Medi%20Ambient%277533.10.27%20macro.html





Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 27 d'octubre de 2015.
Comença la reunió a les 10 hores i 43 minuts.
Presideix la diputada senyora Belén Bachero Traver.
Reunió número 3.

La senyora presidenta:

Comencem la comissió d'avui passant llista.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

El primer punt és la lectura i aprovació, si escau, de l'acta de la reunió anterior.
(Veus) No, no cal llegir-la.
Algú està en desacord?
Doncs s'aprova per assentiment.

Proposició no de llei sobre la reclassificació dels sòls forestals afectats per incendis, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 973, BOC número 15)

La senyora presidenta:

Punt 2: presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la no requalificació de sòls forestals afectats per incendis, presentada pel Grup Parlamentari Socialista.

Té huit minuts per a defensar la proposició no de llei.

El senyor Briet Seguí:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Companys, companyes, diputats.

Crec que en la nostra proposta de resolució en aquesta proposició no de llei queda molt clar, queda molt clar el que volem des del Grup Socialista fer amb aquesta legislació, que últimament ha vingut modificant el Partit Popular i que ha dut a la incertesa d'on volem anar, tant a la Comunitat Valenciana com a l'estat espanyol.

En primer lloc, m'agradaria explicar que les esmenes presentades pretenen, d'una banda, corregir l'error en la redacció en l'exposició de motius i, per altra, donar una nova redacció al punt número 2 de la resolució, que concreta molt més aquesta proposició no de llei.

Des del Grup Parlamentari Socialista presentem aquesta proposició no de llei en línia amb la posició dels nostres companys a les Corts Generals, que en el seu moment s'oposaren a l'aprovació de la modificació de la llei de monts i a la nova redacció que va donar lloc al juliol en la Llei 21/2015.

Aquesta nova norma, des del nostre punt de vista i des del punt de vista dels agents forestals, de les cooperatives agràries i de les entitats ecologistes, permet una entrada a l'especulació, permet una entrada al piromanisme amb interessos econòmics, a la privatització de les muntanyes i les masses forestals del nostre país.

Els socialistes en les Corts Generals feien patent que amb aquesta norma s'obria la veda a les modificacions interessades del sòl, que des de l'any 2005 fins ara es trobaven protegits en cas de foc durant els pròxims següents trenta anys.

Amb aquesta decisió normativa de l'exministra Narbona, les muntanyes i els boscos espanyols se situaven al mateix nivell que la resta d'Europa, adaptant-se a la normativa i a les directives europees en l'àmbit de la protecció del medi ambient.

La llei de monts, que va entrar en vigor el 21 d'octubre, permet en el seu article 50 excepcionalitats a l'hora de requalificar el sòl forestal per interessos generals.

Per a nosaltres això fa olor a Terra Mítica, la porta que accedeix a interessos generals de tot tipus i de condicions, especialment on prima més l'interés que allò general.
I sense dubte que l'articulat exigisca una llei per a dur a terme aquesta reclassificació no és condició ni mesura protectora suficient, ja que les majories la poden modificar i la poden canviar per al seu propi consum, conforme ha passat.

Per tant, i com la llei està aprovada amb la majoria absolutista del Partit Popular, el que volem és concertar amb l'actual i futurs governs autonòmics perquè es comprometen davant dels ciutadans a no aplicar mai l'article 50 de la Llei 21/2015, encara que els done a l'autonomia aquesta potestat.
No volem que s'aplique mai.

I és cert que l'objectiu a curt termini és modificar aquesta llei per recuperar els criteris de protecció assumits i per recuperar allò que recomanaven les autoritats comunitàries i els experts en matèries de medi ambient.

Necessitem un compromís de totes les forces polítiques davant de la ciutadania però no aplicar, en la mesura que es mantinga este article, l'apartat 4 de l'article 50 de la llei de monts, introduït aquest estiu, just quan estaven passant molt incendis, i la majoria d'ells intencionats.

Aquest articulat pot fomentar aquest tipus de gent que disfruta per interés o no a incendiar els nostres camps, les nostres muntanyes i els nostres boscos.
En la mateixa línia pretenem un canvi de la normativa valenciana, que abans fins i tot que existira en l'ordenament jurídic estatal ja estava previst en l'autonòmic.

La llei forestal valenciana 3/1993 va incloure un apartat en el qual també va permetre aquestes excepcions, una altra manera de facilitar la privatització i l'incendi interessat com a model per aconseguir sòl d'alt interés a molt baix cost.

Així cal modificar la Llei 9/2011, que manava la introducció de l'apartat 4 de l'article 59 de la llei forestal valenciana, per mitjà del seu article 69.
I una altra vegada i amb plenes garanties aconseguir la protecció mínima per als sòls cremats de trenta anys, deixant les nostres muntanyes i els boscos allunyats de la requalificació o canvi d'ús d'aquestos sòls.

Molts dels qui estem ací hem vist i hem patit incendis en les nostres poblacions i hem lamentat que sempre es podia haver fet alguna cosa més perquè no s'hagueren produït.

Hui tenim l'oportunitat de sumar-se a la sensatesa.
Tal volta si deixem passar el temps siga massa tard.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor Briet.

No s'han presentat esmenes.

Per tant, ara fixació de posició, anireu intervenint els grups per quatre minuts de menor a major.

Té la paraula el senyor Tormo, de Ciutadans.
(Remors)

La senyora Gascó Verdier:

Bon dia.
Gràcies, presidenta.

És evident que les polítiques urbanístiques i forestals de La Generalitat en els últims decennis han deteriorat seriosament la massa forestal.
Això no només perjudica molt seriosament la nostra estratègia de lluita contra el canviament climàtic, sinó que el no donar temps a la regeneració de la flora i la fauna ens exposa als alts riscos d'erosió dels sòls.

S'ha protegit el 10% del territori, però la realitat és que aquest territori està en un estat de deteriorament absolut a través d'intensos processos d'urbanització, abocadors il·legals descontrolats, noves infraestructures o a través de processos d'extracció de biomassa on s'arranca la massa vegetal morta i viva, acabant amb la massa forestal de la zona.

Com ja s'ha dit, quan en 2006 es va aprovar la Llei 43/2003, de monts, una de les seues principals novetats era la prohibició del canvi d'ús forestal de les zones incendiades almenys durant trenta anys.
D'aquesta forma s'evitava que es provocaren incendis amb finalitats especulatives.

El projecte de llei de monts, aprovat l'estiu passat, acaba amb aquesta mesura de precaució.
En el seu article 50 estableix que les comunitats autònomes podran acordar canvis d'ús en les zones incendiades, justificant l'existència d'un interés general prevalent i mitjançant l'establiment de mesures compensatòries.

Amb aquesta modificació existeix el risc que es tornen a provocar incendis per permetre la construcció en zones cremades.

El text de la Llei 21/2015, de 20 de juliol, que modifica la Llei 43/2003, de 21 de novembre, ley de montes, torna a donar la possibilitat que apareguen raons d'interés general que tal volta estigueren ocultes abans de produir-se l'incendi i que en realitat responen més a interessos particulars que a l'interés general.

Les successives lleis urbanístiques han deixat de costat tot el que és públic i les conclusions del Pla d'acció territorial forestal, el Patfor, implantat per La Generalitat en els últims anys conduïxen a l'erosió del territori.

Els últims indicadors de sostenibilitat diuen que en els últims vint anys la situació del bosc valencià no ha millorat i la previsió és que empitjoren tots els indicadors: biodiversitat, erosió, massa forestal, etcètera, en les pròximes dues dècades.

Per això, el Grup Parlamentari Podemos-Podem considera que cal revertir l'error i deixar d'aplicar les mateixes polítiques forestals que en el passat, començant per aprovar una proposició no de llei com aquesta.

Des del nostre punt de vista s'hauria de garantir la paralització de la reclassificació dels terrenys forestals cremats durant almenys trenta anys.

Aquesta mesura, complementada amb altres accions de prevenció d'incendis, potenciació dels serveis ambientals a les muntanyes i de foment del desenvolupament sostenible, contribuirien a protegir el castigat patrimoni forestal dels valencians.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Té la paraula, ara sí, el senyor Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Bon dia.

Señora presidenta.
Señorías.

Lo cierto y verdad, señorías, es que de la lectura de la propuesta del PSOE sobre la prohibición de cambio de uso forestal en terrenos devastados por incendios en nuestra comunidad hace pensar que todos aquellos que ostentan o puedan ostentar en el futuro responsabilidades de gobierno van a ser unos depredadores del territorio, unos corruptos o, en el mejor de los casos, personas en connivencia con intereses espurios y poco confesables.

Porque, señorías, desde Ciudadanos pensamos que las garantías que se imponen para poder, en su caso, cambiar un uso forestal primigenio por otro, son de tal calibre que impiden en la práctica un uso fraudulento y contrario a derecho y del interés general que conlleva la excepción.

Veamos alguna de las posibilidades de excepción.
Tiene que haber un instrumento de planeamiento previamente aprobado, no vale que se apruebe a posteriori.
Lo que se desprende de este cambio, a priori, como digo, puede ser constitutivo incluso de acciones legales por las partes afectadas, en contra de La Generalitat que tendría que hacer frente a sus responsabilidades legales.

Tiene que ser un instrumento de planeamiento pendiente de aprobación -es la otra alternativa- si ya hubiera sido objeto de evaluación ambiental favorable o sometido al trámite de información pública, o una directriz de política agroforestal.

De igual manera, las comunidades autónomas con carácter excepcional podrán acordar el cambio de uso forestal cuando concurran imperiosas razones de interés público de primer orden, que deberán ser apreciadas mediante ley, siempre que se adopten las medidas compensatorias necesarias que permitan recuperar una superficie forestal equivalente a la quemada.

Me parece que estas medidas son lo suficientemente limitativas de una posibilidad de uso, como digo, fraudulento, como para que sea innecesario el cambio de la ley.

Habla también de excepciones por razón imperiosa, de primer orden, que correspondan a un interés general de la nación.
Será la ley estatal la que determine la necesidad del cambio de uso.
Por lo tanto, suficientemente garantista, no sólo en el orden autonómico, sino también en el estatal.

Como ven, señorías, son unas medidas garantistas en grado sumo, que hace de la posibilidad de un uso fraudulento de la excepción, algo sumamente difícil.

Es por esto que mi grupo votará en contra de la propuesta de resolución que el Grup Socialista.
Y no creemos, señorías, ser menos sensatos por no apoyar esta proposición no de ley.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Bé.
Moltes gràcies, senyor Tormo.

Té la paraula la senyora Graciela Ferrer.

La senyora Ferrer Matvieychuc:

Moltes gràcies.

Bon dia a tots i totes companys diputats.

Bé, en el territori valencià coneguem especialment com el foc ha estat utilitzat per arrasar amb fins especulatius espais naturals durant el pitjor període del desenvolupisme, en el primer boom immobiliari, allà per la dècada dels anys setanta del segle passat.

I també, més recentment, en el segon desenvolupisme, el de la bombolla immobiliària, el foc ha tornat a estar present en el territori, en el nostre territori, com a element que possibilità que es desenvoluparen algunes actuacions de forma que han estat objecte de depredació del territori.
Ens podem recordar clarament de l'operació urbanística de Terra Mítica, en part, sobre sòl forestal incendiat a l'agost de 1992.

Des del nostre punt de vista, la modificació que va operar sobre la Llei 3/1993, forestal, de la Comunitat Valenciana, mitjançant la Llei 9/2011, el que va fer va ser donar carta de ciutadania a una major discrecionalitat al Consell per tal d'excepcionar la prohibició de canvi d'ús forestal dins del termini general de trenta anys, si n'hi havia un acord justificat.

Des de la nostra perspectiva, això implica obrir a l'especulació el territori en lloc de regenerar-lo, que és el que caldria fer per tal de garantir l'interés general.

Aquesta modificació que va ser aprovada ací, a l'any 2011, per part del govern del Partit Popular i del Grup Parlamentari del Partit Popular, va ser la punta de llança que malauradament es va exportar també a l'article 50 de la Llei de monts, aprovada recentment pel Congrés dels Diputats i que ha entrat ja en vigor.

Nosaltres considerem que el territori és molt més que un magatzem de solars per a enriquir uns pocs; igual que els boscos són molt més que un magatzem de fusta també per a beneficiar uns pocs.

Per tant, considerem que la proposta no de llei del Partit Socialista, del Grup Socialista, va en línia amb els objectius de sostenibilitat, de recuperació de la biodiversitat i de protecció del nostre territori davant interessos privats que posen en perill no sols el patrimoni, del qual gaudim actualment, sinó també de la qualitat i la capacitat de gaudiment del patrimoni natural per part de les generacions futures.

Per tant, votarem a favor d'aquesta proposició no de llei.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Ferrer.

Té la paraula la diputada Elisa Díaz, ¡ah!
, no, val.

El senyor Bertomeu Vallés:

Bon dia, presidenta.

Señorías.

Primero, en cuanto al momento de la presentación de la proposición, creemos que ha habido una precipitación.
Y, de hecho, buena muestra de ello es que se han presentado dos enmiendas a la propia proposición no de ley, lo cual pues de alguna manera nos viene a corroborar lo que estamos mencionando.

Creemos que en lo que afecta a medidas legislativas hay que ser muy serios y rigurosos porque lo que se busca es la estabilidad de la norma.

En cuanto a la justificación de la proposición nos sorprende muchísimo el contenido de lo que se dice en la proposición.

En primer lugar, ustedes justifican, por la aprobación de la ley estatal 21/2015, que se presente esta proposición no de ley porque en su opinión -y cito literalmente lo que dicen- abre la posibilidad de decretar recalificaciones directas de suelos forestales afectados por incendios.
Esto es totalmente incorrecto, y es totalmente incorrecto por los motivos que les voy a explicar.

En primer lugar, no se trata de recalificaciones de suelos, que es un concepto urbanístico, sino que, en todo caso, se trata de cambios de uso.

En segundo lugar, no se puede aprobar por decreto -como ustedes dicen- sino que se tiene que tramitar por medio de la correspondiente ley con todas las garantías que ello conlleva, y además por razones imperiosas de interés público de primer orden que deben apreciarse también por ley.

Y, por último, se tienen que adoptar en la propia ley las medidas compensatorias correspondientes necesarias que permitan recuperar una superficie forestal equivalente a la quemada.

Y, por último, -que no se ha dicho tampoco aquí- no puede en ningún caso afectar a montes catalogados, que son aquellos que se contemplan en el artículo 13 y también aquellos que el Consell de La Generalitat entiende que merecen esta catalogación.

Por tanto, hay que decir que lo que se está comentando aquí es totalmente incorrecto de partida.

En segundo lugar, ustedes en lo que es la proposición final instan al Consell a no aplicar bajo ningún concepto la excepcionalidad que establece el artículo 50.
1 de la ley estatal.
Bueno, suponemos que no están ustedes instando a que se incumpla la ley porque sería tanto como instar a prevaricar, y entendemos que ese no será el sentido pero se podría llegar a interpretar así.

Pero lo que hay que tener muy claro es que no es el Consell por decreto, no es el Consell, sino Les Corts por ley las que tienen que apreciar ese carácter excepcional y esa concurrencia de las razones imperiosas de interés público y de primer orden.

En tercer lugar, hay una cuestión, también, de técnica jurídica.
Vamos a ver, si hay una ley estatal que con posterioridad regula el mismo supuesto que está regulando la ley autonómica, pues aquí se tiene que haber producido o se puede haber producido -y eso será razón de reflexión- una derogación tácita de la normativa autonómica, porque se está regulando sobre el mismo objeto y se está regulando también sobre las mismas circunstancias.

Por tanto, esa es una cuestión también que tenemos que tener en consideración.

Por último, en el caso de que se den las circunstancias de primer orden que motiven ese cambio de uso del suelo, no hay que olvidar que se tendrán que contar con todos los informes técnicos correspondientes, el más importante de ellos es el de la evaluación ambiental.
Y eso no es algo que dependa de los políticos, depende de los técnicos que son los que tienen que valorar las circunstancias que se mencionan en la ley para que todo esto pueda producirse.

Y, además, vamos a ver, aquí lo que nosotros creemos es que donde se tienen que poner los medios es en los presupuestos de La Generalitat.
Ahora, de cara al 2016, es donde se va a ver realmente si esa política que ustedes están mencionando aquí la van a llevar a cabo por medio de la partida presupuestaria correspondiente.

En definitiva, señorías, se lo digo con todo el respeto, la propuesta que ustedes ponen encima de la mesa no aporta nada a lo existente, son solo fuegos de artificio cuya justificación no es en absoluto jurídica sino estrictamente de propaganda política.

Quieren ustedes hacer ver que gracias a esa actuación se va a impedir el riesgo de recalificación para actuaciones urbanísticas como parques temáticos, urbanizaciones, complejos inmobiliarios y, miren, para eso la legislación existente es más que adecuada y garantista, solo falta que haya pues unos gobernantes que sepan cumplirla adecuadamente.

Gracias.

La senyora presidenta:

Bé, ¿n'hi ha alguna possible rèplica?
¿Sí?

Pel Grup Parlamentari Socialista, doncs té la paraula per quatre minuts.

Espere un segon.

Ara, sí, té la paraula.

El senyor Briet Seguí:

Senyora presidenta.

Governants, tècnica jurídica i prevaricar.
¡Quanta raó té!
¡Quanta raó té!

Crec que és un posicionament ideològic, un posicionament d'on volem anar i un posicionament de què volem protegir.

Hem dit -i s'ha oblidat mencionar- que amb la nostra voluntat de canviar la normativa doncs sabem que no és suficient, sabem que no és suficient, ho sabem, i que això no va a deixar de fer que en alguns casos continue havent-hi eixes accions que, en principi, s'han comés sobre les nostres masses forestals, sobre les nostres muntanyes.
Ho sabem i ho hem dit.

Però vosté parla de governants.
Hem tingut lleis proteccionistes i governants de la Comunitat Valenciana han fet possible Terra Mítica; han fet possible Terra Mítica amb les seus lleis, amb les seues lleis.

Per tant, protegir un poc més, deixar clar en la legislació quin és el nostre sentit -crec- és més que legítim, és més que legítim.

Vosté també comenta que, o almenys jo he entés, que es pot planificar urbanísticament i que una classificació d'ús, que un canvi d'ús no és una requalificació, és un punt de partida; és un punt de partida d'obrir portes a eixes requalificacions que ja es van produir a la Comunitat Valenciana, i és un punt de partida de les polítiques que s'han aplicat durant els últims vint anys.
Vullc dir, que a la Comunitat Valenciana, abans que es regulara en la Llei de monts eixa possibilitat, ja significa quin tipus d'urbanisme, quin tipus de protecció volien per a les nostres serres.

I quan parla el senyor Tormo que estem obrint o estem dient que tots eren especuladors, no, estem dient el que diuen les normes de la Comunitat Europea, el que recomanen els experts europeus sobre què cal fer amb este tipus de sòl.

I eixa norma que l'estat espanyol va canviar, que la Generalitat valenciana va canviar en el seu moment estava dins de les normes que, més o menys, protegien i estaven dins d'un àmbit jurídic que ens mantenia dins de la resta d'Europa.

Ara, el que han fet és eixir-se'n, eixir-se'n d'eixes indicacions, eixir-se'n d'eixes mesures proteccionistes que des d'Europa es volen aplicar i d'eixes mesures proteccionistes per a cuidar els nostres paratges naturals.

Està clar -com dia abans- que un canvi legislatiu no va a suposar el que es produïsquen o no es produïsquen perquè ja n'hi havia suficient protecció i no ha sigut suficient.

Per tant, des del Partit Socialista pensem que és adequat, més que adequat presentar aquesta proposició no de llei perquè -ho hem dit- volem encotillar els governs autonòmics que no apliquen l'article 50, i volem que modifiquen aquell articulat que van introduir en una llei que resulta que és curiós el seu nom, ¿no?
, pel que dia que -crec, si no recorde malament- es diu de mesures, en la Llei 9/2011, crec que es diu «medidas fiscales» (soroll de papers), un moment, ho encontre i li dic concretament en què està regulat però em crec que és eixa, la de mesures fiscals, la de mesures fiscals.
«Ley 9/2011, de medidas fiscales, de gestión administrativa y financiera y de organización de La Generalitat.
» Amb eixa llei s'introduïx el canvi normatiu de la Llei 3/1993.

Per tant, ho diu tot, de mesures fiscals, cap a on anava la política de La Generalitat, cap a on anava el seu mirament per al territori i, sobretot, per on anaven els interessos que sempre ha defés aquest partit que ha governat vint anys i que no era una altra cosa que els interessos particulars.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Briet.

Bé, val, demaneu-me la rèplica quan ho diga perquè, clar, ara ja (rient) estan desordenades.
És que jo he preguntat possibles rèpliques i només ho ha dit el Grup Parlamentari Popular (veus), ¡ai!
, perdona, Socialista.
(Veus)

Jo no tinc cap problema que parlen però digueu-ho primer, si demanen el torn i, després, si no cal, renuncien a la paraula.
Ja està.
És més fàcil.
Jo pregunte: ¿n'hi ha rèpliques?
(veus), vostés demanen i, després, si no, renuncien a la paraula perquè, si no, estarem sempre igual.

Té la paraula, primer, Ciutadans.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Señor representante del PSOE, por supuesto que yo entiendo que usted está -y su grupo- legitimado, pues ¡no faltaba más!
, no me malinterprete ni tampoco ponga en mi boca palabras que yo no he dicho.

Pero, ¡fíjese!
usted en el carácter excepcional de la excepción, valga la redundancia, que es una garantía, que tuviera un instrumento previamente aprobado o un instrumento de planeamiento pendiente de aprobación, si ya hubiera sido objeto de evaluación ambiental o una directriz de política agroforestal que contemple el uso agrario o ganadero; carácter excepcional; interés público; apreciado mediante ley y que se adopten las medidas compensatorias.

Es decir, no hay medida más garantía…, probablemente usted no encontrará en el sistema legislativo español, en el compendio de leyes, en todo el corpus de leyes españolas, algo ni ligeramente parecido a algo tan garantista como esto.

Yo no he dicho que todos los anteriores gobernantes de esta comunidad, aunque algunos solo hayan sido o hayan tenido fines especulativos.
El que se ha remitido a los años setenta ha sido nuestra compañera de Compromís.
Y también he entendido que se ha producido depredación del territorio.
Por eso entendemos que esta ley es suficientemente garantista para defender los intereses públicos.
Es más, lo consideramos tremendamente garantista, como le he dicho.

Y una hiperactividad a la hora de legislar no es buena ni recomendable si esta no es necesaria.
Ustedes están obsesionados con Terra Mítica.
No habrá más terras míticas en la comunitat.
Los errores cometidos en el pasado, y se cometieron muchos, no pueden cometerse precisamente porque esta ley, sin necesidad de modificarla, lo impide.

Es tan grande a veces…, fíjese, visto desde fuera, es tan grande la intención que tienen ustedes de atacar la yugular del partido que gobernaba anteriormente en la Comunidad Valenciana, que saquen ustedes los pies del tiesto, si me permiten la expresión, porque a veces tienen ustedes una energía que sería mejor dedicarla a otras cosas antes de atacar a quien sin duda merece en muchos aspectos que se les ataque, pero yo creo que después de tres meses de gobierno, ya, ya…, deberían ustedes cambiar el discurso.

Yo les pido tranquilidad, porque ocasión tendrán en atacar iniciativas del anterior equipo de gobierno y que dediquemos nuestro tiempo y nuestro esfuerzo y energía a legislar lo que tengamos que legislar y no necesariamente a cambiar lo que no es necesario cambiar.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Gràcies.

Té la paraula.

El senyor Bertomeu Vallés:

Com ja he dit en la meua intervenció, resulta curiós que en l'aprovació d'una llei estatal, la del 2015, que el que fa, com ha dit el diputat de Ciudadanos, el que fa és donar moltíssimes més garanties de les que hi havia abans perquè es puga produir un canvi d'ús, que això done peu que es presente esta proposició no de llei, que entenem que està absolutament injustificada i que no té ninguna motivació realment de millor ordenació o motivació jurídica.

Hui en dia seria impossible que una actuació com Terra Mítica poguera donar-se amb esta legislació que tenim hui aprovada, perquè no es complien ningun dels requisits que marca eixa legislació.
I perquè, a més, com he dit abans, s'hauria de comptar amb tots els informes tècnics corresponents perquè això es poguera produir.

Tenim de tindre en compte que tenim més del 40% del nostre territori protegit, que tenim molta gran part del territori nostre protegit, com a monts catalogats.

Per tant, està suficientment garantida la situació en la nostra Comunitat Valenciana a través d'esta legislació bàsica estatal, que a més complix amb els requisits més garants que es poden complir en democràcia, que és que ha de ser aprovada per llei amb la màxima participació de tots els representants polítics i, per tant, amb la màxima transparència possible.

Entenem que més garantia que eixa no en pot haver, i per això el nostre vot va a ser contrari a la proposició no de llei.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Jo no sé si n'hi ha contrarèplica de contrarèplica.
Tenim de passar ja a la votació, per favor.

¿Votem a favor de la proposició no de llei?
(Veus.
S'interromp la gravació) La proposició no de llei ha segut aprovada.

Proposició no de llei sobre la inspecció de la venda d'arbres monumentals de la Comunitat Valenciana sense cap control, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 2.
873, BOC número 23)

La senyora presidenta:

I passem ara al punt tres: «Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la inspecció de la venda d'arbres monumentals de la Comunitat Valenciana sense cap control, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.
»

Té la paraula per un temps de huit minuts per a defensar la proposició no de llei, senyor García.

El senyor García Latorre:

Gràcies, senyora presidenta.

Bé.
Després que hem rebut algunes denúncies per grups ecologistes en les quals sembla que s'estarien comprant i venent arbres monumentals ací a la comunitat, i en base a la Llei 4/2006, que és la que protegix el patrimoni arbori monumental de la nostra comunitat, en la qual s'establix el marc normatiu, bé, entenem que n'hi han certes consideracions que caldria tindre en compte, sobretot perquè en el que és la nostra comunitat, des de l'últim inventari que es va fer, tenim prop de nou-cents arbres, 879 en concret, arbres monumentals, dels quals molts d'ells tenen més de tres-cents cinquanta anys, 30 metres d'alçària o 25 metres de diàmetre i de copa.

Aleshores, clar, n'hi han molts d'ells que…, en l'última revisió també es van incorporar nous arbres, perquè a poc a poc se van descobrint nous exemplars que complixen estes condicions.

Perquè el que sí que és cert és que no tenim una catalogació feta de tots els municipis, del que és el nostre territori.
Sí que és de veres que n'hi han 63 espècies botàniques, en este cas, estipulades com a espècies protegides i arbres monumentals, de les quals destaquem, normalment sobretot perquè som una terra d'interior, les oliveres, que són el 36%; les savines, que és un arbre que li costa molt el seu creixement, amb el 17% -sobretot n'hi han comarques com el Racó d'Ademús, la Serrania i comarques de l'interior que són les que les tenen-; garroferes el 10% i carrasques.

115 municipis en total són els que hui per hui tenen arbres catalogats o definits com a monumentals, la qual cosa representa pràcticament una quarta part del nostre territori.
És a dir, que n'hi ha molta feina per fer.
I en este sentit, no estan tots el que devien d'estar, en este cas, d'arbres monumentals catalogats o protegits en la seua totalitat.

És cert que la normativa estableix un catàleg genèric en el que diu que una volta sobrepassen els 350 anys d'edat o els 30 metres d'alçària, 6 metres de perímetre o 25 metres de diàmetre de la copa, possiblement eixos ja directament entren a ser arbres protegits.

¿Què passa?
Que hui per hui tota esta sèrie de requisits o esta sèrie de comprovacions en estos condicionaments que marca la normativa valenciana quant a la protecció d'arbres monumentals, sembla que no s'està controlant o no s'està mirant d'una manera a la millor tan efectiva com hauria de ser.

I possiblement ens trobem espècies i arbres, com, per exemple, esta garrofera, en què es veu clarament una persona que està mesurant el que és el seu tronc, en la qual supera els més de 7 metres de diàmetre, està en una gleva, la qual cosa vol dir que està ja en un viver.
Això vol dir que hi ha hagut un arrencament o un trasplantament a la millor de molts arbres d'estos sense la preceptiva a la millor llicència o control i que molts d'ells estan hui per hui en molts vivers.
Pràcticament això pareixen hospitals tots amb goters.
Que molts arbres en alguns casos estan en una situació, la veritat, prou deplorable en el seu manteniment, molts d'ells fins i tot moren.

I també podem dir que esta comprovació del que són els paràmetres que marca la llei de manera genèrica, la veritat no s'estan duent a terme.
¿Per què dic açò?
Perquè moltes voltes un arbre, torne a ficar este per exemple, que pot tindre una alçària a la millor que sí que complix o no arriba a complir la normativa que marca la legislació, possiblement estos arbres a la millor en el seu temps han segut tallats, han tornat a rebrotar.
I a la millor una cosa és l'edat que pot tindre la gleva i el que són les arrels, que poden superar els tres-cents cinquanta anys, però a la millor el que són els troncs han segut diversos rebrots que han tingut després que igual no arriben als tres-cents cinquanta anys, però sí que en la seua totalitat i en el seu conjunt, sí que poden tindre eixa consideració.

És tan cert això que fins i tot associacions ecologistes, com GECEN, a nivell de Castelló, està fent un treball molt important de localització i, sobretot, de control perquè estos arbres es protegisquen, i altres associacions també i entitats, en este cas, públiques, com és la Diputació de València, fins i tot té fet un catàleg, a nivell del que és la província, dels arbres que fins eixe moment li han arribat o té catalogats de diferents municipis de la província.

A més a més, estableixen una sèrie de característiques o de recomanacions que han de fer-se.
I és que els arbres, clar, una volta se duen a un viver per a endur-se'ls, el primer el que fan és que el trauen del seu lloc, el poden i automàticament ja el que és el tema de la copa ja no se pot comprovar si mesura o no mesura eixos 25 metres.

I, per tant, la diputació fa una sèrie de recomanacions, entre elles, la de la no poda d'estos arbres, la d'un control més exhaustiu del que serien els arbres i les seus condicions, tant en el que és el seu hàbitat natural del seu lloc de creixement com després també en el que serien els vivers.

A més a més, ens trobem també que la llei es va fer en una època possiblement en què el que són les mesures que se van aplicar eren un poquet laxes, no arribaven a tindre una consideració més potent quant a la seua protecció.

Perquè també fica que té de ser a una alçària d'un metre i mig on té de marcar el diàmetre mínim de sis metres, quan a voltes, en el que he explicat abans, possiblement eixos arbres ja podrien considerar-se com a monumentals.

A més a més, es féu en una època en què és de veres que n'hi hagué molta especulació en el tema del sòl, i actualment molt d'eixe sòl ha vingut a abandonar-se.
I, a més a més, moltes zones periforestals o al voltant de zones forestals del nostre territori, també n'hi ha un abandonament progressiu de molts camps de cultiu en què pràcticament se troben pràcticament totes estes espècies.
Estem parlant sobretot del tema d'oliveres i garroferes, moltes d'ells que possiblement tenen eixa consideració d'arbre monumental.

¿Què passa?
Que com això no n'hi ha un rendiment econòmicament, moltes voltes ja bé siga o bé per la fusta o bé pel tema de l'arbrat en sí mateix per a poder trasplantar-ho i poder vendre'l a vivers, s'estan abandonant i s'estan fent transaccions d'este tipus d'arbratge en moltes zones del nostre territori, que van a parar al final al que els dia abans, a una sèrie de vivers que pareixen hospitals ahí d'arbre, tots amb el seus goterets, molts d'ells que fins i tot no arriben…, no poden tirar endavant i es moren pel camí.

I, per tant, eixe control mosatros entenem que deu ser un poquet més efectiu i que, en este cas, caldria instar les autoritats competents en la matèria, com poguera ser la policia autonòmica en el tema del control d'activitats i de la flora i la fauna, perquè fera un control efectiu sobre això.

Per part del nostre grup, sí que hem donat coneixement de tots els casos que mos han arribat a l'Agència Valenciana de Seguretat, perquè tinga coneixement d'ells i puga actuar.
Però, a més a més, creem que com és un compliment d'una normativa, estes Corts també tindrien d'instar, en este cas, el Consell perquè eixes inspeccions foren més reals, més efectives.

I, sobretot, que independentment que a part de la policia autonòmica, el que pogueren ser els agents forestals o els agents mediambientals també feren eixa tasca de control in situ en el lloc on es troba l'arbre, com després si se detectara en algun comerç o en algun viver que estan estos arbres monumentals…, doncs independentment d'això, mosatros el que sí que demanem, i per això, a estes Corts Valencianes que insten al Consell perquè el grup de medi ambient de la policia autonòmica, amb competència d'actuació en matèria de protecció de la fauna i la flora autòctona, realitze una inspecció de l'activitat dels vivers i altres instal·lacions semblants que estiguen comerciant amb arbres susceptibles de ser monumentals amb les característiques que he esmentant o he volgut visualitzar en la meua intervenció.

Per tant, entenem que la protecció de l'arbratge monumental és la protecció del nostre patrimoni i de la nostra història.
I en eixe sentit, demanem el seu recolzament.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Ara, per a la fixació de la posició, per un temps de quatre minuts, té la paraula el senyor Montiel.

El senyor Montiel Márquez:

Moltes gràcies.

Molt bon dia a totes i a tots.

Vaja per davant que nosaltres tenim una posició favorable a la PNL que es presenta.
Nosaltres pensem que, efectivament, s'ha de fer un esforç perquè el grup de medi ambient de la policia autonòmica puga fer aquesta campanya d'inspecció.

El que passa és que volíem plantejar algunes reflexions.
Per una banda, com ja havia dit també el firmant Francesc García, el firmant de la PNL, volem alabar el treball de les organitzacions ecologistes que han vingut durant anys fent un treball de localització i de denúncia de la situació del nostre patrimoni arbori monumental.

Per una altra banda, volíem criticar, efectivament, el comerç incontrolat d'aquestes espècies, però volíem dir que també hi ha hagut enteniment del que era el disseny i la gestió de parcs i jardins, que era normalment el destí d'aquest comerç.
Però fer una reflexió.
Moltes vegades han segut les mateixes administracions públiques, La Generalitat, els ajuntaments i altres…, i també alguns privats, els que han sigut els clients o els promotors d'aquest comerç.
Jo desconec la història de l'olivera de l'entrada de Les Corts, però és un exemple probablement… No crec que esta olivera estiguera ahí i Les Corts se feren al seu voltant.
Però m'imagine que són un exemple d'un mal enteniment del que era l'element forestal com a ornamentació o com a acompanyament d'algunes obres i projectes singulars.

Per tant, voldria que les administracions públiques, en general, tingueren una altra consciència.
Jo crec que precisament l'actuació dels grups locals de caràcter ecologista o mediambientalista han sigut decisives en canviar aquesta mentalitat.

Per tant, m'agradaria que pensaren que tal vegada no basta sols en controlar un comerç privat que es puga fer al voltant dels arbres monumentals, i per tant en la inspecció dels vivers, sinó que deurien pensar que caldria revisar la llei, eh?
, jo vull animar als promotors de la PNL i a la resta dels grups parlamentaris que assumim el compromís de revisar la llei, perquè tal vegada haurien d'incloure també algunes mesures de cara a l'actuació de les mateixes administracions públiques.

I, per últim, també ens haguera agradat, i jo crec que podíem deixar-ho per a la revisió de la llei amb profunditat, establir mecanismes de coordinació en altres cossos de seguretat, com són les policies locals, que tenen competències també en matèria de les activitats perquè estan radicades en un terme municipal, i també amb la Guàrdia Civil, a través del Seprona.

Per últim, reiterar, votarem a favor de tota manera de la proposició no de llei, animem la resta de grups a marcar-nos l'agenda, el fer una revisió d'una llei de 2006, que va nàixer en unes circumstàncies econòmiques, territorials, i també en un moment de menor consciència ambiental com l'actual.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Té la paraula ara el senyor Tormo.
.
.
Ah!
Val.
Quatre minuts.

La senyora García González:

Hola.
Buenos días.

Señora presidenta.

Señorías.

Somos conscientes de la notable importancia de los árboles monumentales de nuestra comunidad, y no solo por la importancia que los árboles singulares tan especiales tienen para la biodiversidad, el desarrollo sostenible y la educación ambiental.
También por su atractivo turístico y por su riqueza patrimonial, ya que en ocasiones se tiene que añadir a esos valores el que se consideren auténticos monumentos, su papel ornamental y su valor histórico, el cual multiplicaría el valor económico de algunos ejemplares.

Desgraciadamente, ese valor económico y la crisis del campo, facilitaron hace una década la comercialización de algunas de esas maravillas para la decoración.
Se extraían de la tierra como si de una muela se tratase.
La operación casi nunca salía bien, pero es una realidad que se comerció con obras de arte de la naturaleza.

Los llamados árboles históricos, centenarios, viejos, monumentales o simplemente singulares son aquellos, como nos han indicado, que por circunferencia, tamaño o edad deben ser especialmente tratados, seguidos y protegidos.
Los encontramos en bosques y campos de cultivo, en los caminos y en las ermitas, en los jardines y en los propios centros urbanos.
Aquí mismo, en el jardín de Les Corts, podemos disfrutar de un maravilloso ficus, que, por cierto, no es tan fuerte como aparenta, algo que desgraciadamente comparten la mayoría de estos árboles magníficos.

Además de su elevada edad, muchos están en peligro por la actividad del ser humano, como ya hemos dicho, por los incendios o incluso por el exceso de visitas.

Por todos los puntos anteriores, creemos que el tema es lo suficientemente importante como para apoyar la PNL del Grupo Socialista.
Ahora bien, desde el Grupo Ciudadanos sabemos que la administración cuenta con técnicos preparados para acompañar en su labor de vigilancia a la policía autonómica, de ahí nuestra petición -hubiera querido ser una enmienda, pero no hemos llegado a tiempo- de ahí nuestra petición para que la policía autonómica con competencias en actuación en materia de protección de la fauna y la flora autóctona debiera ir acompañada de un biólogo botánico o un especialista en botánica y ciencia de las plantas para realizar las inspecciones que se solicitan.

Por ese motivo, incido, nos gustaría que valoraran e incorporaran a su proposición no de ley esta petición, ya que esa labor de vigilancia se podría ampliar con la de la valoración de los mismos árboles.

Les pedimos, pues, que tomen en consideración nuestra petición.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora diputada.

Té ara la paraula el Grup Parlamentari Socialista.

El senyor Pineda Cuenca:

Buenos días, señora presidenta.

Señorías.

Bueno, yo creo que se han dado ya, pues, la verdad, han sido muy explícitos los diputados que me han precedido.
Y nuestro grupo, el Grupo Socialista, pues vamos a tener una posición favorable ante esta proposición no de ley.

La verdad es que el patrimonio arbóreo en nuestra comunidad es bastante extenso, tanto en bosques como en los campos, pueblos, ciudades, y la verdad es que hay muchos árboles que son susceptibles de catalogar.

El marco normativo, como ya se ha dicho, es el de la Ley 4/2006, de 19 de mayo, y bueno, aquí en donde se debe…, se propone que se garantice la protección, conservación y marca los criterios a tener en cuenta para que un ejemplar pues así considerado.

Las administraciones susceptibles de llevar a cabo esta función, pues serían la conselleria, las administraciones competentes.
Y la verdad es que desde la conselleria de medio ambiente, desde la entrada de la ley, pues se ha realizado un trabajo, sobre todo los técnicos, en cuanto al estudio y documentación de los mismos, y también ha permitido identificar los ejemplares que reúnen los requisitos que se marcan en el artículo 4.

También los ayuntamientos de la comunidad han comenzado a hacer uso de las competencias contempladas, declarando los árboles monumentales de interés local mediante acuerdo en pleno, que es como establece la norma.

En la citada anterior ley, la Ley 4/2006, se crea el catálogo de árboles monumentales y luego aparece en la Orden 22/2012, que es donde se publican estos árboles monumentales.

Yo creo que, tanto ayuntamientos como consellerias, por lo tanto, son los responsables de la protección y, por tanto, de la vigilancia de estos árboles catalogados.
El comercio efectivamente de este tipo de árboles evidentemente está prohibido.
Y para evitarlo es importante la labor, tanto de las fuerzas y cuerpos de seguridad, la policía local y policía autonómica, considero también, tanto para detectar como para proteger las situaciones irregulares.
Y también la colaboración ciudadana, sin cuya ayuda sería imposible solucionar muchas de las situaciones irregulares que se presentan día a día.

Está claro que es en los viveros donde los potenciales clientes acuden para comprar estas especies vegetales ornamentales, y que es en estos comercios donde la policía, la fuerza policial, pues tiene competencias, es la policía autonómica la que tiene competencias para la inspección de estos locales.
Con lo cual es razonable que se inste a este cuerpo a realizar esta labor de vigilancia.

Sin embargo, también hemos de considerar que están realizando su labor adecuadamente, pero en ocasiones pues podría ser insuficiente el número de efectivos para el desempeño de su actividad profesional.

Y esto da más contenido, quizá, a la PNL que aprobamos el otro día por unanimidad, en sesión parlamentaria, el pasado día 21 de octubre, que se instaba a aumentar las competencias de la policía local, equiparando en algunas situaciones a la policía autonómica, con lo cual pues se podría colaborar en esta función.

Nuestro grupo, como hemos dicho anteriormente, apoyó la anterior PNL y va a apoyar ésta.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula el Grup Parlamentari Popular, per un temps de quatre minuts.

El senyor Soler Beneyto:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyors diputats i diputades, molt bon dia a tots.

Com ja s'ha dit ací la nostra comunitat presenta una gran riquesa arbòria, fruit d'unes condicions ambientals magnífiques i d'una gran riquesa cultural que ens caracteritza.
Aquestos arbres que van ser plantats i conservats pels nostres avantpassats estan repartits per tot el nostre territori.
Parlem fonamentalment d'oliveres, de carrasques, de garrofers, de palmeres i altres espècies que per la seua antiguitat, per la seua història, per la seua monumentalitat hem de preservar i cuidar.
Constitueixen, sense dubte, les autèntiques arrels de la nostra terra, ja que són monuments vius que observen i guarden la nostra memòria història.

Per tot això, el Grup Parlamentari Popular recolzarà amb voluntat i convenciment la PNL que hui presenta el Grup Parlamentari Compromís.
I ho fem amb el convenciment propi i arreplegant el testimoni d'un dels grups parlamentaris, el Grup Parlamentari Popular, que impulsà la proposició de llei que va establir el marc normatiu que precisament hui permet aprovar aquesta PNL.

Eixa llei, la 4/2006, que va ser aprovada en un govern del Partit Popular, és una llei per a sentir-se doblement satisfets.
D'una banda, perquè va establir una estructura legal de protecció per als nostres arbres monumentals, però també va afegir una novetat, que era la possibilitat de gestionar eixa protecció.
I entenem que és una protecció correcta, no entenem que siga laxa, sinó jo crec que en el seu moment va ser innovadora i continua sent útil en els temps actuals.

Eixa llei vull insistir que va ser una llei pionera al marc legal espanyol, va ser la més avançada al nostre país, i afortunadament, i cal ressaltar-ho, en una de les poques lleis de caràcter mediambiental, que va ser aprovada per unanimitat de tots els grups polítics en la democràcia en la Comunitat Valenciana.
També és una llei que va ser participada per col·lectius ecologistes, per associacions de cura amb el medi ambient, i amb el seu vistiplau, una llei molt participada i molt consensuada.

Parlem d'arbres que han passat a ser peses úniques d'un patrimoni natural i cultural comú.
Igual que en el patrimoni històric i arquitectònic observem i cuidem les catedrals per tot el que representen, podem dir que aquestos arbres són autèntiques catedrals vives, catedrals verdes, que demanen de nosaltres una protecció acord a la nostra categoria ètica, intel·lectual, per a procurar-li la millor de les cures.

I per a poder garantir eixa protecció es fa necessària una amplia llei eficient, col·laboració i coordinació institucional i social.
No en va, per acció o per omissió, més del 80% dels arbres que en un principi podrien tindre eixa consideració de monumental a principi del segle XX hagueren tingut eixe reconeixement, ja han desaparegut i, per tant, no podem disfrutar-los.

Per això no podem permetre ni una sola pèrdua més.
En eixe sentit, la Llei 4/2006 explicita en el seu article 9 que correspondrà a la conselleria competent en matèria de medi ambiental executar eixes mesures directes per a la conservació.
I continua en l'article següent indicant clarament la prohibició de comerciar amb ells.
Per això, amb independència de les responsabilitats d'ordre civil, penal o d'altre ordre, la llei qualifica com infracció administrativa molt greu la transacció amb estos arbres, imposant sancions molt dures econòmicament parlant, d'entre 100.
001 i 500.
000 euros.

En eixe sentit, convenim amb el Grup Parlamentari Compromís que la competència per a la inspecció i actuació correspon al grup de medi ambient de la policia autonòmica, sense perjudici, i en això coincidim amb el que algun company ha dit, que no veuríem amb mals ulls eixa coordinació amb altres cossos de seguretat, com, per exemple, la policia local que coneix el terreny municipal.

Però, això sí, ens agradaria destacar que no ens agradaria que traslluïra una certa culpabilitat sobre l'activitat dels vivers de la Comunitat Valenciana que desenvolupen el seu treball amb professionalitat i sobre la base de la legalitat vigent.
En tot cas, ha de ser la policia autonòmica, que és qui té la competència i la capacitat suficient per a poder desenvolupar eixa fiscalització en les instal·lacions que consideren oportunes.

És tasca comuna com a poble llegar a les generacions futures el patrimoni natural, cultural i paisatgístic en condicions.
Per això, des del Grup Parlamentari Popular, recolzarem i promourem qualsevol acció que incidisca en aquest sentit.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Bé, ara havia demanat afegir alguna cosa més?
Voleu una pausa de cinc minuts per xarrar si s'afegix?
Voleu?
(Veus)

Sí, ha pres nota?
Bé, té la paraula.

El senyor García Latorre:

Moltes gràcies, senyora presidenta.
(Veus i pausa)

La senyora presidenta:

Té la paraula el senyor García per un temps de quatre minuts.

El senyor García Latorre:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, agrair a totes les senyories el seu recolzament a la PNL.
Crec que és una cosa que al final és una cosa de sentit comú intentar protegir estos arbres que, com bé s'ha definit, són vertaderes catedrals del món natural.

Sí que és cert que, anem a vore, la tasca en este cas de cossos i forces de seguretat és de veres que podia anar acompanyada d'especialistes, però la primera tasca és la d'inspecció, la inspecció se va i se detecta.
Al mateix temps, els cossos i forces de seguretat el que sí que fan és que quan detecten que puga haver-hi alguna irregularitat és quan reclamen tots els serveis tècnics que són els que acudixen.

Bé, en eixe sentit, nosaltres deixaríem la proposta com esta però afegint i, ¡vaja!
, demanant, en este cas a la policia autonòmica, a la policia de La Generalitat, que en estos casos jo crec que actua correctament i és la seua funció i crec que ho fan molt bé en eixe sentit, que quan requerixen un especialista el demanen.
Bé siga pel tema, en este cas, d'arbres monumentals, com del tema d'activitats, com altres assumptes, sempre ho demanen.

Per tant, jo crec que la proposta conforme està pot donar pas, també, i ¡vaja!
ens agrada eixa aportació.

Dir, també, que nosaltres felicitem tot el treball que s'ha fet per part de les organitzacions ecològiques i, també, pel treball que han fet els tècnics de medi ambient de la conselleria durant els últims anys.
Jo crec que ha sigut un treball molt laboriós, molt minuciós i, sobretot, que han ficat molt d'interés que esta llei també tinguera l'abast que ha de tindre.

Per altra banda, també coincidim amb el company de Podemos que cal revisar la llei.
La llei és de veres que té deu anys, ha tingut la seua trajectòria però sí que cal fer una avaluació d'esta.

I jo dia abans que dels cinc-cents quaranta-dos municipis n'hi ha cent-quinze que s'han afegit o tenen arbres monumentals.
Jo crec que n'hi haurà molt més, possiblement més de la meitat del nostre territori estiga nodrit d'arbres, en este cas, amb la consideració d'arbres monumentals.

I, possiblement, també a la millor caldria establir alguns paràmetres nous, sobretot en el sentit que la nova llei o la reforma de la llei poguera tindre també, no la consideració, a través d'unes dades, o el que seria una definició del que és un arbre monumental en base a les mesures, sinó que, a més a més, caldria buscar també que n'hi ha predisposicions prèvies.

A més a més, la llei tampoc recull el tema de l'autorització, com s'han de fer i com s'ha de lligar això a nivell municipal amb el tema dels arrencaments.
Igual que sí que n'hi ha en el tema de transformació de terrenys pel que és la mobilitat de la zona, en el tema dels arrencaments no n'hi ha cap autorització preceptiva en cap lloc.

Aleshores (veus), estic contestant en el tema del que és la proposta que s'ha fet que calia obtindre una revisió de la llei.
Nosaltres entenem que sí.

Aleshores, nosaltres entenem que la proposta (algú fa: «Xxt.
») és adient en estos moments per a fer eixe treball en compliment de la normativa i sí que és de veres, i nosaltres agafem el guant en eixe sentit, que caldria fer un estudi i una avaluació de la llei en tots els seus aspectes per a poder millorar-la i que esta inspecció i protecció siga d'un caràcter més global.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies.

Passem a la votació de la proposició no de llei.
Entenem que estan tots els grups a favor.
¿Vots a favor?
Tots.
Por unanimidad se aprueba la proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre l'inici de les revisions dels PORN i dels PRUG dels parcs naturals valencians, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 3.
220, BOC número 23)

La senyora presidenta:

Passem al punt quatre, presa en consideració de la Proposició no de llei sobre l'inici de les revisions dels PORN i els PRUG dels parcs naturals valencians, presentada pel Grup Parlamentari Compromís.

Té huit minuts, senyor Juan Ponce, per a defensar la proposta.

El senyor Ponce Guardiola:

Moltes gràcies, presidenta.

Bon dia a totes i a tots.

Bé, la biodiversitat present en el territori valencià és de les més riques d'Europa tant a nivell d'espècies com d'ecosistemes.

Si, per exemple, parlem d'espècies vegetals tenim al nostre territori uns tres-cents cinquanta endemismes vegetals que ha dut a la declaració de vora tres-centes microreserves de flora, figura de protecció exclusiva al nostre territori dins de l'àmbit europeu, creada per a garantir la conservació d'aquestes espècies vegetals.

Puntualitzar que al nostre territori tenim seixanta endemismes exclusius vegetals, que és una xifra superior a les que n'hi ha a Gran Bretanya, Alemanya, Bèlgica, Dinamarca, Suècia i Holanda juntes, per a tindre una idea del que és la riquesa quant a biodiversitat vegetal al nostre territori.

A banda, tenim vora un centenar de llocs d'interés comunitari que s'han convertit en breu en zones d'especial conservació de la Unió Europea.
I només estos dos exemples, tant d'hàbitats d'interés, els llocs d'interés comunitari, com els endemismes vegetals doncs ja ens donen una idea de la gran riquesa que tenim al nostre territori.

La Llei 11/1994, d'espais naturals protegits, estableix, en el seu article seté, que «els parcs naturals són àrees naturals que, en raó de la representativitat dels seus ecosistemes o a la singularitat de la seua flora, la seua fauna, o de les seues formacions geomorfològiques, o bé a la bellesa dels seus paisatges, posseeixen uns valors ecològics, científics, educatius, culturals o estètics, la conservació dels quals mereix una atenció preferent i es consideren adequats per a la seua integració en xarxes nacionals o internacionals d'espais protegits».
Això és el que és la definició de parc natural en la nostra llei d'espais naturals protegits.

Les activitats a realitzar s'orientaran cap als usos tradicionals agrícoles, ramaders i silvícoles, i a l'aprofitament de les produccions compatibles amb les finalitats que van motivar la declaració, així com a la seua visita i gaudi amb les limitacions necessàries per a garantir la protecció i les activitats pròpies de la gestió de l'espai protegit.
Els altres usos podran ser objecte d'exclusió en la mesura que entren en conflicte amb els valors que es pretenga protegir.

Això vol dir que la qüestió fonamental dins d'un parc natural és la seua protecció i el manteniment dels seus valors naturals i culturals.

Fins a hui, s'han declarat vint-i-dos parcs naturals que ocupen 184.
000 hectàrees, que és al voltant d'un 8% del nostre territori.
Els parcs naturals s'ordenen i zoonifiquen amb un pla d'ordenació de recursos naturals, PORN, quan es declaren i, normalment, en el termini de dos anys han de tindre elaborat, consensuat i aprovat un pla rector d'ús i gestió que detalla els usos i activitats compatibles, així com les mesures a adoptar per a garantir i millorar la conservació dels valors que van motivar la declaració del parc natural.
Tant els PORN com els PRUG s'han de revisar amb la participació de la junta rectora de cada parc natural cada cinc anys.

Actualment, cap parc natural té revisat en termini el seu PORN, alguns encara no tenen redactat el seu corresponent PRUG, i els que tenen aprovats s'han de revisar.
Bé.

A tot això, afegir que la nostra llei d'espais naturals protegix genèricament totes les zones humides del nostre territori, bé, protegia genèricament totes les zones humides perquè el Partit Popular es va carregar esta disposició i la va convertir només que les zones humides que estigueren catalogades, abans de la llei d'acompanyament de l'any 2014, en els pressupostos, doncs només que les que estigueren catalogades mantindrien la seua protecció; la resta ja no tindrien ni la consideració de zona humida encara que foren zones humides.

Per això és un precedent, com tants altres, que hem heretat de la mala gestió i la nul·la sensibilitat del Partit Popular durant vint anys.

Ara mateix, eixes zones humides, moltes d'elles estan amenaçades per requalificacions, en molts casos inadequades i altres impactes que s'han permés perquè quan es varen declarar estes zones humides i es va fer el catàleg de zones humides no es va considerar el que tocava, que era una àrea de protecció molt més ampla que els 500 metres genèrics que es varen ficar i no es protegia, realment, el que era la zona humida com a unitat que té una consideració molt més enllà del que és la mateixa zona humida cartografiada en el mapa.
Bé.

Com he comentat, la majoria dels parcs naturals no tenen els seus documents d'ordenació ara mateix vigents o estan tots ells per revisar.

Per altre costat, hem d'afegir que, bé, les retallades que es varen fer al 2013, sobretot, per part de l'anterior govern, varen deixar quasi sense personal tècnic als nostres espais naturals protegits, ¿eh?
, varen acomiadar vora el 80% dels tècnics que n'hi havia als espais naturals protegits i això es va afegir a la perversió, també, en el que era el nomenament dels directors conservadors dels parcs naturals que com incomplia la llei, i una sentència va deixar-ho ben clar, doncs el Partit Popular va inventar-se la denominació de «dinamitzador mediambiental del parc natural» per a poder tindre al cap del parc natural una persona afí al seu partit, en els molts casos sense cap formació i experiència vinculada a la gestió dels parcs naturals.

Bé, nosaltres considerem fonamental que els PORN, plans d'ordenació de recursos naturals i els plans rectors d'ús i gestió estiguen actualitzats, siguen revisats quan diu la normativa i que es faça en col·laboració i amb la implicació que diu la llei que han de tindre les juntes rectores dels parcs naturals, ¿eh?
, altra figura que el Partit Popular ha pervertit perquè han deixat de reunir-se dos vegades a l'any, que és el mínim que hauria de fer-se, han deixat d'informar d'aspectes i de projectes molt importants que han amenaçat els parcs naturals.

I nosaltres considerem que és fonamental que les juntes rectores que canalitzen tota la participació ciutadana on estan representades, a banda de tots els col·lectius socials que tenen alguna cosa a dir en eixos parcs naturals, estan representats també tots els ajuntaments, ¿val?
, de l'àmbit d'eixe parc natural.

Per això nosaltres presentem la proposta de resolució que no és només que instar el govern valencià a iniciar, com més prompte possible, la revisió dels plans d'ordenació dels recursos naturals i dels plans rectors d'ús i gestió dels parcs naturals valencians, que són els espais de major valor que tenim al nostre territori.

I, també, proposem procedir a la suspensió cautelar d'aquells projectes que puguen tenir una repercussió negativa i irreversible sobre els parcs naturals fins a la revisió dels seus documents d'ordenació i gestió, com no hauria de ser d'altra manera perquè en els alguns casos eixos PORN no recullen el que ha de ser totes les mesures ni l'àmbit de protecció que requerix l'espai protegit.

I considerem que eixos PORN i eixos PRUG, que són les normes de gestió dels parcs, han de ser revisats per a garantir la conservació dels valors naturals i culturals de les nostres joies naturals que són els parcs naturals.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

S'ha presentat una esmena pel Grup Parlamentari Popular.

Per tant, té huit minuts per a defensar-la.

El senyor Bertomeu Vallés:

Presidenta.

Senyories.

Bé, el primer que volem dir és que estem d'acord en gran part de la proposició no de llei que s'ha presentat però entenem que és molt recomanable que es modifique la redacció en una altra part.
I vaig a tractar d'explicar-me.

Tot allò que afecta l'àmbit dels parcs naturals està regulat no només en la llei autonòmica sinó també en la llei estatal, la 42/2007, de patrimoni natural i de la biodiversitat; a més, n'hi ha altres normatives que afecten al que és la zona dels parcs naturals com són, per exemple, aquelles que han de vore amb les zones declarades d'especial conservació, o zones ZEP, o zones d'especial conservació d'aus, les zones ZEPA, que són també declarades a l'empar del que és la normativa de la Unió Europea i que tot això suposa un cost normatiu que ha de complir qualsevol persona que vullga fer qualsevol actuació dins del parc natural.

A més, s'ha de dir que el parc natural no només té l'espai que s'ha de protegir dins del parc natural, sinó que també n'hi ha una zona d'amortiment, o un àrea d'amortiment dels parcs naturals que fa que l'àmbit territorial siga molt més ampli del que en un primer moment puguem pensar.

És cert que n'hi ha retard en la revisió dels PORN i dels PRUG, és a dir, dels plans d'ordenació dels recursos naturals, i també és cert que en alguns casos no n'hi ha ni PORN ni PRUG.
Però cal tenir en compte que l'elaboració i la revisió d'estes normes, d'estos plans, són molt laborioses i requerixen de moltíssima implicació de personal tècnic i també dedicar-li molt de temps.

La tramitació comporta molts passos administratius que s'han de complir tot ells, com són l'audiència, participació pública, revisió, contestació d'al·legacions, informes tècnics, procediment d'avaluació ambiental, participació pública pròpia, sotmetiment de la junta rectora, sotmetiment al consell assessor i de participació en matèria mediambiental, etcètera.

Com molt bé ha dit el diputat de Compromís, alguns parcs no tenen PRUG; alguns els tenen però estan totalment desfasats.
Cal fer, per exemple, una especial referència al PRUG de l'Albufera, que també es veu afectat per una anul·lació parcial que es va produir per part d'una sentència del Tribunal Suprem.

I bé, tot això ens porta a la conclusió que estem d'acord que s'ha d'iniciar el procés de revisió i elaboració dels PRUG i dels PORN, dels parcs naturals de la Comunitat Valenciana.
Per tant, en este apartat recolzaríem el que és la proposició no de llei.

Però, entenem que el punt segon s'ha de modificar en el sentit d'afegir doncs una garantia a totes aquelles persones que puguen vore's afectats els seus drets quan vullguen dur a terme qualsevol actuació dins la zona del parc natural o la seua àrea d'amortiment.

Perquè, anem a vore, quan s'ha d'avaluar si una determinada actuació té una repercussió negativa i irreversible, caldrà donar-los unes ferramentes a les persones que tenen de decidir sobre eixes actuacions perquè no hi haja cap àrea de discrecionalitat.

I entenem que, com ja he dit al principi de la meua intervenció, n'hi ha normativa aplicable, que és més ampla de la que és estrictament dels parcs naturals, o es complix la normativa o no es complix.
Si no es complix, la persona no tindrà autorització i llicència per a fer el que demane.
I si es complix, sí que la tindrà.

I tenint en compte que l'elaboració de la revisió d'estos PORN i PRUG és molt laboriosa i es pot dilatar moltíssim en el temps, podem estar afectant determinades persones amb eixes actuacions perfectament legals i que estan complint el que diu la normativa i deixant-ho pràcticament sense una data en què es puga finalment donar eixa autorització.

Per això, el que demanaríem, acceptant el primer punt, és que s'afegisca el segon, el que posa la nostra esmena, que és després de gestió, afegir, «cuando así lo determina la ley o los vigentes PRUG o PORN».
És a dir, estem dient que quan la llei determine la suspensió d'eixe tipus d'actuacions o les mateixes normatives sectorials també ho recullen.

I per fi, i per acabar, en el tercer punt també entenem que és positiu i convenient que hi haja la màxima transparència i participació també del que són els grups parlamentaris d'estes Corts.
I per això creem que seria positiu que hi haguera un representant de cada grup que fóra convidat a les reunions que celebre cada junta rectora dels parcs naturals quan es vaja a tractar de l'estudi, de l'anàlisi o del debat sobre el que és o bé la instauració d'un PRUG o un PORN quan o no existeix o bé la modificació o revisió dels que ja estan en eixe…, que ja estan aprovats.

Per tant, això el que fa és augmentar la transparència, augmentar la participació i, per tant, també sumar esforços per tal que es puga, finalment, tindre la millor regulació possible d'eixes zones tan importants per a la Comunitat Valenciana, com són els parcs naturals i les seus zones d'amortiment.

Esperem que siga acceptada esta esmena, perquè entenem des del nostre…, des de la nostra opinió, que el que contribueix és a millorar el que s'ha plantejat i que ja hem dit que estem en gran part d'acord amb això.
Però el que no podem fer és deixar clàusules obertes sine die i que complint la legislació, la normativa corresponent, que hi hagen determinades persones que puguen estar a l'albir de la discrecionalitat de qualsevol funcionari que tinga de decidir i que realment tinga d'interpretar eixa clàusula, que és una clàusula oberta i que no està clarament determinada pel que puga tindre d'autoritzar-se o donar-se la llicència.

I esperem que esta esmena s'accepte; i si no, bé, el nostre vot seria el contrari.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyor diputat.

Té la paraula el Grup Parlamentari Compromís per a l'acceptació o no de l'esmena.

El senyor Ponce Guardiola:

Moltes gràcies, presidenta.

Bé, coincidisc en algunes de les coses que ha dit el portaveu del Partit Popular; en altres, no, com vaig ara mateix a argumentar.

El que estem d'acord és que, sí, falta…, la majoria dels documents no estan vigents, haurien d'haver-se revisat ja i no s'han revisat.
I això és fruit de l'escassa sensibilitat de l'anterior govern en este sentit.

S'ha dit que les ZEP i les ZEPA ja tenen un marc normatiu.
La veritat és que no és així, perquè les que coincidixen amb les parcs naturals, que són deu en concret, s'ha fet una homologació del PORN o del PRUG a les normes de gestió que han de tindre eixos espais de la xarxa Natura 2000.
I, per tant, no té altra normativa, sinó exactament la mateixa.
Els PORN i els PRUG ja estaven aprovats.
Per tant, també està per revisar.

A banda de tota la xarxa Natura 2000, només s'han aprovat les normes de gestió d'un espai, que és l'algepsar del -un algepsar, no recorde el nom ara mateix-…, i de 17 cavitats subterrànies.
I els 80 espais restants, 70 si considerem els parcs naturals, estan encara sense normes de gestió, el que ja és un incompliment de la normativa europea.

Ha comentat també el portaveu del Partit Popular que tenim àrees d'amortiment d'impactes als parcs naturals, la qual cosa és veritat en part només, perquè la mateixa llei d'acompanyament de 2014 va eliminar moltes de les mesures de protecció que hi havia en eixes àrees.
O siga, que eixes àrees d'esmortiment d'impactes no ho són realment, o no ho són com eren abans de final 2014, quan en un procediment absolutament opac i amb falta de participació i que no era l'adequat, el Partit Popular va eliminar eixa protecció que tenien eixes àrees d'esmortiment d'impactes.

I bé, respecte a l'esmena en concret, clar que…, o siga, no anem a acceptar cap de les dos qüestions que proposa el Partit Popular.
La primera perquè, clar, si és «cuando así determine la ley o los vigentes PRUG o PORN», estem donant per vàlids eixos PORN i PRUG.
I considerem que alguns d'ells s'han elaborat de forma deficient i no s'han elaborat amb la idea de garantir la conservació de les condicions naturals i culturals del parc, sinó només amb un interés de crear especulació al seus voltants.
I el Parc Natural del Túria és un exemple clar de tot això.
Quan es va declarar, en eixos anys, es varen presentar al voltant de set o huit PAI de tres mil-quatre mil vivendes en sòls no urbanitzables, en contacte directe amb el parc natural.
Algun d'ells és el de Porxinos, per exemple, que al final l'ha tombat el Suprem, i altres que mai se deurien haver ficat perquè estaven al costat mateix del Parc Natural del Túria.
¿Per què?
Perquè no hi havia una àrea d'esmortiment d'impactes.

També el PORN del Túria, per exemple, permet aberracions com la circumval·lació que es vol fer ara mateix a Pedralba, que un quilòmetre i mig de carretera és tota carretera sobre la zona de màxima protecció ecològica del Parc Natural del Túria.

Per tant, eixos PORN i PRUG no garantixen la conservació dels valors que deurien de garantir.

Per tant, nosaltres, clar que suposarà la discrecionalitat dels serveis tècnics i supose que dels càrrecs que estiguen per damunt d'eixos tècnics, però serà en qüestions molt concretes, que és quan s'aprecie que puga tindre una repercussió negativa i irreversible sobre el parc natural, o siga, sobre els valors culturals i naturals que pretén conservar eixa declaració.

I respecte a l'últim punt, només dir que benvingut a la màxima transparència i participació, però el Partit popular no ha entés el que és una junta de protecció d'un parc natural, perquè ahí ja està representant tot el que té d'estar representat.
I ahí ja estan també polítics, que són els representants dels ajuntaments.
I el que deuria d'haver fet el Partit Popular és reunir les juntes, dotar-les de mitjans i també donar tota la informació i el paper rellevant que té de tindre una junta de protecció i que no l'ha tingut en molts anys en el nostre territori.

Per tant, des de Compromís anem a rebutjar l'esmena pels motius que he argumentat.

Res més i gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Bé.
Ara per a fixació de posició… (Veus) Per a rèplica, tindràs després.
Primer fixen posició els grups.
(Veus) Té la paraula.

El senyor Bertomeu Vallés:

Gràcies, presidenta.

Senyories.

Bé.
Creem que és positiu que també Les Corts estiguen representades, per mitjà d'un representant de cada grup, dins les juntes rectores.
Això no va a aportar mai res negatiu, sinó tot el contrari, alguna cosa positiva.
Perquè, a més, Les Corts, que són les que finalment han de prendre decisions d'àmbit comunitari, van a tindre un coneixement directe i exhaustiu del que puga estar analitzant-se o estudiant-se dins d'eixes juntes rectores.
Això per un costat.

Quant a la segona qüestió, referent al punt segon, tinc de dir-li: si el que demana qualsevol persona s'ajusta a la legislació, que, com ja he dit en la primera intervenció, n'hi ha una legislació aplicable a totes eixes zones afectades pels parcs naturals o l'àrea d'amortiment, si la complix, que se li done l'autorització; si no la complix, que no se li done.
Però el que no es pot fer és deixar una clàusula oberta perquè puga interpretar-se de manera totalment arbitrària i que això puga afectar negativament els drets de les persones.
Estem parlant de drets individuals que també estes Corts tenen de respectar.

I si el que hi ha és PORN, perquè s'entén per part del Grup Compromís que la legislació actual no cobrix suficientment totes les possibilitats que puga haver-hi respecte als parcs naturals, el que anem a dir-li és que es done la màxima celeritat, que, per tant, es facen amb la màxima rapidesa totes les actuacions, tant d'aprovació com de revisió, dels PORN i dels PRUG.

I per això el que sí que li dic és que és important que en els pressupostos de 2016 hi haja una partida pressupostària suficient perquè puga contemplar-se tota eixa revisió, que estem parlant de vint-i-dos parcs naturals.
I això serà una tasca no menuda, una tasca important.
I per a fer-la, es requerix que hi haja personal qualificat suficient que puga donar compliment a tots els passos que la llei establix i, al mateix temps, que hi haja dotació econòmica també per a poder-los portar endavant.

Lamentem que no s'accepte l'esmena que amb tota la bona voluntat presenta el Partit Popular, perquè el que pretén esta esmena no és altra cosa que treballar perquè hi haja la màxima seguretat jurídica per a tots els operadors que hi haja en estos àmbits, tant els ciutadans com les administracions públiques, i que no hi haja ningun espai per a la discrecionalitat o inclús per a l'arbitrarietat.

I, per tant, lamentem que no s'haja acceptat.
I, bé, eixa és també un poquet la imatge o el reflex del consens que també es demostra en esta actuació, perquè és una esmena perfectament acceptable per part del proposant.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Passem a la fixació de posició dels grups.
Comença el Grup Parlamentari Podem per un temps de quatre minuts.

El senyor Montiel Márquez:

Molt bé.
Moltes gràcies.

Nosaltres manifestem…, manifestamos, en primer lugar, nuestra posición favorable a la proposición no de ley.
Queremos destacar precisamente que ninguno, como dice muy bien la proposición no de ley, de los veintidós parques naturales valencianos tiene revisado en plazo su PORN y algunos ni siquiera tienen redactado el PRUG.

Nos parece especialmente importante, porque, claro, a veces se habla en términos excesivamente teóricos de estas cuestiones, y yo quiero hacer un…, he elegido tres ejemplos al azar.
Uno es el caso de la marjal de la Safor.
No ya solo por recordar la condena penal del exalcalde de la Safor por el Tribunal Supremo en el 2009, sino recordar que en enero de 2014, la Unión Europea convirtió en zona de especial conservación y exigió además la adaptación de los instrumentos de ordenación y no se ha hecho todavía la revisión definitiva de los planes para que pueda haber la protección que la propia Unión Europea en 2014 venía exigiendo.

Otro ejemplo sería el de la marjal de Pego-Oliva.
Yo creo que sería uno de los casos más paradigmáticos de que a veces las protecciones se hacen solo sobre el papel.
Cuando se hizo la ley de espacios naturales protegidos, la ley del año 1994, precisamente ya estaba tramitando la declaración de la marjal de Pego-Oliva.

Pero es que la marjal de Pego-Oliva se declaró, por tanto, simultáneamente a la aprobación de la ley en el año 1994 y la Generalitat Valenciana no desarrollo el PORN hasta el año 1999.
Pero es que además en el año 2004 se revisó el PORN para incluir un plan de gestión hídrica y de uso público, que nunca han sido elaborados.

Pero es que en el 2011, tuvo que ser una organización ecologista la que se dirigiera en denuncia al Síndic de Greuges y el Síndic de Greuges en 2011 ordenó a La Generalitat que aprobara el PRUG y todavía no se ha hecho.

Es decir, este es el ejemplo de cómo se han declarado sobre el papel protecciones que no se han cumplido.

Y respecto a la suspensión cautelar de proyectos que puedan tener una repercusión negativa e irreversible, yo también quiero poner un ejemplo.
Hace bien poco un conocido constructor valenciano, que compró el antiguo camping de la Albufera, que fue el primer espacio nacional protegido declarado en el ochenta y seis, presentó una propuesta, un proyecto de construcción de cabañas turísticas en el Racó de l'Olla.
¿Por qué lo pudo presentar y por qué obtuvo licencia municipal del Ayuntamiento de Valencia en el 2006?
Porque precisamente resulta que el PRUG de entonces lo permitía.
Afortunadamente el contratista se excedió en el proyecto y finalmente las obras fueron paralizadas en el 2008 por el Ayuntamiento de Valencia, pero decía, daba dos meses para legalizar o demoler, ni ha legalizado ni ha demolido.

Por tanto, ¿qué ocurre?
Que muchas veces las protecciones son meramente teóricas.
Y, por tanto, nos negamos también a no adoptar medidas cautelares como las que propone la PNL, consideramos que es necesario revisar, primero, establecer la orden o la instrucción para que se inicie la revisión de los PORN y de PRUG; y segundo, creemos que hay que aumentar la protección y, por tanto, somos partidarios en todos sus términos de mantener también la suspensión cautelar de los proyectos que puedan tener un impacto desfavorable.

Nos parece que ésta es una previsión que no es baladí, sino que es una previsión muy importante, que además refuerza la posición de algunos ayuntamientos pequeños que tienen dificultades para llevar a cabo inspecciones o para iniciar expedientes de protección de la legalidad ambiental y de la legalidad urbanística.
Y nos parece, por tanto, que se refuercen estos mecanismos para ayudar a estos pequeños ayuntamientos, que como el de Xeresa, como el de Pego y otros, han visto situaciones que están poniendo en riesgo la protección teórica que tienen declarada, es muy importante.

Por tanto, votaremos a favor de la PNL.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Montiel.

Té la paraula el senyor Tormo per un temps de quatre minuts.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Señorías, es imprescindible un cuidado exhaustivo del medioambiente, es lo único que tenemos y esta porción del planeta que se nos ha dejado en usufructo, que se llama España, y más concretamente la Comunidad Valenciana, es lo que hace apenas quince o diez días juramos o prometimos proteger, a sus gentes, a sus intereses, sus costumbres, sus tierras, su medio ambiente, sus bosques, sus ríos y lugares emblemáticos.

Señorías, desde Ciudadanos estamos convencidos de que el cuidado de nuestro territorio es el mejor legado que podemos dejar a nuestros hijos, porque sin ello todo lo demás no sirve.

Tenemos un programa rico en iniciativas medioambientales, creemos en una cultura verde, responsable, que fomente el cambio de hábitos y de cultura, en una cultura que prevenga el deterioro del territorio de depravación, que es lo que hemos vivido en muchos casos.
Creemos en una cultura que se anticipe a la producción de residuos que determinan el medio.
Creemos en una economía verde, pero también en endurecer las sanciones por incumplimiento de la normativa en materia de cuidado del medio ambiente.
Creemos en la repoblación que puede dar lugar a la creación de nuevos espacios y parajes susceptibles de formar parte de nuevos paraje e incluso unirse a otros ya existentes.

Señorías, sabemos que las arcas están exhaustas, pero demandamos soluciones imaginativas, involucrar a los ciudadanos y a las administraciones públicas y, por qué no, a las empresas en el cuidado, en la promoción de espacios ya existentes y de otros nuevos.

Lo que pasa es que no podemos votar a favor de su propuesta, señor Ponce, porque la segunda parte, en lo de proceder a la supresión cautelar, y ahí estoy de acuerdo con el portavoz del Partido Popular, respecto a la suspensión cautelar de proyectos tendrá que decir su señoría de qué proyectos se trata, quién decide la repercusión negativa e irreversible y quién cuantifica el daño.
Porque, como todos ustedes saben, en un estado de derecho como el nuestro solo en base a un procedimiento contradictorio de las partes en litigio puedan ser escuchadas y atendidas sus demandas que pueda tomar una decisión de este calado.

Por lo tanto, si ustedes hubieran admitido la enmienda propuesta, estaremos dispuestos a votar que sí, pero para la revisión de los planes de ordenación, de los planes rectores.
Pero pedimos la máxima cautela de prevención y garantías para las suspensiones cautelares que hipotéticamente pudieran darse, que tiene que sustentarse, como he dicho, en un procedimiento contradictorio.

Por lo tanto, nos vamos a oponer a la PNL en su conjunto, a no ser que ustedes se lo repiensen y acepten la enmienda, al menos la número 2, la primera enmienda al punto número 2, que entendemos para nosotros es imprescindible.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Per a fixar posició primer tots els grups, no?

Bé, pel Partit Socialista, té la paraula el senyor Cerdán.

El senyor Cerdán Pastor:

Gracias, presidenta.

Veo que en lo esencial estamos de acuerdo, que es en la necesidad de revisar los planes de ordenación y los planes de uso de nuestros parques naturales, que es básico, ¿no?

Y como decía mi compañero de Ciudadanos, no se trata de un revanchismo o una revisión inquisitoria contra lo que ha hecho el Partido Popular, que eso está hecho, sino una necesidad.
Y es evidente que hay que hacerlo porque ha pasado el tiempo que lo exige, porque es necesario adecuarlo a la realidad, enfrentarse a los actuales retos que no fueron contemplados en su momento y a los futuros, que todos entendemos que pueden darse y poner en riesgo estas zonas naturales, que son patrimonio nuestro y que tenemos que dejar a nuestras futuras generaciones.
Y luego porque hay dos razones fundamentales que aquí se han tratado ya.
Primero hay que profesionalizar quién gestiona y quién cuida nuestras zonas protegidas, nuestros parques naturales, y desde luego incorporar de verdad la voz de terceros a través de las juntas rectoras, que hasta ahora no ha sido así.
Me refiero pues evidentemente a los colectivos vecinales, a los ayuntamientos, a las entidades ecologistas, a los empresarios, por supuesto, que puedan verse afectados, y eso requiere efectivamente pues ponerse manos a la obra y, como bien dice el texto, lo más pronto posible, o sea, ya, porque es urgente y es necesario.

Además hay cosas que corregir, ¿no?
, que también se han comentado, cómo se han hecho cambios en la ley de espacios naturales a través de la puerta de las leyes de acompañamiento, que es una puerta yo creo que realizadas con poco acierto, por no poner otro epíteto, y que ha dejado pues, bueno, pues esas zonas húmedas desprotegidas, las zonas perimetrales con las áreas periféricas de los parques, pues bueno, menos protegidas de cómo estaban en su momento.

Quiero decir que hay elementos de peso que sí que requieren que tomemos esta decisión que plantea en esta PNL Compromís y que desde luego no podemos más que estar de acuerdo.
Y entendiendo que no es suficiente.
Para nosotros, para el Grupo Socialista, lo que nos planteamos es evidentemente una revisión de la ley de espacios naturales, la 12/2014.
Si hubiera consenso en nuestro programa electoral nos planteamos una nueva ley de conservación de espacios naturales, que eso es una propuesta a futuro, evidentemente.

Con respecto a las dudas que se plantean por parte de Ciudadanos y por parte del Grupo Popular que ha presentado esta enmienda, no.
Nosotros entendemos que por encima de una PNL está el imperio de la ley.
Entonces, no tenemos ninguna duda.
Y es verdad que el principio de prudencia nos exige no dejar las cosas como están, en este statu quo donde todo es posible, sino ser muy cautelosos a la hora de aprobar lo que se está hablando aquí, proyectos, no realidades; quien está es que está en condiciones de ley, quien no pues que se mire con lupa exactamente si ese daño, si esa ubicación, si está instalación, si esta actividad puede ser perjudicial e irreversible para ese espacio que es muy delicado, ese hábitat, ese ecosistema que es fácilmente alterable.

Por lo tanto, aunque discutimos de matices, yo creo que aquí todos los grupos estamos de acuerdo.
Es una cuestión más semántica que ideológica y más de postura.
Y yo creo que esta PNL tal y como está se puede aprobar por todos los grupos, por Ciudadanos y por el Partido Popular.
Y yo apelo a que así sea, porque yo creo que será un buen gesto por parte de todos, entendiendo que es fundamental.
Y hacerlo con toda la celeridad del mundo, con toda la celeridad del mundo, haya presupuesto o no lo haya, esta revisión es necesaria para proteger de verdad nuestros espacios y nuestros parques naturales.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Cerdán.

Per al torn de rèplica, també demana la paraula el senyor Ponce.
Serà la contrarèplica, no?
Primer que facen la rèplica i ell farà la contrarèplica.
Li done la paraula al senyor de Ciutadans, senyor Tormo, té quatre minuts.

Sí, no, ell té el torn de rèplica i vosté la contrarèplica després.
(Veus) Val, val, val, perdó.

Perfecte, té la paraula el senyor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gràcies, presidenta.

Bé, només dir-li al representant de Ciudadanos que, bé, jo crec que ho he explicat abans.
Hi ha normatives que s'han elaborat sense les garanties de cara al que ha de ser, eixe PORN i eixe PRUG.
Garantir la conservació dels espais, dels valors naturals i culturals de l'espai que es pretén protegir.
I he ficat un exemple molt clar, que és el Parc Natural del Túria, però hi ha altres, altres exemples, d'actuacions que se permeten en determinats llocs que no haurien de permetre's mai, perquè per això és un espai natural protegit.

El territori és molt ample.
Els parcs naturals ocupen el 8% només del nostre territori.
I el que no té cap sentit és fer noves infraestructures, noves actuacions, noves instal·lacions dins d'eixos espais naturals o justet al costat, quan això pot tindre una repercussió, ja dic, irreversible i negativa en eixe espai natural protegit.

Aleshores, clar, clar que seran criteris tècnics, en principi, els que valoren si la nova actuació o l'actuació que puga estar ara mateix projectada en el mateix espai protegit, o just al costat, poden tindre eixes actuacions una repercussió irreversible i negativa.
I eixe procediment no serà el criteri d'un tècnic només, sinó que al final hi haurà una resolució que si considera que s'ha de paralitzar cautelarment un projecte perquè pot tindre eixa repercussió, doncs estarà totalment justificat.
Això serà a criteri per suposat des de l'administració.
I com ha de ser sempre.
Perquè, ve, ara mateix els projectes poden tindre uns informes, val, a la millor els informes són parcials, poden tindre errades.
No sé, hi ha supòsits en què pot ser que estiga a priori autoritzada una actuació que a la llarga se reba com negativa i ja quan està fet el projecte ja hem arribat tard.

Normalment sempre hi ha alternatives a qualsevol projecte, a qualsevol infraestructura, que a la millor són més cares, a la millor són més complexes de fer, però la normativa de protecció està precisament per això, per a protegir i garantir que es conserven els valors.

I bé, respecte al Partit Socialista, bé, jo crec que estem més o menys d'acord.
I ha fet una apreciació que ara mateix no recorde, però bé, en qualsevol cas agrair el recolzament de la proposta.
.
.
Ah!
sí, el tema de la llei d'espais naturals.
Sí, sé que està treballant el govern ja en una nova llei d'espais naturals, que tindrà tot el procediment que ha de tindre una nova llei.
Abans és que, clar, s'ha de refer el que s'ha desfet.
S'haurà de crear un CAPMA com toca, un conseller assessor i de participació del medi ambient, perquè ja fa més de deu anys que es va mutilar quan es van excloure la meitat de les universitats i dels grups ecologistes i se li va donar més pes a les conselleries que estaven en aquell moment dirigides estes actuacions pel ja reclús senyor Blasco.

I bé, només dir que necessitarem recursos.
El problema és que, clar, ens hem quedat sense tècnics, tota la tasca de les juntes de protecció, de fer un seguiment i tal s'ha trencat també, i tot això va a costar temps i va a costar diners, que ara mateix no tenim perquè l'anterior govern ens ha deixat en la ruïna.
Clar, quatre mil o cinc mil milions és el que potser que siga el pressupost del deute de cara a l'any que ve.
Aleshores, en eixes circumstàncies serà molt complicat abordar tot el que li agradaria al govern i el que estem demanant des d'ací.
Per això no hem ficat un termini determinat, perquè això és una utopia.
És només que des de Les Corts isca un mandat on ací està representada la sobirania del poble valencià, isca un mandat al govern valencià que siga prioritari per a ells la revisió d'estes normes i l'actualització d'estes.

Res més i moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Bé, té la paraula el senyor Tormo, de Ciutadans, per quatre minuts.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Señor Ponce, yo creo que es una deformación profesional, porque uno ha visto en los juzgados, en los palacios de justicia, tanto error cometido por no tener las mínimas cautelas de garantía, que al final uno prefiere pecar de demasiado prudente, antes que meter la pata si me meten a prisión en este aspecto.

Usted hablaba que el PORN y el PRUG, los PORN y los PRUG, no han… que están para proteger y garantir, protegir i garantir, en valencià, perdóneme, no han tenido la suficiente fuerza ni para proteger ni para garantizar la defensa de los espacios protegidos, pero eso…, o los parques…, distintos parques de la Comunidad Valenciana.
Pero eso no tiene que ser obstáculo para que nosotros no pongamos todas las barreras posibles a no introducir elementos que puedan distorsionar en el futuro decisiones que tome el actual gobierno.

Por lo tanto, lo que le pedíamos, lo que le pedimos -y ya ha dicho usted que no- es una elemental precaución a la hora de tomar unas decisiones, ¡fíjese!
, de una palabra, una expresión que suena tremendamente mal (soroll de papers), que es suspensión cautelar.
Toda suspensión cautelar que no lleve una garantía basada en la ley puede ser tremendamente compleja para el gobierno que las toma.
Solo le pedíamos eso y ha dicho usted que no.

Me hubiera gustado poder votar esto porque la primera parte de su propuesta es realmente buena.
Y fíjese usted que decir esto en política es complicado, que un político de un partido le diga a otro que su propuesta es muy buena es complicado.

Le agradezco, también, al señor Cerdán, el sentido común de su propuesta.
Ya ha dicho que va a votar que sí, aunque la segunda propuesta de resolución no le gusta demasiado o eso se induce de sus palabras, y nos invita a votar que sí a todos aun sin la enmienda.

Pero -le vuelvo a repetir- aunque está cuajada de sentido común su propuesta nosotros vamos a votar que no, por eso que nosotros entendemos y que hicimos ejercicio de sentido común durante los anteriores plenos de la semana pasada, que es transigir o ceder mínimamente todos un poquito.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Té la paraula el Partit Popular.

El senyor Bertomeu Vallés:

Per a dir que, efectivament, és una llàstima que no puguem votar a favor d'esta proposta perquè estaríem disposats a retirar el punt tercer, sempre que al punt segon s'afegira el que hem dit.

Perquè -com ha dit el senyor Ponce- evidentment la llei està per damunt d'una proposició no de llei que es presente i s'aprove aquí, en Les Corts, això és evident; però el que també és evident és que no hauríem d'aprovar cap proposició no de llei que no complisca amb la legislació perquè estaríem anant en contra, és una cosa totalment incoherent que el legisladors adopten o aproven proposicions no de llei que puguen incomplir la legislació.

I dit això doncs votaríem a favor sempre que s'afegira en l'apartat segon eixa frase que hem dit de «cuando así lo determine la ley o las vigentes PRUG o PORN», perquè vosté mateix ha dit que açò és una cosa que va per a molt llarg, per a molt de temps, que és una utopia que es puga fer en un temps curt i, per tant, què anem a deixar ¿les coses totalment a l'aire?
Si una cosa és il·legal que no es done cap autorització ni llicència i, si s'ha fet, que es tire.

Això és el que ha d'estar ben clar, però el que ha d'haver és un mínim de seguretat jurídica per a saber on estem i per a saber, efectivament, que està complint-se la llei.
No es pot deixar un concepte jurídic indeterminat tan ample que puga donar peu doncs a la discrecionalitat absoluta o a l'arbitrarietat.

I això és el que evidentment tractem que no es produïsca proposant la incorporació de la frase al punt segon.

El senyor Ponce Guardiola:

Hemos dejado claro que algunos PORN o PRUG son inadecuados para los objetivos y la conservación del parque.

Entonces, los vigentes PORN o PRUG no son una garantía de conservación de los parques, por eso se ha metido esta medida cautelar.
¿Vale?
Entonces, es que eso -creo- es indiscutible.

«Cuando así lo determine la ley», esa parte de la frase se podría mantener si con eso el Partido Popular vota a favor.
¿Eh?
Pero, insisto en que, bueno, los vigentes PORN o PRUG no lo garantizan.

Y, bueno, me retraigo (rient) y digo que no porque ahora mismo la ley urbanística permite las actuaciones territoriales estratégicas.
No estoy pensando en ninguna en concreto pero esas medidas, esas actuaciones territoriales estratégicas por ley permiten actuar en cualquier terreno del territorio valenciano, sencillamente porque lo considera el gobierno de turno.

Entonces, ni el actual ni el pasado están por encima del bien y del mal y, si hay un espacio natural protegido, en ningún caso, jamás se debería de haber permitido que una actuación por muy estratégica que sea para un determinado gobierno, ¿eh?
, se pueda realizar dentro de un espacio natural protegido.

Por tanto, yo no estoy dispuesto a si los grupos Podemos y Socialista, tal y como está nuestra PNL la van a apoyar, no estoy dispuesto a modificar en ninguno de los dos sentidos tal y como lo propone el Partido Popular y, en este caso, Ciudadanos.

La senyora presidenta:

Si algú canvia d'opinió sí que podria tornar a parlar.

Molt bé, doncs passem a votació.
¿Vots a favor?
Sense acceptar l'esmena.
¿S'entén que no s'accepta l'esmena?
(El senyor Ponce diu: «Sí, sí, de la propuesta nuestra original.
») ¿Votem a favor de la proposició no de llei?
8 vots a favor.
I, ara, els vots en contra, que seran 7, ¿eh?
, i 7 en contra.
Queda aprovada la proposició no de llei.

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença del director de la Central Nuclear de Cofrents per a explicar les mesures preses després de la petició de tancament permanent realitzada pel director general de l'Agència Federal Nuclear belga sobre els vint reactors nuclears fabricats per l'empresa holandesa Rotterdam Droogdok Maatschappij, entre els quals els troba el de la Central Nuclear de Cofrents, l'estat d'implementació de cadascuna de les mesures addicionals de control i prevenció de la seguretat en la central valenciana a desenvolupar com a conseqüència de la catàstrofe ocorreguda a Fukushima en 2011, i com afectarà a la transparència en la informació que rep la ciutadania la proposta del Consell de Seguretat Nuclear de modificar l'escala de gravetat dels successos nuclears i radiològics fins a aquest moment basada en l'actual Escala Internacional de Successos Nuclears i Radiològics (INES), sol·licitat pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 2.
388)

La senyora presidenta:

Bé, passem al punt cinqué: pronunciament de la comissió sobre la compareixença del director de la Central Nuclear de Cofrents per a explicar les mesures preses després de la petició de tancament permanent realitzada pel director general de l'Agència Federal Nuclear belga sobre els vint reactors nuclears fabricats per l'empresa holandesa Rotterdam Droogdok, entre els quals els troba el de la Central Nuclear de Cofrents, l'estat d'implementació de cadascuna de les mesures addicionals de control i prevenció de la seguretat en la central valenciana a desenvolupar com a conseqüència de la catàstrofe ocorreguda a Fukushima en 2011, i com afectarà a la transparència en la informació que rep la ciutadania la proposta del Consell de Seguretat Nuclear de modificar l'escala de gravetat dels successos nuclears i radiològics fins a aquest moment basada en l'actual Escala Internacional de Successos Nuclears i Radiològics, sol·licitada pel Grup Parlamentari Compromís.

Bé, té la paraula el senyor Ponce per un temps de huit minuts.

El senyor Ponce Guardiola:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bueno, como bien acaba de leer usted, son tres los motivos por los que se pide la comparecencia.
Se podría añadir un cuarto o quinto que sería lo que a priori debería ser una tradición que dejó de cumplirse, que era una especie de comparecencia anual del director de Cofrentes puesto que, bueno, parece ser que era lo que se hacía antaño.

En la anterior legislatura quedaron en dos las comparecencias que se hicieron por parte del director de Cofrentes y han pasado diversas cuestiones relevantes para que, de nuevo, comparezca y nos informe de todo lo que debe de informarnos, ¿eh?

Y digo esto porque la última vez que vino el director de la central de Cofrentes pues dio por hecho una serie de cosas.
Él viene siempre a darnos todas las garantías de seguridad, que no hay ningún tipo de problema en esta central pese a que estuviera diseñada para un tiempo, pese a que el cierre debía haberse realizado en 2011 y se ha prorrogado una nueva década, y pese a que después del accidente de Fukushima se introdujeron una serie de mejoras a implantar como resultado de las pruebas de resistencia a realizar en todas las centrales nucleares españolas -ya digo-, fruto del desastre de Fukushima que, a priori, según los técnicos y los expertos jamás se debería de haber producido, se hubiera podido producir, pero ya vimos cómo se produjo.

Bueno, pues, a raíz de entonces había más de setenta medidas que se han debido de implantar progresivamente en los últimos dos, tres años y, bueno, genéricamente la última vez que estuvo aquí el director de Cofrentes dijo que se habían implantado todas con éxito.
Lo que pasa es que yo le rogaría, si volviera aquí, que nos diera un poco más de detalle y nos explicara exactamente en qué han consistido, no digo todas pero sí las principales medidas que han garantizado que algo como lo que ocurrió en Fukushima pueda producirse aquí.

Por ejemplo, una de las medidas básicas era que un corte de luz durante más de once horas hubiera hecho reventar el núcleo de la central nuclear.
Parece ser que se han instalado transformadores en lugares seguros que, pese a que hubiera una gran riada, no llegaría a producirse ese corte de luz.
Pero, bueno, eso es algo que suponemos porque no nos lo ha explicado aquí el señor director de la Central Nuclear de Cofrentes.

Tampoco nos ha explicado cuáles fueron las medidas que se tomaron después de que la Agencia Federal Nuclear belga aconsejara el cierre, la paralización cautelar y la realización de una serie de medidas en más de veinte reactores; diez de ellos ubicados en la Unión Europea; dos en el estado español, el de Garoña y el nuestro, de Cofrentes, qué medidas se han tomado para garantizar que los defectos de fabricación que detuvieron el reactor de la central nuclear belga Doel 3 no se han reproducido aquí.
Sencillamente, nos dijo que la forma de fabricación de la vasija del reactor era un procedimiento distinto pero no se han tomado medidas.
Sí sabemos que el Consejo de Seguridad instó a que se realizaran una serie de pruebas en la Central Nuclear de Garoña, pero esas mismas pruebas -que sepamos- no se han producido aquí.

Por tanto, ese es el primero de los tres motivos que presentamos en nuestra propuesta para que, bueno, comparezca el director de Cofrentes y nos explique claramente qué se ha hecho al respecto.

El segundo es el estado de implementación de cada una de esas medidas adicionales de seguridad, de prevención y de control que han tenido que implementarse en la central de Cofrentes después del desastre de Fukushima.
Insisto que algunos de ellos, incluso, algunos tienen que hacerse en corto plazo; otros en breve plazo; otros a largo plazo; otros con un seguimiento posterior.

Y estaría muy bien que, ya que el señor director vendrá y nos dirá que la central está funcionando perfectamente, pues que lo argumente adecuadamente y nos dé los detalles de cada una de esas medidas, sobre todo las que llevan a medio y largo plazo y un seguimiento posterior, pues se han implementado adecuadamente y están funcionando tal y como estaba previsto.

Y, por último, el tercer motivo era una propuesta del Consejo de Seguridad Nuclear que pretendía modificar la escala de gravedad de los sucesos nucleares y radiológicos que actualmente se basaba en la escala internacional de sucesos nucleares y radiológicos.

Este punto hace referencia a unas informaciones que dijeron que los sucesos de menor envergadura iban a dejar de ser notificados porque se iba a bajar el grado de importancia de ese suceso y, por tanto, pues ya no merecían ser notificados.

Para nosotros es una falta de transparencia, es un ataque a ese derecho a la información que tiene toda la ciudadanía y consideramos que no debe de ser así.

Si están de acuerdo desde el Consejo de Seguridad Nuclear y llevan hacia adelante esta propuesta, por lo menos que el máximo responsable de la central de Cofrentes venga aquí, lo argumente y nos explique adecuadamente por qué esos sucesos ya no han de ser notificados cuando hasta ahora sí lo han sido y lo han sido en base a una escala internacional que no nos podemos saltar a la torera.

Si añadimos a esto que, bueno, aguas arriba de la central de Cofrentes hay dos presas que no tienen asegurada una estabilidad al cien por cien porque ninguna presa la pueda tener, máxime en una zona que está cercana adonde hay un riesgo sísmico y que si no es muy elevado está presente, y hay que recordar el terremoto de Lorca; si sumamos a que la central nuclear está sobre terrenos que son elásticos, una zona de aluvión que, por tanto, las pruebas de resistencia respecto a los terremotos es más difícil garantizar o aumentar el riesgo de sismicidad porque esos terrenos de alguna forma amplificarían la… -ya lo diré-, el terremoto, ¿no?
, las ondas sísmicas.

Bien, junto a que también la central de Cofrentes debió cerrarse en el año 2011 y se dio una prórroga adicional de una década, cuando no estaba prevista esa década más de funcionamiento cuando se fabricó, y sumado a las docenas de sucesos que han ocurrido durante los últimos años que sí que han sido notificados algunos errores, ha habido fugas radioactivas, que ya se nos dijo aquí que no habían tenido mayor repercusión pero se habían producido esas fugas radioactivas de vapor, pues, bueno, creo que hay motivos suficientes para solicitar desde esta comisión que haya una comparecencia lo más pronto posible del director de Cofrentes.

Y antes de venir, al director le rogaría que leyera el Diario de Sesiones de esta comisión y que las inquietudes y preguntas que manifestemos los diputados aquí presentes, los portavoces de los distintos grupos, pues que fueran atendidas en la medida de lo posible.

Nada más y muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Bé, ¿n'hi ha algun torn en contra de la compareixença?
En principi, no.

Per tant, passem a fixació de posició i començaria el Grup Parlamentari Podem.

Un segon.
Val.

Té quatre minuts Beatriz Gascó.

La senyora Gascó Verdier:

Gracias, presidenta.

Vamos simplemente a manifestar nuestro apoyo a esta petición dados los numerosos argumentos que aporta el Grupo Compromís y nuestra consideración de que la situación en efecto es…, después del grave accidente de Fukushima, en la sociedad es algo que preocupa en general muchísimo.

Y la comparecencia del director para dar mayores…, para aportar explicaciones y dar detalles de la situación, en particular, en seguimiento a la solicitud de la agencia federal belga sobre los veinte reactores nucleares fabricados por la empresa holandesa Rotterdam Droogdok, pues, en efecto, creemos que es importante que ahora se nos den explicaciones concretas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Gascó.

Té la paraula el senyor Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Señorías, la Central Nuclear de Cofrentes lleva en funcionamiento desde el año 1984.
Todos los que tenemos algunos años recordamos aquella campaña hace treinta y tantos años a favor y en contra de la entrada en funcionamiento de dicha instalación estratégica: «Nuclears?
No, gràcies.
» Se acordarán.
A algunos les gustará más y a otros menos, pero la realidad es la que es, y no es otra que es que Cofrentes abastece cada año prácticamente toda la demanda de origen doméstico eléctrico de la comunitat.

Señorías, lo cierto y verdad es que Cofrentes es un reactor de ebullición de sexta generación, no es alguien recién llegado su fabricante al negocio de fabricación y generación de energía.
Usa uranio ligeramente enriquecido que genera energía en forma de calor, que provoca la ebullición del agua, que mueve a su vez una turbina, que es la que produce electricidad.
El grupo utiliza el agua para refrigerar el núcleo y cuenta con varios anillos de contención y protección.
El primario constituido por un pozo seco, una piscina de supresión circular y una construcción metálica.
El secundario constituido por un edificio auxiliar, el edificio de combustible y el propio edificio del reactor.

Como ven, y a tenor de esto datos, unidos a los incidentes, que sin duda se han producido a lo largo de sus años de operación, por otro lado, normales en cualquier instalación industrial, no hay motivo para alarmar a los ciudadanos.

Señorías, la central de Cofrentes produjo el año 2014 8.
900 millones de megavatios.
Hay años que funciona ininterrumpidamente los 365 días sin el menor incidente, vertiendo a la red el 5% de la energía total de España y el 30% de la comunitat.
El factor de operación alcanza el 98,8, que se traduce en que el 87% del tiempo el reactor está conectado a la red.

Es cierto y verdad que ha tenido varios incidentes, como decía antes, y alguna parada no programada que siempre han resuelto los técnicos de manera acertada y sin mayor riesgo para la población ni para el medio ambiente.
Es importante no alarmar a la población en todos estos aspectos.

La central de Cofrentes da trabajo a unas setecientas personas de forma estable, a las que se suman unas mil más cuando se procede a la recarga de las instalaciones.
Es indudable el impacto económico que tiene en la propia Comunidad Valenciana, y en especial, en el municipio de Cofrentes.

Señorías, mi grupo es partidario -¿cómo no?
- de que se produzca la comparecencia del señor director de la Central Nuclear de Cofrentes, que, por otro lado, como usted bien ha dicho, señor Ponce, se produce en cada legislatura y que nada nos hace pensar que en esta no se fuera a producir, pero me parece oportuno que les pidamos aquí las explicaciones sobre su funcionamiento, su aportación al pasado, al presente y al futuro de nuestro bienestar, sus potenciales peligros y su capacidad para anularlos.

Señorías, Ciudadanos, y por supuesto quien les habla, es partidario de un futuro con energías limpias, con una generación mínima en contaminantes, o si quiere, aún mejor, sin ningún contaminante.
Somos partidarios de la energía eólica, de la hidráulica, la fotovoltaica, pero mientras el día en que tales formas de generación de energía no sean capaces de sustituir a los viejos modos de generarla, hemos de convivir con ella, con el menor impacto en nuestras vidas y con el cuidado del medio ambiente máximo.

Ustedes saben, señor Ponce, que en determinadas jornadas, especialmente ventosas, la generación de origen eólico, de electricidad me refiero, supera la de origen nuclear, de forma puntual y no sostenible, pero no es menos cierto que cuando el viento cesa, cesa la generación.
En tanto en cuanto los sistemas de almacenamiento de energía producido no sean operativos, no nos queda más remedio que seguir utilizando lo que ya tenemos, que nos consta que es viejo, pero es lo que tenemos.

Porque, señorías, ¿qué proponen los grupos políticos contrarios a la generación de esta forma de energía si mañana mismo desconectamos la central de Cofrentes y nos quedamos sin ese 30% que nos aporta?

Por lo tanto, señor Ponce, sí a la comparecencia, sí a las mayores precauciones a la hora de la generación de la energía de origen nuclear.

Muchísimas gracias, señora presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Té la paraula el senyor Cerdá…

El senyor Cerdán Pastor:

Cerdán.
Gracias.
(Veus) Es que soy de Aspe.

Bueno, evidentemente, estamos de acuerdo en que comparezca el director de la Central Nuclear Cofrentes.
Me gustaría que no fuera una cuestión puntual, sino que se repitiera en el tiempo, porque yo creo que es verdad que es una actividad en la que algunos…, mi partido pretende que desaparezca del país, en la medida de lo que sea posible y que despierta alarma.
Pero nosotros hablamos de alarma y no queremos hablar de alarmismo, y la mejor manera de no alarmar a nadie es que haya transparencia.
Y por eso, en aras de esa transparencia, pedimos y exigimos que la presencia del director sea a petición, como es esta vez, del reclamo de Compromís y en el futuro que sea de una manera periódica, estable y equilibrada en el tiempo.

Gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor diputat.

Té la paraula ara el Grup Parlamentari Popular per un temps de quatre minuts.

El senyor Mulet Taló:

Señoras y señores diputados, a nadie se nos escapa la importante peligrosidad de las instalaciones de este tipo, de las instalaciones que de alguna manera generan esa energía que todos consumimos.
Unas instalaciones que, por su peligrosidad, conllevan también toda una serie de medidas de seguridad y control, y en estos casos, extremas.

Medidas de seguridad y control que están perfectamente reguladas y controladas por las administraciones pertinentes.
Y lo digo esto porque se ha insistido a lo largo del planteamiento de la propuesta en que si se habían hecho…, si tenía que estar cerrada ya, si no tenía que estar cerrada.
Yo estoy seguro de que todas y cada una de las acciones que se han tomado para continuar con la actividad, en este caso, en la central de Cofrentes han estado perfectamente reguladas y controladas por la administración pertinente.

¿Por qué se plantean estas cuestiones?
Obviamente porque hay una posible afectación, gran afectación, al entorno en caso de algún incidente o accidente.
Pero creo que en un ejercicio de responsabilidad también deberíamos, al mismo tiempo que exigir que se cumplan todas las medidas de seguridad, que se incremente toda la información -toda la información es poca; cuanto más, mejor, totalmente de acuerdo-, pero lo que no podemos caer es en el alarmismo infundado.

Y para ello, una de las cosas que pienso que es importante que hagamos…, o aquí podemos dar datos numéricos, datos científicos, datos de instalación, pero yo creo que para ello están las instituciones.
Y deberíamos ser, cuanto menos, respetuosos con los informes de esas instituciones, entre las que está la propia Generalitat, ministerios u otros organismos.
Y este es muy importante, dado que es el específico para estas cuestiones, que es el Consejo de Seguridad Nuclear.

A partir de ahí, se nos requiere en comisión para solicitar la comparecencia del director de la Central Nuclear de Cofrentes.
Y se basa todo en un informe de una agencia belga.
Estoy seguro de que lo habrán hecho, pero a mí me hubiera gustado escuchar que se ha contrastado la capacitación de esta agencia a nivel nacional o internacional, hubiera sido bueno.

Al mismo tiempo, se nos está facilitando a todos los miembros de esta comisión una serie de informes permanentes.
O sea, yo no dudo de que en otras épocas, el propio director de la central nuclear viniera aquí a dar explicaciones, a mí no me parecería mal.
Pero lo que sí que es cierto es que en este momento nosotros sí que tenemos información, porque como miembros se nos van facilitando los diferentes informes en los que se explica claramente si está en servicio, si ha habido alguna anomalía o no y cómo está funcionando.

Y sigo con la cuestión que da origen.
Somos conscientes -insisto- de que puede ser que exista algo, pero se basa todo en un informe de una agencia, que hace referencia a una empresa constructora, y ya se sobreentiende que esa empresa constructora todos los contratos que hace, aunque utilice la misma tecnología, son iguales.
Bueno, eso es un supuesto o presupuesto que no se nos demuestra.

¿Tenemos la certeza de que las vasijas de los rectores son idénticas a las que han sido lastimadas en otra central?
Esto no se nos ha argumentado, no se nos ha explicado.
Sí que nos ha dicho el ponente que en su momento seguramente el propio director comentó que si la vasija era diferente y tal, con lo cual hay un argumento más para saber, entiendo, para saber… Perdón, se ha acabado el tiempo.

Bueno.
Me falta una cosa.
No sabemos o no se nos ha dicho qué ha manifestado el Consejo de Seguridad Nuclear sobre este tema.

Y segundo, en los meses que llevo aquí he apreciado el extraordinario rigor que hay en los planteamientos.
Esta pregunta o esta comparecencia se basa en un informe de una agencia que nosotros consideramos que debería estar mejor argumentado.

Y, por último, el tercer punto pide que se presente aquí a dar explicaciones el director de la Central Nuclear de Cofrentes sobre una decisión que toma el Consejo de Seguridad Nuclear.
No entendemos que el director de la central nuclear tenga que dar su opinión o verificar una decisión del Consejo de Seguridad Nuclear.

La senyora presidenta:

Senyor Mulet, per favor, porta un minut i mig més.

El senyor Mulet Taló:

Por ello, nosotros nos abstendremos.
 

La senyora presidenta:

Bé.
El torn de réplica.

El senyor Ponce Guardiola:

Por aclararle los aspectos, que parece que no los había entendido.

La senyor presidenta:

¿Comença el Grup Compromís?
També vol Ciutadans.
¿Fa primer Ciutadans?
(Veus) No hay réplica.
El señor Ponce hace réplica.
(Veus) Réplica.

El senyor Ponce Guardiola:

Es solamente por aclarar los aspectos que han puesto un poco en duda los dos representantes.

Respecto al portavoz de Ciudadanos, solo decirle que hay estudios…, porque lo único que ha puesto creo que en duda es: «Bueno, sí, estaría muy bien con las energías sucias, pero qué hacemos mientras hasta que podamos ser autosuficientes.
»

Hay estudios ya de hace unos años que atestiguan que en pocos años se podría conseguir energía suficiente para…, o sea, producida con tecnologías limpias en el estado español.
De hecho, lo que está ocurriendo es que se está boicoteando la fotovoltaica con diversas medidas.
De hecho, mañana en el pleno se tratará uno de los aspectos.

Y, por otro lado, en muchos casos la energía eólica ha tenido que desconectarse de la red, porque lo que teníamos era una sobrecapacidad de generación de energía.

Tenemos capacidad de energía para producir más del doble del pico máximo de consumo que hemos tenido en el estado español.
Más del doble del pico máximo.
Claro, con todas las centrales de ciclo combinado, con todas las térmicas en marcha, con las nucleares, que no se pueden apagar… Quiero decir… Entonces, claro, al final son las renovables las que se dejan de lado si seguimos manteniendo tecnologías sucias en marcha.

Entonces, sí que es posible funcionar cien por cien con renovables, solo que hay que tener la…, esa ambición y esa voluntad de hacerlo, que además es hacia donde nos lleva la Unión Europea.
Y por el camino que llevamos, no vamos a cumplir los requisitos de reducción de emisiones de gases de efecto invernadero, puesto que ese impulso que se había dado a las renovables hace unos años atrás, hoy en día se han bloqueado totalmente.

Bien.
Respecto al portavoz del Partido Popular, solo decirle que no es un motivo, que son tres los motivos por lo que se pide la comparecencia.
El primero no es que sea un señor belga que se le ha ocurrido decir tal.
Es que es el director general de la Agencia Federal Nuclear belga.
Y él, después de ver cómo estaban las vasijas de sus centrales nucleares, aconsejaba que todas las que hubieran sido fabricadas por la misma empresa no es que se parara y se desmontara aquello, sino que sencillamente se sometiera a una revisión con la tecnología adecuada para detectar las fisuras que ellos han detectado.

Porque esa tecnología a mí no me costa que se haya utilizado aquí.
Sí que sabemos que en Garoña se ha realizado algún tipo de pruebas en esa vasija, porque ahora estaba apagada la nuclear, pues…, pero no sabemos lo que se ha hecho en Garoña y no sabemos si aquí se ha hecho algo.
Y lo que no sabemos es por qué aquí no se ha hecho nada y en Garoña sí que se ha hecho algo.
Bueno, pues si no es el director de Cofrentes, no sé quién tendrá que venir aquí a contárnoslo.
Igual tendríamos que pedir la comparecencia del director del Consejo de Seguridad Nuclear.
Pero yo creo que este señor tendrá toda la información, puesto que esta central está bajo su tutela.

El segundo punto yo creo que es fundamental… Se trata de más de setenta aspectos en los que ha habido que mejorar la Central Nuclear de Cofrentes como consecuencia de las mejoras que ha habido que implementar en todas las nucleares europeas después del accidente de Fukushima.

Entonces, bueno, si setenta medidas que se han implementado en los últimos años, que no sabemos en qué medida nos han contado con detalle, no son suficientes, pues ya me dirá usted qué es suficiente.

Y, por último, por supuesto que ha de ser el director de la central de Cofrentes el que nos diga en qué medida ese cambio en la escala de gravedad de sucesos nucleares y radiológicos a notificar o no notificar, será este señor el que nos diga en qué medida los sucesos notificables hasta ahora seguirán siendo notificables o no.

Y yo creo que es la persona más adecuada para explicarlo, este señor.
Entonces, no sé si le he despejado las dudas que ha planteado, pero yo creo que está bastante claro.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Ponce.

Té la paraula, senyor Tormo.

El senyor Tormo Moratalla:

Gracias, señora presidenta.

Muy brevemente.

Señor Ponce, la generación de energía de los molinillos, para entendernos, es puntualmente y en momentos de tormenta y de ciclogénesis explosiva, y todo este mal tiempo que le llamamos, que se produce normalmente en invierno, es puntualmente igual al de todas las centrales nucleares, no al de las necesidades del país.

Segundo, las centrales nucleares por supuesto que no se pueden desconectar, pero se puede reducir su consumo, se puede reducir su producción energética, yo no soy técnico, pero en base a la introducción o separación de barras de grafito, que son los que controlan la reacción nuclear.

No vea en mí un defensor de la energía nuclear.
Vea en mí un defensor de poner calor en invierno en nuestros hogares, frío en verano, que nuestras industrias funcionen y que nuestras mujeres y maridos, los que cocinen, pues puedan cocinar, los críos puedan ir al colegio y puedan estar en óptimas condiciones.

Pero lo que usted dice no se ajusta a la realidad.
Mañana no podemos apretar el botón, desconectar la Central Nuclear de Cofrentes y aportar el 30% de la energía que aporta a nuestros hogares con otros medios.
No puede ser.
Otra cosa es que los gobiernos del PSOE y los gobiernos del PP hayan maltratado, cada uno con su respectivo presidente, Rodríguez Zapatero y Mariano Rajoy, hayan maltratado a las formas de generación de electricidad limpia por otros intereses o porque simplemente no podían seguir pagando las primas a las que se comprometieron en otro momento.

Y, señor Mulet, por supuesto que el director de la Central Nuclear de Cofrentes tiene que venir, pero no porque los informes del Consejo de Seguridad Nuclear digan una cosa o digan otra, sino porque es una central nuclear una instalación, como ha dicho muy bien usted, potencialmente peligrosa, que está en nuestra comunidad autónoma, que la sufrimos y también disfrutamos de sus beneficios, y porque, mire usted, es su obligación y porque estas Cortes Valencianas en ese aspecto son soberanas y pueden pedir lo que le parezca oportuno a una instalación que, como le he dicho, es potencialmente peligrosa.

Por lo tanto, que venga.
¡Claro que venga!
Que dé explicaciones, por supuesto que sí.
Y, por lo que yo sé, está encantado de darlas, porque viene cada dos por tres, o al menos en cada legislatura, a dar las explicaciones oportunas.

Y fíjense más.
Yo les invito, y nos invito a todos, a que visitemos las instalaciones y que veamos…, no entenderemos excesivamente mucho, porque yo no soy físico ni tampoco me dedico a ello, pero seguramente que nos darán explicaciones los técnicos correspondientes y entenderemos al menos cómo funcionan las tripas de una central nuclear.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Tormo.

Té la paraula el senyor Mulet.

El senyor Mulet Taló:

Bien, yo (inoïble) … personales, particulares o incluso de partido, sobre los diferentes tipos de energía.
Pero es que hoy no estamos hablando de eso.
Hoy hemos venido aquí, porque se nos ha requerido, a aprobar la posible comparecencia del director por unas cuestiones concretas, no porque nos guste más un tipo de energía que otra, ni porque tenga… Y en ese tema, en ese, exclusivamente, en ese tema, es en el que el Partido Popular se posiciona con la abstención.

Que tenga que venir o no el director de la Central Nuclear de Cofrentes porque sea habitual, porque sea normativo, porque sea…, bueno, pues eso será otra historia y se tendría que haber planteado de otra forma.

Lo que se nos ha pedido hoy, en base a un informe que sigue sin contestársenos, que está contrastado por el Consejo de Seguridad Nacional de España, ¿eh?
, sigue sin contestársenos esto, lo que se nos ha pedido es que viniera a comparecer porque una agencia belga había emitido un informe.

Y, por último, se nos volvía a decir, a mí no me han convencido, en el último punto, las diferentes afecciones que tendrán esas modificaciones de la normativa, de explicarla alguien las tendría que explicar el Consejo de Seguridad Nuclear.
Tampoco me parecería mal que viniera a explicarlo.
Pero estamos hablando de una cuestión concreta.
Y sobre esa cuestión concreta el Partido Popular se posiciona con la abstención.

La senyora presidenta:

Bé, passem a la votació ja del punt.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Queda aprovada amb 9 vots a favor i 5 abstencions.

El punt sisé s'havia retirat.
Per tant, ja hem acabat.

Jo volia aclarir una cosa de les rèpliques del reglament, perquè les pròximes vegades ho tinguen tots clar.

L'article 71 diu: «En tots els debats, qui siga contradit en les seues argumentacions per un altre o altres intervinents, tindrà el dret de replicar o rectificar una sola vegada a cada un d'ells i per un temps màxim de cinc minuts -ara són quatre minuts-, que fixarà la Presidència d'acord amb el debat que es realitze en aquell moment.
»

Per tant, jo entenc que fa la rèplica el grup que presenta la PNL, fa la contrarèplica, però si en eixa contrarèplica se contradiuen els arguments de la fixació de posició d'altres grups que no han intervingut, segons este article, podrien intervindre i utilitzar eixa rèplica, perquè tenen el dret tots en el torn de rèpliques, en el moment que siguen contradits.
.
.
és una cosa que és diferent, perquè ara són més grups polítics; quan hi havia bipartidisme només hi havia rèplica, contrarèplica i ahí s'esgotaven els temps.
Però ara som més grups, hi ha més representació i, per tant, hi ha una rèplica, hi ha una contrarèplica, i si en eixe moment s'estan contradient arguments de grups que encara no han intervingut, jo entenc, segons este article, que poden demanar la paraula i intervindre perquè se contradiuen.

(Inoïble) .
.
.
presidenta es la que puede interpretar el reglamento, y yo lo interpreto de esta manera, tal cual está ahí escrito, que lo he leído, y ahí pone que todos los grupos políticos tienen ese derecho a la réplica.
(S'interromp la gravació)

(S'alça la reunió a les 13 hores i 5 minuts)