Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 22 d'octubre de 2003.
Comença la reunió a les 10 hores i 42 minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España Moya.
Sessió plenària número 11.
Primera reunió.**

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la regulació per decret del contracte de compravenda de cítrics aprovat i recomanat per la Interprofessional Citrícola, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 812, BOCV número 9).***

 

**El senyor president:**

 

Señores diputados, señoras diputadas, señores letrados.

Vamos a dar comienzo a la sesión plenaria ordinaria número 11, de la VI Legislatura, del día de hoy 22 de octubre.

S'obri la sessió.

Punto primero: Toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la regulación por decreto del contrato de compra-venta de cítricos aprobado y recomendado por la Interprofesional Citrícola, presentada por el Grupo Parla-mentario Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Tiene la palabra la señora Dolors.
*(Pausa)* Señora diputada Dolores Pérez, por favor, tiene el uso de la palabra.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Esquerra Unida-l'Entesa presenta la següent proposta de resolució per a la seua acceptació per part dels membres d'aquesta cambra: "Les Corts Valencianes insten la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació perquè mitjançant un decret regule el contracte de compravenda de cítrics aprovat i recomanat per la Interprofessional Citrícola, acordant el compromís adoptat per aquesta Conselleria d'Agricultura amb el sector citrícola".

Vostés supose que si han llegit correctament la proposta, s'hauran vist una mica preocupats, perquè nosaltres demanem que la conselleria realitze un decret per a aplicar el contracte de compravenda.
Un decret que hem de saber que emana normalment d'una mateixa llei i que els valencians, com a llei moderna, com a llei feta en este moment, no en tenim cap que puga traure's de la mateixa llei el decret que des d'Esquerra Unida-l'Entesa sol·licitem.

Ara bé, tot és qüestió de voluntats, perquè els valencians hem creat l'Observatori del Dret Civil Valencià, i este observatori, referint-se a la citricultura valenciana, diu el següent, a més d'una quantitat d'articulat que comporta tot el que ara vaig a dir.
Diu: "Estudios sobre *els tractes a ull i a pes*.
Este estudio versa sobre los denominados tractes a ull, a pes o a arrobat, por muchos motivos.
El primero y principal es su importante trascendencia económica dentro del mundo citrícola valenciano, que además es causa de numerosos problemas y litigios que tienen como sujetos a dos partes complementarias de un mismo proceso económico: la producción y comercialización de los críticos, negocio este emblemático de la Comunidad Valenciana".
I després tot un seguit d'articulat que regula este dret civil valencià allò de la compravenda de la taronja per la quantitat de problema que existixen.

Senyories, en l'anterior legislatura, en molts casos, i a nivell de comissió, vàrem estar debatent la situació de com era possible poder solucionar no solament els robatoris sinó dels incompliments dels contractes; contractes que ja donen de per sí que es puga produir un incompliment i, a més a més, els impagaments de la compra de la taronja.

Fa uns mesos, curiosament, i arran de presentar la proposta, un citricultor valencià escrivia un article dient així: "Comerços que no paguen el que va acordar el llaurador en un primer moment".
O siga, el llaurador aplega, ven la taronja, li la paguen quan li dóna la gana al comerç, i després li paguen també el que volen, no el que havien acordat amb el mateix agricultor.

A més, diu: "No cullen la fruita que té una qualitat òptima per al mercat al·legant que no la té, o que té afecció o, a més, al·legant que té plagues inexistents".
Què significa això?
Que el llaurador quan reclama el pagament, al·lega el mateix comprador, o el comerç que haja fet aquesta transacció comercial, que la fruita no estava en condicions, que no ha tret diners d'ella, que l'ha haguda de retirar, i com que la fruita no porta la patent del propietari o del citricultor en qüestió, l'ha haguda de retirar i no se li paga.

Però no creguen vostés que la cosa queda aixina, sinó que davant la justícia l'agricultor, que és la part més afectada, és el que queda totalment desprotegit, perquè els seus contractes, que són múltiples, no tenen ningun sentit ni tenen ninguna validesa davant la llei.

A més, existeix una cosa curiosa: aplega el corredor, compra la taronja al citricultor i el citricultor, quan se li exposa el seu document de compravenda ­eixe paperet que no val absolutament per a res­, veu que se li ha descomptat del pagament el 3% que correspon a la corredoria.
Però quan el rebut se li torna a l'agricultor, apareix eixe 3% no en concepte de corredoria sinó en pagaments diversos, en gastos diversos efectuats.

Per tant, això és un motiu important perquè ens fiquem d'acord i que apliquem el contracte de compravenda real acordat per la Interprofessional Citrícola i les organitzacions agràries, a més de la pròpia conselleria, que va tindre molta voluntat que açò aplegara a rams de beneir, perquè si no, estem, a més de deixant al sector més desfavorit, com és l'agricultor, sense protecció, estem implicant una situació clara i incorrecta davant la justícia, com és el foment dels diners negres, ja que eixe 3% del total de la compra no apareix en cap lloc.

Senyories, parlar d'esta situació ens portaria dies i dies.
Els vaig a posar un exemple.
La legislatura passada un agricultor i la seua esposa es reuniren amb esta humil diputada per a exposar-me un problema que havien tingut i que no el podien resoldre.
Degut a una forta pedregada, la taronja va caure de l'arbre.
La poqueta que va quedar en l'arbre, l'home anava a donar-li-la a un pastor per aliment de les ovelles i, curiosament, passa un corredor i diu: "Jo te la compre per 100.
000 pessetes, 100.
000 pessetes".
Este llaurador diu: "Bé, 100.
000 pessetes servixen per a netejar la terra almenys".
Al cap d'un any rep una comunicació d'hisenda dient-li que havia de pagar la part corresponent a la taronja venuda, equivalent a 7 milions de pessetes.
Saben vostés què va passar?
Que varen haver de pagar, i varen haver de pagar perquè este home no estava protegit, perquè el paperet que tenia no servia per a res i perquè li portava molt més gastos entrar en juís i en advocats que aplegar a pagar el que fóra, tot i el banc havent-li de deixar diners.

Davant eixa situació, han estat molt continus els debats en esta cambra.
I espere que les persones en qüestió, si en un moment determinat s'enteren que he anomenat la situació, en puguen disculpar.
Però és que és molt normal que cada campanya citrícola es deixe de pagar la taronja que es compra: que s'aplegue a un camp, es compre la taronja i, a més a més, es diga: "Quan te culla la taronja, te la pagaré".
I per interessos del mercat en un moment determinat, no collir la taronja i el llaurador, perquè ha donat paraula de venda, s'ha quedat sense poder vendre la taronja ni tan sols a un xicotet comerç, eixa taronja se li ha destruït en l'arbre.
I després ha hagut de fer una inversió molt gran per a poder netejar i buidar tot el camp perquè puga tornar a florir.

D'esta forma simple he volgut exposar la problemàtica i també la justificació i l'interés que per a tots té presentar aquesta proposta de resolució, que, com dic, senyories, espere siga acceptada per tots els grups de la cambra ací presents.

Esta és una qüestió que afecta molt directament a la situació del camp valencià, a la part del camp valencià més important, al producte més important per a nosaltres.
És evident que Intercitrus havia d'haver tingut la capacitat que ha tingut Ailimpo, sector homòleg d'Intercitrus dedicat a la compravenda i explotació de la llimona.
I com dic, Intercitrus havia d'haver tingut la capacitat suficient de posar-se en contacte amb l'Estat i realitzar, com Ailimpo, les mesures necessàries per a aplicar eixe contracte de compravenda.
Arran del contracte de compravenda, tant les organitzacions agràries com la conselleria, com Intercitrus, han parlat molt, però no s'han ficat mai d'acord.

Senyories, esta Cambra, i el Govern Valencià, dóna any rere any molts diners a Intercitrus, moltes ajudes, perquè es considera ­i jo també ho considere­ que és la part fonamental de comercialització del nostre cítric.
Però el que no està clar és que a hores d'ara no s'hagen mogut.
Per tant, pot ser una lluita de interessos, i no m'agradaria anar més enllà.

És la nostra obligació, per tant, poder conservar el sector citrícola, però procurar la millorar situació per als llauradors i les llauradores del camp valencià.
I és necessari que s'aplique ràpidament un acord de contracte de compravenda de la taronja per a bé del sector i per a bé dels citricultors i citricultores valencianes.

Senyories, res més he d'exposar.
Moltes vegades hem parlat del tema.
En les seues mans està la possibilitat d'aplegar a un acord per dur endavant una qüestió necessària i, a més, indefugible, si no volem que el sector continue sofrint d'aquesta manera.

Per tant, moltes gràcies, senyor president.
I espere les seues intervencions.

 

**El senyor president:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Se han presentado dos enmiendas al punto, por el Grupo Socialista y por el Grupo Popular.

Tiene la palabra, en representación del Grupo Socialista.
.
.
*(Remors)* Perdón.
Por registro de entrada, tiene la palabra, primero, en representación del Grupo Popular, el señor diputado don Joaquín Soler Garibo.

**El senyor Soler Garibo:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Pérez, té vosté raó, té vosté raó quan ha descrit el problema.
El problema el sabem tots, el sabem en esta cambra, el sabem en el sector.
.
.
I vosté l'ha descrit bé, encara que ha contat algun cas puntual.
Casos puntuals ­ja sabem en el volum que es moguem en esta comunitat en el tema dels cítrics­, casos puntuals en poden haver de tota classe i de tota índole, no són significatius, però, bé, està molt bé que vosté es reunisca, i és una de les nostres obligacions.
Per tant, a un cas puntual cal fer-li el cas que cal fer-li.

Però la solució per a eixos problemes no és la que vosté planteja.
Jo vaig a tractar de centrar-me en convèncer-la amb arguments; que estiguent d'acord en el fons, estiguen d'acord, i mosatros tan interessats com vosté, en solucionar eixe problema, el camí no és eixe.
Vosté ha tingut diverses contradiccions quan dia allò de solucionar-ho, que un decret, que tal, i després pareixia que volia passar-li la pilota a Intercitrus.
I jo la veritat és que al final crec que vosté va tindre un error a l'hora d'escriure esta proposta de resolució i després, per no reconèixer l'error, ha volgut eixir-se'n.
I jo, sincerament, li dic que el millor que podria fer és reconèixer que s'ha equivocat, que som humans i que ens equivoquem i retirar-la i ja està.

Per tant, jo vaig a intentar convèncer-la que la proposta de vosté és inassumible.
Mire, és inassumible perquè contradiu l'esperit del nostre ordenament jurídic, que estableix la llibertat contractual en els articles ­fixe's bé­ 1.
278, 1.
258 i 1.
450 del Codi Civil.

Mire, el que vosté demana exigiria una reforma prèvia de l'articulat del Codi Civil, que consagra la llibertat del comprador i del venedor a l'hora de formalitzar un contracte de compravenda.
Crec que està clar: s'hauria de rectificar l'articulat del Codi Civil per a poder acceptar la proposta de vosté.

El contracte regulador de compravenda dels cítrics aprovat i recomanat per la interprofessional Intercitrus es va realitzar a l'empara de l'article 3, apartat *a*), de la Llei 38/1994, reguladora de les organitzacions interprofessionals agroalimentàries, que diu, textualment: "Realitzar actuacions que permeten un millor coneixement, una major eficiència i una major transparència dels mercats.
"

En desenrotllament d'esta disposició legal, Intercitrus va redactar el mencionat contracte i va recomanar la utilització, com vosté ha dit ací abans.
Estem d'acord que, efectivament, hi ha un contracte que és Intercitrus el que l'ha elaborat i el que recomana la utilització d'este model de contracte en les relacions comercials que tinguen lloc en el sector.
Per tant, ahí també estem d'acord.

Però, com vosté haurà pogut comprovar, es tractava d'una recomanació, no d'una obligació que afectara les parts contractants.
Saps, la seua senyoria, o deu saber com Intercitrus és la interprofessional citrícola a nivell nacional, és a dir, representa tot el sector de la cadena alimentària cítrica.
Una actuació per part de la Conselleria d'Agricul-tura, Pesca i Alimentació en el sentit que demana el seu grup, suposaria immiscir-se, per part de l'administració, en les competències que té assignades la interprofessional.
Atenció!
, que té assignades per llei.

Per tant, d'una altra banda, també ­ja ho hem avançat abans­ Intercitrus és d'àmbit nacional, encara que té la seu a València, encara que el volum que se maneja de cítrics a tot Espanya, la gran majoria és en la Comunitat Valen-ciana.
Per ahí, en qualsevol actuació que férem des d'ací hi hauria una discriminació respecte a altres comunitats autònomes que també tenen producció citrícola, com Andalu-sia, Múrcia, Catalunya.
.
.
Com li dic, no hem d'oblidar que la interprofessional Intercitrus, que és el nucli del que estem parlant, és d'àmbit nacional, encara que en la Comunitat Valenciana estiga la seu i tinga la major part de la seua activitat.

Mire, una altra dificultat que trobaríem a l'hora de regular el contracte de compravenda de cítrics és la varietat o diverses formes de compravenda que existixen en el sector: la venda a ull, a resultes.
.
.
Vosté ha fet ací una menció parlant del dret civil valencià, però això no està a favor, això està en contra, això dificulta més encara, dificulta més encara la redacció o la confecció d'un contracte únic o d'un contracte tipus o d'un contracte model.
Per tant, són coses a estudiar molt ben estudiades.

Dificulta donar, com dic, una regulació homogènia a les transaccions entre comerciants i agricultors.
Presenta obstacles legals emmarcant-los dins d'un únic contracte de compravenda, sense oblidar-se mai del que hem parlat abans, del Codi Civil, de la llibertat del comprador i venedor.

Mire, pareix més convenient que a través del sector i de la mateixa Intercitrus es comunicara a totes les comunitats autònomes afectades perquè presentara un model de contracte consensuat i sol·licitara al ministeri l'homologació, com ha ocorregut amb el contracte de la llima i el pomelo que vosté també mencionava.

Mire, com eixa proposta de resolució que vosté presenta té eixa menció que fa al decret, i el decret, és evident que qualsevol jurista a qui vosté li consultara li diria que això és impossible, com li he dit abans, si no se reforma el Codi Civil, entra en contradicció de ple amb el Codi Civil, la proposta de vosté no se pot acceptar de cap manera, llevat que vullgam fer riure en esta cambra.

Mosatros, amb tota la bona voluntat hem presentat una esmena que creguem que és l'única que pot salvar eixa proposta de resolució.
I vosté té una oportunitat molt bona d'acceptar eixa esmena i salvar la seua proposta de resolució.
Qualsevol altra esmena d'addició que haguérem pogut pensar o haguérem pogut fer, que respectara el text inicial, quedaria invalidada també pel seu xoc, com li dia abans, amb el Codi Civil.
Qualsevol esmena d'addició no serviria per a salvar esta proposta de resolució.

Per tant, jo estic convençut que la millor solució que tenim el seu grup i esta cambra, és acceptar l'esmena que li presenta el Partit Popular i el Grup Parlamentari Popular, acceptar eixa esmena, salvar esta proposició no de llei, i és el millor favor que podríem fer als agricultors valencians.
És a dir, en companyia d'Intercitrus, impulsar la utilització d'eixe contracte de compravenda però sempre, sempre, de la mà d'Intercitrus.
Intercitrus que siga la que el redacte, la que el confeccione i mosatros, des del Grup Parlamentari, des d'esta cambra, des de la conselleria ajudar a divulgar, a promocionar i que s'utilitze com més prompte i com més millor eixe contracte de compravenda de cítrics.

Per la meua part, res més i moltes gràcies.

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor diputado Joaquín Soler.

Como hay otra enmienda, ¿hacemos la réplica después de las dos?
Muchas gracias, señora Dolors.

Por favor, tiene la palabra, en representación del Grupo Socialista que ha presentado otra enmienda, el señor don Antonio Lozano Pastor.
Señor diputado.

 

**El senyor Lozano i Pastor:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Hem presentat una esmena d'addició a la proposta que ha presentat el Grup d'Esquerra Unida, l'Entesa, perquè considerant el que ací ja també s'ha dit, que era d'alguna forma parcial i que no podia entrar, és una proposta que millorava, que creguem que millora la proposta que ha fet la senyora Dolors i que crec que no està renyida amb la proposta que ha presentat també el senyor Soler perquè perfectament podríem arribar entre les tres a buscar una fórmula de consens, però em sembla que el senyor Soler ha pujat i mos agradaria vore si podem consensuar-la.

Hem fet esta esmena d'addició per millorar, perquè creguem que amb incentius positius, que no està renyit amb el que les altres comunitats autònomes han plantejat o poden plantejar, no n'hi ha cap discriminació, no n'hi ha cap llei que diga que mosatros, com a autonomia, davant d'un problema que se dóna bàsicament en la Comunitat Valenciana, en els llauradors i en el comerç valencià, lògicament no hi ha ningú que mos puga privar que amb incentius positius afavorim els contractes consensuats.

A mi m'agradaria, en la defensa de la nostra esmena, insistir sobretot en la necessitat del contracte perquè fa l'efecte com si no ho tinguérem clar o que algú a estes altures encara estiguera dubtant que fa falta.

Mire, n'hi ha necessitat manifestada, a més, per la majoria del comerç, amb solera.
I vull recalcar la paraula "solera" perquè n'hi ha un comerç que no té cap inconvenient que eixe contracte se porte a la pràctica perquè ahir, tant lluny com ahir, parlant amb un d'ells, diu: "Jo porte 17 anys treballant amb llauradors i lògicament ara tinc un problema que són ells els que vénen i jo no tinc capacitat.
Què vol dir?
" ­me dia­ "que, a mi, com pense complir i durant 17 anys he complit, el contracte no m'afecta ni positivament ni negativament".
Per tant, estem a favor d'aclarir una situació contractual entre els llauradors i el comerç.
Per tant, si han complit i pensen complir el contracte, en este moment, és totalment possible que se faça.

"Amb el contracte s'aconseguix transparència i es fa desaparéixer el comerç deslleial que després fa mal en el mercat".
Era un altre dels arguments que mos donava este comerciant.
I dia: "Mira, el problema que mosatros tenim és que el que no pensa complir o bé amb les dates de collir o bé amb el pagament, a eixe li dóna igual anar al mercat amb un preu que amb un altre.
Per tant, mos fa mal als que sí que estem complint, que som la gran majoria, als que som seriosos i que realment volem tindre davant una presència en el mercat".
Per tant, eixe tema d'aclarir el propi mercat i aclarir els propis agents comercials que operen en la citricultura, a mosatros mos convé perquè el contracte és una manera d'eliminar-los o, com a molt, d'obligar-los que complisquen el que mosatros estem complint i el que volem complir.

També necessitat manifestada per les organitzacions agràries i, per tant, pels llauradors.
Els puc dir que en la meua vida sindical mos hem trobat moltíssimes vegades, no ja amb un cas a soles, amb un cas puntual de problema d'un llaurador amb qui no hagen complit.
Hem tingut conflictes col·lectius, d'empreses, de comerços, que han anat a un poble que tradicionalment estaven operant amb un parell de comerços i ells, per a entrar en eixe poble via preu arriscant el que no podien, han oferit un preu especial per l'arrova de taronja i, lògicament, molts dels llauradors venuts pel millor preu a la seua compra, han caigut i mos hem trobat amb problemes col·lectius de pobles que en un moment determinat han tingut un conflicte, tot un poble, que no li han pagat o que no li han collit les taronges que estaven estipulades.
Per tant, no és una qüestió puntual i no sols s'ha donat una vegada sinó que s'ha donat moltíssimes vegades que s'haja produït esta falta de seriositat en el comerç.

Per tant, els dos problemes, el del cas del col·lectiu de collita en la primera flor, que també s'ha donat, collir-los la primera floració i quan la campanya ha anat mal, després se n'han anat i s'han deixat la resta penjant, s'ha donat ­insistisc­ col·lectivament i moltes vegades.
I pel que fa al pagament, igual.

La importància dels tractes també ­i per això volia incidir que és tan important que se prenguem seriosament el tema dels contractes agraris­, afecta més d'un milió de tones de cítrics.
Això és l'equivalent a uns 200 milions d'euros aproximadament, uns 35.
000 milions de pessetes.
Sis de cada deu llauradors ­quatre de cada deu estan en cooperatives i en SAT­ sis de cada deu llauradors estan en el mercat lliure i poden patir i patixen o poden patir este problema.
Per tant, estem parlant d'un col·lectiu ampli en quantitat i ampli en diners, que afecta un sector tan important, com hem dit abans, com era el cítric.

Finalment, necessitat arreplegada, o siga, ja vista i totalment arreplegada per la interprofessional, com ja s'ha dit abans, Ailimpo, de la llima, que ella sí que ha pegat un pas endavant més, i és fer un contracte tancat que ha pogut ser homologat en el Ministeri d'Agricultura i, per tant, d'obligat compliment.
Eixe, al nostre entendre, seria l'objectiu final que el contracte també citrícola, en este cas, en el marc d'Intercitrus, poguérem aplegar que fóra també tancat i, per tant, que es poguera homologar.
I no estaríem amb tots estos problemes.

La realitat, en estos moments, per desgràcia, no és eixa.
La realitat és que Intercitrus, el dia 20 de maig de 1998, aprovà, consensuà un contracte però el va fer obert, i en la mesura que era obert, no podia ser homologat pel Ministeri d'Agricultura.

Per tant, com dia abans, l'interés a mig termini i llarg termini seria intentar que la interprofessional citrícola poguera arribar a fer un contracte tancat que poguera ser homologat.
I això acabaria amb tots els problemes que tenim.
Però, vist ara, sí que n'hi han fórmules intermèdies per a pegar passos endavant.
No podem estar parats.
I vol dir que si Intercitrus, en este moment ha consensuat un contracte obert, la conselleria té mecanismes ­i tal com diguem en la nostra esmena­ incentius positius i algun altre coercitiu que facilitaria i possibilitaria que el contracte s'aplicara d'una forma més normal.

Per tant, i com a conclusió, senyories, l'interés general mos diu que hem d'agarrar-nos este tema molt seriosament.
Interés general perquè, concloent, aparta del mercat al comerç deshonest.
I açò és bo per al comerç.
Crea seguretat en el més dèbil, en els llauradors, els que tenen menys capacitat a l'hora de fer els tractes amb el comerç per ser més dèbils i, per tant, es dóna cobertura.
I, sobretot, i molt important, i mosatros no podem perdre-ho de vista, fomenta la transparència fiscal.
Per tant, ajudaria a aflorar tot allò que interessa a tots que aflore i, per tant, que siga un comerç totalment obert.

Estes qüestions són les que ens han d'obligar a prendre mesures clares, com he dit abans, i concretes, i deu ser la conselleria qui utilitze tots els mecanismes perquè s'implante el contracte de compravenda.
No pot, una vegada més, el Partit Popular, no pot una vegada més el govern, en este cas la Conselleria d'Agricultura, dir que el mort el té la Intercitrus o que la culpa és dels llauradors o dels comerciants que no volen i, per tant, que no tenen interés en este contracte.
No pot ja.
La Conselleria d'Agricultura, si hi ha un interés general, que jo crec que he explicat, clar, i, insistisc, perquè aparte del mercat el comerç i, per tant, dóna transparència, crea seguretat i fomenta la transparència fiscal, per tant, si és d'interés general ella té mecanismes, que no legals, però sí incentius, que podrien afavorir este contracte.

I en eixa línia mosatros sí que plantegem, concretament diem que cal afegir un nou punt: "La Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, per tal de potenciar la implantació del control de compravenda, consensuat en el marc de la Interprofessional Intercitrus, elaborarà una sèrie d'incentius que afavorisquen la seua utilització, incentius positius per als productors, subvenció addicional en la contractació de la pòlissa de l'assegurança agrària per aquelles parcel·les que consten en el contracte de compravenda de cítrics".
Això no està renyit que la Intercitrus siga de caràcter nacional.
Senzillament estem afectant a una cosa que mos preocupa als valencians i sí que podem en pla positiu ajudar-los al que el facen.
I, en segon, incentius positius per al comprador, per al comerç, per exemple, bonificació d'un percentatge d'interés del capital de les pòlisses de campanya que, per cert, per qüestions de transcripció mecanogràfiques, l'esmena fica "polítiques" quan ha de dir "de les pòlisses de campanya".
Li demane al senyor lletrat que ho tinga en compte a l'hora de transcriure-ho.
Sembla que tots comprendran eixe problema.

Per tant, el que estem dient en esta és que si la Conselleria d'Agricultura en estos moments està en Intercitrus ficant molts diners per al que és el seu manteniment i per al que és la seua campanya de promoció en l'estranger, perfectament té elements per a poder també exigir que per interés general es vagen ficant els contractes en marxa.
Si a això li sumem els incentius positius, finalment aconseguiríem que el contracte fins que a mitjà i llarg termini ­com he dit abans­ poguérem arribar a eixe contracte tancat i, per tant, homologat pel Ministeri d'Agricultura, es poguera donar.

Per totes estes raons, espere de totes les senyories que recolzen esta proposició que, lògicament, mosatros anem a votar a favor de la proposta que ha fet la senyora Dolors i, sobretot, li demane que recolze, també, esta esmena que li hem presentat per tal de millorar el que mosatros creem que en estos moments és necessari i és que es fique en marxa eixe contracte.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor diputado, don Antonio Lozano.

Tiene la palabra para la aceptación de enmiendas doña Dolors Pérez, por favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories, estic il·lusionada, estic il·lusionada perquè em sembla que una proposta d'interés del conjunt del País Valencià ha despertat passions en la Cambra.
I despertar passions significa que mantenim fermament el pilar de la democràcia, allò que significa debatre que tantes vegades vostés m'han sentit dir.
És emocionant.

No obstant això, jo considere que cal puntualitzar unes quantes cosetes.
Entenc que la situació d'Intercitrus, encara que a vosté li haja paregut que jo estic en contra d'ella o que li vulga passar la pilota, entenc que vosté ho haja volgut entendre aixina, però no és de veritat.
Simplement he constatat un fet important, que Intercitrus té uns diners molt importants dels pressupostos de la Generalitat Valenciana per a realitzar la funció que realitza i ja està.
I que, per tant, Intercitrus ho havia d'haver fet.
Tot és molt més fàcil, senyor Soler, tot és molt més fàcil quan hi ha voluntat.

Jo he exposat, i així constarà en el *Diari de Sessions*, quina ha estat la proposta de resolució i per què, i, a més a més, quina és la culpa que jo considere que he tingut; que considere que cap, a més a més, açò és per a ficar-me una medalla, encara no havíem parlat d'este tema i em sembla que dels més importants de l'inici d'esta legislatura.

Jo considere, senyor Soler, que cal llegir-se detingudament l'Ordre ZAM 6322/2003, de 28 d'agost, signada pel ministre d'Agricultura, Pesca i Alimentació, el senyor Arias Cañete, per la qual el que no ha sigut capaç de fer Intercitrus, conforme havia fet Ailimpo, és capaç de realitzar la Conselleria d'Agricultura, Ramaderia i Pesca del País Valencià.

Considere, i aixina ho mantinc, i tot forma part de la voluntat.
Jo estic contenta que, apart d'una esmena a la totalitat de la proposta realitzada per Esquerra Unida per part del Partit Popular i a l'esmena d'addició realitzada pel senyor Lozano, del Partit Socialista, ha de tindre una clara contestació democràtica per la part d'Esquerra-Unida, l'Entesa, perquè així treballem, en benefici de totes i de tots.

Per tant, jo sol·licite de la Mesa, cas que la Mesa ho considere, que ens done uns minuts, aquells que necessitem, per a vore si conjuntament podem aplegar a una solució de transaccional conjunta per a dur endavant una missió tan important en defensa de la citricultura i del citricultor valencià.

Gràcies, senyor president, esperant la resposta de la Mesa.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señora Dolors Pérez.

Hay una proposición por parte de la ponente de un momento de conciliábulo para ver si es factible llegar a un acuerdo.
¿Es factible?
Pues vamos a hacer una cosa: Como estaba previsto hacer un receso después de esta.
.
.
, vamos a aprovechar, vamos a satisfacer la hipoglucemia *(rialles)* y, al mismo tiempo, los portavoces van a resolver el tema.

Así que se levanta la sesión durante unos momentos.

 

*(Se suspén la sessió a les 11 hores i 22 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 49 minuts)*

 

**El senyor president:**

 

Se reanuda la sesión.

Pongo en conocimiento que, de conformidad con lo establecido en los artículos 40 y 62.
2 del Reglamento de las Cortes Valencianas, me ha sido comunicado por el presidente de la Comisión de Control de la Actuación de Radiotelevisión Valenciana, y de acuerdo con la Mesa de la citada comisión, que la reunión de la Comisión de Control de la Actuación de Radiotelevisión Valenciana prevista para el día 28 de octubre se traslada al día 13 de noviembre a las cuatro y media con el mismo orden del día.

Señora Dolors Pérez, tiene tres minutos para referir su posición respecto a la aceptación o no aceptación de las enmiendas.
Luego, tendrá derecho a los turnos de réplica.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Bo, d'una forma ràpida perquè és tal i conforme ho exposa el senyor president com s'ha de fer.
Malauradament, senyories, no s'ha pogut aplegar a cap tipus d'acord.
S'ha presentat una transaccional de conformitat amb dos parts d'aquesta cambra, però el Partit Popular no accepta la transaccional que es presenta.

Així que, estic convençuda que continuarem lluitant perquè les coses vagen millor i considere que res més puc dir, senyor president, sinó demanar-li que passe a votació i, després, ja parlarem en l'explicació de vot.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

¿Desea usted hacer uso de su turno de réplica, don Joaquín?

Pues tiene la palabra para el turno de réplica el representante del Grupo Popular.

 

**El senyor Soler Garibo:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora Pérez, no s'ha presentat cap transaccional.
Vosté ha vingut amb un escritet, amb un esborrany, i vosté ha intentat que eixe text de vosté es transaccionara.
Però, com no estaven d'acord des del Grup Parlamentari Popular amb eixe text.
.
.
Una transaccional és una figura contemplada en el Reglament d'esta Cambra que, per a convertir-se en transaccional, requereix la firma dels grups parlamentaris, i això és, simplement, un esborrany, una proposta que ha fet vosté, que en el legítim dret que té de fer-la en una negociació política i amb el mateix legítim dret que tenim mosatros d'acceptar-la o no acceptar-la.
.
.
per tant, això, en tot cas, és una transaccional *non nata*.
Per tant, no ha aplegat a nàixer, no és una transaccional.

No podem acceptar-lo de cap manera.
El text està pitjor que abans.
Jo no sé si és que no m'he explicat bé o que a la millor algú no mos vol entendre, senyora Pérez.
Jo he dit abans que la proposta de vosté entrava en contradicció de pla amb el Codi Civil i que per acceptar-la caldria modificar el Codi Civil, cosa que des d'ací jo veig un poc difícil.
Després, s'incorpora a eixe text de vosté una altra esmena que el que fa és empitjorar el text, perquè com el de davant no es canvia estem partint d'una base il·legal, d'una base que entra en contradicció amb el Codi Civil.
Per tant, si això no ho llevem, tot allò que fiquem darrere el que fa és empitjorar la qüestió, empitjorar el text i no solucionem el problema que hem detectat des del grup parlamentari.
Per tant, això es cau pel seu pes.

Han tornat a parlar del diagnòstic.
Sí, estem d'acord en casos puntuals, casos col·lectius, de dificultats que hi ha, però el camí per a resoldre-ho no és el que vosté ha agafat, és un altre molt distint que està en l'esmena que jo li he oferit.

Mire, ho hem estat comentat, vosté fica com a exemple allò d'Ailimpo, allò de la llima i el pomelo.
I ahí es contradiu vosté mateixa perquè si agarrem com a exemple allò d'Ailimpo, hauríem de fer-li cas però *a pies juntillas*, és a dir, fins l'última coma, a l'esmena que presenta el Grup Parlamentari Popular.
Mire, l'ordre que regula el que vosté ha dit, d'Ailimpo, diu: "Vista la solicitud de homologación de un contrato tipo de compra-venta de limones, con destino a su comercialización en fresco, formulada por la organización interprofesional del limón y pomelo, Ailimpo, acogiéndose a la ley.
.
.
" tal y tal.
.
.
Per tant, nosaltres estem dient en la nostra esmena que siga.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, por favor, reduzcan el volumen de la voz.

Puede continuar, señor diputado.

 

**El senyor Soler Garibo:**

 

Gràcies, senyor president.

Com li deia, la nostra esmena el que li diu és a Intercitrus, parlant claret i prompte: faça vosté el vosté el mateix que ha fet Ailimpo, que és el que vosté ha dit ací, que ho fique com a exemple.
Però, després, comença a rebuscar amb la complicitat d'altres grups polítiques, comença a rebuscar per a salvar l'error que vosté va tindre en redactar-la, cosa que jo de veres que molt a gust he presentat l'esmena per a poder-li salvar a vosté l'error, però si vosté no vol jo no sóc el Nostre Senyor, no puc fer més que el que he fet.

Per tant, amb tots eixos arguments i sentint-ho molt, perquè és un tema que ens afecta a tots i és una tema que entre tots hem de solucionar, sentint-ho molt li hem de votar en contra, perquè, com dic, el text ara és pitjor que era.
El camí per a resoldre-ho és un altre.
Quan vostés vulguen per l'altre camí mos trobaran al grup parlamentari i a la conselleria quan vulguen per a negociar.

Moltes gràcies.

**El senyor president:**

De nada, señor Soler.

Vamos a pasar al proceso de votación.

Sí, señora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Disculpe, senyor president.
És que em pensava que anàvem a votar i després donaria explicació de vot.
Si és que fem la votació i ahí s'acaba, sí que necessite la rèplica.

 

**El senyor president:**

Pues tiene usted derecho a cinco minutos para la contrarréplica.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Senyories, és de veritat que no hi ha cap transaccional firmada, però perquè no s'ha donat lloc.
El Partit Popular ha dit que no es fera el que es fera.
I vaig a llegir-los la transaccional conforme l'havem comentada, conforme l'havem comentada, tant.
.
.
*(El senyor Maluenda Verdú parla des de l' escó sense micròfon)*

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda.
.
.
Señor Maluenda, por favor, tome la palabra cuando se le dé, por favor.

Señora Pérez, replique o contrarreplique pero no entre en un tema que no procede, por favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies.

Mire, jo no intente trencar el debat d'esta sala, senyores membres de la Mesa i senyor president, però per a fer la rèplica he d'exposar les coses tal com s'han produït, perquè crec que ha de ser aixina, si no cap de vostés s'assabentaran de què és el que ha passat.

Quan havem estat asseguts parlant de la transaccional que podia eixir de les dues propostes realitzades, una pel Partit Popular i una pel Partit Socialista, he exposat el següent al senyor Soler: Li he dit que la seua proposta de resolució no deia absolutament res i aixina no es podia acceptar.
Nosaltres no podem instar a ningú, que no siga el Govern Valencià, a realitzar ninguna funció.
I, per tant, és obligació d'este parlament dirigir-nos a aquelles conselleries que han de donar solució a les peticions que ací fem, a les iniciatives.

Anem a vore, la proposta realitzada per Esquerra Unida l'Entesa venia a dir, tot i arreplegant l'exposició realitzada o l'esmena presentada pel Partit Popular: "Les Corts Valencianes insten a la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació que, en l'àmbit de les seues competències ­i ahí afegia esta persona­ sol·licite del Ministeri d'Agricul-tura la promulgació d'una ordre basada en la Llei 2/2000, de 7 de gener, reguladora de productes tipus agroalimentaris i el Real Decret 686/2000, de 12 de maig, pel que s'aprova el reglament de l'esmentada llei".
I a continuació arreplegava tot el punt de la proposta o de l'esmena d'addició que realitzava el Partit Socialista.

Així, senyories, s'ha donat el tema.
No és que este grup parlamentari vulga llevar-se de damunt ninguna de les seues responsabilitats; és més, considere que la responsabilitat ha aplegat fins a acceptar l'esmena presentada pel Partit Popular, que no tenia cap contingut per a dur endavant ninguna acció positiva de cara als citricultors valencians.
I ací estàvem parlant de la problemàtica amb la citricultura valenciana i amb els contractes de compravenda.
Per tant, jo també ho lamente.

Però estic convençuda, com cada vegada que he pujat a esta trona o havem estat en comissió quan havem discutit d'algun tema d'agricultura o d'altres en els quals he estat involucrada, que al cap del temps les propostes denegades s'han portat a bon fi.
Per la qual cosa m'honra, tant els vots a favor com els vots en contra que es puguen donar en esta cambra.
Per a la citricultura valenciana pense que hui és un dia important, i pense que a partir de hui este tema donarà molt a dir i els acords seran molt prompte.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

De nada, señora diputada.

Vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
El resultado de la votación ha sido 36 votos a favor y 42 votos en contra.
Queda rechazada la proposición.

 

 

***Presa en consideració de la Proposició no de llei sobre la defensa de la personalitat històrica del poble valencià mitjançant el rebuig a l'obsolet i inconstitucional projecte de Països Catalans i la reinvenció de la Corona d'Aragó per a convertir la Comunitat Valenciana en un apèndix de Catalunya, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 858, BOCV núm.
9).***

 

**El senyor president:**

 

Pasamos al punto 2 que diu: presa en consideració de la Proposició no de Llei sobre la defensa de la personalitat històrica del poble valencià, mitjançant el rebuig a l'obsolet i inconstitucional projecte de Països Catalans i la reinvenció de la Corona d'Aragó, per a convertir la Comunitat Valenciana en un apèndix de Catalunya, presentada pel Grup Parlamentari Popular.

Té la paraula, per a la presentació i defensa, el senyor diputat sindic del Grup Popular, Serafín Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Molt excel·lent president.

Senyories.

 

**El senyor president:**

Por favor, señores diputados, yo creo que es importante que desde un principio procuremos mantener el talante positivo y evitemos, en un tema serio, comentarios descontrolados.
Por favor.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Gràcies, molt excel·lent president.

Senyories.

Miren vostés, parlar de la identitat d'un poble, parlar de la seua personalitat cultural i històrica, parlar dels seus fets diferencials, parlar del seu dret d'autogovern o parlar del respecte a allò establert en la Constitució i en l'Estatut d'Autonomia és un tema, jo crec, sincerament, molt seriós i transcendent que no sols requereix el debat d'esta Cambra sinó que a més en eixe debat no caben posicionaments tebis en els seus pronunciaments, ni tampoc ha d'existir un pronunciament inequívoc per part d'estes Corts Valencianes davant la proposta que el senyor Maragall ha fet.

Per això ja el Grup Parlamentari Popular en el seu moment formulà una pregunta al Molt Honorable President de la Generalitat d'interés general en esta qüestió i també, en el seu dia, presentà esta proposició no de llei que hui estem ací debatent, en la que sol·licitem que estes Corts rebutgen d'una manera clara i contundent la proposta d'euroregió que presentà el secretari dels socialistes catalans, el senyor Maragall, i en la que demanem que les Corts es reafirmem en els drets constitucionals i estatutaris de la Comunitat Valenciana com una nacionalitat històrica, i que es condemne qualsevol ingerència o intent, com el propugna el senyor Maragall, que ofén els drets del poble valencià i que pot vulnerar la Constitució i l'Estatut d'Autonomia.

Però, miren vostés, rebutgem eixa proposta no sols en el fons, al que després em referiré, sinó també en les formes.
Rebuig en les formes per plantejar la mateixa en un any tan senyalat, com és l'any del 25 aniversari de la Constitució Espanyola, norma bàsica i fonamental per a tots els espanyols, que mos ha proporcionat la Constitució una de les millors etapes de prosperitat, de benestar, de convivència pacífica i democràtica.
La Constitució ha permés la convivència pacífica de tots els espanyols i ha permés l'autogovern de les comunitats autònomes en un marc de cooperació lleial entre les mateixes.
I esta proposició, esta proposta del senyor Maragall, l'únic que vol és intentar trencar eixe marc de cooperació lleial entre les distintes comunitats autònomes.
Però també rebuig en les formes i rebuig en les fórmules, perquè esta proposta es presentà ni més ni menys en el dia gran de tots els valencians, es presentà oficialment el Nou d'Octubre, un dia de reafirmació, un dia de compromís dels valencians i de les valencianes en la seua terra, un dia sobretot, també, de celebració del nostre autogovern per a tots els valencians i les valencianes.

Jo crec que coincidiran amb mi que és una falta de tacte i de respecte al poble valencià, que jo diria que és insultant i provocador, no sols presentar-la en el 25 aniversari de la Constitució sinó també presentar-la oficialment en el Nou d'Octubre.
Crec que és una falta de respecte que cal dir-la amb tota claredat des d'esta tribuna.
Però també, també un rebuig en les formes perquè, a més a més, esta proposta s'emmarca dins d'una contesa electoral, com són les eleccions catalanes, i, per tant, és una proposta feta en un to electoralista, és una proposta feta com si d'una frivolitat més es tractara.

Bé, senyories, i què és el que aporta esta proposta?
O què pretén, seria millor que aporta, esta proposta?
Jo crec que l'únic que aporta és voler tensar la vida política.
L'únic que aporta és el voler trencar l'ordre constitucional de la nostra estructura d'estat.
L'únic que aporta és voler trencar el marc que ha presidit i permés la col·laboració entre les distintes comunitats autònomes sense blocs o aliances incompatibles en l'estructura de l'Estat i en la unitat d'Espanya.

Per això, nosaltres, des del Grup Parlamentari Popular, volem dir, sense cap tipus de tebieses, que el senyor Mara-gall no enganya absolutament a ningú, que no enganya a ningú.
Perquè l'únic que vol és dur a cap eixa vella i desfasada idea dels Països Catalans, a través de reinventar-se antigues corones d'Aragó o a través d'eixes federacions estranyes que moltes vegades s'han proposat.

Esta és una proposta que no aporta res a l'interés general dels ciutadans sinó més bé tot el contrari.
És una proposta de passat que l'únic que produeix és una crispació innecessària.
I, a més, està feta, i si em permeten vostés l'expressió, està feta des de la *chulería*, des de la *chulería*.
Deien "ni Paris, ni Madrid lo van a impedir".
Ni Paris, ni Madrid ho impediran.
Sona exactament igual allò de "ni una gota de aigua, ni per a la Comunitat Valenciana, ni per a Múrcia".
Exactament igual, ni Paris ni Madrid.
*(Remors)* Com si ací els representants dels valencians i de les valencianes, com si ací, la Comunitat Valenciana, Balears o Aragó no tingueren res a dir.
Senyories, sí que hem de dir i volem dir-ho i alt i fort votant en esta proposició no de llei, volem dir-ho.
Per això creem que és molt important que hi haja un pronunciament a través del vot en esta Cambra.

I, miren vostés, el sols intent que la Comunitat Valen-ciana forme part d'una organització territorial o política distinta del que està establert en l'article 3 del nostre Estatut d'Autonomia, significa un atemptat contra els drets del poble valencià i una ofensa a la nostra personalitat històrica i cultural, que mosatros no podem de cap manera consentir.

Però, també, què es vol perseguir amb esta proposta?
Trencar la col·laboració lògica i legítima entre les comunitats autònomes?
És que hauríem de cedir competències més tard o més prompte en eixa hipotètica euroregió?
És que fa falta per a coordinar-se una proposta d'estes característiques?
Jo crec que l'ordre constitucional i la legislació vigent és més que suficient per aconseguir una bona coordinació entre les distintes comunitats autònomes.

Però, bé, si tots estos arguments jo crec que ja són claríssims, el més preocupant també, senyories, és que esta proposta d'euroregió, segons diu el seu proponent, i diuen i han reflectit els mitjans de comunicació, compta amb el recolzament del Partit Socialista, compta amb el recolzament del secretari general del Partit Socialista, el senyor Rodríguez Zapatero.

Però, encara és més, és que també compta amb el recolzament del Partit Socialista valencià i del seu secretari general, el senyor Pla, que no sols diu que recolza.
.
.
*(remors)* no sols diu que recolza i que li pareix bé esta qüestió sinó que també, també, en una roda de premsa, digué que esta proposta es basa en un dels acords d'una reunió que tingué lloc i en la que es firmà la denominada Declaració de València, i és la que donà lloc per a afirmar esta proposta del senyor Maragall.
Jo crec, senyories, que en tot cas açò és una cosa absolutament insòlita.
I *ver para creer*, vore per a creure, però aixina pareix ser.

Miren vostés, mosatros volem deixar clar que el Grup Parlamentari Popular aposta clarament per la Constitució i per l'Estatut d'Autonomia.
I ho volem deixar clar en l'any que és el 25 aniversari de la Constitució Espanyola, i quan celebràrem fa molt poquet el 20 aniversari del nostre Estatut d'Autonomia.
Per això, hui, estes Corts, esta Cambra, té una oportunitat d'or per a dir clarament cada u el que pensa respecte a esta proposta.
Hui s'hauria de votar per a defendre el que és el dret d'autogovern legítim, històric, cultural i propi de la Comunitat Valenciana *(Aplaudiments des d'un sector de la Cambra)* a favor d'esta proposició no de llei.

I sobretot hui tenen l'oportunitat, les seues senyories, de clarificar la seua postura d'una vegada per totes davant la societat valenciana i davant tots els ciutadans i totes les ciutadanes.
Mosatros diguem no a una proposta que vulga minar el nostre autogovern, que vulga convertir-nos en no sé què depenent de la capitalitat de Barcelona i de Catalunya.
Diguem no perquè mosatros tenim una comunitat forta, tenim una comunitat pròspera, tenim una comunitat de primera, tenim una comunitat amb un sostre de competències com puga tindre qualsevol altra de les comunitats denominades també històriques.
I per tant, el que hem de fer és seguir creient en les nostres pròpies possibilitats, com ho hem fet des de fa huit anys que governa el Partit Popular en esta comunitat, per donar-li progrés, per donar-li futur, per donar-li prosperitat i per a donar-li benestar.

I no s'han d'inventar coses rares ni federacions estranyes, perquè l'ordre constitucional, l'ordre estatutari, mos dóna una tranquil·litat, mos dóna una base de futur per a seguir millorant les polítiques socials i la qualitat de vida als nostres ciutadans i a les nostres ciutadanes.

Miren vostés, mosatros demanem en esta proposició no de llei que se reafirmen els nostres drets constitucionals i estatutaris.
Mosatros demanem que se defenga la nostra personalitat cultural i històrica, que se defenga el nostre idioma, que se defenga la nostra cultura.
I hui és una oportunitat d'or per a tots vostés perquè en el que la paraula més gran que té la democràcia, que és el vot, hui diguen clarament si estan o no estan per eixa reafirmació constitucional i estatutària de la nostra comunitat, o per si volen ficar cortines de fum, minar el nostre autogovern, i voler trencar la coordinació entre les comunitats autònomes, voler trencar l'ordre constitucional.
Per tant, vostés, senyories, tenen la paraula.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor Castellano.

Se ha presentado una enmienda a la totalidad por el Grupo Parlamentario Socialista, por don Antonio Such Botella.
Té la paraula el diputat senyor Antonio Such.

 

 

**El senyor Such i Botella:**

 

Senyor president.

Bon dia, senyores i senyors diputats.

La veritat és que jo crec que manipular d'esta forma no es pot fer.
*(Remors)* Miren, senyories, fins on arriba el tema que la proposició no de llei que va presentar el Partit Popular res tenia a vore en el tema de l'euroregió.
Tanmateix, al final, es fa tot un *totum revolutum* per a parlar de tot.
Perquè esta proposició no de llei està presentada abans que ni es pensara sobre el tema de l'euroregió, ni que Pasqual Maragall fera la proposta d'euroregió.
Per tant, el mesclar-ho tot i confondre a la gent i als ciutadans jo crec que no és bo.

Comparec per a presentar l'esmena a la totalitat a la proposició no de llei presentada pel Grup Parlamentari Popular, esmena a la totalitat fonamentada per raons més que evidents al nostre entendre.
La primera impressió que tenim és que el Partit Popular seguix instal·lat en l'antiga agenda, seguix instal·lat en la intenció de dividir i crispar la societat valenciana.

Esta proposició no de llei és una de les parts de la ja sabuda campanya política del Partit Popular i del govern de dretes que tenim en la nostra comunitat.
Açò forma part de l'anomenada trilogia, que el Partit Popular, aprofitant-se de la seua majoria, està substanciant en aquesta cambra d'ací a les eleccions generals.
I ho fa introduint elements de divisió i crispació en dos temes transcendentals per a la Comunitat Valenciana, i que requereixen el consens de totes les parts, com són el tema de l'aigua i el tema del tren d'alta velocitat.
I el tercer element que ha suscitat este debat és la sempre suggeridora figura de Maragall, que deslliga el nerviosisme en el Partit Popular.
No obstant, cada dia més els valencians coneixen la seua estratègia, i com ella no és productiva en si mateixa i no produïx cap benefici social, no els càpia cap dubte que serà rebutjada en un futur molt pròxim.

La intenció del Partit Popular és clara.
Constituïx a intentar desviar l'atenció dels ciutadans i ciutadanes de la nostra comunitat a un tema que està molt lluny de ser una inquietud, ni tan sols una preocupació d'ínfima magnitud.
La convivència, senyories, en la societat valenciana està ben assentada, i no precisament per este tipus de propostes.
És una convivència plena en base al marc constitucional i estatutari en vigor.
Per tant, hem de dir-los als valencians i valencianes que el nostre futur està garantit.
I que este Grup Socialista treballa amb serietat i rigor per a això.

Els valencians i les valencianes ens sentim orgullosos de ser un poble emprenedor, dinàmic.
Un poble on treballem i creem, on pretenem viure dignament.
I per descomptat som un poble sense complexos, i en el que tant a casa com al carrer anem amb el cap ben alt.
Els socialistes valencians volem una societat oberta i plural, una societat que permeta mirar el veí sense vore enemics.
Volem vore el veí com un factor d'oportunitat i de desenvolupament, i mai com un element de confrontació i de divisió, com ho percep la dreta governant en la nostra comunitat.
Esta dreta que es refugia en la vella agenda, amb l'únic objectiu d'ocultar la seua pròpia incapacitat de proposar nous elements de discurs a les valencianes i valencians.
Li suggerim que aporten a esta cambra propostes que afavorisquen el nostre desenvolupament, la nostra fortalesa, la solidaritat i la unitat dels valencians i les valencianes.

El fet que el Partit Popular plantege en esta proposició no de llei elements de discòrdia, per mitjà d'afirmacions que res s'ajusten a la realitat, simplement pel fet que consideren electoralment positiu per a la seua opció, sense importar-li en absolut el reobrir velles discussions, suposa la tornada a la part més fosca de la nostra transició democràtica.
Suposa una absoluta falta de respecte als valencians i valencianes si més una gran irresponsabilitat política.

Este tipus de plantejaments, amb l'única finalitat de criminalitzar suposats comportaments i actituds dels socialistes, analitzats de forma errònia i per descomptat de forma interessada, només poden meréixer el nostre rebuig més absolut i la nostra denúncia pública d'esta estratègia.
Miren si açò té importància, senyories, que amb el fet que un sol valencià, repetisc, un sol valencià, puga arribar a considerar que realment la nostra comunitat està en perill per una suposada annexió de no sé quin enemic exterior, suposaria ja una gran irresponsabilitat per la seua banda, així com una burla autèntica als homes i dones de la nostra comunitat.

Què vol el Partit Popular instal·lar este matí en la societat valenciana?
El discurs de la por?
De l'insult?
Del perill?
El sentiment d'amenaça?
O vol el Partit Popular treballar per l'interés general, per l'interés de la Comunitat Valenciana?
Nosaltres, senyories, volem entrar en la qüestió de forma profunda, seriosa i rigorosa, amb l'única finalitat de donar llum i claredat a esta qüestió.

Els socialistes valencians volem deixar la part lúdica festiva de la proposició no de llei del Partit Popular fora de la discussió, i volem centrar-nos, evidentment, en allò que és important.
El Grup Parlamentari Socialista aposta per potenciar la nostra capacitat d'autogovern per mitjà d'una reforma del nostre Estatut d'Autonomia.
Volem un autogovern que ens equipare a les comunitats denominades històriques.

Senyories, els valencians i valencianes som un poble de primera.
Un poble que ha avançat molt durant estos últims vint anys.
Un poble que necessita més, que necessita que es puguen incrementar les potencialitats que tenim.
I no obstant, tenim un marc estatutari que està retardat respecte a la societat valenciana.
Tenim un marc estatutari que no es correspon amb les aspiracions i anhels dels valencians i de les valencianes.

Hem aconseguit crear institucions autonòmiques que en estos moments no són elements estatutaris.
Fa poc, inclús el president del Consell Jurídic Consultiu reclamava que s'incloguera aquesta institució en el nostre estatut.
El mateix ocorre amb l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Tenim un gran repte per davant, ser capaços que el nostre marc estatutari done respostes a la nostra societat.
Inclòs un exconseller de Cultura del seu partit, així mateixa ho pensava i ho deia fa dos dies.
Volen treballar des del consens per tot açò?
Si és afirmatiu i treballem pel consens en tot açò, els socialistes estaran en el camí.

Els socialistes valencians sí que tenim clar el que volem.
Ho vam dir als nostres electors en la campanya electoral.
Nosaltres no vam dir veritats a mitges.
Volem apostar per defendre el nostre poble, per una reforma que contemple més drets, més llibertat, més igualtat, més solidaritat, més seguretat, més participació, més autonomia, més competències, més eficàcia, més valencianisme i més europeisme.
Açò és apostar pel nostre poble; defendre les possibilitats de desenvolupament i de dinamisme a tots els nivells.
Açò suposa defendre la nostra pròpia identitat posant-la en valor.
No pot el govern del Partit Popular seguir instal·lat en la confrontació i la crispació, perdent un temps preciós perquè esta comunitat avance.
Esta actitud seria imperdonable per a qualsevol responsable polític.

El marc estatutari, senyories, està en vigor.
La Constitució Espanyola està en vigor, i per tant no cap parlar, per impossible, de normes d'altres comunitats autònomes que ens puguen afectar; si més no, arribar a considerar-ho seria una greu irresponsabilitat d'aquell que ho fera.
I també dels que pretenen usar qualsevol declaració per a crispar o dividir.

La defensa de les nostres senyes d'identitat no es fa des de posicionaments a la contra de ningú, sinó des de posicions polítiques fermes i coherents.
Es defensen aprofundint en elles, potenciant la nostra llengua, la nostra cultura, la nostra història.
Es potencien en l'educació, destinant recursos suficients perquè els nostres ciutadans puguen accedir a l'ús de la cultura; potenciant que els nostres joves puguen desenvolupar les seues capacitats amb plenitud, per mitjà de la investigació, i es potencia també innovant i creant.

No obstant, la política del Partit Popular és ben distinta.
La nostra llengua està prou discriminada en estos moments, inclús la seua proposició no de llei es presenta a esta cambra en castellà, quan es pretén defensar la identitat valenciana.

La Història que potencia el Partit Popular és la Història d'Espanya, posant en un pla secundari la Història del nostre poble.
I sobretot es reduïxen les hores de valencià en les escoles per afavorir altres assignatures.
No es finança en absolut en estos moments el que són actes importants per a potenciar la nostra llengua, com són les Trobades d'Escoles en Valencià, ni les multituds d'accions que realitzen nombrosos col·lectius socials en pro de la nostra llengua.
Esta és la seua responsabilitat del que estan fent.
Este és el seu treball.
Si volen i canvien d'actitud ens trobaran en el camí del treball en comú.

Senyories, només amb este tipus de declaracions que hui ens porten a esta Cambra, els puc assegurar que no es pot avançar en la defensa de la nostra identitat.
Per tant, senyories, per a defendre realment allò nostre, només cal posar-se mà a l'obra, tots junts.
I no menyspreant a aquells que en estos moments representem a prop d'un milió de votants d'esta comunitat.
Esta comunitat som tots, i no sols vostés.

Els socialistes valencians, des del compromís estatutari, com a impulsors de l'Estatut que fórem, i des del compromís constitucional, del qual també vam ser impulsors, no compartim cap tipus de propostes que advoquen pels denominats Països Catalans.
Com no pot ser d'altra forma, senyories, com no pot ser d'altra forma.

Ens pareix una gran irresponsabilitat que intenten confondre una part de la història del nostre poble, quan vam formar part de l'antiga Corona d'Aragó, amb altres elements distorsionadors de la realitat, ja que la Corona d'Aragó va existir i d'ella es van derivar altres regnes com l'antic Regne de València.
Ningú dubta de l'herència rebuda de l'antiga Corona d'Aragó, a on té el seu origen estes Corts, les quals ens van concedir drets i llibertats a través dels Furs, i en estos moments, tant aragonesos com catalans i balears són els nostres veïns, amb els quals devem entendre'ns des d'una perspectiva de cooperació i col·laboració en moltes matèries, i mai des d'una posició de submissió ni complexos ni de confrontació estèril.

Des d'este esperit de col·laboració i desitjos d'avançar en diferents sinergies, l'anterior titular d'estes Corts va signar en el palau de l'Alfajería, seu de les Corts Aragoneses, el 12 de juliol de l'any 2000, l'acord de col·laboració entre els parlaments autonòmics de l'antiga Corona d'Aragó, que establia mecanismes de col·laboració i intercanvi, i, a més, de moltes reunions d'alts càrrecs d'esta administració en el mateix sentit.

Senyories, els socialistes valencians volem dir-los a la societat valenciana que per a aprofundir en els nostres drets, en el nostre futur, en les nostres possibilitats, és necessari que treballem, per això és necessari que abordem una reforma estatutària que ens pose en bona posició per a afrontar el futur amb garanties, on abordem una major capacitat d'autogovern, en què incloguem drets socials avançats per als nostres ciutadans i ciutadanes, un marc en què els emprenedors i tots els sectors productius estiguen reforçats i amb millors expectatives i, per descomptat, a on les nostres senyes d'identitat, que ens caracteritzen, es potèncien: la nostra llengua, la nostra història i la nostra cultura.
Que realment açò siga el que ens unixca i rebutgem permanentment el que ens separa.

Per tot això, el meu grup presenta esta esmena a la totalitat, esmena que es caracteritza, en primer lloc, per enfortir les nostres senyes d'identitat i per abordar una reforma de l'Estatut d'Autonomia.
Per a aconseguir-ho i, en segon lloc, per a condemna de la crispació, de la divisió i de l'enfrontament com a eina de l'acció política.
Esperem que el Partit Popular siga conscient d'esta necessitat i, sobretot, que el senyor Camps complixca amb el compromís explicitat solemnement en el debat de la seua investidura, ja que si finalment es retracta del dit compromís o el seu partit li impedix complir-lo, haurà de comparéixer de nou de forma solemne i explicar-ho als valencians.

Per últim, volem reivindicar la cita del professor Francisco Tomás y Valiente quan feia referència a l'Estat autonòmic.
Ell dia: "Una de les característiques bàsiques del sistema autonòmic espanyol és la gran flexibilitat permesa per la Constitució a l'hora d'establir el règim de cada comunitat autònoma.
Esta no-uniformitat del sistema manifesta una situació de diversitat en la diversitat en què a la pluralitat pròpia d'un Estat autonòmic integrat per diverses comunitats autònomes s'afegeixen l'existència de moltes diferències entre estes.
"

Senyories, eixa és la concepció i és la que compartim els socialistes valencians, la de la diversitat, la pluralitat d'idees i de pensaments.
A on no ens trobaran, senyories, serà en el discurs únic i uniformat.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* 

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Such.

Para el turno de aceptación o no de enmiendas, tiene la palabra el síndic del Grupo Popular, señor Castellano.

 

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Such, vosté sap què és manipular?
Manipular és proposar i fer demagògia en temes tan seriosos com és l'estructura territorial de l'Estat *(veus)*, com és el respecte a la Constitució *(protestes)* per caràcter electoralista *(aplaudiments des d'un sector de la cambra)*, això és manipular.
Però, a més, és preocupant que a vosté, que jo el tinc per un il·lustre diputat, seriós i treballadors, que no s'hasca llegit la proposició no de llei, o si se la llegit, doncs, no l'ha llegit bé, perquè mosatros la proposició no de llei la presentem el 17 de juliol i a finals de juny, el senyor Maragall proposa açò, realment, endevins no som.
Per tant, senyoria, jo el commine que *(veus)* mire bé.

Parla vosté d'"agenda vella".
Mire vosté, l'agenda vella és l'immobilisme que té el seu partit, que no té ni projecte ni alternativa, i, per tant, això sí que és una agenda vella.
I, bé, és insòlit que vosté diga que ací algú vol crispar.
.
.
Mire vosté, no és ni este Grup Parlamentari Popular ni és el Partit Popular el que ha fet una proposta per a desestabilitzar l'orde constitucional i estatutari que tenim, sinó que ha segut vosté i el seu partit, no hem segut mosatros *(protestes)*.

Però, bé, jo li agraïxc a la seua senyoria l'esforç que està vosté fent ací, en la tribuna, i sé com és de complicat el paper que li està tocant en este debat, perquè pareix ser que al seu portaveu i al seu secretari general, el senyor Pla.
.
.
, pareix que no siga suficientment important el parlar de la identitat del nostre poble *(protestes i aplaudiments),* el parlar del nostre autogovern o a la millor és que, també, com quasi sempre, o no té res a dir o no té res a aportar, que també poguera ser *(aplaudiments)*, o també pot ser que siga una estratègia del seu grup, no deixar-lo parlar massa perquè no haja de rectificar-se tots els dies o ficar la pota molt a sovint *(veus i aplaudiments)*, com féu ahir *(veus)*, com s'hagué de contradir i rectificar ahir, en Toledo, diguent que el senyor Zapatero no aprovava el transvasament del Tajo i que no n'hi ha ningun pla alternatiu, sinó que era una cortina de fum i era una fantasia allò del pla alternatiu.
.
.
*(veus)*

 

**El senyor president:**

Senyor Castellano.
.
.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

.
.
.
quin paperot, quin paperot, senyor Pla!
*(Protestes i aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Por favor, señores ­perdón, señor Castellano­, yo creo que la intervención del señor Such ha tenido también su componente crítico y, lógicamente, ha sido respetada desde el lado de la tribuna popular.
Yo espero que el señor Castellano se ciña al tema y que sea respetado igualmente desde la tribuna del grupo socialista.

Vamos a ver, por favor.
.
.
Siga.

 

 

 

**El senyor Castellano Gómez:**

Gràcies, senyor president.

Bé, si l'estratègia fóra eixa, doncs, bé, seria intel·ligent a la millor per al seu grup, però el que està clar és que en democràcia els vots són el que valen, i ací n'hi ha una proposició no de llei que diu clarament el que demana i el que sol·licita, i cada u en democràcia, que és allò important, amb el seu vot ha de dir si està o no d'acord amb eixa proposició no de llei, i no voler com sempre esquivar els debats, eixir-se'n per la tangent i no parlar del que s'hasca ací de parlar, perquè el que sí que està clar és que ací se demana que se rebutge la proposta d'euroregió de Maragall i que se deixen d'excuses, perquè no se diu res que no siga això en la proposició no de llei.

Com sempre, vostés volen esquivar els debats i no volen afrontar-los amb claredat.
Miren, en el Ple passat s'estava parlant del finançament del Pla hidrològic nacional, dien en la tribuna que sí, amb la boca xicoteta, volien el finançament, i després voten que no, eixa és la coherència que tenen vostés, després voten que no.
*(Protestes)*

Hui, estem parlant de rebutjar el que és l'euroregió del senyor Maragall, i vostés fan una esmena que, per cert, no l'ha defés.
.
.
, poca confiança té vosté en la seua esmena, quan no la defén, perquè ha parlat de tot menys de l'esmena, que jo sí que me l'he llegit, i no l'ha defés, i, per tant, ix esquivant el tema, parlant de la reforma de l'Estatut d'Autonomia i de no sé quines altres coses.

Mire, d'eixe tema ja ha parlat el molt honorable president de la Generalitat fa pocs dies, precisament, ací, en esta tribuna, i com vosté sap, fa pocs dies, perquè vosté és membre de la Junta de Portaveus, fa pocs dies s'aprovà la constitució d'una comissió especial per a una possible reforma de l'Estatut d'autonomia, i que vosté sap que eixe acord fou pres per unanimitat, per tant, no sé a què vénen ara este tipus d'afirmacions, llevat que vullguen esquivar el tema i donar-li excuses per a no pronunciar-se en el que s'han de pronunciar.

Però, a més, miren vostés, i ho hem dit moltes vegades, donant suport a este tipus de propostes és molt difícil que apleguem a negociacions en reformes.
Totes les reformes han de ser dins del camí únic que és l'orde constitucional, i vostés ho saben perfectament *(veus)* i aixina és com s'ha de fer i aixina és com se va a portar.

Saben les conclusions que trac jo de la seua intervenció?
Doncs, una conclusió és que el seu partit no té un model d'Estat, sinó que diuen en cada comunitat autònoma, en cada lloc, diuen una cosa, en cada lloc diuen una cosa, per interés personal o electoralista *(protestes)*.
El senyor Maragall parla d'euroregions, ara el senyor Iglesias, per a no ser menys, diu que també farà una regió per a la vall de l'Ebre, i açò, al final, senyors, jo crec que és poc seriós *(veus)*, és poc seriós.

En segon lloc, jo crec que n'hi ha una submissió del Partit Socialista valencià al senyor Maragall i a altres líders socialistes per falta de pes intern en el partit, per falta de projecte, i per falta d'alternativa pròpia *(veus i aplaudiments)* i quan no n'hi ha alternativa pròpia cal anar a rebuf de la resta.

Però, bé, a més a més, i respecte a altres aspectes de l'esmena.
.
.
Vosté no ha parlat de la seua esmena, però jo sí que vull parlar de la seua esmena, que vosté ha presentat, li he de dir que quan diuen que se condemna, en el seu punt primer, qualsevol intent de generar un clima de crispació en la societat valenciana.
.
.
Mire vosté, és que això és un poquet insòlit, perquè ací, si algú ha propiciat un clima de crispació és el senyor Maragall, i vostés donant-li suport, proposant esta euroregió *(aplaudiments)*, són els únics!

Per tant, no trenquem la normalitat institucional i entendran que no podem donar suport a eixa esmena.
I, jo, el que els demane és que se deixen ja d'una vegada d'excuses, que afronten els debats amb claredat, que és el que s'ha de fer en estes Corts, i, per tant, que el seu vot siga el reflex del que realment vostés recolzen, si donen suport o no donen suport a una euroregió, és tan fàcil com això el que diu la proposició no de llei i és tan fàcil el que vorem després en la votació.

Moltes gràcies.
*(Veus i aplaudiments)*

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Castellano.

Señor Such, ¿pide turno de réplica?
Tiene cinco minutos para el turno de réplica, por favor, señor Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

Senyories, la veritat és que una llàstima, és una verdadera llàstima que intentem fer un debat seriós i mos ixquen sempre amb este tipus d'actituds, perquè això no ens porta a res, i, per suposat, no ens porta a afavorir la consolidació de les nostres senyes d'identitat ni tampoc el treball en comú.

Jo crec que, seguint amb el plantejament seriós, si realment és vol que potenciem la nostra llengua i la nostra cultura i les nostres senyes d'identitat, el que hem de fer és abordar seriosament el tema, i no intentar que açò siga un element més de crispació i de divisió en què els insults proliferen, perquè en eixe camí no van a trobar-mos a nosaltres.
Vostés estan acostumats a este tipus d'actitud, perquè és l'antiga agenda, l'agenda zaplanista és l'agenda de la crispació i de la divisió, *(veus)* i això és el que vostés estan portant sempre permanentment.
.
.

 

**El senyor president:**

Señor Maluenda, por favor.
.
.

 

**El senyor Such i Botella:**

.
.
.
a esta cambra.
*(Aplaudiments)*

Miren vostés, quan vostés parlen de la seua proposició no de llei, parlen en la reforma de l'Estatut de Catalunya, reforma que en el seu moment va proposar algunes línies bàsiques el senyor Maragall i vostés ho han embolicat tot i ho han posat tot en el mateix paquet: euroregió, Maragall, Països Catalans, Corona d'Aragó.
.
.
, inclús desacreditant el que és un fet històric com és la Corona d'Aragó!
Però, bé, eixa és la seua *(protestes)* estratègia, la que sempre utilitzen en esta cambra.

Mire, jo crec que en l'esmena a la totalitat que presentem els socialistes intentem.
.
.
, recollint coses que tenen en la seua proposició, intentem fer un plantejament seriós del que volem, partint que, perquè les nostres senyes d'identitat, perquè allò valencià, perquè el nostre poble se senca satisfet i se senca animat i recolzat per estes Corts, que entre tots avancem.
I li oferim la mà per a avançar en un model de reforma de l'Estatut per a consolidar això que vostés rebutgen permanentment en esta cambra, i que l'única cosa que fan és replicar insultant la gent, i d'això ens pareix que la societat valenciana, senyories, està cansada.

I jo li vaig a dir més, mire *(veus)*, miren, senyories, la nostra esmena recull el suport a les senyes d'identitat valencianes, d'allò nostre, i, al mateix temps, en la proposta de resolució, a part del punt primer, li diguem també la necessitat que per a avançar en això tenim per a reformar l'Estatut d'Autonomia.
Jo entenc que a vostés els coste molt donar suport a açò, jo crec que al grup parlamentari li coste molt donar suport a esta esmena a la totalitat, i li diré per què: li costa molt, perquè el que hem fet ha segut transcriure literalment la intervenció del president de la Generalitat, el senyor Camps, en esta esmena a la proposició no de llei *(aplaudiments des d'un sector de la cambra)* i ho hem posat.
I jo sé que a vostés això els costa molt, perquè vostés estan posats en l'estratègia de la confrontació i de la crispació.
Lligga's el punt 2 quan diu, i són paraules textuals del *Diari de Sessions*, del president de la Generalitat, que és: "estimen oportú abordar la reforma de l'Estatut per avançar en els nostres drets i consolidar la nostra posició".
Llligga's el segon punt, és transcripció literal de les paraules del dia de la investidura del president de la Generalitat.
I jo sé que a vosté li costa molt recolzar-ho, els costa molt recolzar-ho, senyories.
*(Aplau-diments des d'un sector de la cambra)*

I no estem diguent altra cosa, estem diguent que hem de treballar per les nostres coses, amb una posició seriosa i rigorosa.
I hem fet un plantejament per a fugir de la crispació i fugir del discurs fàcil, del discurs fàcil eixe de tirar-li la culpa als altres de les pròpies incapacitats.
Hem fet una intervenció perquè intentem entre tots avançar posicions i perquè la nostra comunitat no seguisca perdent posicions al si de l'Estat espanyol.
Des de la diversitat i la pluralitat, ho he dit abans, i no des del discurs únic i la uniformitat.
Eixa és l'aposta que els socialistes valencians volem i la que hem plantejat en esta esmena, i no hem entrat en altre tipus de desqualificacions ni personals ni particulars.
I jo sé que l'estratègia seua sempre és la mateixa, i és la de dividir, crispar la societat, enfrontar, plantejar temes que no són en absolut necessitat dels valencians i que molta gent per desgràcia se'ls creuen.

I jo vaig a fer-li una reflexió, senyor Castellano, una reflexió: la veritat és que centenars de regidors del seu partit han estat presentant esta esmena per tot arreu, i molts d'ells li he de dir, en el tema de l'euroregió que vosté ha apuntat i ací n'ha fet ostentació, li he de dir que els caïa la cara de vergonya perquè no es podien creure allò que estaven llegint.
A molts dels seus regidors els caïa la cara de vergonya perquè no es podien creure que en ple segle XXI encara estiguérem pensant que es podia annexionar amb els Països Catalans o no sé què, quan tenim un marc estatutari i constitucional, que, per cert, vam ser els socialistes els principals impulsors de les dos normes bàsiques, els socialistes, *(Veus.
Aplaudiments)* i no vostés.

Per tant, reiterar-li que en un debat tan important, on es parla d'allò valencià, on es parla de les nostres coses, i que tampoc.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such.

 

**El senyor Such i Botella:**

 

Acabe, president.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, yo haría un ruego, y es que nos dejemos el subjetivismo de cada uno en lo que es la explicación de los hechos de los demás, porque es que no nos llevan a ningún lado.

Por favor, continue.

**El senyor Such i Botella:**

 

Sí, acabe.

Jo entenc, entenc i ho dic, que per a vostés és molt complicat recolzar esta esmena, sobretot perquè recull d'una forma important i recull literalment les paraules del president de la Generalitat, i vostés ara van a votar en contra d'això.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Such.

Tiene la palabra el señor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

Mire vosté, senyor Such.
En primer lloc, unes qüestions merament reglamentàries.
No se pot esmenar una exposició de motius, com vosté deu saber i jo estic convençut que sap, però ha tingut ahí un lapsus important.

I, a més, mire vosté, ací açò que estem debatent és una proposició no de llei que ha presentat el Grup Parlamentari Popular, no la seua esmena.
Si la seua esmena no estem debatent-la!
Estem debatent si vostés recolzen o no recolzen.
.
.
*(remors)* una proposició no de llei.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señores.
Señores diputados, por favor.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

.
.
.
Però vostés no volen parlar d'això perquè no tenen arguments.

Mire vosté, sap què és un debat seriós?
Sap vosté què és un debat seriós i transcendent?
Sap què és?
Defendre la Constitució i l'Estatut d'Autonomia, això és un debat seriós.
*(Remors)*

I vosté fa referència a agendes velles i a agendes zaplanistes.
Mire, li vaig a dir a vosté què és l'agenda zaplanista, si ho vol saber.
L'agenda zaplanista és l'agenda de l'ocupació, del progrés, del benestar social, del creixement i de la qualitat de vida, eixa és l'agenda zaplanista *(Remors.
Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*, agenda que el Govern Valencià actual va garantir per a tots els ciutadans i ciutadanes.
Eixa és l'agenda.

I vostés saben.
.
.
?
*(Veus)* No se fiquen nervioses les seues senyories, que jo sé que les veritats dolen, però s'han de sentir també les veritats.
I vostés saben què és una agenda vella?
Una agenda vella és voler tornar a antigues corones, és voler tornar al passat.
Miren vostés, queden-se vostés en el passat, que mosatros volem el futur i tenim el futur, no passa absolutament res.
Vostés en el passat i mosatros en el futur.
*(Veus)*

Per tant, mosatros tenim unes posicions unitàries.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor.

**El senyor Castellano Gómez:**

 

.
.
.
ací, en Catalunya, en Castella-la Manxa, en Múrcia i en tots els llocs.
Vostés en cada comunitat diuen una cosa diferent.
*(Remors)*

I ha fet referència a la intervenció del president de la Generalitat en l'última pregunta.
Jo sí que tinc el *Diari de Sessions*.
Vosté pareix que lligga en altres.
.
.
*(Remors)* I li vaig a llegir.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Señor Such.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

.
.
.
i li vaig a llegir, si em permeten les seues senyories i se tranquil·litzen, li vaig a llegir allò que digué el senyor president, si se tranquil·litzen: "Per tant, rebutgem de pla absolutament qualsevol plantejament que signifique desviar l'atenció de la nostra comunitat en el seu camí".

Un altre paràgraf expressament diu: "Per tant, jo crec que l'Espanya constitucional i la València que hui camina pel camí de l'Estatut d'Autonomia té molt clar allò que és, i que no ha de vindre ningú ací a dir-mos què és allò que volem fer mosatros.
I la pregunta que mos podríem fer, des del punt de vista que m'ha fet amb molt bona oportunitat el portaveu del Grup Parlamentari Popular, és a qui interessa en estos moments intentar tensar la vida política en Espanya i en la Comunitat Valenciana, o a qui interessen projectes com els que planteja el senyor Pasqual Maragall a Cata-lunya".
Això són les paraules literals del senyor Camps.
*(Remors)*

Per tant, no vinga vosté ací a fer focs artificials, perquè açò queda amb llums i taquígrafs, gravat i escrit.
Eixe és el seu problema, que ha quedat també escrit, eixe és el seu problema.

Però, a més a més, fa referència a les mocions dels ajuntaments.
Miren vostés, la moció dels ajuntaments, des dels grups municipals del Partit Popular se presenten mocions a allò que són polítiques d'interés general de la nostra comunitat com és el Pla hidrològic nacional i com és, evidentment, la proposta d'euroregió de Maragall.
I ho fan amb tot l'orgull del món.
I totes les votacions, i li commine que ho mire, totes les votacions són d'acord amb el que diu el partit.
Vostés, li recorde alguns casos com per exemple recent el d'Alfafar, votaren a favor d'esta proposició no de llei.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* Eixe és el seu problema.

Mosatros tenim una unitat, un criteri, uns arguments i una cohesió, i vostés són incapaços de poder defendre.
Perquè sí que és, certament, vergonyós que un grup parlamentari representat en esta cambra no estiga defenent la personalitat històrica i cultural de la nostra comunitat, no estiga defenent el dret d'autogovern de la nostra comunitat.
Això sí que és insòlit.
I per això els passa el que els passa, que fins el seu propi partit, no sols en Alfafar, perquè els passarà més, voten les posicions i voten esta proposició no de llei, que això és el que vostés haurien de fer per a salvar la cara i sobretot per a demostrar a la societat valenciana que volen defendre esta terra i esta comunitat.

Moltes gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

Vamos a someter a.
.
.
*(Pausa)* Como grupo que no ha presentado enmiendas, té la paraula el senyor Joan Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Realment, quan el grup parlamentari em va encomanar la intervenció en aquesta proposta, em plantegí inicialment fer algun tipus d'esmena.
La veritat, vaig decidir no fer-la, perquè em sembla una proposta molt poc presentable i crec que no val la pena perdre massa temps.
I vaig a intentar explicar-li per què anem a votar que no, a més un no rotund, a aquesta proposta: perquè pensem que és terriblement negativa per a este país.

En primer lloc, perquè aquesta proposta em recorda allò que en el cine se'n diu un *flash back*, un *flash back* dels temps de la transició.
I l'argumentació d'aquesta proposta s'assembla tant a la Batalla de València que aquelles persones que són joves, que no la van viure, valdria la pena que miraren les hemeroteques, que miraren els noticiaris, que miraren l'argumentació.
És fotocòpia de la Batalla de Valencia.

Nosaltres l'únic que hem de fer és esperar, desitjar i demanar que dels arguments i les paraules no es passe als fets, a les agressions a les autoritats, als atemptats a intel·lectuals que avui no estan amb nosaltres com Joan Fuster i com Sanchis Guarner, perquè ens sembla important.

En segon lloc, ens sembla una proposta delirant, delirant perquè no es basa en fets reals.
I mire vosté, buscar vies de col·laboració amb altres comunitats autònomes no és en absolut retallar sobirania, no és en absolut anar contra l'Estatut d'Autonomia, no és en absolut anar en contra de la Constitució.
On està escrit açò?

Mire vosté, per què no li pregunten a don Manuel Fraga Iribarne per què té una euroregió des de 1991 amb comarques del nord de Portugal?
S'ha retallat la sobirania de Galicia?
, que, per cert, és una comunitat de primera divisió, no de segona com esta.
S'ha retallat la sobirania d'esta comunitat autònoma?
Per què no li ho pregunten?
Per què no miren tots els temes de legislació comunitària per veure si una euroregió no ha estat dintre de la més pura ortodòxia europea i dintre de la Constitució?
Hi ha hagut algun problema amb la Constitució Espanyola amb l'euroregió que ha muntat don Manuel Fraga?
De què estan parlant?
Estan delirant.

És una proposta paranoica, paranoica perquè busquen enemics sempre, necessàriament.
Necessiten buscar enemics, ara Aragó, ara Catalunya.
Estupend, la Corona d'Aragó, la síntesi.
Tots els enemics estan dins.

A nosaltres ens sembla molt negatiu per als valencians com a poble.
Ens sembla terriblement negatiu.

És una proposta que indica un complex d'inferioritat.
Indica un complex d'inferioritat perquè, mire vosté, des de quan una euroregió implica submissió, com es diu implícitament o explícitament en el text de la seua proposta?
Des de quan?
És que no estan els Euroreg 2 i 3 concretament, que permetrien aportar recursos?
Tres quarts de bilió de pessetes del 2000 al 2006, s'ha de dir, que són cara les euroregions, són programes europeus.
Per què implica submissió açò?
Per què?

Implica submissió col·laborar en temes amb els països que tenim una mateixa llengua?
, col·laborar per a millorar la nostra llengua?
Implica submissió?
Per què implica submissió?

Nosaltres no ho entenem, si no és des d'una visió de complex d'inferioritat.
I pensem que els valencians no hem de tenir complex d'inferioritat amb ningú, hem de tractar totes les comunitats autònomes per igual.
I el que no es pot fer és fer un tractament de les comunitats autònomes si les mana o no les mana el Partit Popular, no ens sembla de rebut, ens sembla absolutament intolerable.

Però mire, per damunt de tot, aquesta proposició és una proposició de cortina de fum, és la proposició del calamar.
Hi havia un plantejament de reformar l'Estatut d'Auto-nomia: no es reforma l'Estatut d'Autonomia i ara eixirem amb este tema.

Miren vostés, jo vull que els quede molt clar: la manca de sobirania de què vostés parlen, si el nostre país té manca de sobirania és per culpa dels seus antecessors, aquella gent d'Aliança Popular, aquella gent d'UCD, aquella gent d'Unió Valenciana que, per retocar, van retocar fins el nom de la nostra comunitat en la comissió constitucional del Congrés, que van retocar l'estatut de Benicàssim en la comissió constitucional del Congrés, fins i tot en elements essencials, com no va passar en cap estatut de tot l'Estat espanyol.
De la manca de sobirania, la responsabilitat és seua, dels seus antecessors.
Vostés van ser.
I per tant, quan parlen de manca de sobirania recorden del que han de parlar.

La manca de sobirania és no haver anat per la via del 151 de la Constitució a l'hora de fer l'Estatut d'Autonomia.
I aquella famosa "batalla de València", de la qual vostés estan reproduint avui aquí els arguments, és.
.
.
ahí està la manca de sobirania.
La manca de sobirania és que aquí es diga una cosa i a Madrid es diga la contrària i diguen: "No es pot reformar l'Estatut".

Per tot açò, senyor portaveu, li hem de dir que a esta proposició li diguem un no ­si poguérem premeríem dues vegades perquè quedara clar­, perquè és un *flashblack* d'una batalla que vam patir a València, perquè és delirant, perquè és paranoica, perquè indica complex d'inferioritat i, sobretot, sobretot, perquè és una cortina de fum.

Gràcies.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor Ribó.

Tiene la palabra el senyor Castellano.

 

**El senyor Castellano Gómez:**

 

Gràcies, senyor president.

Mire vosté, senyor Ribó, proposta delirant és obrir un debat com el que ha obert el senyor Maragall, perquè si hui estem parlant ací d'esta qüestió és perquè el senyor Maragall, amb el recolzament del Partit Socialista, fa que estiguem ací parlant d'esta qüestió.
I a vosté això li pareix molt bé i no li pareix molt bé que mosatros defenguem allò nostre.
Mire vosté, des del respecte, s'equivoca rotundament.
Mosatros sempre anem a defendre allò nostre, els nostres drets estatutaris i constitucionals.
I resulta que vosté quan ix el senyor Maragall li pareix molt bé i quan ix ací la Comunitat Valenciana no li pareix molt bé.

Mire, jo, almenys, a la seua senyoria el que li he d'agrair és la seua coherència, la seua coherència, perquè vostés d'una manera o altra sempre han defés allò dels Països Catalans, d'una manera o altra sempre han defés allò de la unitat de la llengua, d'una manera o altra sempre han defés totes les posicions procatalanistes.
Molt bé.
Mosatros no les respectem, però almenys vosté és coherent i sincer, i tots saben, i tots saben el que pensa i el que diu.

Però per què existix este debat?
Existix este debat perquè el senyor Maragall l'ha portat no sols ací, perquè no sols existix en esta comunitat, és un debat que està a nivell nacional, a nivell nacional.
I, per tant, ací caldrà aclarir-ho, i ací que està la representació directa del poble valencià, caldrà dir clarament què pensa cada u.
I mosatros diguem clarament el que pensem en eixa proposició no de llei.
Vosté, que li agraïx la coherència, ja sabem el que pensa: allò dels Països Catalans, allò de la unitat, etcètera, etcètera.
Ja ho sabem.
Vosté és sincer, és coherent.
Jo crec que això en política també cal agrair-ho.

Però mire, esta comunitat és una comunitat forta, esta comunitat és una comunitat que té uns nivells competencials superiors, superiors a allò que puguen tindre els *landers* alemanys, superior a allò que puga tindre l'estat regional italià.
Esta comunitat és una comunitat de primera.
Perquè, miren, la Constitució de 1978 ha permés, a través de l'estat de les autonomies, uns nivells de descentralització com ningún altre país pot tindre, i ho tenim ací a Espanya, eixos nivells de descentralització que permet l'ordre constitucional i que permet l'estructura territorial que marca la Constitució de 1978.
I nivells de descentralització superiors, com li dia, als *landers* alemanys, superiors, com li dia, por exemple, a l'estat regional italià.

Per tant, ací el que cal fer és que este debat, que és innecessari, que genera crispació, que genera tensió en la vida pública i que en eixe sentit és inútil, el que cal fer és aclarir-ho.
Que a estes altures mos isca el senyor Maragall i el senyor socialista a dir que cal reinventar la Corona d'Aragó i que cal tornar a dur a cap els Països Catalans, això sí que és delirant, i això sí que és insòlit i això sí que està fora de lloc.
Això sí.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* I a vosté li pareix bé.
Siguem coherents, senyor Ribó.
A vosté això sí que li pareix bé.
Això sí que és delirant.

Mire vosté, als ciutadans el que els interessa no és tornar al passat, no és reivindicar antigues corones, el que els interessa és parlar de l'educació, de la sanitat, del progrés, del benestar social, de les polítiques socials.
Això és el que els interessa.
Per això altres no volen parlar, perquè han fracassat en elles i no volen reconèixer els mèrits del govern del Partit Popular.
Per això han d'anar sempre traent conills de la *chistera* per a desviar l'atenció pública.
I mosatros volem parlar d'això, i diem que perquè no hi haja un debat inútil i innecessari, com és este, cal aclarir les postures.

Els ciutadans i les ciutadanes i la societat valenciana ha de saber allò que els representants directes d'ells, que som mosatros ací en esta cambra, han de dir.
I mosatros hem de dir que creem en esta comunitat de primera, que la defensem, que volem els nostres drets constitucionals i que, sobretot, volem la seua prosperitat.
I que no volem que ningú mos interferisca i que ningú mos done lliçons de no sé què.
Perquè mosatros estem molt d'acord en la coordinació de totes les comunitats autònomes.
Evidentment que sí.
Mosatros apostem pel respecte, per la coordinació i per les bones relacions, com està fent el president de la Generalitat, com ho ha fet el govern popular en estos huit anys, de parlar en totes i cada una de les comunitats autònomes i de fer eixes cimeres que, quan se fan, vostés critiquen.
Per què les critiquen?
És a dir, si se parla, bé; i si no, també.
Si és que són un niu de incoherència total.
Mosatros apostem per eixa coordinació.

I mire vosté, vosté sap perfectament que la Constitució, que l'Estatut, que la legislació vigent dóna més que suficient perquè eixa coordinació siga efectiva, perquè eixa coordinació siga perfecta en el diàleg i en la relació lleial entre les comunitats autònomes.
Per tant, no sé a què vénen eixe tipus de discursos buits.

Per tant, ací el que fem és reafirmar-mos en allò que és nostre, és reafirmar-mos perquè entre tots continuem construint un futur en il·lusió, i ens sentim sobretot orgullosos, almenys, com el meu grup parlamentari, el meu govern i el meu partit se senten orgullosos de la nostra personalitat, de la nostra història, del nostre autogovern i, sobretot, se senten orgullosos de la nostra Comunitat Valenciana.
Això és el que demanem.
Aixina de senzill, aixina de fàcil és votar esta proposició no de llei.

Moltes gràcies.
*(S'escolten veus: "¡Muy bien!
".
Aplau-diments des d'un sector de la Cambra)*

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor Castellano.

Tiene la palabra el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Anem a veure.
Nosaltres voldríem ressaltar que en el seu moment, quan l'antecessor del senyor Camps parlava d'arc mediterrani, ens semblava una proposta interessant.
I quan es parla d'una euroregió, ens sembla una proposta interessant.
No estem ni a favor ni en contra.
Ens sembla que val la pena discutir-ho.
Tenen moltes similituds les dues propostes.

El que ens sembla fatal és que algú es pose histèric i faça proposicions d'aquest tipus, com a conseqüència d'una proposta que té moltes similituds amb una altra que s'havia fet des d'aquesta trona, des de la posició de president de la Generalitat, concretament parlant de l'arc mediterrani.
Té moltíssimes similituds, moltíssimes similituds.

El problema no és la proposta.
És una proposta discutible, és una proposta que des d'un plantejament d'euroregió és perfectament assumible.
I no fa falta muntar tanta història.
I jo li vull insistir: ni estem d'acord ni en desacord, ni en el tema de l'arc mediterrani ni en el tema de l'euroregió.
Ens sembla interessant discutir perquè té molts elements que poden ser positius, i de tu a tu els hem de discutir.

Mire vosté, nosaltres, efectivament, defensem la unitat de la llengua.
Clar que sí!
I ho diem amb absoluta claredat, com ho diuen, concretament, tots els lingüistes i totes les universitats del món.
Jo el que li pregunte és una cosa molt clara.
.
.
*(S'interromp la gravació)* Sí, li deia, li deia que és que m'ha donat la sensació d'interpretar, de les seues paraules, que vosté no considera que hi haja unitat lingüística, com d'alguna manera queda plasmat en l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i en el seu text.
*(Remors)* És important que ho diga, sobretot és important perquè ho senten els professors de les universitats, els científics, i perquè sapien quin tipus de partit en estos moments ens està governant en este país.
Crec que és important que ho sapien.
Nosaltres sí que defensem la unitat de la llengua.

I, efectivament, l'han votat, és cert que l'han votat, com en el seu moment en Alemanya votaren a Hitler, en altres països votaren a Fujimori o en Estats Units han votat fins i tot al senyor Bush.
Efectivament, l'han votat.
*(Protestes)* L'han votat, efectivament.
És una regla democràtica i nosaltres la respectem.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor.
.
.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
però açò no implica, no implica.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Por favor, señores diputados.
.
.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
absolutament res més.

 

**El senyor president:**

 

.
.
.
y señor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Per tant, efectivament, senyor portaveu, li dic i li reitere: som defensors de la unitat de la llengua, efectivament, efectivament.

I mire vosté, hi ha un altre aspecte que li voldria ressaltar: vostés confonen sistemàticament autonomia amb descentralització administrativa.
Ho ha dit de forma taxativa en aquesta trona.
I és una altra concepció, és una altra concepció.
Nosaltres entenem que no.
Nosaltres entenem que autonomia, tal com està contemplat en el títol VIII de la Constitució, efectivament, és descentralització.
I és cert el que diu vosté dels *landers*, açò és una qüestió objectiva.
Però mire, el problema és que els *landers* també tenen poder polític, per exemple.
Eixos *landers* alemanys dels quals vosté parla poden convocar eleccions quan vulguen, eixos *landers* alemanys dels quals vosté parla tenen capacitat de negociar, de configurar l'opinió.
Mire vosté, no em diga que sí, perquè no és cert.
Nosaltres no tenim capacitat de convocar eleccions.
El president de la Generalitat no pot dissoldre estes Corts.
Nosaltres som una autonomia de segona divisió.
I vostés són els hereus d'aquells partits polítics que van conduir aquesta autonomia per una via de segona divisió, i s'ha de dir.
I quan parlen de sobirania, és una sobirania submisa a les directrius de Madrid.
S'ha de dir, perquè eixa és la realitat.

Aleshores, vostés consideren autonomia igual a descentralització.
I mire, nosaltres pensem que una autonomia també és poder polític.
També és capacitat de poder gestionar els nostres temes, de poder resoldre els nostres problemes, és capacitat que el nostre president puga dissoldre unes Corts si hi ha problemes determinats.
Eixa és la gran diferència, eixa és la gran diferència entre vostés i nosaltres.
Nosaltres entenem l'autonomia com alguna cosa més que un procés de descentralització.
Vostés no, i ho reafirmen.
Per açò consideren absolutament normalment que el nivell autonòmic que tenim és suficient.
Ho considerem normal, ho justifiquen, ho teoritzen i ho dissimulen.
I per açò fan el que han fet avui.
Però no, no, no és cert.

Mire vosté, nosaltres tenim tantes competències com altres autonomies que tenen capacitat de dissolució de les corts, però el Partit Popular no vol que es reforme l'Estatut d'Autonomia per a poder.
.
.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Ribó.
.
.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

.
.
.
tenir capacitat de dissoldre les Corts.

 

**El senyor president:**

 

Senyor Ribó, vaya terminando, por favor.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Sí, vaig acabant de seguida.

Per tant, senyor portaveu, jo ho lamente, però sota les seues proclames de valenciania, en definitiva, s'amaga una terrible submissió a un poder central.
És exactament el mateix que hem vist sempre en este país: una dreta que no es vol plantejar seriosament el poder per al nostre país i que sempre està submisa a les decisions de Madrid.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor Ribó.

Vamos a proceder a la votación de la proposición no de ley presentada por el Grupo Popular.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 43 votos a favor, 38 votos en contra.
*(Remors.
Pausa)*

Punto tercero del orden del día: Moció subsegüent a la interpel·lació 2/03 al conseller d'Indústria, Comerç i Turisme sobre la política general de la conselleria per a tractar l'actual situació en el sector tèxtil, presentada pel Grup Esquera Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.

Té la paraula la senyora Dolors Pérez.

 

 

***Moció subsegüent a la interpel·lació al conseller d'Indústria, Comerç i Turisme, senyor Miguel Ignacio Peralta Viñes, sobre política general de la conselleria per a tractar l'actual situació en el sector tèxtil, presentada pel GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE núm.
2.
873).***

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Fa escasses setmanes vaig debatre aquí en esta trona una interpel·lació realitzada al conseller d'Indústria per motius del sector tèxtil.

El sector tèxtil està en estos moments en una situació de baixa amb una forta influència de la competitivitat que ve d'altres parts del món, sobretot de països tercers, i que nosaltres pensem que quan se parla d'una zona que està dedicada al monocultiu d'un producte, en este cas, el tèxtil, queda profundament tocada en el que se referix al treball de la mateixa comarca, al conjunt de la seua economia.

Sobre el País Valencià vam dir que el sector del tèxtil i la confecció és un punt dels pilars de la industrialització del País Valencià, i manté una posició predominant sobre la resta dels sectors industrials.
El sector ocupa, conforme ja vaig informar, 45.
000 persones que generen una producció superior a 2.
600 milions d'euros, amb un valor afegit de 1.
100 milions d'euros.
L'aportació al sector industrial del País Valencià és del 9% i de l'1,8% del seu PIB.
El sector està bàsicament constituït per pimes, i estic satisfeta que l'actual conseller d'Indústria tinga gran interés en el desenvolupament d'aquestes pimes.
I conforme dic, conforme està constituït el sector, s'ha d'exposar que la mitjana de treballadors que atenen el sector tèxtil, en les pimes, és d'entre 8 i 15 treballadors.

L'ocupació del sector representa l'11% del total de la indústria valenciana i l'ocupació indirecta correspon a la distribució al detall d'articles de vestuari, que compta amb 12.
000 establiments minoritaris en les diferents comunitats autònomes.
Però el País Valencià té el sector tèxtil concretament ubicat en unes comarques: l'Alcoià-Comtat, la Vall d'Albaida, la Costera, el Baix Vinalopó, un poc en l'Horta, que no seria el major problema d'esta situació, i a Castelló, en la producció de la cera per al calcer.

En els últims temps, s'han presentat diferents expedients, la qual cosa indica que en una situació de crisi com aquesta, que se recuperarà, com no!
, la qual cosa indica que és precís diversificar la producció de la indústria valenciana perquè zones concretes no queden afectades, conforme dia en un inici, per aquestes crisis.
D'ahí que després d'haver quedat d'acord amb totes les coses que vam debatre en la interpel·lació de fa setmanes, de fa unes setmanes, n'hi hagué un punt en el qual no vam estar d'acord o probablement no vam parlar suficientment a causa del temps, que era, concretament, eixa diversificació de la indústria.

Per tant, porte a les seues senyories, aquesta moció subsegüent a la interpel·lació perquè pugam entre tots estudiar les mesures necessàries per a diversificar el sector.
I diu així: "La Conselleria d'Indústria, Comerç i Turisme elaborarà un pla per a les comarques de monocultiu industrial amb la finalitat de facilitar la implantació d'empreses destinades a diferents productes industrials".
I el segon punt: "La Conselleria d'Indústria, Comerç i Turisme, mitjançant el Sepiva, potenciarà acords amb els municipis o amb els ajuntaments de les poblacions afectades per tal de facilitar la implantació de noves empreses en la zona".

Senyories, aquesta és la proposta que fem des d'Esquerra Unida: l'Entesa, que la brinde a la seua consideració i que espere de tots vostés una resposta positiva en agraïment de totes aquelles localitats que tenen implantat el monocultiu industrial a la seua zona.

Moltes gràcies.

*(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera, senyora Rosa María Barrieras Mombrú)*

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

En nom del Grup Parlamentari Socialista, té la paraula la senyora María Amparo Marco.

 

**La senyora Marco Gual:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

El Grup Socialista va a recolzar la moció que ha defensat la senyora Pérez, perquè entenem que és una moció necessària i beneficiosa per al sector tèxtil, davant de la situació en què es troba actualment i per tal d'afrontar l'augment de la competència que es produirà davant de l'alliberament comercial que tindrà lloc des de l'1 de gener de l'any 2005.

Actualment, el sector tèxtil es troba davant d'una doble pressió.
Per una banda, han d'afrontar canvis importants en el que és el model de distribució a causa de l'entrada de grans multinacionals i de les condicions de compra que aquestes empreses imposen als productors.
I, per altra, han de tractar de salvar la competència asiàtica, sobretot, la xinesa.

En la guerra de preus que s'ha instaurat en el tèxtil, Xina juga un paper fonamental i un paper molt fort, ja que els productors de la Comunitat Valenciana han de competir amb la presència d'empresaris xinesos que venen els seus productes en el mercat nacional més barats que la producció feta en la comunitat i inclús més barats que en la importació que puguen fer els mateixos empresaris valencians de productes xinesos.

Com tots sabem, i com vosté ha dit perfectament, algunes empreses del sector tèxtil ja han presentat expedients de regulació d'ocupació davant de les condicions del sector, Paduana, Hilaturas Sanchis, com bé sabem.
En els sis primers mesos d'aquest any, el nombre de treballadors afectats per les rescissions de contracte en les comarques de la Vall d'Albaida i de l'Alcoià on es concentren, com bé ha dit, el sector tradicional tèxtil de la Comunitat Valenciana, ha segut, segons els sindicats, de 270 treballadors afectats per acomiadaments col·lectius, i de 400 més amb suspensió temporal de contracte, el que suposa un augment interanual de la desocupació d'entre el 13 i el 8% respectivament, a data de juny.
I pareix que aquesta tendència va a seguir fins a l'any 2005 i més enllà, segons un informe encarregat a dos consultores per l'Observatori Industrial Tèxtil i el Ministeri de Ciència i Tecnologia, on es diu que es pot produir una reducció de llocs de treball del 43% fins a l'any 2010, en cas que les exportacions se mantinguen en la situació actual.
I tots sabem que en l'any 2002 van reduir-se a nivell nacional en un 4,3%.

En l'índex de producció industrial de la Comunitat Valenciana, a agost de 2003, les majors reduccions són per a les fibres, els fils i els teixits, amb un 40,6% de reducció.
I si es veuen tots els camps, la part de tèxtils en tota la seua gamma són les que més reducció tenen, des del 3 al 40%.

Independentment que aquesta situació puga ser cíclica o conjuntural o més bé estructural, davant de l'aparició de nous països productors de tèxtil i amb una estructura de costos inferiors i l'anunciada liberalització del comerç mundial dels productes tèxtils per a l'any 2005, són canvis que recomanen prendre mesures de forma urgent per tal de garantir el futur d'aquest sector tan important per a la Comunitat Valenciana.

En aquest context, la diversificació de la producció és una de les millors opcions per tal d'aconseguir la consolidació del desenvolupament del sector tèxtil, apostant per aquelles activitats de major valor afegit.

Per això, i sent coherents amb el nostre programa electoral en què féiem una aposta per una economia dinàmica, competitiva al servei dels ciutadans, estem d'acord amb l'elaboració d'un pla per a les comarques de monocultiu industrial amb la finalitat de facilitar la implantació d'empreses destinades a diferents productes industrials.

També creiem que el paper del Sepiva ha de ser fonamental per a potenciar acords amb els ajuntaments de les poblacions afectades per tal de fer una política de creació de sòl industrial coherent i a preus competitius per a facilitar la implantació de noves empreses en la Comunitat Valenciana.

Ara és el moment en què el Govern Valencià i el ministre de Treball demostren les possibilitats reals del seu "valencianisme" i facen una aposta seriosa i contundent en favor de la indústria tèxtil valenciana.

Moltes gràcies.

 

**La senyora vicepresidenta primera:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Ramírez.

 

**El senyor Ramírez Sorribes:**

 

Muchas gracias, señora presidenta.

Buenos días, señorías.

Comparezco aquí mismo para plantear nuestra postura ante una moción subsiguiente a una interpelación que se le hizo al conseller de Industria no hace demasiadas fechas, creo recordar que en el pleno pasado o en el anterior, en la que se le expresaba la preocupación que el grupo de Esquerra Unida, l'Entesa, tenía respecto al sector textil de la Comunidad Valenciana.

En aquella intervención por parte de la señora Pérez se hacía un análisis, un diagnóstico de cuál era la situación actual del textil en la Comunidad Valenciana y, además, se le inquiría al conseller para que desgranara de una forma más detallada cuáles iban a ser las medidas que en este campo concreto, desde el punto de vista o desde el campo del Gobierno Valenciano, se iban a acometer.

Y en aquel momento y leyendo aquella intervención y también recurriendo a la intervención que anteriormente había tenido el conseller de Industria en el debate en el que se establecieron las líneas maestras de cuál iba a ser su política en esta legislatura.
.
.
, digo, acudiendo a aquellas dos intervenciones a nosotros nos da la sensación de que las inquietudes de la señora Pérez, que son el motivo de esta moción subsiguiente, que aquellas inquietudes estaban plenamente satisfechas o por lo menos contestadas.

Simplemente quiero recordarle alguna de las palabras del señor conseller en aquel momento en el que hacía referencia a cuáles iban a ser las estrategias precisamente para conseguir la diversificación de nuestro tejido industrial en aquellas zonas en las que había un monocultivo.
Y simplemente decirle que el señor conseller decía: "Creación de nuevos sectores de actividad por medio de la consolidación de los distritos emergentes desarrollando la doble dirección de los sectores tradicionales, promoviendo nuevas líneas de trabajo que permitan actuaciones innovadoras.
.
.
" En definitiva, lo que venía el señor conseller a decir es que precisamente en aquellas zonas donde había monocultivo, como es el caso de las comarcas que la señora Pérez ha descrito, se iba a fomentar que hubiera otro tipo de actuaciones.

Y yo quiero, aquí, profundizar un poco en lo que debe ser precisamente esa labor de desconcentración o esa labor de diversificación.
Miren ustedes, señorías, en otros países, en otros países de nuestro entorno pero, especialmente, en Estados Unidos, existía también y existe una cierta localización geográfica de determinadas actividades.
Y desde multitud de sectores, muchos de ellos de carácter universitario, se ha intentado precisamente el concebir nuevos modelos de desarrollo industrial, y en el que se ha intentado diversificar.
Y en ningún sitio, en ningún sitio han sido capaces de conseguir la diversificación de una forma absolutamente total.
¿Por qué?
Porque el secreto de la diversificación tiene que ser el poder aprovechar precisamente las habilidades que el sector que se desarrolla en esa zona.
.
.
, las habilidades que el personal, que la gente, que el *know-how*, el *saber fer*, tiene precisamente en esa comarca.

Por lo tanto, no podemos pensar que en comarcas con un marcado carácter textil podamos aplicar o podamos promover actividades que no tengan que ver con ese *saber fer* o con ese *know-how* que precisamente se tiene en esas comarcas.
Y eso es lo que el gobierno de la Generalitat Valenciana ha comenzado a hacer desde hace bastantes años.

Miren, señorías, no es ninguna casualidad que nuestro sector textil actualmente se encuentre en una situación respecto a otros sectores textiles de otras comunidades, en una posición de preeminencia o en una situación más favorable.
Yo quiero recordarles cuál ha sido el desarrollo del sector textil precisamente en Cataluña, que nada tiene que ver con el sector textil valenciano.
El sector textil valenciano ha sabido adaptarse precisamente a los nuevos requerimientos.

Es cierto que cuando hablamos de sector textil competitivo europeo no podemos hablar de un sector textil intensivo en mano de obra, con productos baratos de baja calidad, debemos hablar de un sector textil intensivo en capital, de una determinada calidad, con nombres comerciales, con buenas redes de distribución y, además, con productos textiles diferenciados a los que se hace precisamente en los países subdesarrollados.
Me estoy refiriendo, concretamente, a una iniciativa que ha tenido el Gobierno Valenciano ya hace algún tiempo y que está ya surtiendo sus efectos.
Estamos hablando concretamente del subsector del textil técnico.
Y estamos refiriéndonos a que muchísimas empresas valencianas del sector textil han encontrado, precisamente, su sentido en fabricar productos que en otros sitios, pero, especialmente, en otros sitios donde no tienen el desarrollo y el saber hacer que tenemos aquí, no son capaces de hacer.
Me estoy refiriendo, por ejemplo, a todo el mundo del geotextil para la industria civil.
Me estoy refiriendo a la vestimenta de protección térmica, química o mecánica.
Me estoy refiriendo a la vestimenta que permite una mayor visibilidad.
Me estoy refiriendo a la vestimenta antiestática.
Me estoy refiriendo, también, a la vestimenta tradicional, pero a la que se le han aplicado una serie de combinaciones cosméticas y farmacéuticas.
En definitiva, me estoy refiriendo a una serie de industria que no es posible que en otros sitios en este momento, en otras áreas del globo terráqueo, se puedan hacer.

Yo no voy ya, desde luego, aquí a seguir haciendo una retahíla de iniciativas que el Gobierno Valenciano ha emprendido ya hace muchos años precisamente en la línea de apoyo del sector textil.
Yo, simplemente, por situar un poco cuál es la situación de nuestro textil, del textil europeo, decirle que la preocupación por parte de los gobiernos europeos respecto a ese sector no es una preocupación que venga, pues, de hace dos días.
Debo decirle que ya en el año 1982 se crea el Plan de reconversión textil que llega hasta el año 1986.
En el año 1987 se crea el Plan de competencias del sector textil que llega hasta el año 1999.
Y en el año 2000 se crea por parte del gobierno central, del gobierno de la Generalitat Valenciana, un nuevo fondo precisamente para mejorar el nivel tecnológico específicamente de este sector textil.

Por lo tanto, señorías, decir que estamos ante una situación que no voy a decir que es endémica, pero sí que es cierto que el sector textil juega en un mundo en donde las reglas del juego cada vez son menores, donde la libertad de comercio, lógicamente, cada vez tiene que ser mayor y donde, además, los países que empiezan a industrializarse apuestan, en primer lugar, por un sector.
Acuérdese que hicimos eso nosotros en el siglo XVIII y en el siglo XIX.
Acuérdese de la Revolución Industrial que tiene como eje la industria textil.
Acuérdese que ya lo hicimos.
Pues, bueno, es lógico que países emergentes apuesten por este sector.
Pero, no es menos cierto que como nosotros podemos competir es precisamente con calidad, con innovación, con tecnología y con formación.
Y en esa línea es en la que ha actuado el Gobierno Valenciano hasta este momento.
Yo, simplemente, me remito a que usted acuda a los diferentes diarios de sesiones donde los diferentes consellers de forma reiterada han intervenido respecto a este sector.

Y decirle, respecto a las comarcas concretas a las que usted se ha referido, que yo creo que el mejor índice que nos puede dar una señal respecto a cuál es el grado de diversificación de estas comarcas no es ni más ni menos que el índice de creación de empleo, que el número de parados o la tasa de desempleo que hay en esas comarcas.
Y si bien es cierto que el sector textil específicamente ha sufrido una disminución de la población ocupada, estamos hablando del entorno del 1% del total del sector que ha visto disminuido su empleo.
Y es cierto que, bueno, algunas empresas quizás hayan pasado dificultades.
Que yo conozca, en los últimos años solamente tres, solamente tres.
¿Sabe usted, señoría, cuántas empresas hay en el sector?
Del orden de 2.
350 empresas.
De esas 2.
350 solamente tres significativas han tenido ciertas dificultades.
Me parece que estamos hablando de un índice normal.

Y como decía, el mejor barómetro, el mejor termómetro de lo que es la economía de una comarca es el índice de desempleo.
Y decirle que la comarca de l'Alcoià.
.
.

*(Ocupa la presidència el president, senyor Julio de España Moya)*

**El senyor president:**

 

Señor Ramírez, vaya acabando, por favor.

 

**El senyor Ramírez Sorribes:**

 

Voy acabando, señor presidente.

Decirle que en la comarca de l'Alcoià ha disminuido en los últimos años un 57% el desempleo, que en la comarca del Comtat ha disminuido un 51% el índice de desempleo y en la comarca de la Vall d'Albaida ha disminuido un 50% en los últimos años.

Por lo tanto, señorías, nosotros vamos a rechazar esta moción porque entendemos que no responde a la realidad.
Creemos que es una moción de censura gratuita al Gobierno Valenciano porque el Gobierno Valenciano también en el sector textil está haciendo los deberes.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor Ramírez.

Señora Dolors Pérez, tiene la palabra, por favor.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Dir-li a l'il·lustre diputada del Partit Socialista, la senyora Amparo Marcos, que agraïda en nom d'Esquerra Unida: l'Entesa pel suport que, coherentment, va a donar a aquesta proposta, perquè considere que presentar una moció subsegüent no és fer cap tipus de fantasmada, ni de jugar a contar historietes pel mer fet de vindre ací a discutir i discutir quan mai s'aconsegueix res per part de l'oposició.
Ahí es marca el grau de democràcia que existeix en esta Cambra.

Bé, dir-li, senyora Marcos, que jo estic totalment conforme amb l'exposició que vosté ha fet perquè part d'ella ja es va fer en el seu dia quan la interpel·lació.
I, naturalment, estem en una mateixa línia en parlar del sector industrial en general, però en este cas concret que es porta ací al sector tèxtil.

I dir-li al senyor José Luis Ramírez, del Partit Popular que, fins i tot, i malgrat que vosté no va a donar suport a aquesta moció subsegüent, jo estic totalment a favor i estic d'acord amb tota la seua primera exposició, amb tota la seua primera exposició perquè és part del que ja es va discutir en el que va ser la interpel·lació.
I ara seria una bona situació, senyor Ramírez, perquè tots plegats alçarem la voluntat que allò que vosté diu que va dir el conseller ­que jo no tinc el butlletí i fins que no el veja naturalment que no m'ho crec­ siga una realitat sota el signe que el Sepiva prepara ­segons la premsa escrita­ 30 milions de metres quadrats de sòl industrial capaç d'albergar a 1.
640 empreses.
I a què em referisc amb açò?
Que empreses que no siguen tèxtil en estos moments, i en altres llocs en altres matèries industrials, haurien d'estar conjugades concretament en aquelles zones on el monocultiu industrial és continu, és el que és, com en el cas de la Vall d'Albaida i de l'Alcoià-Comtat, i això havia de servir perquè nova gent que accedeix a l'ocupació poguera treballar en estes noves empreses que es dediquen a altres tipus d'elements de producció.

Mire, novament li diré que jo entenc que es tinga molt bona voluntat, però el camí es fa anant.
I el camí es fa anant no perquè ho presente la dreta, l'esquerra o ningú, sinó perquè és bo que caminem.
I esta proposta era bona per a caminar.
D'ací dos dies anem a tindre els pressupostos i vorem les inversions per a realitzar uns temes o altres temes.
Açò podria ser una mesura, si s'acceptara per part del Partit Popular, una mesura positiva per avançar fins i tot en eixos pressupostos.

També, i arrel dels mitjans de comunicació, es deia des d'un sindicat de classe que s'ha d'assumir la realitat per part del govern i per part també dels sindicats, perquè la indústria en aquells moments, en aquestos moments, pateix una crisi estructural.
I parla d'una cosa que ja s'ha dit en una intervenció d'abans, d'una pèrdua de llocs de treball del 4,3% en el 2002.
I en les últimes crisis, xicotetes crisis, però crisis, haurem perdut un poc més.

En definitiva, no es tracta de pensar en un pla d'actuació per aplicar-lo en estos moments i dir: en dos anys s'aplica.
No, tots els plans d'actuació porten molts anys d'aplicació i hauríem de tindre la tranquil·litat per a recolzar la proposta i perquè açò conduira a un pla d'estabilitat per aquelles zones, torne a repetir, que tenen monocultiu industrial.

Lamente que no estem tots d'acord però, com en l'anterior proposta, estic convençuda que es caminarà per aquest camí que des d'Esquerra Unida l'Entesa s'ha sol.
licitat a aquesta Cambra i al conseller el dia de la interpel·lació.

Moltes gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señora diputada.

Tiene la palabra, señor Ramírez.

 

**El senyor Ramírez Sorribes:**

 

Gracias, señor presidente.

Señora Pérez, debo confesarle que es muy difícil debatir con usted, es muy difícil porque siempre en esencia estamos de acuerdo.
Yo creo que, al final, hay un problema de desintonía de las formas.
Es decir, yo creo que ustedes, y usted concretamente, con toda la buena voluntad del mundo plantean iniciativas positivas, plantean iniciativas que aportan valor añadido al debate, que seguro tienen una aplicación efectiva en nuestra política industrial.
Pero, yo creo que usted confunde siempre el cauce y confunde usted la vía.

En el momento.
.
.
y quiero hacer un poco de recordatorio de quizá nuestras intervenciones pasadas, usted sabe que es cierto que cuando nosotros hemos encontrado ese punto de sintonía, el poder sentarnos en una mesa, el poder encontrar el cauce legal dentro de lo que son los mecanismos de debate en la Cámara, hemos llegado a un acuerdo.
Simplemente, quiero recordar, por ejemplo, en la Ley de creación de la Agencia Valenciana de la Energía, donde usted sabe que su grupo y también el grupo del Partido Socialista, pues, nos sentamos y los tres portavoces llegamos a un consenso y se votó la ley por unanimidad.

Bien, pues, a mí me gustaría que también en estos casos pudiéramos encontrar un cauce donde poder llegar a acuerdos.
Yo creo, sinceramente, y no voy a entrar mucho en el fondo, creo que esto mismo que usted ha planteado quizá mediante otro cauce hubiéramos podido llegar a un acuerdo, porque usted está diciendo esencialmente lo mismo que planteó el conseller en esta Cámara como línea estratégica de su política a desarrollar en los próximos tiempos.

Usted ha hablado del Sepiva de forma fundamental.
Mire, el Sepiva en la comarca, por ejemplo, de Alcoy, en Alcoy concretamente, está desarrollando un polígono industrial importante.
La Dirección General de Industria en Onteniente ha desarrollado actuaciones concretas.
Por lo tanto, usted nos está diciendo, o le está censurando, y permítame que recalque esa palabra, censurando, que el Consell no está haciendo determinadas actuaciones.
Bien, pues, yo le estoy diciendo que las está haciendo.
Por lo tanto, señoría, entienda también la posición de nuestro grupo.

Está usted hablando también del tema de la diversificación.
Yo, de verdad que tengo innumerables datos, innumerables líneas de actuación que se han venido desarrollando a lo largo de los tiempos.
Y además le he dado cuál ha sido el resultado precisamente de esas políticas de diversificación.
Que es, ni más ni menos, que justamente en esas comarcas que tienen una concentración textil importante, ha habido un crecimiento del empleo de forma notable.

Por lo tanto, señoría, y yo quiero que quede muy claro para los dos grupos parlamentarios que han intervenido, nosotros no estamos en contra precisamente del espíritu de lo que usted está demandando.
Nosotros estamos en contra de que se haga utilizando mecanismos parlamentarios, que suponen una censura para el gobierno, y que nosotros consideramos que es injusto.
Y nunca mejor dicho, injusto precisamente en este tema.
Porque es precisamente en este tema donde el Consell ha mostrado un interés importantísimo durante los últimos tiempos.

Y yo, señoría, no puedo alabar la congruencia que usted ha descrito aquí del Partido Socialista.
Porque el otro día, mirando un poco o tirando de hemeroteca ­cosa que a otros grupos les gusta mucho­, tirando de hemeroteca vi una reseña, donde el líder del grupo parlamentario mayoritario de la oposición acudía a una reunión a Ateval, que es la asociación del textil valenciano.
Y en aquel momento el titular del periódico ­*Información*, quiero resaltarlo­ era: "El señor Pla va a apoyar todas las políticas que el Partido Popular haga o implante para apoyar al sector textil".
Bien, pues esta es la primera muestra de que aquello que dijo se queda en agua de borrajas.

Nada más.
Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Ramírez.

Vamos a proceder a la votación.
Comienza la votación.
Resultado de la votación: 34 votos a favor, 43 votos en contra.
*(Remors.
Pausa)*

Se levanta la sesión.

*(Se suspén la sessió a les 13 hores i 40 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 16 hores i 42 minuts)*

 

***Pregunta número 24/03 a la consellera de Benestar Social, senyora Alicia de Miguel García, sobre instal·lació del centre comarcal de discapacitats a Oriola, que formula el diputat Joan Antoni Oltra i Soler del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 728).***

**El senyor president:**

 

Es reprén la sessió.

Vamos a seguir la pauta de las anteriores, en que las preguntas aisladas van a tener una duración de cinco minutos y en las que se acumulan las preguntas dos minutos y medio por pregunta.

Primera pregunta, de Joan Antoni Oltra, del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre instalación del centro comarcal de discapacitados de Orihuela.

Té la paraula el senyor Joan Antoni Oltra Soler.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gràcies, senyor president.

Señora consellera, usted sabrá que en los presupuestos para el 2003 figuraba una partida de 18.
000 euros para la construcción de un centro comarcal de discapacitados en Orihuela, un centro muy necesario, como en tantísimos otros sitios de nuestra comunidad.

Probablemente el hecho de que esté allí no haya sido gratuito.
O sea, aparte ya del color político, en este caso, del ayuntamiento, había una persona allí que tenía una especial preocupación por estos temas.
Incluso la redacción del proyecto la hicieron los propios técnicos municipales; el ayuntamiento ofrecía el suelo en la zona de la costa.

Pero, bueno, en todo este tiempo, con motivo del cambio de corporación, el concejal que estaba más preocupado por este tema, que había llevado directamente el mismo, desaparece, por motivos que no vienen al caso.
Y lo que también desaparecen son los solares que estaban previstos para el centro, porque como estaban cerca de la costa, eran solares muy atractivos.
Se hizo un *permutazo* y desaparecen estos solares.

Entonces, ahora mismo nos encontramos con que.
.
.
supongo que la partida económica deberá estar, espero, pero lo que parece que no están son los solares.
Y entonces es un constante pasarse la pelota ayuntamiento-conselleria.
Y los padres, las personas afectadas, lógicamente están muy preocupados, y están reuniéndose y están manifestando qué es lo que está pasando con este tema.

Me gustaría un poco que aclarara en qué situación está y qué piensa la consellera del mismo.

Gracias.

 

**El senyor president:**

 

Tiene la palabra la señora consellera, por favor.

 

**La senyora consellera de Benestar Social:**

 

Gracias, presidente.

Señor Oltra, señores diputados, buenas tardes.

Efectivamente, la Conselleria de Bienestar Social, a través de la Dirección General de Integración Social de los Discapacitados, viene manteniendo constantes y fluidas conversaciones con el Ayuntamiento de Orihuela por este tema.

Ambas instituciones están interesadas en la construcción de un nuevo complejo, que incluirá un centro especial para enfermos mentales y un centro de día en esta localidad de Orihuela y que ampliará la capacidad de plazas para estos enfermos crónicos y los recursos que ya existen en esta localidad, garantizando, por lo tanto, la protección destinada a este colectivo y la calidad de vida de ellos y de sus familiares.

En estos momentos, y según la información que disponemos en la conselleria, por parte del Ayuntamiento de Orihuela, con el cual, insisto, se mantienen fluidas y constantes conversaciones, se está trabajando para localizar los terrenos más idóneos para construir estos centros.
Paralelamente se están también adelantando los trabajos de redacción del convenio entre ambas administraciones públicas que dará soporte a este convenio ­que ya le digo que está adelantándose su redacción­, dará soporte a la forma jurídica de cooperación que haga posible la construcción y el funcionamiento de dichos centros.

Y también decirle a su señoría que las actuaciones por parte de este Gobierno desde el año 1995, del Gobierno del Partido Popular, en materia de enfermedad mental crónica han sido muy importantes y numerosas.
Y el total de la inversión en este año 2003 es de 14.
123.
381 euros.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora consellera.

Por favor, señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

 

Gracias, señor presidente.

Ya me suponía que tratándose de usted, no se podría resistir a la cita de 1995, porque sería casi un fallo imperdonable.

Pero, bueno, con su contestación nos quedamos un poco como estábamos.
O sea, me imagino que seguirán las conversaciones, pero probablemente eso es el detonante del problema.
Debería estar el tema ya concretado, los solares estaban en su día.
El convenio, por ejemplo, al que usted hace referencia motivó.
.
.
digamos es la excusa por parte del ayuntamiento en el sentido de no querer asumirlo porque supone una carga para el mismo, y máxime teniendo en cuenta que es un centro comarcal.

Entonces, ese es un debate que, en todo caso, los padres y madres del personal afectado no tienen culpa de ello.
Pero que por ese debate sobre.
.
.
quién construye, está claro, pero quién mantiene el centro.
.
.
Yo creo que a estas alturas debería estar más claro, porque tenga usted en cuenta que estamos a finales de octubre.
O sea, el año 2003 prácticamente se ha acabado y, por lo tanto, el centro no va a estar, a pesar de las promesas.
Pero es que así podemos tirarnos no sé cuánto tiempo más.
Porque, claro, el Ayuntamiento de Orihuela alega que como no es para ellos solos, que lo pague alguien.
Entonces, claro, o bien buscan un emplazamiento ­no sé­ alternativo, porque me consta incluso que hay ayuntamientos que estarían dispuestos a asumirlo, o bien la comunidad que existe por ahí para algunas cosas y tal.
Pero que el tema habrá que resolverlo.

¿Localizar terrenos?
Hombre, si se le ofrecieron en su día y resulta que esos terrenos alguien se les ha adelantado, o la conselleria no fue lo suficientemente ágil como para cogerlos, y resulta que ahora los tienen o ya están edificados, ese problema lo vamos a tener cada dos por tres, porque es que en Orihuela, poco a poco, cada vez.
.
.
a no ser que edifiques ya casi en la sierra, y así y todo también hay problemas.

Por lo tanto, a mí me gustaría irme de aquí con un mensaje un poco más concreto, más concreto.
No quiero que me diga: "Tiene la culpa el ayuntamiento".
No quiero.
.
.
no lo va a decir.
Luego "la tiene la conselleria".
Menos todavía.
Pero lo que interesa es, mire, a tal fecha, con toda seguridad, haya convenio o no haya convenio, el centro se va a empezar, porque, efectivamente, hay una necesidad tremenda.
Y ahí está el clamor de todas las personas afectadas que quieren soluciones, no entienden de ese debate, además, entre dos administraciones del propio Partido Popular.
Eso sí que, además, no se entiende.

Entonces, claro, ya hay gente que empieza a pensar, seguramente con razón, que se deba a otro tipo de cuestiones.
Yo creo que eso no puede ser.
Eso hay que resolverlo por otro lado, pero el centro se debe hacer.
Creo que Orihuela es un buen sitio para hacerlo.
Había un compromiso, y habrá que obligar a las partes a cumplir sus compromisos.
Y lógicamente también la conselleria tendrá que pensar en asumir probablemente más carga económica de mantenimiento del centro y no dejar que sean los ayuntamientos, que, en definitiva, suelen ser los parientes pobres de la administración.
No descarguen más gastos en la administración local y asuman desde la conselleria sus propias obligaciones.

Gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Oltra.

Por favor, tiene la palabra señora consellera.

 

**La senyora consellera de Benestar Social:**

 

Gracias, presidente.

Gracias, señoría.

Mire, señor Oltra, el Ayuntamiento de Orihuela está interesado en construir este centro y la Conselleria de Bienestar Social también.
Se lo puedo garantizar a usted.
Y no solo este centro, es que nosotros llevamos desde el año 2000 con un programa de construcción y mantenimiento de los centros para los pacientes con enfermedad mental crónica, donde el mantenimiento corre a cargo, en parte, de los ayuntamientos en una proporción equis, y también por la Conselleria de Bienestar Social.
La carga no recae única y exclusivamente en los ayuntamientos.
Depende mucho de la disponibilidad presupuestaria del ayuntamiento.
Hay algunos de estos centros que recaen en Bienestar Social al cien por cien y en otros hay una colaboración de ayuntamientos, incluso de diputaciones.
Es decir, yo creo que la administración pública está para esto, para resolver problemas a los ciudadanos de la mejor manera posible, coordinados y llegando a acuerdos.

Yo le aseguro a usted que la bella localidad de Orihuela ­bellísima, por cierto­, tendrá este centro porque vamos a llegar al acuerdo de realizar el convenio y de localizar estos solares, que están en estos momentos trabajando en ello.
Se lo puedo asegurar y garantizar.

Mire, además le digo: Orihuela cuenta desde el año 2000 con un centro de rehabilitación e integración social, un Cris, en el que se atiende a 70 personas, que goza de una alta estima ante la población de la Vega Baja.
Y hemos hecho un gran esfuerzo inversor en estos últimos años para atender a los pacientes con estas patologías y a sus familiares.
Y esa es la mejor prueba y la mejor demostración de que vamos a seguir haciéndolo.
O sea, lo que garantizan mis palabras es que lo hemos hecho desde el año 2000 o 1999 con intensidad, también en la legislatura de 1995 y, por lo tanto, la garantía es lo que hemos hecho ya.
Hemos cumplido nuestros compromisos, y le puedo asegurar a usted que cumpliremos el compromiso de hacer este centro en Orihuela y la Vega Baja.

Lo que no tiene sentido es firmar un convenio, o adelantar un convenio, cuando está todavía un tema puntual por resolver, tan importante como el de los solares.
O sea, nosotros no nos dedicamos a firmar convenios fantasmas, nos dedicamos a firmar convenios cuando está todo absolutamente ya *(rialles)* controlado.
Señorías, *(rient-se)* no se rían.
No sé de qué se ríen ustedes.
Pues mire, la friolera, la friolera de, exactamente, más de 6.
342.
000 euros en el año 2003 para programas de atención a personas con enfermedad mental crónica y sus familiares.
Y un número enorme de centros construidos, tanto para atención ambulatoria y diurna como para atención las 24 horas, para los enfermos mentales.
*(Remors)* Sí, yo le estoy hablando a usted de este centro.
Le digo que este centro se construirá y que el convenio se firmará cuando esté todo absolutamente.
.
.
los solares localizados y cuando el Ayuntamiento de Orihuela llegue a la conclusión de qué solares va a ceder y qué terreno va a ceder para hacer el centro.

No es un tema de luego tener un problema o dejar de tenerlo a la hora del mantenimiento del centro.
Llegaremos a un acuerdo, como hemos llegado con montones de ayuntamientos y de mancomunidades, se lo puedo asegurar.
Porque a las pruebas me remito.
Todo lo que hemos hecho a lo largo de estos años, porque no había absolutamente nada, para atender a los enfermos con enfermedad mental crónica, y a rehabilitarlos, y a tenerlos en áreas ocupacionales y a sacar, la verdad, desde el punto de vista tanto clínico como social, un tremendo rendimiento a estos programas.

Yo le puedo garantizar a usted, y le aseguro, y aquí me comprometo a ello, que ese centro de Orihuela se hará, que el convenio se firmará, pero, bueno, cuando esté todo controlado desde el punto de vista de que los solares estén localizados.
El convenio se está redactando, las negociaciones están muy avanzadas y yo le garantizo a usted, señor Oltra, que en la bella localidad de Orihuela verá usted este centro.

Gracias.

 

 

***Preguntes números 54/03, 55/03, 56/03, 57/03, 58/03, 59/03 i 60/03 a la consellera de Benestar Social, senyora Alicia de Miguel García, sobre el Centre de Recepció de Menors Alacant i centres d'atenció a menors a Alacant, que formula el diputat Alfred Botella i Vicent del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE números 1.
315, 1.
316, 1.
317, 1.
318, 1.
319, 1.
320 i 1.
321).***

 

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora consellera.

Pasamos al siguiente bloque de preguntas, que son de don Alfredo Botella Vicent, del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre el centro de recepción de menores de Alacant y sobre centros de atención a menores en Alicante.

Tiene la palabra el señor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera.

El 16 de julio se produjo la fuga de dos jóvenes en el centro de menores de Alacant, después de una pelea entre los mismos y otros jóvenes acogidos, amenazas a los educadores y resistencia a los agentes de la autoridad.

Esta situación, desgraciadamente, no es una situación nueva, ha venido padeciéndose ya en otras ocasiones en este centro y en otros centros que existían en Alicante y que se cerraron en su momento, centros como el de l'Alacantí, Tabarca, Granadella, y que no han sido sustituidos en su día por otros centros nuevos con personal adecuado, con la cantidad de trabajadores-educadores que hacen falta y, al mismo tiempo también, con servicios de seguridad adecuados.

Hay que decir que este centro viene soportando en muchas ocasiones el que esté por encima de las plazas que tiene asignadas, y que eso conlleva incluso en muchas ocasiones a que haya jóvenes acogidos con problemas de conflictividad, con antecedentes en su momento, y otros jóvenes que están de acogida simplemente por desamparo.

Y esto, lógicamente, tiene una repercusión en el propio trabajo de los educadores, que yo creo que es importante que se resuelva.
Porque usted, igual que yo, conocerá, por un lado, la cantidad de bajas que se producen, la renuncia a los propios puestos de trabajo por parte de los trabajadores.
Teniendo en cuenta la sociedad en la que vivimos y en la necesidad de tener un puesto de trabajo, y hay personas que se ven obligadas a renunciar a ese puesto de trabajo por las condiciones en las que están.

Por lo tanto, esta problemática, que yo se la planteo al tiempo que lo que sucedió en aquellos momentos en este centro, creo que usted debería dar respuesta, en primer lugar, a las preguntas que tiene en su poder y que, como están publicadas, yo tampoco le voy a leer de nuevo.
Y, por lo tanto, después en el debate ya entraremos en la cuestión.

Gracias.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señor Botella.

Tiene la palabra la señora consellera de Bienestar Social, doña Alicia de Miguel.

 

**La senyora consellera de Benestar Social:**

 

Gracias, señor presidente.

Gracias, señorías.

Señor Botella, mire, usted me habla de incidentes producidos en el centro de recepción de menores de Alacant, de incidentes violentos que ocurrieron allí.
Y yo lo que le puedo informar es exactamente de lo que ocurrió el 16 de julio pasado con veracidad, de lo que exactamente ocurrió, porque tengo en mi poder, y he tenido la ocasión de leer, el informe de los profesionales que estaban a cargo del centro en ese momento.
Ahora bien, si su fuente son las noticias de la prensa, que no son siempre ciertas ni siempre verdad, ese es otro tema.

Mire, la realidad es que los incidentes fueron calificados como leves por los profesionales a los que usted ha hecho mención.
Que efectivamente lo son y muy buenos.
Que los educadores intervinieron rápidamente cuando una menor lo que ocurrió fue que rompió un cristal del centro.
Ante la negativa de la joven para atender a las razones que se le daban que depusiera su actitud y se tranquilizara, se decidió llamar a la policía con carácter preventivo y evitar que el conflicto cobrara mayor dimensión.
Eso fue exactamente lo que ocurrió ese día allí.
Afortunadamente tengo que decir que los hechos concluyeron sin registrarse ningún otro incidente, sin que pudiera asimilarse de ninguna forma a motín.
No ocurrió ningún motín allí.
Nadie se amotinó.

Creo que no debemos perder de vista que es un centro de recepción de menores, lo que usted se refiere y cuál es la finalidad de este tipo de centros.
Se trata de recursos abiertos, son recursos abiertos, es decir, que la gente no está allí encerrada, no está presa obviamente, porque es un centro de acceso.
Es un centro de emergencia que tiene una cobertura ininterrumpida de 24 horas, como usted sabrá.
Y es la puerta de acceso al sistema público de protección para aquellos menores que están en una situación de abandono o de desarraigo.
No está pensado para menores que han cometido alguna falta o delito.
No es este tipo de centros, sino, insisto, menores que están en situación de abandono o de desarraigo.

La problemática del menor tiene la suficiente entidad como para no ofrecernos líneas perfectamente diferenciadas en muchos casos.
Son en realidad situaciones muy complejas y complicadas.
Situaciones familiares, de familias desestructuradas, de situaciones que abocan a que los menores estén en un círculo continuo de desamparo, y en muchas ocasiones de delincuencia, desgraciadamente.

En estos momentos, señoría, nosotros hemos hecho un tremendo esfuerzo inversor en este sentido.
Y lo hemos hecho atendiendo a una serie de razones.
En primer lugar hemos hecho un gran esfuerzo en las políticas de familia.
Para este gobierno, para nosotros, la mejor política para la infancia es la que contempla a la familia como un pilar básico de la sociedad y de la integración social.
Es la institución adecuada para el desarrollo armónico de las personas.
Y por eso pusimos en marcha un Plan integral de atención a la familia y a la infancia, porque entendemos que no es posible desvincular a los más pequeños de su entorno afectivo natural, que es la familia.

Estamos convencidos, por lo tanto, de lo necesario que es incidir en el arraigo del menor en su entorno, y en esa línea es en la que estamos trabajando.
Y por eso hemos potenciado de una manera extrema el acogimiento como alternativa a la institucionalización en los centros.

El sistema de protección tiene una metodología estructurada clarísima.
Cuando un menor llega al centro de recepción, como el que nos estamos refiriendo, se analiza de inmediato su caso, su situación.
Y lo primero que se hace, por los profesionales a su cargo, es localizar a la familia y entablar posibles alternativas de solución al problema desde su origen y desde una perspectiva general y global.
Cuando esta iniciativa falla entonces es cuando se buscan otras alternativas.

La permanencia máxima en este tipo de centros es de 45 días.
Pero podemos decir con mucha satisfacción, que en un elevado número de casos el plazo es de 24 horas, porque los menores, al ser resuelto el problema, vuelven a su hogar.
Cuando esto no ocurre se barajan entonces las opciones más convenientes, que en ningún caso es de permanecer institucionalizado, sino acogimiento familiar, internamiento en un centro de la red o preadopción.

En la ciudad de Alicante existen tres centros de recepción con una capacidad total de 75 plazas.
La red de protección de esta ciudad se completa con otras 167 plazas de acogida para menores, cuya guarda o tutela recae en la Generalitat Valenciana.
No hay que hacer un planteamiento localista y reduccionista del tema de los menores.
Los recursos tenemos que contemplarlos desde una perspectiva geográfica, autonómica, provincial, pero no por ciudades o pueblos.
Y en este sentido, le digo que son 360 las plazas que existen en la provincia de Alicante.
Y son suficientes, puesto que la ocupación media no alcanza al 90%.

Cuando nos referimos a centros de reeducación en los que se han de cumplir alguna medida judicial, como establece la Ley de responsabilidad penal de los menores, contamos con 233 plazas en la comunidad, de las cuales 59 están en la provincia de Alicante.
Y cuando entró en vigor la Ley de responsabilidad penal del menor, había tres centros.
Y sólo 134 plazas.
El incremento ha sido del 75% en plazas, y 7 en los centros actuales.
Se ha hecho un tremendo esfuerzo.

Señoría, claro que nos quedan cosas por hacer en este tema.
Ya lo dije en mi comparecencia, pero vamos a seguir trabajando en ello.
Evidentemente que hay que mejorar las condiciones.
Claro que sí.
Y por eso acometemos reformas y acometemos construcción de nuevos centros que hacen falta, y ampliamos la plantilla de las personas a cargo de los menores desde todos los puntos de vista.
Por supuesto que sí.
Pero no podemos decir, que no ha hecho este gobierno un esfuerzo enorme en adecuarnos a la Ley del menor, y en seguir con medidas de protección a la familia y por lo tanto de protección a los menores.
Sinceramente lo pienso, señoría.

Por lo tanto, a esto hay que sumar además la amplia disposición de recursos y equipos técnicos, con lo que contamos en estos momentos para ejecutar medidas en medio abierto que son por otro lado las más frecuentes.
Y las que demuestran un mayor grado de éxito a la hora de garantizar la reinserción de los menores, que ese es el objetivo que buscamos, señoría.

Muchísimas gracias.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señora consellera.

Por favor, tiene la palabra el señor Botella.

 

**El senyor Botella i Vicent:**

 

Gràcies, senyor president.

Señora consellera.

Yo creo que quien está presa un poco de los titulares de prensa es su señoría, pero desde luego no este diputado.
Porque usted ha hablado aquí del motín, que efectivamente apareció en un medio de comunicación, pero usted leerá después el *Diario de Sesiones* y verá que yo no he hablado de motín.
Y por lo tanto, como el que le estoy preguntando soy yo, usted tiene que responderme a mí, no a la prensa.
Y yo creo que en ese aspecto hay que ver cómo es la realidad en concreto.

Usted dice que lo que ocurrió allí fueron unos incidentes que se pueden calificar de leves.
Y que yo he planteado que son incidentes violentos y tal.
Y que yo me guiaba por las noticias de la prensa.
Mire, yo tengo por costumbre de que cuando aparece una noticia, pues voy al lugar concreto donde se ha producido y me suelo entrevistar con la gente afectada.
Y en este caso yo visité el centro al día siguiente de aparecer en los medios de comunicación.
Tuve reunión con la dirección del centro y tuve reunión con los trabajadores del centro.
Y conocí in situ cuál es la situación por la que atraviesa este centro.
Por lo tanto, yo creo que estoy al menos tan informado como usted de la situación.

Pero estoy tan informado, que yo le he hecho una serie de preguntas que usted no ha venido a responder.
Es decir, contarnos de nuevo usted algunas de las cuestiones que planteó aquí en su comparecencia de lo bien que lo está haciendo el Gobierno Valenciano, pues no es esto lo que toca en esta ocasión.
Lo que toca en esta ocasión es saber cuál es la realidad de este centro, qué está ocurriendo con los menores, cuáles son las consecuencias que están pagando esos menores y también los propios profesionales que están allí, y cómo piensa la conselleria solucionar el problema.
Y usted de eso no me ha dicho nada.

Me habla de que se está haciendo un esfuerzo inversor muy importante de cara a la familia, el Plan integral de atención a la familia y todas estas cuestiones que aparentemente están muy bien.
Pero después, cuando le hablo de las plazas concretas en una ciudad concreta tan importante como Alicante, usted me dice: hay que ver las cosas a nivel global, a nivel de Comunidad Valenciana, y entonces ¿qué más da que a un joven de Alicante lo traslademos a Valencia o a Castellón o donde sea?

Es decir, ese arraigo que usted quiere con la familia con el entorno a la hora de plantear el tema concreto, a usted le da lo mismo que esté en su ciudad, a 50 kilómetros, a 20 o a 35.
Y por lo tanto yo creo que de eso se trata, señora consellera, de saber realmente cuáles son las necesidades que se tienen.

Y también, señora consellera, reconocer que desde que se hizo la Ley del menor no ha habido una política de coordinación entre la Conselleria de Bienestar Social, entre la Conselleria de Sanidad y entre los propios ayuntamientos afectados.
Que ese es un tema fundamental para realmente hacer una política integral en ese aspecto.
Y al mismo tiempo también, yo creo que estaría bien que usted pues, aunque fuera, diríamos en principio, como un planteamiento diríamos de buenas intenciones, pero que se vea en principio la intención: cómo piensa usted realmente solucionar el problema que tienen los trabajadores de estos centros, que, como le he dicho, algunos de ellos se ven obligados incluso a abandonar su puesto de trabajo, a renunciar a su puesto de trabajo.
Yo creo que la salud psicológica que tienen esos trabajadores está a prueba de bomba, pero creo que todo tiene un límite, y que en este caso la conselleria debería de hacer un esfuerzo más importante a la hora de esa inversión, en ampliar, diríamos, el número de trabajadores, para que haya la atención adecuada a los propios jóvenes.

Y para terminar, decirle, que efectivamente este es un centro de paso, diríamos.
Y fundamentalmente que debería de tener jóvenes menores con problemas de desarraigo, con problemas de abandono, etcétera.
Pero usted sabe, como yo, que por allí también pasan jóvenes con problemas de adición importante, con problemas.
.
.
diríamos de situaciones un tanto duras desde el punto de vista de antecedentes penales, o de situaciones conflictivas importantes.
Y por lo tanto, eso, a la hora de convivir unos jóvenes con otros, hace muy difícil el trabajo incluso adecuado de los propios profesionales.

Y de hecho, la propia Fiscalía de Menores yo no sé si ha tirado la toalla ya, pero ha hecho infinidad de declaraciones, no en este caso concreto que las ha hecho también, pero ya en repetidas ocasiones anteriormente, diciendo que el Consell desoye las peticiones de la Fiscalía de no mezclar a los menores conflictivos con otros jóvenes con otro tipo de problemas.
Y esa es una cuestión que se viene repitiendo.

Y yo creo, señora consellera, que lo que habría es que dar definitivamente una solución a este tema, y no dejarlo para las calendas griegas, que yo creo que en definitiva, de lo que se trata también es de que, por un lado se solucione el problema para los jóvenes, y por otro lado también la gente que hace un esfuerzo importante en su profesión, vea que realmente desde la conselleria hay una voluntad por solucionar el problema y hay medidas adecuadas para ello.

Muchas gracias.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señor Botella.

Tiene la palabra la consellera de Bienestar Social.

 

**La senyora consellera de Benestar Social:**

 

Gracias, señor presidente.

Señor diputado.

Mire, los incidentes fueron calificados de leves por los profesionales que estaban allí, por los educadores, no por mí.
Yo no me lo invento, yo no estaba allí, por lo tanto difícilmente podía calificar yo aquello de nada.
Pero sí los profesionales y los educadores que estaban a cargo de la institución.

Yo no he dicho que usted haya hablado de motín en ningún momento, por supuesto que no.
Pero yo creo que usted sí que va a tener que leer el *Diario de Sesiones*, porque es que está poniendo en mi boca palabras y frases que yo no he dicho bajo ningún concepto.

Mire, este centro ha sido motivo de distintas quejas al Defensor del Pueblo y al Síndic de Greuges, en las que se alegaba falta de medios, problemas de funcionamiento, fugas de menores, o *(inintel·ligible)* menores de protección y menores de reeducación, etcétera, etcétera; efectivamente todo lo que usted ha señalado.
Pero mire, ninguna de las acusaciones ha prosperado ante estas instituciones, absolutamente ninguna de las acusaciones.
No se ha encontrado ni un solo indicio de responsabilidad administrativa.
Ni mucho menos de delito que presentar ante la Fiscalía del menor.
Ni una sola vez.

La propia Audiencia Provincial de Alicante revocó, le recuerdo a usted porque probablemente conozca este dato, revocó un auto del juzgado de primera instancia número diez, al comprobar que los menores de régimen abierto tenían sus propios centros y no se dirigían a los centros de protección.

Nosotros pensamos, señoría, y esta es una cuestión que nos diferencia notablemente, pensamos que la solución no está única y exclusivamente en crear más centros, en hacer más plazas, en aumentar el personal, en hacer más vigilantes.
No.
Única y exclusivamente en esto no.
A nuestro juicio la mejor solución pasa por un conjunto de medidas, que abarcan de forma integral los procesos educativos de inserción.
Y en eso es en lo que estamos trabajando.
Y vamos a seguir trabajando en mejorar los proyectos educativos de los centros, y adaptarlos a las características de los menores mediante la redacción de normativas que refuercen la intervención educativa de los centros residenciales.

Estamos incentivando una política preventiva, a través de la creación de servicios de atención especializada de la familia y de la infancia, servicios que asumirán, con el apoyo de equipos sociales de base, la intervención con los menores desarrollando programas directos de orientación, atención psicológica, mediación familiar e inserción.

Otro de nuestros caballos de batalla, importantísimo en este sentido, consiste en establecer programas de autonomía personal e inserción sociolaboral para jóvenes a partir de los 14 años.
Seguiremos trabajando con la iniciativa del proyecto Ulises que, cofinanciado por el Fondo Social Europeo, permite contar con orientadores sociolaborales que acompañan a los jóvenes y les guían en la obtención de una capacitación óptima para su vida adulta.

Y en cuanto a la mejora residencial y de las condiciones de trabajo, mire, ¿qué quiere que le diga?
No nos descuidamos.
Le insisto que hemos hecho un esfuerzo titánico en estos últimos años para adecuarnos a la ley del menor.
Y he sido la primera que le he dicho que hay que seguir trabajando en ello.
Y he sido la primera que le he dicho que en esta legislatura acometeremos una serie de obras que nos van a poner, efectivamente, en un nivel óptimo.
Y, ¡claro que hay que seguir trabajando, naturalmente que sí!
Si yo no digo lo contrario!

Vamos a incidir en la adecuación de centros específicos de atención terapéutica para consumidores de drogas y salud mental.
En Elche está funcionando ya el centro L'Omet con 12 plazas y, en Vinaroz, como usted sabe, el centro Baix Maestrat con otras 15.
En la ciudad de Alicante se han finalizado las obras del nuevo centro de acogida L'Alacantí, con 30 plazas, cuya apertura tenemos prevista próximamente.
Son unas obras que, como bien sabe su señoría, han finalizado el pasado mes de agosto y que sigue un procedimiento en estos momentos necesario para la contratación del equipamiento y para la gestión del centro, que debe realizarse paso tras paso antes de su apertura.

Todos estos proyectos, desde mi punto de vista, señoría, desde mi opinión, respetando obviamente la suya, son una prueba irrefutable del enorme esfuerzo y una demostración del enorme esfuerzo que ha hecho el Gobierno Valenciano para garantizar una adecuada atención a la infancia y a la adolescencia, que se plasma en una adecuada política y en un incremento continuado, señoría, en un incremento continuado, como ya les he explicado en mis palabras anteriores, en los recursos.
Cada vez destinamos más recursos para esta problemática, para esta situación, para este tema, tanto en centros como en plazas, en materia de inversión a nivel de adecuación familiar, de acogimiento y de orientación para la familia.

Y si en el año 1996, la Comunidad Valenciana disponía de 76 centros de protección y 1.
539 plazas, en estos momentos son más de 2.
000 y 142 centros públicos o concertados, lo que ha supuesto duplicar el número de centros e incrementar las plazas en un 30%.
Y estos son datos y son hechos que puede usted comprobar cuando quiera.
Y le insisto, eso no quiere decir que el trabajo esté concluido.
Pero en este mismo año 2003, las ayudas han sido de 14,14 millones de euros, un 15% más que el año anterior.
Por lo tanto, se está invirtiendo y se está invirtiendo cada vez más.
Y es un incremento exponencial, creo que muy importante.

Y yo no le digo que usted nos aplauda pero, por lo menos, sí que me parecería justo que usted reconociera el esfuerzo que se ha hecho en este tema.

He querido, por lo tanto, poner el acento en esta realidad y en estos datos y en estas cifras, que son incuestionables y que usted puede comprobar.
Y en el acento en esta realidad de nuestra política social.
Y relatarles cómo vamos a intensificar estos esfuerzos, tanto en protección como en reinserción de menores.
Y espero haber conseguido convencerle a usted aunque sea mínimamente.

Muchas gracias, señorías.

 

 

***Preguntes números 79/03, 80/03 i 81/03 al conseller d'Economia, Hisenda i Ocupació (resposta de la Consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Gema Amor Pérez,) sobre ajudes per pal·liar pèrdues en diferents sectors de l'agricultura, que formula la diputada Dolors Pérez i Martí del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE números 1.
369, 1.
370 i 1.
371).***

 

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora consellera.

Yo les quería comunicar a sus señorías que el contenido de este Pleno se ha visto, después de programado, desvirtuado en función de sus contenidos por la ausencia de los consellers de Sanidad y Justicia y Administraciones Públicas, que, por obligaciones, lógicamente, no han podido comparecer.
Además, hemos tenido la baja de nuestra compañera Nuria Espí, que se ha visto indispuesta y que, lógicamente, no puede hacer las preguntas que tenía también programadas ni tampoco lógicamente personarse en la interpelación de la consellera de Bienestar Social, por lo que le agradezco su presencia aquí, señora consellera, pero lógicamente las preguntas que tenía que despachar las ha despachado ya, y ya no existen más preguntas ni la interpelación lógica.

Vamos a pasar a continuación a las preguntas que hay en los bloques de agricultura, pesca y alimentación, y con ellas terminaremos el pleno por el día de hoy, continuando mañana.

El bloque tercero, que corresponde al número 16 del programa, son preguntas presentadas por doña Dolors Pérez i Martí, del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana, del grupo Entesa, sobre ayudas para paliar pérdidas de diferentes sectores de la agricultura.

Por favor, tiene la palabra la diputada Dolores Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, any darrere d'any venim sofrint en l'àmbit de l'agricultura agressions involuntàries a causa dels problemes climatològics que sofrim al País Valencià, cada vegada més endarrerits pel canvi climatològic però que presenten greus problemes en destrossa de productes agraris en el camp valencià.

El Consell i el Ministeri d'Agricultura van aprovar en data 3 de juny del 2003, o siga, molt recentment, un conveni de col·laboració entre el Ministeri d'Agricultura, Pesca i Alimentació a través de l'entitat estatal d'assegurances agràries Enesa i la Conselleria d'Agricultura.
Per tant, jo quedaria satisfeta si la senyora consellera tinguera l'amabilitat de dir-me les següents preguntes que li vaig presentar i que vosté també està assabentada d'aquestes, com quins mecanismes de control utilitza la conselleria per concedir aquestes ajudes, quants diners es destinen o imports es destinen a cada sector per pèrdua de collites a causa del canvi climatològic, principalment entre l'any 2001-2002.
La veritat és que les pèrdues van ser elevades en diferents sectors i supose que la senyora consellera estarà advertida de la situació d'aquell moment i en quin període de temps s'executarà el conveni.

Tot i preguntant-li açò, senyora consellera, vull deixar clar que cada vegada ha estat més positiu l'avanç, la propaganda, la informació a l'agricultor que ha de tindre els seus béns agraris assegurats.
Les assegurances agràries han estat importants, fins i tot han de tindre una injecció econòmica per part de l'administració i, per tant, a mi m'agradaria que tinguera la màxima claredat possible en la seua contestació per no continuar incident en un tema tan delicat any darrere d'any, com aquest.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

De nada, señora diputada.

Tiene la palabra la señora consellera, doña Gema Amor.

 

**La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

 

Gràcies, president.

Senyora diputada, intentaré ser el més clara possible tal com m'ho ha demanat.

Com a conseqüència de les fortes pluges que van tindre lloc a finals de l'any 2001 i principi de l'any 2002, es van produir danys en certs cultius que no estaven coberts per les modalitats de l'assegurança, el Pla nacional d'assegurances en aquell moment, com la gelada, la pedra o les inundacions.

Com vosté bé sap, el govern central i autonòmic van establir amb promptitud una sèrie d'ajudes per a pal·liar les pèrdues promulgant-se per part del Ministeri d'Agricultura un decret llei i una ordre per part de la conselleria que regula de manera exhaustiva i detallada la concessió de les mencionades ajudes.

Es va establir que els cultius que poden acollir-se a estes mesures són: quant a cítrics, les varietats de mandarines, clementina de Nules, clementina fina, hernandina i clemenvilla o nova.
Quant al raïm de taula, la modalitat aledo.

Per a poder coordinar i executar les actuacions previstes, la conselleria va signar amb el ministeri, a través d'Enesa, com molt bé vosté ha comentat, un conveni de col·laboració que establix una sèrie de mesures de control que es sintetitzen en les següents comprovacions: contrastar les sol·licituds presentades amb les subscripcions i modalitats d'assegurances agràries i verificar així la vigència de les pòlisses en col·laboració amb Enesa; confirmar les quantitats de fruita assegurada de cada parcel·la i comprovar si Agroseguro ha indemnitzat la seua pèrdua per altres danys; comprovar les recol·leccions de fruita realitzades per a calcular l'import a abonar a cada beneficiari; acreditar els percentatges aportats pels damnificats en cas de danys a cítrics, a Intercitrus per a promoció i comercialització, requisit este necessari, com molt bé vosté sap, per a ser beneficiari d'estes ajudes.
Igualment, altra de les mesures que s'ha dut a terme ha segut confrontar si els danys efectius superen els percentatges exigits per la Unió Europea que han de ser, com a mínim, del 30% del valor de la producció assegurada.

Comprovades estes dades pel personal tècnic de la conselleria, els expedients es van remetre a Enesa qui va comunicar el resultat de les comprovacions als interessats perquè feren les al·legacions que estimaren oportunes.
Després de l'estudi de les al·legacions presentades, es comunicarà al president d'Enesa l'emissió de la resolució de les concessions ja siguen favorables o desfavorables de pagament.

Senyora diputada, som conscients que ha segut complicat i ardu este procediment i ha resultat, com he dit, molt complicada la seua tramitació.
Però no podem obviar que estem davant d'unes ajudes de caràcter extraordinari i, per això, la finalització dels expedients és més complexa del que és habitual a causa de l'elevat nombre d'expedients que ascendix a 3.
194 sol·licituds.

S'ha tractat, per part de la conselleria, de portar a terme la tramitació dels expedients amb la major celeritat possible i procurant la major claredat i transparència en tot el procés, tractant d'obtindre el màxim benefici per a l'agricultor.

Quant a la dotació econòmica total destinada a pal·liar estos danys, ascendix a 3.
600.
000 euros.
El finançament, com molt bé vosté sap, es realitza a parts iguals.
N'hi ha cofinançament entre el ministeri i la mateixa conselleria.
Per tant, li correspon a la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació, una aportació d'1.
800.
000 euros.
Esta quantitat global és conjunta per als dos sectors: per al raïm de taula i per als cítrics tal com disposa l'ordre reguladora de l'any 2003.

Ha finalitzat el termini de presentació d'al·legacions quant a la tramitació dels expedients del raïm de taula.
Quant als expedients del pixat està molt pròxima en el temps la seua aprovació per part d'Enesa, el que permetrà procedir a l'ordenació del pagament de les ajudes a desembre d'enguany.
En el supòsit que no faça falta aplicar el prorrateig al disposar d'una quantitat conjunta, com he dit, de 3.
600.
000 euros per a estos dos sectors, podem calcular que aproximadament la dotació per als dos sectors seria: per al raïm de taula, modalitat *aledo*, al voltant d'1.
460.
000 euros; en el que respecta al pixat, la resta de l'import, que està per determinar en funció de les al·legacions que es resolguen positivament.

La dotació individual ha de calcular-se prorratejant-se entre tots els damnificats de raïm de taula i afectats pel pixat, per la qual cosa l'ajuda per a cada beneficiari es determinarà finalitzat el tràmit de concessió d'ajudes.

Com acabe d'assenyalar, els anuncie que a principi de desembre es procedirà a l'efectiva ordenació dels pagaments tant per part d'Enesa com per part de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació complint-se d'esta manera el compromís adquirit de procedir amb immediatesa a la liquidació d'estes ajudes.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora consellera.

Tiene la palabra doña Dolors Pérez.
Señora diputada.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, m'he sentit contestada a les preguntes que li he fet.
No obstant, em queda una particular inseguretat de la data en què vosté finalment.
.
.
o la data que el ministeri i la companyia asseguradora en conveni amb vosté pensa acabar de realitzar les ajudes als sectors afectats, perquè tot i sent veritat les ajudes que s'estan concedint en estos moments i tot i sent veritat que en alguns dels expedients poguera haver algun tipus de formulació incorrecta i, per tant, que s'haguera de tornar a realitzar, el més adient seria que en el mes de desembre estiguera tot conclòs.
I dic "el més adient seria.
.
.
" i així li ho demane, que estiguera tot conclòs, perquè seria positiu que aquesta legislatura, sense més dilació, començara un nou exercici sa basant-mos en els pressupostos generals del País Valencià, sense tindre ningun punt pendent ja que, a no molt tardar, van a tornar a haver possibilitats d'adversitats climatològiques totalment negatives per al camp valencià i perquè no ploga sobre banyat, deixar tancat aquest tema.

No obstant, i conforme li he exposat en un inici, quede contestada per la seua explicació i moltes gràcies.

Gràcies, senyor president.

 

**El senyor president:**

De nada, señora diputada.

Por favor, señora consellera.

 

**La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Gràcies, president.

Com he comentat, a principis del mes de desembre està previst que s'inícien totes les ordres de pagament per a estes ajudes.
Hem parlat de 3.
194 sol·licituds, la qual cosa, esperem que abans que acabe l'any, estiguen ordenats tots els pagaments en el que afecten a totes estes sol·licituds.

Sí que voldria aprofitar per a comentar, doncs, respecte a la teoria que han mantingut alguns, que només s'indemnitzen ­i ha aparegut en alguns mitjans de comunicació­ una part dels danys patits, vullc afirmar amb tota la rotunditat que puc que ens trobem davant d'un gran fal·làcia, ja que l'administració és sempre sensible als problemes d'este sector i, per tant, no com s'ha parlat que s'ha parlat d'indemnitzar només el 30%, sinó que s'indemnitzarà, lògicament, el cent per cent de la producció.

Moltes gràcies.

 

***Preguntes números 117/03, 118/03, 119/03, 120/03, 121/03 i 122/03 a la consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyora Gema Amor Pérez, sobre un pla de protecció integral fitosanitari per als palmerars, que formula el diputat Joan Antoni Oltra i Soler del GP Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE números 1.
650, 1.
651, 1.
652, 1.
653, 1.
654 i 1.
655).***

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora consellera.

A continuación, el bloque de preguntas que ha presentado don Joan Antoni Oltra Soler, del Grupo Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, sobre un plan de protección integral fitosanitario para los palmerales.

Por favor, tiene la palabra, señor Oltra.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Senyora consellera, el *Diari Oficial* va publicar el 18 de juliol ­mire quina data­ un decret, m'imagine que, bé, vosté acabaria d'arribar a la conselleria i, per tant.
.
.
*(Remors)*

Bé, com li dia, senyora consellera, es va publicar eixe decret, jo m'imagine, vosté acabava de prendre possessió, vaja, supose que el prepararia l'equip anterior de la conselleria.
.
.
Ens pareix bé que es facen decrets d'aquest tipus, perquè és veritat que tenim un problema seriós, la importació massiva de palmeres amb destinació, doncs, al tema ornamental i a este tipus de qüestions, doncs, està provocant l'entrada incontrolada de determinades plagues que poden afectar a palmerars que, com el cas d'Elx, inclús està reconegut com a patrimoni de la humanitat.

El que passa és que, clar, fer un decret, doncs, està bé, però sempre es podria fer d'una altra manera també, i, almenys, quan se fa.
.
.
­que tampoc és el primer decret que es fa sobre el control de plagues en el palmerar, històricament ja se n'havia fet algun altre també­ però també ens interessa vore quin està sent el seu seguiment, quin el seu compliment, si es fan bé o es fan mal, si, per exemple, en el cas concret de l'Ajuntament d'Elx si s'ha tingut en compte abans, si s'ha comptat amb l'ajuntament abans de la preparació del decret o no, sé que posteriorment sí, però abans tinc els meus dubtes.
.
.
Per suposat, els viveristes, que són ­digam­ personal molt interessat en el tema, públicament es van queixar en el sentit que no els havien tingut en compte per a res.

I, després, en el tema concret que se planteja ahí, bé, doncs, sí que ens agradaria saber, ara que han passat ja tres o quatre mesos de la seua aplicació, què està passant, o siga, que, vaja, si s'ha detectat o no s'ha detectat tal plaga, quin tipus de mostreig està fent-se.
.
.
En les preguntes inclús diferenciem per cada terme municipal.

Després, plategen una cosa que ja venia també en la famosa llei del palmerar de l'any 1985, les ajudes pel tema del foment, de la plantació de la *Phoenix dactylifera*, que és l'exemplar majoritari, bé, això estava allí, però a l'hora de la veritat, quasi de forment ni un gra, perquè la Conselleria, en eixe aspecte, al patronat del palmerar, doncs, la subvenció que dóna és molt xicoteta, o siga, pràcticament per a cobrir les despeses de dos o tres persones i quasi poc més, la resta de la despesa, doncs, podríem estar parlant a la millor d'un noranta i escaig per cent, l'assumix l'Ajuntament d'Elx, a pesar de ser patrimoni de la humanitat, és l'Ajuntament d'Elx el que històricament ho ha fet aixina sempre, manaren els socialistes, manen vostés.
.
.

Aleshores, ahí se planteja, en eixe decret, que la conselleria arbitrarà mesures d'ajuda, etcètera, etcètera, preguntem, a banda d'eixa declaració estupenda, com se concreta això, o siga, han fet alguna cosa ja, pensen fer-ho, ho vorem agradablement sorpresos en el pressupost per a l'any 2004 o ens tocarà fer l'esmena de sempre?
, a vore què passa amb eixe tipus de qüestions, no?

I, després, clar, passa una cosa, vostés han delimitat.
.
.
, bé, palmerars, considera palmerars de rellevància tres en concret, Elx, Oriola i Alacant.
.
.
Bé, probablement n'hi hagen altres, o siga, no sé per què, per exemple, Crevillent, que té un palmerar important, Albatera, que també el té, i a més estan al costadet, les palmeres dels fons crevillentí toquen físicament les palmeres d'Elx.
Clar, el tema de la quarantena, doncs, és difícil que si no s'arbitra alguna mesura, per què per exemple no se va pensar, o inclús se pot pensar ara, d'intentar incorporar o crear un perímetre de protecció en este cas al voltant d'estos tres palmerars de rellevància, per a evitar que una palmera, doncs, poguera donar-se el cas, que està donant-se, que vénen d'importació, que no hi ha lloc a on depositar-les, les depositen en termes municipals que no estan afectats per esta prohibició, però estan molt prop.
.
.
O siga, tot este tipus de qüestions ens agradaria que ens contestara la senyora consellera.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

Por favor, tiene la palabra la señora consellera.

 

**La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Gràcies, president.

Senyor Oltra, com molt bé vosté ha estat comentant i com molt bé sap, la Generalitat Valenciana ha realitzat durant estos últims mesos un conjunt d'actuacions que van encaminades a eliminar els riscos fitosanitaris que determinades plagues podrien provocar-los als palmerars més rellevants de la nostra comunitat.

Este actuacions han consistit en l'emissió d'una ordre de 26 de maig del 2003, de la mateixa Conselleria d'Agricul-tura, Pesca i Alimentació, per la qual es va declarar de forma oficial l'existència de la plaga *Paysandisia archon* a tota la Comunitat Valenciana.
I també ha consistit en l'aprovació i aplicació del Decret 131/2003, d'11 de juliol, del Consell de la Generalitat, pel qual s'establix el pla de protecció integral fitosanitari per als palmerars de rellevància històrica, econòmica, social i cultural de la Comunitat Valenciana.
En aplicació del citat decret, la conselleria, en col·laboració amb els municipis afectats, ha desenrotllat un intens programa d'inspecció i control, desenrotllat en els mateixos palmerars, a través de la xarxa d'alerta que s'ha establit tant als palmerars com a les seues zones d'influència i termes municipals limítrofs a estos, donant els següents resultats: quant al palmerar d'Elx, no s'ha detectat la presència de plaga de *Paysandisia archon*, al palmerar d'Alacant tampoc s'ha detectat esta plaga, i al palmerar d'Orihuela no s'ha detectat la presència d'esta plaga.

En relació amb les inspeccions realitzades, tant a les zones d'influència dels palmerars dels termes limítrofs, la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació ha efectuat més de dos-centes inspeccions en els vivers.
D'estes, 113 inspeccions s'han realitzat des de l'entrada en vigor del Decret 131/2003, el que significa que hem duplicat el nombre d'inspeccions respecte al primer semestre de l'any.
El conjunt d'estes inspeccions ha significat la visita a 143 vivers, la destrucció de 1.
883 palmeres i la immobilització de 2.
512 unitats.

Un altre exemple dels punts d'actuació bàsics del Decret 131/2003 és la prohibició d'entrada de material vegetal de palmàcies a la Comunitat Valenciana que no hagen passat els controls pertinents fets pels tècnics de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació.
Podem afirmar que des de l'entrada en vigor del decret s'ha seguit el procediment predefinit en el mateix decret en nou partides de palmeres que han sol·licitat l'entrada a les zones d'influències descrites i definides en el mateix decret.
Els servicis tècnics de la conselleria han realitzat les inspeccions oportunes en les partides que van sol·licitar l'entrada i no han detectat la presència de la plaga *Paysandisia archon*.
En conseqüència, no ha segut necessari reprendre les mesures de quarantena proposades en el decret.

Per tant, el registre d'instal·lacions aptes per a la realització de mesures de quarantena està obert, però hem de reconéixer que no ha tingut encara sol·licitat cap registre fins al moment, ja que no s'ha detectat eixa plaga.
Però la intervenció d'esta administració no ha segut inspectora, com molt bé vosté sap, sinó que la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació ha posat en marxa una sèrie de mesures de foment en els termes afectats.
En este sentit, la conselleria ha augmentat els contactes amb l'estació Phoenix, dedicada a la investigació i millora del cultiu de la palmera autòctona *Phoenix dactylifera*, que com molt bé vosté sap està ubicada al terme municipal d'Elx i rep una subvenció anual de 42.
000 euros per part de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació per a desenrotllar els seus treballs.

Entre els programes d'investigació que s'han realitzat es troba el de la millora varietal de la palmera autòctona, seleccionant els clons millor adaptats a les condicions agroclimàtiques de la zona, i, per descomptat, més resistents a l'atac de la *Paysandisia*.
Esta inversió que he comentat, 42.
000 euros, al costat de la resultant del programa de control i eliminació d'exemplars afectats, arriba a la xifra de 272.
000 euros, xifra que dóna bona mostra del compromís de la Generalitat Valenciana en la protecció de les nostres palmeres.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señora consellera.

Se levanta la sesión.
.
.
Perdón, tiene la palabra el señor Oltra, por favor.

 

**El senyor Oltra i Soler:**

Gràcies, senyor president.

Això que hui no falta precisament tema, o siga, que sobra temps.

Bé, senyora consellera, no acabe d'entendre alguna qüestió que m'ha referit.
M'ha dit per una banda que no s'ha detectat cap plaga de la *Paysandisia* esta, de nom tan rar; després m'ha dit que havien destruït 1.
883 exemplars, no sé per què, si és una mesura preventiva, per si de cas, una "guerra preventiva", que ara està tan de moda.
.
.
, pot ser, no?
, però, vaja, una certa contradicció ahí; després diu que en el registre d'instal·lacions, que no s'ha arribat a estrenar, perquè com no s'ha detectat.
.
.
Bé, però és que el registre jo supose que no era per a això, el registre era per si de cas, perquè passaren precisament eixa quarantena en algun lloc, perquè el problema que està passant ara mateix és que no n'hi ha llocs adequats per a passar eixa quarantena i, aleshores, estem trobant-mos casos un poc, aixina, estranys, que la gent du una importació de palmàcies i pràcticament quasi no té lloc.
.
.
Clar, ahí diu, bé, si no, en les instal·lacions de la conselleria.
.
.
en València!
Home, això no és factible en la majoria dels casos.

I, després, quan parla del tema de les ajudes, doncs, home, la veritat és que eixes ajudes estan des de fa molts anys i no cobrixen.
.
.
, ja dic, un percentatge molt xicotet, no?
Però, per exemple, una petició unànime que té, no ja l'Ajuntament, que, lògicament, la té, sinó també els mateixos hortolans, els propietaris d'horts privats, que, vaja, demanant a la.
.
.
Jo crec que mai en la vida han tingut una ajuda directa per part de la Conselleria, no crec recordar.
.
.
, és que mai.
O siga, és l'Ajuntament d'Elx, via el xec verd i alguna altre tipus d'ajudes, el que va subvencionar un poc el mantindre.
.
.

Vosté sap, el tema del palmerar és un tema difícil, costós de mantindre i, bé, doncs, tradicionalment la situació ha acabat en el que ha acabat, a més, hi han hagut interessos urbanístics pel mig sempre, i, bé, el resultat és un poc desgraciat en molts casos.
Aleshores, clar, deuríem, i, a més, que vosté en este decret signa que s'establiran ajudes, se suposa que seran noves, no el que tenim, que per a això no feia falta fer el mateix decret, no?
Aleshores, no m'ha paregut que en eixe sentit haja portat ­digam­ compromisos seriosos per al futur de noves aportacions per a, tal i conforme diu l'article 4, mesures de foment del palmerar.

Jo pense que això, vaja, deuria intentar reforçar-ho, concretar-ho millor, pel bé de tots, a més, estem parlant d'un patrimoni de tota la humanitat.
I, en tot cas, el tema eixe, si no pensa.
.
.
, també, una de les preguntes, si no pensa que seria més convenient modificar algun article del decret per incloure els termes municipals, almenys, limítrofs, a l'hora que també eixes mesures més estrictes puguen ser aplicades allí, perquè, en cas contrari, doncs, sempre hi haurà un risc evident que estant una palmera en Albatera o inclús en Crevillent, doncs, perfectament, sense adonar-mos-en, pràcticament, si té qualsevol plaga d'este tipus, arribe a una plantació en Elx, perquè és que estan confrontants.

Jo pense que seria interessant crear, o ampliar, en este cas, eixa delimitació a estos termes municipals confrontants almenys als palmerars de rellevància.

Gràcies.

 

**El senyor president:**

Muchas gracias, señor Oltra.

Tiene la palabra la señora consellera.

 

**La senyora consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació:**

Gràcies, president.

Sí, jo sí que volia contestar-li quant que no s'han aplicat les mesures pròpies de la quarantena, ja que no s'ha detectat la plaga en el que són els palmerars d'estos tres municipis, que són Elx, Alacant i Orihuela, perquè no s'ha detectat en els palmerars propis de les ciutats.
En canvi, sí que s'ha procedit a la crema de palmeres en els vives a on s'ha pogut detectar eixa plaga.

Al mateix temps, li conteste i, bé, no fa falta modificar el mateix decret, sinó que el decret ja contempla la possibilitat d'ampliar-lo a qualsevol altre palmerar de la comunitat autònoma a través d'una orde de la mateixa Conselleria.
.
En eixe sentit, estem treballant ja en municipis limítrofes a la zona d'influència en concret que estem parlant, Elx, Orihuela i Alacant, en el cas de Crevillent, Albatera i qualsevol altre municipi afectat directament per estos palmerars per a poder desenrotllar-los a través d'orde de la pròpia conselleria.
No obstant això, i com ja li he pogut comentar, s'ha treballat, s'han fet inspeccions en estos municipis, en tot el voltant de la zona d'influència afectada pel propi decret.

Igualment, el que voldria comentar i voldria ampliar algunes dades que li he exposat, ja que el que he demostrat o, almenys, ho he intentant, és que les actuacions que s'han dut a terme per part de la conselleria demostren l'especial sensibilitat de l'Administració davant de qualsevol pla que puga afectar, en este cas, a les nostres palmeres.
I, per tant, eixa sensibilitat és més que evident.

Considerem, per una altra banda, un orgull per a la nostra comunitat poder disfrutar, especialment en la província d'Alacant, de la riquesa d'estos espais, del palmerar d'Elx, com molt bé vosté ha dit, declarat Patrimoni de la Humanitat; del palmerar d'Orihuela, declarat paisatge pintoresc; com del palmerar d'Alacant, ja que constitueix una bona mostra del que és, d'eixe patrimoni.
Al mateix temps, l'especial sensibilització de la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació amb els nostres espais naturals es posa de manifest en cadascuna de les actuacions que venim implantant fins la data.

Però, bo, davant la insistència de les seues senyories sí m'agradaria ressaltar altres dades que venen reflectides en el propi decret, aprovat recentment pel consell de la Generalitat, quant al que és la xarxa d'alerta de protecció fitosanitària establida i que integra els palmerars d'Elx, Orihuela i Alacant, que m'he referit que s'han establert una sèrie de punts de control al palmerar d'Elx, en concret són 24 els punts de control, tal com ve reflectit en el propi decret; al palmerar d'Alacant són 12 els punts de control que existeix i al palmerar d'Orihuela són 6 els punts de control.

Anteriorment, he citat també que de forma rutinària els tècnics de la conselleria estan inspeccionant els vivers de la nostra comunitat i, per descomptat, en gran manera els vivers inspeccionats pertanyen als termes d'influència propis del decret aprovat.
Però, és cert que altres inspeccions s'han implementat en vivers ubicats, en termes colindants ­com ja li ho he comentat­, i en el cas concret de Crevillent, Albatera i altres termes afectats directament per estes plantacions.
La qual cosa denota que el conjunt de l'àrea inspeccionada abraça la totalitat de les zones de palmàcies de la Comunitat Valenciana.
A més, tal i com reflecteix el Decret 131/2003, es poden ampliar ­com li he dit- les zones protegides amb palmeres ja que queda oberta a tot l'àmbit de la comunitat.

Considerant que la col·laboració i l'intercanvi de formació és fonamental per aconseguir l'objectiu determinat, volguera explicar que s'han realitzat reunions amb els tres ajuntaments afectats en estos casos, Elx, Orihuela i Alacant, i en esta línia de comunicació i assessorament sí voldria comentar-li alguna de les qüestions que hem pogut anant realitzant durant estos mesos.

Hem contactat, al mateix temps, amb totes les comunitats autònomes que presenten problemes o són zones de risc; s'han assessorat a tots els ajuntaments que així ho han sol·licitat; hem informat a totes les associacions afectades sobre les mesures de precaució i control a afectuar pels seus associats; estem en permanent contacte amb el Ministeri d'Agricultura, més concretament amb el comité fitosanitari nacional, a fi de transmetre-li la situació real d'esta plaga i, al mateix temps, instar-li perquè es realitzen les gestions oportunes davant de Brussel·les per a declarar la *(inintel·ligible)* de quarantena en tot en l'àmbit de la Unió Europea.
Així mateix, hem efectuat els cursets de capacitació necessaris al personal del manteniment dels parcs i jardins del municipi d'Elx que han sigut impartits pels tècnics del nostre servei de prevenció fitosanitària.
A més, conscients de la necessària informació de tots els integrants de l'Administració i el sector liberista en general, la conselleria ha elaborat, com a mesura de caràcter divulgatiu, un tríptic informatiu sobre la biologia i la detecció de la plaga.
En concret, s'han editat 10.
000 exemplars que han sigut distribuïts entre tots els ajuntaments de la Comunitat Valenciana, tots els vivers ornamentals de la comunitat i totes les associacions professionals i sindicals de la nostra comunitat.

Volguera concloure reiterant el compromís adquirit amb la Generalitat Valenciana en la preservació d'estos espais i a la vista dels seus elevats interessos històrics, econòmics, socials i culturals.

Moltes gràcies.

 

**El senyor president:**

 

Muchas gracias, señora consellera.

Como se han cubierto el grupo de preguntas posibles y no hay ninguna interpelación, levantamos la sesión hasta mañana a las 10 de la mañana.

 

*(Se suspén la sessió a les 17 hores i 46 minuts)*