener justificación esa secretaría autonómica, crean un organismo autónomo donde lo meten ahí dentro y es ahí donde le buscan a usted, que ya lo estaba llevando anteriormente, pues el acomodo.
Simplemente manifestamos lo de siempre.
Creemos que se ha sobredimensionado la administración.

Muchas gracias por todo y les deseo, desde luego, les deseo que la agencia siga trabajando y, en fin, y que vaya todo bien.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Arquillos.

Señor Blanch, ¿quiere usted hacer uso de…?

El senyor Blanch Marín:

Sí, moltes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Tiene 3 minutos.

El senyor Blanch Marín:

Per a sumar-nos als agraïments fets per els grups a tots el personal de l'agència i per a marcar la diferència.

Per seguir un poc al diputat Ponce, no es que mos recordem de que fa cinc anys governaven, però tot el món mos recordem de la política de xiringuitos i d'amiguets.
Tenien de tot en esta comunitat per a donar i vendre.
(Veus)

Sí, sí; clar.
Els xiringuitos i els «colocódromos», el de la Ciudad de la Luz, el de la Fundació de les Arts, la Luz de las Imágenes, fundacions per restaurar basíliques,…

La senyora presidenta:

Íbamos muy bien, pero…

El senyor Blanch Marín:

…la fundació Agroalimed, la Fundar del cas Cooperació, Feports, la Jaume II El Just -implicada en casos de corrupció-, fins i tot un Consorci Espacial Valencià, perquè volíem arribar, no sé, suposo que a Plutó.
(Rialles i veus)

La senyora presidenta:

Señor Blanch.
Señor Blanch, disculpe usted un momento.

Señorías, estén calladitos que ustedes eso lo saben hacer bien y funcionamos perfectamente como siempre.

Señor Rovira, no me levante… Vamos a continuar.
(Veus)

Señor Blanch… Tiene la palabra… En el uso de la palabra, el señor Blanch habla y ya está.
Es lo que hay.
(Veus)

Pero no califique… Me parece mal que califique de lo que habla cualquier señoría de esta comisión.
No califique, deje que cada uno se exprese libremente.
No haga calificaciones personales, se lo pido por favor.

Gracias.
Señor Blanch, puede continuar.

El senyor Blanch Marín:

No es preocupe, senyora presidenta.
Ja sabem que hi ha a qui li agradaria dirigir-ho absolutament tot.
Inclús la llibertat d'expressió dels propis diputats.

Bé.
Nosaltres transformem aquells elements ineficients en eficients.
L'exemple, per exemple, que comentava abans de la Ciutat de la Llum és un bon exemple.
Això de passar dels sobrecostos de la sindicatura de fins a 400 % en obres i de la seua absoluta inviabilitat a convertir-la en coses com és el districte digital a Alacant -per posar un exemple-.
Fins i tot Oriola, que és un ajuntament governat pel PP, vol estar al districte digital.
Alguna cosa tindrà gràcies a la gestió del govern del Botànic, alguna cosa bona.

Bé.
Jo crec que marcades les diferències, les posicions estan clares.
Jo agraïsc a tots els diputats la seua efervescència habitual (rient) en les intervencions.
Però crec que els fets, sí, cinc anys de neteja.
De neteja.
De transparència en les institucions i de bona gestió.

I a qui hem d'agrair-li la bona gestió, evidentment, és al govern del Botànic i a l'actuació del secretari autonòmic, José María Ángel Batalla.

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, Señor Blanch.

Bueno, señor José María Ángel, tiene usted ahora 3 minutos para poder hacer una réplica que usted considere.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Espere no ocupar-los tots.

Sí, és de veres, i jo crec que… (Part de la intervenció és inoïble per raons tècniques)

Com deuríem analitzar tot açò influix… No sé si en un traje a medida, yo soy ya mayor y de la generación de la pana, pero sí en la posibilidad de que este análisis empíric de cap a on ha d'anar l'emergència, la climàtica, el com anem a donar respostes, quina capacitat de mobilització anem a tindre, efectivament, tot açò ha de tindre una incidència en el personal que, generalment, dintre de l'analítica, han de ser perfils curriculars de físics, químics, i que és cap a on anem nosaltres.
Perquè són els que ens ajudaran en la pressa, a l'hora de prendre les decisions.

Jo crec que -de veres, creguen-s'ho- tenim una bona ferramenta, tenen vostés com a valencians una bona ferramenta dirigida, probablement, per gent que no és capaç -açò va per a la meua persona- però -l'autodiagnòstic és meu, probablement-, però té uns grandíssims professionals que han demostrat estar a l'altura de les respostes que s'han de donar, com vostés voran.

Podem estar orgullosos i satisfets.
Des de que l'estat d'alarma el govern central va alçar-lo, hem tingut la visita ja de tres àrees, de tres comunitats autònomes a vore com fem nosaltres les coses.

Nosaltres hem treballat coordinadament amb el Ministeri d'Interior, al voltant de la direcció general de protecció civil, totes les comunitats autònomes, i teníem una ferramenta que és açò que tecnològicament es diu ara nube.
I anàvem introduint, doncs, documents, capacitat de resposta, com després en l'altra banda voran.

I moltes d'estes ferramentes que hem utilitzat a la Comunitat Valenciana han sigut interioritzades -anava a dir una altra cosa, interioritzades- per altres comunitats autònomes.

Sí que «hay diagnóstico».
Y el diagnóstico es este, que nos permite trabajar con hipótesis y qué personal vamos a necesitar.

Després, estiguen tranquils.
Mire, l'agència, perquè és el que hem de vore.
Home, altres aspectes poden ser molt interessants o molt divertits, però l'agència.
L'agència passa un examen davant de les entitats europees que són les que mos diuen si tenim un bon diagnòstic o no.

La prestigiosa entitat International Certifications mos diu que l'agència valenciana ha superat tots els exàmens i fins a l'any 2024 estan -la seua agència, que és la de vostés també-… està acreditada.

Però, Aenor España ens ha passat l'última visita i ens ha certificat també com que hem passat totes les proves, tots els diagnòstics, totes les proves que ens fan per a acreditar si l'agència està.

L'agència valenciana -la seua agència- és una entitat prestigiosa, molt prestigiosa, amb gent molt valuosa.
Tant és així que altres comunitats autònomes han vingut a reflexar-se.
Sense dubte, una de les altres comunitats germanes -com és la comunitat madrilenya- va impulsar el darrer govern de la senyora Cifuentes tota una agència d'emergències en la que diu que: «La Agencia de Seguridad y Emergencias de Madrid integrará todos los servicios de protección civil, de formación y de emergencias».

Esta es va produir a l'any 2016 quan vosté deia, i esta s'ha produït a l'any 2018.
Per què?
Perquè l'exemple internacional, l'exemple cap a on anem és la transversalitat.
Treballar en un concepte transversal de totes les capacitats que té un govern autonòmic per a coordinar-les al voltant d'una institució que ha de tindre la seua capacitat tecnològica i la seua capacitat de coordinació per a mobilitzar els recursos en el menor temps possible i a la major eficàcia.

Eixe és l'objectiu de l'agència i que, probablement, este diagnòstic mos haja servit.

Moltíssimes gràcies a tots vostés.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias a usted, señor José María Ángel, por haber comparecido en esta comisión.

Y si necesita un momento de descanso puede salir y aprovecho yo para reordenar el orden del día (veus) con los señores diputados en un momento.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

¿Tengo que salir?

La senyora presidenta:

Sí, así usted también tiene su tiempo y… Unos minutos, nada más.
Y me aclaro yo con el reloj y todo eso.
(Pausa)

Señorías, ustedes no se vayan, por favor.
(Veus) ¿Eh?
¡Ah!
Puedes irte, que va a reordenar él.
(Rient)

Bueno, señorías, les había anunciado al principio, a ver si encuentro el orden del día, porque yo me hago líos con los papeles… Aquí está.

Les había anunciado que íbamos a hacer una modificación, si a ustedes les parece bien y les indico cuáles son.

La primera sería que el grupo Socialista retira el punto 4, que es la Proposición no de ley sobre el turno de oficio especializado en la asistencia a las víctimas de la violencia de género.
Lo retira de esta comisión y entrará en otra comisión.

Y lo que les quería informar es que por parte del grupo Ciudadanos se nos solicitó a esta presidencia y… Bueno, se ha tramitado, aunque por eso no lo teníamos, porque fue ayer la mesa y no había llegado, pero como se nos solicitó verbalmente y esta presidencia lo aceptó… Es que pudiéramos añadir un nuevo punto que es para solicitar…

Creo que a ustedes se les ha repartido, incluir la decisión de comparecencia del director del Invassat que decidamos el pronunciamiento de esta comisión.
Sería el punto 8… Bueno, una vez suprimamos el 4, que lo haríamos al final con la votación conjuntamente o con la que tenemos del punto 7, si a ustedes les parece bien.

¿Les parece bien?
(Algú diu: «Sí.
»)

Pues si no hay ningún problema… (Se sent una veu que diu: «Nosotros tendremos que votar si aceptamos o no aceptamos la comparecencia».
)

Claro, claro estoy solamente introduciéndoles su opinión con respecto a la inclusión de este punto para que se vea si se aprueba o no.
¿Hay algún problema en la modificación del orden del día?
Pues gracias, señorías.
(Pausa)

Señorías, si les parece vamos a continuar.
Les agradezco mucho que están cumpliendo los tiempos muy bien y la comisión pues está siendo bastante ágil.

Compareixença del secretari autonòmic de Seguretat i Emergències, senyor José María Ángel Batalla, per a explicar les actuacions relatives a la gestió de la crisi de la COVID-19, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 18.
237)

La senyora presidenta:

Pasamos al siguiente punto, que vuelve a ser el señor José María Ángel, la comparecencia del secretario autonómico de Seguridad y Emergencias para explicar las actuaciones relativas a la gestión de la crisis de la COVID-19, solicitada por el grupo parlamentario Ciudadanos.

Tiene usted la palabra, señor José María Ángel.
Ya conoce el procedimiento.
Cuando usted quiera.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Perfecte, moltíssimes gràcies.

Amb independència, el que anem a fer és un poc continuar avançant en la intervenció que va fer la nostra consellera Gabriela Bravo quan va comparèixer davant de les seues senyories, i continuar un poc en el relat de què és el que havíem fet.

Li agraïsc moltíssim al grup de Ciutadans que ens possibilite participar un poc de la transparència -el mateix que li he dit abans al senyor Rovira-.
Crec que estes coses sempre estan bé.
Un poc el (inintel·ligible) … com hem fet les coses i perquè hem fet les coses.

No entenguen les intervencions sempre en un to laudatori, molt menys cap a la meua persona, però si un poc en el nivell constatar la tasca que s'ha desenvolupat en estos dies i probablement als darrers anys, tenint en compte -o mesos-, amb el tema de les pluges que hem patit, de les inundacions que hem patit i, d'alguna forma, el gran treball que s'ha produït en estos dies.
Pels operatius, per les capacitats, i des de l'agència i el personal que treballa en ella.

Dir-los que tinc un comandament per part de la meua consellera, que li he dit a la presidenta de la comissió a l'entrada, però m'ha dit que la fera pública a tots vostés.
I és que a través de la presidenta, el dia que vullguen, els esperem en el Centre d'Emergències per a ensenyar-los a vostés un poc la dinàmica personal, com es treballa allí, la diferència que hi ha al centre 112, que hi ha al Centre d'Emergències…

Per tant, com m'ha dit la consellera que li ho fera arribar a vostés… Em consta que la presidenta va parlar amb algú dels portaveus… Dels síndics -perdó- dels seus grups, un poc per a constatar i traslladar esta invitació.
Però, d'alguna forma, com ha de ser al voltant de la seua comissió, doncs ja tenen la invitació formal.

Què hem fet i com hem fet les coses?
Intentaré no estendre'm massa en cada transparència perquè si no farem una intervenció in aeternum, però si un poc des d'alguns conceptes terminològics, conceptuals i cap a on hem fet les coses.

Algunes redundàncies, la pandèmia i el coronavirus.
Bé, doncs la terminologia, com vostés veuen ahí, ens diuen que quan és una malaltia epidèmica i que es trasllada d'uns països a uns altres -com és este cas, la tipologia de la cepa del coronavirus que tenim- i un poc què vàrem fer nosaltres davant d'esta situació.

Doncs, activar el Pla territorial d'emergències de la Comunitat Valenciana, que continua actiu -que com els he dit jo, estem al nivell 2- i que ens ha permés utilitzar tots els mecanismes, la mobilització de recursos, materials necessaris per a la protecció de persones, els béns i el medi ambient.

En este cas, diguem-ne que la màxima autoritat en este cas és la sanitària.
És la que ens diu com hem de comportar-se.
Això ho permitix el Pla territorial d'emergències de la Comunitat Valenciana perquè és com un document obert en el que davant de cada situació el pla, teòricament, és el mateix, la cobertura jurídica legal que es va permetre.
Però en funció de la tipologia de l'emergència que estem patint -siga un incendi, siga una inundació o siga una pandèmia- activem el mateix recurs jurídic administratiu, però diguem que l'adequació és distinta.

Què vàrem fer?
Bé, doncs garantir el funcionament i capacitat operativa del centre de coordinació.
Si veuen vostés totes les cridades telefòniques, esta és una estadística que els il·lustrarà prou.
Vegen vostés la comparança 2019-2020.

Al març del 2019 vàrem tindre 239.
000 cridades diàries en el 112 i enguany hem tingut 233.
000… Perdó, 333.
000, quasi un 40 % més d'augment de cridades telefòniques.
L'evolució ha sigut… Bé, vegen vostés la diferència.
És de veres que als últims mesos de maig i juny, quan ja no estàvem confinats i va anar baixant la generació d'alarma, les cridades telefòniques varen disminuir.

Després els contaré què vàrem fer per atendre tota esta maquinària.
Repetim, done compte del 112, del telèfon 112, no d'altra tipologia de resposta que pot haver tingut la administració.

Miren vostés la gràfica.
També és molt il·lustrativa en el pic que té al mes de març i abril, un pic del que, afortunadament, estàvem preparats per a mantindre per les mesures avançades que havíem fet per a preparar esta situació.

Quines han sigut les trucades telefòniques?
Mire, si vostés ho veuen, la màxima ha sigut la sanitària.
Amb un 61 % va ser al 2019, però a l'any 2020 ha sigut el 80 %.

Tinguen en compte que totes les cridades telefòniques no eren soles per factors sanitaris de coronavirus.
Tinguen en compte que es produïen accidents als domicilis, tinguérem molts de traumatismes, tinguérem unes incidències elevades en el tema de… Bé, incidències destacables -si no elevades- en traumatismes, fonamentalment en la població infantil que estava a les cases.

I això denotava que no soles havíem d'estar atents a l'evolució de la pandèmia, sinó donar resposta a una sèrie de circumstàncies.

Vàrem utilitzar torns i poca relació entre nosaltres.
No podíem permetre's el luxe que l'112 i el Centre d'Emergències, que no és el mateix, són dos edificis… Quan vostés vinguen comprovaran que està l'un enfront de l'altre, que tenen… Malgrat que, efectivament, l'112 forma part del Centre d'Emergències.

Teníem una sala, estiguérem treballant les 24 hores i què vàrem fer?
Vàrem desdoblar el personal d'atenció, fonamentalment telefònica, i una de les bandes es va traslladar, una ampliació del 112 la traslladarem al Ivaspe, a Xest, perquè no tingueren contacte amb nosaltres.
I en cas que haguérem tingut un problema de contaminació, no s'haguera ressentit.
No podíem permetre's el luxe de no agarrar el telèfon.

Tinguen en compte que l'assistència de l'112 no és un call center on vosté crida i li atén una persona.
Els nostres són tècnics que estan ensenyats, han aprés i coneixen profundament els protocols.
I açò és un aprenentatge llarg i que ha de ser precís, amb una sèrie de cursos de formació, no sé si durs però si complexes, que en l'evolució de la creació l'112… Ja saben vostés que l'112 és l'11 de febrer, que per a tota Europa es va posar este número, que és competència dels estats però a l'estat espanyol es va transferir a les comunitats autònomes.

Bé, això ha sigut una de les claus amb les que mos ha possibilitat el desdoblament en un altre centre de l'assistència de replegat.

El 3 de març el president Puig i la consellera Bravo varen posar en marxa, activar el Pla territorial d'emergència, varen crear un CECOPI que, com vostés saben, implica la coordinació amb… L'acrònim este el que ve a dir és la coordinació amb l'administració general de l'estat, al voltant -generalment-, a través de las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, però també amb qualsevol recurs que l'administració ha pogut fer, com ha sigut la presència de las Fuerzas Armadas.

En este cas ja m'he referit abans a la UME, que tradicionalment forma part de l'emergència de l'estat espanyol al voltant de la llei de 2015 de protecció civil.
I també, en este cas, d'altres capacitats de las Fuerzas Armadas, NBQ, etcètera, etcètera, que han desenvolupat una tasca fonamental amb la resposta civil en la Comunitat Valenciana.

El més important de tot açò és que, a més a més, el govern valencià va impulsar la creació d'un telèfon 900.
Per això he dit que distingírem entre el que és l'112 i el que és un 900, que van posar per a reforçar l'assistència i la resposta sanitària en la que haguérem de vore doncs el subministrament d'informació detallada de totes les variables, el temps de resposta… Per a nosaltres és molt important cada dia comprovar el número de trucades i el que tardem en donar una resposta en un moment determinat.

Quan dic la resposta és l'assistència telefònica, no la mobilització de recursos que, probablement, com havia dit el senyor Rovira abans, és probablement d'una altra organització, d'una altra institució o d'un altre… L'important és, amb esta capacitat analítica que, afortunadament, el nostre sou ara ens permitix, comprovem quan es produixen.

Tinguen en compte que tota la informació està sotmesa a… poder donar-li respostes al poder judicial en un moment determinat, quan es pot produir alguna situació d'obertura d'investigacions.

Què és el que hem fet nosaltres també?
Una assistència i una coordinació.
Açò va ser una creació de la consellera Bravo, com els va dir el dia que tingueren vostés una entrevista amb ella, que era l'assistència als ajuntaments.

Varen crear un telèfon -el 900- que varen donar resposta en un correu electrònic, en un diagnòstic de cada ajuntament que anava a necessitar i es varen produir vora dos mil cridades -2.
829, ho diu ahí- i que hem donat una resposta immediata.

Tenim un magatzem, un magatzem que teníem acopi de material de totes estes coses per a donar-li respostes.
I ahí tenen vostés els números que se li han donat a cada ajuntament en funció de, també, del que teníem, clar.
Perquè moltes vegades ens demanaven coses que nosaltres no teníem.

El mateix amb totes les sol·licituds de material que els hem donat i, a més a més, en alguns moments, a través dels bombers forestals, hem actuat nosaltres com a mitjans propis per a mesures profilàctiques que els ajuntaments en un moment determinat en la via pública ens han demanat.

Recorden les seues senyories que havien dit en la meua intervenció anterior que els consorcis i els ajuntaments estaven exclusivament treballant i a temps a la emergència climàtica.

No vol dir que no hagen ajudat, però jo he d'agrair ahí també el paper dels tres presidents de la diputació, que han fet un treball de coordinació exemplar.
Hi ha hagut una actitud d'entendre estes coses.

Vàrem demanar a la conselleria de territori, obres públiques, de qui depèn l'Institut Cartogràfic Valencià, que ens feren una ferramenta innovadora a l'estat espanyol, activa.
I ahí tenen un exemple, un exemple és que en eixe visor comprovem què mos estant demanant, quins recursos tenim -això, evidentment, és una foto però…-, quins recursos tenim operatius en eixe territori i com els anem a mobilitzar i quin és el que més prop està.

Això ha sigut una de les claus d'èxit que hem tingut.
Quan vinguen al Centre d'Emergències els posaré un exemple viu perquè el comproven.

He d'agrair molt a l'institut cartogràfic i al conseller España, que va atendre i comprendre la necessitat.
Varen estar treballant els tecnòlegs de la Generalitat Valenciana en la direcció general de tecnologies, en una velocitat ràpida per a comprendre un poc la demanda, la carta als Reis Mags que li havíem fet nosaltres per a tindre esta ferramenta.
Ha sigut una bona ferramenta que ens ha ajudat a fer millor les coses.

Un poc va ser què és el que hem fet nosaltres.
Des de decisions… Vàrem fer una encomanda a Tragsa per set milions i pico -que està publicada- i des d'allà, doncs, com els he dit, vàrem portar part de la sala 112 a l'Ivaspe -com els he contat jo abans-, vàrem ajudar a la retirada del monuments fallers, no des de l'àrea d'emergència, sinó coordinant tots els operatius que s'havien de produir en una relació perfecta en tots els municipis de l'àrea metropolitana per a ajudar-los.

I, bé, els materials que han vist vostés: d'equipament, d'avituallament, d'instal·lacions sanitàries, d'adequació, la millora de l'antiga Fe…

Tot açò s'ha fet encàrrec als més de set milions que vostés tenen davant i que algunes de les seues senyories ja han preguntat.
Preguntes directament a la consellera, se'ls ha contestat -jo crec que la major part-, però si necessiten algun aclariment de tot açò, no dubten en preguntar en este exercici que tenim.

Hem treballat en interiors, hem treballat amb els bombers forestal, en la logística dels magatzems de protecció i tal i el treballar en l'àrea dels centres de la tercera edat.
Sempre amb criteris sanitaris.

Vàrem col·laborar també -com vostés saben- en la creació i en el pagament nostre d'alguna cosa que les seues senyories coneixen en profunditat, que és la petició que els va fer sanitat per la necessitat de tindre tres hospitals de campanya i que, en fi, ja coneixen, la consellera els va donar totes les respostes que vostés tenien, però com és una de les activitats que hem fet des de l'agència no volia deixar de contar-ho.

Hem coordinat a totes les policies locals, saben vostés que la Constitució espanyola li trasllada a les comunitats autònomes la coordinació de les policies locals.
Saben vostés que la llei de fuerzas y cuerpos de seguridad del estado de l'any 1986 li trasllada eixa competència, la formació y la coordinació a les comunitats autònomes.

I, probablement, en este episodi de la nostra trajectòria des de l'any 1975, ha sigut palès quan estos funcionaris públics s'ha demostrat la seua capacitat, la seua formació, la seua visió del territori i augmentar les capacitats.

El treball que han fet és digne d'elogi.
Estic parlant d'allò que té competències la Generalitat Valenciana, que és en la coordinació de policies locals.
Si vostés pensen que per no contar-ho, las fuerzas y cuerpos de seguridad y nuestras Fuerzas Armadas… En fi, yo no soy sospechoso de nada de todo esto, però la competència nostra són les policies locals.

I com sempre, moltes vegades, no se'ls trasllada l'agraïment a la seua tasca en cadascú dels nostres pobles i ciutats, hem de traslladar-ho.
Són jóvens molt ben preparats, jóvens amb una predisposició -hòmens i dones-, i que podem estar absolutament orgullosos del treball i la tasca que fan.

Vàrem tindre una relació estretíssima amb els operatius per augmentar les capacitats, i jo crec que és un dels èxits que hem tingut en l'intima relació que hi ha hagut en les plantilles, en les caporals, en els responsables en tindre una planificació, una metodologia, que quan vinguen els ensenyarem alguna.

Ens han ensenyat una llum a tindre permanentment -permanentment, eh?
- des de la sala d'emergències, un contacte directe: què està passant en els nostres pobles?
Per si podem recolzar-los des d'una analítica superior.
Crec que açò és un dels avantatges que tenim.

Assegurar els mecanismes de comunicació amb el Govern d'Espanya.
Formàvem part d'una anàlisi perfecta -com els he dit jo- de coordinació amb la protecció civil de l'estat espanyol, i teníem tots els dies dos reunions, matí i vesprada -per videoconferència, sense dubte-, en les que traslladàvem les necessitats i posant-se a disposició de l'autoritat i del ministeri de sanitat per a ajudar-los.

I en què hem ajudat?
Doncs, fonamentalment, en treballs pedagògics.
Al ciutadà hem de donar-li pautes de comportament.
Recordaran vostés que hem patit campanyes en l'històric nostre… Doncs, «Si bebes, no conduzcas», motivades en un moment determinat per la quantitat d'accidents que es produïen a les carreteres espanyoles.

L'administració va haver de donar pautes de comportament.
Unes punitives, unes de vigilar y castigar, però, fonamentalment, l'important són les campanyes pedagògiques.

El mateix que estem intentant ara, quan deia l'autoritat sanitària «Mascarilla, higiene y distancia social».
Són circumstàncies que mos venen a altres campanyes… En un moment determinat pedagògiques, que fa l'administració i que l'únic objectiu que tenen són pautes de comportament per a millorar la seguretat dels ciutadans.

Això és el que hem fet nosaltres en esta… Escomençàrem el dia 11 de març, miren vostés la cronologia, i en el que nosaltres déiem ja vàrem remetre la circular als ajuntaments, vàrem remetre la primera circular… Hem remés moltíssimes circulars als ajuntaments en un contacte permanent amb tots els alcaldes, alcaldesses, regidors, regidores sense… Les 24 hores al dia.

He de dir-los que, amb alguns d'ells… No li hem posat rostre, en estos dies, no ens coneixíem personalment.
Després hem hagut de fer una xicoteta videoconferència per a posar-li rostre perquè hi ha hagut una comunicació permanent entre l'autoritat municipal.

L'autoritat municipal és la que arreplega les incidències, algú de vostés té experiència municipal i saben que això és basic i necessari, la comunicació permanent en el territori.
Però vàrem haver d'atendre un incendi el dia 14 -és a dir, als dos dies-, un incendi en Salou.

El dia 15 vàrem establir… Miren vostés como estava la situació d'emergències a la Comunitat Valenciana, el dia 15 de març.
Vàrem haver d'activar tots els operatius en un moment determinat pel nivell roig que tenia… Bé, probablement com hui, probablement com hui.
Vàrem posar comunicacions en tots els -ahí tenen un exemple-… Des del primer moment vam tindre comunicació permanent a través de videoconferències.

Haurem fet més de dos centes videoconferències des del centre d'emergències, individuals, col·lectives, per col·lectius, per alcaldes, pels presidents de les diputacions, per tamany, per número d'habitants, si són del litoral, si són d'interior… Un poc amb l'especificitat i les necessitats que tenien els nostres alcaldes.

A partir del dia 24 començàrem a fer lliurament i repartiment de material en funció dels criteris que ens deia l'autoritat sanitària.
I allí han estat col·laborant els bombers de la Generalitat Valenciana -torne a dir-, perquè els altres tècnics d'emergències dels consorcis de les grans ciutats estaven preparats per a l'emergència climàtica.

Hem estat treballant amb els policies locals, en la distribució de protectors facials, de guants i de carassetes en totes les institucions.
També un paper importantíssim ha sigut el tema de la nostra Protecció Civil, que molts de vostés coneixen en els seus pobles i ciutats.

Una tasca també que hem de posar en valor.
Gent que dona el seu temps a canvi de res.
Gent que li dedica el recolzament als ciutadans valencians i que porten un uniforme d'un color butà, i que presten una tasca fonamental al servei dels seus pobles i al servei de la seua comunitat.
Podem estar orgullosos que estos milers de ciutadans valencians han estat ahí treballant de valent.

El dia 27 vàrem tindre també trobades amb els treballadors i treballadores de l'àrea de sanitat.
Hem estat col·laborant amb ells, no solament en les construccions dels hospitals, sinó facilitar-los i fer-los arribar a llocs que necessitaven.
Tinguen vostés en compte que el 31 de març, si veuen vostés les fotografies, estaven lliurant material al Racó d'Ademús en unes fortes nevades.

Això implica la professionalitat dels nostres, dels equipaments que han de portar per fer arribar a una de les aldees i poblacions d'Ademús que estaven incomunicades.
I havien de fer-los arribar, no soles material de primera necessitat.

Com els he dit jo, les fortes pluges que varen tindre a Borriana i vàrem haver d'evacuar a determinada gent a poliesportius per les fortes pluges que vam tindre a l'abril, en plena activitat de lluita contra el coronavirus.

Vàrem haver de col·laborar en la instal·lació dels hospitals, com els he dit, que ja vàrem activar el dia 2 d'abril, la creació dels plans individuals de cada municipi, per a que poguérem repartir tot el material que ens havia arribat de les missions que varen arribar de Xina i que l'autoritat sanitària mos deia que col·laboraren en el seu lliurament.

Vàrem haver de coordinar -com els he dit ja- als voluntaris.
Els voluntaris de protecció i que en cada ajuntament tenen un pla de recolzament.
El dia 13, que canviàvem de fase 1 a fase 2, era un dissabte en trànsit al diumenge, i volíem comprovar un poc quin era el comportament dels ciutadans valencians.

Per això posàrem una coordinació de tots els drons que tenen les nostres plantilles de policia del litoral bàsicament, i les seus imatges ens varen servir per a confortar-nos de que els ciutadans valencians estaven tenint un comportament exemplar.

Estem parlant del 13 d'abril últim.
Miren vostés eixe diumenge com estaven les nostres zones.
Al dia següent, al canvi de fase, de fase 1 a fase 2, vàrem col·laborar amb las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado en tots els centres de transport per lliurar mascaretes i profilàctics per a aquells ciutadans que s'incorporaven després de la Pasqua al seu lloc de treball.

I vàrem fer un treball en Ferrocarriles de la Generalitat, al transport públic i atenent.
Este és un exemple d'ells.
Hi ha hagut un treball coordinat en tot l'estat.

Hem continuat treballant, continuàrem el dia 16 d'abril treballant en desinfecció desenvolupada als pobles on mos demanaven perquè no tenien… Fonamentalment, hem treballat als pobles més menuts i més xicotets.

Allí tenen vostés un treball que és com el férem en cadascú dels pobles, el treball pedagògic que havíem de fer quan els ciutadans, després del confinament, havien eixit.

El dia 6 de juny continuàrem en un incendi que podria haver sigut un gran maldecap, en las Hoces del Cabriel, limítrof entre la província d'Albacete i València.
I vàrem tindre un incident que vàrem haver de mobilitzar prou recursos.

Les persones.
Estes són, de veres, a qui vostés han d'estar agraïts al Centre d'Emergències.
Són persones que han treballat matí, vesprada, que estan treballant, que a partir del dilluns anem a reforçar -si cap més-, encara més coordinació, i ahí tenen els números de gent que treballa a la plataforma operativa.

Sense una plataforma operativa, tecnològica, no tindríem la capacitat de comunicar-nos, de veure i d'observar.
Tot el personal que ha estat treballant, les 46 unitats de bombers forestals, les agrupacions de voluntaris, els 4.
200 voluntaris participants que han treballat molts, molts, dies, que han demanat vacances -demanaren temps lliure per a poder treballar-, tota la policia de la Generalitat Valenciana, els serveis -com els deia jo- i les policies locals.
Més de deu mil persones coordinades des de l'agència.

Moltes gràcies, senyories.

La senyora presidenta:

Muchísimas gracias, señor José María Ángel, de nuevo, también, por su brevedad y por toda la información que nos ha dado.

Y, bueno, pues ahora el grupo que ha solicitado la comparecencia es el Grupo Parlamentario Ciudadanos y entiendo que es el señor Arquillos, ¿no?
Tiene usted 6 minutos.
Cuando quiera.

El senyor Arquillos Cruz:

Sí, muchas gracias, presidenta.

Gracias, señor secretario autonómico, por la ilustración que nos ha hecho de la crisis, cómo la ha solventado desde la agencia.
Pero vaya por delante el agradecimiento -que antes usted lo ha manifestado, en la comparecencia anterior- a todos los profesionales, evidentemente, que se les reconoce y yo le reconozco personalmente, igual que todos los valencianos deben de reconocerlo, porque hacen una labor realmente admirable como usted ahora ha dicho.

Vaya por delante y dentro de ese marco de referencia, que no quiero que pase desapercibido, es donde voy a centrar mi intervención.
Intentaré ser muy pragmático y me voy a centrar en tres aspectos fundamentales.

Uno, en la parte de la prevención del riesgo.
Es decir, los momentos antes y justo cuando ya tenemos encima la pandemia.
Otro, segundo punto -que usted lo ha detallado también, que además es importante-, que son los hospitales de campaña.
Y un tercer punto, el de la coordinación y gestión de la crisis.

Intentaré ser, como digo, pragmático y breve.
Mire, usted desde la Agencia Valenciana, ¿no se prepararon?
¿No previeron nada durante enero y febrero?
Ustedes son los vigías que deben de tener sus sensores alerta -por decirlo de alguna manera-, en definitiva, para poder prever este tipo de situaciones.

Nos estaban llegando alertas sanitarias desde la OMS, nos estaban llegando avisos de los sindicatos, le estoy hablando en fechas previas, en fechas previas.
Le estoy hablando en enero y febrero, y las noticias que llegaban de China, Italia para advertir del peligro que se avecinaba.

Yo le pregunto directamente.
¿Les advirtieron de algo los técnicos de emergencia?
¿No les dijeron nada?
¿No vieron venir lo que estaba ocurriendo en el mundo y en concreto en Italia?
Es una pregunta que nos la hacemos muchos ciudadanos.

Protección civil, de la que usted es responsable, ¿no alertó sobre el partido del Valencia y Atalanta?
¿Por qué no alertó?
¿Va a decirnos que no se enteró -en fin- porque tampoco le gusta el fútbol?
En fin, era responsabilidad suya haber impedido que veinte mil -veinte mil- italianos se desplazarán a Valencia para un partido a puerta cerrada.

Yo creo que debería haber advertido previamente, ¿para qué van a venir veinte mil tifosi a Valencia si el partido se va a jugar a puerta cerrada?
Es una incongruencia ordenar que un partido sea a puerta cerrada y sin embargo permitir que accedan veinte mil personas porque ya existía, ya existía, y por eso el partido fue a puerta cerrada; ya existía esa posibilidad de pandemia.

Aprovechando que ha dado datos de las llamadas del 112, sí que le voy a preguntar si las personas que se encuentran contestando son técnicos en emergencias.

Yo sé que reciben una formación de una o dos horas, pero si son técnicos en emergencias tal y como existe la formación.
Y también me gustaría saber si las respuestas que las personas del 112 daban, ofrecían a aquellos ciudadanos que estaban consultando, en algunos casos se realizaban mediante teléfonos móviles desde su casa.
Esas cuestiones me gustaría que contestara.

El segundo punto sería los hospitales de campaña.
Mire, el 19 de marzo anuncia la contratación por 8,6 millones de tres hospitales de campaña adjudicada a una empresa que resultó ser una mercantil constituida el 11 de febrero.
Es decir, un mes y una semana antes con un capital social de 3.
000 euros, Ingeniería y Desarrollos de Alta Tecnología, IDAT.

¿De qué se hicieron cargo ustedes?
¿De la construcción de los hospitales, de su equipamiento, solo de la construcción?
¿Cuánto costó?
¿Por qué asumió el gasto de los hospitales de campaña la AVSRE?
Es una pregunta también que me planteo, por qué asume el gasto su agencia siendo una cuestión netamente sanitaria.

Esta sociedad con menos de mes y medio -es decir, con un mes y una semana- recibe casi nueve millones de dinero público, mientras hay trabajadores de ERTE que aún no han cobrado, mientras que hay personas con dependencia que llevan más de dos años sin cobrar.

Efectivamente, hicieron una buena gestión -quizás, si yo no lo voy a discutir-, pero me tendrá que reconocer que no se puede equiparar a la gestión que están haciendo con lo que le he comentado.

Mire, en condiciones normales, usted sabe perfectamente que sin razones de emergencia jamás hubieran superado una licitación pública, esa empresa, jamás.
Y luego, el 19 de marzo, el señor Puig dijo que estarían en quince días.

Al día siguiente, la consellera Bravo dijo que la mitad de las camas estarían en dos semanas y la totalidad en un mes.
Es decir, el 19 de abril entrarían 500 camas en Valencia, 400 en Alicante, 200 en Castellón.
Realmente un galimatías.

¿Me podría contestar cuantas camas había disponibles y en qué fechas?
¿O cuántas camas hay disponibles justo cuando termina el estado de alarma, por ejemplo, en los hospitales de campaña?

Porque al final hay tanto dato que no nos enteramos si han servido o no han servido para algo.
Que yo creo que sí y ojalá no se tengan que utilizar, fíjese lo que le digo.
Ojalá no se tenga que utilizar.

Pero si esto no fuera suficiente, no podemos concluir con la chapuza habitual.
Claro, que resulta que instalan un hospital y no ponen baños para personas con movilidad reducida.

Yo no sé lo que estaban construyendo allí, pero lo primero que se tiene que prever en un hospital, precisamente, es que las personas, pues hombre, tienen movilidad reducida y hay que contemplar ciertas circunstancias no solamente en materia legal -porque lo tienen que hacer, ya lo dice la norma básica de edificación- sino, simplemente, porque estamos hablando de hospitales y personas con movilidad reducida.

Y, como curiosidad, le voy a preguntar, si una empresa que se construye un mes y medio antes de la adjudicación y que no ofrece sus servicios, ¿cómo es posible que sea elegida por la propia conselleria o la AVSRE?
Explíqueme eso, una ciencia infusa o han tenido… No sé cómo ha podido ser.
Si usted lo puede explicar se lo agradecería, porque es una duda que verdaderamente a mí me suscita cierta inquietud, ¿verdad?

Respecto al tercer punto, coordinación y gestión de la crisis -y ya me queda muy poco tiempo- simplemente decirle que usted tenía el deber de coordinación y esa coordinación prácticamente no existió.
Le estoy hablando de los primeros momentos.
Luego movilizó, pero esa coordinación, al inicio, no existió.

Hay ayuntamientos… Fíjese, si en aquel momento era difícil encontrar una mascarilla para un sanitario, lo que suponía para un municipio pequeño encontrar los medios.
Pero lo peor no eran los equipos de protección -que carecían totalmente y que no había coordinación-, sino las instrucciones que se les daban a los ayuntamientos.
Ninguna en absoluto y tuvieron que, por voluntad propia, intentar sacar adelante en esos primeros momentos la situación.

Gracias, señora presidenta, y muy amable por el tiempo que me ha concedido.

La senyora presidenta:

Gracias a usted, señor Arquillos.

Tiene la palabra por el grupo Unidas Podemos la señora Blanes por 3 minutos.
Cuando usted quiera.

La senyora Blanes León:

Sí, moltes gràcies.

Bé, jo crec que ha fet un repàs, evidentment, de tots els serveis d'emergència que es coordinen des de l'agència i no em queda més que agrair, evidentment, tot el treball que han fet cadascú dels cossos de seguretat i per tot l'esforç que han fet, i adaptant-se a la situació extraordinària, sobrevinguda i imprevisible que hem hagut de patir.

Però sí que m'agradaria centrar-me -perquè, a més, des del meu grup parlamentari, des d'Unides Podem, vam fer la pregunta- pel tema del personal d'atenció del 112.
I sí que se'ns va donar resposta, molt detallada, de tot el personal que s'havia fet de reforç.

En el seu moment se'ns van dir que havien incorporat a 81 persones per al reforç de COVID, però, la gran majoria d'elles van ser per al mes de març, entre març i abril.
Va ser una durada d'un mes.

És cert que veient les dades d'increment de cridades també es veu clarament que l'increment més fort en les cridades -eixe 40 % al que feia referència- es van fer, precisament, al mes de març.
Per tant va ser, bé, l'acumulació de cridades i d'eixa excepcionalitat es va centrar fonamentalment en març.

Però, tampoc sabíem massa bé com anava a anar evolucionant i pensem que d'eixes huitanta, que ja trenta-una persones en el mes d'abril deixaren de cobrir eixes funcions, no sé si va ser precipitat o no.
M'agradaria que valorara un poc la situació com ha anat, si va ser suficient el personal que tenien.

I després, també, en la seua resposta feia menció a que de les persones que van ser contractades que… El tema de la formació crec que també és important, l'ha comentat el senyor Arquillos, però jo voldria preguntar-li, eixa formació que van tindre els operaris d'atenció de gestió telefònica quina va ser.

I, sobretot també, perquè d'eixes persones, doncs segons ens va contestar, 23 d'aquestes persones que van fer eixe curs, a més, es tenia previst que es tornaren a incorporar a partir de juny per al reforç d'estiu.
Ja no tan sols per el tema del COVID en qüestió, sinó per el reforç dels mesos d'estiu, sobretot també tenint en compte que s'havien acumulat per part dels treballadors i treballadores la quantitat d'hores extra que ja cobrien en el seu excés anual.
I per tant… A banda del que són les vacances pròpies i el dret al descans que han de tindre les treballadors i treballadores.

És vore si això s'havia cobert i, sobretot, quan nosaltres vam fer aquesta pregunta tal vegada no pensaven que estos repunts o estos rebrots anaven a ser tan prompte o tan nombrosos com estan sent… Bé, si això es té previst de cara al futur, què és el que pensen fer quant a personal d'atenció, ja que s'està veient doncs que, bé, que estan havent casos jo crec que preocupants, i que tal vegada això no es tenia en compte.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

Señor Llanos, cuando usted quiera.
Tiene 3 minutos.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señora presidenta.

Señor Ángel, empezamos, desde luego, también agradeciendo a los profesionales su labor, por supuesto.
Y desde luego exigiendo responsabilidad de los poderes.
Toda.
Porque la tienen.
Y la han tenido en la mala gestión de esta crisis, de esta catástrofe sanitaria.

Le han preguntado -y yo lo he dicho durante muchos meses- planes de previsión, planes de prevención, la COVID no es algo nuevo.
La COVID es una catástrofe como otras que hemos sufrido también los ciudadanos.
Ya fueran por enfermedades -otras enfermedades-, ya fueran climatológicas, etcétera.
Dónde estaban esos planes, esos protocolos, esa actuación como Dios manda en los momentos que la ciudadanía lo necesitaba.
Entendemos que no ha sido así.

Por otra parte, nos da miedo, de verdad, que su consellera, nuestra consellera de Justicia e Interior pues ahora culpabilice a las víctimas.
Es decir, los ciudadanos somos los culpables -somos los culpables- de que esto no acabe.
Y en declaraciones: «No se puede permitir que comportamientos irresponsables e insolidarios pongan en peligro a los valencianos y provoquen rebrotes que pueden derivar en medidas aún más drásticas que nadie quiere ni podemos permitirnos».

Amenazas, culpabilización… ¿Qué más?
Qué más, sí.
Un decreto ley bárbaro de sanciones que no cumplen con el principio de proporcionalidad de la pena, que quiere darle un carácter de agente de la autoridad a un señor que puede ser un interino en un ayuntamiento que no es agente de la autoridad, que invade competencias estatales como el tema de las fuentes del derecho.
Es decir, vamos a ver, es que estas medidas de limitar el derecho de reunión, esto tiene reserva de ley orgánica, faltaría más.
Es un derecho fundamental.

Entonces, claro, ante todo esto, pues ¿qué podemos decir?
Pues lo que podemos decir es que esto no ha funcionado.
Son cifras, son fotos… O sea, han llevado en previsión de nevadas, a un pueblo llevaron unas ayudas, sí.

¿Y cuántas hizo la población, los particulares que estuvieron allí donde no estuvo la Agencia de Seguridad y Emergencias?
Dónde estuvo durante mes y medio, que no había equipos de protección.
No había equipos de protección.
¿Qué pasaba en las residencias de ancianos?
Todo eso es responsabilidad, por supuesto, de la Agencia Valenciana de Seguridad y Emergencias.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Llanos.

Tiene la palabra el portavoz del grupo Compromís, señor Tena.
Cuando usted quiera.

El senyor Tena Sánchez:

Gràcies, presidenta.

Primer que res voldria donar les gràcies a José María Ángel per la seua presència en esta comissió i per les seues explicacions que ens ha donat ací de tot el treball que s'ha fet.

Abans d'entrar en matèria voldria aprofitar la presència ací seua per a que trasllade per part del meu grup l'agraïment cap als serveis d'emergència, cap a tots els homes i les dones que ho conformen i que treballen cada dia per la nostra seguretat.

Però, especialment, també en aquesta crisi sanitària que hem viscut han sigut fonamentals i no podem fer més que agrir, una volta més, el treball i els esforços, que han cuidat de tots nosaltres en unes circumstàncies que tots sabem que han sigut, com a mínim, molt complicades i imprevistes.

Sobretot en els primers moments de l'estat d'alarma on sabem que, igual que la resta de l'estat, va haver problemes importants pel que fa a l'adquisició de material de protecció sanitària, tan necessari com era.

Problemes que ací en el País Valencià es van anar resolvent conforme anava avançant la gestió gràcies al treball del Consell i anticipant-se en la compra de material.
No com altres comunitats, que depenien del repartiment d'altres llocs.

Tal com ens ha descrit i com ens va informar la senyora consellera en la seua compareixença en el mes de maig, els serveis d'emergència tingueren una labor fonamental en la distribució de béns de primera necessitat -com ja he comentat abans, del material sanitari.

En eixe sentit, li voldria preguntar si aquesta nova normalitat -la situació que anomenem ara aixina-, eixe tipus de tasques de subministrament de material sanitari o de, fins i tot, de béns de primera necessitat continuen sent necessaris i, per tant, reclamades per part dels ajuntaments?
Els municipis seguixen demanant el material perquè siguen abastits contínuament?
És una cosa que em preocupa saber.

També en relació amb les tasques del personal d'emergències voldria preguntar-li, especialment, per les funcions dels bombers forestals.
Ja ens ha explicat el que han fet, però també voldria saber si continuaran realitzant aquestes tasques o si els assignaren altres tasques que també estiguen relacionades en la COVID-19.

Sobre el Centre de Coordinació d'Emergències, vosté mateixa ha comentat que ha sigut fonamental i determinant totes les actuacions que han estat en l'estat d'alarma, però també durant la desescalada.
I per això voldria entrar un poc més al detall sobre quines actuacions s'estan desenvolupant ara mateixa i quines són les previsions per als propers mesos.
Evidentment, no podem saber com van a evolucionar els contagis, però sí que m'agradaria saber en quina línia s'està treballant per previndre els futurs… Bé, els futurs no, ja els rebrots que tenim ací.

Per últim, voldria acabar… i ja s'ha parlat de la construcció de les instal·lacions dels hospitals de campanya d'Alacant, de València i de Castelló.
Crec que la construcció d'aquestos hospitals és una exemple de bona gestió, encara que el que pensen altres grups.

Estos hospitals es van construir per donar resposta i garantir l'atenció en cas de que fera falta.
Ens vam anticipar al virus.
Per sort i gràcies als treballs del personal sanitari i al compliment del confinament per part de la societat, gràcies a tots no va fer falta utilitzar-los.
Però, em podria dir, en eixe sentit, quina utilitat s'estan donant ara?
O mos esperarem a necessitar-los?
Es podrà aprofitar eixes instal·lacions per a alguna altra cosa?

No res.
Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Tena.

Tiene la palabra el portavoz del Grupo Popular.
(Veus)

El senyor Rovira Jover:

Digo, ahora le diré yo para qué se están usando.

Bien, yo en primer lugar, sumarme a…

La senyora presidenta:

Ya puede usted comenzar.

El senyor Rovira Jover:

Sumarme al agradecimiento que ha hecho el secretario autonómico a la policía local y a todas las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado por el trabajo que han hecho en esta pandemia.
Felicitarle por la decisión que se tomó de desdoblar el 112, creo que fue acertada.

Y bien, aunque… Sobre los hospitales de campaña yo creo que cuando todo esto pase habrá que hacer un monográfico -habrá que hacer un monográfico- de cómo se adjudicó, de a quién se adjudicó, de qué hacían los señores de Tragsa -y de brigadas y demás- montando esos hospitales.

Porque yo, si compro una cosa, la compro y entiendo que me la dan montada.
Pero eso de que la montemos a medias con la empresa, eso no lo he entendido.
Eso como mucho se hace en la barraca de mi pueblo en fiestas, pero… Quiero decir, no se entiende mucho.

Pero quiero decir que habrá que hacer un monográfico porque luego se redujeron las camas, pero que yo sepa no se ha reducido el coste.
Pero digo, habrá que hacer un monográfico.

Y luego le contaré al compañero de Compromís para qué se está usando… Por lo menos el de Alicante -por lo menos el de Alicante- o lo que queda de él.
Bien, ha dicho el señor Ángel Batalla que vinieron de la Comunidad de Madrid y un poco han copiado el modelo de la Agencia Valenciana de Emergencias.
Que en Madrid copiaron.
Copiar no está mal, ¿eh?
Copiar no es malo.
Cuando se copia lo bueno.
Pues, igual que ellos dicen… Un poco ha dado a entender que copiaron el modelo nuestro.
Nosotros teníamos que haber copiado el modelo de Madrid también, el modelo de Ifema, que es lo que propuso el Partido Popular.

Porque, mire, cuando el 31 de marzo -cuando el 31 de marzo- aquí estábamos pensando a ver cuándo se iban a terminar de montar los hospitales de campaña y la pobre consellera, Gabriela Bravo, haciendo un gran esfuerzo de ajuste de fechas.
Cuando el 31 de marzo aquí estábamos viendo cuándo se iban a terminar, el director ejecutivo de Emergencias Sanitarias de la Organización Mundial de la Salud visitó las instalaciones de Ifema y felicitó a los madrileños diciéndoles que deberían de sentirse orgullosos por esas instalaciones.

Instalaciones que unos días más tarde la consellera Gabriela Bravo dice que en esas instalaciones se ha visto desorden, caos y falta de seguridad, y quejas de los sanitarios.
Mientras que aquí parecía que estos hospitales iban a ser centros que iban a funcionar como una ampliación de los centros nodriza.

Pues bien, ¿el resultado cuál ha sido?
Que hasta ahora no han tenido ningún uso.
Pero claro, ¿qué hizo la señora Bravo hace dos semanas?
Ofrecerlos al ministerio para acoger a los inmigrantes irregulares.
La acogida de los inmigrantes irregulares sabemos que es una competencia del estado.

Como nosotros en Alicante teníamos un hospital de campaña vacío, pero que según planteaba la consellera Gabriela Bravo estaba -digamos- preparado para inmediatamente acoger emergencias -acoger cualquier, digamos, incremento de casos-, pues lo ofrece al gobierno central, al gobierno de Pedro Sánchez para acoger inmigrantes irregulares.

Y mire, ¿qué ha sucedido?
…

La senyora presidenta:

Señor Rovira, vaya concluyendo, por favor, porque ya le he concedido…

El senyor Rovira Jover:

Muy breve.
Termino…

La senyora presidenta:

Señor Rovira, vaya concluyendo, por favor.

El senyor Rovira Jover:

Vale, voy concluyendo, sí.
Digo, ¿qué ha ocurrido?
Ha tenido que ir la policía, han roto telas del hospital, se habla de excrementos por medio del hospital, ha habido un problema porque había… Algunos han dado positivos y otros no.
Ha habido que separarlos.

Y, al final, ¿sabe usted cuál ha sido la consecuencia?
Que dos plantas del hospital general de Alicante han tenido que ser dedicadas a -digamos- instalar allí esos inmigrantes irregulares que han llegado a este hospital.
Porque por dar positivo no vas al hospital, al hospital se va cuando uno está enfermo.

La senyora presidenta:

Señor Rovira, le pido por favor que concluya.

El senyor Rovira Jover:

Dos plantas, los alicantinos no podemos hacernos pruebas médicas, se han retrasado las operaciones quirúrgicas, todo por culpa de ese ofrecimiento de la señora Bravo.

La senyora presidenta:

Gracias, Señor Rovira.

El senyor Rovira Jover:

Porque…

Gracias.

La senyora presidenta:

Yo les pido por favor, les pido por… (Veus)

Señorías, escúchenme a mí que estoy aquí, que no soy invisible.
Escúchenme a mí, por favor, escúchenme.

Yo les pido, por favor, que hoy tenemos una comisión muy intensa y muy extensa.
El señor compareciente, el señor José María Ángel, ha sido muy correcto con los tiempos.
Yo les estoy concediendo a todos ustedes un poquito más de tiempo, pero no abusen de él tampoco.
Gracias.

Tiene la palabra el portavoz del grupo Socialista, el señor Blanch.
Por 3 minutos.

El senyor Blanch Marín:

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

Per a despertar i viure plenament la vida que ens ha tocat, hem d'estar disposats a enfrontar-nos a la catàstrofe.
I, per això, el que tenim davant és un secretari autonòmic que viu amb molta plenitud la seua gestió.

El poder nuclear no significa res si un virus és capaç de matar tota una població deixant la seua aparença intacta.
Eixe és el coronavirus.
La petjada que ens ha deixat.
La de la seua gran capacitat de fer mal sense que ens adonem.
I ho fa sense discriminar.
A totes i a tots ens ha arribat per igual.

Volem manifestar la felicitació en nom del grup Socialista al treball que s'ha fet des de la Generalitat, una vegada més, i en la gestió de tot el que ha descrit tan detalladament el senyor Ángel.
La prioritat del govern i l'actuació portada a terme s'ha centrat en el que és més important per a nosaltres: les persones.

Preservar la seua seguretat i integritat fins que es va començar a desescalar i fins a hui mateix.
I treballant des del minut zero per a pal·liar els efectes de la mateixa en la vida ordinària dels pobles.
En estat de confinament i lluitant contra la malaltia -i altres coses, en els pitjors dels casos.

Centrats en les persones és tot el paquet de mesures descrit pel secretari per trobar solucions a les múltiples cridades a emergències, activant el Pla territorial d'emergències, el pla de recolzament i coordinació municipal, gestionant respostes immediates a mesura que es produïen les necessitats, atenent a les demandes de desinfecció dels municipis, gestionant repartiment d'aliments, repartiment de material en centres, gestionant logística de material, muntat els hospitals de campanya, coordinant les policies locals, etcètera.

I en eixos punts és molt important la diferència en com fan les coses, en els dos models de gestió.
L'eficient i pensant en els diners de totes i tots -com fa l'esquerra- o el model de donar servei i negoci, que és un altre.

Només amb l'exemple dels hospitals de campanya la diferència és de la nit al dia.
A nosaltres ens ha costat quasi cinc milions posar a punt els tres hospitals de campanya.
A Madrid van per més de dèneu milions el cost de l'Ifema, que està desmuntat fa mesos.
Va acabar en un acte electoral sense respectar distanciament, amb gran escàndol nacional.
Repartint entrepans de calamars.

Els nostres construïts sempre al costat de l'hospital de referència per facilitar la coordinació i la diferenciació entre ales COVID i no COVID, i amb capacitat per a més de mil persones.
A una part de la bancada, efectivament, no li pareix bé la idea dels hospitals, malgrat els beneficis i la diferència en favor de nostra gestió dels mateixos.

I es posen tan nerviosos que inclús distorsionen la realitat.
Només cal recordar que hi ha algun diputat d'estes Corts que encara deu estar buscant orinals per baix dels llits d'eixos hospitals perquè se li va passar pel cap eixa ocurrència de que no n'hi havia servicis a mitat de la mateixa instal·lació.

Tot això per a que després la presidenta de Madrid acabe copiant el model valencià en la gestió i instal·lació dels hospitals de campanya.
Tan roín no deu ser, no?
Perquè Ifema està desmantellat i Madrid està copiant a València.
Perquè no… Alguns no tinguen més opcions que amagar-se mentre continuen buscant eixos orinals.

Nosaltres… La manera en què va reaccionar la Generalitat davant de l'adversitat del coronavirus ens dona molta vida per a continuar caminant.
Continuem fent eixa mateixa feina.

La nostra admiració i respecte, senyor secretari.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Blanch.

Señor Ángel, tiene usted ahora…

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Lo haré breve.

Manifestándole, pues, al portavoz de Ciudadanos, un poco porque es el autor de la petición de comparecencia, y el respeto parlamentario a que me extienda sobre su intervención -si cabe más.

Tres aspectes deia vosté, que és el tema de la prevenció, la coordinació i la gestió.
Diguem-ne que és un poc el resum de les seues preguntes i de la seua intervenció.

Abans que res volguera ací fer un comentari que… És que crec que deuria fer-lo mantenint el to de respecte que les seues senyories me mereixen.

Mire, la consellera Gabriela Bravo és una profunda respectuosa en els drets fonamentals del ser humà.
No soles en el seu exercici professional com a professional del món del dret i representant a la fiscalia, sinó totes les actuacions que ha produït en els darrers mesos d'esta pandèmia, fonamentalment garantint els drets fonamentals constitucionals dels ciutadans espanyols.

Ho dic perquè no hi haja ningun gènere de dubte ni d'ombra.
Les actuacions del govern valencià no estan impregnades del dogmatisme de Salvini.
Les actuacions del govern valencià estan fonamentalment respectant els drets humans, siguen immigrants o siguen de Catarroja.

I això és una actitud que, probablement, des d'un concepte fonamental al respecte constitucional que tenim en més de quaranta anys, els de la meua generació, tenim ben palés.
Ben palés perquè és absolutament necessari donar una resposta de qualitat a aquell que necessita una resposta, i esta és la consellera Gabriela Bravo.
Haurà oferit tot el que haja d'oferir per a garantir drets fonamentals.

Jo no sé si estan ocupades una planta, quatre plantes o tres plantes, el que sí que sé és que tenien dones embarassades, bebés de nou mesos i que calia donar-li una resposta de drets fonamentals.
Jo no vaig a entrar en el que fan altres comunitats autònomes perquè no és la meua missió, ni la meua capacitat de resposta, ni vaig a comparar-me si es fuguen en Múrcia, en Cartagena o es fuguen enlloc.

Açò l'únic que mos conduïx és a un rifirrafe polític que no avança en les respostes que hem de donar.
Tanque el parèntesi, perquè crec que és necessari que es diga.

Quant a la prevenció.
Efectivament, jo crec que… Probablement, des d'una anàlisi científica i no en una compareixença d'un humil secretari autonòmic que hui a vingut a petició de vosté a donar compte… «¿Qué han hecho?
» Probablement, el «¿Qué han hecho?
» no és el «¿Qué hubieran hecho?
»

Clar, es que jo li conte a vosté el que hem fet, perquè nosaltres no tenim autoritat sanitària, ni tenim la capacitat de decidir cap a on va el món, ni sabem si l'autoritat nord-americana arriba prompte o tard, o bé el govern francés.

El que està clar és que des del moment en què l'autoritat sanitària ens va dir que necessitava el recolzament de l'agència valenciana, hem estat treballant noranta dies, noranta… per a donar respostes.

La capacitat preventiva, probablement la comunitat científica, haurà d'analitzar si el desenvolupament d'este virus era previsible o no era previsible en el seu comportament.
I per tant, en la seua actuació i sobre la ciutadania del nostre món -del nostre món-, i si hem actuat.
Probablement els científics mos hauran de dir això en eixe -moltes vegades- imaginari apocalíptic que tenim, cap a on havíem d'anar.

Eixa és una resposta.
Per tant, la capacitat de prevenció… Jo també reconec l'hemeroteca -com vosté- i hi han alguns dirigents polítics d'esta cambra que es cabrejaren moltíssim quan el senyor Ribó va dir que es jugara el partit de bàsquet del València a porta tancada.
Ahí està l'hemeroteca.
Acudisca vosté i vorà que hi han dirigents d'esta cambra -però no del Botànic, eh?
d'esta cambra- que s'estranyaren que fora a porta tancada.

Ho dic perquè… No és una contradicció individual.
No és una contradicció individual ni senyalant amb el dit -que això ma mare diu que està lleig-.
Però sí que esta contradicció, probablement de la societat, ha fet que moltes vegades tingam tots -probablement jo o vosté- comportaments dubtosos.

Però l'actuació en el que jo he vingut a donar compte -que és el que vosté volia que jo li donara compte- és en el relat -li puc assegurar-… Home, com totes les coses del món, no?
Les activitats que vosté fa o jo faig o algú, sempre, francament, millorable: todo en la vida es mejorable.

La infal·libilitat ma mare diu que només la té el papa.
Aleshores, hi ha hagut una excel·lent resposta als interrogants que teníem.
No estan demanant res els ajuntaments.
Des de que passà no han tornat a demanar.
Tot el que han demanat se'ls ha demanat.
Si ho teníem, clar.
Si no ho teníem era impossible.

La capacitat de coordinació ha sigut -crega-s'ho, no tinc ninguna necessitat de dir-li coses que no són-… Ha sigut modèlica.
Com totes les coses -torne a repetir-, des d'un concepte autocrític.

Nosaltres practiquem una cosa en emergències que se llaman lecciones aprendidas.
Això està en el acervo de tota l'emergència mundial.
Qué hemos hecho bien y qué podemos corregir perquè no mos passe.

Ara estem clavats… Ho dic perquè m'ho deia la senyora… la portaveu de Podemos, em traslladava la… «Estan vostés reflexionant?
» Sí.
Estem reflexionant en què coses tenim… Fonamentalment tecnològiques.
Creiem que podem encara donar-li una resposta millor de qualitat en algunes de les tecnologies de coordinació que podem prendre.
I eixe és un camp de millora que hem testat en estos dies.

Per tant, esta coordinació que tenim… Sobre el tema dels hospitals.
Jo entenc que els hospitals són una situació que des de fa dos o tres mesos està en l'hemeroteca, en les seues preguntes parlamentàries, en la seua capacitat d'exigir-li transparència al govern.
Per tant, ni una coma, ni una… Això no vaig a ser contradictori amb la primera part de la meua intervenció, que deia ací que venim molt a donar compte, no.

El que sí que els dic que, afortunadament, la decisió que va prendre el govern valencià de posar a les portes tres hospitals que, afortunadament -com deia el portaveu de Ciudadanos- no han hagut d'utilitzar-se.
No han hagut d'utilitzar-se.
Però estan.

Escolte, mentres estava jo mirant el meu mòbil m'han passat la climatologia de l'hospital d'Alacant.
Ho dic perquè algú també havia dit que si estaven… No, no.
En estos moments hi han en algunes sales vint-i-tres graus, en algunes vint-i-cinc i en altres vint-i-dos.
Li puc passar després, si volen vostés, una còpia de la còpia que el tècnic de l'hospital m'acaba de passar.

Quant a si es varen construir… Vàrem fer una acció preventiva.
Preventiva.
Preventiva a petició de part de l'autoritat sanitària.
Per si es col·lapsaven els hospitals de referència de la comunitat.
I es van emprendre unes quantes actuacions.
La millora de l'antiga Fe, Campanar i els tres hospitals.

Suficients o insuficients?
Enteníem que eren suficients per a donar una resposta a mil situacions que es podien produir.
I amb una capacitat professional i -ho dic perquè no vull que se m'oblide, ja sap que jo si em pregunten i me'n recorde, li conteste- no hay truco del almendruco amb les empreses.
No hay truco del almendruco.

Es simplemente la fusión de dos empresas referenciales que suman capacidades y que dan una respuesta mejor, avalada por… Lo digo porque es que estos son de los míos, ¿eh?
Estos son de los míos.
Los que voy a decir ahora, no los que he dicho antes.
Son de los míos las fuerzas armadas.
Estos son de los míos.

Las fuerzas armadas tienen acreditada con esta empresa una acreditada presencia de hospitales en misiones internacionales en el Líbano y en otros lugares acreditada por esta empresa.
Por esta empresa.
Que tienen los estándares de calidad internacionales que la acreditan a ser una empresa homologada, estándar, para poner este tipo de construcciones.

Y por eso hemos tenido nosotros relación.
Lo demás es parafrasear a Shakespeare.
Lo demás es parafrasear a Shakespeare.
Y esto, hombre, yo creo que puede ser como chascarrillo.
Pero ¿de verdad ustedes creen que yo me voy a poner aquí a trasladarles a ustedes lo que desde otras comunidades autónomas o en otros estados del mundo están haciendo con los hospitales…?

Y que cada estado ha buscado desde un campo de fútbol americano para poner un hospital de campaña, unos un barco nodriza en el puerto de alta mar, otras comunidades autónomas que no querían hospitales de campaña los van a hacer, Cataluña que ha tenido que ir a poner…

Y esto ¿a qué nos lleva?
¿Nos va a mejorar la situación de los valencianos?
¿Vamos a mejorar en nuestra situación personal?
No.
Tenemos tres hospitales que Dios quiera que no tengamos que gastar.
Pero si los tuviéramos que gastar, bajo la autoridad sanitaria… No de la señora Bravo ni del señor Ángel, de los galenos y de los facultativos que utilizarán esos hospitales que están puestos para dar respuesta a la situación médica que van a tener.

Lo demás, chascarrillos.
Yo lo entiendo.
Pero es que no hay nada.
Hay una respuesta que a nosotros se nos encargó la autoridad sanitaria.
«Pónganos tres hospitales».
¿A quién fuimos?
A quien nos daba solvencia y acreditaba.
Y es lo que hemos hecho.

¿Que no los gastamos?
¿Por qué lo ha hecho la agencia?
Pues porque van a formar parte del patrimonio de la emergencia para gastarlos.
Como son unas acciones modulares, podríamos poner desde cincuenta, cien, doscientas camas para otro tipo de emergencia.
Como hacen todas las misiones internacionales.

Hay unas cosas que se llaman almacenes, hay unas cosas que se desmontan, hay unas cosas que se montan.
Y esto es lo que haremos.
Dios quiera que no tengamos que gastarlos nunca.
Pero formarán parte del patrimonio de la Generalitat Valenciana, formarán parte del patrimonio de la agencia y serán utilizados en función de la necesidad que vayamos a tener.

Por eso los ha comprado la agencia.
Porque han venido para quedarse.
Han venido para quedarse y para dar una respuesta en función de las necesidades que podamos tener.

Hoy es una pandemia, pero mañana puede ser la evacuación de una ciudad -como hemos tenido que hacer- o de un pueblo, o de un barrio, o de una situación… Y ahí tenemos una infraestructura y una capacidad que aumentará nuestra tipología de respuesta.
Por eso los hospitales.

Lo demás… Yo… ¿De verdad quieren que les cuente lo que estamos haciendo, si cincuenta, treinta, setenta millones de otras comunidades autónomas?
No.
Esto no se lo merecen ustedes.

Pero que sepan, que estén seguros, que tenemos unas infraestructuras preparadas para dar.
El 112 lo hemos desdoblado y tienen formación.

Mire, yo, yo, yo, creo que su información… No voy a decir que no es así, porque esto a un parlamentario no se le puede decir nunca, pero… (Veus i rialles) No, no se le debe decir nunca, pero, oiga, que conteste alguien con un sistema corcón como es la Generalitat Valenciana, imposible de contestar por un móvil…

Yo, en fin… Tampoco voy a jugar mi reputación personal, pero es que esto es imposible.
Tecnológicamente es imposible.
Es imposible.
Porque hay una metodología tecnológica propia nuestra que hace imposible contestar una llamada de este tipo.
Ya se lo digo yo.

¿Que todo lo demás de la formación es mejorable?
Probablemente.
Como decía, tenemos que reforzar a la gente y tenemos que dar unos cursos.
Y el estadio que usted me plantea -que le recojo el guante- deberíamos de exigir las titulaciones que tenemos en Formación Profesional para la incorporación a este tipo de puestos, ya que son… Le recojo el guante.

Y creo que es una propuesta meditada, seria y que tenemos que recoger.
El problema es que usted sabe que, para aplicar estas nuevas conductas y exigencias en la administración, tenemos que hacerlo coordinadamente, dando una respuesta a quien no tiene esta titulación, darle una formación…

Y por eso hemos establecido con el comité de empresa de los trabajadores del 112 la capacidad de hacer un título propio que, a los que no vayan a tener esta formación, les sea la equivalencia o convalidarlo.
Y en ello estamos trabajando y, de hecho, ya tenemos unas horas lectivas.

Pero creo que su propuesta es una propuesta rigurosa y, que, de alguna forma, lo que va a garantizar es la formación del primer eslabón de la emergencia.
Porque sí que son, forman parte de la emergencia.
No son telefonistas.
No cogen el teléfono.
Dan una respuesta de calidad a nuestros ciudadanos y ciudadanas.

Allí en sala se hablan cinco idiomas.
Siempre hay un personal que habla inglés, siempre hay un personal que habla francés, siempre hay un personal que habla alemán y, por supuesto, el castellano y el valenciano.
Y esto lo que demuestra es la capacidad.
Y claro que nos hacemos diagnósticos.
Claro que nos hacemos diagnósticos.
Hacemos un estándar de calidad anónimo que le trasladamos cada año a nuestros usuarios.

Oiga, y tampoco voy a caer en la autocomplacencia.
Porque es que esto está mal de fuera de la emergencia.
Pero las respuestas, cuando usted quiera, yo se las hago llegar.
Son de calidad.
Los ciudadanos confían en el 112.
Probablemente, en los próximos años, ¿qué deberíamos de hacer?
Que yo ya le he dicho antes, que ya por mi edad, me jubilaré, pero probablemente tiene que haber una fusión en el panorama educativo.

Yo creo que es necesario que nuestros jóvenes… Miren, yo tardé cincuenta y tantos años de mi vida en hacer un simulacro como actor -no como dirigente, que de estos he dirigido varios-, como actor.
Tardaron muchos años lo que hicieron.
Probablemente debemos de trabajar un poco en la línea que usted apuntaba, en la formación.
Y también en la reglada, en la acción educativa.
Que nuestros niños conozcan perfectamente para qué sirve el centro de emergencias y para qué sirve el teléfono, el 112.

Una acción -y termino ya, presidenta- de estrategia preventiva.
De estrategia preventiva fue la instalación de nuestros centros hospitalarios a petición de la autoridad sanitaria.
Y ahí están.
Y que no los tengamos que gastar.
Porque es que parece que, al final, queramos testar si han estado.

Podría enseñarles planos, pero si es que, probablemente, ni los vaya a convencer yo a ustedes.
Entonces, esta disquisición intelectual… Tampoco tengamos una fractura.
Porque es que esto nos va a llevar… Tenemos unas instalaciones testadas y comprobadas, dirigida su instalación modular por los facultativos, que hemos hecho los centros a petición de parte.

Esto no ha sido una quimera o una situación de que voy a hacer un robot, una acción… No, no, no.
Esto ha sido porque, precisamente, se nos ha distinguido a la Comunidad Valenciana… Y ahí hay ya artículos profesionales sanitarios que lo dicen, que estaban en el umbral de los grandes centros de referencia hospitalarios de la Comunidad Valenciana.

Y creo que no me he dejado nada por encima.

La senyora presidenta:

Gracias, señor José María.

Ya saben ustedes que en el turno extra les voy a conceder 3 minutos.
Por favor, vamos a ceñirnos a ello.

Señor Arquillos.

El senyor Arquillos Cruz:

Gracias, presidenta.

Gracias, señor Ángel, por las contestaciones.
No, no ha contestado a todo, pero bueno, no voy a insistir mucho más.

Pero sí que le voy a llevar la contraria en un asunto.
Porque no puedo admitir que me diga usted que IDAT, que es la empresa a la que se adjudicó la construcción del hospital -que ya le he preguntado si fue la construcción o fue también el material, no me ha contestado, ya le digo yo que fueron las dos cosas-… pero no está homologada, no.
No está homologada porque no estaba creada.
Oiga, es que es así.

Usted me dice que está respaldada por dos empresas.
Pues dígame que era una UTE.
Pero es que no era una UTE.
Sí que es cierto que parte de los socios de una empresa y de otra pues monta otra empresa ad hoc una semana antes para realizar esta construcción.
Una construcción de nueve millones de euros.

Pero, le repito -y usted lo ha dicho y no es cierto-, no han construido nunca ninguna instalación para ninguna administración.
Y mucho menos para Defensa.
¡Nunca!
Oiga, no me diga eso porque, al final, yo me voy a enervar e incluso me puedo llegar a enfadar porque no puede ser que me diga usted lo que no es.

Respecto a lo que decía de… No sé por qué lo ha sacado, lo de los baños.
Yo no los he visto, yo no los he dicho.
Es la hemeroteca, se está refiriendo continuamente a la hemeroteca el señor secretario autonómico y yo… Son cuestiones de la hemeroteca, a mí no me… Yo no me lo he inventado.
Pero sí que es cierto que se instalan, se realiza una instalación y no hay baños para minusválidos, ni más ni menos.
Ya está.

Igual que los aires acondicionados, efectivamente, tiene esa temperatura porque han instalado ahora aires acondicionados.
Pero antes no tenían.

Y respecto al número de camas -que le he preguntado, que no me ha contestado tampoco- pues, en fin, le diré yo.
A fecha del 25 de junio, que Castellón tiene operativas 184 camas, no eran las previstas en su construcción.
Que Valencia tiene operativas 360 camas, no eran las que estaban previstas.
Y que Alicante tiene operativas 248 camas, que tampoco eran las previstas.

Ojo, que han pasado ya varios meses.
Que ya se ha construido.
Que todo eso es lo que forma parte de la construcción, de la ejecución y de su gestión.
Y eso es lo que tenemos actualmente.

Se lo digo porque me ha contestado la consellera -como usted sabe, yo suelo preguntar-, me ha contestado y esa es la respuesta que tengo.
No sé si ella… En fin, usted tiene otros datos.

Respecto a la gestión.
Pues sí que se lo voy a decir también.
En el inicio de la pandemia pues no fue lo buena que debería haber sido.
Siento llevarle la contraria.
Y, además, también tiro de hemeroteca.
Mire usted, un sindicato denuncia que no se desinfectan las instalaciones ni el material ni nada, y no saben cómo actuar.
Le estoy hablando de noticias de prensa.

«Policías y bomberos denuncian falta de protección y exigen test con urgencia».
Los sindicatos alertan…

La senyora presidenta:

Vaya terminando, señor Arquillos, por favor.

El senyor Arquillos Cruz:

«El hospital de campaña de Alicante puede complicar la salud de los pacientes» -lo decía antes otro diputado-.
No sé si eso es cierto o no.
El hospital de campaña que el Consell ofrece a inmigrantes pues dice que no cumple con la ley.

Yo… Esto es hemeroteca, oiga.
Yo no me estoy inventando nada.
Esto son noticias que aparecen y si usted sabe que las fuentes que utilizamos los diputados -entre otras cosas- son la información que facilita con la fiscalización al gobierno…

La senyora presidenta:

Señor Arquillos, por favor.

El senyor Arquillos Cruz:

…y -ya termino, señora presidenta- en otros casos, la prensa.

Muchas gracias, muy amable, señora presidenta.

Muy amable, señor Ángel.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Arquillos.

Por favor, vamos a intentar ceñirnos lo máximo posible porque queda mucha comisión.

Señora Blanes, tiene usted la palabra.
Cuando quiera.

La senyora Blanes León:

Sí.
Moltes gràcies.

Mire, he de dir-li que no anava fer aquesta segona intervenció perquè entenc que han hagut les explicacions suficients, però sí que he decidit fer-la per a agrair i per sentir-me orgullosa de l'administració, del govern que tenim, de que dona resposta i atenció a totes les persones, com vosté ha fet referència.

I jo crec que això no s'ha de deixar-ho mai de tindre en compte.
Una gestió, o siga, una atenció que se li done a les persones que així ho necessiten -com ha sigut en el cas de l'hospital d'Alacant- i que no s'amuntone a immigrants en els CIE, jo crec que això, en lloc de ser objecte de crítica, hauria de ser objecte de, bé, de reconeixement i d'admiració.

I sobretot per a aquells patriotes que sempre pensen en els d'ací abans que en els d'allí -tal com els consideren-, inclús per egoisme deurien pensar que per la salut de les pròpies persones immigrants, inclús per la salut dels propis valencians i valencianes, jo crec que se'ls ha de donar la millor atenció a les persones que arriben, sense vore si tenen o no tenen papers en regla.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

Tiene la palabra el señor Llanos, si va a hacer uso de ella.

Gracias.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señora presidenta.

Bueno, parece que quien está compareciendo somos la oposición.
Es decir, se cubren unos a otros, ¿verdad?
(Rient.
Veus) Y parece que somos nosotros los que tenemos que dar explicaciones de ejercer nuestro derecho y nuestra obligación.

Hablaba de rifirrafe político.
Por supuesto.
Por supuesto.
Es nuestra obligación -creo-, de control a los técnicos y al poder político, ¿no?
De… En fin.
Por tanto, eso vaya por delante.

Claro, también le agradecía, señor Ángel -experimentado orador-, sus lecciones sobre lo que es serio y lo que es chascarrillo.
Hombre, a ver, yo creo que todo lo que estamos discutiendo aquí, sobre todo lo que estamos discutiendo hoy aquí, es muy muy muy serio.

Es tan serio que produce un profundo dolor que no se reconozca ni un solo error.
¡Ni un solo error!
por parte de nadie del gobierno ni de los partidos que sustentan al gobierno.
¡Ni un solo error!
¡Todo se ha hecho bien!
Todo se ha hecho tan bien que no necesitamos los hospitales.
¡Menos mal!
¡Porque es que no estaban hechos!

Mire la hemeroteca.
Mire la hemeroteca y, además, las contradicciones entre su consellera, Gabriela Bravo, y Ximo Puig.
«No, estarán mañana.
No, quince días.
No, uno sí, pero tres no».
Mire la hemeroteca.

Menos mal… Y lo dicen ustedes, porque nosotros también estamos denunciando que a los ancianos no se les enviaba a casa o se les enviaba a la residencia o no se les dejaba salir.
Eso de que no hicieron falta habrá que verlo algún día.
Y hay que denunciarlo.
Pero, si no hicieron falta, gracias a Dios.
Porque hechos, desde luego, no estaban y tardaron en hacerse meses.
Meses tardaron en hacerse.

Y ahora, estrategia preventiva.
No, no; responda.
¿Y esos protocolos que uno tiene que tener preparados ante futuribles que se pueden plantear, ya sean medioambientales, sanitarios, etcétera, se llamen COVID o se llamen SARS o se llamen gripe aviar o se llamen como se llamen?

Tienen que haber unos protocolos que la administración tiene que tener preparados.
No ahora.
Que sí, ojalá ahora los tengan.
Pero no estrategia preventiva a posteriori.
Será preventiva de la que venga.
Y Dios quiera que entonces, sí, la tengamos bien prevista.
Pero, claro, hasta ahora no ha sido así.

Se habla de los gastos, ¿qué preferimos euros o vidas?
¿Euros o vidas?
Porque, claro, es que Ifema produjo gastos.
Sí, sí, sí; es que los de aquí no produjeron más que los de la instalación porque no se pusieron en funcionamiento.
Pero luego usarán unos suministros, usarán luz, usarán agua, usarán… Digo yo, una serie de gastos.
Pero ¿euros o vidas, señores del Botànic?
¿Euros o vidas?
Como el ejemplo que es paradigmático de Ifema…

La senyora presidenta:

Vaya terminando, por favor, señor Llanos.

El senyor Llanos Pitarch:

En fin, y le pregunto, a futuro también, ¿y nuestras playas?
Mil contratados.
Mil contratados.
Pues yo me he paseado -yo mismo, no otros-, yo mismo me he paseado por tres playas un domingo.
Ni una sola medida.
Ni una sola persona de información.
Ni una sola distribución en recuadros.
¿Qué están haciendo salvo decretos leyes para castigar?
¿Qué están haciendo de verdad para evitar los rebrotes y para luchar contra esta crisis?

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Llanos.

Tiene la palabra el señor Tena por el grupo… Portavoz por el grupo Compromís.
Cuando quiera.

El senyor Tena Sánchez:

Moltes gràcies.

Jo tampoc volia intervindre perquè, pràcticament, estic agraït a les explicacions i les respostes que m'ha donat el senyor José María Ángel.

Però jo… És que ací hi han crítiques i comentaris d'alguns membres de l'oposició que no acabe d'entendre.
No tenen cap sentit que incidisquen en un tema, que es critiquen contínuament… El de si els hospitals o sí o no, quan crec que estem tots d'acord, que era una cosa preventiva y era una cosa positiva per a totes les valencianes i els valencians.

Que per sort no han fet falta, però que facen crítiques d'això i que es fiquen que com s'ha contractat, que com s'ha açò, que com s'ha… La veritat és que em pareix prou lamentable que s'intente fer política en temes com estos.

També, com ha dit el senyor… no me'n recorde ara, el senyor… Com ell no em diu el nom, jo tampoc li'l diré.
El senyor del PP.
(Algú diu: «Rovira.
») No, jo sí que ho sé que li diuen Rovira, però com ell sempre em diu el senyor de Compromís, doncs jo també li diré el senyor del PP.
(Rialles) I ja està.
No passa res.
Jo el seu cognom sí que me l'he aprés, vosté el meu encara no, en 15 mesos.
Però també li ho dic per això.

El senyor del PP quan diu que només s'utilitze, que m'explicaria ell a mi per a què s'utilitzen els hospitals.
A vosté no li ho he preguntat, li ho he preguntat al senyor Ángel.
Si li ho volguera preguntar a vosté, li ho preguntaria a vosté.

I això que ha dit que s'utilitze per a immigrants il·legals i tal… Mire, crec que ho ha dit també la companya d'Unides Podem, ho ha explicat clarament.
Ací en el govern valencià el primer són les persones.
No són si són immigrants il·legals o alegals.
Perquè d'immigrants hi han de dos maneres: els rics i els pobres.
Perquè en venen molts que són legals que també delinquixen molt.
Ahí ho deixe.

Vull dir, que este govern estem orgullosos de que no deixe cap persona arrere.
I si ara s'ha fet necessari açò per a donar un servei a unes persones que s'estaven jugant la vida, doncs a nosaltres ens pareix correcte.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Tena.

Tiene la palabra el portavoz del Grupo Popular, señor Rovira.
Cuando quiera.

El senyor Rovira Jover:

(El senyor Rovira Jover intervé sense micròfon) Yo simplemente señalarle al compañero del PSOE que (inoïble per raons tècniques) … que ya digo que, últimamente, como es de Morella, siempre, desde que salió el caso de los hermanos Puig, se pone siempre a hablar de corrupción.
No sé por qué.

Hoy, en cambio, se ve que ayer… Hoy se ha puesto a hablar de que si cuando se clausuró Ifema había mucha gente junta.
Y eso yo creo que lo ha asociado porque ayer viendo el telediario vio que todo el grupo Socialista incumplió el acuerdo en las Cortes Generales y acudieron todos a aplaudir a Pedro Sánchez.
Incumpliendo el acuerdo que había.
Incumpliendo.
Pero se ve que lo relaciona y entonces habla de lo de Ifema, no lo de ayer de Pedro Sánchez.

Mire, bien.
Señor José María Ángel Batalla, usted ha hecho antes una primera parte muy buena.
Pero esta segunda parte usted ha querido dar lecciones de ética social o no sé.
Y yo, a mí, lecciones, ninguna.
Solamente se las admito a mis padres.

Bien.
Lo mejor que ha pasado con los hospitales es que no hayan tenido que usarse, por supuesto.
Pero es que no se hubieran podido usar.
No se hubieran podido usar.
Pero, además, usted, en esta comisión, lo que ha dicho lo estudiaremos y lo analizaremos.
Porque usted se la ha adjudicado a IDAT, que IDAT se monta de juntar Hispano Vema y otra empresa.

¿Usted sabe qué instalaciones…?
Ha dicho que construía -o yo he entendido- hospitales en Líbano.
Mire, ¿usted sabe a qué se dedicaba Hispano Vema?
«Un campamento para el ejército danés desplegado en unas maniobras en Chinchilla».
«Tres cocinas de campaña para el ejército de Uruguay en 2015».
Le digo los trabajos que Hispano Vema recoge como los grandes trabajos que hace para el ejército.
Los recoge en su web.

Porque claro, IDAT no puede tener experiencia.
No puede tener experiencia porque la han creado dos meses antes.
Y Hispano Vema es la que puede aportar la experiencia.
Y entre los trabajos que publicitan… ¡Ah!
, también dice «18 contenedores de ablución -ablución- al ejército español en 2019».
Serán unas duchas, entiendo yo.

Lo digo por la experiencia, la gran experiencia en construcción de hospitales de campaña que tiene Hispano Vema.
Que según, en su página web, no había hecho ni uno.
Ni uno.
Y ustedes por eso le adjudican a dedo -digo, a dedo, no estoy criticándolo, lo permitía el decreto de emergencias el que se adjudicara a dedo-, se lo adjudican… Primero a Hispano Vema anuncian, luego anuncian que fue a IDAT.

Pero ya digo que todo esto habrá que hacer un pleno o algo de la comisión, un monográfico dedicado a esto.
Porque esta cuestión es grave.
Pero es que usted ha dicho aquí, en sede parlamentaria, que se le adjudicó a esta empresa dada su experiencia en la construcción de hospitales de campaña.
Y usted, creo recordar que lo ha dicho así.

Pero es que, además, si analizamos la otra empresa que participa en el proyecto, que…

La senyora presidenta:

Señor Rovira, vaya concluyendo, por favor.

El senyor Rovira Jover:

…se llama BellComm.
BellComm.
Bueno, BellComm, su facturación normal no llega a medio millón de euros -su facturación normal anual- y cuenta con tres empleados.
Esa es otra gran empresa con gran experiencia en el montaje de hospitales de campaña por todo el mundo.
Pero ya digo que todo eso se analizará.

Y, por último, una cuestión que en la primera parte se me olvidó preguntarle.
¿Qué piensa usted del despido de sesenta brigadistas forestales por parte de Vaersa en plena época de verano?
Lo digo por lo que hemos hablado antes de los incendios.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rovira.

Tiene la palabra el portavoz del Grupo Socialista, el señor Blanch.

El senyor Blanch Marín:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Nosaltres, des de… ¿Euros o vidas?
 Si no han sigut utilitzats és que els nostres recursos principals, que són els hospitals de referència, han funcionat.
Perquè no han hagut més víctimes que necessitaren d'eixos hospitals.

Ho ha dit molt bé don José María Ángel.
No volem que mai es posen en marxa ni s'execute res dins d'eixos hospitals de campanya.
I a partir d'ahí, tota la resta… El que sí que m'agradaria és que es mediren bé les paraules, perquè algú pot malentendre determinades afirmacions que s'han fet ací.

Nosaltres volem manifestar en nom del grup Socialista el treball que s'ha fet des de la Generalitat.
Una vegada més, i en la gestió de tot el que s'ha descrit, s'han fet les coses prou bé.
Necessitem donar el més profund i sincer agraïment a totes les persones que han estat implicades.
Que encara ho estan en el seu ram en resoldre els problemes de tot allò que ha afectat a la COVID-19.

Parlem de la UME, parlem de la Guàrdia Civil, dels diferents cossos de policia, de protecció civil, del 112, dels bombers, de personal sanitari, de serveis, de personal tècnic i funcionaris de la Generalitat, de la pròpia consellera Bravo, de la consellera Barceló, de les federacions de municipis, de les diputacions provincials, dels ajuntaments encapçalats per eixos alcaldes i alcaldesses grans protagonistes de l'emergència sanitària… Ells mereixen el nostre reconeixement i no fer avui eixe reconeixement seria no entendre què significa la compareixença del secretari autonòmic ací.

La conselleria ha fet un gran treball.
Les comunicacions han sigut permanents.
Demanem, des del grup Socialista, que es mantinga l'esforç i no es pare el contacte, aixina com que es continue treballant en eixa protecció i desinfecció, perquè són vostés els que coneixen les necessitats i les persones que ho necessiten.

Si hi ha hagut algun error -que ningú és perfecte-, per descomptat, no ha tingut cap element intencional.
Estudiem-ho, siguem responsables i rectifiquem allò que corresponga.
Cridem a la població per a que no ens relaxem, que augmentem la responsabilitat per a salvar el màxim de vides i tornem a eixa normalitat social, econòmica i sanitària el més ràpid i segur possibles.

Nosaltres li agraïm, també, la invitació que mos, ha fet a poder acudir a la seua seu a la que acudirem gustosos i espere que pugam fer un bon moment de coneixement de la realitat que n'hi ha.

I hi ha qui diu que la vida doncs és un poc un 10 % d'allò que ens ocorre i un 90 % de com reaccionem davant d'allò que ens passa.
Jo crec que el 90 % del que han fet ací ha sigut saber reaccionar davant del que tenim.
Continuem fent eixa mateixa feina.

La nostra admiració i respecte, senyor secretari.

Moltíssimes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Blanch.

Señor Ángel, tiene usted ahora para… 3 minutos para poder… Bueno, acabar su…

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

No los consumiré.

Doncs agrair-li a cadascun de vostés el to, les preguntes, el treball que fan i dona goig vindre a una comissió de les Corts Valencianes on, efectivament, hi ha el respecte i la consideració per la tasca que es fa.
Això he de posar-ho, perquè crec que tots es nodrim dels treballs rigorosos i seriosos… Mantingam diferències o no compartim els escenaris o les anàlisis.
Que conste, perquè vull agrair-ho personalment perquè he constatat, una vegada més, que hi ha… Els parlamentaris treballen, s'estudien els temes i fan les preguntes.

I després dir-los que sí que es van demanar disculpes.
El president Puig, en la seua primera compareixença va traslladar les disculpes a la societat valenciana, als afectats, i per la capacitat, moltes vegades, de no haver tingut respostes per haver-la donat.

I la consellera Gabriela Bravo, quan vingué, va tornar a dir el mateix.
Sí que s'han demanat disculpes.
Les disculpes sempre tenen una capacitat d'autocrítica quan un la trasllada, i més en seu parlamentària, al conjunt de la població que representen vostés ací, a milions de valencians.

Després dir-los que, efectivament -efectivament-, els hospitals de campanya -torne a insistir- tenien la vocació de donar resposta a les demandes que ens va fer l'autoritat sanitària.
«Tenim un problema.
Podem quedar-se col·lapsats en els hospitals referents de la Comunitat Valenciana.
I necessitem que vostés mos ajuden a tindre una resposta».
I el que vàrem fer va ser una acció modular.

Efectivament, les respostes que li ha donat la consellera són les que són, són precises.
Però li recorde a vosté -que vosté també ho ha dit en la seua intervenció- que eren una acció modular.
I les que l'autoritat sanitària necessitava en este moment, en eixe precís moment -que vosté té la contestació parlamentària- eren les més de dues-centes, més de cent o més de dues-centes.

Perquè així mos ho havia facilitat l'autoritat sanitària.
Però sí que tenim els mil llits, clar que els tenim.
Els tenim, els tenim.
Quan dic els llits, els tenim en stock i emmagatzemats, perquè no han fet falta poder-los utilitzar perquè l'autoritat sanitària no mos els ha demanat.

Després d'ahí també hi havia un conjunt de material necessari per a la praxi i la resposta sanitària en funció de les patologies que podien fer front.
Com és tot el tema informàtic, com és tot el tema tecnològic, com és tot el tema assistencial que va redundar en una millor capacitat en la resposta assistencial de la sanitat pública valenciana.

Tot eixe material s'ha adquirit.
No és simplement un contenidor d'hospital modular en funció de la demanda que tindrem en patrimoni i que podríem gastar.
S'ha hagut d'adquirir un conjunt de material que l'ha aportat l'autoritat sanitària, sense dubte -com vosté m'ha dit en la seua intervenció.

Quant a l'hospital d'Alacant, senyor Rovira, doncs l'hospital d'Alacant ha jugat un paper importantíssim que podria donar… Perquè nosaltres, a més, el que volíem és que fora un resposta per a millorar la imatge col·lectiva de la imatge valenciana en un sector que vosté coneix profundament millor que jo, que és el sector turístic valencià.
I necessitàvem traslladar als seus operadors -que és el que hem fet- que estàvem preparats per a qualsevol circumstància, com aixina s'ha produït.
És a dir, era tot un conjunt de respostes encadenades a millorar la resposta que s'havia de fer.

Sobre el tema de la qualitat de les empreses, ha quedat demostrat que les empreses ens fan una oferta modular, que és el que nosaltres vàrem adquirir.
Una oferta modular basada en les exigències que mos va dir l'autoritat sanitària que tenia.

I la situació de futur en la que també algú de les seues senyories mos plantejava si estem fent una reflexió cap a on deuríem anar en els pròxim mesos, per això des del dilluns -el proper dilluns- ja anem a reforçar alguna de les àrees d'assistència que anem a tindre.

I incorporàrem esta setmana una acció analítica en el centre d'emergències -que deuen vostés passar a testar-la- que ens facilita un coneixement profund de cada un dels llocs que poguérem tindre certes complicacions.
Per exemple, podríem confinar selectivament?
Podríem confinar en un moment determinat, a petició de l'autoritat sanitària, a una part, a un carrer, a un barri, com s'ha produït en altres parts de l'estat espanyol?

Déu no ho vullga.
Però si això es produïra, jo li puc assegurar que ja hem preparat amb hipòtesis de treball esta tipologia de respostes.
Venim treballant en situacions, no les complexes, les molt complexes que pogueren fer amb el acervo i amb l'experiència que hem tingut en estos noranta dies.

Finalitze.
Una altra vegada, presidenta, donar-li les gràcies a vosté per la seua diligent presidència i a cadascú de vostés agrair-los el to i, fonamentalment, el treball que fan cada dia vostés.

La senyora presidenta:

Gracias, señor José María.

Le agradecemos muchísimo que haya venido a comparecer hoy aquí.

Esta presidencia hará llegar la invitación que nos ha acusado el secretario autonómico para poder visitar las instalaciones…

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Por orden de la consellera.

La senyora presidenta:

Por orden de la consellera… Bueno, por orden de la consellera de Justicia.

Y, por otro lado -y creo que en esto hablo, me voy a permitir hablar en nombre de todas sus señorías-, traslade de parte de esta comisión, de los miembros de esta comisión, a todos los trabajadores y trabajadoras y a todos aquellos que han participado y colaborado, y siguen haciéndolo todavía, durante todo este tiempo que hemos vivido… Y a usted, señor José María.
Muchísimas gracias por su diligencia y por su manera de ser, que yo perfectamente conozco.

El senyor secretari autonòmic de Seguretat i Emergències:

Muchas gracias, presidenta.

Bueno, pues con su permiso, me retiro y los dejo trabajar a ustedes.

La senyora presidenta:

Señorías, vamos a despedir al compareciente unos minutos y, así, podemos desinfectar también el sitio para que el señor vicepresidente, si quiere hacer uso de su sitio, pueda hacerlo.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre el reconeixement exprés de la llibertat religiosa i la protecció de les manifestacions públiques i privades del culte, presentada pel Grup Parlamentari Vox Comunidad Valenciana (RE número 17.
896, BOCV número 82)

La senyora presidenta:

(Inoïble per raons tècniques)

El senyor Llanos Pitarch:

(Part de la intervenció és inoïble per raons tècniques)

…Mantenimiento del orden público protegido por la ley y la definición de ese orden público es la situación de normal funcionamiento de las instituciones públicas y privadas en las que las autoridades ejercen sus atribuciones propias y las personas ejercen, pacíficamente, sus derechos y libertades.

Así mismo, el Real decreto 463/2020, de 14 de marzo, por el que se declaraba el estado de alarma, en su artículo 11 sobre medidas de contención en relación con los lugares de culto y con las ceremonias civiles y religiosas establecía que: «La asistencia a los lugares de culto y a las ceremonias civiles y religiosas, incluidas las fúnebres, se condicionan a la adopción de medidas organizativas consistentes en evitar aglomeraciones de personas, en función de las dimensiones y características de los lugares, de tal manera que se garantice a los asistentes la posibilidad de respetar la distancia entre ellos de, al menos, un metro.

Como se aprecia, el dicho real decreto el culto está condicionado a la adopción de medidas y a que se garantice a los asistentes la posibilidad de respetar las distancias de seguridad adecuadas, pero en ningún momento se prohíbe el ejercicio del culto, ni siquiera en el estado de alarma ni lo habría en un estado de excepción, puesto que esta prohibición no tiene la más mínima cobertura legal.

Sin embargo, luego, en la Orden SND/399/2020, de 9 de mayo, para la flexibilización de determinadas restricciones de ámbito nacional, en el artículo 9.
1 se dice que se permitirá la asistencia a lugares de culto.
Pero este reconocimiento entendemos que no resulta procedente, por cuanto al culto, por amparo constitucional y por igual coherencia con lo expresado anteriormente en el real decreto del estado de alarma, no podía prohibirse, solo condicionarse.
De modo que no puede permitirse algo que nunca ha estado prohibido.

Y en ese mismo artículo, en el punto 2, último párrafo, se dice en la orden que no se podrá utilizar el exterior de los edificios ni la vía publica para celebración de actos de culto.

Bien, entendemos que lo manifestado en esta orden vulnera de forma flagrante nuestra Carta Magna y no es acorde tampoco con el real decreto de referencia del estado de alarma, ni siquiera durante la vigencia de un estado de excepción sería factible dicha supresión absoluta de las manifestaciones de culto.

Puesto que una cosa será limitar, condicionar las manifestaciones atendiendo a las garantías para las personas y con respeto al orden público, y otra muy distinta es suprimir derechos fundamentales y libertades públicas.
Lo que no es aceptable, en modo alguno, en una democracia consolidada como la española, que propugna en su artículo primero de la Constitución -con valores superiores del ordenamiento jurídico- la libertad, la justicia, la igualdad y el pluralismo político, y la libertad es el primero de esos valores superiores indicados.

No se puede aceptar que haya ninguna situación pública o privada, colectiva o individual, por más excepcional que sea, que justifique la eliminación de las libertades de los ciudadanos.

Por ello, creemos desde Vox que es deber de los representantes políticos en estas Cortes Valencianas hacer una declaración expresa sobre el reconocimiento y defensa de la libertad religiosa y de culto que se ha visto amenazada, con lo dispuesto para la fase 1 de la desescalada por la anterior orden, y con el fin de que esto nunca pueda volver a pasar.

No es cuestión de creencias -al menos, religiosas-, es una cuestión de creer en la verdadera democracia.
Es en la que, pensemos lo que pensemos cada uno, todos juntos hemos de luchar por mantener a salvo todos los derechos de los ciudadanos.

Quiero entender, incluso, que ha habido mala redacción de la orden de referencia y que ha provocado una aplicación irregular de la norma, pero es preciso, por ello, este reconocimiento por parte de todos.

Había formas de garantizar el orden público y de proteger la salud de los ciudadanos, como se ha hecho en otros países sin la absoluta eliminación del culto.

Hay que tener en cuenta también que, para los creyentes, en este caso -igual que para todos en otros casos-, la anulación de libertades y derechos fundamentales, el culto religioso, la asistencia a los templos e incluso una eucaristía en un pequeño lugar con todas las garantías supone sosiego, supone consuelo y supone, para muchos, toda una necesidad de vida.
Y es por ello que no podría entenderse que los representantes públicos no aboguemos por la defensa a ultranza de estas libertades.

Por ello, pensemos lo que pensemos y creamos lo que creamos, proponemos esta iniciativa en reconocimiento de la libertad de todos y en defensa de conductas lícitas que, sin embargo, fueron utilizadas de forma torticera y malintencionada como, por ejemplo, el acercamiento de la imagen de la Virgen de los Desamparados que hizo el cardenal Cañizares a la puerta de la basílica de esta ciudad.

Reiteramos, no es una cuestión de creencias, es una cuestión de creer en la libertad de todos los ciudadanos, pensemos como pensemos.

Muchas gracias, señorías, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Llanos.

Tiene la palabra ahora la portavoz del Grupo Unidas Podemos, señora Blanes.
Cuando usted quiera.

La senyora Blanes León:

Sí.
Moltes gràcies.

Bé.
Ací, per part de Vox, el senyor Llanos ens porta una PNL, pareix ser, perquè parlem si és o no és constitucional l'ordre que impedia els actes de culte.

Jo, evidentment, no vaig a discutir-li els termes legals, perquè segur que vosté quedarà sempre, bé, en avantatge sobre aquests temes.
Però si que li diré que pareix ser que estem parlant d'una situació totalment normal i ordinària i pareix que se li oblida en la situació d'alarma en la que ens trobàvem.

Perquè no soles es van restringir o es van limitar les llibertats -segons com vosté diu- de culte, sinó que van haver altres, com una fonamental que és el dret de la mobilitat i de la lliure circulació.
A partir d'ahí, qualsevol de les altres activitats també venia limitada per aquesta limitació de mobilitat.

Per tant, no entenc que vostés vullguen posar-nos ací, als parlamentaris, a decidir si es deixa o no sense efecte una sèrie de denúncies.
Jo pense que nosaltres no hem de jutjar sobre el fets que s'han denunciat o no, per a això ja estan els organismes que són els competents.

També vosté parla de que s'ha de defensar i protegir el dret a la llibertat religiosa i de culte.
Jo crec que ací això queda sense cap tipus de dubte.
Tots i totes les que estem ací hem promés, hem jurat el nostre càrrec en el compliment de la Constitució.
Per tant, jo crec això no fa falta ni que siga reiterat per les persones que ací ostentem el càrrec de diputades.

Després vosté parla també de que es van mantindre les distàncies de seguretat.
Bé, ací sempre es fa molta referència a l'hemeroteca.
N'hi han infinitats d'imatges en les que famílies estan fent-se fotografies sense mascaretes, inclús els capellans que allí estaven, estaven tots junts i sense mascaretes.
Per tant, això pot ser, com a mínim, subjectiu.

Després també, bé, ja li dic que no anem a valorar ací si és o no és recurrible la decisió de l'estat d'alarma i les seues restriccions.
També pense que si, en este cas, l'arquebisbe considerava que no estaven dins de la legalitat, inclús abans d'haver fet un cridament i d'obrir la basílica, podia haver denunciat aquestes irregularitats que ell considerava que s'estaven cometent.

I, bé, diu que ací no es tracta d'ideologia ni de creences, però jo no vull ni pensar que haguera passat si en lloc de ser una cerimònia catòlica o religiosa, haguera sigut d'altre tipus de confessionalitat.

Bé.
Simplement dir-li que simplement per responsabilitat…

La senyora presidenta:

Vaya concluyendo, señoría.

La senyora Blanes León:

¿Perdón?
¡Ah!
, vale.
Disculpe.

La senyora presidenta:

Le he dicho que vaya concluyendo, que no termine así.
Termine como usted considere.
Le he avisado de que el tiempo está transcurriendo.
(Pausa)

Tiene la palabra la portavoz del Grupo Compromís, señora… Nathalie.
Señora Torres, cuando usted quiera.

La senyora Torres Garcia:

Una pregunta, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Sí, dígame.

La senyora Torres Garcia:

Em puc llevar la mascareta per a parlar?
Com he vist que alguns se la llevaven i altres no per això pregunte.

La senyora presidenta:

Sí, sí, sí.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, presidenta.

Bé, el dia 10 de maig encara estàvem en fase de confinament, si no recorde malament.
Però l'arquebisbe de València va decidir motu proprio saltar-se l'estat d'alarma i obrir la basílica de la Mare de Déu.

No és que no ens sumàrem a una manifestació expressa en defensa del senyor Cañizares, és que lamentem que la delegació del govern decidira finalment no actuar en un comportament tan poc modèlic i edificant per part de qui hauria de donar exemple cada dia, però més encara en estos temps tan complexos.
I dolorosos, perquè recordem que, en aquell moment, cada dia morien persones per la pandèmia de la qual ens protegim encara, ens protegíem en aquell moment quedant-nos en casa.

Contrasta el procedir de monsenyor amb l'actitud del sant pare en esta pandèmia.
El papa Francesc va tancar el Vaticà precisament per a evitar que es convertira en un focus de contagi i va demanar que obeírem les recomanacions de les autoritats sanitàries.

La mateixa conferència episcopal espanyola va publicar una guia amb mesures concretes per a la celebració del culte durant el confinament, d'acord amb les fases de la desescalada que culminaria en el desconfinament i la tornada a esta normalitat tan estranya en què encara estem ara, a més, amb rebrots preocupants que ens obliguen a no abaixar la guàrdia.

La guia, que està disponible en internet, deixa ben clar que en la fase 0, que és la fase en que estàvem el dia 10 de maig, a l'espera encara de passar a la fase 1… Cosa que no es va donar de manera generalitzada per a tot el territori valencià en un primer moment, com recordaran tots vostés.

Com anava a dir, en eixa fase 0 la conferència episcopal espanyola diu en eixa guia, i cite textualment: «Mantenemos la situación actual.
Cultos sin pueblo.
Atención religiosa personalizada poniendo atención especial a los que han perdido a seres queridos.
Preparamos en cada diócesis i parroquias las siguientes fases.
» I més avant, encara insistix en eixe recull de mesures: «Invitando a la lectura de la palabra de Dios y a la oración en las casas.
»

Però l'arquebisbe es va convertir en insubmís de les normes emanades de la pròpia jerarquia eclesiàstica i de les disposicions sanitàries que ens atenyien a tots per igual.
En un preàmbul del que vindria un poquet més tard, quan ja va obrir les portes al culte i aprofitava l'homilia per a propagar falsedats carents de tota base científica en una de les moltes mostres a que ens té acostumats d'estar per damunt del bé i del mal.

Per tant -i per acabar-, la veritat és que no sé com se'ls ha acudit portar esta proposta a esta comissió per les raons que jo acabe d'adduir i per les que ha explicat també la meua companya d'Esquerra Unida, a les quals també ens sumem.

Amb tantes urgències com tenim, i que hauríem d'atendre entre totes i tots per a superar una crisi terrible a la qual encara no li hem acabat de vore l'horror de tota la seua magnitud.

Gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Torres.

Tiene la palabra el portavoz del grupo Ciudadanos, señor Fernández.

El senyor Fernández Garcia:

Gracias, señora presidenta.

Mire, vamos a abstenernos a esta iniciativa por la siguiente razón.
Ciudadanos no es un partido religioso, como es obvio, pero aquí, con esta iniciativa, se está tergiversando dos conceptos.

Uno es la libertad religiosa y de culto, que en ningún caso está afectada porque está reconocida constitucionalmente con las medidas propias de un estado cuando adopta, en este caso, un estado de alarma que afectaba a toda actividad que implica reunión de grupos de personas por cuestión de reducción de contagios.
Es decir, por cuestión sanitaria.

Por tanto, consideramos que la cuestión de orden público y de sanidad pública no puede nunca quebrar en beneficio de actividades confesionales.
Y esto es así desde Roma en cualquier estado de derecho.
Reddite ergo quae sunt Caesaris Caesare… Caesari, perdón, et quae sunt Dei Deo.
Perdonen sus señorías que mi latín no sea el de Séneca, pero en pocas palabras: a Dios lo que es de Dios y al César lo que es del César.

No obstante, señores de Vox, sí compartimos con ustedes su inquietud y dudas más que razonables sobre la legalidad de las limitaciones impuestas en el estado de alarma y que creemos que son más propias de un estado de excepción que, por cobardía del gobierno de Sánchez, no se tomó la decisión de acordar.

También compartimos con ustedes, señorías de Vox, la inquietud que nos causa el que la falsa progresía española se cebe en la iglesia católica constantemente y actúe, por ejemplo, con contundencia contra el arzobispo Cañizares y omita toda crítica, por ejemplo, al imán de El Vendrell que, durante el estado de alarma, rompió este y congregó a más de cincuenta fieles de su religión a la calle.

Organizada, además, por la Asociación Cultural de Joves Esportistes de Catalunya, tan próxima al separatismo y a los nacionalistas de esta cámara.
Un tipo ciertamente peligroso, el imán de El Vendrell, por sus simpatías salafistas.
Y, sin embargo, aquí no pasa nada.

En este sentido, sí quiero incidir en mi enojo… (Veus) En mi enojo por esa falsa progresía que cuestiona constantemente la iglesia católica, que forma parte de nuestra cultura y tradición, y calla cobardemente ante confesiones -que incluso apoya- que van en contra de nuestros principios democráticos y occidentales.

Y, por ejemplo, quiero decirlo -no es opinión mía, ¿eh?
No se vayan a asustar ustedes- que consideran a la mujer que solo es correcta cuando es devotamente obediente y recogida en ausencia de su esposo.
Insisto, no lo digo yo, lo dice el Corán y la sharía.

Y aquí no pasa nada.
(Veus) Y aquí no pasa nada.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Fernández.

Señor Rovira, no sea usted tan comentarista de la jugada (veus i rialles) porque nosotros estamos aquí todos observando sin parar.
No nos comente todas las jugadas, porque es que la gente se distrae.
I a mi també, i ara… Se lo digo como un consejo.

Tiene la palabra el portavoz del grupo Popular, señor Ciscar.

El senyor Ciscar Bolufer:

Sí, muchas gracias.

Nuestro voto va a ser favorable a la iniciativa.
Es verdad que el derecho fundamental a la libertad ideológica, religiosa y de culto en España no está en discusión, no admite ninguna discusión, como tampoco la admite el mantenimiento del orden público.
Es la única limitación que estable la Constitución a ese derecho fundamental.

No está en discusión, pero sí que lo está su ejercicio.
Y, tal como ya se ha apuntado, tratándose de un derecho fundamental no se entiende que no pueda ejercerse también en la vía pública.

Vamos a ver.
Se puede estar en la terraza de un establecimiento de hostelería, manteniendo la distancia de seguridad; se puede ejercer el derecho de manifestación en la vía pública -manteniendo la distancia de seguridad y el uso de mascarilla-; se puede ejercer el derecho de reunión en la vía pública -manteniendo las medidas de seguridad-; está el derecho a circular por todo el territorio nacional -manteniendo las medidas de seguridad.

¿Qué problema hay en que se pueda ejercer el derecho fundamental de culto en la vía pública manteniendo esas mismas medidas de seguridad?
Si se ha vuelto a la nueva normalidad, se tiene que volver a la nueva normalidad en todo.
Siempre, insisto, manteniendo las debidas medidas de seguridad.

Y el ejercicio del culto en esta tierra en la vía pública no nació anteayer, tiene siglos de tradición.
¿Por qué -insisto y reitero- con mascarilla, con distancia, con todas las medidas de seguridad que sean necesarias, no se puede ejercer?

Es que una postura contraria a esto solo se entiende desde el prejuicio ideológico.
Se ha puesto aquí, por mi compañero de Ciudadanos, un ejemplo muy clarividente y es que es verdad.
Hay inquina al cardenal Cañizares, no la hay -todo lo contrario- a representantes de otras confesiones religiosas, que, como se ha dicho, pueden causar mucho más daño que el que puede hacer el cardenal Cañizares.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ciscar.

Tiene la palabra el portavoz del Grupo Socialista, señora Peris.

La senyora Peris Cervera:

Antes del tiempo, señora presidenta, solo una cuestión.
Yo tengo en mi carpeta una enmienda de modificación que presenta Vox y es una enmienda de sustitución de toda tu propuesta de resolución.
(Veus)

No, lo digo yo porque aquí hay cinco puntos y en el original hay seis.
Interpreto que lo que vale es esto.

La senyora presidenta:

Sí.

La senyora Peris Cervera:

¿Sí?

(El senyor Llanos Pitarch intervé sense micròfon.
Inoïble)

La senyora presidenta:

Efectivamente, es un error de la mesa no haberles indicado yo que tienen ustedes… Es una propia enmienda de esta iniciativa, pero bueno.
Pensé que todos lo habían recogido y que…

El senyor Llanos Pitarch:

Habría que actualizar los términos de la proposición.

La senyora presidenta:

Cuando… Pues cuando usted quiera.

La senyora Peris Cervera:

Sí.
Gracias, presidenta.

Teniendo en cuenta la enmienda de modificación que presenta (inoïble) … (Algú connecta el micròfon) Perdón.
La exposición de motivos y todo su discurso, no tiene -salvo alguna cosa- nada que ver con esta propuesta de resolución.

Entre otras cosas, porque todo lo que tenía que ver con la Orden 399/2020 es el punto que usted ha eliminado de su propia PNL.
Por lo tanto, de eso que ha estado usted hablando, su PNL no refleja absolutamente nada.

Y en tanto a los puntos que nos plantea Vox, nos dice rápidamente sus cinco puntos que nunca se deje sin efecto el pleno ejercicio de la libertad religiosa y de culto.
Yo creo que el resto de comparecientes lo han explicado.

Usted ha hablado de eliminación de libertades y ese es un tema muy fuerte en cuanto a la expresión, porque no ha habido eliminación de ningún derecho ni ninguna libertad.
Ha habido un estado de alarma que ha limitado, especialmente, el derecho a la circulación y el derecho a la reunión, y que, efectivamente, luego tiene efectos sobre algunas otras libertades y derechos.

Mire, en el mismo artículo habla -el 16- de que se ha de garantizar la libertad ideológica junto con la religiosa y la de culto.
Yo milito en una organización política, como usted, y, sin embargo, durante toda esta fase, yo no he podido acudir a ninguna sede de mi partido ni reunirme con ningún compañero presencialmente.
Y entiendo que… Y lo respeto, lo comparto y así ha sido que, no por eso, se ha eliminado la libertad ideológica de nuestro país.

En segundo lugar, ustedes dicen que el Consell inste a todos los cuerpos y fuerzas de seguridad, como la Policía Nacional y la Guardia Civil, a que no multen por el ejercicio adecuado del culto.

Mire, señor Llanos, no podemos apoyar esto de ninguna manera.
Es más, ningún grupo debería hacerlo.
¿Cómo va el Consell a instar a las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado a que no multe?
Primero, porque no tenemos competencia.
Y, en segundo lugar, el hecho de instarles a que no multen… En fin, podría ser hasta un delito.
Yo, mi grupo, no lo cometerá.

El tercer punto que usted habla es instar a las administraciones a dejar sin efecto todas las denuncias planteadas.
¿De verdad estas Cortes van a votar a favor para que las administraciones dejen sin efecto las multas que se hayan podido adoptar arreglo a la legislación vigente?
¿Vamos a ser tan irresponsables de plantear eso?
No lo hará mi grupo.

Y, en cuarto lugar, ustedes hablan de proteger el derecho a la libertad religiosa, pero que nunca puede suponer una suspensión del culto, ni privado ni público.
No lo ha sido y, por lo tanto, no entendemos por qué este punto.

Y, por último -acabo, señora presidenta-, en relación al arzobispo de Valencia.
Quiero decirles que el señor Cañizares se defiende por sí mismo, se suele meter en muchos charcos, no creo que requiera nuestra defensa y, en cualquier caso, si cometió una o ninguna irregularidad tampoco corresponde a estas Cortes sino a otras autoridades dirimir esa razón.

Por todo ello, señora presidenta, mi grupo votará en contra.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Peris.

Tiene la palabra el señor Llanos por 3 minutos.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señora presidenta.

Bueno, no me sorprende que no apoyen la defensa del derecho constitucional, la libertad ideológica, religiosa y de culto.
No me sorprende absolutamente nada.

Tampoco me sorprende, pero me resulta triste que, en una de las intervenciones, en lugar de hablar del derecho constitucional y de una libertad pública, se esté hablando toda la intervención (rient) del señor Cañizares, del cardenal Cañizares.
Es una cuestión tangencial, como se puede ver, de nuestra PNL.
Es un ejemplo de lo que ha ocurrido y se pedía una manifestación expresa, apoyados en la libertad ideológica, religiosa y de culto.

Quisiera imaginarme qué pasaría si se hubiera impedido una ceremonia druida en honor a la madre tierra.
Hubiéramos visto cómo hubieran saltado aquí las alarmas por todas partes, sobre todo por los que nos dan lecciones y no quieren apoyar esta PNL.

Señorías, conozco perfectamente la legislación y dónde están las competencias.
Habríamos de ver cuántas iniciativas, como proposición no de ley, se han planteado aquí que no son competencia nuestra, pero que sí se nos piden reconocimientos expresos, declaraciones expresas, instando a los organismos correspondientes a adoptar las medidas que corresponden.

Es muy evidente -es muy evidente- que de una exposición de motivos no tiene que aparecer las argumentaciones, no tienen por qué reflejarse en la propuesta de resolución, sino que son consecuencia, por eso se llama exposición de motivos.

Y sí es cierto que esa orden hablaba de permitir, con lo cual estaba anulado, cancelado, expresamente la libertad ideológica, religiosa y de culto, incumpliendo la previsión constitucional.

Lo que pretendemos, reitero… Quería pensar que irían por ahí, no por el cardenal, que se defiende solo y muy bien.
Oigan, una manifestación expresa.
La orden no es acertada.
El real decreto del estado de alarma sí, sí, pero la orden no era acertada.

¿Qué problema hay en que estas Cortes hagan una declaración expresa en defensa de ese derecho fundamental, de una libertad ideológica, religiosa y de culto de todos y hacer bien nuestro trabajo?
No, hay que llevarlo siempre a la diferencia.
Y luego nos piden a nosotros, ¿no?

Y aquí no lo van a apoyar digamos lo que digamos, pero al menos díganlo claro.
Dejen al cardenal y digan que no quieren hacer un reconocimiento expreso de que no se pueden anular por protección, por amparo constitucional los derechos y las libertades públicas.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Llanos.

Sus señorías tienen derecho a una réplica y quieren ejercer el turno… ¿Sí?
Pues sí.

Tiene la palabra, señora Blanes.

La senyora Blanes León:

Sí.
Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo incidir, precisament, que era el que volia acabar, era el que la senyora Peris ha remarcat, el que se'ns inste.
Evidentment que des d'estes Corts s'ha instat a altres administracions que tenen les seues competències, però instar a incidir sobre els cossos i forces de seguretat o instar a incidir sobre jurídicament les decisions que es puguen prendre, jo crec que això és un passet més que jo, per descomptat, el nostre grup parlamentari tampoc va a donar.

Després també s'ha parlat de comparar les terrasses amb els llocs de culte.
És que estem comparant, parlant del dia 30 de juliol, que n'hi han unes condicions, i del dia 10 de maig.
Jo crec que eixa és la gran diferència que n'hi ha.
No estem parlant de la mateixa situació i s'ha equiparat en el moment i amb les condicions molt diferents.

Després, ja li dic, que jo pense que les conseqüències o no legals o regulars del decret o de les actuacions que es van fer en eixe moment les haurà de decidir qui tinga les competències.

Però simplement, com a mínim -com a mínim-, jo crec que el reconèixer que va ser un acte irresponsable i totalment imprudent crec que deuria quedar clar en aquesta comissió.
I, sobretot, per solidaritat.
Perquè saben vostés, moltes festes han hagut de deixar de celebrar-se?
Moltes d'elles, evidentment, religioses.

Quantes imatges s'han quedat sense poder eixir als carrers als nostres pobles i a les nostres viles?
Doncs no seré jo qui defense, precisament -o no-, aquestes processons.
Cada u té la seua llibertat religiosa, evidentment.

Però això sí, defensem la igualtat.
I la igualtat és que molts pobles s'han quedat sense les seues festes, que hagueren pogut ser també molt respectuoses per part dels intervinents, però van ser molt més responsables que el senyor arquebisbe per no celebrar-les.

I després parla vosté de que no es parle tant del senyor Cañizares.
És que la seua PNL es basa no en la crítica o en el desacord d'una ordre, sinó que es basa en un fet concret que va portar endavant, en este cas, l'arquebisbe i el senyor Cañizares.
Per tant, clar que hem de parlar d'ell, perquè és que la PNL es basa en les seues actuacions.

I per tant, com no volem generalitzar -almenys pel nostre grup parlamentari-, com no volem demonitzar ni les persones que exercixen els cultes ni les persones que van a formar part d'ells ni a escoltar-los, evidentment que no, no volem demonitzar-los.
Simplement pensem que esta actuació en concret, exercida per una persona molt concreta, va estar fora de lloc, irresponsable -com dic- i, com a mínim, imprudent.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Blanes.

Tiene la palabra ahora la señora… Uy.
Perdón.
Señora Torres, cuando usted quiera.

La senyora Torres Garcia:

Bé.
Pareix que haja presentat jo la PNL.
Perquè llevat del ponent, els altres portaveus dels grups parlamentaris s'han referit pràcticament i en exclusiva a la meua intervenció.
Que jo puc focalitzar en el punt que vulga.
Puc centrar-me en el primer punt i puc centrar-me en l'últim.

M'ha cridat tant l'atenció l'últim punt, precisament, que per això he centrat la meua intervenció en eixe punt, perquè -ja ho han dit vostés- cardenal Cañizares no necessita que ningú el defense.
Per què ho posen en una proposta de resolució?
Si no necessita defensa… Però, clar, en el pecat està la penitència.
Quan u sap que algú no ha fet bé les coses, doncs d'una manera o altra, mira, doncs han de traure la cara per ells.

Per la resta de punts de la seua PNL, a mi em sembla que… És que està de sobra tota ella.
Perquè jo crec que està garantida constitucionalment la base jurídica dels reials decrets i de les ordres subsegüents més que de sobres.

Però a vostés els agrada projectar ombres de dubtes sobre absolutament totes les actuacions d'este govern ací i del govern de l'estat espanyol allà.
I bé, ja tindrem temps de debatre sobre totes eixes ombres de dubte.

I jo inquina -o malvolença, en valencià- no li'n tinc cap al senyor Cañizares.
Entre altres coses, no li puc tindre malvolença a una persona a qui no conec.
Però crec que la seua actuació no va ser correcta, des d'un punt de vista de responsabilitat ciutadana.

I crec que la seua actuació, que la seua manera de procedir en alguns temes superimportants que ens afecten com a individus, a mi -que sóc catòlica- doncs em criden moltíssim l'atenció.
Em criden poderosament l'atenció perquè considere que s'aparta i molt de la Laudato si' del Papa Francesc.
I de les prioritats establides per l'església, que són una Europa sostenible -des del punt de vista del pacte verd europeu-, la Laudato si' que acabe de citar, la migració i l'asil, i una recuperació econòmica justa.
I això no ho dic jo.
Ho diu Manuel Barrios, secretari general de la comissió dels episcopats de la Unió Europea.

I després, totes eixes coses que han dit d'una altra confessió… Jo, repetisc, és que no sóc musulmana, es dona la casualitat que soc catòlica.
Per això alguns comportaments em criden poderosament l'atenció.
I com -per sort- vivim en un estat democràtic de dret, tinc tot el dret a expressar lliurement el que pense.

Moltíssimes gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Torres.

Tiene la palabra el señor Fernández.

El senyor Fernández García:

Renunciamos, señoría.

La senyora presidenta:

¡Ah!
Pues entonces, si esto obedece, que ya está… (Fent referència a la pantalla)

Pues tiene la palabra el señor… Señor Ciscar, tiene usted la palabra.

El senyor Ciscar Bolufer:

Muchas gracias, señora presidenta.

Para hacer algunas matizaciones a algunas cuestiones que se han dicho.
Vamos a ver, aquí parece que se ha querido confundir… Se ha dicho, claro, es que durante el estado de alarma muchas otras cosas tampoco se podían hacer y estaban suspendidas.

Por supuesto, pero entendemos que esta PNL se refiere ya al periodo temporal después del estado de alarma.
Lo que se ha convenido en denominar la nueva normalidad, en que las cosas se hacen de manera más normal, pues también el ejercicio de este derecho.
Es decir, no me sirven las referencias que se hacen a lo que se podía o no se podía hacer durante el estado de alarma.

Y luego ha dicho que no se entiende -alguna diputada ha dicho que no se entiende aquí- cómo se puede aprobar esta propuesta de resolución, que prácticamente es como cometer delitos.
Vamos a ver una cosa.
Si de algo peca esta propuesta de resolución, precisamente, es de obviedades.

Porque claro, que diga instar a los cuerpos y fuerzas de seguridad para que no multen en el ejercicio adecuado del culto, claro, por supuesto, si es que es una obviedad.
No pueden multar en el ejercicio adecuado del culto porque es un derecho fundamental y porque las fuerzas y cuerpos de seguridad del estado, cuando cualquier agente toma posesión de su puesto, lo que hace es prometer o jurar cumplir las leyes.
Y entre las leyes está la Constitución.
Y, dentro de la Constitución, está ese derecho fundamental.

O cuando se dice instar a la administración pertinente a que deje sin efecto a las denuncias como consecuencia del ejercicio de la libertad religiosa y del culto.
A ver, decir dejar sin efecto las denuncias lo que quiere decir es que se resuelvan sin sanción.
Sin que se declare que hay una infracción.
Eso es así de claro, aunque ustedes no lo quieran ver.

Pero, insisto.
Es que no lo quieren ver por prejuicios ideológicos.
Si esto -como se ha dicho- hubiera ocurrido en alguna otra religión, pues seguramente su reacción hubiera sido diferente.

Por lo tanto, reafirmo y reitero el apoyo del Grupo Parlamentario Popular a esta PNL porque entendemos que es manifiestamente mejorable las cortapisas que se están haciendo a un derecho fundamental.
El reconocido en el artículo 16 de la Constitución.

Y como es un derecho fundamental, queremos que tenga… Siempre con las medidas de seguridad adecuadas dada la situación que estamos viviendo, pero queremos que tenga el máximo reconocimiento.
Y por eso la apoyamos.

Muchas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Ciscar.

Tiene la palabra la señora Peris.
Cuando quiera.

La senyora Peris Cervera:

Gracias, señora presidenta.

Señor Llanos, yo creo que ha habido una confusión en su grupo o con la enmienda que han presentado.
Oye, todo el mundo nos podemos equivocar, sin duda.
Por tanto, igual a lo mejor la podría retirar y sería mucho más sencillo.

Porque no es posible que usted esté hablando de la Orden 392/2020 que, según reza -y es la razón fundamental-, que es la eliminación del 9/2, cuando se dice: «No se podrá utilizar el exterior de los edificios ni la vía pública para la celebración de actos.
» Ese es el elemento central de su discurso.
Que yo puedo compartir o no compartir, pero, desde luego, respeto su posición.

Si usted en realidad lo que quería era modificar esa orden, la enmienda que ha presentado no tiene sentido.
Porque el único punto al que hacía referencia esa orden usted se lo ha cargado.
Lo ha eliminado.
Y me inclino por pensar que debe ser un error.
Pero no tiene sentido ni la exposición de motivos ni su discurso con la propuesta de resolución, que es lo que vamos a votar aquí.

Y lo que aquí Vox nos pide que votemos es -como le he dicho- que el Consell inste a la Policía Nacional y la Guardia Civil a no multar por el ejercicio del culto.
A algunos les puede parecer razonable, a mi grupo no lo hará.

«Instar a la administración a dejar sin efecto las denuncias -es tremendo- o a proteger fehacientemente el derecho a la libertad religiosa».
Afortunadamente, estamos en un estado de derecho donde este derecho fundamental lo reconoce la propia Constitución.
Y, por lo tanto, no creo que sea necesario desde estas Cortes instar fehacientemente a proteger un derecho que tiene la máxima protección, que es nuestra carta magna.

Por lo tanto, yo creo, señorías, objetivamente, de manera pragmática, creo que no se ha redactado bien esta PNL.
Su propuesta de resolución no recoge lo que usted pretende querer recoger.
Y, por lo tanto, nosotros nos seguiremos manteniendo a que, a este texto, nosotros le vamos a votar en contra.

Y por último.
Mire, desde aquí quiero expresar todo nuestro respeto a todos los católicos practicantes o de otras religiones, como al resto de la población que, durante el confinamiento -y después en la desescalada-, ha entendido la gravedad de la situación que teníamos y ha entendido cómo algunos derechos era necesario limitarlos para garantizar la salud y la seguridad de toda la ciudadanía.

Y a ello apelo.
A esa población consciente y responsable sabiendo que, para salvar esta situación tan complicada que tenemos, tenemos que hacer esfuerzos y sacrificios.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Peris.

Señorías, vamos a votar la iniciativa presentada por el grupo Vox teniendo en cuenta que votamos la enmienda.
¿Votos a favor?
3.
¿Votos en contra?
6.
¿Abstención?
2.
Gracias, señorías.

Proposició no de llei sobre la creació d'un cos autonòmic de socorristes, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 18.
214, BOCV 86)

La senyora presidenta:

A continuación, vamos a tomar… Sí, punto 6.
Toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la creación de un cuerpo autonómico de socorristas, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Esta presidencia quiere hacer recordar a los grupos que ha llegado una… ¿Perdón?
(El senyor lletrat parla amb la senyora presidenta) Sí, sí.
Que ha llegado una enmienda de expresión que presenta el grupo Vox.

De esta manera, bueno, continuamos mientras se produce la… El grupo proponente es… Señora Torres, tiene… ¡Uy!
Tiene usted 6 minutos para… Cuando usted quiera.

Gracias.
Puede, puede usted.
A ver…

La senyora Torres Garcia:

Presidenta.

La senyora presidenta:

Dígame.

La senyora Torres Garcia:

Tinc 6 minuts per a defensar la meua proposta?
Sobre la qüestió de l'esmena…

La senyora presidenta:

Sí, sí, sí.
Tiene usted sus 6 minutos.

La senyora Torres Garcia:

Quan el portaveu de Vox tinga el seu torn d'intervenció defensarà la seua esmena…

La senyora presidenta:

Sí, yo eso lo tengo claro.
Por eso…

La senyora Torres Garcia:

No, no.
Sóc jo la que no ho té clar, per això ho plantege, presidenta.

La senyora presidenta:

Disculpe.
Usted defiende su…

La senyora Torres Garcia:

Jo tinc els meus 6 minuts ara.

La senyora presidenta:

Sí, pero yo les recuerdo a todos que hay una enmienda presentada y que…

La senyora Torres Garcia:

Ho he afirmat però, en realitat, volia preguntar-ho, presidenta.
Disculpe.

La senyora presidenta:

Luego, el representante del grupo Vox tendrá su tiempo…

La senyora Torres Garcia:

Vale, vale ja està.

La senyora presidenta:

Y usted luego tendrá su tiempo para poder explicarnos qué va a hacer, si acepta o no la enmienda.

En estos momentos tiene 6 minutos para presentar su PNL.
Cuando usted quiera.

La senyora Torres Garcia:

D'acord.

Gràcies, presidenta.

Cada any la costa valenciana oferix la major xifra d'ofegaments mortals de tot l'estat.
L'any passat es van comptabilitzar un total de 61 víctimes mortals.
En els últims cinc anys n'han sigut 250 persones ofegades.
I en el que portem d'any, a pesar de les restriccions i limitacions subsegüents a la COVID, ja en són més de quaranta.

Estes dades que provenen de la Reial Federació Espanyola de Salvament i Socorrisme les podem saber referides a cada comunitat autònoma.
I la nostra… Les dades referides a la nostra, la veritat és que ens deixen una sensació de gran preocupació perquè ixim molt mal parats.

És per eixe motiu que Compromís plantegem esta iniciativa, que els informe que ha tingut molt bona acollida entre els professionals del sector.
I la presentem perquè considerem que cal fer una anàlisi en profunditat de la situació del salvament i del socorrisme i mirar per tots els mitjans possibles de posar fre a estes xifres.

Actualment, l'administració que s'encarrega dels servei de salvament i socorrisme a les nostres platges són els ajuntaments -vostés ho saben-, que decidixen la partida econòmica i el model de servei d'emergències sanitàries costaneres que volen implantar al seu municipi.

Saben també vostés que en l'actual normativa de contractes doncs l'aspecte que més es valora en la majoria dels casos és l'oferta econòmica, i això, de vegades, té com a conseqüència deixar de banda altres qüestions, en este cas importantíssimes, com són les estructurals o sanitàries.

No és difícil imaginar les conseqüències d'això, entre les quals destacaré la precarietat laboral, la baixa qualitat del material de salvament o dels vehicles marítims, o un disseny preventiu i d'actuació d'emergències poc eficaç.

Circumstàncies que es veuen agreujades en els municipis més xicotets on la capacitat econòmica és doncs molt menor.
I més encara si tenim en compte que tampoc no hi ha mecanismes de cooperació intermunicipal ni una estructura de recursos per a donar respostes globals.

El resultat final de tot són les xifres que els he comentat al principi, intolerables -considerem, i jo crec que convindran amb mi-.
Les platges són espais irrenunciables per a socialitzar, per a divertir-nos… Són atractius turístics, ara hem parlat d'això molt en la comissió de reconstrucció.

Són llocs ideals per a practicar esport.
Són, en definitiva, espais a protegir, i més encara als mesos d'estiu, en què es donen grans afluències.
Enguany no tan grans, però sempre -i sobretot- els caps de setmana, els qui som de pobles o ciutats costaneres ho sabem.

I bé, ara que la salut torna a ocupar un lloc destacat en el debat polític considerem que és el moment adequat de repensar el model de salvament i socorrisme amb què comptem.

El meu grup pensa que la solució passa per la creació d'un cos de socorristes d'àmbit autonòmic al si de l'Agència de Seguretat i Emergències de la Generalitat i esta és la proposta que els traslladem a vostés i que jo espere que compte amb el vot favorable de tots els grups.

Un cos de socorrisme que compte amb professionals ben formats i ben remunerats d'acord amb la responsabilitat que al final recau sobre ells.
Un cos que es guie per unes línies d'actuació globals i integrals per al conjunt dels nostres pobles i ciutats costaneres, ben coordinat i amb millors recursos per a fer front a les situacions de -no ho perdam de vista- salvament de persones.

L'administració autonòmica, la Generalitat, a través de l'Agència Valenciana de Seguretat i Emergències, ha de prendre part i dirigir l'estudi sobre la creació d'este cos i ho ha de fer de manera participada, comptant amb la veu i l'experiència dels professionals i experts en la matèria.

Perquè, al remat, la vida dels banyistes no pot dependre dels recursos d'un ajuntament determinat, sinó que ens apel·la a totes i a tots.

Gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Torres.

Tiene la palabra el señor Llanos para defender la enmienda que ha presentado.
Cuando usted quiera.

El senyor Llanos Pitarch:

Muchas gracias, señora presidenta.

Voy a ser muy breve.
Nosotros hemos presentado una enmienda de supresión del punto B que se refiere a la «realización de un estudio sobre la viabilidad y crear un cuerpo de socorristas de ámbito autonómico y que cuente con la participación de los agentes implicados».

Y lo hemos presentado, sinceramente, porque nos parece que este segundo punto es contradictorio con el primero.
No nos parece una mala idea realizar este estudio.
No nos parece una mala idea que se vea cuál es la situación del salvamento, del socorrismo en nuestra comunidad.

Es cierto que según, bueno, pues la capacidad económica que pueda tener un municipio u otro, pues quizá las condiciones de trabajo de unos voluntarios u otros no serán las mismas.
Eso hay que tenerlo en cuenta.

También es cierto que en muchas de nuestras playas ya está actuando Cruz Roja, ya está actuando protección civil y también están actuando muchos voluntarios que han hecho cursos -cursos de socorrismo- y están bien formados para esos primeros auxilios y para esas labores de salvamento marítimo en nuestras playas -en nuestras playas-, y para la rehabilitación cardiopulmonar y los primeros auxilios.

En todo caso, nos ha parecido muy razonable esta PNL en cuanto al primer punto.
Vamos a ver cuál es la situación, perfecto.
Y veamos cuál es la problemática, cuáles son las carencias, etcétera.
Pero entendemos que lo otro ya es un apriorismo.

Es decir, si vamos a hacer un estudio a ver cuál es la situación, no ya digamos «y vamos a ver si creamos el cuerpo de socorristas».
Entendemos que eso puede venir a futuro, después de la realización previa del estudio que figura en el punto A.

Y esa es la razón por la que nosotros, ante esa contradicción o incoherencia que apreciamos, no podemos apoyarla si no se suprime el punto B.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Llanos.

Señora Torres, ahora es cuando tiene usted 3 minutos para poder decir si acepta o no la enmienda del grupo Vox.
Cuando quiera.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, presidenta.

Senyor Llanos, gràcies per la proposta alternativa que fa vosté que no compartisc, no accepte.
Perquè considere que és més -pel que acaba de dir vosté mateix-, és més una qüestió quasi de forma que de fons.

És a dir, vosté en tot cas inclouria en eixe primer punt el que nosaltres hem posat en un segon punt.
Però és que jo considere que una vegada vista la situació actual, allò recomanable seria fer un pas més i mirar de projectar cap al futur.

La situació d'enguany no és comparable a la dels altres anys, ho sabem tots.
Per això, precisament, vam presentar també la proposta, perquè consideràvem que, mira, de vegades, quan pares tens temps per a pensar, valorar i dissenyar pensant en el futur.

Li agraïsc el to, li agraïsc la proposta -encara que no la compartisca- i bé, de totes maneres, ara continuarem el debat i sabrem també el que opinen els altres grups.
Però, en principi, l'esmena no l'acceptem, presidenta.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Torres.

Tiene ahora la palabra para fijar posición de su grupo la portavoz de Unidas Podemos, la señora Blanes.
Cuando usted quiera.

La senyora Blanes León:

Sí, moltes gràcies, presidenta.

Nosaltres, evidentment, estem molt d'acord amb la proposta que fa Compromís en la seua totalitat, perquè sí que entenem que hem de saber en quina situació ens trobem actualment.
I sobretot, també, vore si eixa proposta autonòmica és o no és viable de cara al futur.

Per tant, nosaltres sí que entenem eixos dos passos, perquè si ens quedem simplement en el diagnòstic i no en una proposta més de futur, doncs, com parlàvem abans, els plans estan molt bé, les anàlisis estan molt bé però han de tindre una finalitat i, per a nosaltres, el que després s'estudie eixa viabilitat pensem que és eixe pas perquè es pose en marxa.

Després, evidentment, en el fons del que és la proposta estem totalment d'acord, perquè entenem que és necessària una homogeneïtzació i homologar i harmonitzar les feines que fan els socorristes.
I amb un cos únic que determine estes condicions laborals pensem que seria una manera de garantir els drets laborals i econòmics, també, dels treballadors i treballadores d'aquest sector.

Perquè hem de recordar que, evidentment, és un sector amb una altíssima taxa de temporalitat, de gent jove que és la que finalment acaba realitzant aquestes tasques.
I tot açò és el que precaritza, com reiterades vegades els ocorre als joves, amb eixes situacions d'inseguretat i almenys tenim eixa homogeneïtzació de les seues condicions laborals, pense que beneficia a l'estabilitat.

Pensem també que, al contrari com s'ha comentat, no pot ser que es deixe en mans del voluntarisme aquestes tasques, perquè estem parlant de tasques de seguretat i de garantir la vida de les persones que fan ús de les nostres platges.

Per tant, ha de ser un cos especialitzat, format i sobretot ben remunerat i amb les condicions laborals, tant econòmiques com de material que corresponga.

I per tant, què millor que fer-ho a través l'agència de seguretat de què disposa la Generalitat.
I, per tant, a través d'ahí, tal i com es fa en la resta de cossos de seguretat, que es faça en el que pertoque, tant la formació com la seua coordinació y gestió.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

Tiene la palabra, señor Fernández.

El senyor Fernández García:

Gracias, señora presidenta.

Miren, en política hay cosas que no dejan de sorprenderme.
El mismo grupo que ha criticado a Vox por traer un tema como la libertad de culto, viene a traer, en medio de la pandemia, una situación como esta.

Mire, lo primero que… No vamos a dar, por supuesto, soporte a esta iniciativa.
Lo primero que tenemos que decir es que lamentamos la postura de Compromís, en particular, y del tripartito en general en empecinarse en llamar a nuestra Comunidad Valenciana País Valenciano.

País Valenciano no existe.
Como la República Catalana, ninguna de las dos existe.
Y si ustedes gustan de llamar País Valenciano a nuestra tierra, yo les invito a que usen de su mayoría en esta cámara, enseñen su verdadero rostro al pueblo valenciano e insten una modificación del Estatuto en ese sentido.

Y de paso expliquen a los valencianos también lo que dicen sus estatutos, los estatutos de Compromís respecto a, pues, a la soberanía nacional que pretenden en esta comunidad.
Así que, insistimos: no existe el término.

Mira, entrando en su iniciativa, yo comparto la preocupación por los ahogamientos, pero sus datos están mal y me va a permitir que le diga.
La Comunidad Valenciana, en el periodo 2015-2019, tuvo 251 ahogamientos, lo cual es muy preocupante.

Pero mira, en ese periodo, 271 en Galicia, 330 en Canarias y 319 Andalucía.
Que yo sepa ninguna comunidad ha planteado crear ningún cuerpo de socorristas.

Mire, las razones por las que no cabe su iniciativa son las siguientes.
Mire, en primer lugar, no se pueden cargar las arcas públicas con más gastos.
A ver si nos enteramos, ha habido una pandemia, que es en lo que estamos, en salir de esta pandemia y en reconstruir la economía.

Y el país -y no me refiero al País Valenciano, sino a España- está en bancarrota, nos está rescatando Europa con la condición de hacer reformas estructurales.
No podemos engrosar más las arcas públicas con este tipo de cosas.

Pero, además, es que yo sé lo que a ustedes les gustaría: un cuerpo de socorristas cuyo requisito para entrar fuera, como la ley de función pública, saber valenciano.
(Veus)

De gran utilidad, como todos ustedes saben, para rescatar a un madrileño que se ahoga en Gandía o un inglés en Benidorm.

Pero mire, sin entrar ya… Era una pequeña broma al respecto.
Vamos a ver, estamos hablando de que su iniciativa también está atacando, mire, el municipalismo, la independencia de los municipios.
No es cierto -no es cierto- que los municipios más pequeños no puedan afrontar estos gastos, y no es cierto porque en costa todos los municipios tienen suficiente dinero para hacerlo.

Lo que como administración podemos hacer y debemos hacer es exigir que los contratos con los socorristas cumplan.
Es exigir los medios que sean necesarios, pero no crear un cuerpo de socorristas que va contra ese municipalismo que nos ha costado tanto en estos años de democracia tener.

Y mire, le recuerdo que está la real federación de salvamento y que los municipios pueden acudir a la real federación de salvamento, a la Cruz Roja y a instituciones que, en definitiva, tienen una solvencia técnica y profesional e irrefutable en el mundo de los socorristas.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Fernández.

Muchas gracias.

Tiene la palabra el señor Rovira.

El senyor Rovira Jover:

Comenzando por el final, lo que a lo mejor Compromís tenía que (inoïble per raons tècniques) … es que ahora, como por ejemplo, se hace en Galicia.
Lo estoy leyendo… «Lunes, Lugo, 12 de junio de 2020».
Hace poquito, mes y medio.

«La Xunta financia la contratación de 100 socorristas para las playas y piscinas de 40 ayuntamientos de la provincia de Lugo».
Lo acabo de buscar hace un momento, ¿eh?
Quiero decir, supongo que será en Lugo, será en Ourense y será…

La senyora presidenta:

El micro.

El senyor Rovira Jover:

¡Ah!
, perdone.

Claro, luego ustedes a veces se preguntan -o sus compañeros-, ¿por qué gana Feijoo en Galicia?
O ¿por qué gana el PP?
(Remors)

Repito: «La Xunta financia la contratación de 100 socorristas».
Pues a lo mejor lo que tienen que hacer ustedes es instar a ese Botànic, del cual forman parte -parte importante, a veces disidente, a veces no- a que haga esto, que financie a los ayuntamientos.

Pero en el fondo ustedes van contra la autonomía municipal.
Porque últimamente, además, yo casi les confundo con Podemos.
Antes ustedes tenían una parte nacionalista solo, pero en el fondo les sale la vena comunista de centralización -de centralización-, de quitarle competencias a los ayuntamientos, como es el cuerpo de socorristas o las policías locales… Que también el Partido Socialista tiene ese interés, en crear un único cuerpo de policía local en la Comunidad Valenciana, quitándole competencias a los ayuntamientos.

Y claro, en la proposición le ha faltado decir que sean funcionarios de carrera y lógicamente se le aplique la nueva ley de función pública con el requisito del valenciano.

Pero yo voy más lejos.
¿Usted sabe que estos socorristas suelen trabajar tres o cuatro meses al año?
¿Tiene usted pensado qué haría el resto del año?
Con estos funcionarios de carrera, que es lo que usted en el fondo pretende implantar.
¿Qué hacen el resto del año?
No los va a mandar a limpiar bosques, ¿verdad?
A un señor que tiene el titulo de socorrista.

Entonces, yo, si quiere que le apoye esta propuesta, me gustaría que me aclare qué funciones harían a lo largo de los doce meses estos socorristas.
Que habitualmente, hoy por hoy, en la mayoría de municipios suelen ser gente joven, gente que está en busca de empleo, estudiantes que con esto consiguen una financiación.
Y, generalmente, gente -digamos- del sector, de la natación, de clubs de salvamento y socorrismo -que hay muchos- y gente, digamos, de estos sectores.

Por eso, mi pregunta hacia usted es ¿qué hacemos con estos señores los doce meses del año?
Cuando, generalmente, las funciones de salvamento y socorrismo duran tres, cuatro meses.

Nada más.
Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rovira.

Señor Blanch.

El senyor Blanch Marín:

Moltes gràcies, presidenta.

Per a manifestar en nom del nostre grup el vot favorable a la proposta feta pel Grup Compromís en la present proposició sobre els socorristes a la Comunitat Valenciana.

Des del Grup Socialista entenem que el text presentat és un bon principi per a poder treballar en aquesta matèria.
(Remors) És una ullada adequada al col·lectiu dels socorristes pauperitzats i en molt deficients condicions laborals, derivades de l'estacionalitat de l'ofici i de la manca de regulació.
I ens quedem amb això, en la voluntat d'estudiar i analitzar totes les possibilitats que es puguen obrir al respecte.

I en eixa línia ens obrim a la proposta genèrica, de les propostes de resolució.
Si bé volem fer certes apreciacions al respecte que pensem que hauran de ser tingudes en compte en esta fase d'estudi i anàlisi sobre la matèria, i que també alguns dels diputats que m'han precedit en l'ús de la paraula han fet.

Si estem parlant només de socorristes en platja, en principi la competència -a l'entendre d'este diputat-, correspon a l'estat i no a l'autonomia.
I en caràcter subsidiari -com bé expressa la proposició-, són els ajuntaments els que assumixen les funcions de control i gestió dels serveis de socors a les nostres costes i platges.

Per tant, creiem que el plantejament polític correcte pot passar per la Generalitat Valenciana de forma tangencial i per a portar el criteri tècnic del estudi que demanem -amb la present proposta-, però fonamentalment pel Govern d'Espanya i els ajuntaments, que en aquest àmbit haurien de ser la federació valenciana i espanyola de municipis i províncies, que tenen les seues comissions especifiques encarades als municipis de costa i les seues necessitats als efectes d'aconseguir una harmònica i uniforme normativa que regule l'exercici d'aquestes ocupacions estacionals a les nostres platges.

Igualment hauran d'estar consensuades les accions polítiques amb la federació de socorristes representativa del sector, aixina com els sindicats, per a garantir els drets laborals del col·lectiu.

Com a darrera consideració, i crec que estarem tots d'acord -els que votem a favor de la present proposta-, cal tenir en compte que la figura del socorrista no és exclusiva de les platges, sinó que deu ser entesa en termes amples en tots aquells àmbits en què esta figura és requerida.

Parlem de piscines, de zones de bany en rius, piscines naturals, embassaments, pantans, etcètera, que també exigiran una regulació i que és la que inspira -a entendre d'aquest grup- l'encertada proposició de la diputada Torres i el diputat Ponce.

Només els correspon, també a efectes indicatius i per posar també al seu lloc l'actual situació dels socorristes, és eixe importantíssim suport o reforç que a causa de la COVID-19 s'ha produït aquest estiu dels més de mil joves que han assumit la figura dels auxiliars de platja, que actuen de forma subsidiària i paral·lela als socorristes i que suposen l'ajuda per a augmentar la seguretat a les nostres platges i que s'han desplegat per les comarques de la Comunitat Valenciana en una experiència pionera davant d'altres comunitats autònomes.

Mostra ineludible de l'atenció i sensibilitat del govern del Botànic davant de les necessitats del sector i de la ciutadania que va a visitar les nostres platges en aquest atípic estiu de coronavirus.

Crec que no n'hi ha molt més que afegir, excepte agrair la iniciativa a la que ens sumem molt gustosament com a Grup Socialista.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Blanch.

Tiene la palabra, señora Torres, durante 3 minutos.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, presidenta.

Bé, doncs, vist el nivell de la crítica i el contingut d'algunes crítiques, jo ja em done per satisfeta.
Perquè interprete que al final, al remat, tampoc és tan mala proposta.

Proposta de realitzar uns estudis.
No puc contestar-li a la pregunta, senyor Rovira, perquè jo el que m'agradaria és que ens posarem a treballar, que escoltarem els experts i que, una vegada escoltats, es valorara l'oportunitat de crear eixe cos autonòmic.

No he volgut anar més enllà, precisament, perquè no sé quin serà el resultat d'eixe estudi.
Per tant, si el nivell d'algunes crítiques és el que ha sigut, posar en una mateixa cistella aspectes ideològics que no pinten absolutament res ací i que comencen a ser una miqueta cansins… Però que no passa res, estem en el parlament, hem de parlamentar, hem de debatre, hem de contrastar idees.

Jo, per a la seua informació, senyor Fernández, li dic, ja en el segle XX, els primers en utilitzar el terme País Valencià, doncs va ser la dreta regional valenciana.

Què vol que li diga?
Això és el que n'hi ha.
Ara, si vostè això no ho vol saber, doncs eixe és el seu problema, no és el meu problema.
I jo li diré com jo li vullga dir perquè, al final, el nostre Estatut d'autonomia reconeix les tres denominacions que ha pogut tindre el nostre territori al llarg de la història.

I a mi, la veritat, és que no m'ofèn si a vosté ara li pega per dir «Regne de València».
En absolut.
Ni m'incomoda tampoc.
No sé perquè li incomoda tant el fet de que jo puga dir País Valencià -que per cert, en la meua intervenció no he dit en cap moment País Valencià, però ho haguera pogut dir perquè no passa res.

Però torne al principi.
Si al remat… Perquè eixe no és el tema, però vostés ens volen portar a eixe tema.
Però bé, jo ja li he dit el que pense i ja està.
Si al final resulta que açò és el que vostè té més a criticar, doncs no és tan mala proposta.

Jo sí que li vull dir una cosa.
Jo ja sé -sóc plenament conscient- que estem en una emergència econòmica, social, sanitària, emergència total.
I ja ho he dit en la meua intervenció primera, precisament perquè estem en un moment -podríem dir- que moltes coses s'han quedat en standby, podem reflexionar, podem projectar cap al futur.
Perquè també hem de traslladar a la ciutadania un missatge d'esperança i de futur.

Vosté m'ha rectificat en les dades.
Jo li ho agraïsc.
Li done les gràcies perquè vosté és un diputat molt treballador.
Li done les gràcies que encerte vosté un poc més en les dades que jo tenia, però és que em fa igual que se n'hagen mort més en Galicia o en Canàries.
És que hauríem de ser zero morts per ofegar-se.

És que la gent hauria d'anar a la platja tranquil·la i a divertir-se i a ser feliç.
Per tant, si és que no em molesta que vosté m'esmene la plana en les dades, de veritat que no.

I, senyor Rovira, no li puc contestar, simplement perquè no tinc una bola de vidre.
La bola de cristall… Encara no m'he plantejat practicar l'endevinació.
No, perquè és que jo no he volgut anar més enllà perquè m'agradaria escoltar els experts, que jo crec que és en el que estem d'acord els altres diputats i diputades.

M'agradaria escoltar els experts.
Sí que li dic -sí que li dic- que he rebut molts correus electrònics de persones que es dediquen al socorrisme i al salvament i m'han agraït la iniciativa.

Per tant, doncs mire, jo al final, si prospera, em donaré per satisfeta.
I en els treballs d'estudi ens trobarem, senyor Rovira.
Estic segura que vosté també farà una gran aportació.

Gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Torres.

Pueden sus señorías hacer uso de turno de réplica.
¿Lo van a hacer?
(Pausa)

¿Señora Blanes?

La senyora Blanes León:

Nada.
Molt breu.

Va a ser simplement dir que jo pense que esta proposta en cap cas lleva autonomia municipal.
Cal plantejar-se, cal parlar amb els seus regidors, alcaldes i alcaldesses amb la dificultat que tenen per a fer aquest tipus de contractacions.

I simplement dir que per a nosaltres açò, evidentment, no suposa ninguna sobrecàrrega en despesa, perquè ara, a dia de hui, ja es paguen eixos socorristes i, per tant, simplement s'està plantejant una forma de gestió, precisament, més eficient i molt més ajustada a les necessitats, simplement.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Blanes.

Tiene la palabra el señor Fernández, ¿no?
Me ha solicitado.

El senyor Fernández García:

Sí.
Gracias, presidenta.

Mire, muy brevemente y con la mayor de las consideraciones hacia usted.
Usted en la anterior iniciativa ha dicho -y no sin razón- que en sus actuaciones usted dice lo que quiere y lo que considera conveniente y como quiere.
Pues mire, yo hago lo mismo.

Y, por último, y con la mejor de mis sonrisas y de ironías, coincido con usted en lo sorprendente que resulta el nivel de algunas actuaciones, sí.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Fernández.

Señor Rovira…

El senyor Rovira Jover:

Sí, también muy brevemente.

Bien, en primer lugar, señora Blanes yo creo que cuando ha hecho la réplica no ha caído… Porque es que dice, «es que no habría incremento de gasto».
¿Cómo que no?
¿Cómo que no?
Cuando los ayuntamientos están contratando a gente para tres meses y aquí lo que está planteando Compromís es crear un cuerpo de socorristas.

Y yo aún no conozco que haya funcionarios tres meses en la administración.
Por lo menos no lo conozco, igual es que tengo que aprender eso.
Pero no conozco aún casos de funcionarios que solo trabajan y cobran tres meses al año.

Pero claro, yo entiendo que la compañera de Compromís reciba felicitaciones, claro.
Si yo ahora cojo a todos los que trabajan en heladerías y les digo que voy a intentar que les paguen todo el año, le aseguro que los correos que me mandan estarían encantados todos.

Claro, si lo que les está prometiendo -prometiendo o intentando- es a unos señores que por su trabajo, por sus características… Ojalá tuvieran trabajo todo el año, porque viviríamos aquí con el clima del Caribe.
Todo el año, que no estaría mal, a mí que no me gusta mucho el frío.

Pero como, por desgracia, su necesidad es de tres, cuatro meses… Por eso, digamos, el perfil del socorrista es el que es.
Suele ser, pues eso, gente joven, vinculada a estos deportes náuticos.
Si yo les prometo como hace ella que voy a estudiar crear un cuerpo de funcionarios autonómicos y demás pues encantados de la vida.
Encantados de la vida.

Si yo fuera socorrista, bueno, le hubiera puesto veinte correos y la alfombra roja cada vez que saliera de casa.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Rovira.

Señorías, vamos a… votar.
¿Votos a favor?
Silverio, perdó… (Rient) 6.
¿Votos en contra?
5.
Gracias, señorías.

Continuamos y ahora vamos a pasar, como ya les he explicado al principio, a los dos pronunciamientos que se nos piden para la comparecencia.

Pronunciament de la comissió per a decidir la compareixença de David Couso, germà del periodista espanyol José Couso, assassinat a l'Iraq el 8 d'abril de 2003, per a explicar les limitacions del sistema judicial espanyol i la necessitat de presentar davant el Tribunal Europeu de Drets Humans d'Estrasburg un recurs pel cas del seu germà, sol·licitada pel Grup Parlamentari Unides Podem (RE número 5.
720)

La senyora presidenta:

En primer lugar: pronunciamiento de la comisión para decidir la comparecencia de David Couso, hermano del periodista español José Couso, asesinado en Irak el 8 de abril de 2003, para explicar las limitaciones del sistema judicial español, la necesidad de presentar ante el Tribunal Europeo de Derechos Humanos de Estrasburgo un recurso por el caso de su hermano.
Solicitada por el Grupo Parlamentario Unides Podem.

¿Votos a favor?
Gracias, señorías, aprobado por unanimidad.

Pronunciament de la comissió per a decidir la compareixença del director de l'Institut Valencià de Seguretat i Salut en el Treball, Invassat, senyor Felipe Codina Bellés, per a explicar les mesures adoptades en matèria de prevenció de riscos laborals en l'administració valenciana, sol·licitada pel Grup Parlamentari Ciudadanos (RE número 18.
235)

La senyora presidenta:

Y, como punto que hemos incluido en el orden del día, que les agradezco que lo hayan aceptado, el grupo Ciudadanos propone la comparecencia… Solicita la reunión de la comisión de Comisión de Justicia, Gobernación y Administración Local para decidir la comparecencia del director del Instituto Valenciano de Seguridad y Salud en el Trabajo, Invassat, para explicar las medidas adoptadas en materia de prevención de riesgos laborales en la administración valenciana.

¿Votos a favor?
Gracias, señorías.
Aceptado por unanimidad.

Señorías, queda finalizada esta comisión.
No se vayan sin que yo les diga que les agradezco muchísimo todo este gran trabajo que hemos hecho en estos meses, porque creo que ha sido una de las comisiones que, bueno, pues como dice mi compañera Rosa, «me van a hacer ustedes una moción de censura».
(Rialles)

Así que les agradezco muchísimo, de verdad, siempre su colaboración.
Les deseo que pasen el mejor verano posible, y eso que algunos puede que nos veamos en el próximo pleno.
Pero, sobre todo, señorías, salud, mucha salud y cuídense, ustedes y los suyos.

Muchas gracias.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 36 minuts)