Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.para2 {
text-align:justify;
}
-->



Comissió d'Investigació sobre
l'Accident Ocorregut el Passat Dia 3 de juliol en la Línia 1
de MetroValència realitzada el dia 24 de juliol de 2006.
Comença la reunió a les 10 hores i 50 minuts sota la
presidència de l'il·lustre diputat senyor Rafael
Maluenda Verdú.
Reunió número 3.

Debat de les propostes presentades pels grups
parlamentaris i aprovació del pla de treball

El senyor president:

Senyories.
Bon dia.
Es reprén la sessió.

Bé.
En la passada sessió de la
comissió les seues senyories van recepcionar les distintes propostes de pla de treball que van
presentar els grups parlamentaris i també el Grup Mixt.
En eixes
propostes hi ha una cosa en comú, hi ha una cosa en comú.
És que els tres grups parlamentaris i el Grup Mixt demanen
documentació, demanen compareixences i proposen procediment i
calendari.

La presidència, després d'escoltar
la Mesa, d'acord amb la Mesa, i escoltar els portaveus, entén
que donada eixa coincidència, podria haver dos sistemes de
votació.
Un seria votar de menor a major les propostes, separant
allò que algun diputat o algun grup parlamentari demane que deu
separar-se, algun d'eixos punts.
I aixina fins votar les quatre
propostes.
O bé, podria votar-se per blocs.
Votar primer
també de menor a major el bloc que se demana documentació,
demanant separació en els casos que algun diputat o algun grup
entenga que deu demanar separació.
Votar primer el bloc del Grup
Mixt, a continuació el bloc d'Esquerra Unida, el bloc del Grup
Socialista i el bloc del Grup Popular.
El bloc primer estic referint-me,
que és el de documentació.

A continuació el bloc segon, que seria de
compareixences, també pel mateix ordre: el del Grup Mixt, Esquerra
Unida, Grup Socialista, Grup Popular.
També respectant el dret de
qualsevol diputat o qualsevol grup a demanar una votació separada
d'alguns punts.
I per últim, el bloc tercer, que és el
que es referix a procediment i a calendari.

A la presidència i la Mesa li dóna igual
qualsevol dels dos sistemes.
Pensem que este últim, de votar per
blocs, podria deixar el tema més clar.
Però no obstant, mos
sotmetem al que la comissió decidisca.
Per tant, encara que siga per
un minut només per a deixar ben clar en l'acta de la
sessió i en el Diari de Sessions què és el que elegix la comissió
com a sistema de votació, doncs li done la paraula als grups
parlamentaris, primer al Grup Mixt per a què diga.
.
.
simplement
decidir-se per un sistema o altre.
Senyor.
.
.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, senyor president.

El que ha exposat mos pareix bé, mos pareix
coherent, i per tant, per la nostra part no hi ha ninguna objecció
en acceptar-ho.

El senyor president:

Però quin sistema, el de blocs?

El senyor Tomás Puchol:

Sí, sí, el de blocs, el de blocs.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyor president.

Nosaltres opinem que els documents que han proposat
els grups formen part d'un conjunt o un tot, i per tant és el
que hauria de passar-se a votació després de la seua defensa.
Això amb independència que el mateix grup proponent demane
votació separada de qualsevol punt, o que qualsevol altre dels grups
demane votació separada d'algun punt en concret.
Per tant, com
això sempre està garantit, jo crec que és millor el
conjunt de la proposta, que és una proposta unitària en
qualsevol dels casos.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Oltra.
El dret de
demanar la separació sempre està garantit.

Senyor Perelló.

El senyor Perelló Rodríguez:

Señor presidente.

En la medida en que hay un grupo que le da igual y
otro grupo que plantea que sea por planes, y en la medida que el derecho a
pedir una separación está garantizado, no nos supone ninguna
confusión ni ningún problema aceptar cualquiera de los dos, y
estamos dispuestos a que se vote cada uno de los planes con el derecho que
cada grupo tendremos de separar.
No queremos hacer de esto un elemento de
discusión que no es importante.
Cualquiera de las dos nos parece
buena, y en este caso, si aceptando la que propone el señor Oltra
tenemos unanimidad, pues nos parecería bien.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Con mucha brevedad, señor presidente.
Como
hemos manifestado anteriormente, como quiera la oposición.
Gracias.

El senyor president:

Moltíssimes gràcies.

Bo, doncs la presidència entén que hi ha
un grup que s'oposa que siga el sistema de votació per blocs,
que és el grup d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra
Valenciana-Entesa.
Per tant, com no hi ha unanimitat, votarem per propostes
de menor a major, però respectant el dret al desglossament.

Quant al sistema de debat, sí que s'ha
acordat per unanimitat la Mesa i els portaveus, que serà de menor a
major.
Un primer torn per a defensa de la pròpia proposta, i a
continuació, una volta s'hagen celebrat les quatre
intervencions, un torn de deu minuts de menor a major també per a
fixar posició de les propostes dels altres grups i inclús per
a rèplica.
En el cas del Grup Mixt els temps quedaran reduïts a
set minuts en la primera intervenció i a tres en la de
rèplica.

Dit açò, senyories, passem doncs a la
defensa de les distintes propostes.
En primer lloc, té la paraula
per un temps de set minuts el representant del Grup Mixt, senyor
Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor
president.

Dir que, bo, mosatros hem presentat una proposta que
en principi té molts punts de coincidència com almenys
està estructurada més o menys tal i com els altres grups han
presentat la seua.

En el que se referix a la petició de
documentació i compareixences, volem dir que mosatros no ficarem i
recolzarem.
.
.
no ficarem ninguna objecció i recolzarem, com no?
,
totes i cada una de les que els diferents grups han plasmat en les nostres
propostes.

També aixina en el que és la
petició d'informació.
Veem que totes tenen un rigor,
totes tenen un sentit, i que totes poden aportar i deixar.
.
.
bo, alguna
cosa positiva en el que és esta investigació que hui continua
en seu parlamentària.
No tant aixina en el que és el temps.
El temps creem a priori que és insuficient.
I, clar,
l'única cosa que a la millor pot ajudar és
perquè arribem a inscriure-mos en el llibre Guinnes del rècord de
l'eficàcia parlamentària, no?

Però siga com fóra mosatros estarem en
tot cas expectants, i seguirem molt de prop el que és este
procés d'investigació, esta comissió
d'investigació.
I en tot cas, donada la gravetat dels fets, si
mosatros veem i creem que les coses s'han fet com cal, aleshores les
nostres, com si diguérem sospites, no quedarien plasmades.
Però en cas contrari, en cas que vegem que no s'investiga
convenientment en el que és en seu parlamentària, tal vegada
mos plantejàrem anar més allà i demanar una
investigació en seu jurisdiccional.

No res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor
Tomás.

Té la paraula ara don Joan Antoni Oltra, en
representació del Grup Parlamentari Esquerra Unida-Entesa.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyor president.

Bé, hui anem a aprovar el mètode de
funcionament d'aquesta comissió, el número de
compareixences, calendari, etcètera.
Una comissió que va
estar creada pel ple per unanimitat, davant l'accident més
greu que ha hagut al País Valencià i un dels quatre
més greus a tota Europa.
Jo crec que això és motiu
suficient per a intentar fer esforços tots els grups per aclarir a
nivell polític el que va passar, per què va passar,
fonamentalment quines mesures s'han de prendre per a evitar que torne
a passar.

I una cosa que ens toca a nosaltres soles,
perquè per altra via també hi ha comissions
d'investigació a nivell judicial, a nivell científic.
Però hi ha un tema que solament nosaltres podem resoldre, i que a
més tenim l'obligació de buscar què va passar a
eixe nivell, i és el tema de les responsabilitats polítiques.
Això solament aquestes Corts, aquesta comissió és
l'adequada per a intentar delimitar eixes responsabilitats, quines
van ser, a quines persones va a afectar, i les mesures que caldria prendre
per a evitar que situacions aixina es tornen a repetir.

Com a qualsevol comissió
d'investigació, lògicament se necessita temps, se
necessita transparència, fonamentalment.
De moment podem dir que ni
una cosa ni altra tenim garantida.
Perquè.
.
.
bo, el model que se va
aprovar ja en aquesta comissió, bo, o el model que tenim o que
s'aprovarà, és un model molt reduït, en
consonància també en el model que va aprovar el ple de les
Corts a instàncies del Grup Popular, de trenta dies.
La proposta que
presenta i que després podrem debatre del Grup Parlamentari del PP,
encara reduïx, encara és molt més restrictiva per a
poder facilitar una comissió d'investigació en uns
mínims criteris d'eficiència.
(so d'un telèfon mòbil)

Per tant, estem molt preocupats en això,
perquè, juntament en els anuncis de vets (so
d'un telèfon mòbil) doncs
ens fa confiar molt poc que els treballs de la comissió tinguen el
nivell d'eficàcia que caldria exigir, que caldria exigir-mos
per part de l'opinió pública valenciana.

Conforme està fet el model de comissió,
més que una comissió d'investigació jo crec que
estem davant d'una comissió de liquidació, una
comissió de liquidació del problema.
El Partit Popular
té un problema, ha tingut un problema inesperat en aquest tema.
Vol
resoldre-ho quan abans.
És un problema que pareix que li crema en
les mans, i el que és tracta és que es quede liquidat quan
abans, encara que no quede de la millor manera possible.
Encara que queden flecos que facen que no
s'esbrine el que va passar.
I fonamentalment i el que és
més greu, que queden flecos que d'alguna manera possibiliten que accidents
com aquest tornen a produir-se.

Tot això és secundari davant
l'interés partidista de liquidar l'assumpte quan abans.
Això és segurament el que motiva que a pesar que en la seua
proposta presentada al ple de trenta dies, al final ni tan sols
s'arriba, arriben inclús a sobrar dies en eixa proposta tan
restrictiva.

Clar, un model de compareixences com després
podrem vore, de quatre dies en sessions maratonianes, doncs la veritat,
tots tenim moltes ganes de treballar.
Però va a ser molt
difícil pensar que això va a ser un temps suficient i un marc
idoni per a poder debatre i poder esbrinar.
Inclús el tema de les
conclusions, els períodes tan curts, etcètera,
etcètera.
Per tant, jo crec que el PP ha preparat meticulosament,
amb traïdoria i probablement també en nocturnitat, un model de
comissió d'investigació que no va a poder investigar
res.
Perquè és que les conclusions segurament ja les tenen
vostés fetes, i el que es tracta és que siga una
comissió que certifique la proposta que vostés duen.

La nostra proposta com a Esquerra
Unida-l'Entesa, és una proposta que hem d'ajustar-se al
model que va aprovar el ple.
Perquè clar, això és el
que va aprovar el ple i nosaltres som respectuosos en eixe tema.
A pesar
que mos manifestàrem en contra perquè creiem que era un
error; doncs la nostra proposta, entenent com cal entendre a nivell
jurídic, que eixos trenta dies són trenta dies hàbils,
doncs és una proposta que fa arribar els treballs de la
comissió fins el 21 d'agost, que la comissió, o siga,
el 21 d'agost seria l'últim dia hàbil
d'aquesta comissió.

La proposta nostra fa arribar eixos treballs fins el
dia 18, que és una setmana més, (so
d'un telèfon mòbil) que
jo crec que seria un temps, vaja, justet però molt important per a
poder aclarir i sentir moltes opinions.
I el ple d'aprovació
definitiva del dictamen que fóra el dia 4, perquè el ple cal
recordar que no està subjecte a limitació temporal dels
trenta dies, els trenta dies eren per als treballs de la comissió,
no per al propi ple.

Per tant és una proposta jo crec que guarda les
formes quant a temps, quant a tot, i que garanteix, i fonamentalment jo
crec que dóna credibilitat, dóna credibilitat.
Hi ha que
recordar que vostés tenen i tindran inclús en el nostre
calendari majoria absoluta.
Després podran fer el que vulguen,
podran votar el que vulguen que m'imagine el que serà.
Però almenys el dret de poder sentir, de poder escoltar, de poder
debatre, eixe dret és el que pensem que no cal que vostés ens
neguen a nosaltres.
Després, lògicament, en la seua majoria
absoluta aprovaran el que hagen d'aprovar.
Però és que
ni tan sols, ni tan sols ens deixen temps per a poder documentar-mos a eixe
nivell.

Per exemple, una de les qüestions que les
propostes inclouen, que és la petició de documentació.
Eixa petició de documentació encara a estes hores està
sense aprovar, no sabem la documentació que cada grup parlamentari
ha demanat, quina estarà aprovada i quina no estarà aprovada.
Però és que el dijous està previst, segons la proposta
del grup majoritari, que comencen les compareixences.

No sé, demà és festa a
València, no sé en quins terminis volen vostés
garantir un dret tan bàsic a l'oposició, com és
disposar d'eixa documentació per a poder-la estudiar i
poder-la plantejar lògicament a les persones que vinguen a aquesta
comissió.
Això crea, i vull advertir-ho, crea
indefensió en els membres de l'oposició.
Vostés,
a banda de tindre eixa majoria absoluta, juguen amb avantatge,
perquè la gran part d'eixa documentació la tenen
vostés.
I segurament la tindran més que estudiada a efectes
de poder debatre, de poder discutir en nosaltres.

També un tema important per a nosaltres
són el tema de les compareixences.
Nosaltres volem insistir en
alguns casos concrets.
La compareixença del president de la
Generalitat, el senyor Camps.
El senyor Camps és una persona que ha
estat muda en tot este procés.
No solament ha estat muda sinó
que ha estat quasi fugida.
O siga, una persona que ha anat buscant-se una
agenda per a intentar evitar a la premsa tot el possible, inclús
fora de la ciutat de València, fugint clarament d'haver de
donar explicacions.
Quan no ha tingut més remei i la premsa li ha
preguntat, ha dit que no calien preguntes, que ell havia vingut a tallar
una cinta i tal.
I fugint constantment de la seua responsabilitat.

Nosaltres creem que el senyor Camps ha de donar en seu
parlamentària, la seua versió del que creu que ha passat, i
la seua versió del que creu que fa falta fer per a què estes
coses no tornen a passar.
Per això nosaltres insistim en la
importància que té que el president de la Generalitat, el
senyor Camps, acudisca a aquesta comissió, com han acudit en altres
casos presidents de comunitats autònomes, presidents del govern i
expresidents del govern.
Jo crec que no estem demanant res rar, i que en
altres llocs, inclús vostés mateixa, senyors del PP, han
demanat això.

Lògicament també demanem, perquè
creem que és molt interessant, la compareixença de don
Eduardo Zaplana.
Eduardo Zaplana va ser president de la Generalitat durant
un manament llarg.
En eixe manament se van fer determinades qüestions
relacionades en el finançament de Ferrocarrils de la Generalitat
Valenciana.
Determinades qüestions que la pròpia Sindicatura de
Comptes ha vingut denunciant i reclamant, que el propi ministeri
també ha vingut denunciant i reclamant.

I que com a conseqüència de tot
això s'ha produït un fet jo crec que important, que
és que els diners que anaven destinats a ferrocarrils per a, diguem
alleugerir el dèficit crònic que aquesta empresa
pública tenia, i poder-li permetre escometre inversions que
fonamentalment milloraren la seguretat, (so
d'un telèfon mòbil)
etcètera, etcètera, això no es va poder produir.
O
siga, ferrocarrils hagué de recórrer a fórmules a
més expressament prohibides en el contracte programa.
Això va
significar un augment de l'endeutament i segurament una
priorització de determinades inversions davant d'altres.
Per
exemple, davant de temes de seguretat.
Per això pensem que és
important que el senyor Zaplana vinga a aquesta comissió i puga
informar-mos, de quines raons tingué per a afavorir eixe model que
jo crec que ha sigut desencertat.

Després tenim una sèrie de peticions que
fan referència a càrrecs importants dins de l'empresa
pública Ferrocarrils de la Generalitat Valenciana.
Càrrecs
públics que en tots els casos la seua dimissió ha estat
demandada pel comité d'empresa, pel comité de
seguretat, treballadors, etcètera, davant mostres evidents
d'incompetència.

Mostres evidents d'incompetència que han
tingut la seua confirmació, quan una part d'ells mateixa, en
un primer moment, seguint instruccions, seguint el guió, van negar
qualsevol responsabilitat, anunciaren que la línia tenia totes les
mesures possibles quant a seguretat.
Però que, poc a poc,
després han hagut d'anar rendint-se a
l'evidència, i anunciar tota una sèrie de mesures,
fonamentalment de seguretat, a aplicar inclús de manera
ràpida davant la constatació d'errors fonamentals en
este tema.
Jo crec que això mereix com a mínim una
sèrie de dimissions.

Però clar, si prenen l'exemple del seu
cap directe, el senyor conseller, lògicament resistir és
vèncer, i ahí estan aguantant el chaparró
i a vore què passa.
Després
nosaltres demanem també una sèrie de compareixences
relacionades en el Comité de Seguretat de Ferrocarrils de la
Generalitat Valenciana.
La gent que està reunint-se en
l'empresa, la gent que du el pes fonamental a l'hora
d'intentar millorar les qüestions de seguretat.
I que tenen, jo
crec, que moltíssim a dir, que lògicament nosaltres demanem
perquè creem que és molt important.

Després.
.
.
bo, doncs no vivim en un
món en solitari.
Hi ha altres línies de metro, de
ferrocarrils en altres llocs, han tingut també problemes, en uns
casos d'una manera, en uns casos d'altra, i per tant creem
important també conéixer l'experiència
d'estes empreses en casos pareguts o opinions al voltant.

Per tant, hi ha un paquet important de peticions de
gent que són responsables en altres empreses de ferrocarrils
públics en el nostre país, així inclús com en
alguna situació de metros de l'estranger, que per la seua
importància creem també que podria ser instructiu el
conéixer la seua opinió.

Després tenim tota una sèrie
d'experts en el tema ferroviari, en el tema de metros, que considerem
també important a l'hora de poder conéixer i de poder
documentar-mos tots.
Sempre amb l'objectiu d'intentar obtindre
la màxima informació, la màxima informació, per
a saber exactament el que va passar, si haguera sigut inevitable o no.
Perquè en un primer moment se'ns va dir per activa i per
passiva pels responsables directes, senyor García Antón i
altres, que això era un accident absolutament inevitable, que en
qualsevol dels models o de les situacions l'accident s'haguera
produït.

Això s'ha demostrat ràpidament que
era una falsedat, ja ni tan sols ell mateixa ho diu, no ho diu absolutament
ningú.
Està jo crec que constatat que en unes simples mesures
de seguretat no instal·lades en el seu moment, probablement este
accident no s'haguera produït, i eixe resultat tan dolent de
morts, ferits, etcètera, no s'haguera produït.

Per tant, jo crec que és suficientment
explicatiu això per a exigir la presència d'aquestes
persones i poder conéixer nosaltres i l'opinió
pública valenciana el que han de dir sobre això.
Un tema que
jo crec que és absolutament bàsic, este, perquè clar,
d'ahí dependrà la credibilitat o no d'aquesta
comissió.
Si esta comissió té mitjos per a poder
funcionar, per a poder sentir opinions, per a poder debatre inclús
entre nosaltres eixes opinions, la comissió haurà valgut la
pena.
Del contrari, serà això, el que hem vingut denunciant,
un paripé,
etcètera, etcètera.

En eixe sentit ens preocupa lògicament
declaracions recents de responsables, algun d'ells, per exemple el
portaveu del Partit Popular, el senyor Castellano, quan diu, bo, que ells
no pensen recolzar determinades propostes: el senyor Camps, el senyor
Zaplana, etcètera, etcètera, etcètera.

Cal dir que això a més entra en
contradicció en una part del discurs que se va fer per part del
senyor Castellano en el plenari de les Corts.
Jo tinc ací una frase
que jo crec que se recordarà per part del senyor Castellano, que diu
textualment.
.
.
A més, vaja, ho diu en castellano el senyor
Castellano, i diu: «nadie tiene que tener miedo a que pase por esta
comisión quien sea, porque se tiene que investigar a fondo y todo lo
que haga falta».

Jo estic d'acord.
(remors) Jo estic totalment d'acord en eixa
declaració.
El que voldria saber és per què se va dir
açò al ple de les Corts davant de tota l'opinió
pública, perquè això està bé.
I per
què ara va a fer-se justament el contrari.
Per què se va dir
una cosa que no és veritat al ple de les Corts.
Per què se va
enganyar a les Corts en eixe moment, i quina cosa ha passat en estos
poquets dies perquè una declaració tan contundent que cridava
a l'optimisme, en una situació a més de per si tan
crítica, és a dir, bo, almenys mos estan dient que tenen
voluntat d'aclarir-ho.
No vaig a llegir les declaracions de
transparència que, diguem trufaven tota la intervenció.

Però sí que em preocupa moltíssim
que estes declaracions quedaren com el que és, una declaració
de cara a la galeria per a quedar bé, enganyar a
l'opinió pública, i ara, a l'hora de la veritat
posicionar-se justament en el contrari.
Se perdrà credibilitat, i el
que és pitjor, no donarem la talla davant els sindicats, davant els
afectats, davant els usuaris, davant de totes les persones interessades en
què açò no torne a repetir-se.
I el que és
pitjor, no se donarà la talla únicament i exclusivament per
interessos partidistes, com esta declaració acaba de confirmar,
senyor Castellano.

Jo espere que vosté, diguem torne a rebobinar,
i torne a ser el que va ser el dia del ple, no el que després en
eixes manifestacions ha sigut.
Del contrari, aquesta comissió, que
ja dic té un marc tan estret, tan raquític, tan
difícil de poder funcionar, evidentment naix morta abans de
començar.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Oltra.

Per a defensar la seua proposta i fixar
posició, si ho creu convenient respecte els altres grups, respecte
del Grup d'Esquerra Unida, té la paraula el senyor
Perelló.

El senyor Perelló Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

Entiendo de todas maneras que tenemos un turno
posterior.
.
.
vale.

El senyor president:

Efectivament, senyor Perelló.
Rectifique,
podria fer-ho després conjuntament els quatre grups, com pertoca i
hem acordat.
Disculpe a la presidència.

El senyor Perelló Rodríguez:

En ese caso dedicaré el tiempo a defender
básicamente nuestra propuesta, con independencia de algunas
referencias que pueda hacer, pero reservaré mi opinión a los
demás grupos cuando hayan terminado de exponerlos.

En cualquier caso quiero empezar diciendo que nuestro
plan es un plan que desde el punto de vista temporal y en el ámbito
que abarca, parte del acuerdo adoptado por la Junta de Portavoces en su
momento, en el que se decidió unánimemente habilitar los
meses de julio y de agosto íntegros, para dar cabida a los trabajos
de la comisión de investigación, que yo calificaría
como la más delicada de la historia que han vivido estas Cortes, sin
menoscabo de la importancia que las otras hayan podido tener.

Pero lo que investiga esta comisión, o lo que
dice que quiere investigar esta comisión, no es un acontecimiento
que está perjudicando algunos elementos sociales o algunos elementos
de la salud o algo que se manifiesta y se puede buscar para evitar, sino
está buscando las causas de la mayor tragedia que ha sufrido el
ferrocarril suburbano en toda España.
Y eso no ha sucedido nunca.
Por tanto es.
.
.
no tiene frecuencia en este parlamento ni en ningún
parlamento de España, y tampoco tiene en muchos parlamentos del
mundo en la medida que es la cuarta tragedia de ferrocarril suburbano del
mundo.

Señalo esto, porque cualquier antecedente que
podamos plantear podría ser incluso ofensivo, en la medida que nos
ha tocado ante la historia sentar el precedente.
Por eso digo que partimos
de ese ámbito temporal en el que la Junta de Portavoces
manifestó esa voluntad.
Y a partir de ahí establecemos las
jornadas de trabajo, entendiendo que el acuerdo del pleno de las Cortes en
días hábiles, se estableció con esa fórmula de
cómputo que permite la normativa por algo.

Si se habla de días sin especificar su
naturaleza, y se contrapone esa propuesta en días a la posibilidad
de establecer un mes, que es una posibilidad que todos tenemos y que en
algunas ocasiones se ha buscado; a todas luces está indicando que se
quiere que la interpretación sea la que en justicia o en la
administración se da al cómputo en días.
Es decir,
descontando los días festivos en un caso e incluso los días
festivos y los sábados en cualquier otro caso.

Esa es nuestra interpretación que viene avalada
por las distintas experiencias precedentes y normativas, que tanto el
procedimiento administrativo como el procedimiento judicial, cuando se
establece cómputos o una investigación, vienen basados en las
propias leyes.

Si el pleno lo establecemos en septiembre -estoy
en todo momento hablando del calendario de trabajo en este caso-, es
porque el trámite que ha de sustanciar el pleno no se integra en los
plazos que computan para la comisión.
La comisión
podría acabar su plazo en un momento determinado, y el pleno
tendría que ver al final, dentro de su tiempo y dentro de sus
competencias, cuando sustancia aquello que la comisión haya
determinado, y aquellos votos particulares que con el derecho que el
reglamento consagra, los grupos tienen la posibilidad de presentar.

Pero claro, eso no está en el plazo de la
comisión, sino en otro plazo.
La primera semana de septiembre es
período hábil a todos los efectos el día 1, por tanto,
en cualquier día que se hubiera planteado a partir de ahí se
puede sustanciar ese pleno.
Y lo hemos puesto así, primero, porque
ya es hábil, segundo, porque hemos terminado -según
nuestro plan, claro-, una jornada de trabajo ajustándolas a la
interpretación temporal que nosotros hacemos.
Y perfectamente tiene
cabida, con el sosiego que necesita un plan de este tipo, para una cosa
elemental, más allá  de para cumplir el plan que tiene
por delante o el objeto que tiene por delante, sobre todo para gozar de
crédito.

Si queremos investigar tenemos que tener medios,
documentación, comparecientes, un espacio temporal adecuado, que ya
nace recortado por la voluntad de la mayoría absoluta del pleno,
pero sobre todo tiene que tener crédito.
Si lo que hagamos no goza
del crédito de aquellos a los que va, no solo las víctimas,
no solo a sus familiares, sino también los usuarios del metro y la
propia opinión pública, de poco habrá valido lo que
estamos haciendo aquí.
Estaremos más bien colaborando al
sentimiento generalizado de que la política es mera estrategia.

Si entramos en parte.
.
.
en la propuesta que
hacemos, la documentación que pedimos es la que consideramos
básica.
No estamos jugando con espacios temporales del pasado ni del
futuro.
Estamos jugando con espacios de tiempo que abarca la
documentación, ligados al entorno temporal circundante a los
acontecimientos y con documentación que consideramos precisa.
Pues,
por ejemplo, las actas del comité de seguridad que con otros grupos
coincidimos.
Pero por ejemplo no concebimos que no se pueda tener unas
hojas de revisión completa y exacta, no solo de todas las
máquinas del metro en esa línea, sino de las especialmente
siniestradas, en todas las modalidades.

Ustedes saben, y si no lo saben se lo digo yo, que hay
distintos tipos de revisión, que van de menor a mayor.
Que cada una
tienen un tipo de características y un tipo de horario destinado a
cada una de esas revisiones, y que nos hace falta saber para poder conocer
de qué estado de garantías de seguridad, evidenciado por esa
revisiones, estamos hablando.

Elementos como -y por no entrar en todo el
detalle de toda la documentación que pedimos-, como el
conjunto de órdenes de servicio y consignas que se ha establecido
por parte de los distintos responsables de explotación de
circulación son para nosotros elementales.
¿Por qué?
Porque parten de la demanda de quienes hacen la ruta muchísimas
horas al año, diariamente, de los maquinistas, los trabajadores.
Y
son emitidas generalmente a demanda de ellos.

Por ejemplo, la primera vez que aparece una
señal de limitación de velocidad en esa curva es en 2003, y
es por una consigna que establece la dirección de la empresa, el
área correspondiente de la circulación, a petición
-y así lo dijo el conseller en el pleno-, a
petición de los maquinistas.
Y si en 2004 se rebaja en diez
kilómetros esa prohibición, esa limitación, es porque
sigue existiendo una demanda de los maquinistas de que a pesar de eso hay
que limitar más, en la medida en que no solo la orografía de
la propia instalación viaria lo recomienda, sino que la exigencia,
el número de frecuencias y la carencia de un sistema de seguridad
apropiado que prevenga excesos de velocidad, hacen que haya que limitar
más la velocidad.

Y eso se traduce en escritos que deberíamos
conocer cuántos ha habido, de qué instancia han procedido,
quién los ha.
.
.
con qué motivación se han emitido,
pero que son básicos para poder investigar.
Sin elementos de juicio
tan elementales es imposible establecer una primera evaluación que
merezca poder ser soportada.

O sea, no basta con hacer retórica cuando
hablamos en política.
Construir un discurso no es solamente es
juntar frases que tengan más o menos sentido.
Muchas veces sin
sentido.
Sino poder soportar lo que se dice.
Y para soportar lo que se dice
hay que tener algo que respalde lo que estamos diciendo, más
allá de la mera aritmética parlamentaria.

Por tanto, la documentación nuestra no es
excluyente.
Es una documentación que puede considerarse
complementaria, así la consideramos.
Nosotros no estamos en contra
que cualquier grupo pueda pedir cualquier tipo de documentación.
No
lo estamos en la medida que el resto de grupos consideren que
también nuestra documentación es complementaria y necesaria.
¿Por qué negarse a que algún grupo pida una
documentación con la que tiene que trabajar?
Al menos de rechazo de
plano.
No, esa es un poco la orientación que desde el primer momento
ha orientado nuestra estrategia, o en este caso nuestra forma de proceder.

Nosotros sí que estamos en condiciones de
mantener lo que hemos venido diciendo hasta ahora en el sentido de que no
estamos por el veto.
Estamos por la complementariedad si es que realmente
queremos hacer un trabajo digno.

Referido a las comparecencias que se solicitan, se
sostienen en tres elementos de trabajo que consideramos lógicos,
razonables, soportables y sostenibles desde el punto de vista de una
defensa política.

La parte que se refiere a la empresa no es objeto de
discusión, por lo que por eso seguramente se repiten en todas las
propuestas.
Tampoco es que podamos considerar que eso es objeto de un
consenso, es que es necesario.
Si fuéramos a un juicio y
dijéramos que la acusación y la defensa están de
acuerdo en que comparezca el implicado, pues, sería un absurdo
porque no es un elemento de consenso, es un elemento básico para que
el juicio se pueda establecer.
Si fuéramos a una
investigación en la que no estuviéramos de acuerdo en que la
empresa, que en este caso es una parte del objeto de la
investigación porque es la responsable del servicio, estuviera,
pues, de qué investigación estaríamos hablando.

Por tanto, eso no lo colocamos en el lugar del
consenso, sino en el lugar del elemento básico de comparecientes que
tiene que aparecer sentado en esta mesa para dar cuenta al pueblo
representado aquí sobre qué responsabilidades han llevado a
cabo, con qué medios, con qué instrucciones, porque de los
viajeros y del resto del pueblo que no viaja, que paga los impuestos,
cobran.
Por tanto, tienen que sentarse delante del pueblo a responder.
Y
eso es elemental y básico.

En la siguiente parte, la que hace referencia a los
expertos, planteamos para mayor abundamiento de conocimientos que aparezcan
expertos y técnicos de distintas universidades, con capacidad
demostrada y currículum demostrado, no sólo de Valencia, sino
también de Madrid o de Barcelona incluso, que tengan realmente un
recorrido por la ciencia en materia de seguridad y circulación
ferroviaria, y también en ese mismo campo otras personas que ya han
demostrado a lo largo de su trabajo y por su dedicación que tienen
ese recorrido como experiencia acumulada en empresas y organismos
públicos del Estado de esa misma materia, no en suburbanos que no
son competencia del Estado, pero sí, por ejemplo, en Adif o en
Renfe.

La presencia de trabajadores con larga experiencia en
la conducción de unidades del metro, en Valencia y en otras ciudades
de España, es necesaria para poder conocer al detalle cómo
casa en la práctica esa teoría que los técnicos
aportan con la realidad que ellos manejan cada día, siendo una parte
de la responsabilidad de la seguridad de los viajeros.
Por tanto, es
ineludible que ese tipo de personas aparezcan, es la opinión
práctica que va a confirmar o va a corregir una buena parte de la
teoría.

La llamada policía científica, sin
menoscabo de las diligencias de investigación judicial que se puedan
estar practicando en la actualidad, la consideramos necesaria para conocer
las primeras valoraciones que sobre el terreno se hicieron, fue una
valoración in situ, por expertos en investigación de
catástrofes de estas características, que ha de aportarnos
una información que por no haber podido acceder ni debíamos
acceder en el momento de la catástrofe, y porque aunque
hubiéramos accedido nuestra carencia de conocimientos nos
impediría evaluar, nos ha de dar luz y aportar cuál fue esa
primera valoración para establecer en unidad de criterio, con el
resto de información que vayamos obteniendo, una conclusión
que nos parezca realmente fundada y que nos permita sostener la
opinión que al final vamos a dar.

La presencia final del señor conseller de
Transportes y del señor presidente del Consell yo creo que no
tendría que explicarla demasiado, como, por ejemplo, el señor
director general de transportes, que en ese caso también lo pedimos.
Son en escala los máximos responsables de las decisiones que durante
muchos años se han tomado en Ferrocarriles de la Generalitat, y lo
son porque la voluntad personal primero, la voluntad de sus partidos
después y la voluntad de las urnas en última instancia
así lo han querido, pero son la confluencia de tres voluntades que
descansan sobre una.
Ellos son responsables de la política, de las
inversiones y de las decisiones que se toman porque su voluntad personal lo
sostiene y lo aguanta.

Y, por tanto, esa voluntad personal tiene que estar
dispuesta ahora también a comparecer ante el pueblo que les elige en
esta comisión y dar respuesta a lo que esos representantes de la
ciudadanía les pregunten.
El señor Camps tiene que bajar a la
realidad, ha de opinar ante los representantes del pueblo porque ha llegado
su silencio a ser tan estruendoso y a ser tan evidente que ha rebasado la
línea que podemos llamar de la ofensa a la ciudadanía, hay
silencios que ofenden, y en este caso no podemos aplicar aquello del que
calla, otorga; el que calla no dice nada o en algún caso no quiere
decir y el que calla es el que sabe por qué.
Por eso queremos que
nos explique por qué calla.

En definitiva, proponemos, en los límites de lo
acordado por los distintos órganos de estas Cortes, los tres
elementos necesarios para una investigación solvente:
documentación adecuada, testimonios relevantes y tiempo suficiente
dentro de la escasez del marco temporal preestablecido.
Establecemos un
plan que dentro del estrecho límite de tiempo acordado garantiza, en
la medida de lo posible, el crédito de la política, el
crédito que como políticos hemos de lograr ganar ante la
ciudadanía porque hagamos lo que hagamos, si desde el punto de vista
de lo que en la calle es razonable y normal no se puede entender, no
habrá servido para nada y habremos colaborado a descalificar la
institución, el servicio y la política misma.
La
política habrá vuelto a aparecer ante la ciudadanía
como pura y dura estrategia de unos cuantos, cuando en un caso como
éste más que nunca ha de aparecer como un instrumento
útil, creíble, transparente y capaz de ser asumido como
propio y querido por quienes con su voto, y lo más importante, con
sus impuestos, sostienen el trabajo y la vida de los que aquí
trabajamos y de los que dirigen los servicios públicos.
Por tanto, a
ellos debemos ofrecer crédito.

Eso es lo que pretende nuestro plan -y con esto
concluyo-: investigar, averiguar causas, proponer medidas que eviten
una nueva tragedia como elemento objetivo más importante, depurar
responsabilidades como obligación de todo aquél que trabaje
en política, y todo ello siendo creíble, siendo normal,
haciéndolo acorde con la capacidad y la regularidad de trabajo que
se le supone a los seres humanos, y no algo más propio de una
película de ciencia ficción, de personajes superdotados, que
de personas de la sociedad, como somos la gente que hacemos
política, que en la sociedad estamos, de la sociedad venimos y a la
sociedad respondemos, pero a la sociedad hay que responderle con actitudes
creíbles, con crédito suficiente, porque si hacemos algo que
sea increíble, partiendo ya de una base de duda permanente sobre la
política, estamos ofendiendo a quienes no sostienen y especialmente
y con mucha más dureza a quienes han sufrido las causas de esta
tragedia.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Perelló.

Per a defensar la proposta del Grup Parlamentari
Popular, el seu portaveu, el senyor Serafín Castellano, té la
paraula.

El senyor Castellano Gómez:

Muchas gracias, señor presidente.

En primera intervención voy a dedicarme
prácticamente, en exclusividad, a defender lo que es el plan de
trabajo del Grupo Parlamentario Popular, que entendemos que es un plan
riguroso, exhaustivo y serio, además de amplio, ambicioso y potente
como van a demostrar los datos objetivos que en él hemos presentado.

Miren ustedes, somos el grupo parlamentario que mayor
número de documentación ha solicitado, 32 documentos e
informes, tanto a Ferrocarriles de la Generalitat como a distintas
consellerias, frente a los 21 que solicita el Partido Socialista, los 17 de
Esquerra Unida-Els Verds: L'Entesa.
Y también, en cuanto al
número de comparecencias, 27 comparecencias.
Tanto la
documentación como las comparecencias que solicitamos dan respuesta
a todos y cada uno de los datos que entendemos que se necesitan para poder
llegar a un dictamen de conclusiones que sea serio y profundo respecto al
accidente.
Los documentos abarcan exhaustivamente todos los aspectos
relacionados con dicho accidente.
Todos, de una manera u otra, guardan
relación con él.

Respecto a las causas del mismo.
Pedimos la caja
negra, las actas del Comité de Seguridad de Circulación, las
conversaciones del maquinista con el puesto de mando y croquis de los
elementos más significativos del accidente.

Respecto a la información de la unidad
siniestrada.
Pedimos todas las revisiones, la tipología, su estado,
sus características, etcétera.

Respecto al factor personal o profesional.
Pedimos la
ficha del maquinista, de la interventora y sus turnos también de
trabajo.

Respecto a las infraestructuras.
Se solicita la planta
del tramo afectado, el perfil de la curva, las revisiones en este punto, el
estado geométrico de la vía tras el accidente, así
como la información sobre las características de la
vía.

Respecto también a las actuaciones e
inversiones en la línea 1.
Se solicitan informes sobre las medidas
de seguridad adaptadas hasta 1988, obras e inversiones realizadas a partir
de esa fecha, obras previstas en el plan de actuación en la
línea 1 hasta el año 2010 y detalle de los presupuestos e
inversiones de Ferrocarriles de la Generalitat en distintos años.

También pedimos documentación respecto a
las actuaciones en relación con los afectados por el accidente: el
plan de emergencia de Ferrocarriles de la Generalitat, informe de
actuaciones realizadas con respecto a indemnizaciones y ayudas e informe de
las consellerias de Justicia y Sanidad sobre actuaciones realizadas con
motivo del accidente.

También establecemos y pedimos
documentación de denuncias e informes de la inspección de
trabajo de la línea, actas del comité de seguridad, la
denuncia de octubre de 1994 y el informe de la dirección de la
Inspección Provincial de Trabajo y Seguridad Social y también
la última encuesta de satisfacción de usuarios de
Ferrocarriles de la Generalitat.

Y en cuanto a los comparecientes.
Llamamos a todos
aquellos que tanto por su nivel técnico como por su poder de
decisión han estado relacionados con el funcionamiento en la
seguridad de la línea 1, y que, por tanto, puedan aportar los datos
y las opiniones técnicas para que no quede ninguna sola duda encima
de la mesa respecto al accidente.
Hemos querido llamar a todos los que
tienen algo que aportar a esta comisión para que no quede nada en el
tintero, para que se hable de todo lo que se haya que hablar porque de lo
que se trata es de conocer, desde el metro 0 y el minuto 1, todos los
detalles relacionados con el funcionamiento y seguridad de la línea
1, es decir, desde que es transferida a la Generalitat por parte del Estado
y también desde que se decide unir los dos tramos de la línea
1 y  línea 2 para formar la línea 1 hasta la actualidad.

Por eso, incluimos comparecencias de miembros del
Consell tanto de los gobiernos del Partido Socialista como del Partido
Popular, tanto al gerente de Ferrocarriles de la Generalitat bajo el
gobierno socialista como el gerente de Ferrocarriles de la Generalitat bajo
el gobierno del Partido Popular, representantes de sindicatos,
representantes de universidades, prácticamente todo el staff de Ferrocarriles de la
Generalitat, representantes de la administración local como
también representantes de Renfe y de trenes de cercanías
entre otros muchos.
Y todo ello porque es importante,
señorías, no solamente saber por qué se adoptó
la decisión de no hacer dos túneles y unirlos, por qué
se unieron en ese tramo y por qué se dio como solución
técnica la curva de la que tanto se ha hablado en estos días.
También es fundamental saber por qué en 1993 se tomó
la decisión por parte de la administración socialista de
instalar el sistema de frenado FAP y no del frenado ATP.

Es importante, también, ver cuál ha sido
la evolución de las infraestructuras técnicas y de las
medidas de seguridad que ha tenido la línea 1 desde su puesta en
marcha hasta el día de hoy, porque eso, señorías, lo
que nos va a dar es una visión exacta de cuándo y
cuánto se ha invertido en la línea, de cómo se han
mejorado las infraestructuras y de cuándo se han potenciado los
sistemas de frenado y la seguridad de la línea.

Entiendo que todos estos datos acallarán muchas
voces cuando se vea, tanto a través de los documentos como de las
comparecencias, que la línea 1 tiene un antes y un después en
esas mejoras, en esas infraestructuras y en esas inversiones.

También, señorías, con toda esta
información que hemos solicitado cubrimos todas las cuestiones que
afectan al accidente y que son relevantes a efectos de su esclarecimiento,
queremos que se den todas las respuestas y todas las aclaraciones a las
dudas que puedan existir, porque lo que queremos es que los ciudadanos
tengan absolutamente toda la información con rigor y transparencia
que hemos venido haciendo desde el principio, y ello en coherencia con la
línea que el Partido Popular ha hecho desde el mismo minuto del
accidente.
Se pretende que las conclusiones de esta comisión
estén a la altura de lo que se merecen los ciudadanos y que esta
comisión no se convierta en un foro de demagogia o de intereses
partidistas.

Miren ustedes, la potencia y la seriedad de nuestra
plan de trabajo se demuestran también en los datos.
Hay 14
comparecencias solicitadas por nosotros en las que coincidimos
absolutamente con todos los grupos parlamentarios de la oposición,
además que casi el 50% de las comparecencias que pide la
oposición son coincidentes con las que ha presentado el plan de
trabajo del grupo parlamentario.
Igualmente, coincidimos
prácticamente casi con el 50% de los documentos, en 15 documentos de
trabajo también coinciden con otros grupos de la oposición.
Eso evidencia claramente que la propuesta del Grupo Parlamentario Popular
está enfocada hacia el esclarecimiento de los hechos porque de lo
que se trata es de pedir información concreta, pero concreta y
pertinente, que esté relacionada con el accidente y que pueda
contribuir a aclararlo.
No se trata de pedir documentaciones o
comparecencias al voleo, sino aquellas que sean pertinentes y que tengan
una relación directa con el accidente.
Lo que es importante es,
además, pedir que esa información sea exhaustiva y completa
para que nos pueda dar luz a las conclusiones.

Nosotros pretendemos también centrar la
atención sobre lo que importa.
El accidente ocurrido el pasado 3 de
julio no merece que se desvíe la atención hacia otras
cuestiones que no sean dar respuestas claras, contundentes y con luz y
taquígrafos a todos y cada uno de los ciudadanos de la Comunidad
Valenciana.

Por tanto, comparecencias o documentación que
nada tienen que ver con este trágico accidente ocurrido el 3 de
julio pueden tener algún tipo de explicación si lo
único que se pretende son poner piedras a las ruedas, si lo
único que se pretende es demorar los resultados y las conclusiones
de esta comisión y que respondan más a otro tipo de intereses
o fines, como pueden ser los partidistas, que a una voluntad de llegar
claramente hasta el final.

Miren ustedes, señorías, además,
ya les adelanto que el Grupo Parlamentario Popular tiene la
intención, en el ánimo de profundizar al máximo en la
investigación, de solicitar toda la documentación que sea
relevante y de llamar a las personas que tengan algo que aportar a esta
comisión.
Así, aparte de los 32 documentos que incluimos
nosotros en nuestro plan de trabajo, ya les adelanto que vamos a aceptar 16
documentos más que se presentan por parte de la oposición.
Y
de igual modo les anticipo también que vamos a sumar, a nuestras 27
comparecencias, 5 comparecencias más de las que presenta la
oposición.
Es decir, por esta comisión van a pasar un total
de 32 comparecientes y van a ser aportados 48 documentos.

Yo les puedo asegurar que se puede contrastar que no
ha existido ninguna comisión en estes Corts que tengan ni más
reuniones, ni tan siquiera la mitad de comparecencias, ni tanta ni tan
cuantiosa documentación como este.
Evidentemente este ha sido un
accidente trágico y de grandes dimensiones.
Por eso también
la documentación, las comparecencias, y el número de
reuniones también son tremendamente superiores.

Es decir, por citar algunas solamente de ellas, por
ejemplo en la comisión de investigación de las viviendas en
Gavarda hubieron cuatro comparecencias.
En la de Cosistel hubieron siete
comparecencias en dos días.
En Vacico no se solicitaron ni
comparecencias.
En la hepatitis C hubieron cuatro comparecencias, o en la
legionela dieciséis comparecencias, que fue la máxima que ha
tenido en la historia de estas Cortes, y que ahora como mínimo
más que duplicamos.

Y podría dar muchos más datos pero que
no vienen al caso, porque yo creo que lo que interesa y lo que les interesa
a los ciudadanos, es que se les den las respuestas que ellos están
pidiendo en estos momentos.

Miren ustedes, señorías, aceptamos
quince documentos que son comunes ya con los nuestros, y además
dieciséis más, documentos en la oposición.
Y aceptamos
catorce comparecencias, lógicamente pues son comunes con las
nuestras, y otras tantas más que proponen los grupos.

Y no es bueno hacer comparaciones, pero sí en
temas formales que yo nunca quiero entrar, pero sí que son
orientativos y aclarativos.
En la última comisión de
investigación que se hizo en un parlamento autonómico, que
fue por el incendio de Guadalajara, el Partido Popular solicitó
ciento trece comparecencias.
¿Saben ustedes las que fueron
aceptadas?
Diecinueve.
Pero fueron aceptadas diecinueve porque
coincidían esas diecinueve con el plan de trabajo que había
presentado el Grupo Parlamentario Socialista.
Ni una más.
Ni una
más.
Es decir, que no se aceptó de todo el plan de trabajo ni
un 16% de lo que presentó el Grupo Parlamentario Popular allí
en Castilla-la Mancha, cuando nosotros vamos a aceptar prácticamente
un 40% o incluso más de lo que presentan los grupos de la
oposición.

Por tanto, yo creo que aquí estamos no para
hacer demagogia ni pretender obtener rédito electoral en esta
comisión.
Porque esta es una cuestión muy seria, y lo
mínimo que se merecen todos los ciudadanos, y sobre todo las
víctimas y sus familias, es respeto, seriedad y mucho rigor.

Y es absolutamente demagógico que nos acusen, a
la vista de estos datos y de la presentación de este plan de
trabajo, de querer pasar de puntillas sobre este accidente.
De que nos
acusen de vetar a no sé quién, cuando lo que estamos haciendo
es aprobar más comparecencias y documentos que los que se han
aprobado nunca, nunca, en esta comisión de las Cortes.

Yo creo que no se puede tener una doble vara de medir
cuando se gobierna y cuando no se gobierna.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
Pregue silenci.
Quan han
intervingut els altres portaveus tot el món ha estat callat.
Pregue
la mateixa atenció.

El senyor Castellano Gómez:

Gracias, señor presidente.

No se puede tener una doble vara de medir cuando se
gobierna y cuando no se gobierna.
Este gobierno, este grupo parlamentario
se ha adelantado siempre a cualquier petición que ha sido a favor
del rigor, de la transparencia, de la luz, de taquígrafos, y de la
seriedad en este tema.
Se hizo con los consellers cuando cuando
comparecieron a petición propia.
Se hizo pidiendo el pleno
monográfico.
Se hizo ya adelantándonos a que
aceptaríamos esta comisión de investigación que hoy
estamos debatiendo, antes incluso de que nadie la hubiera pedido.

Y yo creo que esos son los datos que avalan esa
transparencia y ese rigor informativo que estamos haciendo.
Porque,
señorías, no solamente existe esta investigación.
Hay
otras investigaciones (so d'un
telèfon mòbil) como es la
investigación judicial que está en marcha, y además
también como la propia empresa desde las primeras horas puso en
marcha una eficaz investigación sobre las causas técnicas del
accidente.

El Consell, Ferrocarriles de la Generalitat, desde el
primer día han colaborado.
Se han puesto a disposición de la
investigación judicial.
Han abierto una investigación propia,
rápida y eficaz en la propia empresa.
Y además estamos
aquí para debatir cualquier duda que sea.

El 3 de julio hubo un trágico y lamentable
accidente, y esto es lo que reflejan las actas del comité de
seguridad del 4 y del 14 de julio.
Unas actas que se aprobaron por
unanimidad de todo el comité de seguridad de circulación de
ferrocarriles, y que por tanto dejan clara cuál es la
posición de los profesionales de Ferrocarriles de la Generalitat.

Parece que aquí hayan dudas, o parece que
algunos miembros por parte de los grupos parlamentarios de la
oposición, solo les interese el lío, sembrar dudas, o crear
alarma social sobre esta cuestión.
Yo creo que para eso está
esta investigación parlamentaria, para demostrar con una
información exhaustiva y rigurosa, con un número de
comparecientes que comprende y abarca todos los que tienen algo que decir
con una documentación súper exhaustiva, y con una
investigación que estamos dispuestos a llegar hasta el final.

Porque, insisto, nosotros hemos presentado un plan que
no solamente es que coincida prácticamente con el 50% del plan de
los grupos parlamentarios de la oposición, sino que queremos que
dé los frutos para que los ciudadanos estén confiados y
estén satisfechos en sus instituciones, y se les den respuestas
contundentes, rápidas y claras, que es al final lo que necesitamos.

Porque no solo es que los que estamos aquí, los
diputados que estamos en esta comisión, nos debamos.
.
.
tengamos que
dar respuestas a la sociedad, sino que aparte de dar respuestas a la
sociedad, es que nos debemos a la sociedad y ese es nuestro papel.
Y desde
luego, con esa voluntad va a trabajar y va a seguir trabajando el Grupo
Parlamentario Popular hasta el final del trabajo de esta comisión.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Castellano.

Senyories, la presidència, abans de concedir el
següent torn vol demanar disculpes als representants dels mitjans de
comunicació per les incomoditats que estan sofrint per a poder
desenrotllar la seua labor de seguiment d'esta comissió.
S'han desbordat les previsions.
I, això sí, anem a
procurar solucionar-ho per a les properes sessions.
Almenys per a aquelles
que hi haurà compareixences, que seran molt més llargues de
duració que esta, i que pensem que igual tindrà la mateixa
presència de tan important número de representants dels
mitjos.
Per tant, perdonen les incomoditats, i procurarem solucionar-ho per
a eixes sessions.
Gràcies.

Ara sí, ara passem al següent torn, que
és per a rèplica o per a fixar posició respecte de les
propostes dels altres grups.
I per a allò, té la paraula el
representant del Grup Mixt, senyor Tomàs.

El senyor Tomás Puchol:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor
president.

Bo.
Després de l'exposició hem
constatat alguna cosa que havíem dit al principi, que és ni
més ni menys que els plans presentats per tots els grups, com el
paper és molt sofrit -i això ho déiem a
priori-, al final mos reservem les conclusions, estan perfectament
dissenyats.

Dir que, clar, n'hi ha un dels plans que
segurament serà el que s'aprovarà, que hi ha que dur-lo
a la pràctica, i per dur-lo a la pràctica mosatros mos
reafirmem en el que havíem dit anteriorment.
És la
qüestió del temps, perquè si tantes compareixences
n'hi ha, si tanta gent n'hi ha que ha d'aportar-mos els
seus coneixements, i ha de donar-mos a tota la societat eixes explicacions,
no sols hauran de demostrar els seus coneixements, sinó que hauran
de demostrar a tots la seua capacitat de síntesi.
Perquè a la
millor -Déu no ho vullga- haurem de comprovar que
més d'un té dificultats per a explicar la Guerra dels
Cent anys en un minut.
Cosa que a vegades resulta certament difícil.

Encara aixina i tot, reafirmar i dir el següent.
Que ho havíem ja anunciat en anterioritat, que el que mos pareix de
totes les propostes, mos pareixen absolutament totes les peticions de
documentació bé.
Mos pareixen absolutament totes les
compareixences bé.
I creem que si s'acceptaren totes se li
donaria un contingut extraordinari al que és esta comissió
d'investigació.
Lamentablement no podem dir el mateix quant al
que és el temps.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies a vosté, senyor
Tomás.

Té la paraula el senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies.

Bo, la veritat és que no guanya u per a
sorpreses desagradables.
Perquè clar, dóna la sensació
de que, xe, doncs anem a votar ja no siga cosa que al final la
comissió acabe sent de mitja hora.
Perquè ja s'havia
reduït molt el número, molt els dies.
Tot el món
confiava dius, bo, doncs vint-i-set que demanen ells, fins a trenta-sis,
són nou que hi haurà que repartir entre
l'oposició.

Doncs no.
O siga, en eixe exemple de facilitar i de
transparència i de tot este tipus de coses, queden cinc, o siga, en
el que fins i tot mos sobren ahí unes hores.
Ja no són quatre
dies, són tres dies i mig.
De momento.
No sé si a la millor
en l'última intervenció a la millor cau alguna cosa.
(remors) I.
.
.
bo, jo crec que
és una mostra suficientment descriptiva, això sí que
són fets i no paraules, de com enfoca el PP aquesta comissió.
O siga, pitjor impossible.

No se mos diu el per què no se pot anar a
qualsevol dels plans que dins del marc estricte del ple, complixen eixe
termini.
O siga, ¿quin és el problema realment de no poder
debatre una setmana més i debatre en ple, a principi del mes de
setembre, que és un més absolutament hàbil
inclús a nivell parlamentari per a obtindre eixa major
informació?
O siga, ¿quina raó, de veritat, hi ha que
no siga l'estrictament partidista, per a bloquejar els treballs
d'aquesta comissió, i inclús -com hem vist ara
mateix- intentar inclús reduir l'última proposta
del PP que ja era prou reduïda?
Ja sabem que estem en rebaixes.
Però, vaja, pensàvem que no arribava la cosa també a
este tipus de qüestions.

Clar, se diu allò de Guadalajara i tal.
Nosaltres, mire, si haguérem estat en les corts de Guadalajara li
puc dir que no haguérem vetat cap compareixença allí.
Però també, jo li.
.
.
vaja, aconsellaria que cada volta que
anomene Guadalajara, anomenara també alguna cosa més.
Per
exemple, que se va produir una dimissió d'una consellera.
Cosa
que ací no ha dimitit ni el conseller, ni la gerent, ni el secretari
ni l'ordenança.
O siga, ací no ha dimitit ningú.
(remors) Ningú,
ningú, ningú.

Per tant hi ha una diferència substancial.
Allí va comparéixer el president de les corts, va donar la
cara en el plenari, on se va debatre aquest tema.
En el nostre no, per
tant.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

El senyor Oltra i Soler:

.
.
.
jo crec que hi ha diferències
substancials.
Ací se mos diu el tema de la documentació.
Encara no sabem eixa documentació quan podrem disposar d'ella.
Jo supose que serà abans que acabe la comissió.
Però
sí que m'agradaria, m'agradaria saber, m'agradaria
disposar d'ella abans que començàrem.
Perquè,
insistisc, vostés juguen en avantatge.
Vostés han fet una
petició llarga de documentació, que per cert quasi tota la
tenen ja, i la tenen inclús abans de l'accident, perquè
bona part d'ella l'ha de fer la pròpia empresa, o siga,
per tant, supose jo que estarà en els arxius.
O siga, hauran tingut
accés directe.
Ens agradaria que concretaren això.
Quan anem
a tindre eixe tema.

Després el tema de les compareixences.
Jo crec
que inclús els terminis legals estan molt ajustats per a què
vinguen les persones que han de vindre a aquesta.
.
.
inclús pel
procediment d'urgència.
M'imagine que els primers que
vindran el dijous seran els de l'empresa, que no van a queixar-se,
perquè això faltava.
I vindran i aleshores els altres ja se
complirà eixe termini.

Però sí que jo crec que vostés,
en cada ocasió que xarrem o debatem aquest tema, van posant ja no
dic com deia el senyor Castellano, pedretes, o siga vostés van
posant blocs.
Blocs en les rodes per a què la comissió no
avance, que la comissió no puga saber el que passa per a dificultar
al màxim qualsevol tipus d'informació.

O siga, per exemple, no m'ha contestat la
referència que li he fet a les seues paraules en el plenari que no
hi havia que tindre por.
Què passa?
Ara hi ha por?
O siga, on
està la diferència?
Les paraules textuals: «no,
mosatros no tenim por a investigar, no tenim por que vinga ací
qualsevol».
Bo, si no és por serà terror, però
alguna cosa ha passat ací.
Alguna cosa ha passat que ha canviat
evidentment la referència quant a eixa possibilitat.
És cert
que era increïble, com els fets estan demostrant, que anava a
produir-se.

Però clar, en un paquet tan important de
compareixences, en les quals el que marca la pauta és el Partit
Popular, en uns marcs temporals tan estrets, (so
d'un telèfon mòbil) la
veritat és que es donen totes les circumstàncies
perquè la comissió tinga dificultats per accedir a una
informació ampla, variada, creïble.
I per tant, bo, va a ser
molt difícil pensar que anem a esbrinar fins l'última
cosa, exactament com se va produir tot.

I el que més mos importa, mesures per a evitar
que se puga repetir, i les responsabilitats polítiques que
són les úniques que esta comissió en exclusiva
té competències.
Perquè les altres comissions que
estan per ahí investigant i tal, este aspecte ells no van a tocar-lo
perquè no, però este nosaltres sí.
Clar, evidentment
ahí és on està el problema.
Ahí és on
està el problema.
Perquè esta comissió, que no han
pogut evitar vostés la seua creació, perquè
això que estaven d'acord, doncs bo, bastaria recordar qui va
ser el primer que va demanar una cosa, qui va ser el primer que va demanar
l'altra.

O siga, vostés fins ara no han sigut els
primers mai, mai.
O siga, en tot cas de paraula han dit alguna cosa,
però fins que han vist que l'oposició per escrit ho ha
demanat, vostés no han menejat fitxa.
Això és la
realitat.
I quan de paraula han parlat, ja sabem les paraules per a
què servixen.
Si en una sessió plenària en seu
parlamentària se diu una cosa i ara se fa justament la
contrària, jo crec que el valor és molt relatiu.

Per tant, mosatros hem d'oposar-mos radicalment
a la proposta que presenta el grup del PP perquè considerem que va
en perjudici d'aquesta comissió, en perjudici dels treballs, i
jo crec que és el pitjor favor que se li pot fer al que ha passat.

Per tant, insistim, jo crec que, com dia vosté,
no s'ha de tindre por, no s'ha de vetar compareixences, jo crec
que estan totes.
.
.
cada grup, dins de la seua lògica, doncs, ha
demanat el que creia convenient, i, per tant, jo crec que tots tenim el
dret de continuar demanant eixes compareixences, sempre es tracta de casos
de persones que coneixen la nostra realitat, que coneixen realitats que es
poden -diguem- extrapolar perquè són problemes
semblants, inclús nosaltres demanem també la
compareixença de determinades persones en el tema de.
.
.
també responsabilitat de Ferrocarrils, com és el tema del
tramvia a Alacant, perquè també han eixit notícies
molt preocupants estos dies en base al que ha s'ha publicat
ací.

Jo crec que haurien d'aprofitar el que ha passat
també per a intentar resoldre problemes perquè, clar, el que
no es podria admetre és que els problemes intentaren
resoldre'ls sempre després que s'hagen produït.
Han
estat a punt de produir-se accidents greus abans i molt recentment en el
tema del tramvia a Alacant.

Per tant, jo crec que estem en condicions, pel que ha
passat allí i pel que ha passat ací, d'intentar
aclarir, intentar forçar solucions en un tema abans que la realitat
ens obligue, com ens està obligant en aquests moments a prendre
decisions un poc ja de forma irremeiable.

Per tant, senyor Castellano, insistir en eixe tema.
Creiem que cal aclarir una sèrie de qüestions importants, i
crec que és absolutament inadmissible, inadmissible la seua proposta
última d'encara reduir molt més.
Ens agradaria que ara
en la seua intervenció ens diga: «doncs, mire, anem a vetar a
tota esta sèrie de gent per determinada raó».
Explique-ho, i, fonamentalment, per què es nega a ampliar el termini
uns quants dies dins del marc del que vosté mateix va presentar,
dins del que va presentar, en tal de garantir per a tots la credibilitat
d'aquesta comissió.
Ja dic, al final, si el resultat no els
agrada, vostés sempre tenen l'oportunitat de votar.
I
vostés són majoria i votaran una altra cosa, però,
almenys, els grups de l'oposició, l'opinió
pública, la premsa, etcètera, etcètera, i els
afectats, podran conéixer totes les opinions.
I, després, ja
es vorà que es fa, però vostés és que
inclús neguen la possibilitat que vinga gent a donar la seua
impressió del que va passar i sobre possibles propostes de
solució.

Insistisc, crec que s'ha començat
malament i, conforme avança la comissió, cada volta
està pitjor.

Gràcies.

El senyor Maluenda Verdú:

Gràcies a vosté, senyor Oltra.

Senyor Perelló, té la paraula.

El senyor Perelló Rodríguez:

Gracias, señor presidente.

A mí me gustaría dejar sentado de
entrada algo básico.
Lo que no puede ser, señorías, es
que todo aquello que no coincida con el Partido Popular, en esta
comisión y en esta casa, se ha tildado de demagogia, de partidismo y
de rentabilidad electoral, porque ese es un concepto no absoluto, sino
totalitario de la política que como demócrata no estamos
dispuestos a compartir ni a tolerar.

Nadie ha dicho en ninguna de sus intervenciones que lo
del Grupo Popular fuera una cosa u otra.
Pero, claro, ¿ustedes creen
realmente que todo lo demás es demagogia, electoralismo y la
contraposición que ustedes plantean es la eliminación de las
más elementales y puras garantías procesales y eso es pureza
moral y ética en la política?
Eso es ignominia parlamentaria.

Por tanto, por favor, no contrapongan más su
verdad con la de lo demás, porque no la tienen toda, porque si algo
tiene la democracia es que la verdad la parte.
Y ustedes tendrán una
parte, toda no.
Admita que los demás tenemos alguna parte de verdad
también.
Y a partir de ahí le digo lo que le estoy diciendo.
Ustedes están todo el tiempo hablando de transparencia, tanta
transparencia que la comisión quieren que sea invisible para que sea
transparente y no se vea nada de lo que hay dentro, porque es evidente.
El
calendario de trabajo no solo es escaso, no solo está por debajo del
período aprobado por el pleno en cualquiera de las interpretaciones
del cómputo que se puedan hacer, sino que está fuera de la
resolución de las Cortes Valencianas que tiene que organizar esta
comisión.
Aquellas personas que comparezcan aquí antes de las
3 o las 4 de la tarde del día 27 o el día que vayan a
comparecer, el 27, las primeras, estarán compareciendo ilegalmente
porque todo el que no tenga la convocatoria hoy antes de la diez y media no
habrá cumplido la fecha de los tres días.
Y eso lo
tendrá que ver la Mesa de las Cortes y lo tendrán que ver los
letrados de esta casa, porque reducir al máximo tiene un
límite, que son los tres días previos.

Por tanto, ¿de qué estamos hablando?
Estamos hablando de un calendario que es increíble y absolutamente
irracional humanamente.

La ponencia -plantea su plan- puede
empezar a trabajar desde hoy.
.
.
para tomar copas, porque ¿con
qué va a trabajar la ponencia de hoy si no tiene
documentación ni comparecientes?
¿Cómo va a trabajar
la ponencia de hoy?
A no ser que en la resolución, a no ser que en
la conclusión.
.
.
En su plan pone que puede reunirse desde hoy,
lo pone en su plan.
Dígale a la opinión pública
qué va a trabajar esa ponencia hoy que no sea cháchara y
tomar copas o a ocultar.
.
.
a no ser que alguien tenga las conclusiones
ya redactadas.
Sí, ¿cómo va a trabajar una ponencia
sin documentación hoy, desde ya, desde esta tarde?
¿Y
qué se van a contar?
¿Lo que ha contado ya la prensa?
Eso ya
lo sabe la opinión pública.
Aquí estamos para
investigar otra cosa.
Y eso lo pone en su plan.

Los plazos son tan surrealistas que nos otorgamos ocho
escasas horas hábiles para redactar las conclusiones, cuatro
días de comparecencias, cuando hemos tenido siete días con
hoy para decidir el plan de trabajo.
Pero, es que luego tenemos tres
días hábiles, o tres días completos, no
hábiles, completos, con un festivo por medio, para redactar el voto
particular que presentemos con las discrepancias que haya a unas
conclusiones que se habrán redactado en ocho horas hábiles, y
después tendremos cuatro días más para ir a pleno.
¡Esto no se le puede explicar a una persona que aunque sea analfabeta
académicamente tenga su sano juicio!
¡Esto es lo que hace
increíble la política!
¡Y encima hemos de soportar que
los demagogos somos nosotros!
¡Oiga!
, si estamos algunos haciendo un
ejercicio de contención que nos va a costar ir al psicólogo
para ser prudentes con ustedes.
Y, encima, ¡nos machacan de esa
manera!
Por favor, ¡no!
Pronúnciese.

Nosotros estamos dispuestos a aceptar todos sus
comparecientes si usted acepta todos los nuestros.
Y estamos dispuestos a
aceptar toda su documentación, toda, con nuestro voto, si usted
acepta toda la nuestra.
Ahí tiene un reto que tiene que asumir.
Pero, claro, salir diciendo que el Grupo Popular es el que más
documentación pide, pues, yo puedo decir que nosotros los que
más comparecientes.
Pero es que esto no es a peso, señor
Castellano, es que la documentación no es cuestión de
cantidad, es cuestión de calidad.
Podríamos haber desmenuzado
y en vez de decir que queremos las actas del comité de seguridad
decir fecha por fecha las que queremos, y ya tendríamos más
documentación que usted, como usted ha hecho, porque dice:
«actas del Comité de Seguridad de Circulación del 4 de
julio al 14 de julio», esta es una petición de
documentación.
Pero, luego, en el punto siguiente dice: «actas
del comité de seguridad desde noviembre de 2003 hasta hoy»,
que incluyen las de antes, que incluyen las de antes.
A peso podemos hacer
lo que queramos, pero esto es más serio que a peso, esto no es
cantidad.
Pero, como ustedes están acostumbrados a administrar la
política por cantidades, porque la han convertido en pura
aritmética.
.
.
Si aquí ya sabe todo el mundo que vamos a hacer
lo que ustedes digan, tienen mayoría absoluta, pero, ¡oiga!
,
en democracia también la política es hacer algo o dejar de
hacer algo que, aunque la mayoría te lo permita, no sea
ético.
Yo me hubiera podido ahorrar esta intervención, pero
clama al cielo oírles a ustedes algunas cosas.

Comparar esta comisión de investigación,
la tragedia más grande de España, con 43 muertos, con una
comisión de investigación de una concesión de
televisiones locales  habla de la catadura moral con la que algunos
ven la política.
Y no lo voy a comentar más, porque elevar 43
víctimas, y algunos heridos, la cuarta tragedia del mundo, a una
comisión en la que la oposición no está de acuerdo con
una concesión de televisiones, nosotros tampoco estamos de acuerdo
con las TDT, pero me parece frívolo, inmoral y pecaminoso decirlo en
esta comisión.
¿Comparar estas cosas?
Pero, si no hay
precedente, si el precedente se sienta aquí.
¿Cosistel lo ve
importante?
Importantísimo, seguramente.
¿Básico?
¿Con 43 muertos?
Se me han puesto los pelos de punta cuando lo he
oído, señor Castellano, porque yo sabía cosas de la
política, pero esta comparación creía que
moriría -y espero morir viejecito y con todo el conocimiento
para que no se me vaya la lengua de mayor-, creía que
moriría sin oír una cosa de este calibre.

Hablar de Guadalajara no hablaré yo, ya lo ha
hecho el señor Oltra con más imparcialidad que yo, ya lo ha
hecho, y lo han hecho ustedes con el video de Guadalajara que han puesto,
que es muy objetivo, lo pueden ver.
Pero, miren, las responsabilidades
políticas estaban depuradas.
Y aquí no dimite nadie,
aquí todo el mundo se acurruca para no ser responsable.
Y desde ese
punto de vista no hemos tenido hasta ahora más que un gobierno y una
empresa irresponsable, porque no han querido ser responsables de nada.

En nuestro plan, señor Castellano, hay una
coincidencia de documentación, una solo, no 16, y hay una
coincidencia de comparecientes, la empresa.
Nada más.
Seguramente el
número que usted ha dado aquí para que quede en la
opinión pública es la suma de todos los demás, solo
una.
Y hay personas importantes de la empresa que no están llamadas
por ustedes y le puedo decir que es mucho que comparezcan dos
catedráticos o tres, pero hay personas de la empresa, como el
señor jefe de servicio de seguridad, que tendría que estar
aquí, y usted no lo llama, el jefe del servicio de seguridad, en una
investigación que habla de la seguridad y que pone en entredicho la
seguridad.
¡No lo llaman!
No le diré ya otras discrepancias.

Entonces, por favor, ¿es demagogia que a una
comisión de investigación venga el jefe de servicio de
seguridad cuando está en entredicho la seguridad?
¿O no
está en entredicho la seguridad?
¿O volvemos a decir que la
línea 1 es la más segura del mundo?
¿Lo volvemos a
afirmar aquí?
¿Y entonces que hacemos aquí sentados
discutiendo si es la más segura del mundo?
¿Pasamos por
encima de 43 víctimas y les decimos que todo fue un lamentable,
atípico e infrecuente error humano?
Pero, ¿de verdad creen
que esto es digerible?
Pero, ¿de verdad creen que esto se lo va a
tragar la opinión pública, aunque sea en una comisión
que la vamos a estar celebrando cuando Valencia y España
están en la carretera, en pleno turno de vacaciones?
¿No?
Vencerán, se ha dicho en alguna fase de la historia de
España, pero no convencerán, no convencerán,
están llegando a esa fase en la que los partidos de mayoría
absoluta llegan, en la que creen que la aritmética parlamentaria
puede resolverlo todo.
La mayoría absoluta vence siempre, pero no
siempre convence, si no algunos no habrían perdido las elecciones
nunca en la historia, estarían todavía en el poder.

El senyor president:

Ha finalitzat, senyor Perelló?

El senyor Perelló Rodríguez:

No, no.

El senyor president:

Perdó.

El senyor Perelló Rodríguez:

Le digo que la documentación en cualquier caso
la consideramos escasa, prescinde de elementos de importancia documental
que son.
.
.
es que tengo diez minutos y los tengo que utilizar porque,
además, tengo argumentos para darle.
.
.

El senyor president:

Señor Perelló, perdone, está en
su derecho, la presidencia es que entendía que.
.
.
pero no se
preocupe y utilice el tiempo que necesite.

El senyor Perelló Rodríguez:

Muchas gracias.

Digo que la documentación es escasa y marca la
evidencia y una tendencia de la que el señor Serafín
Castellano ha hablado, que es ver si el trazado está bien hecho.
Con
ese nivel de ridículo político y de surrealismo
podríamos plantearnos: busquemos la discusión y veamos
qué alternativas la oposición parlamentaria entonces
aportó a ese trazado, busquémoslo.
Es ridículo,
¿qué pensarían las víctimas y la gente de la
calle si nos dijera que buscáramos ahora qué aportó
cada uno al debate de hace 18 años?
Y, en cambio, ¿no pedimos
los partes de reparación en sus cuatro fichas, P1, P2, P3 y P4, de
la máquina siniestrada?
¿Esto es demagógico?
O sea,
discutir el trazado.
.
.
seguramente la oposición de entonces
habría de haber hecho alguna discusión sobre el trazado.
Seguramente la haría, yo no me acuerdo.
Ni me importa.
Me importa
saber lo de ahora, porque no me conduzco en política en
regresión, me conduzco en progresión, como casi todos los
progresistas, y me conduzco en responsabilidad, por eso coincido con la que
dimitió en Guadalajara, no con los que no dimiten aquí.

Y por eso planteamos un plan que tiene sobre la mesa
el reto de que ustedes lo acepten.
Acepte usted y diga aquí ahora
delante de la opinión pública que acepta toda nuestra
documentación, y yo, aun considerando que hay comparecencias
irrelevantes en lo que usted plantea y que hay documentación que no
busca más que hurgar en el pasado y no sobre el presente, se la
aceptaré.
Ese es nuestro reto: no vetar ninguna cosa.
Diga usted si
está en condiciones políticas, personales, éticas y
humanas de no vetar ninguna propuesta de documentación del Grupo
Socialista, ni de los otros grupos y ninguna propuesta de comparecencia, y
se marcará un galón entre la opinión pública y
dignificará la política, que es algo que últimamente y
desde hace mucho rato no hacen, todo lo contrario, seguramente porque
están en la consigna de abominar de la política.
Nosotros no,
la necesitamos para resolver cosas y para cambiar la sociedad.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Perelló.

Senyor Castellano, té la paraula.

El senyo Castellano Gómez:

Gràcies, senyor president.

Bé, anem a vore si som capaços de parlar
clar.

Mire, si per vostés fóra no
estaríem.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, respecten l'orador.

El senyor Castellano Gómez:

.
.
.
si per vostés fóra no
estaríem hui ací, estem ací perquè en el ple de
creació d'esta comissió fou aprovat sols pels vots del
Partit Popular.

El senyor Oltra ha dit en la seua primera
intervenció que s'havia aprovat per unanimitat.
No, mire
vosté, s'aprovà amb els sols vots del Partit Popular
perquè tots els grups de l'oposició
s'abstingueren.
Amb la qual cosa, miren vostés, la
comissió s'haguera acabat el mateix ple de la creació
si era pel que vostés dien, perquè o era la comissió
com vostés l'havien dissenyat o no la volien, no volien ni
investigar, perquè, si no, hagueren votat a favor estar ací
en esta comissió.
I si anem a parlar clar, anem a seguir parlant
clar d'estos temes.

Vosté ha dit, senyor Oltra, al principi que el
Partit Popular té un problema, que vol donar-li carpetazo i no vol investigar.
Això sí que és frívol i posa el pèls de
punta quan hi ha 43 morts damunt de la taula.
Mire vosté,
això sí que és frivolitat, per no qualificar-li-ho en
un altre tipus d'adjectiu.
I tenen vostés tan poca fe en la
majoria del seu pla de treball que s'han dedicat a criticar el pla de
treball del Partit Popular i no defendre el seu pla de treball, entre
altres qüestions, pràcticament el 90% del seu temps.

I li dic una altra cosa.
Fem el que fem a
vostés els pareixerà mal, perquè vostés
sí que tenen les conclusions fetes.
Vostés sí que
tenen política i partidista i electoralment saben el que volen fer
en esta comissió.
I vostés sí que tenen una
estratègia, a més, a més, en comú, en casa
comú, del que ha de ser el resultat d'esta comissió.
I
faça el que faça este grup parlamentari, sabem perfectament
que els va a paréixer mal.
Dóna exactament igual.
Si
haguérem (inintel·ligible) els temps, hagueren sigut diferents.
Si haguérem (inintel·ligible) els
compareixents els haguera paregut absolutament també mal.

Per tant, ací els únics que tenen les
conclusions fetes.
I que a més ja les han anunciat en premsa
claríssimament, i a més des del primer minut.
Si per a
vostés no fa falta ni comissió d'investigació.
Si és que el senyor Subdelegat del Govern ja isqué diguent
les causes a la mitja hora de l'accident, que després
s'ha demostrat objectivament que foren errònies.
Però
si s'han atrevit fins a això.
I me parlen de decència
política vostés ací?
(remors) Això sí que fica els pèls de
punta.

Parlen de decència política, quan a la
mitja hora volien respostes i ara els dóna exactament igual el temps
que passe per les respostes.
Quan estaven diguent que les causes era una
ruptura de la roda, un despreniment del mur, un açò, a la
mitja hora sense fer comissió d'investigació.
I un
càrrec de l'administració de l'estat, que no era
tan sols membre de Ferrocarrils de la Generalitat, com el Subdelegat del
Govern.

O quan el senyor Pla isqué fa una setmana a dir
ací que era per l'abandó del Consell de la línia
1 en infrastructures i en inversions.
Però què estan parlant
vostés?
Això sí que és indecència
política.
I venen vostés ací a donar lliçons?
De què?
De vencerán y no convencerán.
Jo aquella
època no l'he coneguda, gràcies a Déu.
Però altres que sí que l'han coneguda, haurien
d'enrojolar-se quan parlen i diuen este tipus d'afirmacions.

El que volen vostés, diuen, és que els
treballs de la comissió, i no fa falta que separem, se pot separar
el ple.
Clar, si mosatros ja sabem l'estratègia que han fet
vostés.
Mire vosté, jo formalment he ficat comparatives.
Jo
dic que este és un tràgic accident de dimensions colossals,
que ha de tindre excepcionalment unes investigacions profundes, i ho torne
a dir.

Però clar, si en totes les comissions que
vostés han fet o han aprovat des de l'oposició, feen,
aprovaven, pleno de creación, en un mes; fins els dos mesos o mes i
mig o quan fóra, no constituïen la comissió, feen de
presa i correguent, en huit o deu dies la que més, totes les
comissions, i tardaven tres mesos en fer el ple de conclusions.
És
que hemos trabajado ocho meses.
A qui volen enganyar vostés?
A qui
volen enganyar vostés?
És que no enganyen ningú.
No
enganyen ningú.

I açò necessita precisament per estes
dimensions tan importants humanes que ha tingut, una resposta immediata,
perquè des de les 48 hores de l'accident la línia 1
està en funcionament.
I en l'hora i mitja que estem mosatros
ací reunits, n'hi ha milers de valencians que estan utilitzant
la línia 1.
I que no se pot tolerar el discurs alarmista, com
vosté ha dit, i també per part del Grup Parlamentari
Socialista han dit, de crear ansietat respecte ara també del tramvia
d'Alacant.
Ficant en tela de juí la seguretat del transport
públic d'esta comunitat.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

.
.
.
És que me pareix.
.
.

El senyor president:

Continue, senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Me pareix una autèntica irresponsabilitat.
I
volen allargar el temps que siga deliberadament, ficant en tela de
juí la seguretat del transport públic.
Los representantes
leales de la oposición de esta comunidad.
Por el amor de Dios.

Diuen la documentació.
Jo crec que
vostés el que han de llegir-se és els plans de treball.
El
pla de treball del Grup Parlamentari Popular diu que la documentació
ha d'estar el dimecres.
És a dir, abans que s'inicien
les compareixences.
I mire vosté, jo ací no vete
ningú.
Ací n'hi ha un joc de democràcia que el
sistema d'un estat de dret, que és unes votacions
democràtiques en unes condicions.
A mi me pareixerà
vosté perfectament tot el que vosté vullga demanar ací
de compareixences.
Com si vol que comparega la directora general de Museus.
Però vosté entendrà que no té res a vore i no
va a aportar res.

Ací el que hem de ser és seriosos, i
és demanar no per l'estratègia que s'allargue i
demostrar que vaig a demanar este compareixent o esta documentació
perquè no hi haja temps per a dur-la, perquè s'allargue
molt més i demostrar no sé què.
No, mire vosté,
mosatros no anem a entrar en els temps.
N'hi ha temps suficient si
n'hi ha voluntat, perquè este grup parlamentari des del dia 3
de juliol està investigant i està treballant.
Si vosté
no ho ha fet, és el seu problema.
N'hi ha que fer els deures
per a estar ací.
No sols se tracta ací de vindre i fer les
comissions o a fer els plens.
Hi ha que fer els deures tots els dies.
U
és diputat tots els dies, no sols quan té activitat
parlamentària de comissions o de plens.

Per tant, miren vostés, no vinguen en el
sistema de dir ja farem el ple i estem cinc mesos, però realment se
treballen set dies, que és el que han fet tota la vida vostés
en les comissions d'investigació.
Això sí que no
eren comissions d'investigació.

El senyor Perelló diu que habilitàrem en
juliol i agost tots els mesos.
Efectivament, i el ple aprova trenta dies, i
per tant s'acaba el dia 22, s'acaba el dia 22.
I ja li dic com
li he dit al principi, s'haguérem pogut fins a estalviar el
seu debat, senyor Perelló.
S'haguérem pogut estalviar
-que no és el cas- i no volem, sinó tot el
contrari, tot el contrari perquè vosté dóna llum, eh.
Es fica, s'altera i de seguida se fica fonamentalista, i dóna
llum al debat (remors) Mos centra més a mosatros (remors) mos centra més a mosatros.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.

Mantinguen el mateix respecte que han mantingut els
altres diputats quan vostés han intervingut.
És el menys que
se'ls pot demanar.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

És una demostració més del
centrisme, senyor president.
Gràcies.

El senyor president:

Continue, senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

És a dir, a dia 30, haguérem pogut
evitar este debat perquè li l'haguérem inadmés.
Perquè
vostés demanen el 31 d'agost i el no sé què
d'agost, compareixences, i va contra un acord del ple que sols se pot
modificar pel ple.
Per tant, és nul de ple dret el seu pla de
treball.
I s'haguérem pogut estalviar.
Però és
que no és el cas eixe, perquè mosatros volem que se
debatisca, perquè mosatros som seriosos.

Vostés diuen, que comparega el president
perquè si no compareix el president ací pareix que no se vaja
a dir.
.
.
Mire vosté, ací ha hagut, i fique la comparativa no
per la dimensió de l'accident o no.
.
.
No, no, sinó
perquè és il·lustratiu i és necessari fer-ho.
Ací no ha comparegut mai el senyor Lerma de les sis o set comissions
d'investigació que li han afectat.
Mai.
(remors) És que eixes comissions
no han valgut per a res?
Mai.
Ni ha comparegut el senyor Maragall en el
Carmel, ni ha comparegut el senyor president de Castella-la Mancha en
Guadalajara.
No senyor.
(remors) No comparegué.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor.
.
.
Senyories, per favor.

No volguera haver de cridar-li l'atenció
a ningú.
Asserenen-se vostés, senyor Such, asserenen-se
vostés.
I qui modera i dirigix el debat és la
presidència, i pregue guarden silenci a l'igual que les altres
senyories l'han guardat quan intervenia el senyor Perelló.
No
volguera haver de cridar a l'ordre a ningú.
Pot continuar,
senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Vostés estan dient.
.
.
el president de la
Generalitat ha liderat des del principi reunint-se en tots, en tots, des
dels sindicats, des de les famílies, des de les persones,
absolutament en tots responsablement i de cara a la societat que és
el que ha de fer.
I ací han comparegut els membres, com van a
comparéixer altra vegada els consellers, com va a comparéixer
tot l'estaff de
Ferrocarrils de la Generalitat.
Faltaria més.

I mire vosté, diu, el jefe de servici de seguretat.
Tampoc
vull passar-ho per alt, senyor Perelló.
Jefes de servici de seguretat, mosatros tenim el jefe de servici preparat.
Però n'hi ha dos seguretats: una, que és
pròpiament del que són les màquines, del que
són els trens, i una altra, que són de les persones.
Mosatros
n'havíem demanat un.
Vosté ha demanat també el
que se referix a la seguretat de les persones en la via, i li
l'acceptem, no hi ha cap problema.
Que pot tindre o no
relació.
No ho sabem.
Però li l'acceptem perquè
no hi haja cap problema, senyor Perelló.
Aixina que no vullga vindre
en eixe tipus de qüestions.

I ací el que sí que és
ridícul i ofensiu és el seu discurs, senyor Perelló.
Perquè vosté m'està dient ací
frivolitzar, quan estic il·lustrant, que no comparant,
il·lustrant que no comparant.
Perquè és bo, és
bo que s'il·lustre per a saber del que estem parlant en la
comissió.
Perquè ací estan parlant vostés de la
forma.
Si és que estan criticant la forma, encara no he sentit
ningun argument de fons.
Que si el tiempo, que si esto, que si lo otro, que
si no va a comparecer no sé quién.
No, no.

Mire vosté, el que sí que no se pot
frivolitzar, com vostés estan dient, és acusar a un Consell
de la Generalitat de la mort de 43 persones.
Això sí que
és fort, senyor Perelló.
Això sí que és
frívol, sí que és indecent, sí que és
irresponsable, i sí que és inaguantable que se diga en una
comissió.
I no obstant li ho estem aguantant en molt de respecte en
tot este procés.

Senyories, miren vostés, ací hi ha que
ser molt seriosos.
Se tracta d'establir prioritats.
I la nostra
és saber la veritat, i quan abans, perquè està la
seguretat del transport damunt la taula.
Per a altres la seguretat pareix
que que siga allargar el debat el més possible.
La prioritat
està en contra més polèmica i més soroll,
millor; contra més incertesa i més alarma social, millor.
Perquè se creuen que això, lògicament, els beneficia.
Jo crec que això és una cosa que sí que és
irresponsable i és indecent.

O és que a cas els que van a comparéixer
ací no van a dir el mateix ara en la compareixença que
d'ací a dos mesos?
Senyor Perelló, no van a dir el
mateix els compareixents ara que d'ací a dos mesos quan
compareguen?
Exactament el mateix.
Digo yo.
O què vol dir-me
vosté en això?
Jo crec que exactament el mateix van a dir.
I
mire vosté.
Igual té noranta que noranta dies.
Si
haguérem dit noranta dies hagueren dit que haguérem volgut
allargar perquè s'haguera descafeïnat en el temps per.
.
.
Vostés hagueren vist arguments per a tot, arguments per a tot.

Per tant, miren vostés, mosatros el que anem a
fer és actuar en serietat.
Perquè per a nosaltres, per
nosaltres, és més important la qualitat de les
compareixences, les que hagen d'aportar dades realment a esta
investigació parlamentària.
Però pareix ser que
n'hi ha algunes compareixences, que vostés volen que
combreguem en rodes de molins, i que li les acceptem, que sols tenen una
intencionalitat política, una intencionalitat política que.
.
.
i no contribuir a una major precisió en la investigació.

Saben vostés per què?
Perquè
aixina busquen els titulars mediàtics, que és el que volen.
Volen buscar titulars mediàtics per a complir i que no se complisca
la finalitat d'esta comissió.
I per tant, vostés diuen
que n'hi ha compareixents que no tenen molt a aportar, però
sí que tenen una intencionalitat política clara, i sí
que tenen una potència mediàtica que és
l'única cosa que vullguen.

Perquè ací pareix per totes les seues
intervencions, que dubten que vullguen aplegar al fons de la
qüestió.
Ací pareix que vullguen per tema d'agenda
político electoral, per tema d'armar soroll i polèmica,
per tema que estem a deu mesos de les eleccions autonòmiques i
municipals, volen traure un rèdit polític.
I això
sí que és frívol, fer rèdit polític
d'un accident de 43 persones (inintel·ligible) damunt la taula, això sí que és
frívol, irresponsable i indecent.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Castellano.

Bo, senyories, finalitzat el debat, se suspén
la sessió per cinc minuts i després procedirem a les
votacions.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories.
.
.
(remors) Senyories, es reprén la sessió.

D'acord en el s'ha dit anteriorment anem a
procedir a la votació dels distints plans de treball, les propostes
de plans de treball presentades pels grups parlamentaris i pel Grup Mixt,
començant per l'ordre de menor a major representació o
composició de cada grup.
En este cas, òbviament, hi ha que
començar per la proposta que fa el Grup Parlamentari Mixt.
Propostes
que les seues senyories tenen des del dia 20.
Per tant, s'està
respectant en el moment de la votació el que regula l'article
64 del Reglament.
I per tant anem a passar a votació, en el seu
conjunt, la proposta completa que presenta el Grup Mixt.
Excepte que algun
grup vullga demanar alguna votació desglossada.
(Pausa)

Bé, passem a votar en el seu conjunt la
proposta que fa el Grup Mixt.
Vots a favor d'esta proposta?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
Abstencions?
Gràcies.
1 vot a favor, 9 vots en contra i 7 abstencions, queda
rebutjada la proposta de pla de treball del Grup Mixt.

Correspon ara votar també conjuntament la
proposta de pla de treball, proposta de pla de treball.
.
.
engloba
documentació, compareixences, calendari, procediment,
etcètera, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana-Entesa.
Passem a votar en conjunt esta proposta,
excepte que algun grup vullga algun desglossament.
Sí, senyor
Castellano.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

Sí.
Gràcies, senyor president.

Dos apreciacions respecte la votació.
Una que
sense perjuí dels compareixents i la documentació que
coincidix en el pla de treball presentat pel meu grup parlamentari que
votarem al final per l'ordre establit per la Mesa, mosatros volem
també que n'hi haja una separació quant a les votacions
respecte a la documentació de les lletres del pla de treball a), b),
f), g), en la seua
primera part.
.
.

El senyor president:

Què vol dir en la seua primera part?

El senyor Castellano Gómez:

En les actes que es demanen, doncs, que estan en
possessió de Ferrocarrils de la Generalitat.

El senyor president:

Un moment.

El senyor Castellano Gómez:

Estem parlant d'Esquerra Unida.

El senyor president:

Bé, el que diu el senyor Castellano jo ho he
entés perfectament, votar els dos paràgrafs d'este
apartat g) separadament.
És això, senyor Castellano?

El senyor Castellano Gómez:

Efectivament.

El senyor president:

És molt fàcil de comprendre.

El senyor Castellano Gómez:

Letra h), i), l), m), n) y o).
Repetisc, senyor
president, lletres a), b), f), g), en l'apreciació feta, h),
i), l), m), n) i o).

I també, pel que fa als compareixents, el
senyor Antonio Monfort, director general d'Ineco, de la Universitat
Politècnica de València.

El senyor president:

Molt bé.
Moltes gràcies, senyor
Castellano.

Senyor Oltra, té algun inconvenient?

El senyor Oltra i Soler:

No, no.

El senyor president:

Algun altre grup vol altre desglossament?

Diga, senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

En el punt de la lletra g), bo, nosaltres no tenim
inconvenient en votar la proposta que ha fet el senyor Castellano sempre
que a continuació puguem votar la segona part de la lletra.

El senyor president:

Faltaria més!
Faltaria més!

Bé, perquè no hi hagen dubtes, anem a
començar a votar l'apartat g) desglossat.
Votem primer el que
diu: «informe del Ministeri de Foment de 2000-2002 sobre
sinistralitat de les xarxes ferroviàries autonòmiques».
Vots a favor d'este paràgraf?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
 9 vots en contra i 8 a favor, queda rebutjada esta
primera part.

Votem ara la segona part de l'apartat g) que diu:
«ací mateix.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

Jo sol·licitaria al president que es votara la
segona part primera i la primera part després.

El senyor president:

Anem a vore, un moment, senyories, un moment,
senyories.

Senyor Castellano.
.
.
, per favor, senyories, el senyor
Castellano el que demana és que es vote separadament.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

.
.
.
la primera part, que és un informe de
2000-2002 i la resta d'informes en una altra votació
perquè quede clara la petició.

El senyor president:

Correcte.
El sentit de la votació de la primera
part és la que s'ha expressat, està rebutjada.
(Remors)

Repetim la votació, senyories, repetim, a vore
si ens centrem.
El portaveu del Grup Popular demana que l'apartat g)
es vote separadament, això em fa pensar que el Grup Popular va a
votar a una part que sí i a l'altra que no.
Puc preguntar-li a
la seua senyoria quina va a votar que sí?

El senyor Castellano Gómez:

La primera part, informe de 2000-2002.

El senyor president:

Correcte, correcte.
Votem la primera part de
l'apartat g).
Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat queda
aprovada.

Ara votem l'apartat a), l'apartat b),
l'apartat f), l'apartat h), l'apartat i), l'apartat
l), m), n), o) i la petició de compareixença que figura en el
punt 10 en últim lloc, que és el senyor Antoni Monfort,
director general de l'Ineco.
L'apartat 10, el senyor Antoni
Monfort, director general d'Ineco.
Vots a favor d'estes
propostes?
Gràcies, per unanimitat queden aprovades.

Ara votem la resta de propostes que fa en el pla de
treball el Grup d'Esquerra Unida, tant de sol·licitud de
documentació, tant de petició de compareixences com de
calendari i procediment.
Vots a favor de la resta?
Gràcies.
Vots en
contra?
Gràcies.
Per 9 vots en contra i 8 vots a favor queden
rebutjades.

Passem ara a votar la proposta que fa el Grup
Parlamentari Socialista.
Podem votar conjuntament o si algun grup demana
que es desglosse algun punt, no hi ha inconvenient.

Senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Gràcies, senyor
president.

Fent el mateix advertiment que he fet per al Grup
Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds: L'Entesa, sense
perjuí d'aquelles compareixences que coincidixen amb la qual
votarem del meu grup de treball que, evidentment, es votaran favorablement,
voldria que també es desglossaren els documents, números,
perquè ací estan en este pla de treball per números,
7, 9, 10, 13, 19 i 21.
Repetisc, 7, 9, 10, 13, 19 i 21.
I també que
respecte al llistat de compareixents es votara separadament el director
general de transports, el cap de servei de seguretat de Metro
València, el senyor Arturo Roches, el cap de bombers, el senyor
Julián Rodríguez i també
l'il·lustríssim senyor Luis Ibáñez,
director general d'Interior.
Son cuatro comparecencias más los
documentos que anteriormente le he dicho.

El senyor president:

Senyories, passem a votar, en primer lloc, de la
sol·licitud de documentación plantejada pel Grup Parlamentari
Socialista, el punt 7, el punt 9, el punt 10, el punt 13, el 19 i el 21.
I
respecte de les compareixences plantejades pel Grup Parlamentari Socialista
en el seu annex II, el compareixent que figura en el número 1,
l'11, el 15 i el 32.
Vots a favor d'estes propostes?
Gràcies.
Per unanimitat queden aprovades.

Votem ara la resta de peticions, tant de
documentació com de compareixences com de calendari i procediment
plantejades pel Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
9 vots en contra i 8 a favor.
Queda
rebutjada la resta de propostes.

Passem ara a votar la proposta que fa el Grup
Parlamentari Popular.
Podem votar conjuntament o de forma desglossada, si
algun grup o diputat demana algun desglossament.

El senyor Oltra té la paraula.

El senyor Oltra i Soler:

Demanaria votació separada de
sol·licituds de documentació, de tot el bloc, i també
de tot el bloc de compareixences.

El senyor president:

La seua senyoria vol que es vote de la forma que ha
rebutjat quan la presidència ha fet la proposta a l'inici
de.
.
.
que està en el seu dret, però és la proposta
que li ha fet la presidència, un bloc, altre bloc i altre bloc,
però està en el seu dret i ho respecte.
Correcte, molt
bé, molt bé.

Hi ha alguna observació més?

El senyor Perelló Rodríguez:

Sí, señor presidente.

El senyor president:

Diga.

El senyor Perelló Rodríguez:

Íbamos a pedir votación separada de los
coincidentes pero los damos por aprobados porque han sido por unanimidad
hace un momento, por tanto huelga que planteemos la separación de
personas para reitar la votación.
Por tanto, aceptaríamos la
votación en bloques que se acaba de plantear ahora, porque la
separada ya ha sido producida.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies, senyor
Perelló.

Bé.
Atenent a la petició que fa el
senyor Oltra, passem a votar el primer bloc, per dir-ho d'alguna
forma, de la proposta del Grup Parlamentari Popular, que és la
sol·licitud de documentació, que comença en el
número 1 d'ordre, això quant a Ferrocarrils de la
Generalitat, i continua amb la conselleria d'Infraestructures i
Transports en el punt 1, el punt 2 i el punt 3, i, a més, de la
conselleria de Justícia i Interior el punt 1 i de la conselleria de
Sanitat també el punt 1.
Estem d'acord?

Doncs, passem a votar totes estes propostes.
Vots a
favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Abstencions.
Moltes gràcies.
Per 9 vots a favor i 8 abstencions queden aprovades totes estes propostes.

Ara, continuant amb la suggerència del senyor
Oltra, passem a votar el que seria el segon bloc, que és propostes
de compareixença.
Algun grup vol fer algun desglossament?
Votem
conjuntament totes les propostes de compareixença que planteja el
Grup Parlamentari Popular, que és: quant a personal de Ferrocarrils
de la Generalitat comença amb el número d'ordre 1 i
finalitza en el 7; quant a representants dels sindicats en el comité
de seguretat, comença en l'1 i acaba en el 4; quant a personal
de l'ens gestor de la xarxa de transports i ports de la Generalitat,
només hi ha un número, l'1, el senyor Jaume Pallarol;
quant a representants de la Universitat Politècnica de
València el punt 1 i el punt 2; quant a altres experts
comença en el punt 1 i finalitza en el 5; quant a altres que per la
seua responsabilitat pública han de comparéixer,
comença en el punt 1 i finalitza en el punt 8.

D'acord, senyories?
Passem a votar.
.
.

El senyor Castellano Gómez:

Sí, senyor president.

Simplement per una qüestió d'ordre
en la votació, ja que anem a fer allò dels compareixents, dir
que les compareixences que s'han demanat per part del Grup
Parlamentari Popular del senyor Eugeni Burriel i del senyor Rafael Blasco,
són en qualitat d'exconsellers de la conselleria d'Obres
Públiques, Transports i Urbanisme i també en qualitat
d'exdelegat del govern, el senyor Burriel.

Gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté per la seua
aclaració.

(El senyor Camarasa Albertos parla sense
micròfon) Señor Camarasa, le
ruego guarde silencio.
Si quiere intervenir, bájese a los
escaños.

Passem a votació, senyories.
Vots a favor de
totes estes propostes?
Gràcies.
Vots en contra?
Abstencions?
Moltes
gràcies.
9 vots a favor i 8 abstencions.
Queden aprovades totes
estes propostes.

Queda ara votar la resta de la proposta del Grup
Parlamentari Popular, que és de calendari i procediment, que
comença amb el nomenament de la ponència i finalitza
 sol·licitant la celebració del ple en una data
determinada que totes les seues senyories tenen.

Algun grup vol algun desglossament d'estes
propostes?
Moltes gràcies.

Passem a votar-les conjuntament.
Vots a favor
d'estes propostes?
Gràcies.
Vots en contra?
Moltes
gràcies.
9 vots a favor i 8 en contra.
Queden aprovades estes
propostes plantejades pel Grup Parlamentari Popular.

Senyories, ara, d'acord amb el que acabem
d'aprovar, procedix que la comissió nomene la ponència,
ponència que, conforme diu el pla de treball, s'autoconvoca
des d'este mateix moment, sempre que no interferisca en les sessions
de la comissió.
Per això, els grups parlamentaris i el Grup
Mixt tenen la paraula per a fer les propostes concernents per a fer el
nomenament d'esta ponència.

En primer lloc, és obvi que pel Grup Mixt
serà el senyor Tomás, com no pot ser d'altra forma.

Quant a Esquerra Unida, senyor Oltra.
.
.

El senyor Oltra i Soler:

Serà Joan Antoni Oltra, i, si cal nomenar
suplents ara, Joan Ribó.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Per part del Grup Parlamentari Socialista.
.
.

El senyor Such i Botella:

Per part del Grup Parlamentari Socialista seran
Andrés Perelló i Antonio Godoy.
I, després, de
suplents estaran Josefa Andrés i Isabel Escudero.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Such.

Senyor Castellano.

El senyor Castellano Gómez:

Por parte del Grupo Parlamentario Popular, don Rafael
Maluenda Verdú, el diputado que les habla, y como suplentes, don
Ricardo Costa y don Antonio Clemente.

El senyor president:

Molt bé, moltes gràcies.

Bé, senyories, procedix ara que la Mesa de la
comissió done compte a la Mesa de les Corts perquè pose en
marxa la maquinària concernent per a poder complir els acords que
hem adoptat.
Però, la presidència aprofita per a dir a les
seues senyories el procediment que s'utilitzarà en el debat,
en les compareixences, perdó.
I se m'ha escapat un paraula,
debat, i és que el tenia en el subconscient.
Que quede ben clar que
en les compareixences no n'hi haurà cap debat, no n'hi
haurà tampoc sentit de rèplica, hi hauran compareixences de
persones que han sigut requerides per estes Corts que donaran una
informació i les seues senyories podran preguntar, contestaran
conjunta o separadament, com creguen convenient, perquè és el
dret que els assistix, i, posteriorment, vostés podran repreguntar
i, finalment, tancarà el compareixent.

En principi, la presidència ha intentat arribar
a un consens amb els distints grups parlamentaris per fer-ho per
unanimitat, conforme hem fet en el debat anterior, però no ha sigut
possible, no ha sigut possible perquè la proposta que hem oferit no
ha sigut acceptada.
Però, no ha de preocupar-nos perquè el
Reglament de les Corts en esta ocasió sí que  regula el
que no regulava en anteriors debats.
I ací sí que hi ha una
resolució de presidència de caràcter general, la 4/IV,
que diu clarament, referida a les compareixences, regula les compareixences
en les comissions d'investigació, i diu clarament que
s'atendrà al que disposa el Reglament de les Corts en el seu
article 162, o siga, igual que es fan les compareixences dels membres del
govern, que saben les seues senyories que intervé el membre del
govern, en este cas serà el compareixent, a continuació de
menor a major intervenen els grups parlamentaris per a formular les seues
consultes o preguntes per un temps de deu minuts, excepte el Grup Mixt, que
tindria un temps més reduït.
I a continuació
contestarà, conjuntament o separadament, el compareixent,
repreguntaran els grups parlamentaris pel mateix ordre, però per
temps els grups parlamentaris de cinc minuts i el Grup Mixt en
proporció.
I per últim tancarà la compareixença
el compareixent.
Això és el que regula l'article 162
del Reglament.

La presidència haguera volgut aplegar a un
consens, però ja que no ha sigut possible aconseguir la unanimitat,
anem a respectar el Reglament perquè per a això el tenim.

Continue diguent que la comissió va a
suspendre's fins al proper dimecres, a les.
.
.
Sí.
Perdó, què vol, senyor.
.
.
?

El senyor Such Botella:

Sí, senyor president, una qüestió
de comprensió.

Anem a vore, vosté està plantejant que
vindrà un compareixent i parlarà.
No?
És a dir, supose
que en la citació se li dirà exactament en qualitat de
què, i perquè se li requerix, i sobre què ha de
parlar.
Perquè cada u, ací hi ha molta gent especialitzada en
determinades coses, perquè si ve una persona ací i li diu
parle vosté, sense haver o sense saber exactament de quin dels temes
específics ha de parlar, jo no sé si això va a quedar
molt clar.
No sé com pensa fer-ho la seua presidència.

El senyor president:

Ha acabat, senyor Such?
(remors)

Doncs mire, moltes gràcies per la seua
observació, però estava previst que siga aixina, però
que ja no és competència de la comissió fer citacions
sinó del president de les Corts.
I sense dubte algun, per
això ha fet una matisació molt oportuna don Serafín
Castellano, respecte de per què compareix el senyor Blasco i per
què compareix el senyor Burriel.
No ha sigut per casualitat.
Precisament per a respectar el que vosté està demanant que se
respecte, i que tots teníem clar que s'anava a respectar.

Senyor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies.
Una qüestió
d'ordre.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, que està intervenint el
senyor Oltra.
Guarden respecte.

El senyor Oltra i Soler:

Anem a vore, quan podrem saber l'ordre dels
compareixents.
Perquè clar, el dijous, qui comença?
Ens
agradaria.
.
.

El senyor president:

Senyor Oltra, la seua senyoria s'haurà
donat compte que el senyor Such m'ha interromput quan jo estava
parlant.
Si haguera continuat eixa pregunta no haguera fet falta (remors) Continue.
Clar que
sí, perquè a més li asistix el dret i la
presidència ho ha fet en gust.
Però.
.
.
(remors) Bo, bé, no
discutim.

Deia, aclarit el tema de les compareixences, deia que
se suspén la sessió a continuació d'este moment,
se suspén fins el.
.
.
dimecres, dia 26, a les 13 hores, que quedem
convocats per a tindre coneixement del grau de compliment de la
recepció de la documentació que hui s'ha aprovat.
Per
què?
Perquè hi ha un punt en el programa en el pla de treball
del Grup Parlamentari Popular, que diu que la documentació
haurà d'estar en poder dels grups abans de començar les
compareixences, i com molt bé vostés han dit, les
compareixences comencen el dijous de matí.

Per tant, a les 13 hores hi haurà
comissió el dimecres, per a informar sobre el grau de compliment de
la recepció d'eixa documentació, i també per a
informar-los de l'ordre de compareixences.
Sense perjuí, sense
perjuí que hui, dintre d'una hora, més o menys, se
reunirà la mesa de la comissió per a establir eixe ordre a la
vista de les compareixences que s'han aprovat.

Hi ha algun dubte més?
(remors) Hi ha algun dubte més?
(remors) No se preocupe,
senyor Such, que se farà tot dins de la legalitat.

Senyories, se suspén la sessió fins el
dimecres a les 13 hores.

(S'alça la reunió a les 13 hores)