Agricultura%340295.03.27%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 27 de març de 2012.
Comença la reunió a les 16 hores i 35 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 6.

La senyora presidenta:

(Inoïble) .
.
.
y creo que debemos comenzar, primero, viendo si hay quórum.

Así que si el señor secretario puede.
.
.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

Vamos a pasar a la lectura del acta anterior, por si alguien tuviera algo que decir respecto a ella.
(Pausa) Entonces, aprobada por unanimidad.

Y ahora voy a pasar a leer una incidencia que ha tenido lugar o, al menos, ha sido registrada hoy y ha tenido conocimiento de ella la presidencia de la mesa hace escasas horas.
Y es que la señora honorable consellera de Agricultura, Pesca y Alimentación y Agua solicita que se le excuse, que se excuse su ausencia en la comisión del día de hoy, para que se tomen las medidas oportunas.

Y ello influye en que hay una comparecencia, que además ya había sido aplazada, había sido ya aplazada desde la comisión anterior.
Es la comparecencia que pedía el Grupo Parlamentario Socialista para dar cuenta del grado de cumplimiento del convenio marco de colaboración para la modernización de los regadíos en USUJ, firmado en el año 2001 entre La Generalitat y USUJ.

Por tanto, no va a poder ser sustanciada, para lo que pedimos que conste en acta.

Y pide la palabra el señor Signes, que es el que solicitaba la comparecencia.
Y tiene la palabra, señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, presidenta.

Jo l'únic que vull és expressar, per part del meu grup, la protesta, perquè l'absència de la consellera se pot donar, però llig que excusa la seua assistència per tindre l'agenda d'eixa data compromesa amb anterioritat fora de la Comunitat Valenciana.

Per tant, entenc que.
.
.
, bé, l'agenda la tenia compromesa i el que estiga fent hui ho tenia compromés amb anterioritat i, a més, fora de la Comunitat Valenciana.
Per tant, era una cosa de previndre que hui no anava a estar ací.
I, bé, la protesta per no haver avisat amb suficient temps la seua absència, que farà que no es puga vore, una volta més, per segona volta, el conveni del USUJ.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Signes.

Se toma nota de la protesta del señor Signes.

Tiene la palabra el portavoz del Partido Popular, señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Remarcar que l'honorable senyora consellera, com crec que és públic i notori, independent que formalitzara amb temps la seua notificació a esta comissió, de la impossibilitat de poder assistir perquè tenia compromisos presos amb anterioritat, un dels quals jo crec que és d'importantíssima transcendència per a l'agricultura valenciana, com és el cas que ahir mateix estava a Madrid reunida amb el subsecretari del Ministeri d'Agricultura, entre altres coses, per a recaptar les ajudes per a les gelades i per a la defensa en la globalitat dels interessos de l'agricultura valenciana.

I al marge d'això, la consellera també tenia una agenda compromesa.
I, per tant, jo crec que cal tindre la suficient flexibilitat per a comprendre que este fet no és fet excepcional, és un fet normal.
En este dia de hui no podrà substanciar-se la seua compareixença, però es farà en el futur.

Per tant, des del Grup Parlamentari Popular, entendre la seua petició d'ajornament d'este punt i, en conseqüència, recolzar que no és sense causa, sinó que és per una causa més que fonamentada, en l'exercici de les seues funcions i en defensa dels interessos de l'agricultura valenciana.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Gracias, señor Giner.

Y simplemente, la presidenta quería que constara en acta que esperemos que esta situación no se dé, pero no el que tenga que ausentarse la señora consellera, sino que formalmente, si se pudiera avisar con una antelación, al menos, de veinticuatro horas, para que pueda mejorarse el funcionamiento normal de la comisión y también pudieran saberlo con anterioridad a la comisión las personas que solicitan comparecencias.

El senyor Giner Giner:

Senyora presidenta, tan sols, amb la seua autorització, per a matisar que no és que s'haja conegut amb vint-i-quatre hores d'antelació, sinó amb algunes més.
L'escrit, si no estic equivocat, està registrat ací en Les Corts el dia 23.

La senyora presidenta:

No.
(Veus) Está registrado.
.
.

El senyor Giner Giner:

Signat el dia 23.
Que s'haja registrat hui.
.
.

La senyora presidenta:

Por eso decimos que para que conste en acta, que no vuelva a suceder esto y que, por favor, si se conoce con anterioridad a la celebración de la comisión, que no en el mismo día la mesa conozca la ausencia de la consellera, para el normal funcionamiento de la comisión.
Simplemente dejar constatado eso.

Y ya yo creo que podemos pasar al orden del día, que seguiría con la toma en consideración de la PNL de Esquerra Unida.
Y para ello, antes de.
.
.
, que el punto se sustancie, pasaríamos a un cambio en la mesa.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Buenas tardes, señorías.

Proposició no de llei sobre l'adopció de mesures per tal de millorar les polítiques agràries i la seua efectivitat, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 12.
525, BOC número 55)

El senyor vicepresident:

Vamos a dar, como ha indicado la presidenta, lugar al punto número 3, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la adopción de medidas para mejorar las políticas agrarias y su efectividad, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

Tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bueno, esta PNL no es nueva para esta comisión, pero sí que son nuevos los últimos acontecimientos, que creo que le dan de nuevo vigencia para que la debatamos.
Y es que en este momento, hace unos días, el actual presidente, que ya no lo es, de la Cámara Agraria Provincial de Valencia dimitió habiendo sido elegido en los años setenta, a finales de los años setenta, es decir, al última vez que hubo elecciones en las cámaras agrarias.

Es, por tanto, una de las bases sobre las cuales se sustentan las peticiones de esta proposición no de ley, que son aquellos que lo que piden y lo que buscan son medidas a través de las cuales se pueda reglamentar, como una mesa de concertación permanente entre La Generalitat y las organizaciones agrarias que canalice sus propuestas, produzca resoluciones y haga seguimientos de las políticas que se apliquen.

Y, por otra parte, promover y garantizar la celebración de elecciones entre los agricultores y los ganaderos que fijen la base de la representatividad de cada una de las organizaciones agrarias de profesionales del campo.
Esta es una de las peticiones tradicionales de Esquerra Unida, así como también de algunas OPA, como puede ser la Unió de Llauradors.

Y, por tanto, con esta nueva noticia con la que venimos aquí, que es la de esa dimisión del anterior presidente de la Cámara Agraria Provincial de Valencia, de alguna forma lo que hacemos es dejar que se vea cómo.
.
.
Además, al parecer, esta persona dimitió por causas de falta de recursos dentro de la cámara agraria, por una situación en la que ya parece que no sostenía su representatividad o su función como presidente de esta entidad.

Por tanto, creo que de nuevo está vigente el tema de cómo hacer para que en el campo se vean representadas las organizaciones agrarias, y asimismo hayan unos espacios de diálogo y de presentación de propuestas en las que los trabajadores del campo, los ganaderos y las ganaderas tengan la posibilidad de establecer una relación más fluida entre La Generalitat y los que trabajan la tierra.

Creemos que promover y garantizar la celebración de elecciones entre agricultores y ganaderos que fijen la base de la representatividad de cada una de las organizaciones agrarias de profesionales del campo ayudaría mucho, además, a que la crisis de este sector se viera minorizada, debido a que ellos serían los que representativamente darían o fijarían las pautas a seguir a este Consell.

Además, en esta PNL, como decíamos, pedimos una mesa de concertación con La Generalitat y las organizaciones agrarias, porque entendemos que es necesario un marco estable para la propuesta, el desarrollo y el seguimiento de políticas y normativas.

Lo que pasa es que, evidentemente, hace falta para ello voluntad política y una celebración de elecciones democráticas en el sector que establezcan esa representatividad antes citada.

Los problemas del mundo rural valenciano se agravan progresivamente, los productores son muy débiles antes los mercados, necesitan la intervención de las administraciones para mantener marcos suficientemente estables para defender la viabilidad de sus producciones.
Y los problemas a contemplar son muchos y variados desde las intervenciones para la defensa de precios justos.

Pero, además, reiteramos que es necesario un trabajo conjunto con los sindicatos agrarios en la propuesta, en la elaboración de políticas, que vaya más allá de la consulta informal.

Porque las elecciones servirían para muchas cosas, porque además de ser un derecho constitucional, es lógico que las entidades tengan un respaldo legítimo y proporcional al resultado de las votaciones de los representados, que es lo que pasa en Cataluña, en Castilla-León o en Madrid, donde lleva pasando muchísimos, muchísimos años.

Además, sirve para establecer criterios objetivos del número de representantes ante la administración.
Ahora mismo, por ejemplo, en las reuniones se convoca a todas.
Aparece uno, por ejemplo, por la Unió de Llauradors, tres por Asaja.
.
.
No entendemos si esto a lo mejor es realmente representativo, porque no se ha realizado una estructura que permita determinar la representatividad y legitimidad a partir del voto y la participación.

Además, como decía, serviría para legitimar las propuestas del sector ante las administraciones.
Mientras esto no se lleve a cabo, solicitar lo mismo que tienen las cooperativas -un consejo asesor, una mesa de concertación-, porque la experiencia adquirida y el análisis de la problemática profesional agraria aconsejan potenciar la participación directa de las organizaciones profesionales agrarias en las tareas a realizar por la conselleria en la materia de agricultura.

De nuevo, reiterar que se les sigue dando un presupuesto a las cámaras agrarias.
Presupuesto además que, evidentemente, tampoco es suficiente como para llevar a cabo las funciones que supuestamente se les atribuye, cuando además ya hemos dicho -y en esta comisión ya fue además hablado, y además reconocido también por parte del Partido Popular- que es cierto que elecciones a las cámaras agrarias no hay desde hace muchísimos años, desde finales de los años setenta.

Y no se puede sostener que las estructuras que garantizan de alguna forma, o deberían de garantizar, la representatividad de las posiciones de los agricultores y los ganaderos frente a las políticas del Consell, sigan estableciéndose a partir de esa base, esa base tan poco sólida, como es la de unas cámaras agrarias en las que no puede existir ni participación ni democratización de su estructura.

Por tanto, de nuevo, a partir de esa dimisión del presidente de la Cámara Agraria Provincial, aprovechar esta situación para introducir estas nuevas medidas, introducir estas mesas de diálogo, introducir, como no podía ser de otra forma, la democracia también dentro del sector agrario del País Valenciano.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por el Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Indubtablement, anem a votar favorablement, perquè, efectivament, com la senyora López ha dit, és una petició realment de les organitzacions professionals agràries i, a més, és una necessitat en este moment.

La conselleria ha de tindre interlocutors, però no interlocutors ocasionals o voluntaris per part de la conselleria i per part de les organitzacions i persones que ho puguen ser, sinó realment els interlocutors els han d'elegir precisament els afectats.

Això crec que és obvi que.
.
.
Me costa inclús discutir d'açò, perquè estem parlant de conceptes tan bàsics i elementals que done per sabut que tot el món els tenim assumits i que els representants sindicals són aquells que tria el sector econòmic determinat.
En este cas, els representants sindicals del camp, dels llauradors, de l'agricultor, del productor agrari han de ser només aquells que ells elegisquen.
En este moment, no és aixina.
No és aixina perquè les representacions ni les proporcions sabem com s'establixen, ni la representació, efectivament, no està determinada perquè ha costat.
Ja no parle de les cambres agràries, sinó en general.
I, per tant, ahí els interlocutors quins són?
D'una manera oberta tot el món i ningú.
Això no és normal i menys en una societat democràtica on tot el món tenim els nostres representants.
Si això ho traslladem a les Corts Valencianes, ¿quins serien els representants del poble valencià?
El primer que passa pel carrer, aquell qui diu… Qui seria?
És absurd mantenir una situació com esta.
Això els ix car després perquè lògicament després també açò encara que siga, estem parlant a nivell del que és el País Valencià, lògicament a nivell d'estat també té les seues influències perquè han d'anar a altre tipus d'eleccions sinó no estan legitimats com a representants de ningú oficialment.
Sí com a organitzacions professionals, però lògicament no en el que és el concepte ample de tot el sector del camp.

És lògic que això es necessari i ja he dit que d'entrada a mi me consta argumentar, perquè són conceptes bàsics, és com el dret a la vida.
Com hem de justificar el dret a la vida?
El tenim tots perquè sí i avant.
I ací estem igual.
En una societat democràtica és impossible que una persona, a no ser transitòriament en un moment en què estem organitzant i això podria un sentit, uns no tenim uns representants i, per tant, s'accepten alguns d'una manera que en unes altres circumstàncies seria irregular.
Però una vegada portem els anys de democràcia que portem, que se diu que les institucions democràtiques estan funcionant en tots els nivells, no té la més mínima justificació que nosaltres no tinguem unes persones elegides per aquells a qui han de representar.

Per tant, en eixa via, i sense tampoc voler avui donar més, sí que podríem dir, perquè realment està sent el tema reiteradament negat des de les diverses conselleries que hi han hagut en molt de temps.
.
.
Per tant, hi ha una petició en este moment que hauríem d'aprovar de tramitar al Consell i dir, «escolteu, això és simplement una qüestió de voluntat, una qüestió de restablir l'ordre que correspon també en la representativitat del camp i, per tant, és indispensable que se done curs».

No crec que les organitzacions professionals agràries s'oposen ninguna d'elles, crec que no s'oposen, perquè si algú s'oposa és perquè no ho podria dir públicament, no ho podria dir, estic segur.
Per tant, no se va a oposar ningú que açò tire endavant.
Cal organitzar-ho i cal donar-li la marxa necessària perquè ja tota la gent del camp, els agricultors professionals.
.
.
, tinguen els seus representants elegits per ells mateixa i siguen els interlocutors vàlids davant de la conselleria.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señoría.

Por el Grupo Socialista tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora López, efectivament, l'actual model agrari, que es troba en una crisi permanent, necessita canvis urgents.
Patix un envelliment dels professionals agraris sense perspectives que hi haja relleu generacional, perquè la disminució de la renda és tan elevada a conseqüència de l'evolució tan adversa dels preus en els mercats que cap jove se sent amb ganes d'encetar una activitat agrària.
I això ha portat que cada any la taca marró augmente.
Ho dic d'una altra manera: la disminució de la superfície agrària cultivable baixa.

El Partit Popular en esta comunitat ha abandonat el sector agrari i a la seua sort.
En estos moments són més necessàries altres polítiques, però sobretot tindre clar que sense un sector agrari fort és impossible aconseguir una economia equilibrada.
Concret que és el que vosté demana en la PNL, li anuncie, senyora López, que el Grup Socialista donarà suport a la seua iniciativa.
Queda clar que en els països on treballen de forma conjunta les organitzacions agràries, perquè tenen un pes específic quan el govern de torn ha de prendre qualsevol decisió i compta amb elles, com és França, Alemanya, són dos dels exemples a copiar, les coses van millor.
Allí els homes i dones del camp, que en eixos països anomenen professionals del camp, compten amb les organitzacions agràries com a interlocutors vàlids amb l'administració i són molt respectuosos amb els acords fruit d'estes conversacions entre ambdós.
I ací en estos moments també necessitem una política agrària articulada en funció de les persones i del territori i no només en funció del mercat.
I això es pot fer quan els sindicats o organitzacions agràries participen de les propostes i elaboració de polítiques agràries eficients i adequades.

Jo també afegiria, senyora López, que com a primers receptors dels problemes que són els sindicats i les organitzacions agràries veig una bona mesura el que formen un marc jurídic o no sé com se'l podria anomenar, un organigrama junt amb l'administració pertinent, en este cas seria la conselleria d'agricultura, i que poguérem tots junts proposar, elaborar i per suposat portar un seguiment de tot allò que es puga acordar.
Perquè fer una valoració des dels diferents punts de vista a un mateix sector crec que il·lustraria prou més si les polítiques que estan portant-se a terme donen o no bon resultat.

La coordinació, per tant, i la vinculació entre les organitzacions agràries, que a la fi totes tenen un mateix objectiu, defensar el sector agrari és primordial, crec jo, però a la vegada que totes elles, no sols alguna, puguen tindre un cert grau de vinculació i coordinació amb l'administració, com fan en altres països, i puguen ser escoltades quan proposen projectes per afrontar de forma positiva polítiques agràries que li tornen al sector agrari el protagonisme que tenia com a sector estratègic en la Comunitat Valenciana, crec que seria allò raonable si la conselleria entrara en eixa dinàmica.
Ja ho veurem.

Quant al punt primer, senyora López, mire que curiós, jo porte tota la legislatura passada i part d'esta demanant al Partit Popular que dote d'una partida econòmica el pressupost per a la celebració d'eleccions al camp.
I sempre la resposta ha estat no.
I ara arriba el senyor Arias Cañete al ministeri i va i ens dóna la raó, a vosté i a mi, és a dir a Esquerra Unida i als socialistes, de què és el que tocava fer, perquè una de les propostes del ministeri ha estat posar damunt de la taula eleccions al camp, qui diu al camp, a les cambres agràries, per suposat en tot l'estat espanyol.
I vosté crec que hui va a tindre molta sort, perquè li van a aprovar la seua proposició no de llei.

Jo crec que també, quant a la proposta que vosté fa en la seua proposició d'establir i reglamentar una mesa de concentració permanent amb La Generalitat i les organitzacions agràries, també estic totalment d'acord que és una cosa positiva i sempre que s'ha fet, i la conselleria ho ha fet repetides vegades, el resultat és bo per al sector.
L'última, la mesa de cítrics està funcionant prou bé, perquè a l'hora de fer una anàlisi dels problemes i l'elaboració de possibles mesures a adoptar per al sector, sempre resultarà més constructiu l'opinió de tots i, per tant, les decisions que es prenguen poden respondre millor a les necessitats del sector.
Una altra idea seria fer en estos moments de sequera, una mesa de la sequera.

Així que vegem, des del Grup Socialista, que la seua proposició no de llei pot servir per a crear un nou model agrupant l'administració i les organitzacions agràries amb un objectiu clar: treballar tots junts en l'elaboració d'actuacions que milloren la greu situació que patix el sector agrari valencià.
Desitgem que així siga, perquè bona falta els fa als professionals del camp un nou concepte de l'agricultura, ja que les polítiques que hi ha han sigut totalment incapaces de respondre als nombrosos problemes que té en estos moments.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Mundo.

El senyor Mundo Alberto:

Gràcies, senyor president.

Bé, quan estem parlant d'eleccions indubtablement al camp, indubtablement estem parlant d'eleccions a cambres agràries, bàsicament, que és el que aquí estem discutint.
I les últimes daten de l'any 1978, o siga, que han passat molts anys d'estes que indubtablement aquelles, en aquelles eleccions se van construir els plens de les cambres agràries i les cambres agràries locals.
En estes eleccions van votar tots els titulars d'explotacions físics i jurídics, és a dir, van votar tots els titulars físics i jurídics del que eren les propietats agrícoles.
I en la comunitat ja no s'han tornat a fer eleccions i ara en les transferències depenen les cambres agràries corresponents, depenen del que és la comunitat autonòmica.

Moltes de les cambres agràries en este moment estan en eixe aspecte inoperatives, com a tal cambres agràries locals, i algunes han seguit funcionant com a organitzacions dependents de la conselleria, a través de les Ocapa i a través dels funcionaris, que d'alguna forma en eixa transferència van tindre la seua ubicació en eixes cambres diferents locals per tradició a les cambres agràries.
Altres han sigut transferides als ajuntaments per a bàsicament que en estes es puguen lliurar treballs provinents del món agrícola.
Estes cambres agràries indubtablement tindran unes retribucions, uns diners, les que estan funcionant de La Generalitat, senyora López, perquè indubtablement estan funcionant i allí hi ha personal treballant, hi ha una sèrie de gastos i que indubtablement han d'estar al servei dels agricultors, però estan funcionant d'esta manera.

En allò referent a les eleccions que parlem, aquí la Comunitat Valenciana se diferencia bastant d'altres comunitats, com parlava de Castella-Lleó i altres comunitats, sobre l'aspecte del que són les explotacions agràries.
No és igual la Comunitat Valenciana que Madrid o Castella-Lleó o altres comunitats en les quals s'han definit més el que són els professionals que estan treballant en el camp.
Aquí, en la nostra comunitat, tenim un 80% d'agricultors que treballen a temps parcial.

Per tant, en les últimes normatives, les últimes i més recents normatives estatals, que es marquen emanades per la Llei 23/1996, de règim jurídic de les cambres agràries, ja se van establir com a electors i elegibles als afiliats a la seguretat social agrària en qualsevol dels seus règims.
Actualment, la Llei 10/2009, o siga molt més recent, de 20 d'octubre, de creació dels òrgans consultius de l'estat en l'àmbit agroalimentari i determinació de les bases de representació de les organitzacions professionals agràries, tornen a recollir eixa limitació i establixen com a electors les persones físiques que estan afiliades a la seguretat social per compte propi com a conseqüència de les activitats agràries, així com a físiques amb fins agraris.
O siga, que és gent que estan en este moment adscrits a algun règim de seguretat social.

I s'ha vingut considerant en esta comunitat que si un titular d'explotacions sense estar afiliat al règim especial agrari pot ser membre d'una cooperativa, d'una OPC, d'una comunitat de regants, d'una organització professional agrària, etcètera, haurien de tindre també opció a votar en unes eleccions al camp.
Per tant, eixa reglamentació que en este moment la tenim en vigor, una reglamentació nacional que marque quines persones representen i poden constituir un cens, en este moment no està definida d'acord amb les expectatives de la nostra comunitat.

Tot això vull arribar a dir que si en este moment, segons la legislació vigent, se pogueren fer eleccions a les cambres agràries, indubtablement que tindríem més d'un 80% de persones que no estarien representades en eixes eleccions, en els cens que se faria, i per tant deixaríem una ampla representació del camp fora del que són la potencialitat de poder tindre representativitat dins de les organitzacions professionals agràries que sorgiren d'eixes eleccions plantejades en la nostra comunitat.

Per tant, abans de tindre, abans d'arribar a tindre unes eleccions hem de tindre un cens clar i concís, perquè jo crec que en este moment produiríem les eleccions d'acord amb la legislació estatal vigent, tindríem problemes dels resultats, quant a la representativitat per part d'acceptació de moltes de les organitzacions que indubtablement en este moment, jo he consultat amb algunes i m'han dit que no és el moment en la forma que està tot fet de poder tindre unes eleccions ja directes al camp.

A banda de tot això pensem una cosa: possiblement totes estes coses en este moment s'estan.
.
.
, i d'alguna forma dins de la nostra comunitat estan funcionant les organitzacions agràries d'una forma prou clara i molt lligada a l'administració i han estat d'alguna forma sent representatius dels llauradors, encara que no sabem ni en la quantia, ni d'això.
Però totes les organitzacions agràries han tingut una presència dins de les taules, com parlàvem abans, de la taula dels cítrics o d'altres coses que s'han convocat per part de la conselleria, han participat i han sigut els portaveus de les decisions i de les necessitats i de totes les inquietuds que hi ha al camp valencià.

Per tant, s'han creat dins de la conselleria òrgans representatius als ajuntaments, s'han creat a la conselleria òrgans representatius de cara a tirar endavant els problemes i a poder discutir els problemes del camp.
I, en este moment, requerix que se puga d'alguna forma obtindre un cens adequat i a més que legalment no puga fer la legislació vigent actualment per a poder després coordinar i organitzar les eleccions competents depenent també, i acabe, que no són igual les explotacions agràries de la Comunitat Valenciana d'altres comunitats amb grans extensions i en les quals el personal que està donat d'alta en afiliacions, que són molt més clares que la nostra.
I, per tant, hi ha molta gent aquí que quedarien fora i dirien ni nosaltres no som agricultors per a poder entrar en una elecció, eixa és el gran dubte que se'ns crea.
I que, indubtablement, per tots eixos motius nosaltres no podem donar suport a aquesta proposta.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Mundo.

Señora López, ¿quiere réplica?
Pues tiene usted cinco minutos.

La senyora López Barceló:

Bueno, no ha cambiado absolutamente nada desde la última vez que mantuvimos este debate en esta comisión y yo lo lamento, porque a pesar de todo el Partido Popular entra en algunas incongruencias, porque, por una parte, reconoce de la obsolescencia de la cámara agraria, porque reconoce que las últimas elecciones realizadas en la cámara agraria fueron en 1978; y, así mismo, dice que, entonces, si entráramos a elaborar un censo, el 80% de las personas que trabajan en el campo estaría fuera de él.

Por tanto, prefiere, de alguna forma, que no haya ningún tipo de representatividad, porque ahora mismo no pueden representar absolutamente a nadie, dado que fueron elegidos en 1978, a que, por lo menos, haya una parte del campo, según la formulación o la argumentación del Partido Popular, que sí que lo estuviera.

Así que, bueno, desde Esquerra Unida, pues… no sé, de alguna forma, cómo poder seguir fundamentando algo que parece tan obvio como es el derecho a que todos los sectores productivos tengan una representatividad justa o equitativa, o, al menos, se busquen las fórmulas que así lo persigan y así lo consigan.

Y si las cámara agrarias no lo resuelven, o si las cámaras agrarias al menos fueron elegidas en 1978, no entiendo qué miedo puede tener el Partido Popular a que se realice una nueva elección democrática, a que, incluso, como ha dicho -le recojo el guante-, que entonces impulsen un nuevo censo.
Le recojo el guante absolutamente de todo lo que vaya hacia conseguir lo que buscamos en esta proposición no de ley, lo que buscan las organizaciones productoras agrarias desde hace muchísimos años, y es que haya algún tipo de representatividad, algún tipo de participación democrática, por su parte, dentro de las organizaciones o dentro de las entidades en las que se fundamentan las políticas del Consell, que es a través de las cámaras agrarias, en cuanto a agricultura y ganadería.

Y, por otra parte, bueno, pues poner también de manifiesto que no entendemos cómo puede suponer un problema que se fomenten las elecciones democráticas y que eso pueda generar desconfianza.
Porque eso, entonces, lo podríamos atribuir al resto de elecciones participativas y democráticas en el resto de los ámbitos sociales de nuestra democracia y de nuestro estado de derecho.
Y no creo que ésa sea una buena justificación para no permitir que haya democracia dentro del sector agrícola y dentro del sector ganadero.

Desgraciadamente, vuelve esta proposición no de ley a recibir el voto negativo del Partido Popular.
Esperemos que no sean muchas las veces que tengamos que volver a debatirlo aquí para que algún día se pueda conseguir.
Y esperemos que el Partido Popular reflexione y que busque medidas y fórmulas que vayan dirigidas, como esta proposición no de ley, a buscar alguna forma de representatividad, participación y democracia en el sector agrario y ganadero del País Valenciano.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora López.

Señor Mundo.
Sí, tiene usted cinco minutos para su réplica; y terminaremos con este punto.

El senyor Mundo Alberto:

Sí, menos.
No hay problema.

Mire, señora López, usted, en su intervención, ahora, parece que quiere decir que no ha habido ninguna elección democrática dentro de lo que es el campo en nuestra comunidad.

Ante la carencia de representantes en las cámaras agrarias… Indudablemente, yo ya le he dicho que hay muchas cámaras agrarias que, de alguna forma, se han disuelto por el tiempo, desde que se terminaron las últimas elecciones; porque la estructura, cuando se transfiere todo a La Generalitat, muchas de ellas -muchas de ellas- dejan de funcionar como tal cámara agraria y se dedican, básicamente, o transferidas a los ayuntamientos o con personal de ayuntamientos, a funcionar para el campo.

Pero, realmente, lo que sí que hay en nuestra comunidad… Sí que ha habido unas organizaciones profesionales agrarias que legalmente, entre las mismas, ha existido su representatividad a través de las elecciones dentro de las mismas.
Hay varias de ellas; y están funcionando perfectamente en nuestra comunidad y son muy representativas de lo que representa el sector agrario en nuestra comunidad.

De alguna forma, las cámaras agrarias nos han hecho como a una entidad representativa de los agricultores, en este momento.
Daba más servicios a los agricultores que no representativas en el momento de trabajar con la administración.
La administración ha tenido en La Unió, en AVA, en Asaja, en la UPA, en todas las organizaciones agrarias, sus interlocutores de cara a resolver los problemas agrícolas que han surgido dentro de la comunidad, y a plantear propuestas de futuro para los mismos y a negociar, como no, todos los temas de seguros y otras cosas en las mesas de negociación que a tal efecto se han nombrado.

Por lo tanto, nunca creo que se han sentido desasistidos los labradores de su representatividad en alguna de las organizaciones agrarias.

Y lo que sí que, en este momento, le repito que la legislación vigente actual dejaría fuera, en la Comunidad Valenciana, a mucha gente que realmente se sienten agricultores, en el concepto amplio del mismo, y que en el momento de realizar unas elecciones querrían también participar de las mismas y que, en este momento, alguno de ellos, seguramente que están participando en los sindicatos agrarios que, a tal efecto, están funcionando.

Por lo tanto, su propuesta en este momento no puede legalmente tirar adelante.
Y, desde el punto de vista nuestro, dejamos, cómo no, el que se pueda en un futuro trabajar en organizaciones en el campo, a través de unos censos adecuados; y que se pueda conseguir, cómo no, saber la representatividad exacta de nuestra comunidad, para poder llegar a un fin más adecuado.

Por lo tanto, en este momento, su propuesta, desde el punto de vista nuestro, no podemos aceptarla y votaremos en contra de la misma.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Mundo.

Señorías, vamos a pasar a la votación de este punto número 3.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda rechazada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre l'establiment dels sistemes adients per al pagament immediat dels deutes pendents de la línia d'ajudes «Noves tecnologies i pla Renove en maquinària agrícola 2010 i 2011» als beneficiaris legítims, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 12.
615, BOC número 55)

El senyor vicepresident:

Pasamos al punto número 4 que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el establecimiento de los sistemas pertinentes para el pago inmediato de las deudas pendientes de la línea de ayudas «Nuevas tecnologías y plan Renove en maquinaria agraria», 2010 y 2011, a sus legítimos beneficiarios, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, això és.
.
.
La proposta esta la portem ara a la comissió d'agricultura.
Però, per altres costats, és una constant en el govern valencià els impagaments, diguem, la morositat del govern valencià és constant en tots els aspectes i en tots els temes dels quals poguérem parlar-ne.

En este cas, toca agricultura; toca agricultura i això és més greu.
Senyories, estem parlant d'un sector molt feble en este moment.
Un sector que s'està enfrontant al desemparament que té per part de la conselleria, al desemparament que té per part del govern de l'estat i al desemparament que té o a l'aprofitament que se fa d'ells des de la mateixa Unió Europea.

I tot això està relacionat entre si perquè, realment, dic el desemparament de la conselleria pel cost intern que té la proposta que presentem ací i que ho demostra claríssimament; a nivell d'estat, per no saber defendre el que són els interessos davant de la Unió Europea, els interessos del que és el camp valencià, que el deixen -el deixen- abandonat a la seua sort o, millor, venent-lo a altres, venent-lo, malbaratant-lo, mal pagat, a altres perquè els altres traguen beneficis de tractats internacionals que se demostren que ni des d'ací, des de la capital valenciana, però tampoc des de la capital d'Espanya són capaços de defendre.

És veritat que algú pot mirar cap enrere i dir, «cap enrere tampoc»; sí, però el problema és que jo ja no mire cap enrere, estic mirant el que tenim davant i el que tinc davant és precisament això.

Senyories, en este moment, en este moment de crisi, d'eterna crisi del camp valencià, que mos enfrontem a les problemàtiques constants de crisi de preus, de la falta de transparència en la formació dels preus, sobretot degut al gran poder que té la distribució comercial i, sobretot, a la gran concentració en pocs agents internacionals de distribució, la falta de relleu generacional -que abans ja parlàvem d'ella, en el punt anterior- i altres, tot això ho fa més greu si damunt les ajudes -no les ajudes que no se sap si vindran o no vindran, sinó les ajudes promeses, les ajudes concedides- no arriben tampoc als llauradors i ramaders, la qual cosa produïx unes pèrdues de liquiditat enormes, sobretot perquè no permeten a la major part de les explotacions acudir al finançament, perquè no se podrien ni pagar els interessos.
I, per tant, en este moment, estem col·laborant a que se tanquen les explotacions, tant agràries com ramaderes, simplement per la falta de pagament de les subvencions de la conselleria.

Bé, això, quan estem parlant contínuament del que és la competitivitat, senyories, això ens resta competitivitat; com he dit, produïx una falta de finançament, i això produïx abandonament de moltes explotacions.

Què demane?
(Inoïble) .
.
.
, que s'establisquen els sistemes -i és una forma de dir-ho-, que s'establisquen els sistemes per a pagar immediatament els deutes de la línea d'ajudes de noves tecnologies i pla Renove en maquinària agrària dels anys 2010 i 2011.
A data d'avui, actualitat d'avui, són 2.
162.
843 euros els que es deuen de les convocatòries de 2010 i 2011.

Establir els sistemes pertinents per a pagar immediatament els deutes pendents de la línia d'ajudes «Lluita contra el virus de la sharka, any 2009 i 2010, als seus legítims beneficiaris».
Ahí he de fer una rectificació, des del moment que hem presentat esta moció a data d'avui, el 2009 s'ha pagat.
Per tant, he de reconéixer això; però tenim encara 575.
000 euros pendents de l'any 2010 i 2011, en este moment.

El tercer punt és establir els sistemes pertinents per a pagar immediatament els deutes pendents de la línia d'ajudes de reconversió de cítrics, 2009 i 2010, als beneficiaris.
He de dir exactament el mateix, en la reconversió de cítrics el 2009 s'ha pagat en el període que va des de la presentació de l'actual proposició no de llei; però no així el 2010, que queden, entre 2010 i 2011, tenim la quantitat pendent de pagament (inoïble per problemes tècnics) .
.
.
als llauradors valencians.

El mateix sistema per a poder pagar el més ràpid possible la línia d'ajudes a la pedregada de maig de 2010 al Vinalopó i Baix Segura, 2010 i 2011, als beneficiaris legítims; el que és això, la pedregada és un milió i mig d'euros més que tenim pendents de pagament als agricultors.

Al mateix temps, la mateixa línia d'ajudes d'efectes de les pluges persistents en el caqui, any 2010; un altre milió d'euros.

Al marge d'això, que no estan incloses en la proposició no de llei, però que sí que vull deixar clar també, tenim altres problemes de pagament, perquè (inoïble per problemes tècnics) .
.
.
la proposició no de llei la vam orientar al que és la producció agrícola.
Però si acumulàrem -cosa que dic ja que no està posat en els acords; però, bé, vull deixar patent també- el que són els deutes, però també les convocatòries que fan referència a les explotacions ramaderes, tenim, per a 2010 i 2011, pendents de pagament les ajudes a millora de la competitivitat en les granges, 3.
393.
800 euros.

Tenim, per una altra part, el foment i manteniment de l'activitat apícola, de la qual se deuen 706.
800 euros.

I tenim un punt més nou que ha esclatat molt recentment, que no vull deixar de mencionar perquè és summament greu -summament greu- el que està passant.
El no pagament de les ajudes a les associacions en defensa sanitària, les ADS, són 2.
800.
000 corresponents a 2010 i 2011, ha originat que en este moment totes les explotacions ramaderes, totes les explotacions ramaderes que tenim al país, estiguen sense el control sanitari obligat que han de tindre.

Jo crec que les seues senyories havien de pensar en les conseqüències que pot tindre això.
I no me diguen.
.
.
, espere que ningú tinga la barra de dir-me que «bé, que són les explotacions ramaderes les qui estan obligades a fer el control; que la conselleria el que dóna és una ajuda -és una ajuda necessària».

Sàpiguen vostés -per si de cas algú no els coneix- que els veterinaris que fan precisament esta gestió han facturat, han pagat l'IVA, han pagat l'IRPF i porten dos anys esperant cobrar de la conselleria; han fet el seu treball i porten dos anys.
.
.
I, des de fa aproximadament un mes, han dit que no van a fer ja més el treball que correspon a la vigilància sanitària i el control sanitari de les granges.

Acceptem les responsabilitats, cadascú les que tinguem.
Jo porte aquest tema ací; i este tema no estava inclòs perquè en la data que vaig presentar açò no havia aparegut encara.
.
.
Però crec que és prou important perquè ací, senyories, s'agarraren els compromisos oportuns per a pagar unes ajudes que no comporten una despesa pressupostària major de la que tenim, sinó que són ajudes que estan concedides, en noms i cognoms; i estan, a més, lògicament, licitades quan ixen en una línia pressupostària dels pressupostos de l'any 2010 i 2011.

Siguem sincers.
Jo podia haver dit: «I tants anys.
.
.
»; he trobat en este temps, he seguit controlant que les ajudes corresponents a 2009 s'han pagat integrament, o almenys aixina ho tinc jo entés, de tot el que he pogut vore.
Però 2010 i 2011.
.
.

I no he parlat, no he volgut incloure -que estan també ací-, dos ajudes de 2012, lògicament, que no s'han pagat; perquè, a més, no podem sumar-les, encara que voldríem, perquè són els plans de millora de 2012 que s'han publicat sense fer referència al pressupost, s'han publicat sense fer referència al pressupost.
O també el que és el pla Renove, que també s'ha publicat però no diu les quantitats en les quals estan, encara que en el pressupost sí que estan però en la convocatòria no han aparegut.

Per tant, este moment, senyories, el deute mínim que tenim és de 22.
338.
443 euros; 22.
338.
443 euros a data d'avui deu el Consell als agricultors i ramaders valencians.

Espere que siguen comprensius i que, almenys, fem eixa mostra de voluntat que seria instar el Consell que faça els pagaments el més prompte possible.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señora López, por el Grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, desde Esquerra Unida, como no podía ser de otra forma, apoyar la proposición no de ley de Compromís que, además, se base en las demandas de las organizaciones productoras agrarias que nos han hecho llegar a todos los grupos de la oposición, pues sus problemáticas ante la morosidad de la administración.

El sector agrario valenciano, además, es que está doblemente afectado por la actual situación económica porque hay menores ventas, sobre todo precios más bajos, porque su capacidad negociadora es menor que el muy concentrado sector de la distribución, un sector que mantiene sus ventas bajando precios y con ofertas pero manteniendo su margen de beneficios al repercutir estos costes sobre el productor, y, por tanto, es el agricultor el que necesita soporte y apoyo económico por parte de las administraciones públicas para conseguir el mantenimiento de esta actividad vital para la soberanía alimentaria y la diversificación y equilibrio de la economía valenciana tanto socialmente, como económicamente, como en la generación de puestos de trabajo.

Los productores agrarios valencianos han de soportar, además de la crisis de precios, la falta de apoyo de las administraciones en mejorar su posición en los mercados, la falta de control y transparencia en la formación de los precios, el dominio de estos mercados por el enorme poder tomado por la gran distribución comercial, que les deja sin canales alternativos, de comercialización, y, por ende, sin capacidad negociadora de la falta de servicios públicos en el campo equivalentes a los del urbanita, del deterioro de la imagen, prestigio y reconocimiento de su labor, de proveedor de alimentos saludables, y, además de todo esto, deben soportar la morosidad de la administración valenciana que les debe subvenciones -con las que contaban- tras serles concedidas en fechas más o menos determinadas y que no han percibido.

Esta deuda de la administración hacia los agricultores y ganaderos valencianos les está provocando una pérdida de liquidez que les hace perder oportunidades y competitividad ya que han de añadir un coste financiero impropio.
Pero es que, además, simplemente no pueden invertir en sus explotaciones ni endeudándose y asumiendo ese coste, dada la falta de flujo de crédito que está retenido por parte de las entidades financieras, situación que además se suma a la baja de precios y que viene provocando el abandono de muchas explotaciones por su falta de rentabilidad.

En este contexto, al finalizar el plan de 2009, el ministerio, presionado también por el sector industrial de maquinaria agrícola, hizo el nuevo plan, el de 2010-2011 para la renovación del parque de maquinaria agrícola mediante el achatarramiento de las antiguas máquinas y su sustitución por otras nuevas, con ventajas tecnológicas y medioambientales, y que vino regulado por el Real decreto 457/2010, de 16 de abril, según el cual se regulan las bases para la concesión de ayudas para la renovación del parque nacional de maquinaria agrícola.
En la resolución en la que se hace constar la orden de conselleria también hay una Resolución del 21 de octubre de 2011 -como les decía- que intentaba prorrogar durante un mes el plazo de justificación de las subvenciones, por si además en esto el Partido Popular iba de alguna forma a justificar algunos impagos.
Si bien es cierto, sin embargo, que en el capítulo V, el procedimiento de gestión presupuestaria, establece como regla general que el pago de la subvención exigirá la previa justificación por parte del beneficiario, de la realización del objeto de la subvención, también hemos de recordar que contempla que «con el fin de facilitar la realización del objeto de la subvención por parte de los beneficiarios, se contempla -como decía- la posibilidad de realizar pagos a cuenta y anticipados», que ha venido siendo el procedimiento habitual en las subvenciones, pero su eficiencia de cara al fin presupuestario se ha visto lastrada en gran medida por la falta de pago de La Generalitat, dado que gran parte de las ayudas que contemplaba seguían sin ser recibidas por los agricultores y ganaderos al finalizar el año 2011.

Hablamos de un importe -en un principio- de veintiún millones, prácticamente veintidós millones de euros, correspondientes a las líneas de ayudas de nuevas tecnologías y plan Renove de maquinaria agrícola, lucha con el virus de la sharka, reconversión de cítricos, la granizada de mayo de 2010 al Vinalopó y Bajo Segura, y efecto de las lluvias persistentes en el caqui.
Todas estas ayudas estaban sin ser cobradas por sus beneficiarios al finalizar el ejercicio 2011, pese a que vienen desde el año 2010, incluso alguna -como decíamos- con la reconversión de los cítricos y de la lucha contra el virus de la sharka desde 2009, aunque, si bien es cierto que -como ha dicho mi antecesor en la palabra, el señor Pañella- aquellas que corresponden al 2009 -y que hemos citado- ya han sido abonadas.

Por tanto, evidentemente, decir que hemos, además, defendido también toda esta serie de medidas, desde Esquerra Unida también, en mociones municipales y que, por tanto -como decía- apoyaremos hoy aquí toda propuesta que ayude a establecer las bases que sean precisas para que los legítimos beneficiarios de ayudas y subvenciones las cobren dentro de los plazos establecidos en la convocatoria y, en concreto, que toda la deuda que queda pendiente de las líneas de ayudas que ya hemos expresado, pues que sean pagadas lo antes posible.

Nos parece también adecuado que, además de todo lo referido en la proposición no de ley, se nos informe a los grupos parlamentarios en el plazo de 30 días de lo hecho al respecto, y sugeriríamos que también se informara directamente a las dos principales organizaciones profesionales agrarias, como la Unió de Llauradors i Ramaders y AVA-Asaja.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por el Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Jo, ja que el senyor Pañella ha esmentat el tema del conveni entre Agroalimed y ADS per al que és el control de la sanitat animal, també vull fer una xicoteta ressenya, perquè la setmana passada ja li vaig fer una pregunta a la senyora consellera.
I la veritat és que, a data de hui, doncs, tampoc estan cobrant estes persones i el que perilla en estos moments és la salut alimentària de tots els ciutadans d'esta comunitat valenciana.
Demanaria que es prengueren un gran interés perquè este tema se'ns en pot anar de les mans i que l'aplicàrem en allò que diu la dita, més val previndre que curar.
Per tant, recalque, insistisc que es faça un esforç i que es pague el que es deu a estos professionals que, efectivament, sí que han certificat un treball i sí que han certificat uns diners.

I, ara, continuant amb la mateixa línia, senyor Pañella, ja li avance que el Grup Socialista donarà suport a la seua proposició no de llei perquè si un sector necessita diners per a sobreviure, ja que ser agricultor hui en dia és un acte de valentia amb tots els entrebancs que es troben pel camí, eixe és el sector agrari valencià.
I no podem permetre que l'administració, que és la primera que ha de donar exemple i pagar en temps i forma, no pague uns diners que estan pressupostats.
El retardament en el pagament és tal que, a data de hui, la conselleria encara deu l'any 2010 i 2011, de moltes ajudes concedides i pareix que sí que haja liquidat l'any 2009.

Senyories, si volem un sector agrari modern, preparat, però sobretot competitiu, estes coses no poden passar.
I és el que tenim perquè, per desgràcia, les polítiques ve practicant el Partit Popular des de fa dèsset anys ens han portat a la primera línea en atur; més de 14.
000 aturats tenim a la Comunitat Valenciana, homes i dones del camp, que viuen del camp i no tenen treball, i quan en tenien era en condicions tercermundistes.
Perquè el que està passant actualment és que l'agricultura, que ha sigut un motor de l'economia valenciana i que donava jornals a moltíssima gent de forma temporal, hui en dia no pot sobreviure; els preus de producció superen els de venda dels producte i, clar, no tanquen la porta, però sí deixen erms els seus camps, deixen de treballar uns terrenys que, per falta d'ajudes pagades en temps i forma per part de la conselleria ja no són atractius per a ningú.

Mires el programa d'ajudes que mires, a banda d'eixir cada any a la baixa, l'administració deu diners, però des de fa més de dos anys a tot el sector.
I, clar, la crisi de preus, el control que exercixen els grans distribuïdors sobre els preus de la producció, enfonsen cada dia un poquet més el sector agrari valencià, que sempre ha contribuït -i molt- a reactivar l'economia valenciana sent generadors de riquesa i de llocs de treball, però que, ara, ho té molt, molt difícil.
Perquè la situació de crisi que patim en el sector agrari, per falta de rendibilitat de les explotacions, dificulta que el sector continue com a referent econòmic que puga donar feina, i, clar, amb estes condicions, el que necessitaria és un suport econòmic incondicional per part de l'administració i no deutes, suport en molts aspectes, no sols ajudes directes als homes i dones del camp perquè no abandonen les terres i continuen amb l'activitat agrícola, sinó també línies d'ajuda com les que el senyor Pañella ha ressenyat en la seua intervenció però pagant-les dins de l'exercici corresponent, no al llarg, llarguíssim termini.

És vergonyós veure com l'ajuda a noves tecnologies i pla Renove en maquinària està pendent de pagament l'any 2010 i 2011.
¿Com van a ser els agricultors competitius sense poder modernitzar i millorar les seues explotacions, o, havent-ho fet, estar obligats a tancar per falta de pagament per part de la conselleria?
L'administració amb accions com esta enfonsa el sector, així ens va a la comunitat, que hem passat de 150.
000 professionals a 65.
000 i la corba en descens, perquè el Partit Popular en esta comunitat sols posa diners per als grans esdeveniments i fastos a gogó; un 23% més de diners en els pressupostos per a eixes coses, però un 71% menys en el programa d'infraestructures agràries.
I el mateix amb les altres ajudes que ixen reflectides en la proposició no de llei, així que no ho vaig a repetir, però sí unir-me al que vosté demana, senyor Pañella, és a dir que s'establisquen, però de forma urgent, mecanismes per a pagar eixes ajudes, els deutes pendents que té La Generalitat amb els homes i dones del camp valencià perquè si des de l'administració no es dóna suport a la modernització de les explotacions agràries, el sector per ell mateix no pot eixir de la crisi.

Però, també, demanaria que quan s'anuncia un pla, com ha estat el pla de reconversió de cítrics, es tinga la decència de posar els diners per a fer-lo efectiu i les notícies que hi ha sobre eixe pla és que es deuen més de deu milions d'euros als agricultors que han fet reconversió com una possible eixida a la crisi de cítrics on l'oferta es concentra tota en un període molt curt, i la conseqüència que comporta és vendre la taronja o la mandarina per davall del preu de producció, cosa molt poc digna per a un treballador.
Un pla que -jo crec- la senyora consellera va presentar de forma ambiciosa, dotant-lo de 102 milions d'euros i que acaba l'any que ve.
Per tant, si no paga, jo crec que este pla mos pot durar eternament.

Senyories, tota esta falta de sensibilitat per part del Consell amb el sector agrari que no paga el que deu, que no fa res perquè hui en dia siga un sector estratègic i puga donar solució a la crisi que tots patim, però de manera més accentuada en el món rural on milió i mig de persones malviuen, m'agradaria que canviara perquè és responsabilitat de la conselleria pagar el que ha atorgat a molts agricultors i que tenen dret per llei a rebre uns diners per part de l'administració perquè, de no ser així, perilla l'activitat de moltes famílies.

Per tant, anem des del Grup Socialista a donar suport a les seues peticions, anem a demanar que s'aproven les cinc línies d'ajuda pendents de pagament en estos moments i que siguen una prioritat per al Partit Popular, per a la conselleria, perquè de no ser així el món rural, tal com vaticinava en la campanya electoral el Partit Popular, mai estarà a l'avantguarda, sinó més bé en l'últim vagó d'un tren que el portarà a la pobresa.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora Crespo.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien, la verdad es que me voy a ceñir exclusivamente a lo que es la PNL porque, lógicamente, sobre la marcha el proponente ha ido añadiendo otra serie de cuestiones no recogidas como reglamentariamente ha de ser en la PNL, incluso ha habido -parece ser- alguna adición sobre la marcha también por parte de Izquierda Unida.

Pero, sobre el tema que nos ocupa yo le puedo señalar con absoluta certeza, señor Pañella, que el Grupo Popular y el gobierno valenciano apoyan como el que más al sector agrario, sin ninguna duda, sin ninguna duda.
Es decir, nosotros reconocemos lo que supone el sector agrario dentro de la economía valenciana y su peso dentro del PIB valenciano.
Y en eso hemos estamos trabajando y en eso vamos a seguir trabajando.

Yo creo que es importante remarcar que todas estas ayudas que ahora se han citado -y, otras, que después se han ido añadiendo a medida que iban hablando los diferentes grupos políticos- lo que demuestran es que, evidentemente, hay una sensibilidad del gobierno valenciano.
Si no hubiera sensibilidad, no habría líneas.
Y el caminar se demuestra andando, señor Pañella.
Por lo tanto, no podemos negar la mayor y a la misma vez reconocer que sí que hay actuaciones.
Es decir, hay actuaciones.
.
.
¡Y tanto que hay actuaciones!
Hay tantas que, realmente, es el gobierno valenciano la única administración que ha estado al lado del campo valenciano.
¡La única!
Yo creo que también hay que señalarlo y hay que reconocerlo.
Es decir, la única administración que ha puesto en marcha ayudas directas para los productores de nuestra tierra ha sido el gobierno valenciano.
No hemos recibido ayudas absolutamente de nadie más.
Y, por lo tanto, no se trata de un agradecimiento pero cuando menos sí de un reconocimiento.

Y, además, le tengo que decir que de sus palabras agradezco también que haya dicho un hecho claro, es decir, se ha pagado absolutamente todo el 2009, en todas las líneas que usted reflejaba.
Por lo tanto, ahí también me gustaría que rectificara, es decir, si se ha pagado el 2009, no podemos hablar de que en el gobierno valenciano hay un impago; si se paga, no hay un impago.

Hablemos con propiedad y digamos que hay un retraso en el pago.
Estaremos de acuerdo, pero, desde luego, nunca se produce un impago por parte del gobierno valenciano; lo que hay es un retraso en el pago, pero un retraso, señoría, apoyado en un compromiso real de pago porque las resoluciones de las ayudas son un compromiso real de pago.

No voy a extenderme ahora a explicarle a su señoría porque creo que es sobradamente conocido cuál es la situación económica que está viviendo nuestro país, nuestra comunidad y absolutamente todas las comunidades de España.
Son dificultades importantes, he oído hablar de la gran morosidad de la Generalitat valenciana.
No, no, perdone, aquí, si hay un gran moroso, ha sido el Gobierno de España en estos últimos ocho años, doce mil millones de euros.
Mire, la cifra que usted marca en este momento supondría simplemente el 0,18% de esa gran morosidad del Gobierno de España.
Solo con el 0,18% de lo que nos debería haber pagado el Gobierno de España se hubiera saldado absolutamente todo esto.

Por lo tanto, yo creo que aquí hay un gobierno que, por un lado, es sensible ante los agricultores valencianos pero que, además de reconocer su trabajo, apoya sus iniciativas.
Se han puesto en marcha -como se reconoce y como se ha reconocido implícitamente- una serie de ayudas importantes para poner en valor lo que es la agricultura valenciana.
Es cierto, porque no hay que negarlo, que hay una serie de retrasos en el pago propios de la actual coyuntura económica en la que estamos viviendo.

Señoría, yo creo que usted no puede ser tan atrevido de creer que porque usted haya presentado esto es el mes de enero se han pagado las ayudas del 2009.
No creo que sea tan atrevido porque, si no, casi le invito a que la presente todos los meses.
.
.
No creo que usted crea que es el gran valedor pero reconozca, porque se ha dicho por activa y por pasiva, que hay un cronograma de pago y se están haciendo los pagos.
Vamos a ver, si usted en el mes de enero reconocía que no se estaba pagando nada y, hoy, reconoce que ya se ha saldado todo el 2009, señoría, se está caminando, por supuesto que se está caminando.
Que nos gustaría que fuera más rápido.
.
.
A todos nos gustaría que fuera más rápido, pero yo creo que el gobierno valenciano sería al primero que le gustaría que hubieran recibido doce mil millones de euros.
¡Por supuesto!
Y todo esto estaría finiquitado.

Yo creo, sinceramente -y para concluir-, que lo hay que hacer, señoría, es dejar al gobierno que gobierne, yo creo que hay unos compromisos claros de pago, hay un compromiso real con los agricultores y con la defensa de nuestra tierra.
Y si de verdad usted cree que todo esto se está saldando gracias a sus iniciativas, pues, yo le invito a que las siga presentando.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ibáñez.

Señor Pañella, cuando quiera.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Primer que res, per no oblidar-me, vull donar les gràcies al Grup Socialista i Esquerra Unida pel recolzament que van a fer a la proposició no de llei que acabem de presentar i per la responsabilitat que significa donar recolzament a que els agricultores cobren allò que se'ls deu.
Vull dir, és una cosa tan senzilla com això.

Mire, que vosté me diga que he de fer un reconeixement perquè han pagat el 2009 ¡té nassos!
, per no dir una altra cosa, ¡té nassos!
, per no dir una altra cosa.
Mire, li ho he ficat: 2009, pagat.
Li he ficat quatre admiracions darrere.
I li'n podia haver posat fins al final de línia.
I, al final, li he ficat: ¡Olé, torero!
Li he ficat.
Perquè és el que ha fet vosté.
¿Val?
¡Olé!
, torero.
I no se mereix altre comentari.
Chulear-mos ací que han pagat el 2009 quan estem en 2012, bé, és de medalla, cridem al Màgic Andreu i que li la pose, ¿eh?
, perquè se la mereix, de veritat que sí.
Però és que el seu discurs ha sigut exactament igual.

Mire, que «té sensibilitat el govern valencià en el camp valencià, és l'únic que té sensibilitat.
» ¿Sensibilitat?
¡És el que més ens enganya!
¡És el que més mentix als agricultors!
¡No estem parlant de les del 2012!
-que li acabe de dir-.
Que no, que estan publicades, i, lògicament, eixes no les tinc ahí sumades, per això tenim el període pressupostari, estem ara.
.
.
Estem parlant de 2009 -que ha reconegut vosté-.

I no sé per què me diu vosté que si jo sóc valedor.
Mire, jo no sé si sóc valedor, jo no sé si, gràcies a haver-se presentat, açò s'ha pagat, el que sí que sé és que gràcies al seu vot avui no s'aprovarà que se paguen immediatament tots els deutes que n'hi ha.
¡I això ho tinc clar!
¿El meu?
¡No ho sé!
Jo he fet la meua feina.
I la meua feina és traure estes coses, traure-les a la llum pública i intentar que se paguen.
Vosté no fa la seua.
Vosté està paralitzant els pagaments per al camp valencià i per als agricultors valencians avui.
Per tant, mire, jo eixiré satisfet perquè he fet el que havia de fer, vosté no sé com eixirà avui d'ací.

Que la situació econòmica.
.
.
Mire, no m'ho tornen a dir perquè, bé, vosté fa menys temps que està, però jo porte ja quasi que cinc anys -o sense el quasi ja- dient el mateix.
Quan vullguen que parlem de finançament, parlarem de finançament.
Però, ara, no parlem de finançament, parlem de línies pressupostàries, pressupostades en pressupostos aprovats, consolidats i, a més, en pressupostos que, abans d'eixir i fer la concessió, ha de tindre una retenció de crèdit, o, fins i tot, feta en la conselleria, i, per tant, diu, «com els diners estan ací, vostés ja poden concedir nominalment a cada u».
Per tant, si no han pagat és ¡perquè no els ha donat la gana!
, ¡perquè han dedicat eixos diners a pagar altres coses!
Curiosament, vosté ve d'un ajuntament i sap que això és així també.
¡Vosté sap que això és així!

No estem parlant que hem dit que si farem un programa nou.
.
.
¡No!
Estem parlant de programes adjudicats.
.
.
¿Vol que li ho diga?
Mire, pla Renove i noves tecnologies: DOC 6.
315, de 21 de juliol de 2010, 1.
407.
000.
El 7 de abril de 2011 s'adjudiquen ahí 755.
000 euros més, 2.
062.
843 -que és el que havia dit-.
Puc (inintel·ligible) .
.
.
un a un.
Mos han mentit, mos han mentit ací, fins i tot la consellera, perquè fa un any.
.
.
, l'any passat, vaig presentar una pregunta sobre el pagament de les ajudes del sharka, i ací la consellera mos va dir que no se devia absolutament res ja.
En 2010, en aquell moment.
.
.
¡No me crec jo que ningú mos poguera enganyar!
Avui, tinc ací que en el 2010 deuen 350.
000 euros i del 2011 deuen 225.
000, encara del pagament de les ajudes contra el virus del sharka.
Per tant, no mos conten històries.

A vore, ací un ha de ser suficientment valent per a dir, «mire, ¿sap què?
, en el camp no tinc confiança, en l'agricultura valenciana no tinc confiança, i l'estem deixant que se vaja morint».
Perquè el pressupost -que vosté va començar en l'any 2001, deixe'm que parle de memòria, però crec que no m'enganyaré- en un cas un 5%, del que és el pressupost d'aquell any, i estem en un 2,47% del que és el pressupost general de tota La Generalitat, de tot el Consell, en este any per a l'agricultura.
Eixa és la valoració que vostés tenen; en onze anys reduir a pràcticament el 50%, més del 50%, exactament, més del 50%, el que és la significació del pressupost d'agricultura en relació al pressupost de La Generalitat.

Per tant, mire, a mi m'agrada dir les coses clares, a vegades m'enganyaré o, potser, alguna vegada m'excedisca i, si ho veig, ho reconeixeré, senyories.
Però no, enganyar no perquè això demostra voluntat.
Li dic que ací n'hi ha uns deutes i no me presumisquen d'haver pagat el 2009, ¡per favor!
Deuen encara el 2010 i deuen el 2011.
I, com a mínim, els demanem un poquet d'humilitat i el reconeixement que no ho estan fent bé, perquè açò a la gent del camp els irrita, els irrita quan saben això.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Senyor Ibáñez, tiene usted los últimos cinco minutos.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire, señor Pañella, yo lamento verlo irritado.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

No, no, era a la gent del camp, a mi no, a mi no.

El senyor Ibáñez Bordonau:

No era mi propósito.
.
.
Vamos a ver, yo creo que no le gustar oír que hay un gobierno al que le interesa la agricultura valenciana y al que le interesa la defensa de los agricultores valencianos, que esa ha sido la Generalitat valenciana.
Yo lamento que eso no le guste.

El problema de nadar en tierra de nadie, como hace usted, es que puede decir lo que quiera y es muy gratuito, y usted, pues, desde luego se creará sus propios datos y sus propias palabras.
Pero, obviamente, obviamente, yo creo -y se lo he dicho antes- que el caminar se demuestra andando y ahí están la infinidad de líneas que existen de apoyo al campo valenciano.
Que nos gustarían que fueran más.
.
.
¡Sí!
Que nos gustarían que la tramitación fuera mucho más rápida.
.
.
¡También!
Estamos de acuerdo.
En todo eso estamos de acuerdo, pero no podemos negar la mayor.
Y si eso le irrita, pues yo lo siento, pero se lo vuelvo a decir: la Generalitat valenciana sigue apoyando el campo valenciano.

Mire, yo no le he dicho lo del reconocimiento del pago de 2009 para ningún tipo de medallas.
Yo creo que no hay que ponerse ningún tipo de medallas, obviamente no.
Le he dicho.
.
.
¡No!
Se lo he dicho.
.
.
lo que pasa es que usted la segunda parte no la ha querido entender, se lo he dicho porque si usted en su PNL pone que se debe el 2009 y, ahora, dice que se ha pagado, pues le he dicho que reconozca que se ha pagado.
Creo que es algo normal.
Y eso lo he utilizado para hacerle ver la diferencia entre un impago y un retraso en el pago.
(Veus)

Ustedes, de forma gratuita, alarmista, demagógica, utilizan la palabra impago.
Impago es aquel que no paga, y aquel.
.
.
Si quieres, entablamos un diálogo, yo no tengo.
.
.
Impago es aquel que no paga, y aquel que paga tarde es un retraso en el pago.
Y eso es lo que se ha producido aquí.
Pero, en ningún momento un solo impago.

Le he dicho, además, que todo esto se ha hecho con la ayuda única y exclusiva de los fondos de la Generalitat valenciana, única y exclusiva, que lamentablemente no hemos tenido apoyo de ninguna otra administración.
Se lo he dicho antes, el estar en tierra de nadie como usted está, pues también echamos de menos que sea capaz de alzar la voz, cuando la tenga que alzar, más allá de nuestras fronteras.
No sé geográficamente cuáles son nuestras fronteras para usted, pero más allá de nuestras fronteras pueda usted alzar la voz también, se lo agradeceríamos, de verdad.

Pero, mire, hay un compromiso real de pago, existe ese compromiso en la resolución de las ayudas, el gobierno valenciano sigue trabajando para pagar todas y cada una de las ayudas resueltas, una prueba de ella es el hecho de que se ha solucionado el 2009 y se está trabajando para solucionar inmediatamente el 2010 y el 2011.

Y, por lo tanto, no vemos el objeto de apoyar esta proposición por cuanto -como le he dicho- al gobierno lo que hay que hacer es dejarle trabajar.

Muchas gracias

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señorías.

Vamos a pasar a la votación de este punto número 4.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre el compliment amb rigor i celeritat de les mesures obligatòries per a l'eradicació i control de la plaga de Rhynchophorus ferrugineus que afecta les plantacions de palmeres, reconegudes per l'Ordre de 25 de novembre de 2008, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
770, BOC número 55)

El senyor vicepresident:

Pasamos al punto número 5 del orden del día, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el cumplimiento con rigor y celeridad de las medidas obligatorias para la erradicación y control de la plaga del picudo rojo que afecta a las plantaciones de palmeras reconocidas por la Orden del 25 de noviembre de 2008, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Por el Grupo Socialista, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Hui, dia 27 de març de 2012, puc afirmar que les actuacions que des de la conselleria d'agricultura s'hagen pogut fer per a eradicar y/o controlar una de les pitjors plagues que ataca totes les palmeres de la Comunitat Valenciana ha estat un autèntic fracàs, perquè el Rhynchophorus ferrugineus és el Morrigan de tot un patrimoni botànic, les palmeres, que està patint una destrucció massiva de nord a sud de la nostra comunitat.

Per tant, des de la preocupació vinc a defensar la proposició no de llei que he presentat perquè tots junts pugam trobar una solució perquè, de no ser així, la veritat és que en breu les palmeres Phoenix canariensis o la Phoenix dactilífera, que són les més saboroses per a l'animalet i que representen el 98% dels exemplars afectats, però també la Washingtonia i la Syagrus, desapareixeran del nostre territori per trobar-se en estos moments en espècie en extinció.

¿Què està fallant, senyories?
¿O bé la conselleria no s'ha aplicat en complir i fer complir amb rigor i celeritat les mesures obligatòries per a l'eradicació i control de la plaga del Rhynchophorus ferrugineus, arreplegada en l'Ordre del 25 de novembre de 2008, arbitrant els recursos necessaris per al bon compliment del seu objectiu -i és una possibilitat molt probable-Â ?
¿O bé, dels fronts que la conselleria hauria d'haver prioritzat -un d'ells la investigació- per acabar amb el que hui és una plaga, s'ha deixat de costat?
Perquè no hi ha explicació vàlida davant el drama que és l'atac massiu del morrut roig per tot arreu de les palmeres, inclosos els palmerars històrics d'Oriola, d'Alacant i Elx, que tenen una atenció especial per part dels seus ajuntaments, este últim reconegut patrimoni de la humanitat per la UNESCO.

Mire, ací no vinc a tirar les culpes a una administració o altra, i no és perquè no tenen part de responsabilitat en el que està passant, perquè des de l'Ordre del 24 de febrer, de la conselleria d'agricultura, de l'any 2004, on es declara l'existència oficial de la plaga de Rhynchophorus ferrugineus en la Comunitat Valenciana, no sé si perquè no es pensava que la catàstrofe botànica mediambiental i paisatgística arribaria on es troba actualment.
Sincerament li dic que tinc el pressentiment que no s'ha fet tot el que es podia fer des de la conselleria, en este temps, de control i eradicació.
I, clar, l'expansió de la plaga del morrut, senyors del Partit Popular, se'ls ha escapat de les mans.

L'estat d'alarma és gran, senyories, i crec que la passivitat en l'aplicació del pla d'eradicació i control del Rhynchophorus ferrugineus té alguna cosa a veure amb el fet que jo hui em veja obligada a demanar-los, senyors del Partit Popular, que es prenguen molt seriosament donar solució a la plaga si volem que les palmeres continuen formant part del nostre paisatge, si volem que continuen sent un símbol com a planta ornamental, però també com a un mitjà de vida, perquè la part econòmica que tenen les palmeres és la vida de molts viveristes, que pot ser que també tinguen part de culpa de la propagació de la plaga, però majoritàriament l'administració pública és la que ha d'actuar perquè així ho marca la llei.

Els ciutadans, senyories, em consta que estan posant en coneiximent de la conselleria els casos de palmeres afectades per la plaga.
Però, qui falla de nou?
És l'administració, la conselleria que ha contractat una empresa, Tragsa, una empresa que quant el problema era xicotet ja estava desbordada per falta de mitjans, i retirava quan retirava la palmera afectada, però hui en dia el trage li ve gran i no complix el protocol amb les garanties que marca la llei per a l'eradicació, perquè es limita a amuntonar en un bancal el material retirat, obrint-li la porta de la llibertat a un animalet que és molt espavilat, i automàticament vola en busca de menjar a una altra palmera sucosa i sana.

Tampoc l'altre procediment que aplica l'empresa en qüestió és vàlid, el de cremar el tronc.
Eixe procediment també és igual o més perillós, perquè el morrut -no ens oblidem- és un insecte que vola ràpidament en busca de saba nova.

Per tant, jo els demanaria que la destrucció de la palmera siga la que dóna resultat.
Clar, és més car, però dóna resultat: triturar el tronc.
En estos moments no hi ha altra solució per a controlar una plaga que està tenint conseqüències devastadores en la nostra població de palmeres.

Senyories, ara estem en una fase on els possibles fronts d'actuació que a l'any 2004 i següents, fins al 2008, on es qualifica d'utilitat pública la lluita contra la plaga del morrut roig i s'establixen mesures obligatòries per a l'eradicació, ja no funcionen.

Tractaments químics amb productes fitosanitaris autoritzats.
El imidacloprid al 20% sol ser el més utilitzat.
Però, davant del desastre, també, des de les diferents administracions, estan demanant autoritzacions especials per a fer ús d'altres fitosanitaris no autoritzats, com ha fet l'Ajuntament d'Elx, amb l'esperança que puguen ser efectius, esperança que és l'única cosa que ens queda, perquè cap tractament està donant resultat.

No hi ha producte que mate el morrut roig i que salve la palmera de l'atac mortal de l'insecte.
I, senyories, no ho dic jo, ho diuen reconeguts biòlegs que es pronuncien així.

Els diners que feien falta i la preocupació perquè es feren les investigacions necessàries per a guanyar-li la batalla al Rhynchophorus ferrugineus arriben tard, quan ja no hi ha remei.
I a hores d'ara, l'insecte passeja de nord a sud de la Comunitat Valenciana, ponent centenars d'ous i multiplicant-se a la velocitat de la llum.

Quant a trampes de cairomones i de feromones, que pareix ser és un altre front possible per a la lluita del morrut, en principi, pensàvem que ajudaria, però també està més que demostrat que la implicació política ha estat insuficient i que s'ha arribat a trampejar una superfície insuficient, i el resultat és pràcticament nul.

Senyories, jo puc entendre que de vegades les administracions es veuen pressionades per potents sectors econòmics, i en el cas de les palmeres també sóc conscient que el sector dels viveristes, que en esta comunitat no són productors, sinó més bé comercialitzadors, hagen pogut fer pressió a nivell de la conselleria i, també, del ministeri perquè foren flexibles en el tema de l'exportació i importació, en el de la circulació de palmeres, perquè per a ells és el seu mitjà de vida, però una ordre es fa per a complir-la i vostés no s'han aplicat massa en fer complir el pla d'eradicació.
Els seus motius tindran, però la veritat és que no són acceptables quan tenim una situació d'autèntica catàstrofe paisatgística i mediambiental: la plaga del Rhynchophorus ferrugineus.

També demane en la meua proposició no de llei que es realitze un mapa on figuren tots els focus de Rhynchophorus ferrugineus per a poder delimitar les àrees de protecció i especial vigilància, malgrat que, vista l'expansió de la plaga, no sé si trobarem algun raconet sa des de Múrcia a Castelló, perquè la veritat és que resulta tan difícil posar-li portes al camp.
A veure com es para un insecte que vola en palmera en palmera, insaciable, causant mals que ni l'article quart, cinqué, seté o huité van a poder resoldre, perquè la taca roja en estos moments devora tota la Comunitat Valenciana

Sols hem de passejar perquè els nostres ulls contemplen la destrucció per tot arreu de palmeres, símbol identitari d'estes terres valencianes.
Així, que si hui tots fórem conscients de la gravetat de la plaga ja seria un primer pas, perquè fa més el que reconeix que hi ha un problema que el que no vol veure la realitat.
I la realitat és visible.
La realitat és dolenta.
Les palmeres es moren.
Les palmeres estan desapareixent del paisatge.

Perquè, tal vegada, quan a l'any 2004 es detectà la plaga del morrut roig en la Comunitat Valenciana, ningú s'alarmà, ningú pensà en els danys que podria generar un insecte que arribà des d'Orient.
.
.
, com els Reis Mags per a portar-mos coses bones, sinó que venia com a rei de la destrucció, d'una pesta que necessita de la unió de totes les forces polítiques, les autonòmiques i les estatals per a véncer la plaga del Rhynchophorus ferrugineus, i poder, de nou, estar orgullosos dels nostres palmerars en la Comunitat Valenciana.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por el Grupo de Esquerra Unida, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Voy a ser muy breve, porque creo que este caso ha sido muy bien argumentado por mi predecesora en la palabra y la persona que…, bueno, el grupo parlamentario que propone la proposición no de ley, que es el Grupo Socialista.

Como no puede ser de otra forma, desde Esquerra Unida, vamos a apoyar esta proposición no de ley porque, además, entendemos que…, bueno, esta plaga está causando graves problemas fitosanitarios en todas las partes donde se ha introducido y que, tanto a nivel estatal, como autonómico, está empezando…, bueno, hace tiempo, ya es una real alarma social entre los cultivos del País Valencià y, también, incluso de Murcia.

Por falta de previsión, han fallado las medidas que se pusieron en marcha, y se aclimató en el sureste de la península, es decir, en donde nos atañe, que es aquí, que es, por ejemplo, en la provincia de Alicante, en el sureste de la península, como decía, se ha adaptado el picudo rojo.
Así que esto ya sabemos lo que provoca, provoca el marchitamiento, pudiendo llegar también a producirse la muerte del pie afectado de la palmera.

Así que, evidentemente, desde Esquerra Unida, creemos que estas medidas que presenta el Grupo Parlamentario Socialista son muy pertinentes y muy necesarias.
Evidentemente, cumplir las medidas obligatorias para la erradicación y el control de la plaga, que están reconocidas ya en la Orden del 25 de noviembre del 2008, nos parece que es de obligado cumplimiento y que debemos de remarcar su prioridad en este momento a través de esta proposición no de ley.

Y entre otra de las medidas, también, que propone el Grupo Parlamentario Socialista, dotar al IVIA de una partida presupuestaria específica suficiente que permita investigar posibles tratamientos para la erradicación o el control de la plaga nos parece muy importante, ya que la investigación además necesita de un aporte económico, sobre todo a la investigación dentro del IVIA, necesita un aporte económico fuerte en estos momentos para seguir investigando y que podamos tener para un futuro una agricultura fuerte, importante y competitiva a nivel…, e incluso de innovaciones científicas.
Y, por tanto, dentro de este marco, pues, sí decir que nos parece muy importante que se aporte esa partida presupuestaria para que haya una línea de investigación que vaya en busca de nuevos métodos…, que se estudien nuevos métodos para intentar erradicar el picudo rojo.

Por ejemplo, incluso en estos momentos se está hablando dentro de la comunidad científica de la lucha con microondas, que incluso podría ser muchísimo menos… no sé, muchísimo menos… agresiva -gracias, señor presidente-, muchísimo menos agresiva para la palmera en este caso, ya que sabemos que cuando se inspeccionan las palmeras, pues, todas aquellas que puedan estar afectadas se tienen que eliminar, y eso también es un coste muy grande, tanto a nivel paisajístico, como a nivel de nuestro ecosistema.

Y, por tanto, desde Esquerra Unida.
.
.
(remors) desde Esquerra Unida, decir que aprobaremos la proposición no de ley por nuestra parte, que la votaremos a favor, que la aprobaremos es más difícil, los señores diputados me han confundido un poco, y con esto simplemente ya dejar mi intervención.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, ha quedado clara su posición.

Ahora, por el Grupo de Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

En principi, queda patent que anem a votar a favor, perquè a més considere necessària esta proposició no de llei.

Ja fa uns quants anys, en l'anterior legislatura, jo mateixa vaig defendre una proposició no de llei en la mateixa línia, i per tant he de dir que la situació d'aquell moment a avui ha canviat enormement.
Avui la presència del Rhynchophorus, del picudo rojo o del morrut roig, que són les tres denominacions que tenim, és evident al llarg i ample de tot el País Valencià, no hi ha un lloc on no el vegem, i ahí hi han, diguem-ne, responsabilitats.

Primer he de dir en la línia del que la senyora Crespo dia que totes les palmeres estan en perill, totes.
No hi ha cap palmera en este moment que no estiga en perill.
Perquè sí que és veritat que el morrut roig comença.
.
.
, té preferències, sobretot les varietats Phoenix són les primeres que ataca, també la Washingtonia, però, després, les altres palmeres, quan no estan estes, també són atacades, el que passa que té preferències per unes, però això no vol dir que excloga.
Per tant, en este moment podem dir que les palmeres estan -totes- en perill en este moment, totes les que tenen.
.
.
, en el nostre país.

Dia abans de responsabilitat perquè hi han responsabilitats claríssimes en este fet.
Hi han responsabilitats claríssimes perquè s'ha localitzat, se sap d'on ha vingut, se sap d'on ha vingut.
I va vindre, ja fa molts anys, a través d'un carregament de palmeres, sense cap control fitosanitari, que procedia d'Egipte, eh?
, sense cap control fitosanitari que entra la.
.
.
Ahí ja denota els defectes que té realment el nostre sistema, tant a nivell d'estat, que és el responsable del govern d'estat, que és el responsable del que és la vigilància fitosanitària de tots els productes que procedixen d'altres països, com la mateixa Generalitat, que dins del seu territori també té competències realment en el que és la vigilància fitosanitària.

Per tant, ahí tenim una coincidència de no execució de les funcions que tenen, primer que ningú, primer que ningú.
.
.
-i ho he de dir aixina, perquè ja me mira el senyor Giner, i té raó, m'estava mirant-, primer que ningú, del govern de l'estat, siga el que siga en el seu moment que va entrar ahí, però també del que és la conselleria, per no haver exercit dins del seu territori les tasques que correspon.
I, per tant, diguem això aixina.

Però després hi han altres responsabilitats.
La conselleria en la guia que fa quan se manifesta per primera vegada, una guia que trauria d'alguns tècnics, però no va parlar segurament amb la gent que més entén, que són els que estan treballant en els palmerars, sobretot en Elx, Alacant, que és el lloc on més.
.
.
, i van fer tot allò que no havia de fer-se, tot allò que no havia de fer-se, que és agarrar el tronc -que, per cert, encara s'està fent-, se talla, se carrega i se repartix per a estendre la plaga per allí a tots els llocs on puga passar.
Eixa és la conseqüència d'agarrar un tronc i fer això.

Si se'n van a Elx, i van als vivers, allí trobaran dos coses: trobaran primerament el tractament que els mateixos viveristes estan fent, i el fan sense menejar la palmera des del seu lloc, enterrant-la allí, trossejant-la, amb calç i, a més, amb productes.
.
.
, i vigilant tot el que poden.

Perquè, com havia dit abans, és veritat, qui fa el mal, sobretot en la palmera, sobretot és la larva, efectivament, que és la que s'alimenta de l'interior del tronc, però qui fa l'extensió és l'insecte adult, que és el que pon els ous precisament en les mateixes palmeres.
I este és el que passejant la palmera, l'estem repartint per tots.
.
.
I de fet, només tenen de fer una prova: anar a l'autopista d'Alacant i mirar al voltant d'ella com estan totes els palmeres.
Conseqüència del trasllat de les mateixes palmeres per les vies de comunicació, està que totes les palmeres que estan al costat de les carreteres estan totes afectades en este moment del morrut roig.
I això és la primera guia que fa la mateixa conselleria.
I, per tant, ja ho dic, sense acritud, però sí dient les coses.
Ací hem de saber les coses com se fan i hem de buscar els especialistes en la lluita contra ell.

Any rere any he demanat en una esmena al pressupost ajuda per a l'estació Phoenix, l'estació Phoenix d'Elx, que està treballant en el tema.

També vaig parlar amb la conselleria ja fa anys, amb la consellera ja fa anys perquè s'interessara pel projecte que estava portant el Huerto del Cura en col·laboració amb la Universitat d'Alacant per un sistema de lluita biològica a través de fongs, que s'estava veent que en tancat estava donant resultat, però lògicament ve l'experimentació.
.
.
Abans de poder-lo utilitzar, s'ha de fer l'experimentació controlada en camp obert.
No hi ha hagut interés sobre això.
Tampoc puc assegurar que això haguera tingut.
.
.
, perquè estaven en fase que se podia fer.
Ho sé, perquè he comprovat que no hi ha hagut una subvenció en tots estos anys per a poder seguir l'estudi endavant.
I tampoc.
.
.
Són estudis que portaven una línia seriosa, seriosa, avalats també per la Universitat d'Alacant i, per tant, línia cel·lular d'investigació.

Per tant, com estic dient, senyors, senyories, hi han responsabilitats -ací també les he.
.
.
.
-, responsabilitats, però a través de guies de conducta que s'han repartit, que no devien haver-se fet mai d'esta manera; responsabilitats a vore.
.
.
, de no dedicar-li, una vegada més, els diners necessaris per a línies d'investigació que siguen.
.
.
afrontaren amb seriositat este problema.

Jo crec, senyories, que no val la pena que vaja dient més.
Crec que he deixat molt clar una qüestió.
He deixat molt clar.
.
.
Supose que al llarg de l'això, algú no estarà d'acord amb el que he dit, però el que he dit són fets que jo m'he preocupat visitant el lloc per a vore com està i tal.
I ja he dit, a més, les proves de les conseqüències que ha tingut el trasllat de les palmeres.
Per cert, que encara se seguix fent.
No sé si amb coneixement de la conselleria o no, però se seguix fent en este moment, i hem contribuït en gran manera a estendre la plaga al llarg i ample de tot el país.
Crec que és per a pensar-s'ho.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Vaja per davant una consideració prèvia, una qüestió prèvia.
Reconeguem, i hem reconegut sempre, la importància d'esta plaga.
Tan important és la plaga que allò del picut -o morrut, segons vosté-, allò del «morro» els ha afectat a algunes de ses senyories, perquè han fet afirmacions absolutament infundades, absolutament infundades, o fundades en la més absoluta ignorància de quina és la realitat de tot el procés que s'ha seguit en la lluita contra el morrut roig.

Vull fer una altra consideració prèvia, perquè ací, escoltant el proponent de la PNL, resulta que pareix ser que el morrut roig, el picut, es dóna únicament i exclusivament en el Regne de València.
I no és aixina, perquè el picut està afectant absolutament tot el territori espanyol i no en exclusivitat el Regne de València, no en exclusivitat.
(Veus)

Per tant, el primer que vull dir, a continuació, és que la senyora Crespo ha fet en la seua intervenció una sèrie de juís de valor que tenen el mateix valor, la mateixa coherència que el tenor literal de la seua PNL, que ara demostraré que no té absolutament ninguna coherència.
Li ho demostraré de seguida.
No sense abans dir que, com ella ha qualificat el picut un animalet espavilat, un animalet que s'anomena morrut, el rei de la destrucció.
.
.
Escolte!
, tots eixos qualificatius, mire per on, a mi em portaven a la ment.
.
.
, tenien uns certs efectes recordatoris d'algun correligionari seu.

Perquè és que resulta, és que resulta que, com molt bé ha dit el senyor Pañella en la seua intervenció, esta plaga entra a Espanya i, per tant, en tot lo Regne de València, no des del cel.
.
.
No, no.
Sant Pere no té res a vore (veus), senyor diputat.
Si em permet, continuaré.

El senyor vicepresident:

Señoría.
.
.

El senyor Giner Giner:

Entra, entra de l'exterior, de l'estranger, i la competència d'eixe control, per suposat, no era de ninguna comunitat autònoma.
Era d'un govern que tenia nom i cognoms.
I, per tant, no insistiré més.

Podíem dir, podíem arribar a la conclusió que la plaga del picut és una conseqüència del.
.
.
(Veus) Sí, senyor.
Mire, vaig a donar-li la raó.

El senyor vicepresident:

Señorías, no dialoguen entre ustedes, porque.
.
.

El senyor Giner Giner:

No de Zapatero, de la alianza de civilizaciones, de Zapatero, sap?
En gran part té una conseqüència.
.
.

El senyor vicepresident:

Señoría, el proponente es el Grupo Socialista, la señora Crespo.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
ahí.

Senyor president, si a mi m'interferixen, jo tinc també de contestar.

El senyor vicepresident:

Continúe.
Por favor, señorías.

El senyor Giner Giner:

Però, com estava dient-li, en la PNL, en la incoherència de la seua PNL està més que demostrat i està més que fonamentada la posició del meu grup per a no acceptar-li-la en esta comissió.

Mire, en primer lloc, vosté fa referència, en el primer punt de la seua PNL, a l'ordre del 25 de novembre de 2008, i en la seua intervenció també ho ha fet.
Quan tenia de saber que si bé és cert que eixa ordre de 25 de novembre va modificar l'ordre de 24 de febrer de 2004, tenia d'haver sabut -que no ho sap encara, no s'ha adonat- que va ser derogada per l'ordre del 22 de desembre de 2009.
Aleshores, a la primera qüestió que planteja en la seua PNL, dir-li que l'ordre a què fa referència està derogada.
Primera qüestió.

En l'actualitat, les mesures obligatòries per al control i l'eradicació de la plaga del picut vénen recollides, com li acabe de dir, en l'ordre de 22 de desembre de 2009, de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, que es va publicar, entre altres coses, per la necessitat d'adaptar-se a la normativa europea recollida en la Decisió 365/Comunitat Europea, de 25 de maig de 2007, modificada per la Decisió 776/Comunitat Europea, de 6 d'octubre de 2008 i per la Decisió 467 de 2010, de 17 d'agost de 2010.
Això respecte al primer punt de la seua PNL.

Respecte al segon, que vosté fea referència a realitzar un mapa de la Comunitat Valenciana.
.
.
, mire vosté, la demarcació de les zones afectades ve recollida en l'article 6 de la decisió 365 de la Comunitat Europea, que comprén la zona infectada en què s'ha confirmat de facto la presència de l'organisme i en què es troben totes les plantes sensibles que mostren símptomes causats per l'organisme, i una zona que està marcada en un límit aproximadament d'uns 10 quilòmetres.

Així mateix, cada vegada que es detecta -i eixe ha sigut un modus operandi al llarg d'estos anys-, cada vegada que es detecta un focus, es declara una zona nova de.
.
.
, es remarca, es redefinix la zona que existia en eixe moment i es presenta un pla d'acció per a eixa nova zona.
I això s'ha fet i està fent-se.
Clar, i això, des de la ignorància d'alguns de vostés, pareix que estan descobrint una nova manera de com atacar esta plaga.
Escolte!
, que no han descobert res, que això s'està fent.
(Veus)

Des d'esta conselleria d'agricultura s'ha redefinit la zona demarcada depenent de les deteccions realitzades.
I a data de hui, s'han remés a la Unió Europea, a través del Ministeri d'Agricultura, un total de quatre nous plans d'acció.
Per si de cas encara els queda a vostés el dubte de si s'actuava o no s'actuava.
Això respecte al segon punt de la seua PNL, que, per tant, no té ningun fonament i és absolutament incoherent.

Si anem al tercer punt de la seua PNL, allò de dotar l'IVIA, mire, des de la conselleria d'agricultura s'han recolzat no una línia d'investigació, com demanen alguns de vostés, distintes línies d'investigació que s'han posat en marxa, i no tan sols en l'IVIA, també en la Universitat Politècnica de València i la Universitat d'Alacant.

En concret, pel que respecte a l'IVIA, dir-los que des de l'any 2006 s'han realitzat diversos projectes d'investigació dirigits a la prevenció, al control i biologia de la plaga.
I en este moment hi ha un lloc en marxa.
.
.
, està ficat en marxa un projecte europeu en què s'està estudiant, entre altres temes, el control de la plaga mitjançant el fongs Beauveria bassiana i distints productes fitosanitaris i tècniques d'endoteràpia.
Eixes línies d'investigació, no una, diverses, estan en marxa, s'estan fent des de l'IVIA i des de les universitats.

Per tant, vosté planteja una cosa en el tercer punt de la seua PNL que és que ja està en marxa també, és que s'està realitzant.

I, per últim, en el punt quart de la seua PNL, vosté demana que s'adrecen al Govern d'Espanya.
.
.
, bé, dir-li que el Reial decret 1.
190/1998, de 12 de juny, que regulà els programes nacionals d'eradicació o control d'organismes nocius dels vegetals que encara no estigueren establits en territori nacional, establia, en el seu article 20, que el Ministeri d'Agricultura, dins dels límits establits pels crèdits disponibles per a tal finalitat, podrà participar amb càrrec als seus pressupostos del finançament del programes d'eradicació o de control en una quantia de fins el 50% de l'import.

Dir-li que des d'ací, des de La Generalitat, des de la conselleria, en el moment va aparéixer la plaga en el 2004, ja es va sol·licitar al ministeri el cofinançament del programa de control del picut, havent-se aportat per part del ministeri distintes quanties, segons el que han sigut les disponibilitats pressupostàries en estos últims anys.

En conseqüència -li ho dia al principi-, la seua PNL, punt per punt, li he demostrat que és incoherent, que no té ningun sentit, que està fonamentada en la ignorància més supina de quin ha sigut el procés (veus) de lluita contra el picut.
Li ho he demostrat punt per punt.

I, per tant, és una PNL que no se sosté, que no se sosté, que no té ningun fonament i que, per tant, no podrà comptar amb el recolzament del meu grup parlamentari.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señor Giner.

Señora Crespo, tiene usted la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Anirem per parts.
Primer, s'ha de ser agraïts.
Tant al Grup Compromís com a Esquerra Unida, els done les gràcies pel seu recolzament a esta PNL, que jo crec que és una PNL que retrata el problema que tenim ací al País Valencià.

Mire, senyor Giner, jo ja conec el seu modus operandi, i quan vosté es dirigix a mi, ja no és hui sinó des de fa molt de temps, com no té massa argumentació per a justificar les actuacions que no estan portant a terme, practica l'insult.
Em diu que si sóc ignorant, que si li he tirat molt de «morro» en el tema este.
La veritat és que jo crec que ací el que li ha tirat molt de «morro» és vosté.

Perquè la veritat, si en alguna cosa hem d'estar preocupats en estos moments, és que si no fem res el problema és seriós.
I jo no vull alarmar-me ni ser dramàtica, però estem veient com autèntiques bandades de morruts afamats ataquen les palmeres de la Comunitat Valenciana, sense que ningú puga parar-los.

Jo m'alegre que vosté haja reconegut que des del ministeri també s'ha fet un esforç per a cofinançar programes en la lluita de control i eradicació del picut.
Concretament, l'any 2006 va haver una aportació extraordinària per part del ministeri.
I per part del ministeri que en eixos moments controlava un govern del Partit Socialista, li agrade o no, s'aportaren 3 milions d'euros.
I jo no negue tampoc que La Generalitat no estiga fent el que toca, ni que els plans i els protocols que toquen estiguen portant-se a terme.

Perquè, mire, tot el que vosté m'ha dit, jo ací ho tinc en resposta parlamentària de la senyora consellera, i no he vullgut utilitzar-ho en la meua primera intervenció perquè pensava que en este tema havíem de ser un poquet més sensibles i no parlar sols de xifres ni d'aportacions que fan per part d'una administració o d'una altra administració, sinó mostrar realment quina és la sensibilitat per acabar amb un greu problema, com és la plaga del Rhynchophorus ferrugineus.

Però veig que vosté eixa sensibilitat no la té en estos moments.
Vosté sí que ha tingut molta sensibilitat insultant-me i això ja ni m'afecta, perquè és una pràctica que ja li dic, la tinc com una retahíla que vosté intervenció darrere d'intervenció ha optat per eixe modus operandi.
Jo crec que haguera sigut més interessant eixos quatre minuts que vosté ha perdut parlant de mi destinar-los a donar solució i a aportar, ja que vosté és el representant del govern en estos moments, que és el que té tota la responsabilitat en este tema, solucions per a vore si eixíem d'este problema.

A mi, sincerament m'ha defraudat una volta més.
Creïa que el que són els palmerars històrics, ja no una simple palmera plantada en un jardí, que també estan afectats per esta plaga, tindrien un reconeixement i un tractament diferent per part seua i que, almenys així ho he dit, jo també sé que el punt del que és el mapa que porte en la meua PNL no té cap sentit en estos moments, malgrat que vosté m'ha dit que està fent-se.
Però sí que volia jo que mostraren eixa sensibilitat, perquè, clar, si anem units a afrontar el problema, jo crec que la solució la trobarem abans.

Jo lamente profundament que vostés continuen amb una bena en els ulls i que no s'adonen que esta plaga està acabant amb un dels símbols més bonics d'esta comunitat, que són les palmeres.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Señor Giner, tiene cinco minutos para acabar el punto.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora Crespo, en cap moment jo he vullgut personalitzar ninguna de les meues opinions en la seua senyoria, en ningun moment, en cap moment.
Lamente que vosté haja interpretat que jo l'he insultat, perquè res més llarg de la meua voluntat que insultar-la a vosté que em mereix absolutament tots els respectes del món i crec que és una parlamentària que desenrotlla la seua funció.
Però que en este cas rep una PNL, que jo no sé qui l'haurà fet, però ve subscrita pel seu grup; si l'ha fet vosté no està molt afortunada, lamente dir-li-ho aixina, però això no és un insult, és una opinió.

Jo en ningun moment he vullgut ofendre-la, ni insultar-la, res més llarg de la meua voluntat.
Si en algun moment vosté s'ha sentit ofesa o insultada per mi, li demane humilment disculpes i li demane perdó, perquè eixa no és la meua voluntat.
Una altra cosa és que en el fragor del debat a la millor un alça la veu, però en ningun moment, crega-ho, senyora Crespo, que té tot el meu reconeixement i tot el meu respecte.
I mai per la meua ment ha passat ni la més mínima intenció d'ofendre-la a vosté ni en allò personal, ni tan sols en allò polític.
Crega's que li ho dic de tot cor.

Dit això, vosté en la seua intervenció s'aferra a una qüestió que jo li he dit i li reitere.
Jo li he reconegut que el ministeri des de 2004, 2006, des dels inicis de la plaga, va cooperar a instàncies de la conselleria, no ha tingut ningun problema, perquè és una realitat i és un fet i, per tant, és aixina i aportà una part de les ajudes per a desenrotllar la lluita contra el picut i la investigació en contra d'esta plaga.
Però sí que vull recordar-li una cosa que ha de valorar vosté, perquè és aixina.
Esta plaga entra des de l'exterior, no es genera ací, perquè ací no havia existit mai en la vida.
I, per tant, ahí hi ha una responsabilitat de qui tenia el deure d'haver vigilat eixa importació empestada i que no ho fa.
I que, per tant, a partir d'ahí en ab initio, en l'origen, està el mal, el mal està ahí.
I la responsabilitat en l'inici d'esta plaga és imputable cent per cent al govern central.
Que fóra del seu partit polític no ho interprete tampoc com un insult, és una realitat.

I, en qualsevol cas, no dóna temps per a insistir i per aprofundir en l'ample conjunt de mesures que s'estan duent a cap des del punt de vista de la investigació, des del punt de vista dels tractaments, des del punt de vista del control, a nivell municipal, a nivell de tot lo Regne de València, a nivell de… Ho mire vosté per on ho mire en tot lo regne s'està actuant i s'està actuant de la millor manera possible.
A nivell d'investigació en tot el regne s'està treballant colze a colze amb les universitat, amb la Universitat d'Alacant i també amb la Politècnica de València.
I per suposat, com no podia ser d'altra manera, amb l'IVIA.

I, mire vosté, em tenen tant fins al monyo d'eixe país hipotètic que repetixen vostés, per conya, fins a la sacietat que d'ara en avant jo sols parlaré de Regne de València.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias, señor Giner.

Pasamos, señorías, a la votación de esta proposición no de ley.
¿Votos a favor?
6.
¿Votos en contra?
8.
Por tanto, queda desestimada.

Se incorpora la presidenta a la mesa.

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Esther López Barceló)

La senyora presidenta:

Por favor, señorías, dejen el debate monárquico para otro momento.

Bueno, si nadie tiene nada más que añadir o algo que decir, acabamos la sesión de la Comisión de Agricultura, Ganadería y Pesca de hoy y les emplazamos a la siguiente sesión.

Muchas gracias por su asistencia.

(S'alça la reunió a les 18 hores i 25 minuts)