Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text5 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:14px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para3 {
text-align:justify;
}
.para1 {
margin-right:29,2px;
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca
realitzada el dia 23 de juny de 2008.
Comença la reunió a les
10 hores i 35 minuts.
Presideix el diputat senyor Josep Maria
Pañella Alcàcer.
Reunió número 7.

Pregunta número 79 a la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina
Hernández Miñana, sobre el sector agrari valencià,
 que formula el diputat senyor Antoni Lozano i Pastor del Grup
Parlamentari Socialista (BOC número 47)

El senyor president:

(Inoïble).
.
.
senyors diputats i senyores diputades.

Salutacions a la senyora consellera, que està
ací amb nosaltres, i li donem la benvinguda.

I començarem per verificar el quòrum de
la comissió.
 La senyora secretària passarà ara
relació.

(La senyora
secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

(S'interromp la
gravació) Si algú dels diputats o
diputades vol fer constar alguna cosa, i si no, la donarem per aprovada,
com és costum, per assentiment.
(Pausa) Queda aprovada.

El senyor president:

I passem al següent punt, punt número 2:
pregunta número 79 a la consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació sobre el sector agrari valencià, formulada per
l'il·lustre senyor Antoni Lozano Pastor, del Grup Parlamentari
Socialista.

Té vosté la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

En primer lloc, felicitar al Partit Popular pel
desenvolupament del congrés que han tingut.
Me consta que ha eixit
tot bé, i això sempre es bo per a la democràcia i per
a tot.
Felicitats!

Senyora consellera, és evident, i així
ho reconeix la conselleria, el Consell, en els pressupostos de la
Conselleria d'Agricultura, que una de les problemàtiques en
què cal actuar és en la necessitat de millorar la
vertebració del sector agrari valencià.
Jo, personalment,
afegiria que un sector desvetebrat o mal organitzat no és el millor
interlocutor per a resoldre els greus problemes del món rural i
agrari.

Per estes qüestions, li pregunte: quines mesures
pensa prendre la conselleria per a aconseguir este objectiu?

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Gràcies, senyor Lozano.

Bé.
Després de la compareixença
dels pressupostos, és la meua primera compareixença en esta
comissió.
Aleshores, una salutació especial a tots els
membres de la comissió, i agrair-li les paraules de
felicitació pels resultats del congrés que este cap de
setmana ha celebrat el Partit Popular a nivell nacional ací a la
Comunitat Valenciana.
Realment estem satisfets i molt contents dels
resultats.

Bé.
En relació a la seua pregunta,
dir-li que, efectivament, donar consistència i potència a les
estructures internes, a l'organització i a la cohesió
del sector agrari és realment la l'acció de vertebrar.
I mos resulta molt difícil trobar alguna línia
pressupostària, alguna línia d'activitat, alguna
línia d'acció de la nostra conselleria que no tinga
este contingut com a element bàsic.

La vertebració és, sense cap dubte, un
principi horitzontal que informa tota l'acció d'esta
conselleria, i no podria ser d'una altra forma, perquè el
nostre objectiu fonamental és afavorir un desenrotllament equilibrat
de tot el territori, com vosté bé ha dit, concretament de tot
el medi rural.

La millora d'esta vertebració la fem en
absoluta col·laboració amb totes les organitzacions
professionals agràries, amb les cooperatives i, per suposat, amb
l'administració agrària local.

Per a l'any 2008, entre altres, les
línies que entenc que és el que vosté em pregunta, que
estan en marxa per a esta vertebració, per a fomentar, per assolir
esta vertebració, són ajudes per a les organitzacions
agràries, per import de 150.
000 euros; suport a
l'administració local agrària, per 1.
860.
000 euros;
ajudes per a les cambres provincials agràries d'Alacant,
València i Castelló, 440.
000 euros; ajudes per al
desenrotllament rural i la integració de la dona i els
jòvens, 140.
000 euros; vertebració del sector de
cítrics en dos línies concretes: comité de
gestió, 90.
000 euros, i Intercitrus, 1.
502.
000 euros; el suport, per
suposat, a totes les organitzacions professionals agràries, amb
350.
000 euros; i altres fundacions, altres institucions, que estarien en el
marc de tot este entramat associatiu del teixit agrari valencià, amb
290.
000 euros.

Però a més d'este teixit
associatiu, no podem oblidar que el cooperativisme és
l'element vertebrador fonamental de la realitat econòmica i
social de molts dels nostres pobles, de moltes de les nostres comarques i
que actua com a agent dinamitzador d'este sector.

El cooperativisme el considerem en esta comunitat una
referència estructural, i per això les ajudes a cooperatives
continuen tenint, com han tingut tradicionalment en esta conselleria,
importants línies de recolzament, 1.
721.
000 de forma directa, a
través de nominatives, i 2.
521.
000.
.
.
una quantitat de 4.
246.
000
euros per al recolzament directe al programa de cooperatives.

I no m'agradaria deixar-me un altre eix
vertebrador fonamental del món agrari valencià, que
són tots els consells reguladors de les denominacions
d'origen, 16 consells reguladors, que en total tenen un recolzament
de 4.
400.
000 euros.

Moltes gràcies.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyora consellera, tal vegada siga eixe el problema.
I és que la representativitat del sector agrari està feta per
massa.
.
.
o no s'han encarat, segons el meu parer, no s'han
encarat bé els recursos.
Perquè jo crec que els recursos
són suficients, el problema és en quina orientació i
com es creen.

Mire, partim, al meu entendre, d'un defecte
històric pel qual en la transició espanyola, en els acords de
la Moncloa, es va deixar el sector agrari fora de les organitzacions
democràtiques que s'estaven construint.
Els partits en aquell
moment aplegaren a la conclusió que el camp ja estava bé com
estava, o siga, organitzat a través de les cambres locals, que era
un sistema de caràcter, com vosté se'n
recordarà, vertical, que va propiciar i condicionar, i eixe
és el problema, que va propiciar i condicionar que el naixement de
les organitzacions agràries eixira castrat i sense
competències.

Mire la diferència de com ho plantejaren altres
països, quan en un moment determinat ells intentaren tindre
interlocutors que serviren per a solucionar els problemes del camp.

Després de la crisi d'aliments que es va
produir a principi del segle XX a Alemanya, el govern va entendre la
necessitat de tindre interlocutors vàlids per a solucionar el
principal problema que aleshores per a ells era l'hambruna.
I és quan creen les
OPE, i ho fan sobre la base de dotar-les d'unes competències
que serviren, per un costat, per a donar serveis als seus afiliats, en este
cas, els llauradors i ramaders; i sobretot, perquè fera necessari
davant la gent que s'hagueren d'organitzar massivament.

Per tant, al tindre organitzacions fortes i
suficientment representatives, és quan es podien consensuar mesures
que finalment resolgueren el problema general de la falta d'aliments
que tenia el país.
Per tant, l'objectiu es va complir, si se
tenien clars els orígens pels quals s'havien de crear.

El senyor president:

Per favor.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Acabada la Segona Guerra Mundial, per a no dependre
dels blocs polítics existents en aquella etapa -estem parlant
d'Amèrica i la URSS, l'est i l'oest, que en aquell
moment se comentava-, França i Itàlia, països
agraris per excel·lència, aplegaren a la conclusió que
si volien desenvolupar un sector productiu en matèria
agrària, havien de comptar amb les persones que anaven a estar en
ell.
Lògicament, la conclusió a què aplegaren era que
havien de tindre organitzacions fortes per a desenvolupar les
polítiques i aconseguir els aliments i eixa no dependència
dels blocs de l'est i de l'oest.

En democràcia, senyora consellera, i la millor
manera de solucionar els problemes, al meu entendre, és amb la
participació i, sobretot, compromís dels agents socials,
perquè moltes vegades vosté sap que es prenen mesures i per
no ser assolides suficientment per les organitzacions o pels
col·lectius a què van dirigits, acaben sent bones a la millor
les idees, acaben malbaratant-se.

A Espanya, com dia abans, no es van entendre
açò d'esta manera, es va vore el sector com un problema
a combatre i no com un problema a resoldre.
No es fins a finals del segle
XX, 1986, quan desapareixen les cambres agràries locals i es fan
eleccions al camp per primera vegada, a través de les eleccions a
cambres agràries provincials, regulades per cada comunitat
autònoma en base a la llei estatal base.

Unes comunitats autònomes es cregueren
més que altres este procés de democratització del camp
a través de les cambres, que no a les cambres, sinó que era
l'instrument per a vore la representativitat.
N'hi ha qui ja va
per la quarta convocatòria, i ací a la Comunitat Valenciana
mai s'han fet eleccions al camp.
Al meu parer, és un error que
hem tingut i que hauríem de pal·liar.

En este espai de temps, 30 de democràcia, la
veritat és que tots, com vosté estava comentant
-ajuntaments, cooperatives, cambres, consells agraris,
organitzacions.
.
.
tot tipus d'organitzacions-, han assolit
competències que, al meu criteri, haurien d'haver estat en
gran part assolides i, sobretot, centrades en les OPE, perquè era la
manera que hagueren sigut útils i, sobretot, ara podrien ser un
instruments per a desenvolupar eixes polítiques.

El resultat és que tenim organitzacions amb una
afiliació.
.
.

El senyor president:

Senyor Lozano, vaja acabant, per favor.

El senyor Lozano i Pastor:

.
.
.
que no aplega al 15%.
.
.
En les altres, senyor
president, jo li demanaré un poquet més de temps, que en les
altres estic més acurtat.
I de veritat que me cenyisc, perquè
és que crec el tema.

El senyor president:

D'acord.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Sap quin és el problema?
Que una
situació com la que hem viscut en els últims anys en la
Comunitat Valenciana, la veritat és que ha arribat ací.
.
.
qui govern crec que no té cap interés de.
.
.
no té
cap interés que açò canvie, perquè un sector
desvertebrat la temptació de controlar-lo a través de les
ajudes o de polítiques és massa atractiva.
I eixe jo crec que
és un defecte que ha tingut el Partit Popular en els últims
anys.

En l'objectiu bàsic 3.
1 i 3.
1.
1, les
ajudes que reben les OPE, a més que s'han donat de forma
discrecional, sempre per desgràcia, conforme l'interés
polític de qui governa, s'ha utilitzat per a forçar,
condicionar, pressionar en funció del seu comportament davant de qui
governa.

L'excusa sempre és la mateixa: la
conselleria dedica recursos.
I és veritat, i vosté ho ha
repetit, hi han recursos.
I la següent conclusió és: de
què es queixen si tenim tot això?

Mire també el que passa -i vaig acabant,
senyor president-  el que passa amb la interprofessional
citrícola, que mai s'han condicionat les ajudes perquè
els objectius per a la qual està formada s'hagueren portat.
Què dir-li dels consells agraris municipals?
, que en el millor dels
casos han sigut conselles ficats a dit.

I acabe, senyor president.
.
.

El senyor president:

Acabe, perquè és massa, per favor.

El senyor Lozano i Pastor:

I per tot açò, li pregunte una altra
vegada: senyora consellera, què pensa fer per a intentar vertebrar
de veritat que no siguen només les ajudes?

Gràcies, president.

El senyor president:

He sigut molt magnànim en esta.
.
.
,
però espere que a partir d'ara.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

No ho dubte, senyor president.
Gràcies.

El senyor president:

.
.
.
mos quedem.
.
.

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltes gràcies.

Efectivament, jo crec que més de dos minuts
sobrepassant el temps, vol dir que escoltem a tots i que no estem per la
labor d'entendre els seus arguments.

Anem a vore.
Jo crec que vosté ha donat un
argument que es contradiu de base.
Primer està dient que les ajudes
per a vertebrar el sector agrari estan condicionades a actuacions
hipotèticament definides per la conselleria.
I després me diu
que per què no condicionem els resultats d'una d'elles
al que hauria de demanar la conselleria, que estem ajudant-los i no estem
condicionant els resultats.

Per tant, ahí ja trobe que hi ha una
contradicció important de base.

Jo el que li vull dir, senyor Lozano, és que
mosatros creem fermament en la vertebració del sector.
El
número d'organitzacions d'estructures agràries de
tipologia diferent de les estructures agràries i dedicació i
objectius de les mateixes és tan diferent i arreplega tants
objectius tan diferents en tants territoris diferents i amb tanta, com dia
abans, tipologia diferent, que no crec que hi haja ningun dubte,
efectivament, que estan treballant per al sector agrari, que estan
treballant totes elles, siga quina siga la ideologia que representen, siga
quin siga l'objectiu fonamental que representen, siga quin siga el
territori a què estan representant, que sense ningun dubte estan
treballant pels llauradors, pels ramaders i pels pescadors de la Comunitat
Valenciana.

Quan estàvem parlant abans de les estructures,
hi han associacions agràries, sindicats, per tant, hi han
cooperatives, per tant, associacions de productors, associacions de
comercialitzadors i associacions de gent que està cada dia en el
camp.
Tenim confraries de pescadors que també són una
estructura fonamental per a la vertebració d'eixe món.
Tenim en el món ramader també sindicats agraris que estan
representant-los.

Per tant, tot.
.
.
I com dia abans, els consells
reguladors.
.
.
Efectivament, les ajudes són una forma no a soles
de mantindre, sinó de fer possible que eixes estructures estiguen
treballant per al món agrari.
I no li càpia ningun dubte, i
vosté podrà comprovar-ho en les ordres, que totes les ordres
tenen barems d'aplicació per a resoldre les mateixes ajudes i,
per tant, per a resoldre i adjudicar les ajudes, i que totes són
transparent i totes són pactades.
I, a més, trobe que no
n'hi ha ninguna.
.
.
i vosté (inintel·ligible) .
.
.
eixe món i ho sap perfectament, no
n'hi ha ninguna relació ni n'hi ha ninguna
vinculació ni ninguna obligatorietat per part de ninguna de totes
estes organitzacions en treballar en allò que diu la conselleria.
Molt bé, al contrari, se pacten totes les actuacions i la
conselleria trau programes, trau diners d'ajuda i desenrotlla
activitats que estan en funció del que el sector agrari
valencià, en general, agropecuari i pesquer està
demanant-nos.

És fonamental que siguen estructures fortes,
és fonamental que siguen estructures potents, és fonamental
que tinguen veu pròpia, i mosatros els ajudem a que això siga
una realitat.

Moltes gràcies.

Pregunta número 80 a la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina
Hernández Miñana, sobre productes agroalimentaria, que
formula el diputat senyor Antoni Lozano i Pastor del Grup Parlamentari
Socialista (BOC número 47)

El senyor president:

(Parla amb el
micròfon desconnectat) Gràcies,
senyora consellera.

Passem a la següent pregunta, a la pregunta
número.
.
.
, (connecta el micròfon) és la pregunta número 80, a la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, sobre productes
agroalimentaris, formulada per l'il·lustre senyor Antoni
Lozano Pastor del Grup Parlamentari Socialista.
.
.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies de nou, senyor president.

El senyor president:

Vosté té la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, de nou.

No, és que no m'he d'haver
explicat, senyora consellera, abans, però de totes les maneres, com
este tema l'hem raonat vàries vegades i tindrem ocasió,
intentaré convéncer-la que és una qüestió
d'actitud.

En  el programa 542.
20, en la FP4, en
problemàtica sobre la qual s'actua, i per tant vol dir que es
reconeix que hi ha un problema, i és: «Hay que actuar sobre la
innovación, las producciones agroalimentarias.
»

Partint del que diu el punt número 2 jo li
pregunte: Quines mesures pensa prendre la conselleria per tal
d'assolir a la Comunitat Valenciana productes agroalimentaris
més competitius?

El senyor president:

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Gràcies, senyor president.

Senyor Lozano.

La competitivitat del sector agroalimentari, de tot el
sector agroalimentari, és objectiu fonamental d'esta
conselleria, i la pròpia estructura de la conselleria respon a eixe
concepte.
L'estructura de la conselleria i, pràcticament, de
totes les iniciatives que pren esta conselleria se fonamenta quasi
conceptualment en tres pilars fonamentals.

Totes les activitats tenen un apartat
d'investigació, desenrotllament tecnològic,
innovació i, sobretot, aplicació de resultats
d'innovació i d'investigació al món
agropecuari i al món pesquer valencià.
Per tant, primer pilar:
incorporar innovació, incorporar tecnologia i incorporar resultats.

El segon pilar: la producció, sense
ningú dubte.
I la producció se sustenta en la
modernització, en la diversificació i en la qualitat del
sector agroalimentari.
Per tant, s'està treballant ja
conceptualment en obtindre productes de qualitat, nous productes i
productes amb la qualitat suficient, que permeten guanyar mercat.

I el tercer gran pilar, també conceptualment en
totes les activitats de la conselleria: comercialització i,
fonamentalment, la busca de nous mercats, podrien ser mercats
internacionals, però qualsevol franja de població, nous
mercats per a tots els nostres productes.
Per tant, l'estructura
pròpia del treball de la conselleria se sustenta ja en la
competitivitat del sector.

Gràcies.

El senyor president:

Senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Sí, senyora consellera, vosté és
evident que se n'ha anat a les qüestions de caràcter
general.
I el punt número 2.
1 diu: «Conseguir productos
agroalimentarios más competitivos, y en principales líneas de
actuación: fomento de la explotación de nuevas variedades,
obtenciones vegetales protegidas y patentes.
» Eixe és el tema,
senyora consellera, l'altre.
.
.
Estan fent-se coses, s'estaven
fent coses abans, a uns els han donat més bons resultats que altres.

Però a mi me preocupa este problema, com a
conseqüència de la convicció, que pese a que tenim un
gran nombre de varietats plantades en la Comunidad Valenciana, estes
varietats, en molts casos -i vosté ho sap-, estan
inadaptades a les demandes de mercat.
Perquè eixe és el greu
problema que tenim: tenim moltes varietats, però que vénen
abans de desembre, i ahí és on estem -al meu
entendre- fracassant.
El resultat és un desequilibri entre
l'oferta i la demanda en relació a la periodicitat amb la
qual, la primera, s'oferta en el mercat.

En la primavera del 2007, fa ja més d'un
any, se van presentar, sense escatimar recursos mediàtics, en
l'Institut d'Investigacions Agràries -i crec que
pel propi president- cinc noves varietats de mandarines tardanes, com
una solució futura de bona part de les deficiències del
sector citrícola valencià.

Segons el govern valencià, la
reconversió citrícola valenciana se posava en marxa, i ja
havíem de fer-la, i ja teníem amb què fer-la.
Tots mos
creguérem, l'opinió pública també, i
d'això es tractava -al meu entendre- la propaganda
del Partit Popular en la qual tots se creguérem que això
anava a ser aixina.
Que s'ho creguérem, i que si ara tenim
noves varietats, ja no tenim motius per a seguir queixant-se de la
situació en la qual es trobava el sector.

Han passat més de 15 mesos i les noves
varietats ni tan sols estan disponibles, o en el millor dels casos
m'han dit que si estan entregant-ne 150 gemmes als viveristes, en el
millor del casos.
Però això què vol dir?

I, sobretot, ¿com explicar a la gent que amb el
soroll mediàtic que se va fer les noves varietats encara no estiguen
a disposició dels llauradors?
Eixa és la pregunta, senyora
consellera.

Mire que el que diu el president d'AVA, el
nostre amic Cristóbal Aguado, el dia 28 d'abril, la comunitat
té moltes varietats citrícoles, segurament la més
completa del món: «Sus productores han hecho durante
décadas del injerto y plantación de nuevas variedades una
práctica habitual para enriquecer y alargar la oferta
citrícola -i és veritat-.
Sin embargo, su
carácter emprendedor se ha beneficiado el resto de los eslabones de
la cadena, pero llegaron las vacas flacas: las últimas cuatro
campañas han sido ruinosas.
» Paraules textuals del seu article
de premsa.

Seguix parlant del que han pujat tots els
ínputs empleats en la producció i com reduir costos, deixant
pràctiques agràries que eren habituals fer-se en els camps.
Acaba la seua nota dient: «.
.
.
de ahí que espere con ansiedad
el plan de reconversión varietal que hace más de un
año se nos prometió.
Ni tenemos las mandarinas tardías
sin semilla, que se anunciaron a bombo y platillo, ni las ayudas para
sufragar la reconversión.
El IVIA, el mayor centro de
investigación citrícola del mundo, y la administración
deben mover pieza, porque la citricultura está en jaque.
» En
funció del que ell abans havia afirmat, que havien passat les quatre
pitjors campanyes de cítrics.

Senyora consellera, els experts en matèria
saben que una varietat tarda 10 anys en assentar-se.
Sabem que ficar en
producció una nova plantació tarda més de 6 anys.
Si
sabem quines són les carències estructurals que tenim, si
sabem com poder solucionar-les, ¿per què, senyora consellera,
fa falta crear falses expectatives que després produïxen les
frustracions que s'estan donant?
Per això li torne a preguntar:
Com està eixe tema?
Com podem avançar-lo?
Com podem
pressionar perquè això se faça amb la major
urgència possible?

Gràcies.

El senyor president:

Bé, gràcies pel seu ajust al temps,
senyor Lozano.

Senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Però no ha disminuït els dos anteriors,
els dos minuts.
.
.
Creia que era el pacte, eh?
Bé.
Val.

Anem a vore, bé que vosté
m'està plantejant.
.
.
, quan parla de competitivitat, estava
referint-se a la competitivitat del sector citrícola i no del sector
agroalimentari.
Vosté entendrà que jo me referira a la
competitivitat del sector agroalimentari perquè aixina era la
pregunta, i me pareixia fonamental.
Però si vol parlem de la
competitivitat del sector citrícola perquè és
important en tot el sector agroalimentari valencià.

I també al sector citrícola li podem
aplicar el mateix concepte que estava referint-me a tot el sector
agroalimentari, en general: investigació i desenrotllament
tecnològic i innovació.
Perquè, efectivament,
existixen eixes varietats, les ha desenrotllar l'Institut
Valencià d'Investigacions Agràries, les ha desenrotllat
l'IVIA, les ha testat l'IVIA en els camps
d'experimentació de les cooperatives i d'altres
associacions que tenen camps d'experimentació per a aplicar
els resultats de la investigació, i que estan posant-se ja a
disposició de tot el sector agroalimentari.

Diversificació.
.
.
Estàvem parlant de
diversificació, efectivament.
Noves varietats que segons el que
necessita este sector, vinguen en moments en els qual no hi hasca
-diríem- un excés d'oferta, o una oferta
més potent i més massiva, més quantitat
d'oferta.

L'objectiu fonamental del Pla de
reestructuració varietal citrícola, únicament
citrícola, és desplaçar producció des del 20 de
novembre al 20 de gener, i que eixa producció, eixa quantitat
d'oferta que tenim ahí, en estos moments, desplaçar-la
a després d'abril o maig.
I eixes varietats de cítrics,
de mandarines -concretament- que vosté ha nomenat, tenen
la possibilitat, la capacitat, d'obtindre's en eixe moment.

Per a elaborar un pla de reconversió
citrícola, a més que s'ha de fer quan ja se tenen eixes
varietats, que va ser eixa presentació, jo crec que un èxit
sense precedents tindre.
.
.
(veu) -no, mediàtic no, de realitat-, tindre eixes
varietats.
Ja tenim eixes varietats, s'estan testant, i vosté
mateixa ha dit que una varietat no se pot obtindre, no se pot testar en poc
de temps i no se pot oferir al sector.
Hi ha un risc agronòmic que
s'ha de continuar comprovant i que s'ha de continuar estudiant.

Però a més hi ha un període de
temps en el qual s'hem d'assentar amb totes les organitzacions,
amb tot el sector, per a pactar com s'ha de fer eixe Pla de
reconversió citrícola.
I això és el que estem
fent.
I ja tenim eixa ordre, ja tenim com vol el sector el pla de
reconversió.
I, a més, estem assentant-se amb
l'administració central -com no podia ser d'un
altra manera-, perquè fer un pla de reconversió
citrícola a soles per a una comunitat no tindria un ningun resultat
-com vosté sap i entenc que saben tots els membres
d'esta comissió-, perquè ha de ser un pla
nacional.

I en este període de temps, precisament, el que
hem estat fent és assentar-se amb l'administració
central per tal d'aconseguir que este Pla de reconversió
citrícola tinga àmbit nacional i puga ser abordat per totes
les citricultures de totes les comunitats autònomes.
Jo crec que
això és un element fonamental per al èxit del pla de
reconversió.

Jo més que presa en posar en marxa eixe pla,
l'objectiu fonamental és que tinga èxit eixe pla, que
siga un pla que s'implante bé, que s'implante per igual
en totes les citricultures i que permeta que després l'oferta
que tingam, l'oferta de cítrics que tingam, real, siga la
necessitem, i que se puga desplaçar producció, efectivament,
a eixos mesos.

Hem aconseguit eixe pacte amb
l'administració central, he de dir, per tant anem a
cofinançar amb l'administració central.
I l'ordre
va a ser igual per a totes les comunitats autònomes.
Això mos
dona la garantia.
.
.

El senyor president:

Senyora.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

.
.
.
-disculpe un moment-, això mos
dóna la garantia que, efectivament, al final tindrem reestructurat
el sector citrícola.
Perquè fer-ho soles, ací, a la
nostra comunitat, i aconseguir a soles en la nostra comunitat
desplaçar producció a eixe període de temps, no
tindria -com vosté bé sap- ningun.
.
.
,
perquè seguiria havent oferta en el mercat nacional i en els mercats
internacionals en l'època en la qual no mos interessa.

Per tant, jo crec que estem fent una
extraordinària tasca de planificació i programació, en
funció de resultats d'investigació, per a aconseguir
que totes les citricultures espanyoles anem a la una, i a més totes
les administracions.
Crec que és una faena que valia la pena fer, i
mosatros s'hem aplicat de veres a fer-la.

Moltes gràcies.

Pregunta número 81 a la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Maritina
Hernández Miñana, sobre condicions de treball dels
agricultors i ramaders valencians, que formula el diputat senyor Antoni
Lozano i Pastor del Grup Parlamentari Socialista (BOC número 47)

El senyor president:

Sí, consellera.

Avui esteu posant.
.
.
, estan vostés posant a
prova.
.
.
, (veus) no,
a la presidència.
Però cal dir que la presidència
està per a afavorir que se puga parlar, sobretot, quan disposem de
temps per davant.
Per tant, en un moment com en l'altre, eixa
és la nostra; per tant.
.
.
(Veu)

Bé, seguim la següent pregunta, que
és la pregunta número 81, a la consellera
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, sobre condicions de
treball dels agricultors i ramaders valencians, formulada per
l'il·lustre senyor Antoni Lozano Pastor del Grup Parlamentari
Socialista.
Volia dir Antoni Lozano Pastor, no pastor del grup.
.
.
, (rialla) pareixia que havia
dit.

Senyor Lozano, té vosté la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president, no se preocupe.
.
.
(Rialles)

Li dia senyora consellera que, tal vegada, un poquet
tard, després de les quatre pitjors campanyes que hem tingut per la
falta de polítiques.
.
.
, doncs, bé, bé és que
hàgem començat.
Però m'agradaria
-insistixc- que intente donar tota la presa que siga possible.

Esta pregunta, en la llei de pressupostos, programa
614.
20, de foment i garantia agrària, el Consell reconeix, en
definitiva, el pressupost.
Si se vol actuar és perquè se
reconeix abans que tenim un problema en el punt 2.
En totes les preguntes
jo li explicava i li parlava dels punts perquè intentara cenyir-se.
En la d'abans, segurament, o jo no ho havia expressat bé o
vosté ho va agarrar per la part més genèrica.
Però en este cas, en el punt 2, com a problemàtica sobre la
qual cal actuar, «la deficiencia en el manejo de las explotaciones
agrarias», i se marca com un objectiu «millorar les condicions
de treball de les persones».

I la pregunta: Quines mides pensa prendre la
conselleria per millorar les condicions del treball dels llauradors i
ramaders valencians?

El senyor president:

(Inintel·ligible) .
.
.
, senyora consellera.

La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Efectivament, abans m'havia centrat en el tema
del Pla de reestructuració varietal, més concret,
citrícola, i no m'havia donat compte que havia donat compte
que havia fet vosté la referència a les quatre últimes
campanyes; entenc que no inclou l'última.
Està parlant
de les quatre anteriors, perquè com molt bé vosté sap
i saben tots els membres d'esta comissió, i m'agradaria
que aixina quedara clar, l'última campanya ha sigut una
campanya raonable, una campanya lògica i una campanya on realment
les coses han sigut com calia que foren.
(Veus) Per tant, entenc que inclús en eixe article que
vosté ha nomenat estava exclosa, i el recorde bé,
l'última campanya.

Bé, per tal de millorar les condicions de
treball dels llauradors i ramaders valencians, entenc que també dels
pescadors de la nostra comunitat, mosatros apostem seriosament per la
formació de les persones, dels llauradors, dels ramaders i dels
pescadors en la programació de cursos de formació
contínua, donant suport a les escoles de formació
professional i desenrotllant l'especialització agrària,
especialment entre els jóvens.

La línia pressupostària ascendix a
391.
000 euros.
La millora de l'equipament per al manejament de les
explotacions agràries, el foment de l'ús de la
maquinària i mitjans de producció que tinguen incorporades
noves tecnologies per a la seguretat i a la seua facilitat de maneig, i per
a la renovació dels parcs de tractors vells i obsolets en 1
milió d'euros.

Una ordre que entenem que incidix directament en el
que vosté ha preguntat, són els servicis de
substitució en explotacions ramaderes.
Crec que incorporar
condicions de treball que estan incorporades a tots els sectors
d'activitat econòmica, com el tema de les vacacions, de les
substitucions en cap de setmana, és fonamental per a la
competitivitat, però sobretot per al benestar dels ramaders.

I m'agradaria comentar també les ordres
dedicades directament a la protecció de rendes, concretament la de
protecció de rendes agràries, que ha passat en este exercici
de 4,6 milions a 7,1 milió d'euros; incloent tot allò
que suposa apostar per la renda agrària front a inclemències
meteorològiques i front a moments de pèrdua de renda per
aquells temes que no cobrixen, i no ho fan totes les administracions, les
assegurances agràries.

I dir-li també que, a més d'eixa
ordre, tenim la de les assegurances agràries en 32 milions
d'euros, i som la comunitat autònoma que fons propis aporta a
esta ordre.

Gràcies.

El senyor president:

Té la paraula el
senyor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Senyora consellera, en principals línies
d'actuació per aconseguir l'objectiu, el punt 2.
1.
1, diu:
foment de l'ús de maquinària i medis de
producció que tinguen incorporades noves tecnologies per al seu
maneig i seguretat.

Este és un punt que any darrere any ve
anunciant en els pressupostos.
I, després de més de dotze
anys governant el Partit Popular, el resultat de les seues
polítiques o de la seua falta de recursos i de polítiques
diuen, els resultats, que més de 15.
000 tractors, dels 62.
000
censats, tenen més de 20 anys.

Vosté sap que este és un dels factors
principals en el nombre d'accidents que tenim.
Per tant, hauria de
ser un objectiu, al meu entendre, bàsic i fonamental que se ficaren
els recursos necessaris.
Encara no s'ha pres l'ordre del Pla
Renove, i s'entén que siga aixina en la mesura que, si anem
als pressupostos, jo personalment no he vist cap activitat
pressupostària per a este apartat.

Jo crec que no són seriosos, senyora
consellera.
En el debat de pressupostos ja li dia que eren insuficients,
perquè al final és una qüestió de diners, que
dotze anys governant el Partit Popular en la comunitat havien deixat el
camp en una situació complicada, que any darrere any els
pressupostos havien anat minvant fins a perdre un 6% anual respecte al que
pujava els pressupostos del Consell.
Si totes les partides
pressupostàries del Consell han estat al voltant, entre un 8 i un
10%, la veritat és que la d'agricultura, en el millors dels
casos, ha aplegat al 4, i en l'any passat que, al meu entendre va ser
negativa.

El portaveu del Partit Popular, quan jo li feia estes
crítiques, va dir que no se preocupara, que el que deia
l'oposició formava part de la lectura política del que
és una litúrgia del debat de pressupostos.
Jo crec que no era
una litúrgia, senyora consellera, era intentar d'assabentar-la
a vosté del que havia sigut els pressupostos dels seus antecessors
i, fins i tot, explicar-li quin havia sigut el resultat de la falta de
polítiques del Consell en esta matèria.
12 anys disminuint
els diners dedicats al camp signifiquen que cada any la possibilitat de
millorar les condicions de treball dels hòmens i dones del camp
és molt xicoteta.

Mire, un exemple, quan fem un repàs
d'aquelles condicions que ajuden a fer el treball millor, més
eficaç i eficient, i abaratir els temps empleats en
l'activitat quotidiana, una de les estructures que més
influïxen, com vosté sap, són els camins rurals.
Vostés jo pense que tingueren la sort que mos pillaren que en 1995,
quan vostés agarraren el govern, s'havia invertit eixe any
5.
000 milions, en els anteriors 4.
000, i vicevèrsa, aixina cap
arrere.
Vostés com pillaren estos camins en un bon estat, passaren
dels 6.
000 milions a 600 milions.
I aixina, any rere any, pujant un poquet,
enguany són 1.
500.

Jo l'únic que li dic, senyora consellera,
és que vaja a la direcció general en temes de camins, que
pegue una miradeta, perquè segurament se trobarà una
muntonada d'expedient ens camins tremendos, i això jo crec que és un dels elements
importants, juntament amb els dels tractors.

Fa l'efecte, senyora consellera, que en este
tema la conselleria està paralitzada.
Fa l'efecte que hi ha
una falta de confiança entre el personal i que allò no
funciona.

I torne a preguntar-li, de veritat, què pensa
fer per millorar les condicions de treballa dels hòmens i dones del
camp valencià.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Senyora consellera,
té vosté la paraula.

El senyor Lozano i Pastor:

Els dos minuts els he
recuperat, un d'ella i l'altre meu.

El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Ai!
Ara no m'he
fixat, no t'ho sabria dir, no estava pendent.

Bé, el president mos ho dirà.
Gràcies, senyor Lozano.

Dir-li un milió d'euros en la millora de
l'equipament per al maneig de les explotacions agràries.
Com
li dia, la finalitat, el foment de l'ús de maquinària i
mitjans de protecció que tinguen incorporades noves tecnologies per
al seu maneig i seguretat.
I, per una altre costat, la renovació del
parc de tractors vells i obsolets per models actuals, que a més de
millorar les condicions de treball dels llauradors, reduïsquen
l'emissió de gasos nocius i tinguen més
eficiència energètica, impulsant el seu ús en
comú.
Un milió d'euros per a eixa línia de
treball.

Però comentava vosté el tema dels camins
rurals.
Jo crec que no hi ha una política a la qual li estem
dedicant, o una de les polítiques a la que li estem dedicant
realment, no sols nivell de recursos i nivell d'esforços,
sinó de coneixement real sobre el terreny.
Estem reunint-se, conec
bé els expedients que tenim en la conselleria, conec bé els
projectes de camins rurals, i això ho sabem bé quasi tots els
alcaldes amb qui m'estic assentant, i m'estic assentant amb
moltíssims.

Estem treballant intensament en el tema de camins
rurals, perquè som absolutament conscients que és un element
fonamental, no sols per a la seguretat, sinó també per a la
competitivitat.
Perquè poder arribar en bones condicions, no sols
per a treballar, sinó també per a recol·lectar, o
siga, per a qualsevol de les tasques, i per suposat per a, en el moment
adequat i quan hi ha inclemències puguen resoldre's tots els
problemes, se puga arribar bé a totes les explotacions
agràries i ramaderes de la nostra comunitat, és fonamental
com a factor de seguretat i de benestar, però també com a
factor de competitivitat.

Per tant, estem coneixent, però vaja, pam a
pam, pràcticament tot el territori de la comunitat.
Estem coneixent
bé tots els projectes que s'estan desenrotllant.
I estem
treballant en tots els ajuntaments i en els diputacions provincials,
perquè hem tingut la sort de poder col·laborar amb les
diputacions provincials, que és un efecte multiplicador sobre la
nostra pròpia inversió que ja estem fent en els camins,
però un exemple d'això són els camins que hem
reconstruït, i que hem rehabilitat i que hem treballat després
de les últimes inundacions.

Estan tots els pobles de totes les comarques jo crec
que francament impressionats per la tasca que s'ha fet en tan poc de
temps.

Moltes gràcies.

Proposició no de llei sobre la inclusió
del municipi de Villar del Arzobispo en el Programa de desenrotllament
Rural 2007-2013, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 15.
662, BOC
número 73)

El senyor president:

Passem al punt
número 3, que és: presa en consideració de la
Proposició no de llei sobre la inclusió del municipi de
Villar del Arzobispo en el Programa de
desarrollo rural 2007-2013, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís.

Senyora Oltra, té vosté la paraula.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Com veig que hui estem molt ecumènics, entre
pastors, litúrgies, espere que esta proposició no de llei no
se quede en una rogativa només, o almenys que, si és una
rogativa, tinga bon resultat.

Efectivament vinc a defensar la inclusió del
municipi de Villar en el programa de desenvolupament rural, perquè
hem pogut comprovar com en eixe programa de la Comunitat Valenciana,
corresponent al període 2007-2013, remés pel Grup
Acció Local Serrania del Túria, s'observa
l'omissió de Villar com a municipi rural, espai
d'aplicació de l'eix tercer, pàgina 157 del
document.

I que, per tant, ha estat exclós del programa,
i això entenem a causa dels criteris o indicadors de ruralitat
establits per la Conselleria d'Agricultura, Pesca i
Alimentació, que podem resumir en els següents.

Primer, piràmide d'edat.
Segon, densitat
de població.
Tres, usos del sòl, predominança del
sòl rural, cultius, prats, pastos i terrenys forestals.

En l'esmentat PDR s'indica, entre
d'altres afirmacions, que el criteri de demarcació de
l'organització per a la cooperació i desenvolupament
econòmic, OCDE, és el recomanat per la Comissió
Europea en la preparació de la (inintel·ligible) 2007-2013 de plans de desenvolupament rural.
Des
d'esta definició de ruralitat, es procedix per la Conselleria
d'Agricultura, Pesca i Alimentació a realitzar
l'anàlisi del territori valencià.

El criteri de demarcació rural urbà,
utilitzat per l'INE, és la grandària d'un concret
municipi, fixant-se en el seu volum absolut de població rural i
igual a menor de 10.
000 habitants.
Per a l'OCDE, igual que per a
l'Eurostat, el criteri delimitador és la densitat
demogràfica.

L'OCDE fixa el llindar de ruralitat en 150
habitants per kilòmetre quadrat, definició més ampla
que la utilitzada per Eurostat, que fixa la frontera entre el territori
rural i urbà en cent habitants per kilòmetre quadrat.

Atenent al contingut de l'esmentat programa de
desenvolupament rural, principalment respecte de les afirmacions abans
dites i òbviament als paràmetres o indicadors de ruralitat
aplicables, es fa constar el següent.

Respecte la piràmide d'edats, cal dir que
aplicant la taxa de reemplaçament, referida en el PDR,
població de 20 a 29 anys, població de 55 a 64 anys, la
mateixa establix que el municipi de Villar, i segons les últimes
xifres disponibles, tant en l'Institut Nacional
d'Estadístic com del propi ajuntament, en els següents
termes, tenint en compte que el PDR iniciarà el seu camí a
partir del present exercici 2008.
A saber, referència 1 de gener de
2008, edat de 20 a 29, 526; edat de 55 a 64 anys, 427; taxa de
reemplaçament 99.

Referència 1 de febrer de 2008.
Edat 20 a 29
anys, 518.
Edat 55 a 64, 432.
Taxa de reemplaçament, 86.

Referència 1 de març de 2008.
Edat de 20
a 29, 515.
Edat de 55 a 64, 433.
Taxa de reemplaçament, 82.

Ens trobem davant d'una piràmide
poblacional desequilibrada, amb una puntuació zero.

Quant a l'indicar de densitat de
població, indicant la fórmula prevista en el PDR,
s'obté una densitat inferior al cent habitants per
kilòmetre quadrat, per davall de la fixada per l'OCDE com a
llindar de globalitat.
Que, com dèiem, eren 150 habitants per
kilòmetre quadrat.
O la utilitzada per Euroestat, que eren 100
habitants per kilòmetre quadrat.
A saber, habitants empadronats en
2.
600, 3.
801, 38,4 kilòmetres quadrats, 98,98.

Habitants empadronats en 2007, 3.
828.
El mateix, 38,40
kilòmetres quadrats, 98,68.
Situant-nos, en tot cas, en
l'apartat zona de densitat alta, en puntuació 2.

Així mateix, i respecte del creixement de
població, període 2000 al 2006, segon PRD, utilitzant la
mitjana de variació de població de l'1 de gener de 2000
a 1 de gener de 2006, segons detall, seria la següent.

1 de gener de 2000, població, 3.
457.
1 de gener
de 2001, població, 3.
459, increment anual 0,051.
Data 1 de gener de
2002, població, 3.
505, increment anual, 1,33.
Data 1 de gener de
2003, població, 3.
470, increment anual -en este cas seria
decreixent-, -1.
Data 1 de gener de 2004, 3.
626 de població,
increment 4,5.
Data 1 de gener de 2005, població, 3.
673, increment
anual, 1,30.
I data 1 de gener de 2006, població, 3.
801, increment
anual, 3,48.
S'obté una mitjana anual de creixement en este
període, de l'1'61%, inferior al 5% anual fixat com a
màxim, per damunt del qual es considera un municipi exclós de
l'aplicació dels eixos 3 i 4 del PDR.

Quant a l'indicar de usos de sòl
-com veuen estem seguint els propis criteris marcats per la
conselleria-, utilitzant dades oficials, que obren a la pròpia
Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació i a
l'ajuntament de Villar, superfícies ocupades per cultius
agrícoles sobre una superfície total òbviament
coincident amb la superfície del terme municipal, (ininte­l·ligible) .
.
.
hectàrees, s'obté el resultat següent: usos
agrícoles i forestals, terres de cultiu, 2.
960 hectàrees;
terreny forestal, 50 hectàrees; pastures i prades, 50
hectàrees; terreny improductiu, 50 hectàrees.
En total, 3.
110
hectàrees.
(Veus) Altres superfícies, rius i llacs, 20 hectàrees;
superfície no agrícola, 710 hectàrees; casc
urbà, polígon industrial, etcètera, seria el que
és superfície no agrícola.
En total, 730
hectàrees.
Del que es deduïx un percentatge de terreny amb
ús agrícola o forestal del 80,99% respecte de la total
superfície del terme municipal.
Aplicant-hi la puntuació
assignada en funció de la proporció obtinguda, esta seria
alta: 0.

Per tant, en aplicació d'estos criteris o
indicadors de ruralitat previstos en el PDR, el municipi del Villar
obté una puntuació de 2 punts, tret, efectivament, de la
piràmide poblacional, inferior al llindar de 6 punts que suposa
l'exclusió de l'esmentat programa, segons criteris de la
mateixa conselleria.
Per tant, ha de ser inclòs dintre
d'aquest programa pels criteris de ruralitat.

A més, l'exclusió del municipi del
Villar d'este programa de desenvolupament rural suposa un trencament
de la cohesió territorial de la comarca, entesa esta com
l'agrupació de municipis amb unes característiques
comunes que la definixen per la seua realitat històrica,
econòmica, geogràfica i social, trenca el principi
d'identitat comarcal dels municipis que la integren, perquè
recordem que és l'únic municipi que s'ha quedat
fora d'aquest programa de tots els municipis de la comarca de la
Serrania.

En tot cas, independentment de la interpretació
que es puga donar a l'existència o no formal de les comarques,
la conseqüència pràctica de les demarcacions
territorials homologades -comarques, en realitat- en la seua
segona categoria és que han servit i servixen com a
referència, entre altres, per a la descentralització
administrativa dels servicis de la Generalitat valenciana, sobretot en
matèria, doncs, d'educació, mapa escolar, sanitat,
àrees de salut, agricultura, per a la conformació de partits
judicials, publicacions estadístiques oficials, etcètera, si
bé no sempre són coincidents estes demarcacions, sí
que tenen una base real en la divisió comarcal i han de servir com a
referent territorial per a la implantació i potenciació
d'activitats que impulsen el desenvolupament sostenible.
Cal citar a
títol merament indicatiu com a document important respecte
d'això l'aprovació per la Conselleria de Turisme
del Pla estratègic de turisme de la Serrania del Túria,
considerant esta matèria decisiva, entre altres, per al
desenvolupament econòmic de la comarca.

Pel que fa a l'aprovació del PDR, la
comarca de la Serrania ha segut considerada sempre i en el seu conjunt com
a espai rural des de l'inici dels programes de desenvolupament rural,
Leader II i Leader+, programes que han contribuït decisivament al
desenvolupament d'esta i cada un dels municipis integrants,
consolidant-se este municipi, el del Villar, com a capçalera de
comarca per a l'establiment de la seu de l'associació o
grup d'acció local, que gestiona els distints programes
Leader, amb la consegüent inversió en instal·lacions,
obres, equipament immobiliari, així com en l'existència
de distints organismes, serveis bàsics, atenent en realitat a una
organització o estructura comarcal.

Excloure el municipi del Villar de l'espai eix 3
del programa suposa, de fet, un trencament de l'entramat comarcal que
s'ha teixit des dels distints grups d'acció local
constituïts amb motiu de la gestió i desenvolupament dels
programes Leader aprovats.

A més, la Llei 45/2007 definix com a municipi
rural de dimensió reduïda aquella amb una població
resident inferior a cinc mil habitants, com és el cas, i que estiga
integrat en el medi rural, definint este com l'espai geogràfic
format per l'agrupació de municipis -clara
referència a la comarca-, o entitats locals menors, amb menys
de trenta mil habitants i una densitat inferior a cent habitants per
quilòmetre quadrat.
La Conselleria d'Agricultura no ha tingut
en compte, a l'hora de classificar com a rural el municipi de Villar
altres paràmetres com les infraestructures, els serveis, la renda
per càpita, el pressupost, el caràcter inestable de la
població immigrant, etcètera, elements indiscutibles que
formen part de les característiques de ruralitat que té en
l'actualitat el municipi de Villar.

Per això, el nostre grup parlamentari ha
presentat la següent proposta de resolució, proposició
no de llei: «Les Corts Valencianes insten la Conselleria
d'Agricultura, Pesca i Alimentació a incloure el municipi del
Villar del Arzobispo en el Programa de desenvolupament rural 2007-2013, i
la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació
donarà compte del compliment d'esta resolució en el
termini de tres mesos des de la seua aprovació.
»

Açò seria la proposta, que pensem que
pot ser aprovada per tots els grups parlamentaris, (remors) donat, bé, la
necessària inclusió d'aquest municipi per al seu
desenvolupament, que és decisiu el participar d'aquest
programa per a seguir amb un desenvolupament sostenible, econòmic i
en paràmetres, bé, com els que ha tingut fins ara.
I demanem,
per tant, el recolzament d'aquesta proposició en esta
comissió.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula el Grup Socialista com a grup que
no ha presentat esmenes.
Té deu minuts.

La senyora Crespo Domínguez:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Jo, en veritat, crec que és una
proposició no de llei molt sensata i que vol corregir el que potser,
doncs, siga una omissió involuntària per part de la
conselleria.
En eixe sentit anuncie que el meu grup donarà suport a
aquesta proposició no de llei que té com a objectiu recuperar
un dret a un poble de la Comunitat Valenciana, en aquest cas, Villar del
Arzobispo, de la comarca dels Serrans, que, si no és així,
doncs, veuria minvar les seues possibilitats de desenvolupament oferides en
el Programa de desenvolupament rural 2007-2013.

Però mirem el programa de desenvolupament de la
Comunitat Valenciana i comprovem si realment s'ajusta el poble de
Villar del Arzobispo als requisits.
En l'apartat 3.
1.
1.
4.
2 del PDR,
titulat «Delimitació dels espais rurals» -entre
cometes-, rellevant als efectes de l'aplicació dels
eixos 3 i 4, trobem una definició científica del que
caracteritza un municipi com a rural hui en dia, insistint i recalcant la
dificultat cada vegada més gran per a establir la susdita
definició pel fet que les interaccions sobre el territori del camp i
la ciutat, en aquest cas ens ocupa el poble de Villar, són moltes,
com per exemple, doncs, àrees d'extensió
urbanística de la ciutat que entren dins del que puga ser el camp o
poble, en este cas Villar, en què coexistixen explotacions
agràries amb vivendes, d'ahí que fou necessari a
l'efecte de concretar l'àmbit geogràfic de
potencial d'aplicació dels eixos 3 i 4 del PDR 200-2013 i
optar per una definició tècnica específica que
concrete una sèrie d'indicadors estadístics i
geogràfics.

Geogràficament, el poble de Villar del
Arzobispo pertany a una comarca anomenada Serrania del Túria, amb
criteris clars de regressió poblacional i pèrdua de sectors
tradicionals, com bé han explicat els senyors de
Compromís-Bloc.
Però si ens fixem de forma detallada en
l'indicador poblacional de Villar, un dels criteris que marca la
necessitat de l'actuació pública, és evident que
el poble de Villar està dintre dels paràmetres definits i que
en cap moment des de l'any 2000 al 2006 supera un creiximent de
més del 5% a l'any, segons dades de l'INE.
Jo no vaig a
repetir totes les dades que de forma molt exhaustiva la companya de
Compromís ha dit, però sí que vaig a recalcar, per
exemple, que en l'any 2001 el creixement és de més dos
habitants i que en l'any n'hi ha una disminució de
trenta-cinc habitants sobre el cens del 2002.
Per tant, en cap moment del
2000 al 2006 supera eixe màxim de 5% que marca la necessitat
d'actuació pública dins del PDR.

Per tant, anem a passar a un altre dels criteris que
també són indicatius.
És el de la piràmide
d'edat.
Villar té un total de 1.
368 habitants de més de
cinquanta anys, és a dir, un 39% de la població.
És
molt.
I té 799 habitants de més de 65 anys, és a dir,
un 23% de la població, factor també influent en el que
és la sostenibilitat econòmica d'un poble, i social, a
l'hora de rebre fons del programa de desenvolupament rural.

Com a municipi d'interior de la Comunitat
Valenciana, també hem de destacar que una de les principals
activitats de Villar és l'agrícola.
Per exemple, amb
1.
975 hectàrees de vinyes que produïxen 5 milions de quilos de
raïm, 12 milions de litres de vi, però, sobretot,
l'activitat creixent de la seua cooperativa.
També és
rellevant el gran interés del sector per a la renovació de
les seues vinyes mitjançant plans de reestructuració, que
potser perillaren si Villar no continuara inclòs dins del PDR,
adaptant les seues vinyes velles a noves plantacions en espatllera,
introduint varietats noves de tempranillo i garnatxa, però
també respectant el que és tradicional, com són la
merseguera o la tintorera, i, sobretot, fent inversions en el que és
el reg localitzat, que també, doncs, necessitaria d'estes
ajudes del PDR 2007-2013.

També compta amb plantacions importants de
camps de cereals que després transformen en farina, producte
agroalimentari que és típic de Villar.
I no hem
d'oblidar els ramats d'ovelles per a la producció de
llana, que són també una de les característiques del
poble de Villar.

Per tant, crec que complix de sobra els indicadors
marcats pel PDR per a ser inclòs dins d'este programa i que
forma part també el que és el poble de Villar d'eixos
227 municipis que entren dins del grup espai rural i, sobretot, que no
té punt 0, sinó que adquirix amb totes estes
característiques un total de 2 punts, que faria necessària la
inclusió d'este municipi.

Doncs, jo res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyoria.

Per a fixar la posició, senyor Giner,
vosté mateix.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Pensava que la seua intervenció, tant de la
representant del Grup Compromís com del Grup Socialista, tindria un
fonament més polític.
Al final, uns i altres han fet
més èmfasi en aspectes tècnics i jo, en la meua
intervenció, intentaré també donar resposta a eixos
aspectes tècnics, encara que no vull defugir la necessària
valoració política del plantejament.

Certament, vixquem en esta comissió un cert
ambient ecumènic, valg l'expressió, si no fóra
per una manifestació cismàtica que s'ha produït,
perquè respecte a este.
.
.
, un cert cisma, perquè respecte a
este punt n'hi havien dos proposicions no de llei, una
s'ajorna, no sé per a quan ni per què, i l'altra
es manté.
Ahí pareix que no tot és tan
ecumènic.
.
.

Però, bé, entrem al fons de la
qüestió, i respecte als arguments que en el sentit més
tècnic han manifestat vostés, tinc de dir, en primer lloc,
Villar acumula, per criteris tècnics estadístics, en
què està fonamentada la confecció del mapa Leader,
acumula 6 punts, i això el situa fora d'este mapa.
Acumula 6
punts.
.
.
, perquè jo crec que en el PDR, que ha segut el document que
bàsicament vostés han utilitzat per a fonamentar la seua
intervenció, s'explica d'una manera totalment
transparent com s'ha elaborat el llistat final de municipis Leader i
els que no van a quedar i no van a estar en el Leader.
Els càlculs
s'han basat en els punts, en una sèrie de conceptes, als quals
també vostés han fet referència, com la densitat de
població, l'evolució del padró municipal en els
últims sis anys, l'envelliment de la població i el
percentatge de sòl urbà, vostés ho han manifestat ja,
jo no vaig a fer més èmfasi en eixes qüestions,
però estava clar que, tècnicament, si un municipi sumava 6
punts o més es quedava, d'acord amb eixos criteris
tècnics, fora del Leader.

L'indicador del sòl era favorable per a
Villar, obtenia 0 punts, però els altres dos conceptes no, els
altres dos conceptes donaven punts, per exemple, la densitat de
població alta ha fet que Villar, en la baremació
tècnica, acumulara 2 punts.
L'indicador d'envelliment de
Villar del Arzobispo, amb una taxa de reemplaçament d'1,364,
és a dir, 136,4%, fa que, doncs, també acumulara una
sèrie de punts.
Eixa dada la poden consultar vostés en
Internet, es pot vore perfectament, la publica l'Institut
Valencià d'Estadística.

Eixa taxa, segons criteris tècnics reconeguts,
indica que la piràmide d'edat és sostenible o
equilibrada.
La població no està envellida, i amb eixes dades
Villar obté, en el quadre base del mapa Leader, 4 punts.
Per tant, 4
més 2 són 6 punts, i això fea que tècnicament
quedara fora com a municipi Leader.

Per una altra banda, han fet vostés
al·lusions a la comarca que no vull deixar de comentar.
No és
possible utilitzar un llistat oficial de municipis inclosos en una comarca,
¡no és possible!
¿Per què?
Perquè no
existix, no existixen eixes comarques.
Distintes conselleries i
també l'IVE utilitza certes demarcacions a efectes
tècnics per a definir distintes desconcentracions administratives o
inclús plans d'actuació pel fet que una oficina
comarcal, per exemple, d'agricultura, atenga els agricultors de
determinats pobles, no es pot portar a concloure que això tinga
conseqüències vinculants per a qualsevol altra política
pública.

En segon lloc, les teòriques comarques no han
servit mai -i ho saben vostés perfectament- com a model
territorial de les ajudes Leader.
Ho saben.
En tots els grups Leader hi ha
poblacions de diferents comarques, fins i tot de cinc comarques diferents
en el cas d'Alacant.
Hi ha altres que són de tres comarques
com és el cas del massís del Caroig.
Podíem ficar
molts exemples.

Per una altra banda, en allò que fa
referència a les comarques, la comarca de Los Serranos mai
s'ha considerat inamovible com a comarca a l'hora de decidir
els límits territorials del Leader.

A més, el model de definició dels espais
rurals aprovat -i això és molt important- pel
grup d'experts internacionals i dels tècnics de la Conselleria
d'Agricultura avalen els indicadors de ruralitat que s'han utilitzat en el PDR valencià i
avalen les seues definicions numèriques, uns indicadors que tots els
experts consideren que deurien de fer-se a nivell.
.
.
, que havien de fer-se
a nivell municipal i no comarcal.

Per últim, -i per no abundar més
en el tema de la comarca- en la comunitat, este tipus de
separació geogràfica no ha suscitat consens i, de fet, la
nostra màxima norma, que és l'Estatut, ha recollit eixe
sentir.
L'Estatut va ser modificat per la Llei orgànica
1/2006, de 10 d'abril, i l'actual redacció ha suprimit
tota menció a les comarques.
Per tant, eixe criteri també
crec que queda fora de lloc.

Però crec que cal insistir en altres aspectes
que no són menys importants.
Villar del Arzobispo no ha sigut
exclòs del programa de desenrotllament rural.
No ha sigut
exclòs del PDR, perquè eixe programa compta amb 26 mesures de
recolzament al medi rural, que inclouen ajudes als agricultors i a les
empreses agroalimentàries, les cooperatives i a la protecció
del medi ambient.
Al terme municipal de Villar del Arzobispo, eixe terme no
serà inclòs solament en el Leader, solament en Leader,
sinó que 6 de les 26 mesures que té el Leader, d'eixes
26 mesures del Pla de desenrotllament rural, sols 6 les contempla el
Leader.
La resta no es contempla en el Lideri, per tant, són
susceptibles de ser aplicades a un municipi com Villar del Arzobispo.

Per tant, el Leader sols té un 12% del total
dels fons del PDR.
I jo insistisc: Villar del Arzobispo no ha quedat fora
del PDR.
El PDR no diu que Villar del Arzobispo no siga rural.
Sols
conclou, amb el seu mapa de l'espai Leader, que Villar del Arzobispo,
afortunadament, no és un dels municipis amb majors problemes
demogràfics.
No està entre els més despoblats i
més envellits de la Comunitat Valenciana.
Això és el
que conclou eixe estudi.
Això és el que diuen les
estadístiques i els padrons.
És una realitat que és
fàcil de demostrar tècnicament i que no té sentit
discutir-ho des del punt de vista tècnic.

La qüestió és si a Villar del
Arzobispo, com a població, l'interessa o no, en estos moments,
estar dins de les ajudes del Leader.

I mosatros concloem, com a grup, que no
l'interessa estar en el Leader perquè les ajudes del nou
Leader 2008-2013 es vinculen als municipis despoblats i envellits.
(so d'un telèfon mòbil) I és per això que van a centrar-se en
actuacions de recuperació de renovar i fer més jove la
població.
Eixe és l'objectiu declarat pel PDR per a
estes ajudes del Leader.

Però les actuacions prioritàries
són, en conseqüència, aquelles que afavorixen
l'aplegada de nova població a eixos municipis despoblats o
envellits i eixe tipus d'enfocament no és el més
adequat per a la situació real que viu Villar del Arzobispo.

Per altra banda, Villar del Arzobispo, com a municipi
rural -insistisc que es conceptuat com a municipi rural-
sí està dins de l'estratègia valenciana per als
territoris rurals Ruralter i estes seran les ajudes que rebrà Villar
del Arzobispo en substitució de les del Leader.

La Conselleria d'Agricultura està
treballant, en estos moments, en dues ordres de convocatòria
d'ajudes al medi rural.
Una, que s'anomena Ruralter-Leader,
compta amb un 36% de fons europeus, un 63% de fons de la conselleria i un
1% de fons del ministeri.
En total, en eixe Ruralter-Leader, 61 milions
d'euros per a sis anys.
L'altra ajuda és la
Ruralter-Paisatge, que compta amb 43 milions d'euros per als mateixos
sis anys i tots, en este cas, són fons de la conselleria.
Esta
segona ordre d'ajudes és en la qual se va a incloure a Villar
del Arzobispo.

I el més important, -i acabe-
l'objectiu i les prioritats de Ruralter-Paisatge sí afavorixen
el tipus de desenrotllament que Villar del Arzobispo necessita,
perquè no seguixen criteris de concessió d'ajudes tan
restrictives com Ruralter-Leader.

Entre altres coses, i el més important, el
Ruralter-Leader sols es pot subvencionar -amb eixe
Ruralter-Leader- empreses de menys de deu treballadors.
Amb el
Ruralter-Paisatge es poden subvencionar empreses de fins a 250
treballadors.
Amb el Ruralter-Leader no es poden subvencionar -i
això és molt important per a Villar del Arzobispo- ni
l'agricultura, ni les empreses agroalimentàries i amb el
Paisatge, sí.

El senyor president:

Senyor Giner, senyor Giner, li avise que està
passant-se.
.
.

El senyor Giner Giner:

Ja.
Li ho agraïsc i acabe.
Moltes gràcies,
senyor president.

El senyor president:

Doncs moltes gràcies, senyor Giner.

Té la paraula la il·lustre diputada
senyora Oltra.

La senyora Oltra Jarque:

Gràcies, senyor president.

Veig que no s'ha quedat en una rogativa,
sinó més bé en un mantra, seguint també
l'esperit ecumènic.
De totes maneres, estic convençuda
que tenim raó quan el portaveu del Grup Popular comença la
seua intervenció com sempre, desqualificant el nostre grup, i, per
tant, quan un no té arguments se dedica a desqualificar
l'altre.

En tot cas, no vull deixar tampoc passar
l'ocasió d'agrair el Grup Socialista el seu recolzament
a la proposició no de llei i ara entraré a rebatre els
arguments del senyor Giner.

Efectivament, ens hem centrat en aspectes
tècnics i hem seguit els indicadors de la mateixa conselleria
-que no hem qüestionat- i seguint eixos indicadors,
-que jo m'alegre que internacionalment s'hagen reconegut
com a bons- precisament per això, aplicant els propis
indicadors de la conselleria, no té cap tipus de justificació
que este municipi estiga fora del PDR.
I està fora del PDR
perquè no se li han aplicat els criteris de ruralitat, que han sigut
internacionalment felicitats per ells.

Per tant, a allò que el nostre grup s'ha
limitat és a, agafant els indicadors de la mateixa conselleria,
aplicar-los a este municipi amb les dades que s'han d'aplicar i
ix una puntuació dos.
No ix una puntuació sis o per damunt de
sis, que és el límit pel qual se quedaria fora el municipi.
Ix una puntuació dos, simplement pel tema de la densitat de
població, però en la resta d'indicadors el municipi
té puntuació zero i la piràmide poblacional
està desequilibrada: creix la població entre 55 i 64 anys i
decreix la de 20 a 29 anys, amb referències de l'1 de gener de
2008 a 1 de març de 2008.
I això són dades oficial del
padró i de l'INE.
Per tant, la taxa de reemplaçament
donaria un indicador zero.
Si la taxa de població dóna zero,
-la de piràmide poblacional- si la del sòl
dóna zero i la de densitat dóna dos, doncs escoltem: dos
més dos quatre i dos és menys que sis i hauria d'entrar
este municipi.

Les piruetes dialèctiques sobre si ha entrat o
no en el Leader i no en el PDR és evident que el que fa el programa
és excloure, com a municipi rural, el municipi de Villar del
Arzobispo i el municipi de Villar del Arzobispo, el que li interessa no
sé jo si és el Grup Popular que ho ha de decidir,
perquè el que diu l'ajuntament, el que diu el seu alcalde,
és que volen estar inclosos en este programa.
I, a la millor,
l'alcalde del municipi sap millor el que li convé al municipi
que no el Grup Parlamentari Popular, -amb tots els meus
respectes- que pot tindre una opinió sobre això,
però crec que la gent de Villar del Arzobispo sap millor que
ningú el que necessita.
I la gent de Villar del Arzobispo vol que el
seu municipi estiga inclòs.
No és que ho vulga, és
que, segons el criteris de la conselleria, està inclòs i la
conselleria, injustificadament, l'ha deixat fora.

No me servix tota l'argumentació que
vosté ha fet de les comarques perquè, clar, no tenia altra
argumentació que fer, perquè -com dic- dos
més dos són quatre i dos és menys que sis.
Perquè ja he dit jo en la meua intervenció que,
independentment de la interpretació que es puga donar a
l'existència o no formal de les comarques, evidentment el
nostre grup sap que les comarques no són una realitat
administrativa.
No hi ha una llei que done suport a la realitat comarcal.
Però també la seua senyoria sap -i tots en esta
comissió sabem- que s'utilitzen políticament
-ja que vosté feia referència al tema
polític- les comarques com a referència i com a
referència, moltes vegades, per a fer actuacions de
l'administració i la mateixa -i l'he citada com a
exemple- la mateixa Generalitat Valenciana fa plans -com per
exemple el Pla estratègic de la serrania del Túria- on està donant almenys
un visat de realitat a la realitat comarcal, que tots sabem que en el
nostre territori existix.
És cert que no és una realitat
administrativa, no és una realitat legal, però no vol dir que
no existisca com a fenomen econòmic, històric, poblacional,
etcètera.

Però és igual, és igual.
Era un
criteri polític dels que vosté tirava en falta: la
cohesió comarcal, el fet que l'únic municipi que
s'haja quedat fora siga Villar del Arzobispo.
Però
conteste'm vosté per què se li ha donat quatre punts en
la piràmide poblacional quan és desequilibrada, quan envellix
la població i, segons els propis criteris, aplicant-los, hauria
d'estar inclòs el municipi de Villar del Arzobispo.
Això és el que vostés han de contestar o almenys la
conselleria hauria de contestar.

Per tant, no sé si interpretar que els criteris
polítics que vostés barallen són, com sempre, no
criteris politics, sinó criteris partidistes i que, al final, el que
prima en la inclusió o no d'aquest municipi en el Pla de
desenvolupament rural no és ni la puntuació segons els
indicadors de la conselleria, ni la seua cohesió o no territorial de
la comarca, sinó que el que prima és el color polític
de l'ajuntament, que evidentment no coincidix amb el seu, i, per
tant, això és el que ha fet valdre la conselleria per a
deixar fora este municipi.

Moltes gràcies i res més.

El senyor president:

Gràcies, senyora Oltra.

Té la paraula.
.
.
Un momentet.
Té la
paraula la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Jo no vaig a.
.
.
No.
Jo crec que no.

El senyor president:

Doncs perdone.
No hi ha.
.
.
Té raó,
té raó.
És veritat.

Senyor Giner, disculpe.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Sí que és veritat.

El senyor Giner Giner:

En cap moment ha sigut la meua intenció
desqualificar ningú i si algú s'ha sentit ofès,
li sol·licite humilment les més sinceres disculpes.
No ha
sigut eixa la meua intenció en absolut.
A la millor és que
hem volgut seguir eixa metàfora i potser que, al seu criteri, no
haja utilitzat l'expressió més encertada.
Tal volta.

En segon lloc, home, jo de matemàtiques encara
m'en recorde i dos més quatre són sis.
Això
és inamovible.
I el quatre ix de la valoració tècnica.
Això també és inamovible.
Dos més quatre, sis i
el quatre ix d'una valoració tècnica que no fem ni
vosté, ni jo.
No és tracta de fer una apreciació de si
el quatre.
.
.
És que són els punts que els tècnics
han.
.
.
, després d'eixa valoració tècnica.

Seguidament, li dic que vosté ha fet
l'única valoració política al final de la seua
intervenció.
Resulta que en el Partit Popular són tan
perversos que deixen a eixe poble perquè no és del seu color
polític.
Doncs mire, li vaig a explicar una cosa.
Ací em
té a mi que sóc alcalde d'un poble que es queda fora
exactament igual que Villar del Arzobispo.
És a dir, en
Ruralter-Paisatge hem d'atendre la possibilitat que els pobles que
mos quedem fora del Leader d'accedir a altres ajudes.

Vosté deia «per valoracions
polítiques».
Mire, quatre dels municipis que han eixit fora
del Leader, quatre són del Partit Popular.
Li els vaig a dir: a
Alacant, Callosa d'En Sarrià i Polop, i a València, per
exemple, Vallada i Càrcer, del massís del Caroig.
I jo, que
sóc alcalde, igual que el senyor alcalde de Villar del Arzobispo, li
dic a vosté que no pontifique amb la valoració que puga fer
el senyor alcalde de Villar del Arzobispo, perquè ací
té un alcalde d'una altra població amb la mateixa
situació que ho valora d'una forma ben distinta.

Jo li he dit anteriorment -i ara li ho
reitere- que Villar del Arzobispo, com Càrcer, com Vallada,
com Polop, com Callosa d'En Sarrià, no han sigut exclosos del
Programa de desenrotllament rural: primera qüestió.

Segona qüestió: Villar del Arzobispo, com
a municipi rural, que seguix sent municipi rural -com el meu-,
sí que està dins de l'estratègia valenciana
-com el meu- per als territoris Ruralter.

I estes seran les ajudes que tindrem eixos municipis,
que no estarem en el Leader.
M'entén?
Ara.
.
.
O Cheste que
també està, que també està Cheste, com altres
municipis, també del Partit Popular, com Albaida, com Olleria, com
Aielo de Malferit.
Fixe's, fixe's fins a quin punt el Partit
Popular ha sigut discriminatori, que han anat fora la major part dels
pobles, la major part dels pobles que han anat fora són del Partit
Popular.
¡Home, no serà tan mal això!
, excepte que hi
hasca un altra intenció, però no és
d'aplicació ahí, no és d'aplicació
ahí.

I després li he de dir, en tercer lloc: Villar
del Arzobispo va ha tindre fons, com els tindrem els altres pobles, per al
desenrotllament gràcies a La Generalitat i a la Conselleria
d'Agricultura, perquè si fóra pel ministeri.
.
.
un 70%
dels municipis rurals valencians, antics Leader i Proder, s'hagueren
quedat sense ajudes, si fóra pel ministeri.

L'estratègia Ruralter, en la qual entren
tant els municipis Leader com el municipis que tindrem accés al
Paisatge, serà possible perquè La Generalitat va a passar
dels 33 milions, que va ficar en el Leader i Proder en el període
2000 a 2006, a ficar-ne 86 milions des d'ací, des d'este
moment fins al 2013.

El ministeri s'ha limitat ha redactar la Llei de
desenrotllament rural sostenible -que això queda de
cine-, però no li ha donat -mire vosté quin
oblit-, no li ha donat contingut econòmic.
La ministra
Espinosa decidix llevar-li a la Comunitat Valenciana el 60% dels fons
europeus que li donaven en l'anterior període, de 59 milions
hem passat a 23 milions, i ni menys ni més que reduir un 98% els
fons de l'estat.

(Se sent una veu que diu:
«No és veritat») Això
és veritat perquè han passat de ficar en el Leader Plus i
Proder, valencians, 33 milions a ficar-ne, ara, 610.
000.
Mire si és
veritat o si és mentida.
Faça la proporció i
vorà si això és el 98% o no; entre altres coses
perquè el Proder desapareix, 610.
000 euros.

És molt bonico dir en una llei, que és
un xicotet municipi rural, un poble de menys de 6.
000 habitants, de fer
tota la filosofia que vullga; però després dotar
econòmicament amb zero euros eixa política que es
pretén portar a cap per mitjà d'una llei.
.
.
I
això és tal veritat com que ahí està la
realitat.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Giner.

Dir-vos, acabades les intervencions procedix fer la
votació.
Aquells que estiguen a favor d'aprovar la
proposició no de llei.
.
.
A favor?
, com dia, per favor.
7.
En contra?
8.
No s'aprova.

Bé, abans de passar a la següent he de
dir-vos que hem rebut -el lletrat m'ha passat ara
mateixa- l'Informe de la ponència sobre
l'agricultura espanyola en el nou marc de la Unió Europea.
Com
portava.
.
.
, quan n'hi ha només un exemplar, i portava el CD,
hem dit que ens feren una còpia perquè tingueren tots
vostés, per si volen consultar-lo.

I a partir d'ahí seguirà la
presidència.
.
.
(Veus.
Pausa)

(Ocupa la presidència el vicepresident de la
comissió, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Sí,
señorías, reanudamos la comisión.

Vamos a tratar ahora el punto número 5, porque
el punto número 4, según hay un escrito en la mesa, llegado a
la mesa, se ha pospuesto para el próximo periodo de sesiones.

Proposició no de llei sobre l'augment de
la inversió en la modernització del regadiu valencià
mitjançant la utilització de mecanismes afavoridors de
l'estalvi d'aigua, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Bloc-Verds-IR: Compromís (RE número 15.
962, BOC
número 73)

El senyor president:

Por lo tanto, pasamos al número, punto 5, que
es toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el
aumento de la inversión en la modernización del
regadío valenciano mediante la utilización de mecanismos que
favorecen el ahorro de agua, presentado por el Grupo Parlamentario Esquerra
Unida-Bloc-Verds.

Tiene durante 15 minutos, para su defensa, el
señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, poca justificació caldria fer.
Vull
dir, però n'hi han justificacions per a esta proposició
per tots els costats.

En primer, m'agrada de començar o voldria
començar amb una de les qüestions que vostés han portat,
és el Comité de Regions de la Unió Europea va aprovar
en la sessió plenària del 10 d'abril de 2008 el
dictamen sobre la comunicació a la comissió al Parlament
Europeu i al consell, de 18 de juliol de 2007, que es diu «Afrontar
el desafío de la escasez de agua y la sequía en la
Unión Europea», allò que se dia el «Informe
Camps».
Doncs allí mateixa diu, en un dels seus punts, diu que
anima als estats membres, les regions i municipis de Europa ha treballar
per la conservació de l'aigua, l'estalvi de
l'aigua, la reducció de pèrdues i una major
reutilització; prioritats absolutes per damunt d'altres
alternatives.
I demana que s'adopten mesures estructurals adequades
per solventar de manera sostenible els problemes d'escassesa
d'aigua i de sequera.

Un altre d'eixos mateixos punts que tots, que
vostés van subscriure, i que jo també, diu: «Subratlle
que per a lluitar contra l'escassesa d'aigua i la sequera, la
prioritat absoluta és anar cap a una economia que faça un
ús eficient, estalviador i sostenible de l'aigua.
Que
estalviar aigua significa, a més estalviar, energia.
Al igual que
l'energia l'aigua és necessària per totes les
activitats humanes, econòmiques i socials.
»

En un altre dels seus punts senyala que també
els estats membres i els ens regionals i locals haurien de fixar-se com a
prioritat la consecució dels objectius de l'actual Directiva
marc de l'aigua.
Per tant demanava l'aplicació de la
Directiva marc de l'aigua.

Vull dir, dins d'eixe concepte -el qual
compartim-, jo pense que l'obligació que tenen les Corts
Valencianes és prioritzar la solució als problemes que tenen
-i en este moment jo me referiré ja a la mateixa
intervenció que fera en un plenari, parlant d'este
tema-, és a dir, és anar prenent mesures, anant donant
passos, és.
.
.

Va dir.
.
.
evitar les discussions?
No.
Discutim tantes
vegades com faça falta.
.
.
i quant més millor.
Però al
mateix temps que discutim, donem passos endavant.
I, per tant, jo és
el que reclame, que d'ací isquem donant un altre xicotet pas
endavant, com el que vaig proposar en el seu moment.

En esta situació, encara que les pluges pareix
ser que hagen ofegat un poquet els crits, en este moment, del debat, no?
,
però que realment la situació és una
qüestió temporal, però que en un temps podem tornar a
necessitar esta aigua, doncs hem de ser racionals.
I quan dic racionals
és dir: a on, en quin moment i en quin lloc fan falta, i actuar en
conseqüència.

Ja en el seu moment vam presentar una
proposició, que era la que afectava -al paréixer nostre
és el més important- el Xúquer, i que vam parlar
de demanar el que és la declaració
d'aqüífer sobreexplotat, el de la Manxa Oriental.
Eixe
aqüífer que realment, que a més
l'aqüífer de la Manxa que brollava en les aigües
soterranis, al riu Xúquer i al Cabriol, doncs en este moment
està exhaust en eixe pas, eh?

Per tant, dins d'ahí, jo el que sí
que els he de citar és que.
.
.
anem a passar: Quina és la
proposició que es fa des de la Conselleria d'Agricultura?

Bé, doncs ja vaig dir i vaig insistir en el que
vaig dir també en el debat de pressupostos: la Conselleria
d'Agricultura va perdent cada vegada més entitat dins del que
és el pressupost global de La Generalitat, va perdent pes
específic, perd percentatge, eh?
I abans de dir la xifra vull
insistir: si en el 2001 representava el 4,77, ha anat disminuint,
disminuint progressivament, eh?
, i baixant al 2,63 previst en
l'exercici 2008.

Simplement: Què passa?
Que quan el pressupost
de La Generalitat augmenta en un 7%, el de la Conselleria
d'Agricultura augmenta un 2,4%; perd en relació a la
globalitat del pressupost al voltant d'un 5% anual.
Això
és important, és important.
I no ens val, però,
també, que digueren que l'apartat de modernització de
regadius, en este pressupost, a passat a Medi Ambient.
Val una
consideració global, però bé, sense això el
pressupost, l'augment, encara era menor.

El que sí vull dir és que això
sí que és aclaridor, el fet que la millora de regadius passe
a Urbanisme i Medi Ambient i no estiga en Agricultura.
Això
sí que és molt, molt, significatiu de la finalitat que
se'ls dóna als recursos hídrics; passa
d'Agricultura a Urbanisme i Medi Ambient.

Simplement he de dir, però basant-mos en la
modernització de regadius, eh?
, vostés portaven un programa,
el Partit Popular portava un programa: completar
la modernización de regadíos en el 100% de la superficie de
la comunidad, susceptible de ser modernizada.
Vull dir, el pressupost per a fer això ha anat disminuint
també, disminuint de 25 milions a 20 milions.
I no és dedica
cap línea a iniciar eixa extensió de recs de suport a
determinats cultius de secà en les zones especialment
deficitàries en aigua, ni a impulsar un pla especial de recs de
suport per als cultius de secà, tampoc aprofitar allí on siga
possible l'aigua depurada.
Per tant, en eixa línea, és
on jo crec que deuen de plasmar.

I d'alguna manera el to de la meua
intervenció intenta ser un to i aportar dades, de centrar el
problema i no d'arribar a enfrontaments.
Perquè pense que
-i ho vaig dir en el seu dia, també, i vull insistir-
que en la situació de l'agricultura valenciana no són
els enfrontaments el que ens fa falta, sinó ens fan falta decisions,
decisions positives i que recolzen el camp valencià.

Abans de sentir a la consellera parlant de
l'última campanya citrícola, que dia que.
.
.
, bé,
que havia sigut millor.
Efectivament, ha sigut millor.
Però pense
que estem perdent el temps per a planificar el futur en esta campanya, que
ha sigut millor però per moltes qüestions, entre altres algunes
purament conjunturals, i que l'any que ve ens podem trobar amb una
situació molt més similar a la de l'anterior, que no en
una línea ascendent de millora.

Per tant, dins d'ahí, és a dir,
dins d'eixa globalitat en la qual està el camp
valencià, en este moment, dir, escoltem, hem de duplicar.
.
.

I la proposta és clara, pense que cal fer un
esforç, sobretot perquè ja tenim els dos problemes: el
problema, per una part -com he dit-, de la situació
agrària valenciana i, per l'altra, les nostres reclamacions
-que jo diria-, les justes reclamacions sobre l'aigua.
Perquè eixes justes reclamacions, eh?
, que en este moment són
reclamacions de paper -i dic de paper perquè estan en la
premsa-, passar-les a l'altre paper, al que sí que ho
pot aconseguir, al dels diners, al del pressupost, al de la realitat, al de
facilitar unes adjudicacions per a millorar, per a facilitar totes eixes
subvencions, per a millorar els sistemes de rec.

Podia parlar molt més temps, però seria
insistir amb els mateixos arguments.
Per tant, jo crec, simplement, dir,
recalcar la importància del tema.
Jo sé que me poden dir:
«Bé, sempre se poden posar més diners.
.
.
», que no
se negarà això.
Però el tema, després,
també jo he de dir-vos a tots, he de dir-los a tots, senyors
diputats i diputades, que, precisament, la intencionalitat política,
la intencionalitat política se veu en les partides
pressupostàries.
L'altra cosa és dir «sí,
mos agrada», perquè a tots ens agrada, però dins de les
nostres prioritats.
.
.
conste o no conste.

El que estic dient jo és que la proposta que
faig deuria de constar en les prioritats del govern valencià.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Sí, gracias, señor Pañella.

Para fijar posición, por parte del Grupo
Socialista, tiene la palabra el señor Lozano.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, mosatros anem a recolzar la
proposició no de llei que vostés presenten, perquè mos
pareix d'una lògica indiscutible.

Mire si és indiscutible que la realitat des del
2001 fins ací ha sigut que reconeixent que s'ha fet un
esforç en rec localitzat, la veritat és que no s'ha fet
suficient.
Els 45 trams, dels quals el ministeri en el conveni de Zaplana
2001 se comprometia amb el USUJ per a fer els 45 trams de la millorar del
regadiu de la Sèquia Reial del Xúquer, en este moment tan
sols n'hi han 3 executat i 6 licitats.

Amb eixe ànim de contribuir, el Ministeri
d'Agricultura entrà a assolir trams, pel fet que la
pròpia conselleria, el propi Consell, no tenia capacitat
econòmica per a poder-les fer.
I no mos dol ni mos sap mal,
és el que cal fer: quan no ho puguen fer uns, ho fem entre tots.
El
que no és possible és que després es vulga argumentar
que ací pràcticament es fa tot des d'ací i mai
es fa res des de fora.
I eixe és un greu problema que els valencians
i, sobretot, el Consell tenen.

Mire, el PDR 2007-2013 tan sols hi han 5 milions
d'euros per als sis anys per al regadiu, 6 milions d'euros per
a sis anys en el PDR 2006-2013.
Què estem dient?
Que no hi
haurà ni tan sols un milió per any per a la millora dels
regadius.
Perquè jo no sé si és que el Consell, en
eixa necessitat d'utilitzar els diners en altres aspectes o en altres
polítiques discutibles -jo, personalment, pense que el que fa
és que abandona el sector agrari, ja fa temps que he pensat
això-, lògicament reduïx dels més
dèbils, que en este moment és el sector agrari.

Jo crec que açò és un error.
I
és un error perquè senzillament mos donaria molt més
força moral si mosatros tots junts férem aquelles
proposicions, i sobretot milloràrem.
.
.
Perquè al final,
quan estigueren, per exemple, acabats els 45 trams de la Sèquia
Reial del Xúquer, de l'USUJ, estem parlant d'un estalvi
de 100 hectòmetres cúbics d'auia.

Per tant, és una xifra que seria només
amb eixe estalvi suficient per a poder enviar tota la que necessita el
Vinalopó, que se parlava que el transvasament estaria fent uns 80
hectòmetres cúbics.

Per tant, i per estes raons, i per les que
vosté ha estat comentant, i per moltes més que se'n
podrien dir, però que és un tema que ni s'ha esgotat ni
s'esgota i que encara durarà, tindrem més ocasió
de seguir.

Per tot això, anem a recolzar la
proposició no de llei, i mos agradaria que la resta també la
recolzaren.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Para fijar posición, por el Grupo Popular, el
señor Parra tiene la palabra.

El senyor Parra Sisternes:

Molt bé.
Moltes gràcies, president.

Senyories.

Senyor Pañella, no anem a entrar en
enfrontaments, per suposat, en un tema com este, com és debatre
sobre millorar en l'estalvi de l'auia, en la
modernització del camp valencià, en definitiva, millorar en
tot el que repercutix o tot el que és sensibilitzar-se en el
món dels llauradors, en el món de l'agricultura.
I que,
més o menys, tots els que estem ací, sent valencians com som,
mos afecta un poquet de prop, perquè tots patim, encara que en la
condició nostra política, en les nostres condicions
particular, sempre patim en el nostre entorn els problemes dels llauradors
i els problemes de l'agricultura valenciana.

No obstant, evitant enfrontaments i debatint sobre
millorar sobre estes qüestions, sí que és de veres que
en la seua proposta parla d'augmentar la inversió, augmentar
la inversió en la modernització del regadiu o en la
modernització de sistemes d'estalvi d'auia, afavoridors
en l'estalvi d'auia, en este cas.

I en la seua exposició parla també un
poquet, o ha diferenciat el que podria ser.
.
.
, ho diferenciaria jo, el
que podria ser el que és la modernització del regadiu dins de
l'agricultura valenciana i el que són les mesures per a
l'estalvi de l'auia en el camp valencià o en altres
sectors, perquè tots hem de saber que no sols afecten a
l'agricultura valenciana, sinó als mateixos sistemes de
depuració o de recuperació d'auies i
d'altres.
.
.
Exactament, com ha dit vosté, i el senyor
Lozano, podríem estar parlant, i a més, encantats
estaríem mosatros de parlar d'estos temes i debatre més
i fer propostes.
.
.

Però això és el que el meu grup
veu, que propostes.
.
.
realment propostes no hi han, perquè dir
que s'augmente la inversió.
.
.
, vosté ho ha dit.
Clar, el doble, el triple i el que faça falta.
Però
això és també disparar a l'aire i si cau alguna
cosa i arrepleguem alguna cosa, ho arrepleguem i tirem endavant.

Jo crec que el que cal fer són propostes
més, més consolidades, unes propostes que siguen més
pràctiques i més racionals per a vore en quins problemes, en
quin sector o en quina part d'eixa.
.
.
de l'agricultura, que
és el que crec que hem de debatre ací, es pot millorar.
I
després també fer propostes concretes, en quina part, en quin
sector de l'estalvi o de la reutilització de les auies se pot
parlar també i tirar endavant.

Sobre la modernització, jo li hauria de dir que
el Consell de La Generalitat ja, quant a modernització de regadiu,
ha sigut una de les actuacions prioritàries en la seua
política.
I estem al voltant del 70% de la superfície de la
Comunitat Valenciana modernitzat.
I en algunes comarques, podria dir
particularment de la que.
.
.
de la meua comarca, que és la
comarca de la Costera, estem en el 90, per no dir el cent per cent, quant a
aprofitament d'auies superficials i auies subterrànies, de les
dos maneres.
D'esta forma, d'eixe 70%.
.
.
, estem parlant que en
el conjunt d'Espanya està al voltant del 42%.
Mosatros estem
superior al 70%, i en algunes comarques inclús en el 90%.

En segon lloc, des de l'any 1995, que estaven
modernitzades unes 57.
000 hectàrees de terreny, de regadiu, del que
afecta a la Comunitat Valenciana, a finals de 2007 estàvem en 235.
00
hectàrees aproximadament, quatre vegades més.
O siga,
sí que es de veres.
.
.
, i jo crec que hem de reconèixer
tots que la política del Consell des de que governa el Partit
Popular, almenys des de l'any 1995, ha sigut molt específica
en eixe aspecte per part de tots els consellers i conselleres que han
passat per la Conselleria d'Agricultura.
I s'ha fet un
esforç molt important en eixe aspecte, quant a inversions en
modernitzar el regadiu i en transformar eixos regadius que es feen abans,
de reg a manta o en les sèquies, a fer-los en reg localitzat, per
eixe estalvi, que al final tot això repercutix o es traduïx en
un estalvi d'un 20% del consum de l'auia, que també cal
tindre-ho en consideració quan vosté parla d'estalvi
d'auia.

Tot açò ha suposat una inversió
al voltant dels 1.
500 milions d'euros, que ha sigut aportat un 41%
per la Generalitat valenciana, un 33% -sí que és de
veres- per les comunitats de regants -perquè les
subvencions eixien sempre mixtes, compaginades-, un 16% per fons
europeus i tan sols un 10% pel Ministeri d'Agricultura.
I això
un poquet li ho dic a vosté, senyor Lozano, perquè jo crec
que el Ministeri d'Agricultura, entre cometes, que ara ja no existix,
ara és el Ministeri de l'Auia.
.
.
I també
m'agradaria un poc recalcar que la sensibilitat que té el
Partit Socialista en l'agricultura, perquè ara ha desaparegut
el Ministeri d'Agricultura.
.
.
I clar, és més
sensible, sí que es de veres, parlar d'auia o estar dins
d'eixe compromís de l'estalvi o de la recuperació
auies residuals, però també és de veres que el que cal
parlar un poquet és d'agricultura, que estem en esta
comissió, i un poc parlar del Ministeri d'Agricultura, el que
ha fet i el que ha invertit en esta Comunitat Valenciana, el 10%
d'eixos 1.
500 milions d'euros.

En tercer lloc, el pressupost eixe que durant.
.
.
Bé, en estos moments, la Generalitat valenciana, també
és de veres, i això va un poc lligat en el que ha exposat
vosté en la seua exposició sobre la modernització de
regs, no sols està enfocada o, almenys, prioritzant eixa
modernització, perquè ara sí que s'han vist
eixos problemes del que és l'estalvi de l'auia.

La Generalitat valenciana el que està fent ara
és un gran esforç en millorar eixa eficàcia del
regadiu.
Per això, millorar eixos sistemes de reg per a
l'ús de l'auia, incloent eixa reutilització
d'auies residuals, que crec que és interessant i que en molts
municipis -i en el meu precisament estem fent ara un esforç i
projectes per a eixa reutilització d'auies residuals-,
sobretot en els ajuntaments, que es podrien aplicar per a regs de jardins i
d'altres usos industrials.

I també l'ús del conjunt
d'auies superficials i subterrànies, sobretot unificar-ho per
a fer eixe reaprofitament que siga més beneficiós per a tota
l'agricultura valenciana.

I, indubtablement, la transferència
solidària i sostenible de l'auia de zones excedentàries
a zones deficitàries, que és un debat que està en la
ment de tots i que no hem deixat de discutir o debatre.

Respecte a la.
.
.
no ha parlat.
.
.
Bé,
vosté, en este cas, en la seua exposició no ha parlat
d'un punt que duia també, del que serien les
transformacions.
.
.
del que són els terrenys d'ús
secà o forestal a regadiu.
Però sí que també
cal tindre en compte que dins d'eixe estalvi o eixa
modernització de l'auia, el que hauríem de comptar
també és que els sondejos i les perforacions les autoritza la
Confederació Hidrogràfica del Xúquer.
Aleshores,
sí que m'agradaria donar-li una pinzelladeta que quan es parla
de transformació de secà a regadiu, hi han dos.
.
.
cal
distingir quan és simplement moviments de terres en zones que ja
són regadiu o el que són transformacions pròpiament
dites a regadiu que autoritza.
.
.
, perquè eixos no reguen de
sèquia ni de comunitats de regants que ja existixen.
Eixos és
que han fet una perforació, han fet un pou i els donen auia.
Aleshores, això ho controla la confederació
hidrogràfica.
Jo crec que la conselleria en este aspecte ha estat
molt insistent, ha dut una labor molt exhaustiva d'eixes
transformacions, ha fet un seguiment, i crec que s'estan
controlant.
.
.
, al llarg de dotze o tretze anys que estem governant, que
s'ha fet un control prou exhaustiu de tot eixe aspecte.

Per tant, puguem parlar de més coses quant a
projectes de modernització, projectes d'inversió,
projectes de reutilització, però m'agradaria que se
parlara de propostes més concretes.
I si falta, tornem un altre dia,
i els dies que facen falta, a debatre sobre eixes propostes.

Per tant, el Grup Parlamentari Popular, en principi,
rebutjaria esta proposta per eixos motius.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Parra.

Señor Lozano, ¿había pedido usted
la palabra?
¿Por?
Bueno, por una alusión.
De acuerdo.
Tiene
un minuto por esa alusión, si no le importa.

El senyor Lozano i Pastor:

Gràcies, president.

Ràpidament, que el senyor president
només me dóna que un minut.

Senyor Parra, la veritat és que jo li he
reconegut a vosté l'esforç que s'havia fet, i el
que no trobe obvi és que vosté diga que Madrid no ha fet res.
Perquè aleshores, o ací ja a mi me toca ja per principi
atacar directament o recordar-li, perquè a la millor vosté,
com no estava, no ho sap, que ací el ministeri totes les
infraestructures del canal Túria s'ha gastat més de 300
milions d'euros: en Tous, Picassent, Carlet, Rafelguaraf, Torrent,
Montortal i un llarg etcètera.

Però no només és això,
sinó que a més en eixes inversions estaven incloses,
perquè el Consell no podia fer-se càrrec, tres trams del que
ha sigut la Sèquia Reial del Xúquer.
Perquè no mos
dolen prendes en un tema tan important.
Però, home!
, com a
mínim reconega.
.
.
, i no diga que Madrid no fa res o que les
inversions que ha fet ací no han sigut majoritàries.
Han
sigut més grans que mai i, sobretot, infinitament superiors a
l'etapa en què Aznar va governar huit anys a Madrid i que
paral·lelament ací també estaven.

Gràcies, president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lozano.

Señor Parra, ¿quiere usted intervenir?

El senyor Parra Sisternes:

Simplement m'agradaria que s'agarrara les
paraules textuals conforme he dit.
Jo no he dit que no haja fet res, senyor
Lozano, li he dit la veritat.
He dit que havia fet un 10%, les dades que hi
han ahí i que estan ahí publicades.
No que no ha fet res.
Clar que s'ha fet.
Només faltaria més!
Un 10%,
simplement.
I l'únic que li he dit és que ja no era
Ministeri d'Agricultura, era el Ministerio
del Agua.
Simplement he fet eixa
al·lusió.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Parra.
(El senyor Lozano i Pastor parla sense micròfon)

Tiene la palabra ahora el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Bé.
Jo, entrant pel final, jo diria que a mi el
que m'agradaria és tindre totes les competències per a
no haver de discutir en ningú qui ha fet més o menys.
Si les
tinguera totes, ho faria tot jo i prou.
Ho faria tot La Generalitat i
aleshores no caldria discutir.

Per tant, emplace a tots que treballem per a tindre
cada vegada més competències.
Aixina evitarem moltes
discussions.

Mire, senyor Parra, jo estic d'acord que cal
concretar, però açò és una proposició no
de llei.
Jo dubte molt que si en una proposició no de llei, que al
cap i a la fi és una declaració d'intencions.
.
.
No
estem fent una llei, nosaltres podríem presentar-la.
.
.
Açò és una declaració d'intencions.
I si
no anem a posar-nos d'acord simplement en posar més diners
d'una manera global, sense concretar el això, perquè fa
falta, tots sabem que fan falta mecanismes d'estalvi d'aigua, i
en este cas aplicats a l'agricultura.

Si tots sabem que en fan falta, i ja en este punt de
ficar més diners no estem d'acord, com anem a posar-mos
d'acord si a més volem filar més fi i dir: «volem
que vaja a esta actuació concreta».
Aleshores.
.
.
, si ens
dóna eixa llibertat (inintel·ligible) .
.
.
, de dir, «anem en esta línia», i
l'únic que demanem és reconeixement que fa falta
més diners.
Que a la millor no serà possible ara, però
si això seria una declaració d'intencions (inintel·ligible) .
.
.
pressupost, que de seguida se ficarà en marxa la preparació.
Ja estaria bé que fos això!
Ja estaria bé!
Però
si ni amb això ens recolzen, menys ens recolzarien si
diguérem que l'aigua ha de ser esta d'ací la que
portaren.

Per tant, jo crec que és important el debat,
però és important, com he dit, donar passos.
Si argumentem
que mos agarrem al que se puga considerar un defecte, que no ho és,
és la voluntat que siga aixina, per a dir que no, bé,
és la realitat, i estem ahí i estarem discutint, aportaran
vostés el tema, l'aportarem nosaltres, vostés aprovaran
les seues propostes perquè tenen majoria, nosaltres no les
aprovarem.
Però dóna igual, perquè vostés les
que aprovaran també depenen d'altres i tampoc se
n'executarà ninguna.

Tornem a parlar de competències.
I en
allò que sí que tenim competències s'actua.
I
sol·licitem també, en aquelles que no en tenim, les
actuacions que toquen.
Però en açò que estic parlant
ja sí que tenim competències.
Però vosté vol
actuacions concretes.

Fa un mes jo vaig presentar una actuació molt
concreta, que és la declaració de sobreexplotació de
l'aqüífer de la Manxa oriental.
Jo entenc que no
vullguen, perquè els més de 400 metres cúbics que van
prescindir en el pacte Zaplana i Bono, jo ho entenc que vostés no
vullguen.
Però, escolte, eixa és la realitat.
I ahí
és el punt en què més falta mos fa l'aigua.
Eixe
és el punt en què més falta mos fa.
I, per tant,
ahí no hi ha solucions.
Eixa és una mesura molt concreta.
Tampoc es va aprovar, tampoc es va aprovar.
És a dir, mesures
concretes podem proposar-ne i ne proposarem al llarg de la legislatura
moltes més.
Però eixa va ser l'excusa.

Vosté me parla també, que és
veritat, que no havia parlat de les transformacions, centrat en
l'altre punt.
Però bé, és que les
transformacions, efectivament, l'aigua se busca amb
autorització o sense autorització.
I això ho saben
tots.
Amb autorització o sense autorització.
Si no hi ha
transformació no s'utilitzarà.
Perquè jo entenc
que vullguen que es facen les transformacions per rendibilitzar més
l'agricultura.
Però és que a mi, si me demana la
meua.
.
.
, si li interessa la meua opinió, jo no és que vullga
rendibilitzar més l'agricultura, sinó
l'agricultor.
El meu interés que hi hagen unes grans
transformacions, que siguen més competitives, però que mos
retiren del mercat de treball a tota la gent que de manera habitual
són els qui mantenen l'agricultura, no sé si
m'interessa excessivament.
A la millor els diners que se dediquen a
eixa transformació podien dedicar-se a reforçar
l'activitat agrària d'estes persones, que serà
més tradició, entre altres coses perquè hi ha altres
sistemes, i vostés estan intentant posar alguns en marxa.
A
més, mesures que aplaudim, no són com les explotacions de
cultius en comú, que estem d'acord que ho tiren endavant,
però que volem més recursos també ahí
perquè siguen explotables.

I, clar, volem més recursos i diem, clar,
l'oposició sempre voldrà més recursos.
Sí
que és veritat, l'oposició sempre voldrà
més recursos.
Però el problema està en si se'n
dediquen en quantitat suficient o no, comparativament als que se dediquen a
uns altres sectors i a unes altres actuacions.
Jo veig el problema
ahí.

I mire que ara no he dit dades, perquè pense
que el debat és un debat polític ja també, és
un debat en principi polític.
I, per tant, jo li he manifestat
allò que crec amb tota sinceritat que hauríem de fer.
I si
avui no ho aproven i açò servix perquè prestem
atenció i en el pressupost de l'any que ve tinguem una partida
el doble de la que tenim, jo ja estaré satisfet.
Perquè el
que jo puc aportar, ja ho he aportat.
Sinó serà
responsabilitat seua, perquè és aixina, és cosa de qui
governa.

I dins d'eixe mateix to, els assegure que
seguirem presentant propostes respecte a l'aigua, cadascuna
anirà a la comissió (inintel·ligible) .
.
.
, però des del Bloc anirem presentant propostes
concretes respecte a l'aigua.
I vosté (inintel·ligible) .
.
.
És a
dir, si vostés d'alguna manera ho assumixen, no hui,
sinó de cara al pressupost, i sinó (inintel·ligible) .
.
.
pressupost, tornarem a traure el tema i el posarem damunt la taula, que
és el que podem fer.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias,
señor Pañella.

Para réplica, tiene la palabra el señor
Parra, por el Grupo Popular.

El senyor Parra Sisternes:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, sí que és de
veres, mos hem de posar d'acord per a tindre més
competències i aixina podríem fer més coses.
Això té raó.
(El senyor
Pañella diu «Quan vullga.
») Tindrem
més competències.

I no deixa de ser una declaració
d'intencions.
I clar, més diners per a tot, en totes les
partides pressupostàries.
Tant ací, el govern
valencià, com en els ajuntaments, en totes les administracions el
que voldrien és tindre més diners en totes les partides
pressupostàries.
Però per això mateixa és el
que vosté està dient.
Si estem d'acord
pràcticament, estem parlant del mateix.

La modernització, mosatros el que mantenim
és que el que és més inversió en
modernització creem que no fa falta.
Per què?
Perquè
ja hi ha, hi ha molt fet, hi ha molta tasca feta en eixe sentit.
I els
altres ahí estan, en els percentatges de regadiu que s'han
modernitzat.
I és on anem.
(Remors)

Aleshores, bé, però si és.
.
.
,
però és que això parlarem.
.
.
, però que
això ho debatrem quan vinguen els pressupostos.
Quan vinguen els
pressupostos vorem a quina conselleria o a quina partida
pressupostària pertany eixa inversió.
Aleshores intentarem,
perquè eixe motiu és el que jo li he intentat un poc explicar
en la meua exposició.
Que per part de la Conselleria
d'Agricultura hi ha molta tasca feta de modernització i
d'estalvi de l'aigua, en eixe 20% de quan se modernitza el
regadiu en eixes instal·lacions de reg localitzat, en eixos
embassaments d'aigua per a poder conduir l'aigua en canonades,
no en sèquies obertes, i obtindre eixe estalvi.
I per això
defense, i esta és la Comissió d'Agricultura on se
defensa sobre eixos temes, defense que la Conselleria d'Agricultura
en eixos aspectes ha fet molt i s'ha invertit molt en les dades que
li he donat abans, que ara no vaig a repetir.

Aleshores, el meu fonament era que a partir ahí
el que s'ha de treballar, i en això s'està
treballant en la Conselleria de Territori i Habitatge, de l'Aigua
també -que ara ho han canviat-, tot el que és els
temes de l'aigua se va a la Conselleria de Territori.
En el que
està treballant és en això justetament, en mesures
perquè recolzem, encaminades a recolzar eixe estalvi i optimitzar
eixa eficàcia hídrica.
I tot allò com?
Doncs afavorint
la modernització d'eixes infraestructures necessàries
per a minimitzar eixes pèrdues d'aigua i alhora treballar en
projectes com reutilització d'aigües depurades,
transvasaments d'aigües de zones excedentàries a zones
deficitàries, en aprofitament d'aigües
subterrànies i aigües superficials que tinguen eixe.
.
.
,
conjuntament, aprofitar el conjunt per a abastir el regadiu.

En definitiva, en eixe sentit va la proposta, i
és el que està fent la conselleria, invertint en eixa
política d'estalvi i reutilització d'aigües.
Però no en la Conselleria d'Agricultura on, en la
modernització del regadiu valencià o de les transformacions,
ha sigut una minva i un pes molt fort per a eixe regadiu valencià.

En això també estem d'acord.
I a
més, jo (inintel·ligible) i com a tècnic les transformacions.
Però
mire vosté, i repassem les transformacions des de quan vénen,
de quants anys enrere vénen.
I les transformacions han perjudicat al
llaurador valencià.
Clar que l'han perjudicat, i molt, i molt.
Però sobretot, fixe's vosté també, eixes
transformacions que s'han fet en la majoria, com vosté ha dit,
de secà a regadiu; i eixe secà s'ha obtés
l'aigua d'aigües subterrànies, de perforacions que
s'han utilitzat a vegades sense ningun control, i després no
s'han tancat ni s'han pres mesures perquè això se
fera.

Per això li dic que en estos temes estem molt
d'acord.
El que passa és que s'ha d'intentar fer
propostes de mesures concretes i propostes de cada conselleria el que haja
de fer, i a vore en el pressupost d'inversions, que sóc nou en
esta.
.
.
, ací encara no, però si pot millorar quant a mesures
d'estalvi d'aigua i de reutilització d'aigües
que seria ideal per a tots, i ficant-mos les piles des dels propis
municipis, les pròpies administracions locals.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias,
señor Parra.

Vamos a pasar a la votación.
¿Votos a
favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Abstenciones, cero.

Rogaría al señor presidente, por la
fecha en la que estamos, que fuera él que clausurara y levantara la
sesión.

El senyor president:

Molt amable, senyor
vicepresident.

I aprofitaria per a, simplement, dir una
qüestió que se m'havia passat, i ho dic perquè hi
ha gent que ho ha comentat també i volia dir-ho.

Li ho vaig comentar al senyor Lozano i a vosté
també el tema que sé que de costum en la comissió se
programaven algunes eixides, alguna visita.
Jo això no ho sabia.
Un
dia va eixir un comentari.
Per tant, l'únic que puc dir
és que a partir d'ara el que podem fer és, quan mos
tornem a vore, fer unes propostes a través de (inintel·ligible) .
.
.
, o
conforme vullguen, directament, i ho programaríem també.

Jo demane disculpes per la meua ignorància al
respecte, eh.
I per això.
.
.
, però que, en assabentar-me
d'això, dic que no hi ha voluntat de deixar de fer això
que es feia.
Per tant, el que vull dir és a tots i totes que puguen
proposar-nos algun lloc concret, lògicament, tot relacionat amb les
comeses de la comissió.

Bé, volia demanar-los disculpes
d'això.
I demanar-vos també que podeu participar
d'esta programació.

I el que s'ha dit.
Ha estat un plaer fins ara i
ho seguirà sent quan tornem.
S'alça la sessió.
Gràcies.

(S'alça la reunió a les 12 hores i
40 minuts)