Medi%20Ambient%719307.07.11%20macro.html





Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori realitzada el dia 11 de juliol de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 41 minuts.
Presideix el diputat senyor Andrés Antonio Ballester Costa.
Reunió número 3.

El senyor president:

(Inoïble) … no sin antes dar la bienvenida a la comisión al nuevo componente de la comisión -como saben se ha modificado el grupo del Partido Popular-, don Miguel Zaragozá.

Y pasamos a la lectura de los asistentes.
Por favor, señor secretario.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Muchas gracias, señor secretario.

El primer punto del orden del día de la comisión es: lectura y aprobación del acta de la sesión anterior.
¿Alguna…, algún tipo de incidencia?
(Pausa) Pues se aprueba por unanimidad.

El segundo punto del orden del día era la comparecencia del director de la Central Nuclear de Cofrentes para explicar en estas Cortes las medidas a tomar en la central tras el cierre cautelar decretado por el gobierno belga de la planta Doel 3, similar a la nuestra, y que utiliza componentes del mismo fabricante, y en cuyo vaso se han encontrado diversos tipos de grietas

Requerido, nos ha mandado a esta presidencia… Saben además ustedes que en un principio esta comisión se iba a realizar el día 9, y finalmente la aplazamos porque el día 9 no podía y se retrasó al día 11 para que fuera la comparecencia de este señor.
Y nos ha mandado al final una notificación que, bueno, que no era posible su asistencia, puesto que tenía un problema de agenda y un problema de trabajo lo suficientemente importante como para no asistir.
Esperemos que en la próxima comisión ya a realizar en el próximo curso, en las primeras comisiones, le volveremos a requerir para que esté presente y hablar de este punto.

Con lo cual, este punto del orden del día queda despachado.
(Veus) Sí.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bueno, la contestación del director de la central de Cofrentes parece ser que no era por temas de agencia, sino sencillamente porque él daba por cerrado el tema objeto de la comparecencia.

Recordar que sí que es verdad que desde Compromís se pidió esta comparecencia por el tema de la similitud entre el reactor de Cofrentes i el de Doel 3 de Bélgica, pero que esta comisión también acordó, y lo dijeron todos los portavoces, que se aprovechara esta comparecencia para que se informara de lo que ha pasado durante el último año y pico.

No entiendo este tipo de respuesta del señor director de Cofrentes, ya que él tiene claro que hay muchísimas cosas a explicar.
Dice: «Cuando tenga algo más que explicar y ustedes me citen, pues acudiré.
» Yo creo que debería haber asistido, ya que, insisto, no alega motivos de agenda, sino sencillamente que el tema lo dan por cerrado, el tema de la similitud y…

El senyor president:

Sí.
Bueno, ha habido una respuesta, señor Ponce, por parte de él diciendo que los tipos de…, lo que él entendía como que eran los mismos tipos de productos y esas grietas tal, parece ser que técnicamente estaba resuelto, y esa respuesta fue dada ya su momento.

Y finalmente, el compromiso de él era venir, porque así nos lo dijo el primer día.
Lo que pasa es que de viva voz al letrado, y así me lo transmitió, nos dijo que era esto, pero que no tenía inconveniente en venir y que lo volveremos a, lo volveremos a…, en su momento, a reclamar su presencia aquí para que comparezca y dé todo tipo de explicaciones, si las ha dado ya, como si no las ha dado, porque aquí estamos acostumbrados ya a ser repetitivos muchas veces en las cosas y no vamos a tener problemas en ese aspecto.

Sí, señor…

El senyor Mundo Alberto:

Solo para aclarar un…, para aclarar una mica el tema, perquè jo també em va estranyar al dir que no venia per això i he tractat d'esbrinar a vore què ocorria.

Aleshores, realment el que se li va notificar era que vinguera a donar compte a soles d'allò de Doel.
Jo vaig insistir la primera vegada, si se'n recorda la senyoria, que vinguera.
Una vegada que vinga, no que vinga per Doel, sinó que vinga per a explicar tot el que n'hi havia.
I esta vegada també se li va notificar a soles el tema de Doel.
Per tant, al notificar-li el tema de Doel és pel que diu que considerava que això ho donava com a tancat.
No se li va notificar res de la resta.

El que sí que demane és que la pròxima vegada quan se'l cite…, si no, farem una proposta conjunta tots, perquè és una decisió de tots mosatros, perquè s'amplie la petició eixa que n'hi ha en este moment de compareixença de Doel, perquè mos informe també… Tinc entés, i aixina m'ho han confirmat, que en setembre comença la recàrrega.
És important que a la millor mosatros poguéssem tindre la reunió d'informar-mos de tot el que ha pogut vindre durant la recàrrega, que és el moment on es poden analitzar més si n'hi ha alguna problemàtica dins de tot el que és la instal·lació.

Per tant, jo li vaig insistir en el tema, en el tema este, que a mosatros mos interessa vore tota la resta, a banda que de Doel ja hem tingut una explicació per escrit, però si n'hi ha alguna altra pregunta que se puga formular, com ahí tenim la contestació, però que al mateix temps se mos puga… El que mosatros demanem que conste i que se li envie, no a soles únicament i exclusivament la petició que n'hi havia per part del Grup Compromís.

El senyor president:

Así fue, o sea, como él lo ha dicho.
Y de alguna forma, yo creo que, por unanimidad, todos los grupos se sumaron a la solicitud del señor Ponce.

Dígame usted, don Luis.

El senyor Torró Gil:

Jo, senyor president, molt breument, el que faria és convertir això en una proposta formal…

El senyor president:

Sí.

El senyor Torró Gil:

…de la comissió de…

El senyor president:

Sí.
La otra vez digamos que fue de forma informal que nos sumamos todos a la propuesta de Compromís.
Ahora haremos una propuesta formal, que el señor secretario…

El senyor Torró Gil:

Que se'l cite per a finals de setembre o primers d'octubre, que és quan ja estarà, supose, la recàrrega feta.

El senyor Mundo Alberto:

(Parla amb el micròfon desconnectat) … vinga a comparéixer sobre el resultat d'això.
I, al mateix temps, tan prompte s'acabe de fer la recàrrega… (Veus)

El senyor Signes Núñez:

Nosaltres únicament volem expressar la nostra protesta perquè s'explique en la resposta que fa o no s'explique el tema de Doel, jo pense que el president de…, el director de la central, quan se'l convoca, ha d'acudir.
I, per tant, ha d'acudir i ha de sotmetre's a la interpel·lació dels portaveus.

Per tant, volem el Grupo Socialista que conste la nostra protesta per la seua absència.

El senyor president:

Vuelvo a repetir, señor Signes, la disculpa… Quizás la convocatoria no fue…, la propuesta de convocatoria no fue lo totalmente adecuada, pero sí que es verdad que él no ha puesto ningún inconveniente en venir, excepto…, excusa por fuera de…, que antes hemos comentado.

Entonces, pasamos al tercer punto del orden del día… (Veus) Muy breve, señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Recordar que existen una serie de mejoras a implantar en la central a raíz del tema de Fukushima y de las pruebas de estrés que se han hecho en todas las centrales europeas, en la cual había más de setenta medidas a implementar, la mitad de las cuales hoy ya deberían estar implementadas.
Quiero decir que es un argumento de peso para que explique a la sociedad valenciana todas estas medidas, que son nuevas.
Esto es novedad en los últimos meses.

El senyor president:

Reúnanse los portavoces y redáctese, digamos, formalmente la solicitud con todo tipo de detalles y con todo de tipo de cosas, si les parece bien.
¿De acuerdo?

Proposició no de llei sobre l'aprovació pel Congrés dels Diputats del Projecte de llei de protecció i ús sostenible del litoral i la modificació de la Llei de costes 22/1988, de 28 de juliol, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 55.
603, BOC número 164)

El senyor president:

Entonces, pasamos al punto número 3, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la aprobación por el Congreso de los Diputados del Proyecto de ley de protección y uso sostenible del litoral y la modificación de la Ley de costas 22/1988, de 28 de julio, presentada por el Grupo Parlamentario Popular.

Para ello, tiene la palabra don Mariano Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, president.

Bé, aquí tenen una exposició de motius per a fonamentar aquesta proposta de resolució que presenta el Grup Parlamentari Popular, una proposta de resolució dividida en tres partes.
La primera de les quals, Les Corts insten el Consell a manifestar el suport de La Generalitat a aquesta llei a què fea referència, a la de protecció i ús sostenible del litoral i la modificació de la llei de costes.

La segona part de la proposta de resolució en la qual Les Corts subratllen la importància del nou text legislatiu que, de forma pensem clara i de forma inequívoca, dóna cobertura especialment al sector turístic i al sector de l'hostaleria, i tot el que representa això per a la creació d'ocupació.

La tercera part de la proposta de resolució, que Les Corts insten el Consell perquè trasllade al Govern d'Espanya el seu suport a la nova llei per regular els usos en els passejos marítims.
Això permet el manteniment de locals i establiments, que d'aquesta manera, al quedar garantida la seua continuïtat, podran continuar llocs de treball, riquesa, benestar a tots els valencians i visitants, al derogar d'alguna manera aquestes incerteses, aquestes injustícies, aquestes traves administratives que l'anterior text normatiu generava per al sector, fonamentalment de la restauració, que -insistixo- és un dels pilars bàsics dels ingressos públics de la Comunitat Valenciana.

Era una reivindicació que hi havia per part del sector.
I penso que amb aquesta nova llei de costes, que està basada, com més d'una vegada s'ha dit, en el sentit comú, està basada en la racionalitat i en l'eficiència… I el que fa d'alguna manera, d'una manera important, jo penso que dóna solucions a una sèrie de problemes ja històrics i que en estos dies ha presentat un debat en la mateixa societat i en els mateixos grups polítics.

I penso que de cap manera, com s'ha intentat fer vore per part de l'oposició, siga una llei que resulte lesiva als interessos generals de la nostra comunitat, sinó tot el contrari.
És una llei precisament que pretén aconseguir l'equilibri entre un alt nivell de protecció i una activitat respectuosa amb el medi ambient.
Per això el nostre suport a la llei.

Perquè no cal oblidar que el desenvolupament sostenible és nodreix precisament de la relació recíproca entre l'activitat econòmica i la qualitat ambiental.
I per això, planteja clarament aquesta tres objectius: per una part, la protecció del medi ambient litoral; la segona part, la protecció dels drets d'antics propietaris de vivendes i altres béns i, la tercera, la seguretat jurídica per a les activitats econòmiques que siguen sostenibles.

Quant a la primera, quant a la protecció del medi ambiental, el que no podem oblidar de cap manera és que la nostra comunitat té, afortunadament, més del 40% del territori protegit.
Cal recordar que això està enfront del 23% que té la mitjana espanyola, o el 13% que té de mitjana la comunitat europea.

La llei, per resumir-la d'algunes coses que han sigut motiu de crítica, cal recordar que impedix noves edificacions en la costa; prohibix edificar en el domini públic maritimoterrestre, és a dir, allà on abans no se podia construir, ara tampoc se podrà construir; prohibix també que les necessàries obres de millora en els edificis existents puguen suposar un augment de volum altura-superfície, és a dir, queda totalment impossibilitat aquests augments de volum de superfície o inclús d'altura.
I també s'egixix eficiència energètica i estalvi d'aigua en les obres que se puguen autoritzar per a realitzar en estos edificis de la costa.

També n'hi han coses molt importants a destacar.
Per exemple, una important és que se diferencien els trams urbans de les platges….
, de trams urbans de les platges naturals, incrementant d'una manera molt important, fonamentalment, la protecció d'estos trams naturals.
I, en tot cas, també una de les polèmiques que sortia en els darrers mesos, o concretament els darrers mesos de l'estiu passat, s'admetran…, només es podran admetre una sèrie d'esdeveniments en platges que garantisquen fonamentalment la seua completa conservació mediambiental.
Això pel que fa referència a la protecció del medi ambient, que podríem parlar-ho més àmpliament.

Quant a la protecció dels drets dels antics propietaris de vivendes i altres béns, que era una reivindicació especialment -la connexió de primera mà- per tots els pobles de la província de Castelló, i la millora comença precisament en el que és…, l'abast mateix del que és domini públic maritimoterrestre.
Ara, a través d'aquesta llei, per mitjà…, se fa que…, hi haurà una manera més clara de delimitar quin és l'abast dels temporals al llarg dels anys.
Això farà que se fixaran d'una manera reglamentària i no podrà haver-hi, podríem dir, estes incerteses que hi havia d'aquells terrenys que en alguns moments s'inundaven inclús de forma artificialment i no se sabia si era platja.
Ara queda molt clarament el que és platja, el que és duna, altres elements de domini públic.
Estic pensant, quan els dic això, precisament en els problemes que van haver-hi quant a la fitació del que era el parc Torreblanca-Cabanes.
També n'hi haurà una sèrie d'exclusions puntuals, que podríem fer aquí una…, explicar-les amb detall.

En definitiva, jo el que veig és que s'aclarixen una sèrie de problemàtiques que hi havia en els darrers anys, tant en urbanitzacions maritimoterrestres; se concilia el caràcter públic del que són els canals; n'hi ha una sèrie de garanties per a aquells propietaris de vivendes que estaven amenaçades en el seu enderrocament…

En definitiva, s'està donant una solució a aquests problemes que estaven heretats, però que es van agreujar en els darrers anys, perquè s'aplicava l'antiga llei de costes no necessàriament igual a tot el que era el litoral espanyol, sinó que veiem que el litoral valencià estava clarament discriminat.

La tercera part a què fa referència la llei és la seguretat jurídica per a les activitats econòmiques, perquè siguen sostenibles.
Pensem que la llei el que fa és fomentar l'activitat econòmica.
I ho fa d'una manera ordenada, sostenible i, el que més mos preocupa a tots, genera ocupació.

Per tant, el que aconseguix és que s'assegura la continuïtat d'una sèrie d'ocupacions, una sèrie d'empreses, una sèrie d'activitats econòmiques que hi havien dins del domini públic marítim terrestre, evitant el que se va inclús conéixer a través de la premsa com l'efecte 2018, en què se preveïa una sèrie de demolicions massives, fonamentalment d'indústries i vivendes, i que se podran permetre continuar treballant sempre que complixquen, evidentment, tota una sèrie de criteris i llindars mediambientals.
Per això nosaltres pensem que és molt positiu la pròrroga que se fa del termini fins a setanta-cinc anys, inclús després caldrà perfilar-lo amb este reglament que actualment s'està redactant, per a que siga encara, doncs, molt més finet; se regula, doncs, la zona de servitud de protecció, s'adequa una sèrie de superfícies especials, se té en compte una sèrie de nuclis de població costaneres que ja existien abans de l'any 1988.
.
.

En definitiva, pense que són una sèrie de mesures que el que aconseguixen és que tots aquells problemes que veíem que en estos últims anys, fonamentalment els dos últims anys, doncs, havien atemorit la població litoral, que està vivint al litoral, doncs, s'hagen solucionat.

Naturalment, no se solucionen tot els problemes que té la costa, ni molt menys.
És a dir, sabem que encara que molta gent parle que actualment n'hi haurà una pròrroga automàtica del que (inintel·ligible) .
.
.
abans fea referència de vivendes i ocupacions i inclús indústries, sinó que no és exactament així, sinó que sempre caldrà superar una sèrie d'informes, fonamentalment sempre que s'acredite la seua sostenibilitat ambiental.
Per tant, se podria parlar, i estos (inintel·ligible) .
.
.
per part fonamentalment del Partit Socialista li veu moltes.
.
.
, no sé, en esta llei que s'ha aprovat en el congrés, li veuen alguns problemes, inclús han aventurat que la poden recórrer al constitucional, inclús als organismes europeus, però nosaltres pensem que s'ha ficat cordura allà a on en els darrers anys, doncs, se pensava que per damunt de les persones no se pot anar, i és el que ha intentat fer el Partit Popular, millorar una situació jurídica, en este cas, dels antic propietaris, que era una reivindicació assumida en tot moment pel Partit Popular, que amb aquesta millora de la llei nosaltres pensem que el que s'aconseguix fonamentalment, insistixo, és més seguretat, més estabilitat per a aconseguir que l'activitat econòmica en la costa, fonamentalment estic pensant en los establiments de restauració, doncs, els restaurants, barets, xiringuitos, i que això, doncs, no s'ha d'oblidar.
És a dir, que són.
.
.
, sense cap dubte, generen ocupació i això significa riquesa.

Pensem que era una reivindicació valenciana que, doncs, sincerament, no entenc com en el congrés no ha segut assimilada precisament pels diputats, en este cas, de l'esquerra, que també representen los interessos valencians, una reivindicació valenciana que no entenc per què (inintel·ligible) .
.
.
estar en contra, fonamentalment en esta època de crisi en què, doncs, considerem que moltes vegades se mos demana per a altres sectors.
Cal donar les màximes facilitats, fonamentalment, per a que estos sectors continuen tenint seguretat, que creen ocupació i, sense dubte, se vullga o no se vullga vore, l'hostaleria, avui per avui, és, també amb tot el que fa referència a la gastronomia, conjuntament al que significa el sol i platja, doncs, són els més importants reclams turístics que té la nostra comunitat.

No oblidem en cap moment que la nostra comunitat l'any passat, doncs, va rebre al voltant de vint milions de turistes.
Això representa, doncs, pràcticament el 13% del PIB a la nostra comunitat i, per tant, és una activitat a tindre molt en compte, molt en compte, perquè actualment sosté més de cent mil treballadors de forma directa, altres de forma indirecta i, per tant, pensem que aquesta nova llei el que permetrà és que no se destruïxquen aquestos llocs de treball en un sector, insistixo, tan important per a la nostra economia, un pilar fonamental en l'estructura econòmica de la nostra comunitat, amb este 13% que dia del PIB i, per tant, jo invitaria aquelles persones o aquells grups politics que van votar en contra de la llei, que ara, en plena campanya estival, doncs, que es pegassen una volteta per aquells locals de platja i escoltar el que opinen respecte a això.

Penso que la nova llei de costes, fonamentalment, dóna tranquil·litat i seguretat jurídica als hostalers, aposta directament pel turisme, aporta solucions històriques a problemes històrics i, per tant, ahí el recolzament.
.
.
, este suport, en este cas, demanat pel Grup Parlamentari Popular, per a que el Consell ho puga transmetre al govern central donant-li el vistiplau a aquesta llei aprovada fa a penes dos mesos per les Corts Generals.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Castejón.

Turno de palabra (veus) para el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Home, si donar per bones totes les barbaritats que s'han fet en la costa i donar per bo un model absolutament insostenible, és el que pretenia esta llei, efectivament, això és el que s'ha donat per bo amb aquesta llei.

Mire, unes dades per a vore quin és el problema, perquè el que fa la llei no és resoldre un problema, sinó, diguérem, congelar o.
.
.
, millor dit, congelar no, fer que el problema eixe continue i, a més, que es puga agreujar en el futur, ¿no?
El segon quilòmetre de la costa mediterrània està artificialitzat en un 26%; el primer quilòmetre, en un 34; els cent primers metres, en un 36,52%; i els 200 primers metres, en un 41%.
Clar, això en un context de canvi climàtic i d'increment dels nivells del mar, doncs, representa un problema molt greu al qual caldria donar una visió de futur.
És a dir, no pensar en el problema que té hui en dia.
.
.
, no pensar només en el problema que puga tindre hui en dia l'hostaler que té un xiringuito en la platja, sinó mirar molt més enllà, mirar els pròxims vint, trenta, cinquanta anys, i pensar quin és el model que els nostres fills i els nostres néts hauran d'heretar, i si volem que continue sent un model sostenible, i si volem tindre un turisme sostenible, que la gent vinga ací perquè gaudixca d'un determinat paisatge i d'unes determinades condicions que la llei de costes es carregarà.

Perquè la llei de costes no és una reforma, és una contrareforma, ¿no?
El que està fent és carregar-se una llei que protegia la costa, encara que, lamentablement, des que es va aprovar, s'havia aplicat en molt poques ocasions, només en un període molt concret personalitzat per una ministra molt concreta es van prendre seriosament el tema d'aplicar la llei de costes.
I eixa llei que vosté diu, vénen ací a no sé què demanar, perquè el PP és l'únic que ha estat defensant açò.
És un sarcasme, però un sarcasme de mal gust anomenar la llei de protecció i ús sostenible del litoral, quan és el contrari, el que fa és desprotegir i reduir el domini públic marítim terrestre, ja que afecta al 75% de la línia de la costa.

Clar, diu, no, no es deixarà construir.
.
.
Clar, no es deixarà construir, si abans eren 100 metres i vostés ho deixen en 20, doncs, clar que no es deixarà construir, però en eixos 20, els 100 metres de darrere es queden absolutament desprotegits.

Hi han algunes qüestions que, senzillament, són de.
.
.
, espere que algú ho denuncie al Tribunal Constitucional, perquè són inadmissibles, com és la famosa disposició addicional sexta.
Vosté ha parlat de seguretat jurídica.
Jo no sé quina seguretat jurídica genera que s'excloguen del domini públic marítim terrestre 10 nuclis urbans sense cap tipus d'argumentació tècnica.
I la disposició addicional sexta diu: «Estos 10 nuclis urbans no entren en el domini públic marítim terrestre.
» Però, ¿per què?
¿Què és, que són de Mart, no són del planeta Terra?
Perquè, vaja, és que és l'única explicació que u li pot vore a una qüestió aixina, real, ¿no?

Doncs, per tant, no hi ha seguretat jurídica, sinó inseguretat jurídica, perquè el que es vol fer és amnistiar els infractors de la llei, o part dels infractors de la llei, perquè resulta que no tots.
.
.
, supose que seran els que passen per la caixa de les donacions al Partit Popular, perquè, si no, de deveres que no s'entén, ¿eh?
, durant vint-i-cinc anys per a legalitzar delictes urbanístics.
Vostés són especialistes en fer eixe tipus d'amnisties i coses així, ¿no?

Bé, ¿què és el que fa esta llei?
Ampliar les concessions de trenta a setanta-cinc anys; comprar i vendre, que el que implica és privatitzar.
Jo ja em veig la imatge esta de les platges en països del tercer món a on estan les tanques posades i allí el ricatxons tancant l'espai més reduït per a ell a costa de l'erari públic.
Perquè després l'erari públic és el que s'encarrega de mantindre tot açò.
Una cosa molt important que vostés fan és que el passejos marítims, ¿val?
, estan contemplats d'una manera que els permet desprotegir el sòl que hi ha darrere d'eixos passejos, de tal manera que una cosa que ja de per sí és prou aberrant, ¿eh?
, en termes generals, perquè els passejos marítims el que fan és arrimar a la costa una zona artificialitzada que és molt complexa de sostindre, el que fan, això, diguérem, és donar-li.
.
.
, diguérem, el vistiplau i el permís per a poder fer-se cada volta més.

S'ignoren absolutament.
.
.
, i això ho ha dit una comissió del Parlament Europeu, s'ignoren les previsions del canvi climàtic, ¿val?
.
Mentre que en l'últim segle la pujada anual del mar ha segut d'1,7 mil·límetres, en les dos últimes dècades hem passat a 3 mil·límetres a l'any, 3 mil·límetres a l'any.
Això, vagen sumant, que suposa un increment molt ràpid i, a més, accelerat de la costa.
I el que està passant estem veent-ho ja, tota la costa està sofrint cada vegada més les accions, o en el cas de la costa mediterrània valenciana, sobretot del que ací anomenem llevantades, ¿val?
Quan ve en la tardor eixes.
.
.
, i a voltes ja no sols en la tardor, perquè en primavera també estan produint-se eixos temporals, el que fan es carregar-se tota la costa, carregar-se les platges, i després ve l'erari públic a reposar tot això.
¡És un autèntic despropòsit!

Per tant, que vostés vinguen ací a fer ací.
.
.
, a que els, no sé, aplaudim, perquè jo crec que és açò, aplaudir, a fer de palmers d'una llei que es carrega el litoral amb l'excusa que ha salvat el problema dels xiringuitos valencians, senzillament.
.
.
, anava a diu que fa riure, però no fa riure, fa plorar.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Tiene la palabra el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, desde Compromís.
.
.
, suscribir prácticamente todas las valoraciones que se acaban de hacer desde el portavoz de Esquerra Unida.
Para nosotros.
.
.
, bueno, es absolutamente un despropósito tanto la ley como la proposición no de ley del Partido Popular.
En la exposición de motivos se dicen cosas como que «buscar el equilibrio entre un alto nivel de protección y una actividad respetuosa con el medio».
.
.
Son afirmaciones que.
.
.
, bueno, que no hay por dónde cogerlas, ¿eh?
Desde luego, el de «alto nivel de protección» no.
.
.
, o sea, a lo que se pasa es a un mucho mayor nivel de desprotección, y las actividades estas no son respetuosas con el medio, podemos asumirlas, se pueden intentar integrar, se pueden hacer mil cosas, pero, en cualquier caso, esto no es asumible.

La seguridad jurídica, ¿eh?
, a la que hace también referencia, pues, tampoco es una cuestión real.
Seguridad jurídica hay cuando el constitucional y el supremo hacen una serie de dictámenes que validaban el contenido de la anterior ley de costas, y esta nueva.
.
.
, esta modificación se salta a la torera esos dictámenes del Tribunal Constitucional y del supremo.
Por tanto, se está aumentando la inseguridad jurídica, ¿eh?

Señalando respecto de estos últimos, de su nivel de protección, «será alta y se restringirán las ocupaciones».
Eso, en las zona colindantes a.
.
.
, o sea, no urbanizadas colindantes a las zonas marítimas, cuando tampoco es cierto, porque hay una serie de supuestos, que, además, los tienen que validar las administraciones locales, respecto a si está más o menos urbanizado el espacio colindante a los paseos marítimos o a las propias playas, ¿no?

Y desde Compromís también consideramos que el Partido Popular está utilizando a los hosteleros valencianos, de la misma forma que utilizó a los agricultores con el «Agua para todos».
Ese «Agua para todos» no era para los agricultores, era, por un lado, para seguir favoreciendo especulación urbanística y, por otro lado, para generar una macroobra que hubiera dado trabajo a las constructoras, porque, al final, pues, tristemente, esto es lo que sucedía.
Y ahora mismo se utiliza a los hosteleros como excusa para validar una serie de aberraciones que se han hecho a lo largo de toda la costa española y valenciana, en concreto, ¿eh?

O sea, se esgrimen.
.
.
, eso, los argumentos son seguridad jurídica, y que yo creo que no hay.
.
.
, no se le puede aplicar en ningún caso, y que precisamente va a haber ahora una inseguridad y un poco.
.
.
, como se ha hecho referencia, y pasa en todos los casos, se socializan los gastos, las pérdidas, y se privatizan los beneficios o, en este caso, los disfrutes.
No sorprende tampoco, porque, bueno, la línea del Partido Popular valenciano es intentar privatizar todo lo privatizable o incluso.
.
.
, bueno, eso, en muchos casos hablamos casi de expolio.
Y me explico.
El tema de lo que está sucediendo en los montes es un tema muy serio y esto va exactamente en la misma línea, pero en la misma línea va el tema del subsuelo, ¿eh?
, el caso de fracking en Castellón significa, de alguna forma, privatizar durante un tiempo un escaso beneficio del subsuelo para desproteger e incluso generar riesgos que a largo plazo serían inasumibles.

El tema del empleo y del mantenimiento de los chiringuitos y el favorecer a los hosteleros valencianos se podía haber articulado de muchas otras maneras y, desde luego, no con este larguísimo plazo de setenta y cinco años, ¿eh?
, que además permite trasmisión entre propietarios, permite hacer obras, no permite nuevas ocupaciones, pero sí permite rehacer lo que ya estaba hecho, ¿eh?
, y podemos ver convertidos chiringuitos de.
.
.
, bueno, de estos endebles en construcciones ya recias que.
.
.
, bueno, que se consolidan en el (inintel·ligible) .
.
.
.

Por tanto, consideramos que.
.
.
, que es un despropósito, también es injustificable que se excluyan diez zonas del dominio público marítimo, tres de ellas en el territorio valenciano, concretamente en Oliva, Santa Pola y la Serra Grossa.
Y, bueno, lo mismo que acabo de comentar, en la misma línea, pues consideramos que en ningún caso se le debería de aceptar esto.

Es una privatización encubierta del litoral y no se hace ningún estudio tampoco, ni se justifica el efecto de esto sobre otros sectores, como por ejemplo la pesca.
La pesca valenciana tiene su importancia y no se evalúa de ninguna de las maneras la repercusión de una cosa de un tema sobre la otra.

En cualquier caso, como comentaba antes, la seguridad jurídica estaba en los pronunciamientos del Tribunal Constitucional y del Supremo.
Y el gran riesgo, el gran problema es, también se ha comentado, el hecho de que el cambio climático, los efectos del cambio climático que se están viendo ya año tras año por las irregularidades, la climatología y en los temporales en el territorio valenciano, va a generar problemas dentro de unos años al haber, por un lado, permitido y consolidado ciertas actividades, instalaciones y construcciones en un lugar que en ningún caso se debería de haber permitido.
Y vamos a ver cómo van haber daños que de alguna forma luego tendremos que cubrir entre todos.

Y, por último, un último apunte.
No se tiene en cuenta tampoco marismas, infraestructuras en las que entraba agua de mar.
Todo esto permite también su uso prolongado en el tiempo.
Y también consideramos que es un despropósito, porque esos territorios tendrían que ser de uso público porque tiene una función social y ambiental que es indiscutible.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Tiene la palabra el portavoz del Partido Socialista, señor Valentí.

El senyor Martínez Juan:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo crec que reduir la modificació de la llei de costes de 1988 exclusivament a un tema, com aporta la proposició no de llei, a un tema d'establiments hotelers em pareix, jo crec, una decisió un poc miop, comparat amb el que és l'amplitud de la llei de costes i del que representa per a tots els ciutadans d'este país.

Que la llei de costes necessitava una modificació, jo crec que estàvem d'acord, però sobretot una modificació per protegir més, sobretot d'acord amb les lleis i directives a nivell europeu com a nivell nacional que s'han anat aprovant per anar protegint el medi ambient.
Jo crec que no per a desprotegir un litoral, com fa la modificació esta de la llei de l'any 1988.

La llei d'eixe any 1988 jo crec que va ser la primera legislació sobre un bé, com és la conservació del nostre litoral, i ha sigut també la legislació encarregada de frenar un poc el deliri urbanístic que s'havia donat en estos anys i que ha portat a que la situació de les nostres costes siga, jo crec, desastrosa.

De totes formes, amb esta modificació que vostés només parlen del tema dels establiments hotelers, en la proposició no de llei hi ha moltes més coses.
Jo crec que hi ha moltes més coses, perquè s'han pres altres decisions en esta llei.
Per una part, sí que és de veres que s'han ampliat a setanta-cinc anys més les concessions dels xicotets establiments, però també han ampliat eixa concessió a grans establiments urbanístics.
S'ha prorrogat la construcció i compravenda del domini públic.

Vostés també, amb l'excusa de beneficiar a determinat col·lectiu xicotet d'empresari, també van a beneficiar indústries contaminants en totes les costes del nostre país.
I porten a esta comissió una proposició amb un argument de facilitar als hotelers una activitat econòmica, unes altres activitats que facilitaran també amb molt més impacte en les nostres costes i que sempre beneficiaran, principalment, i dic «principalment» grans capitals a canvi del patrimoni de tots els ciutadans.

Des de 2011, jo crec que el Partit Popular s'ha dedicat, a nivell de govern central, a retallar les inversions en les nostres costes.
Tots sabem que Espanya és un país, i la nostra comunitat més, amb una gran quantitat de territori que correspon a platges i és un sistema fràgil que nosaltres entenem que s'ha de protegir més en compte de desprotegir més, com fa esta modificació de la llei.
I jo crec que damunt vostés han subordinat el medi ambient al desenvolupament econòmic.

Estava dient al començament de la intervenció que, amb l'excusa d'uns propietaris de determinats negocis, el que van a encobrir són indústries contaminants en les nostres costes, van a prorrogar explotacions immobiliàries desaforades que perjudiquen el domini públic.
Van a beneficiar, com fan vostés sempre, un col·lectiu empresarial, però també poderosos interessos patrimonials, que són els que sí que són els preocupants pel Partit Socialista.
Eixos sí que són els vertaders aliats en esta privatització del domini públic que fan vostés.

Han realitzat un projecte a la carta, un projecte per a interessos privats i jo crec que molt lluny de l'interés general de tots els ciutadans.
En esta modificació de la llei, com déiem, es modifica la servitud que protegix el domini públic de cent metres a vint metros.
Això és protegir el litoral?
Construir més prop de l'aigua és protegir el litoral?
Jo crec que no.

També introduïx la transmissió intervivos, que aprofita principalment per a mantenir la concessió, a pesar que l'objectiu de la concessió siga distint.
O siga, jo obtinc la concessió i a partir d'ahí ja la puc transferir, perquè jo ja he fet el negoci.
Quins negocis clàssics conservaran amb esta transmissió?
Tampoc se'n garantix ningun.
Quines tradicions familiars conservaran?
Tampoc ninguna, perquè si no assegurem quin és el posseïdor d'eixos drets tampoc podrem assegurar eixes transmissions.

Per tant, considere que vostés amb esta modificació de la llei de l'any 1988 el que estan fent és promocionar més l'urbanisme, un urbanisme galopant, i sobretot no tenir en compte un tema tan important, a pesar del que diga vosté, com és el tema del turisme.
La gent de hui en dia, els empresaris turístics, també volen un turisme de qualitat, volen un turisme que conserve el propi medi ambient, perquè saben que la seua inversió i sobretot en el pla de turisme 2012-2015 el que deia és que cal posar en valor els recursos del nostre domini públic marítim.
Vostés creuen que estes actuacions van en concordança d'eixe pla de turisme?
Guanyem qualitat en les nostres ja esquilmades costes, com un valor afegit, pel que és una oferta turística de qualitat?

Jo considere, i el meu grup, que és la política que fan vostés sempre.
Quan rasques una miqueta davant del text de la moció el que apareix darrere és qui són els beneficiaris d'estes situacions, que sempre són els mateixos interessos que tenen vostés econòmics.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Valentí.

Turno de réplica, señor Castejón.

El senyor Castejón Chaler:

Moltes gràcies, senyor president.

De les intervencions dels grups parlamentaris de l'oposició la paraula que més he escoltat és que aquesta modificació de la llei de costes ha sigut un despropòsit i no sembla bé totes aquelles coses positives que jo he destacat, que no me les han rebatudes, però sembla que per a vosté no són importants.
I, en canvi, evidentment, tot allò que està bé vostés no ho poden debatre.
Han votat en contra, evidentment és la seua postura.

Però el que no puc permetre és que es diguin una sèrie de coses que no són certes.
Per exemple, el senyor Torró ha insistit molt, també en allò dels propòsits i despropòsits, i fonamentalment en el canvi climàtic.
Jo penso que també sabrà que la mateixa llei estableix una regulació, una regulació que és prou innovadora, perquè abans no existia, precisament per actuar enfront del que són els efectes del canvi climàtic sobre la costa.
I això se farà una sèrie de normes, una sèrie de criteris de forma científica, criteris científics assumits.

I jo penso que això vosté no ho ha tingut en compte; en canvi, ja ho dóna com que no se farà.
I, precisament, se farà per a possibilitar que hi hagen trams de domini públic marítim terrestre que estiguen en situació d'una regressió molt greu i, per tant, possibilite la llei que se puguen agafar una sèrie de mesures per a que se puguen protegir d'una forma, podíem dir, extraordinària.
Per tant, una adaptació que vosté no ha fet referència.
I diu vosté, «és que el canvi climàtic».
.
.
Bé, el govern també ha preparat tota una sèrie d'estratègies per adaptar el que són els trams de costa a la problemàtica del canvi climàtic.

Tampoc li puc admetre que per part del Partit Socialista se faça referència.
.
.
, donava la sensació que la llei serà un colador per a instal·lar indústries contaminants.
No, precisament és tot el contrari, és tot el contrari.
Ja li he dit abans que on se podia construir abans, no se pot construir ara.
Això ho donem per sentat perquè és així.
No intente embolicar perquè és això.
Però s'exigix, quan hi ha la pròrroga d'algunes empreses, d'algunes indústries, per a fer la pròrroga que se puga fer algun tipus d'obra per a que aquesta concessió se puga mantindre en el temps, se demana un informe ambiental, no en indústries que puguen ser de contaminació, aquelles que potencialment siguen contaminants.
Per tant, el que vosté ha dit no és cert sinó tot el contrari.

I aprofita, aprofita per a parlar.
Per a què?
Per a sembrar el dubte.
Vostés analitzen una sèrie d'informes, ho analitzen de forma esbiaixada, creen les seues pròpies conclusions, conclusions que penso són desafortunades, però que en cap moment van realment a analitzar la llei.
Una llei que ho podran disfressar de la forma que vullguen, però el que destaca del que proposa el Grup Parlamentari Socialista, el que no poden és ni assumir, ni acceptar que haja estat el govern de Mariano Rajoy precisament el que haja aportat una sèrie de solucions que el govern anterior socialista no és que no les va aportar sinó que va agreujar els problemes.
I els problemes els teníem allí i el govern del Partit Popular ha donat solucions.

Però també és veritat que la llei va molt més enllà, per exemple, al que feia referència a l'exclusió de nuclis de vivendes de domini públic marítim terrestre.
El Partit Popular ha sigut valent, valent i, davant una sèrie de problemàtica, el que feia referència a pobles com Santa Pola, Xilxes, Oliva, Rocafel.
.
.
Entenc que si haguera estat en la seua mà, les 1.
036 vivendes que estan en esta zona vostés les enderrocarien totes al dia següent.
Aquelles vivendes que per exemple, només el que jo conec a la província de Castelló, amb esta llei a la mà se salvaran de l'enderrocament 600 vivendes del litoral.
I és veritat que no és una pròrroga automàtica, ara els propietaris tindran un termini de dos anys per a presentar tota aquella documentació pertinent i que puguen mantindre eixes vivendes.
No és un sí perquè sí.

Per tant, jo penso que és una legislació que preserva el patrimoni, és veritat, el patrimoni d'aquelles cases de centenars de ciutadans, que sembla que a vegades no pensen només en les persones sinó que cal pensar en les persones i en el medi ambient, però no en el medi ambient per damunt de les persones moltes vegades.
I evitem l'enderrocament d'estes propietats que els valencians continuaran, pensem, pensem, vivint en una costa segura, en una costa natural, en una costa ecològica, perquè la llei, per molt que vostés ho intenten dissimular, també preserva el futur.

Per tant, jo penso que amb la llei aprovada el que aconseguim és que s'hagen solucionat molts de problemes de la costa, continuarem reivindicant, perquè és veritat que no s'aconseguix tot.
Continuarem reivindicant un pla integral per a protegir les platges de la regressió, que no està contemplat en la llei i és cert.
Per tant, és un aspecte que pot anar de forma paral·lela i demanarem en el seu moment una partida pressupostària per a la regeneració d'aquestes zones del litoral.

I vostés sembla que no podem assumir que el Partit Popular ha complit amb la seua paraula, que era lluitar pel futur d'un sector turístic, ho estem fent, un sector turístic que els he demostrat que és un pilar fonamental de la nostra estructura econòmica i sembla que a vostés això no els preocupa.
No els preocupa amb tots els llocs de treball que hi haja darrere, amb la tranquil·litat i la seguretat jurídica que representa la llei, la tranquil·litat i seguretat jurídica que donem als hostalers, que sembla que vostés rebutgen, al mateix temps que la llei també presenta i aconseguix un respecte mediambiental, al medi ambient.

I la concreció i la coordinació d'estos dos aspectes, pensem que la llei se mereix el suport, i ja per anticipat ja sé que serà que no, d'esta PNL per a demostrar-li al govern central que la considerem positiva.
I per això la recolzem i donem el nostre suport.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Gracias, señor Castejón.

Per a rèplica, el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Anem a vore, que vostés se dirigixen al defensor de les persones i dels habitatges, quan estan tolerant que desenes de milers de persones se'n vagen tots els anys al carrer per no modificar la llei de desnonaments, a mi això em sembla d'una hipocresia que no cap en esta sala.
Això per a començar.

I la segona qüestió és que ¿quin és el problema o quin és l'objectiu d'una llei de costes?
Això és el que ens hauríem de plantejar, perquè l'objectiu d'una llei de costes no és fomentar el negoci.
L'objectiu d'una llei de costes no pot ser el garantir els interessos d'edificacions que han estat ahí i que estan generant un problema.

L'objectiu d'una llei de costes ha de ser preservar el medi ambient i identificar els problemes.
Una altra cosa és després com es resolen els problemes, que és molt diferent.
Vull dir, a l'hora de resoldre els problemes, a l'hora de resoldre el problema que hi ha urbanitzacions que estan damunt del mar, que és una autèntica barbaritat, que això no s'hauria d'haver tolerat mai, a l'hora de resoldre eixe problema, anem a vore com el resolem.
Però el que hem de deixar ben clar és que això és un problema i que s'ha de resoldre.
I vostés el que fan ací és eliminar el problema, dir que això no és problema.
Això és el que fan just amb esta llei.
I eixa és la qüestió.

I després ací no hi ha una oposició entre el medi ambient i les persones.
Però vosté què diu d'això?
El problema és que les persones, i quan pense en les persones no parle d'una persona o de dos o de cent o de mil o d'un milió, parle del conjunt de la humanitat, el problema del conjunt de la humanitat és que ha de preservar el medi ambient en el que viu.
No es tracta ni tan sols de la vida.
La vida, quan el ser humà desaparega, si no passa res, ací hi hauran moltes coses.

El problema som mosatros, és el nostre futur el que està en qüestió i això és el que hem de preservar.
I, per tant, hem de tindre clar que estem davant d'un.
.
.
Primer, que s'han fet moltes barbaritats; que, encara que no hi haguera canvi climàtic, les coses que s'han fet en la costa són autèntics despropòsits.

Segon, que eixes coses que s'han fet i que amb esta llei podran continuar fent-se suposen agreujar el problema més enllà.
Jo no sé si algú dels qui està ací va estar en la comissió que va estudiar el canvi climàtic en l'anterior legislatura, però.
.
.
Vosté mateixa.
Ací van vindre persones a dir que el problema o un dels problemes principals que teníem, concretament en el País Valencià, era l'artificialització de la costa, que havia tingut una influència determinant en el canvi del règim de pluges.
I això cal trencar-ho perquè és que, si no, no tenim futur.
I el mateix turisme.
.
.
Si la gent que ve ací comença a estar fastiguejada de vore un paisatge absolutament degradat per una quantitat enorme de construccions que es pengen mateixa de la costa.
I això no pot continuar d'eixa forma.
Gratacels, com en Benidorm, que estan a metres, a deu metres del litoral i que s'han tolerat durant tot este temps.
Això que anem a deixar-ho.
.
.
El que vostés fan en açò és legalitzar-ho.

Per tant, es tracta de tindre clar quin és l'ordre de prioritats.
I per a vostés l'ordre de prioritats no són les persones, són algunes persones que tenen alguns negocis.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien, una de las cosas que ha dicho el señor Castejón es que esto era un compromiso del Partido Popular y tal.
Sin embargo, no había una palabra en el programa electoral de las generales al respecto de hacer una modificación de la ley de costas.
Por tanto… Lo mismo que tampoco había una palabra sobre la subida del IVA, del IRPF, reformas laborales y tal y tal y tal.
Quiero decir, que es que, bueno, el compromiso… Sí, había un compromiso con unos colectivos, que ya he dicho antes que se podía haber solventado de otras muchas maneras, a unos plazos más cortos, más razonables y, sobre todo, teniendo en cuenta la dinámica de cambio en la que estamos metidos.
Se ha mencionado.
O sea, el tema del cambio climático solamente habrá que ver si son cinco o son siete los grados que va a subir la temperatura del globo durante este siglo, pero va a estar ahí.
Ya hay quórum en el mundo científico, entre los tres y pico y los ocho o nueve grados.
O sea, al final, cinco, seis, siete grados va a subir la temperatura, lo que significa que las nieves perpetuas en buena parte del globo van a dejar de existir, va a subir el nivel del mar, obviamente, y en nuestros ambientes eso va a tener una afección muy, muy importante.

Por tanto, es consolidar algo que nunca se debería de consolidar, sino más bien buscar la solución para revertir ese problema y no aumentar la inseguridad de las personas presentes y futuras.
Porque es lo que se estaba comentando, ahora se va a heredar un chiringuito de construcción endeble y se va a convertir en un…, sin aumentar la superficie ni la volumetría, se puede convertir en una obra consolidada.
Por tanto….
Y esa obra cambiará de titular y, como también se ha dicho, pues, no hay ninguna transmisión de…, es una cuestión cultural, de padres a hijos, del chiringuito que… No.
Se trata de eso, consolidar todo lo que está en toda la costa.
En algunos casos podrán beneficiarse algunas familias muy concretamente, pero el perjuicio es para toda la ciudadanía.

Y, además, es que se están incumpliendo directivas europeas, escritas y, digamos, de las que orientan también.
O sea, la filosofía de la protección de la costa no puede ser proteger veinte metros en vez de cien.
No puede ser.
Es que tendría que ir mucho más allá.
El propio parque de la Albufera pone de manifiesto que son muchos los centenares de metros respecto a la línea de costa que tienen una función ambiental fundamental.

La administración de los últimos tiempos del franquismo permitió una urbanización totalmente…, una absoluta locura.
Y al pueblo valenciano le ha costado mucho dinero y mucho tiempo ir recuperando todos aquellos ambientes que se han ido deteriorando; y ha sido con el apoyo de la Unión Europea, en la mayoría de los casos, que hasta nueve programas Life creo que se han desarrollado aquí en la Albufera.

A lo que voy es a que es fundamental, a nivel científico, a nivel técnico y a nivel social, el mantener esta línea de costa en buen estado.
Y consolidar actuaciones que la hipotecan, pues, es lo más desafortunado que se puede hacer.

Por tanto, seguiremos considerando que esta ley se modifica para favorecer sobre todo a unos pocos, con ciertos intereses que nunca debieron desarrollarse -me refiero a urbanizaciones y me refiero a ciertas industrias-, y que, en vez de solucionar el problema, lo hace más grave.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Turno de réplica, señor Valentín.

El senyor Martínez Juan:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé, en la intervenció del senyor Castejón, parlar de protecció del medi ambient i dir que vostés han sigut els capdavanters d'això, quan estem parlant de que fa poc temps -ara li comentaré altres coses.
.
.

En desembre de 2010 el govern socialista va posar en vigor la llei de protecció del medi marí.
Es va dotar d'un sistema nacional de resposta enfront la contaminació marina accidental.
Es va ampliar a la Red Natura marina i es va ampliar la protecció de les zones humides.
Es va garantir la integritat del domini públic marítim terrestre, passant del 56% del litoral delimitat al 96.
Es van invertir, per facilitar la mobilitat i l'accessibilitat al nostre litoral, molts diners.

Es va fer també la llei de biodiversitat, que assegurava la conservació, el bon ús de la riquesa natural del territori espanyol, tant en espais natural com en la diversitat biològica marina i terrestre.

Clar, parlar vostés que esta és la modificació que han fet vostés -de què hem parlat abans-, que passa de cent metres a vint metres el que és la protecció.
.
.
Vosté estava contant-nos ací qualsevol cosa.
Vosté podrà defensar ací qualsevol interés, però no estiga diguent-nos que esta llei va a més.
Esta llei va a menys.
Esta llei el que fa, al final, és privatitzar el que són el litoral i les costes, que són de tot els espanyols, que ja ho diu l'article 132 de la Constitució, que les costes són de tots els espanyols.

També vosté reconeix que sí que es poden mantindre les indústries, es poden mantindre les indústries.
Doncs, si es poden mantindre les indústries, això no protegeix més el litoral.
És que és tan obvi com el que estàvem diguent.

N'hi ha una sèrie de mesures que s'han pres en esta modificació de la llei que l'únic que fan no serà millorar la qualitat de les costes; i millorar la qualitat de les costes -com li deia abans i vull recalcar-ho- és millorar la qualitat del turisme d'este país, perquè jo crec que el turisme d'este país va buscant ja l'excel·lència, va buscant ja els espais naturals protegits.
Perquè caldrà dir també a determinats empresaris hostalers que estes mesures que estaven prenent-se en la llei de 1998 ara van a fer un pas cap enrere i no van a millorar la qualitat excel·lent que té tot el nostre país a nivell turístic.

Jo crec que vostés el que han fet és com fan sempre, i sobretot en esta proposició no de llei, que és, davant d'una motivació relativament innocent o bona que és la de protegir determinats empresaris hostalers xicotets perquè mantinguen la seua activitat, és, darrere, el que amaga la veritat és seguir mantenint i defendre els interessos econòmics, sobretot urbanístics, que faran malbé molt més la costa que és de tots els espanyols.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Valentín.

(Veus) ¡Ah!
, perdón.
¿Es Jordi Valentí?
¿Es todo junto?
(Se sent una veu que diu: «Todo junto.
») ¡Ah!
, perdón.
(Rialles.
Veus) Es verdad, es verdad.
Señor Martínez, perdón.
Pues, gracias por.
.
.
Podía gastar una broma, pero no.
.
.
(Veus i rialles) Sí, sí.

Bueno, pasamos entonces, a continuación, a la votación del punto número 3.
¿Votos a favor?
8.
¿Votos en contra?
5.
Con lo cual, queda aprobado el punto número 3.

Pasamos al punto número 4.
Pero tenemos… Antes de comenzar, hay presentada una enmienda, que creo que tendrán sus señorías, sobre todo el proponente de la proposición.
(Veus) ¿Debatimos?
¿No debatimos?
¿Aceptamos?
¿No aceptamos?
¿Cómo…?
(Veus) Tal como está, quiere usted decir, señor Ponce, que en un pequeño tÃªte-à-tÃªte entre usted y el señor Lorenzo, que creo que es el portavoz del Grupo Popular, podrían llegar a un…

Entonces, ¿les parece que suspendamos por cinco minutos, mientras ustedes tienen ese…?
(Veus) ¿Perdón?
Bueno no, a ver, podemos presentarla o, si hay posibilidades, como es en este caso, que los portavoces se vean y que miren de llegar a un acuerdo.
Si no, lo mismo da que lo veamos por delante que por detrás; creo que por delante es mucho más elegante, ¿no?
(Veus)

Suspendemos, entonces, por cinco minutos.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

Proposició no de llei sobre l'aportació hídrica necessària al Parc Natural de l'Albufera per al bon estat ecològic de l'ecosistema, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 48.
267, BOC número 144)

El senyor president:

Bueno, pues, siguiendo el espíritu que en esta comisión de alguna forma se mantiene, ¿eh?
, por parte de los grupos, se ha llegado al acuerdo de que, con una pequeña modificación o una modificación sustancial, quedara esta propuesta de la siguiente forma:

«Que Las Cortes insten al Consell a que determine las cantidades y orígenes de las aportaciones líquidas necesarias mediante la consulta a la Junta Rectora para que el Parque Natural de la Albufera consiga los requisitos mínimos de calidad fijados por la directiva marco del agua y solicite a la Confederación Hidrográfica del Júcar el establecimiento de los caudales ecológicos mínimos del Júcar y del Turia, de acuerdo con esas necesidades.
» ¿Están todos los portavoces entonces de acuerdo con esta modificación?

Bueno, pues, entonces, ahora, pasamos a un turno de fijación de posición, que tiene la palabra… (Se sent una veu que diu: «Primero votar, primero votar.
») Perdón, primero a votar.
Sí, es verdad.
(El senyor Ponce Guardiola intervé sense micròfon) (Pausa) Muy bien, el Consell dará cuenta en el plazo de tres meses a Les Corts, ¿de acuerdo?
Pues, ¿votos a favor?
Por unanimidad, entonces.
Se aprueba este punto número cuatro por unanimidad.

Y para ello, para fijación de la posición de voto, tiene la palabra el señor Ponce.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bueno, desde Compromís presentamos esta PNL en su día porque es fundamental que la Albufera reciba aportes en cantidad y calidad suficientes para intentar revertir el proceso de eutrofización en el que lleva inmersa ya cuarenta años.

La enmienda del Partido Popular de alguna forma lo que la diferencia respecto a la propuesta inicial nuestra es que sea el Consell quien determine la cantidad y los orígenes de las aportaciones al lago, y por eso hemos introducido la necesidad de que sea en colaboración con la Junta Rectora del Parque Natural de la Albufera, puesto que ahí están representados colectivos científicos, técnicos, ciudadanos, ecologistas y el resto de usuarios del parque, ¿eh?
, un poco en la línea de que sea, bueno, el ente que aglutina a todos los intereses presentes y futuros en este espacio natural tan valioso para nosotros quien ayude a definir cantidad y orígenes de las aportaciones líquidas necesarias.

Es fundamental que salga un acuerdo hoy, aquí, y por eso, también, Compromís ha aceptado esta enmienda porque está en elaboración el plan de cuenca del Xúquer y es ahora cuando deben definirse adecuadamente los aportes que ha de recibir la Albufera.
Sabemos que, por un lado, son sobrantes de riego, retornos de riego también, que en muchos casos han disminuido porque, bueno, la mejora de las técnicas de riego, la optimización del consumo también tienen aspectos negativos y, en este caso, se están viendo, en el caso de la Albufera, pero no es tanto la necesidad de mucha cantidad, sino de calidad de las aguas que se reciban, ¿no?

Y, a ese respecto, también hay que decir que, bueno, las administraciones han hecho sus esfuerzos para intentar impedir la llegada de contaminación al parque, que es la clave del tema.
Las aguas del parque no volverán a ser transparentes hasta que las aguas que entren sean muy limpias y hasta que cese el proceso de recirculación de contaminantes que están en los sedimentos y que anualmente producen cierta recirculación.
Por tanto, aunque el agua entre limpia, de alguna forma sigue habiendo esos nutrientes que generan el excesivo crecimiento de algas verdes que son las que le dan opacidad al agua y, por tanto, impiden que se desarrolle el resto del ecosistema.

Por tanto, consideramos crucial en este momento que Las Cortes insten a la confederación a conseguir una planificación que garantice los aportes suficientes durante las próximas décadas para conseguir la reversión de la calidad de aguas de la Albufera.

Hay que recordar que en momentos en los que hay lluvias intensas y coinciden con -digamos- la evolución de las aguas de los arrozales al lago es cuando se producen fases claras, que es cuando dejan de dominar las algas éstas verdes que son las que impiden que llegue luz al fondo y que, por tanto, impiden que se desarrolle la vegetación subacuática; esa vegetación subacuática es fundamental recuperarla porque, si no, no se podrá recuperar el ecosistema nunca; esa vegetación subacuática es la que cobija a todo el zooplancton que es el que, de alguna forma, mantiene un equilibrio entre esas algas que están flotando -unicelulares en la mayoría de los casos- con otros elementos del ecosistema.

Y, bien, puesto que aún queda un minuto, hay que justificar que el ecosistema de la Albufera es muy frágil, es un ecosistema casi transformado por la mano del hombre, pero se llegó a unos niveles de calidad -que eran importantes- partiendo de un origen salobre, que era lo que es una Albufera, que, además, a la larga tendería a ser colmatada por los sedimentos de los ríos que aportaban y que al tener la influencia de los cultivos se ha mantenido el aporte de aguas dulces.
Por tanto, tenemos unos niveles de salinidad bajos pero que no se puede hablar de agua dulce.

Eso es lo que permitió que se desarrollaran los macrófitos, estas plantas que viven bajo del agua y que mantenían todo el ecosistema.
La contaminación que llegó en los años sesenta-setenta, pues llegó a -digamos- matar todo el ecosistema y, a partir de ahí, no se ha podido regenerar.
Es un ecosistema caracterizado por el flujo de aguas; se necesita un montón de renovaciones anuales y, cuando se producen esas renovaciones, la calidad del lago mejora susceptiblemente, apreciablemente.

Por tanto, es necesario que se mantengan esas renovaciones, que sean todas las posibles y, por tanto, eso tiene que definirlo un equipo técnico, hay multitud de estudios de las universidades valencianas desde los años setenta que de alguna forma han monitorizado y aconsejan qué tipo de actuaciones hay que hacer, estas universidades están representadas en la junta rectora, por eso confiamos en que sea la junta rectora la que de alguna forma dictamine qué es lo que es necesario y que el Consell se haga oídos de esto que tiene que ser -digamos- una necesidad de la sociedad valenciana y, por tanto, tiene que ser una cuestión unánime de la sociedad y no puede ser determinación de un partido u otro, de un colectivo u otro.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Es su turno, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé, hem votat a favor perquè en la proposta -com ha dit el senyor Ponce- el que és important és que ací fem un pronunciament que deixe clar que Les Corts estan preocupades per problemes de la qualitat de l'aigua de l'Albufera i, per tant, que cal l'establiment d'una sèrie de cabals ecològics mínims, ¿no?

Jo he de manifestar que estic una miqueta perplex, ¿no?
, perquè el Partit Popular haja clavat ací per mig al Consell, no ho acabe d'entendre massa bé, no acaba d'entendre la posició del Consell que, per un costat, no volen sentir parlar de fer-se càrrec de les competències que té en la gestió de les conques hidrològiques internes, en canvi, ací, en este tema, que és un tema que depén clarament del sistema fluvial del Xúquer i del Túria, i, per tant, que és competència de la confederació hidrogràfica, vullga intervindre en esta qüestió.
Però, bé, independentment d'això, entén que està bé que…, és una responsabilitat que s'ha d'assumir, que cal afrontar i, per tant, per això hem votat a favor, ¿no?

Els problemes de l'Albufera, i vaig a emprar una expressió que, en este cas concret, no m'agrada gens però, per a entendre'ns, són els típics problemes de final de canonada, ¿no?
És tot un sistema, el final d'eixe sistema acaba reflectint tots els problemes que té eixe sistema en les fases anteriors, ¿no?
, i, especialment, els problemes que afecten particularment al Xúquer, ¿no?
, i, per tant, serà molt difícil resoldre el problema de l'Albufera si no es resolen els problemes globals que té el sistema fluvial del riu Xúquer.

Per tant -i això hauria de ser, realment, la nostra principal preocupació-, ací el que caldria exigir de forma ràpida és l'aprovació del pla de conca que està allargant-se eternament, ¿val?
I és un problema gravíssim, primer, perquè no resol els problemes de les demandes que n'hi ha i tampoc resol el problema que hauria de ser -diguérem- l'element a partir del qual es (inintel·ligible) .
.
.
totes les alternatives, que són el manteniment del bon estat de les aigües i dels ecosistemes que depenen d'eixes aigües, ¿no?
Perquè, clar, quan u veu els cabals disponibles que n'hi ha en règim natural i les demandes que estan xifrades, doncs la veritat és que queda molt poc marge per a garantir -diguérem- l'aigua que hauria de garantir els elements o els requeriments mediambientals.

El problema de l'Albufera -com molt bé ha dit el senyor Ponce- on, fonamentalment, el que requerix és l'aportació d'aigua de tipus fluvial per a mantindre la qualitat de la seua aigua, les solucions que d'alguna manera estan damunt la taula, que és reforçar el paper de la depuradora de Pinedo com a port, jo crec que això no és una solució perquè la depuradora de Pinedo el que fa és aportar aigua amb més nutrients i, per tant, el que faria és agreujar el problema de l'eutrofització de les aigües i que, recentment, hi ha un estudi científic que, a més, assenyala que el problema no és el de les clorofil·les, sinó, fonamentalment, el dels cianobacteris, que són un problema latent que pot convertir-se en un problema realment molt greu per a l'Albufera i que té el mateix patró, és a dir, una presència elevada d'estos cianobacteris que són potencialment tòxics per l'elevada quantitat de nutrients i que ha canviat el patró hídric d'on s'alimenta l'Albufera.

Per tant, espere que eixes consideracions es tinguen en compte i, en eixe sentit, m'alegre molt que la proposta incloga la participació del consell rector del parc natural perquè, evidentment, aquí és on poden aportar-se -diguérem- les opinions més qualificades, més tècniques i més coneixedores del problema de l'Albufera perquè les solucions que s'aporten tinguen en compte estos problemes i no siguen unes solucions de posar aigua sense més, sinó posar aigua com toca, de qualitat.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Señor Signes, su turno.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Des del PSPV, els que la protegiren com a parc natural a l'Albufera, ja fa molt que demanem la declaració de l'Albufera com a reserva de la biosfera.
Esta és una figura de protecció legal de nivell internacional que implica la relació harmònica entre el medi ambient i els que viuen al territori.
Som conscients que és una faena que requerix el compromís de tots i treballem perquè així siga, però més encara que les declaracions ben intencionades el que cal és l'acció decidida dels que governen.

Com a resposta a unes preguntes al grup municipal socialista de l'Ajuntament de València, sabem que ni el mateix consistori sap en quina etapa de la declaració està, ni tan sols això.
Necessitem el compromís de mantindre un bon estat ecològic de vetlar per la salut de l'ecosistema, per implicar tots els actors socials en la conservació i l'ús sostenible, just el que el Partit Popular no ha fet.
N'hi ha hagut millores puntuals, algunes tallades de soca-rel pel senyor Rajoy, com el filtre verd del caixer del Túria que posà en marxa l'anterior govern socialista, però són massa els aspectes on res s'ha avançat i, a dia de hui, l'estat ecològic de l'Albufera està molt, molt lluny d'allò que la directiva marc definix com «bon estat ecològic».

Per tal d'aconseguir-ho i tractant-se com es tracta d'una marjal, l'element més important al qual podem actuar és l'aigua, que el Partit Popular ha convertit durant molts anys en un motiu de confrontament i en arma llancívola, quan no directament en una mofa i burla als valencians, per al PSPV l'aigua és un tema seriós, i la seua qualitat, tant en els ecosistemes naturals com, per suposat, en l'abastiment humà, és una prioritat.

A l'Albufera li cal més aigua i de millor qualitat.
I ara per ara, donada la paralització de projectes pioners, com l'esmentat adés del filtre verd, l'única garantia és que la Confederació Hidrogràfica del Xúquer aposte por dotar a l'espai protegit del cabal que garantisca el seu bon estat ecològic.

Per a fer-ho, cal visió de conjunt, determinar eixes necessitats i escoltar totes les veus implicades, fins i tot aquelles que desagraden al Partit Popular, com la d'ecologistes i conservacionistes.
I per això que recolzem i votarem a favor…, hem votat a favor de la proposició pactada.

Més encara.
Des del PSPV, voldríem remarcar que no parlem només d'uns hectòmetres cúbics, parlem de la qualitat també de l'aigua del llac, parlem de eutrofització, parlem de la mort sistemàtica de la fauna i la impossibilitat que tenen moltes aus per a establir-se, donat el grau de contaminació i com han de desplaçar-se als tancats, com el de la Pipa, per a poder criar.

Parlem de la gestió de l'espai natural més emblemàtic dels valencians, emmarcada en un context de retallades que estan produint-se, d'un ERO a VAERSA, que ha deixat el Consell sense capacitat d'actuar als espais protegits, fins i tot envoltats en una boira de gran esdeveniment que hauria dinamitat el parc, la famosa Albufera olímpica Urdangarín, i que encara té detalls per aclarir.

Per això, des del PSPV apostem per garantir el cabal de l'ecosistema, però també per tindre ja un PRUG que encara no està acabat de fer, modern, transparent i ambiciós.
¿Perquè algú es creu que se pot declarar reserva de la biosfera un parc natural sense el PRUG?
És absolutament impossible.

I, per suposat, per incrementar els efectius que treballen en el parc i per presentar al món l'Albufera com el que és, la joia natural dels valencians, i no únicament una bassa d'aigua a la infermeria ambiental, amenaçada, com saben vostés, per espècies invasores, com ara el silur o el caragol poma, la contaminació i una gestió hídrica sense cap ni peus.

Moltes gràcies.
(Veus)

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Señorías.

Bien.
Inicialmente tengo que manifestar, en primer lugar, agradecer al señor Ponce que haya aceptado la enmienda, habida cuenta de que creo que el propósito unánime de todos es solucionar un problema que existe en la Albufera.

Y vengo a indicar que el mantenimiento de los recursos hídricos del Parque Natural de la Albufera en cantidad y calidad suficiente depende de la adecuada gestión de dichos recursos a escala de cuenca hidrográfica del Júcar, que es indudablemente el organismo que compete a tal efecto.

A este respecto, el vigente plan hidrológico de cuenca del Júcar del año 1998 establece unos requisitos mínimos para que toda la cuenca sobre la calidad de las aguas superficiales y subterráneas, así como una serie de medidas para el control y seguimiento de los vertidos, se puedan afectar a dicha calidad.

En cuanto a la cantidad de los recursos hídricos disponibles, el citado plan hidrológico considera la zona húmeda de la Albufera como un ámbito específico de protección al que se dedica en su normativa un apartado concreto, que es el artículo 24 c.
21, de la orden de 13 de agosto de 1999, del Ministerio de Medio Ambiente, por la que se dispone la publicación de las determinaciones y contenidos normativos del plan hidrológico de cuenca del Júcar, aprobado por el Real decreto 1664 del año 1998, de fecha 24 de julio.

Las necesidades hídricas del Parque Natural de la Albufera se estiman en unos 100 hectómetros cúbicos/año aproximadamente, con la asignación realizada a los riegos tradicionales de la ribera del Júcar y la consideración de sus retornos y sobrantes, así como las aportaciones intermedias no reguladas.
Tal necesidad hídrica se considera correctamente satisfecha.

Sin embargo, con la actual previsión del vigente plan hidrológico de cuenca no se ha dado una adecuada respuesta a los problemas de la calidad del lago y del resto de zonas húmedas.
Para eso sería necesario que la cantidad mínima de hectómetros cúbicos al año, exigida para responder las necesidades reales del lago de la Albufera, procediese solo del Júcar o del Turia.

Actualmente se ha iniciado el procedimiento de revisión del plan hidrológico de cuenca del Júcar, que debería haberse aprobado hace años, de acuerdo con las directrices establecidas en la directiva marco de agua.

Por otra parte, y tras las aportaciones y la aprobación de la Orden 13/2012, del 5 de septiembre, de la CITMA, por la que se acuerda iniciar la revisión y aprobación del Plan rector de usos y gestión del Parque Natural de la Albufera, se ha iniciado un proceso de estudio y de reflexión sobre las necesidades reales del agua que este espacio otorga, para dar una adecuada respuesta a los problemas de calidad del lago y del resto de las zonas húmedas.

Y en este contexto es de donde nace la enmienda que se ha planteado, estando completamente de acuerdo.
Y también hacer resaltar y matizar que el Consell aquí no tiene más interés que el que se pueda garantizar las caudales mínimos exigidos para que el ecosistema en la Albufera sea el que debe de ser.

Y no cabe ninguna duda de que el tema del agua, que es un tema que en el tiempo se ha discutido mucho, pues nos daría mucho que hablar.
Bien es cierto que la situación en que nos encontramos viene derivada de una situación de algún gobierno que no ha sido suficientemente responsable a la hora de establecer qué medidas había que adoptar para que los planes de cuenca y las garantías del agua fuesen las que debían de ser.

Indudablemente ha llegado un nuevo ministro y un nuevo gobierno, que está estableciendo esas garantías en cada una de las cuencas.
Y de ahí las modificaciones que en la misma se están produciendo y las aprobaciones.

Indudablemente no es lo más serio desalar agua, por su precio y calidad, pero no cabe ninguna duda de que la voluntad del Ministerio de Medio Ambiente y de este Consell no esta otra que garantizar la mejor calidad, cantidad y precio para que el agua que viene a la Comunidad Valenciana, y en este caso concreto a la Albufera, sea la que debe ser en calidad y cantidad suficiente para todos nosotros.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Proposició no de llei sobre el tancament preventiu de la planta de tractament de residus de Les Canyades del Campello, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 48.
280, BOC número 144), a la qual s'acumula la presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 56.
070, BOC número 167)

El senyor president:

Finalizado entonces el punto número 4, pasamos, en una agrupación de dos puntos, al punto 5 y 6.
El punto número 5 era la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el cierre preventivo de la planta de tratamiento de residuos de Les Canyades de El Campello, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
Y el punto número 6 era la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la retirada de la autorización ambiental integrada a la empresa Fomento de Construcciones Contratas, SA, para la planta integrada de tratamiento de residuos urbanos en el paraje Les Canyades en el término de El Campello.

Agrupados estos puntos, vamos a comenzar por la primera proposición no de ley.
(Veus) Sí, sí, por favor.
Por el punto número 5.
Con lo cual, recibimos a los invitados.
(Veus i pausa) Mucha gente, no.
Solamente pueden pasar… Un momento, por favor.
(Pausa durant uns minuts)

Bienvenidos a la comisión de medio ambiente, territorio y vivienda.
Y vamos a ver el punto…, la agrupación del punto 5 y el punto 6.
Me imagino que les habrán dicho normas de la casa en la puerta.
Con lo cual, tiene la palabra el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Des de l'obertura l'any 2009 de la planta de tractament de residus de Les Canyades del Campello, per a donar servei a les comarques de la Marina Alta i la Marina Baixa, i amb només, amb només un mes de servei de funcionament i a la meitat de la capacitat de rendiment, les veïnes i els veïns varen començar a patir les fortes olors que desprenia i que a hores d'ara encara no han acabat.

Com a justificació, i per a minimitzar el problema, es va dir que si s'havia declarat un incendi en la maquinària de la planta, que si la instal·lació havia iniciat recentment la seua activitat i que es trobava dins el període de proves d'un any, durant el qual anirien implantant progressivament els distints tipus d'infraestructures, etcètera, etcètera.

La realitat, senyories, és que lluny de disminuir la pudor, aquesta està incrementant-se donant lloc a les primeres millores en les instal·lacions de la planta, díhuit, per a ser exactes, que poc de temps després es van demostrar absolutament inútils per a la seua eliminació, sent esta l'excusa que en este moment n'hi ha el trencament d'una porta.

Al mateix temps, no han deixat d'augmentar també els afectats pels problemes respiratoris, d'erupcions oculars i d'altres patologies.
Paradoxalment, i per a desesperació dels afectats -alguns dels quals estan ací, als quals done la benvinguda-, els estudis i les proves realitzades -olfatomètrics, toxicològics, etcètera- resultaven per davall dels paràmetres permesos.
Fet que ens hauria de fer reflexionar sobre el que s'ha establert com el que es pot suportar legalment o, en tot cas, que les proves efectuades hagen sigut claríssimament insuficients.

L'any 2010 es van realitzar noves millores a la planta.
Es va instal·lar doble cortina de desodoració i el cobriment de biofiltres.
Al mateix temps, el Consell descarta que siga un problema de salut pública, encara que se li presenten fins a trenta casos de malaltia de ciutadans dels voltants de la planta, que podrien estar claríssimament vinculats amb els mals olors, i la petició de l'anterior alcalde del Campello perquè es donés una solució definitiva al problema.

Dos anys, senyories, de mesures correctores i els informes policials, enfront de la posició de la direcció de la planta, són absolutament contundents: olors fortes i persistents que, de vegades, arriben a ser nauseabundes.

Després d'innumerables manifestacions, el veïnat es negà a seguir acceptant els perjudicis per a la seua salut i la pèrdua de la qualitat de vida.
A l'efecte, es va sol·licitar a Socioingeniería, SL, empresa amb prestigi i experiència demostrada en aquest camp, un informe que va donar les conclusions específiques següents:

«En definitiva, la molèstia olfactiva que provoca l'actual planta de tractament de residus en l'entorn residencial més prop a la zona nord del Campello és molt freqüent.
És intolerable i persistent, donat que s'excedeix, i molt significativament, els criteris internacionals d'intensitat.

»És evident que no s'han portat a cap totes les mesures necessàries per garantir la protecció del medi ambient, la seguretat i la salut de les persones, com també l'autorització integrada de la planta, donat que la molèstia olfactiva actual a la zona nord del Campello no és mínima, ni és evitable ni assumible.
»

En eixe sentit, els veïns han fet queixes i denúncies davant l'Ajuntament del Campello, han denunciat davant el jutjat i el fiscal de medi ambient, han fet queixes davant del Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana, han fet queixes davant del ple de l'Ajuntament del Campello i la comissió de seguiment, han fet queixes davant de la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, i també han contractat estudis en enginyeria química i olors, a càrrec de l'empresa, com he dit abans, Socioingeniería, SL.

Per part de l'Ajuntament del Campello què s'ha fet?
Estudi de qualitat de l'aire contractant l'empresa Labaqua, SA; informe de laboratori de contaminació atmosfèrica de la Universitat Miguel Hernández; comissió de seguiment d'esmena i implementació d'instal·lacions; informe tècnic de l'arquitecte municipal de l'ajuntament.

I, senyories, senyories, tots, tots estos estudis, informes i anàlisis determinen d'una forma o altra que l'empresa no està complint amb la certificació atorgada per La Generalitat que ha de garantir la protecció del medi ambient i la seguretat i la salut de les persones.

Miren, el passat 13 de setembre de 2012 en el ple municipal del Campello, aprovat per unanimitat, i també s'aprovà per unanimitat amb els vots a favor del Partit Popular, i per tant m'estranyaria ací que en este moment el Partit Popular no votara a favor d'esta proposició no de llei aprovada pel Partit Popular, acords en la Vila-Joiosa, en Ondara i en molts altres ajuntaments.
.
.
Acordaren, com dic, sol·licitar el tancament preventiu de la planta de tractament de residus de Les Canyades, en base a l'informe emés per Socioingeniería, en quedar constatada l'exposició dels veïns a una contaminació química, odorífera i nociva i molt elevada, i molt freqüent, aconsellant-se la no-autorització del funcionament de la planta sense un control extern, independent, que garantisca la salut dels veïns.

Remés l'acord plenari adoptat a la Conselleria -per l'Ajuntament del Campello- d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient, la resposta de la Direcció General de Qualitat Ambiental, datada el 15 d'octubre de 2012, i subscrita pel director general de Qualitat Ambiental, senyor Víctor Tejedo, en la seua contestació la conselleria indica que les òrgans que tenen atribuïdes funcions d'investigació, averiguació i inspecció en matèria mediambiental són el grup de medi ambient de la Unitat del Cos de Policia Nacional adscrita a la Comunitat Valenciana, o el Servei de Protecció de la Natura de la Guardia Civil, o els agents mediambientals, o els tècnics d'inspecció ambiental o del Servei de Protecció i Control Integral de la Contaminació, com a fonament per a rebutjar la incoació d'expedient disciplinari i/o tancament preventiu de la planta en base a l'informe sol·licitat pels afectats i emés per Socioingeniería amb caràcter independent.

La resolució de 5 d'octubre de 2012 de la conselleria recopila les distintes visites d'inspecció girades a la planta per òrgans mediambientals competents -segons diu la conselleria- per a això.
I així s'han produït, segons la mateixa conselleria, les següents inspeccions:

27 d'octubre de 2009 i 8 de febrer de 2011.
Les dos per part dels tècnics d'inspecció mediambiental.

El 30 de març de 2011, per part de l'entitat col·laborada en matèria de qualitat ambiental.

El 28 de setembre de 2011, per tècnics del Servei de Residus Urbans del Cos Nacional de Policia adscrita a la Comunitat Valenciana.

És a dir, que des de l'entrada en funcionament de la planta i malgrat, i a pesar de contestar-li a la conselleria les reiterades denúncies efectuades pels qui patixen diàriament els problemes de les olors de la planta, solament s'ha realitzat quatre, quatre, senyories, visites d'inspecció per òrgans mediambientals competents.
Visites, a més, que pareix ser s'han realitzat sempre, sempre, en dates fixades amb previ avís, amb previ avís, a l'entitat que explota la planta, a Fomento de Construcciones y Contratas, sense que -segons indica la conselleria- en els subsegüents informes emesos s'haja constatat fet infractor -faltaria més- que poguera donar origen a la incoació d'un expedient sancionador o, en últim terme, a una infracció de tipus penal, cosa absolutament incomprensible i absolutament intolerable, senyories.

No obstant, l'informe emés per Socioingeniería, SL, que és l'únic que respon, no a visites puntuals sinó a un autèntic treball de camp, és menyspreat per la conselleria en no obtindre el mateix valor per a ella probatori que un informe emés per una entitat col·laboradora, com dia abans.
Motiu pel qual la resolució del 5 d'octubre de 2012 informa que s'han sol·licitat nous i addicionals informes per comprovar la possible existència d'una infracció administrativa i/o penal: un al Servei de Protecció -sempre està la mateixa- i Control Integrat de la Contaminació; i l'altre, senyories -atents-, absolutament sorprenent, s'ha demanat un informe per part de la conselleria olfatomètric, que li ha sigut requerit i exigit a la mateixa mercantil denunciada: a Fomento de Construcciones y Contratas.

Volen vostés més presa de pèl de cara a estos veïns, senyors del Partit Popular?
Volen més presa de pèl?
Que se demane este estudi a la mateixa empresa que està gestionant la planta?
Jo pense que açò és una burla de cara a estos veïns que estan ja vora huit anys patint una problemàtica de males olors i una problemàtica de no poder viure en l'entorn de la planta.

Davant d'estos fets, considerem que l'administració autonòmica, i concretament la Direcció General de Qualitat Ambiental de la Conselleria de Medi Ambient, ni ha realitzat ni està realitzant tot allò possible en ordre a defendre l'interés públic greument afectat pel funcionament de la planta de tractament de residus de Les Canyades; havent demostrat, com posa de relleu la seua pròpia resolució, una absoluta, una indignant falta de diligència a l'hora de recaptar d'ofici tots els informes tècnics que siguen necessaris per a constatar, comprovar i, en el seu cas, ratificar o desvirtuar les denúncies, informes de metges i informes remesos a instàncies d'estos senyors, els afectats, entre els que s'inclou el mateix Ajuntament del Campello, amb el vistiplau del Partit Popular -repetisc-, i la resta d'ajuntaments, com he demostrat abans, els plenaris dels quals també adoptaren l'acord de sol·licitar el tancament preventiu de la planta, també amb els vots a favor del Partit Popular.

Miren, senyories, jo no crec més difícil de comprendre que vostés ací vagen a fer justament el contrari del que el seu partit.
.
.
, no m'és difícil de comprendre perquè és molt habitual en vostés.
És a dir, jugar políticament en cada lloc segons els convé.
Però realment, realment és indignant que vostés en esta proposició no de llei votaren en contra d'allò que estan votant els grups popular en els ajuntaments al voltant de la ubicació de la planta.

Per tant, senyories, nosaltres, el Grup Socialista, demanem i sol·licitem de la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient el tancament immediat, immediat, i preventiu de la planta de tractament de residus de Les Canyades del Campello, fonamentat en l'informe de l'empresa Socioingeniería, SL, on queda comprovada l'exposició dels veïns del seu entorn o una contaminació química, odorífera i nociva molt elevada i molt freqüent, existint un risc evident per a la salut.
Aconsellar que no s'autoritze el seu funcionament sense un control extrem independent que garantisca la salut dels veïns i les veïnes de la zona del Campello.

També demanem, senyories, no s'atorgue, no se revalide, no torne a atorgar la pròrroga de la declaració ambiental integrada, tal i com també demana el Grup d'Esquerra Unida, a esta empresa fins que se solucione o, si se fa la pròrroga, indicant totes aquelles qüestions que fins ara no s'han fet i que possibiliten que d'una vegada per totes esta planta puga acabar amb la problemàtica i els inconvenients que produïx als seus veïns.

Miren, jo en este tema he patit, com alcalde de l'Alcúdia, durant vint anys, una situació semblant en la planta de Guadassuar, en la planta de Guadassuar, però és una planta que està apegada al límit del terme municipal de l'Alcúdia.
Vint anys, vint anys peleant perquè les olors en l'Alcúdia, Massalavés, Benimodo, etcètera, en tots els llocs menys en Guadassuar, que és el terme municipal on està ubicada la planta i, per tant, té les contraprestacions per estar ubicada en eixe terme municipal, però que allí no aplegava l'olor, vint anys aguantant una olor absolutament insuportable, absolutament insuportable.
Vint anys lluitant i vint anys treballant, com estos veïns perquè açò s'acabara d'una volta per totes.
Vint anys.

És a dir, és possible, és possible que hi haja una conselleria, que hi haja hagut consellers, que hi haja una consellera tan ineptes, tan absolutament ineptes i amb tan poca empatia, amb tan poca empatia amb els veïns i veïnes que estan al voltant de la planta com per a no fer cas a totes les queixes i a tota la seua lluita que vénen fent durant tot este temps?
Doncs sí, senyories, n'hi ha.
Hi han hagut tots els consellers que han passat en l'època de la planta de Guadassuar, i en este moment la consellera Bonig, la poca empatia i el passar absolutament de les seues queixes i burlar-se absolutament de les seues queixes i no posar remei a una cosa que no únicament pot afectar a la seua qualitat de vida, sinó que pot afectar -i acabe ja, president-, fins i tot pot afectar la seua salut.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, senyor Signes.

Tiene ahora el turno de palabra el señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

El problema de la planta del Campello és un problema extremadament greu.
S'ha d'emmarcar, lògicament, dins de tots els problemes que hi ha en la gestió de residus del País Valencià, problemes que s'arrosseguen durant molt de temps i que lamentablement el pla que ens han posat damunt la taula no van a resoldre'ls, no?

I perquè entenguen quins són els problemes, hi ha una qüestió d'esta planta que, inclús abans d'haver estat allí, simplement mirant-la en un mapa, la seua ubicació ja xoca, perquè dius, bé, esta planta on dóna servei.

Bé, esta planta dóna servei a les zones de les marines, la Marina Alta i la Marina Baixa.
Jo em vaig trobar amb la sorpresa que.
.
.
la meua família té una casa, perquè ma uela era de la Vall de la Gallinera, en La Carroja, resulta que allí quan agafem la bossa del fem i la depositem en el contenidor, eixa bossa recorre cent quilòmetres, cent quilòmetres per anar a la planta del Campello.
Que dius, home, molt de proximitat no serà, no?
, perquè jo m'imagine que quan u planteja el que és de proximitat i d'una gestió d'una zona, l'ha de situar en un lloc que més o menys siga equidistant.
Doncs no, se n'anem a l'altra punta.
Tant a l'altra punta se n'anem que Campello no està en els consorcis que gestionen eixa planta.
Ja és el colmo!

Bé, això seria anecdòtic si la planta funcionara correctament.
Jo, de deveres, el més pràctic d'açò és que esta comissió s'haguera celebrat a la porta d'eixa planta.
Val?
Perquè jo no sé si algú dels qui estan ací -evidentment, les persones que vénen del Campello sí que ho saben- s'ha passat dos o tres minuts, dos o tres minuts, a la porta d'eixa planta un dels dies en què fa olor de deveres.
Senzillament és insuportable.
Vull dir, no es pot estar cinc minuts -cinc minuts, ¿eh?
- plantats no davant la porta de la planta en si, sinó on et deixen estar, que és un poc més avall, cinc minuts sense que algú…, a ningú dels que estiguen allí li agafe un maldecap horrible i ganes de vomitar.

Per tant, açò és un problema greu.
Un problema, a més, que no és un problema que haja sorgit ara o que haja sorgit d'alguna qüestió estranya, sinó que des del mateix moment en què es posa en marxa la planta, existix eixe problema.
I que a pesar d'existir eixe problema, a pesar de les queixes i a pesar de les reiteracions de l'evidència del problema, no ha estat solucionat per l'administració, que és la responsable de la gestió i, fonamentalment, la conselleria de medi ambient.

Jo vullc recordar que ací va haver-hi una compareixença en març de 2010, sol·licitada per nosaltres…, vam sol·licitar la compareixença del conseller de medi ambient i del conseller de Sanitat.
I al final, el conseller de medi ambient -evidentment, perquè era el que tenia les responsabilitats directes- no va comparéixer i va cedir la potestat de parlar, de respondre, al conseller de Sanitat.

Llig textualment el que va dir el conseller de Sanitat en la seua primera intervenció en eixa compareixença, una part, evidentment.
Diu: «…donde se han presentado…», parlant del consultori auxiliar que atén la població que està més a prop de la planta, que és una urbanització que hi ha a uns metres de la planta.
Diu: «Atiende a la población también cerca de la planta, donde se han presentado a consulta aproximadamente treinta pacientes con síntomas de irritación de ojos, picor de garganta, cefaleas, ansiedad, insomnio.
Síntomas que desde la vertiente de la salud pública, no han podido llegar a objetivarse al no existir lesiones.
» Diu «síntomas» però no «signos».

Jo no sé…, la veritat és que si este és el concepte de salut que té la Conselleria de Sanitat, estem apanyats.
Perquè jo entenc que una molèstia continuada, a banda de generar problemes al·lèrgics, jo ja li ho vaig dir en la mateixa compareixença, que si les persones que patien estos símptomes, al final se'ls ha de receptar antiestamínics, doncs entren en la mateixa categoria que tinc jo, que sóc al·lèrgic.

Per tant, això que abans no tenien, està provocat per una planta que des del moment que inicia la seua…, el seu funcionament, funciona de forma que genera moltíssims problemes.
Problemes de lixiviats, que s'han resolt només parcialment i sobretot, sobretot, problemes d'olors.
Una olor tan forta, tan persistent, tan intensa, tan molesta no pot ser tolerada des de cap punt de vista, inclús en el cas que fóra innòcua directament per a la salut.

Perquè si les persones que pateixen això al final tenen problemes d'estrés associats al viure en un lloc que a partir del moment en què els han posat un planta al costat ja no saben què fer allí, si se n'han d'anar o no se n'han d'anar, tampoc se'n poden anar perquè veges a qui li venen l'adossat o l'apartament que es van comprar i que els va costar un ull de la cara, perquè ara tenen una planta allí que l'únic que fa és generar-los molèsties.
Una planta, que, sí, no es veu.
Vull dir, tu passes per allí i diu: «Ui!
, esta planta…, ¿la planta on està?
» La planta no es veu, però es fa sentir, ¿eh?
, es fa sentir.

Clar, ¿quin és el problema que tenim ara?
Que els veïns han hagut de buscar-se la vida, així com també l'Ajuntament de Campello, per tractar de demostrar allò que l'administració no era capaç de demostrar per ella mateixa, que això és un dels contrasentits més grans que jo em puc trobar a la cara.
És a dir, els veïns es queixen que tenen un problema; el problema existix objectivat per informes mèdics, independentment que puguen ser d'una característica o d'una altra.
I l'administració, en compte de plantejar-se…, és a dir, anem a vore si podem demostrar que eixe problema existix o no i delimitar-lo, es limita a posar-se de perfil, a mirar cap a una altra banda, a fer-li quatre recomanacions genèriques a l'empresa, que després fa el que fa, a no fer cap tipus d'inspecció com cal i a generar una situació d'indefensió absoluta per part del veïns.

És a dir, el més gros de tot açò és que l'administració, en compte de posar-se al costat dels afectats, es posa al costat de l'empresa que genera les molèsties, de l'empresa que genera les molèsties.
I són els mateixos veïns els que s'han de rascar la butxaca buscant una empresa que té un prestigi reconegut en este tipus d'anàlisi i fa un estudi.
S'han de rascar la butxaca, perquè, evidentment, l'administració no els ajuda, encara que sé que l'Ajuntament de Campello alguna cosa ha tingut a vore en esta qüestió, però és la iniciativa dels mateixos veïns els que fan això.
Un informe que, a més, després els mateixos departaments de La Generalitat no admeten, amb raons tan peregrines com que no és una empresa que estiga reconeguda per l'administració, una sèrie de qüestions… En compte d'analitzar i dir: «Anem a vore, l'estudi és molt senzill.
L'estudi l'han fet uns tècnics i està fent amb uns criteris»… Qualsevol tècnic mínimament informat i competent és capaç d'agafar un estudi i saber si eixe estudi és correcte o no, si té base o no.
No fa falta ni que siga de l'empresa ni que siga de qui siga.

Per tant, allò raonable, ja que no han actuat fent això i han tingut de ser els mateixos veïns els que hagen fet l'estudi, allò raonable és agafar l'estudi, mirar-lo, vore si és raonable, i partir d'ahí, prendre les decisions.
Doncs no, això no passa.
No a soles això, sinó que toxicologia diu coses estranyes com que la llei ambiental no està…, els valors, per les substàncies analitzades… És a dir, una sèrie de qüestions…

Perquè, clar, fan l'informe i diuen: «Bé, és que s'ha d'analitzar el conjunt dels contaminants i no la composició dels contaminants.
» Una cosa que és absurda.
És a dir, el conjunt, ¿això què vol dir?
S'han d'analitzar quins contaminants existixen en eixe aire que la gent respira i vore, un per un, si té efectes.
I després ja vorem si conjuntament té més efectes, perquè uns potencien els altres.
Tampoc es fa això.

Clar, ¿què passa?
Que l'autorització ambiental integrada que sosté…, que sosté la concessió, que està en mans de l'empresa Fomento de Construcciones y Contratas, caduca ara.
L'autorització ambiental integrada es va concedir en juliol de 2005 per a eixa planta integral, i ara, huit anys després, s'ha de renovar perquè les activitats en les instal·lacions puguen continuar.
I això té de passar per una sèrie de requisits que s'establixen per la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient i que l'empresa i el municipi, pel seu costat, tenen de resoldre.

I, ¿quins són eixos requisits?
Ajustats al catàleg d'activitats potencialment contaminants de l'atmosfera, fer un pla d'autoprotecció, fer un informe de la situació del sòl, establir millores tècniques que es puguen implementar, augmentar el nombre del control dels piezòmetres per vore el tema fonamentalment del lixiviats.
I també altre tipus de documentacions substancials que servisquen per ajustar-se a la normativa actual i també delimitar quins aspectes del funcionament d'eixa planta són competència no de la conselleria, sinó de l'Ajuntament del Campello.

Evidentment, davant la situació que es planteja, caldria establir una sèrie de mesures.
La primera d'elles és no renovar l'autorització ambiental integrada, no renovar eixa autorització ambiental i fer un estudi amb profunditat del funcionament d'eixa planta per auditors independents.
Clar, si els estudis s'encarreguen als mateixos gestors de la planta, no sé què esperen que vagen a dir els gestors eixos.
No van a dir: «Som un desastre, açò no funciona.
» Tractaran de dissimular la realitat perquè aparega el més favorable als seus interessos.

Per tant, o són auditors i persones independents, tècnics independents, allò lògic és que foren de la mateixa conselleria els que facen…, o de les conselleries, perquè n'hi ha més d'una que tindrien de vore quins són els problemes que n'hi han.
I a partir d'ahí, tractar de vore això.
Però, de moment, no renovar-la.
I lògicament, amb eixa renovació…, eixa renovació, diguérem, és una proposta que és pràcticament la mateixa que planteja el Partit Socialista.

És a dir, perquè el que és incomprensible -es demana que es tanque, que es paralitze la seua funció-, el que és incomprensible és que haja estat en funcionament ininterrompudament des de 2009.
Els ho dic amb seriositat.
Jo sé que el més probable és que voten en contra de les dues proposicions no de llei, perquè sé que és el que fan habitualment.
I, per tant, hui no resoldrem res.
Els ho demane, per favor.

Ací tenen vostés estes persones, queden amb elles i un dia fan la visita on viuen i a la planta.
Perquè si de veres fan això, estic convençut que seran vostés mateixos els que vindran al pròxim període de sessions a dur les propostes que estem duent això, perquè eixa situació és absolutament intolerable.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Su turno, señor Ponce.
(Veus) De menor a mayor.
Su turno.

El senyor Ponce Guardiola:

Gracias, señor presidente.

Bien.
Nos encontramos con un problema de una instalación que a priori sí que cumplía los objetivos que debería tener una buena planta de tratamiento de residuos, pero que la mala gestión y otros aspectos que no sabemos exactamente cuáles son porque hay mucha opacidad al respecto, pues lleva a que se una problema de unas dimensiones ya descomunales.

De hecho, bueno, aparte de saludar a los vecinos de El Campello, que hoy nos acompañan, hay -no sé-, pero decenas de personas concentradas en las inmediaciones de estas Cortes exigiendo una respuesta al respecto, porque están absolutamente desesperados.

Las dos propuestas que se plantean son más que razonables y, bueno, se han razonado creo que adecuadamente.
Hay multitud de aspectos que aconsejan, por una parte, el cierre cautelar de la planta y, por otra, hasta que se demuestra la inocuidad del funcionamiento de la misma, no volver a abrirla y, por tanto, no conceder esa autorización ambiental integrada.

Desde el primer momento, los vecinos están afectados a diversos niveles, pero desde el primer momento y no se ha solventado.
En conservaciones diversas con responsables de conselleria al respecto, como que no saben qué es lo que pasa.

Pero sí que es verdad que hay una serie de cuestiones que son atribuibles a esa gestión y también a la propia conselleria, que deberían haberse solventado y no se han solventado.
Entre ellas, se ha comentado que la ubicación, desde luego, no es la más adecuada para el consorcio de las marinas.
El principio de proximidad, que se supone rige toda la política de residuos, pues aquí se salta directamente a la torera.
La proximidad a núcleos habitados, incluso a microubicación, la ubicación según el terreno y la topografía del terreno, tampoco parece que es la más adecuada para poder dispersar estos compuestos orgánicos volátiles y otras sustancias, que son las que generan esta contaminación odorífera.

Pero no es motivo suficiente.
O sea, como he comentado al principio, la planta a priori está diseñada para, por un lado, poder tratar la materia orgánica, que se recogiera separadamente y, por otro lado, el resto de residuos.
Lo que pasa es que está funcionando de la forma incorrecta.
O sea, debería estar en todo el territorio valenciano implementado esta recogida selectiva de materia orgánica, que generaría un proceso de compostaje, que es mucho más fácil de controlar y no está implementado esto en ninguna parte del territorio.
Y es una lástima porque algunas de esas instalaciones sí están diseñadas para poder hacer ese tratamiento separado de los residuos.

Este es obviamente uno de los problemas de esa planta, y es atribuible directamente a la mala planificación por parte del Consell en materia de residuos, que aquí se ha denunciado repetidas veces que no es que sea una incompetencia manifiesta del Consell en materia de residuos, ni un.
.
.
, no podemos cumplir el plan integral de residuos.
No.
Es una estrategia premeditada para lo que persigue el Consell, que la consellera Bonig lo ha manifestado alto y claro más de una vez, ¿eh?
: «el problema de los residuos es que los vertederos se llenan pronto y, por tanto, hay que incinerar».
.
.
Pues, no, pues, no, la Unión Europea lo deja bien claro, ¿eh?
, ahora mismo tendríamos la obligación de separar esa materia orgánica, que es más de la mitad de los residuos, o aproximadamente el 50, y del resto se podría reciclar prácticamente todo, creando muchos puestos de trabajo y aprovechando unos materiales que ahora mismo van a vertedero y sí que son un problema.
Pero no hay ninguna voluntad de generalizar esa recogida selectiva de materia orgánica, porque, si no, estaría ya implementada.
Si hay una obligación legal hace más de dos años y no se está implementando, ¿por qué?
, ¿por qué?
De hecho, las plantas están preparadas para funcionar bien, pero como les llega un material que no es el que tienen que tratar, pues, no pueden funcionar bien.

Pero, bueno, esto es un problema generalizado en todo el territorio valenciano.
Centrándonos en el problema de este vertedero, pues, ha comentado que hay mucha opacidad.
Hemos pedido las memorias anuales de gestiones de residuos de la planta y no se nos ha concedido, ¿eh?
Se ha pedido a conselleria, se nos remitió al consorcio, se pidió al consorcio, el consorcio no sabe, no contesta, ¿eh?
Por tanto, aquí hay muchas responsabilidades y, de alguna forma, hay que tomar medidas en el asunto.

Se ha hecho hincapié también en el concepto de salud.
El hecho de que no haya unos daños constatables aplicables directamente a las emanaciones del vertedero no significa que la gente de alrededor esté sana, ni muchísimo menos, ¿eh?
El concepto de salud, aparte de integridad física, que ya vemos que no se cumple, implica cierta, digamos, felicidad, ¿no?
, que no haya presiones externas que a uno le.
.
.
, bueno, le incomoden o le lleven a estos estados de ansiedad, por ejemplo, que se han descrito por parte de los médicos desde el primer día, ¿eh?
Por tanto, ya es un problema que se va de la conselleria de medio ambiente e infraestructuras y que afecta a otras consellerias como en el caso de la de sanidad.

Y es muy triste con.
.
.
, pero, bueno, es muy triste, pero es en la línea del Partido Popular, que la conselleria en vez de decantarse por los vecinos, por los municipios, por sus propios alcaldes, pues, está al lado de Fomento de Construcciones y Contratas, y no entendemos por qué.
Quizás algún miembro del Partido Popular, ahora cuando digan la opción de voto, pues, dirán por qué está la conselleria en esta posición, pero, desde luego, el tema es muy grave y es muy fuerte.

También hay aspectos que son claves.
O sea, si no se cumple la autorización ambiental integrada es motivo suficiente para que no se conceda la prórroga.
Punto final.
O sea, que ahora hay que demostrar que se cumple ese condicionado, y si no se cumple, si no se cumple, pues, no puede mantenerse la planta abierta, ¿eh?
, tendrán que acreditarse que se cumplen todo y cada uno de los condicionantes que dice esa autorización ambiental integrada.

Bien, tampoco tiene ningún sentido el hecho de que porque no sea una entidad colaboradora de la administración la entidad que sí que es de reconocido prestigio y que hizo analíticas y determinó la presencia de elementos tóxicos irritantes, etcétera, en el aire del contorno de la instalación, pues, no tiene sentido que la administración diga «no, no, como no es una entidad colaboradora, no les damos (inintel·ligible) .
.
.
al informe», en vez de ahondar y decir, pues, bueno, vamos a intentar contrastarlo, vamos a estudiar en profundidad en qué momento se producen más o menos emisiones.
.
.
, que ellos lo saben, ¿eh?
, pero, bueno, en vez de coger, digamos, la información del informe, lo descartan porque no era un por una entidad colaboradora de la administración.
.
.
Que, bueno, ya da qué pensar, ¿no?
, dices, bueno, eh.
.
.
, si ha de ser a través de una de estas entidades, ¿por qué.
.
.
?
, ¿por qué ha de ser así, eh?
Quiero decir, la validez científica y técnica de los valores es impepinable y eso valdría en cualquier (inoïble) .
.
.
.

Bien, y.
.
.
, bueno, ya lo que resulta también bastante fuerte es las presiones que también.
.
.
, a las que han sido sometidos los trabajadores en muchos casos.
El anterior comité de empresa apostó fuerte por intentar solucionar todo esto, por dar respuesta a las peticiones vecinales, y el anterior comité de empresa, pues, ya no está en la empresa, por hartazgo, por.
.
.
, no sabemos muy bien por qué, estas personas ya no están dentro de la empresa.
También es cierto que se denuncian actualmente por los trabajadores unas medidas de presión que serían de juzgado de guardia, ¿eh?
, pero, bueno, ahí tampoco podemos entrar en detalle, porque hay que pasar primero por el juzgado, ¿eh?

Pero, insisto, desde Compromís lo que exigimos.
.
.
, lo que exigimos es que se cumpla la normativa, no hay otra, ¿eh?
, y si una instalación está preparada para tratar una cantidad de residuos en unas determinadas condiciones, hay que exigir al concesionario que cumpla esas condiciones a rajatabla, y si no se cumplen, pues, a otro concesionario, y se cierra la instalación y se pierde el seguro, las fianzas y todo lo demás.
Lo que no podemos es estar tapando una mala gestión de una empresa.
.
.
Como que no tiene capacidad Fomento de Construcciones para hacer las cosas bien o para invertir lo que tenga que invertir ahí, ¿eh?
No podemos estar tapando esa mala gestión, esa mala forma de llevar esa planta, ¿eh?
, en detrimento de la calidad de vida y de la salud de las personas colindantes, ¿eh?
, y no se exija que se haga las cosas, pues, como se tienen que hacer.
Insisto, cumpliendo la normativa y llevando las cosas como estaban a priori diseñadas en la planta, la planta no está mal concebida, ¿eh?
Habrá problemas de ajuste, habrá problemas de ventilación, habrá problemas de recirculación de los gases, no se limpiará los filtros como toque.
.
.
Bueno, hay un.
.
.
, bueno, un sinfín de posibilidades que apuntan hacia que funciona mal la planta, ¿eh?
, y lo que hay que hacer es determinar cuáles son esas causas y ponerles solución.

Por tanto, pues, bueno, desde Compromís vamos a apoyar las propuestas del Grupo Socialista y de Esquerra Unida, y esperemos que el Partido Popular haga lo propio, porque no se entendería otra forma de actuar.

Muchas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Ponce.

Su turno, señor Zaragoza.

El senyor Zaragozá Fernández:

Gracias, señor presidente, buenos días.

En primer lugar, dar la bienvenida a las personas que del plan zonal de El Campello o de las zonas limítrofes se han acercado aquí para escuchar los planteamientos que se están realizando, las dos PNL que han presentado tanto el PSOE como Izquierda Unida, el Partido Popular las va a rechazar, y ahora motivaremos los motivos por los cuales lo vamos a hacer.

Se ha hablado aquí mucho de irresponsabilidad, de incompetencia y de que la administración no está haciendo aquello que le toca.
Yo quiero recordarles a todos ustedes, por si no lo saben o no han caído en la cuenta, que son precisamente los técnicos de las propias consellerias afectadas en este punto los que emiten los informes para que se pueda actuar de una forma adecuada en cuanto a los reglamentos que se establecen.
No olvidemos tampoco que la ley de residuos de la Comunidad Valenciana, que es del 2010, si no me equivoco, lo que viene a dar.
.
.
, es precisamente en regular el que los residuos sólidos urbanos de los distintos municipios de la Comunidad Valenciana puedan estar reglamentados y se pueda hacer una gestión adecuada, a nivel medioambiental pero también efectiva de todos y cada de esos residuos.

Por lo tanto, lo que sí que se ha puesto desde la Generalitat valenciana, lo que sí hemos creado, si me lo permite, es que hemos puesto blanco sobre negro y negro sobre blanco, cómo se debe de actuar para ese respeto medioambiental que debemos de tener con respecto a la gestión de los residuos.

Al mismo tiempo, se planifica, se zonifica y se hacen los planes zonales de toda la Comunidad Valenciana.
No voy a entrar en la georeferencia en la que están ubicados, pero sí les quiero recordar que para que pueda haber un plan zonal y se pueda establecer una planta de tratamiento, tiene que haber un estudio previo del terreno.
Por ejemplo, a nivel hidrológico, a nivel geológico y a nivel hidrogeológico, y, por lo tanto, eso que está establecido y está dentro de la documentación previa a que pueda ser aprobada la autorización ambiental y, por lo tanto, es imposible que se pueda generar o construir una planta de tratamiento si previamente no ha pasado todos y cada uno de los trámites administrativos que precisa para esa autorización ambiental integrada.

Por lo tanto, dejémonos de demagogia, de utilizar como si fuera el Partido Popular.
.
.
, los políticos del Partido Popular los que están ejerciendo esa acción, y, no, aquí es una acción conjunta cumpliendo una ley a rajatabla, y precisamente en cumplimiento de esa ley es por lo que.
.
.
, y yo lamento muchísimo que las personas que estén muy cercanas al plan zonal 15, es decir, a la planta de tratamiento de El Campello, puedan estar sufriendo estos olores, que, sin duda, sí, efectivamente, hay informes de la policía local, que se han personado allí y dicen que huele, ¿no?
No está demostrado, no está demostrado, por lo menos por el Instituto Nacional de Toxicología, que haya un efecto-causa, o causa-efecto.
.
.
Es decir, que esos olores puedan estar produciendo eso.
Es lo que dice el informe del Instituto Nacional de Toxicología, lo cual, no quiero decir yo, ni por asomo, que la sintomatología que sufran estas personas sea ficticia, no, será una realidad, pero que, indudablemente, si queremos seguir haciendo las cosas como corresponde y, además, ajustadas a derecho, debemos ver qué es lo que tiene que tener una autorización ambiental integrada, a qué está obligada la empresa que tiene la adjudicación que se hizo en su momento y que conformó un consorcio (inintel·ligible) .
.
.
ayuntamiento, que están obligados a cumplir unos requisitos.

En esa separación de residuos que dice el señor Ponce, sí debiera realizarse, pero son los ayuntamientos los que deben de hacer una separación selectiva de todos y cada uno de los residuos.
Es decir, debemos seguir en esa concienciación para que, finalmente, efectivamente, los residuos orgánicos vayan separados del resto de residuos, porque eso es el futuro de la adecuación y el ser perseverantes en ese respeto al medio ambiente.

Pero, claro, que digan ustedes aquí que la administración se ha puesto al lado de la empresa y que ha olvidado a los vecinos, pues, eso es simplemente falso.
.
.
No es así, porque la administración, desde el primer momento, desde el primer momento, ha encargado estudios, por supuesto, a empresas acreditadas, porque hay un registro de empresas acreditadas, existía, nació ya, y lo dice el propio documento, de la ley.
Es decir, ya debe de existir, existía, existe y debe de seguir existiendo, porque deben de ser precisamente empresas imparciales las que emitan los informes que puedan poner orden, por si alguna cosa se está haciendo mal en ese momento.

Mire, ante las quejas de los vecinos, precisamente, la planta se abrió el 2 de abril del 2009.
El 10 de octubre del 2009 ya Labaqua hace los primeros estudios para ver qué es lo que está pasando allí, porque los vecinos se están quejando de que están llegando los olores allí.
El 29 de diciembre del 2009 ya hay un informe del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses del Ministerio de Justicia, y dice que no queda acreditado que los niveles detectados en el aire de sulfuro de hidrógeno y amoniaco sean causantes de sintomatología alguna.
«Que no queda acreditado», es lo que dice.

Se encarga un nuevo estudio, hasta seis informes distintos, de febrero a noviembre del 2010, que nuevamente ponen de manifiesto el cumplimiento de las condiciones ambientales exigidas por la conselleria para el desarrollo de la actividad.
En septiembre del 2010 la conselleria comunica a la empresa que va a proceder a modificar de oficio el contenido de la autorización ambiental, para, precisamente, y velando por los vecinos, velando por ellos, establecer valores límites de emisión más actuales y aplicables a la instalación, considerando la canalización de los biofiltros.

El 14 de septiembre del 2011 se emite otro informe por Labaqua de estudio olfatométrico, donde dice que la incidencia de la actividad de la planta de tratamiento en el entorno se ha visto muy minimizada al encontrarse los biofiltros cubiertos y emitir en altura.
Por lo tanto, esas emisiones que estaban por debajo de los valores normales, de los rangos normales, todavía se bajaron más.
Lo cual no quiere decir que lo vecinos no sigan oliendo, pero que las acciones encaminadas a que todas las alteraciones que se puedan ir produciendo en el tiempo se vayan normalizando, sí se están teniendo en cuenta.

Retirar la autorización ambiental integrada, mire, la autorización ambiental integrada se otorga mediante un procedimiento reglado establecido en la Ley 2/2006.
Por lo tanto, la retirada de la misma no puede ser una decisión arbitraria, sino que tiene que ser precisamente basándonos en esa ley y con los informes técnicos adecuados para que eso sea posible.
Y existen supuestos en esa ley para la extinción de esa autorización.

En las inspecciones efectuadas por la administración autonómica en El Campello no se han detectado circunstancias que permitan tipificar en esta se esté produciendo alguna infracción calificada como muy grave.
Y le vuelvo a repetir que estos informes los hacen técnicos de la administración, no los hacen los políticos.

Hacían ustedes referencia a Socioingeniería, y, efectivamente, esta empresa no es una entidad colaboradora en materia de calidad ambiental, no reúne los requisitos, lo cual no quiere decir que sea una empresa despreciable, no; simplemente que uno de los requisitos que establece la ley es que debe de estar inscrita, y esta no lo está.
Por lo tanto, sí se tiene en cuenta a nivel administrativo, en el expediente, puesto que los vecinos lo presentan y la administración quiere amparar a los vecinos, pero no tiene la acreditación para poderlo realizar.

El último estudio olfatométrico realizado en diciembre de 2012, que es posterior al informe de Socioingeniería y los valores de concentración de amoniaco y sulfuro de hidrógeno emitidos por los distintos focos muestreados se encuentran por debajo de los valores autorizados.
Por lo tanto, no se observa ningún indicio de infracción de esa autorización.

La conselleria ha efectuado y sigue efectuando visitas de control a la planta.
El 23 de enero de 2013, técnicos del servicio de inspección giraron visita de inspección en la que comprobaron que la empresa había realizado una serie de actuaciones tendentes a disminuir las emisiones a la atmósfera, que estaban por debajo de los rangos normales.
Y todo para poder atender la solicitud de los vecinos, como no puede ser de otra forma.
La instalación de puertas automáticas rápidas de apertura y cierre en la nave de compostaje, instalación de nuevos fibriofiltros y de un sistema de aireación forzada para aumentar la renovación del aire de la nave de triaje y compostaje y el cubrimiento inmediato con tierras del rechazo eliminado en el vertedero.

En febrero de 2013, la mercantil presentó un proyecto para modificar la embaladora flejadora, de motu proprio, de la fracción de rechazo, es decir para que las balas, una vez que están compactadas, queden dentro del interior de la nave no del exterior y salgan únicamente cuando van a ser depositadas en el vertedero.

El 4 de junio de 2013 se ha efectuado una nueva visita de inspección, no constatando infracción que implica la incoación de un nuevo expediente.
Y se seguirá inspeccionando, como no puede ser de otra forma, para mejorar esas instalaciones.
¿Para qué?
Para normalizar y solventar el problema que los vecinos están sintiendo.
Y eso lo está haciendo la Generalitat valenciana, a través de la Conselleria de Territorio y Medio Ambiente y, desde luego, gobernando el Partido Popular.

Por lo tanto, no puedo permitirles a ustedes que, de una forma tan fantasiosa y demagógica, estén diciendo que estamos dejando de lado a los vecinos cuando eso, constatable y con documentación en la mano, es falso señorías.
No es así.
Sí es cierto que las personas sufren unas molestias y que debemos de normalizar esa situación.
(Remors) Y es una obligación de todos y cada uno de las personas, de todos y cada uno que debemos normalizar esa situación.
Y se está haciendo, se están haciendo acciones.

Y si la empresa finalmente no cumple con lo que debe de cumplir, se está ahora en período de renovación.
Y será la comisión efectuada, la comisión de análisis ambiental integrado, la que decida finalmente si cumple o no cumple.
Y si no cumple, señorías, si no cumple se cerrará, faltaría más.
Pero será porque con la ley en la mano, con los artículos de esa ley en la mano y los informes técnicos, los propios técnicos digan que esa planta no cumple.
Y, por lo tanto, inmediatamente y sin temblar la mano se cerrará, pero no arbitrariamente, no porque vengamos a utilizar aquí nada políticamente.
No.

Aquí, yo estoy al lado de estas personas, por supuesto que sí, faltaría más… (Remors) Sí, sí, por supuesto que sí.
Sí.
Y las acciones que se encaminan son precisamente para normalizar esa situación.
No diga usted, ni se erija en adalid y defensor.
Yo también lo soy de ellos, porque entiendo que lo pueden estar pasando mal.
Pero lo que no podemos hacer es decir aquí que no se están tomando acciones para poder normalizar esa situación, porque eso, repito, es falso.

Gracias, señor presidente.

El senyor president:

Gracias, señor Zaragozá.

Turno de réplica, el señor Signes.

El senyor Signes Núñez:

Gràcies, president.

Jo, sentint el senyor Zaragozá, la veritat és que estic content d'haver rebutjat el nou PIR que el Partit Popular ha aprovat.
Si el nou PIR són eixes actuacions que vosté ha explicat ací, estem contents el PSPV d'haver-mos distanciat d'eixe nou PIR i que vosté se'l mengen.

Jo no voldria pensar que totes estes actuacions que vosté ha explicat tenen alguna cosa a vore amb algun tipus de relació amb l'empresa concessionària, perquè, per altra banda, no seria ninguna cosa atípica.
Vostés sempre han entés la gestió dels residus no com un problema a resoldre sinó com un negoci i això és així.
Però si tenen el cas Brugal, no facen cares, tenen el cas Brugal que està encés amb flames en el tema dels residus.
No voldria pensar-ho.

Vostés acaben de desautoritzar els grups municipals populars de molts ajuntaments d'estes zones.
Vostés s'apanyaran amb ells, vostés s'apanyaran amb ells.
Vostés no són congruents, vostés no són seriosos, vostés no poden governar esta comunitat quan ací voten una cosa i la resta d'ajuntaments afectats voten una altra cosa.
Però vostés de què van?
Així es pot governar una comunitat?
Una comunitat se governa amb un criteri comú i amb unes directrius comunes, en este cas respecte a la problemàtica dels residus i respecte de tot.
Vostés volen seguir governant esta comunitat?
És impossible.

Mire, jo he intentat dos voltes, una en comissió i una en plenari, que se sentira la veu dels afectats de l'accident de les víctimes del metro.
Ací vaig presentar una proposició no de llei perquè compareguera la seua presidenta Beatriz Garrote, perquè la sentírem, perquè en esta cambra encara no hem sentit els afectats per l'accident de metro.
I vostés votaren en contra.
Després, en un ple, vaig posar un radiocasset, la veu de la presidenta Beatriz Garrote i, lògicament, el senyor Cotino, als tres segons me la tallà.

Però, miren, hui no van a poder evitar que vostés escolten ací la veu dels veïns afectats.
«Els veïns vivim aterrits per les olors procedents de l'abocador i per les substàncies nocives per a la salut que respirem segons dos estudis.
Des de fa més de quatre anys venim sofrint les conseqüències de la instal·lació a menys d'1,5 quilòmetres de les nostres vivendes de la planta de residus de Les Canyades.
Se suposava que s'anava a tractar d'una planta de tractament de residus urbans d'última tecnologia, però que ha acabat sent un abocador.

»La planta inicià la seua activitat sense complir amb els requisits que li posava l'autorització ambiental integrada, generant des del principi males olors i emissió de substàncies tòxiques al medi ambient.
Els veïns fins al dia d'avui hem de tancar-nos en les nostres vivendes degut a la intensitat de les olors pestilents que ens fan sofrir entre altres patologies cefalees, irritació ocular, irritació de les vies respiratòries i de la pell.

»Davant les queixes dels veïns a l'Ajuntament de El Campello… Perdó.
L'Ajuntament del Campello encarregà l'elaboració d'uns estudis olfatomètrics centrats en valorar la qualitat de l'aire i les olors en la zona afectada.
Sorprenentment els esmentats estudis conclogueren que les olors no arribaven a les zones residencials i que l'aire era net, diuen els veïns.
No obstant, la mateixa policia local del Campello en els seus informes interns, elaborats arran de les denúncies quasi diàries interposades pels veïns, qualificaven les olors com nauseabundes i insuportables, la mateixa policia del Campello.

»Davant eixa situació de total i absoluta indefensió i tement per la nostra salut, els veïns contractàrem una empresa especialitzada en analítiques químiques i olfatomètriques.
Després de realitzar les medicions oportunes i analitzar les substàncies que la planta està vessant al medi ambient, aplegà a les seues conclusions: primer, les olors són molt superiors a allò estable; segon, no obstant, el més preocupant és que identificà 39 substàncies químiques en l'aire a nivell nociu per a la salut d'entre les quals 10 procedien de residus industrials.

«A la vista d'estos resultats, l'ajuntament encarregà a la Universitat d'Elx l'elaboració d'un altre informe, la Universitat d'Elx, que sorprenentment conclogué que existien 10 substàncies potencialment perilloses per a la salut.

»Davant esta situació, i tenint por per la nostra integritat física, ens vam vore obligats a denunciar l'empresa Fomento, empresa que gestiona la planta.
L'única resposta per part de la conselleria a la denúncia presentada ha estat realitzar una inspecció en la qual, com ve sent habitual, constataren altres moltes irregularitats.
Estes irregularitats no ens sorprenen, donat que són allò habitual des que es posà en marxa la planta.

»A més de la denúncia presentada per nosaltres, el Seprona ha denunciat en diverses ocasions l'empresa que gestiona la planta, Fomento, per danyar el medi ambient, contaminant amb plàstic les muntanyes i barrancs que desemboquen a la mar, per enterrar electrodomèstics, una cosa prohibidíssima per les nefastes conseqüències que té sobre el medi ambient.
Jo no sé si Fomento ha pagat les denúncies, no ho sé, perquè m'acabe de trobar amb un cas ara recentment que totes han prescrit i també és una empresa de medi ambient.

»Els veïns i afectats per esta situació hem presentat diverses demandes davant la jurisdicció contenciosa administrativa, a fi de fer valdre els nostres drets.
Així les coses, Fomento ha sol·licitat la renovació de l'autorització ambiental integrada per poder continuar amb l'activitat de la planta.

»Entenem, diuen els veïns i esta és la veu dels veïns, que per tot l'exposat, la Conselleria de Medi Ambient no hauria de renovar el permís d'activitat, l'autorització ambiental integrada.
No obstant, tenim la por que, encara que la conselleria deuria vetlar pels interessos dels ciutadans i defendre els seus drets, fins al moment ha passat tot el contrari.

»I, per això, sol·licitem la vostra, la nostra, la de vostés també, col·laboració a fi de sol·licitar que no li siga renovada l'autorització ambiental integrada a l'empresa Fomento per a continuar amb l'explotació de la planta de tractament de residus de El Campello.

Moltes gràcies per la seua col·laboració, la dels qui estem ací.
»

Jo no sé si quan acabe este punt de l'ordre del dia les gràcies les donarem només a tres grups i al quart no.
Però jo, de veritat, de veritat m'alegraria que les gràcies dels veïns, en esta que és la seua veu les donaren als quatre grups que estem ací perquè vostés votaren a favor.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Signes.

Su turno, señor Torró.

El senyor Torró Gil:

Lamentablement des que sóc diputat he sentit vergonya en moltes ocasions.
Hui és una de les que més m'he sentit avergonyit a partir de la intervenció que ha fet vosté, senyor Zaragozá.
No sé si vosté és conscient que ha pintat els veïns que duen quatre anys queixant-se de les mals olors com una espècie d'individus capritxosos que es queixen per queixar-se, perquè realment això no afecta per a res la seua salut ni res.
No sé si vosté és conscient d'això, però això és el que ha fet, això és el que ha fet.

Mire, vaig a llegir-li els informes que li vaig llegir al conseller de Sanitat en l'any 2010, març de 2010, març de 2010, fa més de tres anys.
I ja duien temps queixant-se.
I, malgrat tot el que vosté ha dit de totes les coses que ha fet la conselleria, les olors no és que no hagen canviat, és que van a pitjor, van a pitjor.
I jo puc donar testimoni d'això, perquè he estat allí com a mínim en tres ocasions, en tres ocasions.
I li ho dic, si vosté haguera estat allí una volta segur que no estaria parlant d'esta forma, segur, li ho assegure.

I no puc entendre tampoc com diu… A vore.
Les inspeccions que ha fet la Conselleria de Medi Ambient ha avisat prèviament l'empresa?
Perquè si ha avisat l'empresa, ja em dirà a mi quina inspecció van a fer, això no és una inspecció, això és una visita.

Mire, li les llig, tres li'n llegiré: «El paciente refiere episodios intermitentes de mucosidad faríngea, tipo flemas, asociada a rinorea clara y carraspeo.
También refiere episodios de pesadez en la cabeza, tipo embotamiento.
El paciente relaciona estos síntomas con fuertes olores en la central cercana.
»

Un altre: «Refiere haber sufrido dos episodios de tos aguda en acceso al respirar fuertes olores que provienen de la central de residuos cercana.
Asocia de forma intermitente sequedad faríngea y ocular y trastornos del ánimo, tipo ansiedad, secundarios a los olores que sufre.
Actualmente bien.
Recetas.
»

Un altre: «Paciente con rinitis bacteriana de repetición asociada, desviación septal obstructiva en la fosa nasal derecha.
» I diu: «Aconsejo evitar tóxicos ambientales.
» Com?
Com?
Com va a evitar els tòxics ambientals si la Conselleria de Medi Ambient ha estat tolerant durant quatre anys que eixos tòxics ambientals estiguen arribant a les seues cases tots els dies, tots els dies.
Com, senyor Zaragozá?
Explique-ho.
Com?

Quan vosté parla de l'estudi de toxicologia -alguna cosa ja li ha dit el senyor Signes-, el que no ens diu és que resulta que en eixes substàncies que es mesuren, a banda que, com li he dit abans, no es mesura l'efecte conjunt d'elles, no hi han límits legals establerts per a això.
Els únics límits legals establerts per a això són els que ha establert l'Institut Nacional de Seguretat i Higiene en el Treball.
Sap què vol dir això?
Que està parlant-se de límits de substàncies en llocs de treball, no en poblacions.
El problema d'ací és que això està afectant una població de forma reiterada, constant, permanent.

Què?
Què van a fer?
A mi m'agradaria.
.
.
, què van a fer?
Perquè el problema està ahí, no se l'ha inventat ningú, val?
El problema existix.
Resulta que quan van els tècnics de conselleria diuen que no hi ha problema.
Clar, ells no viuen allí, això també li ho dic, eh?
, ells no viuen allí, ningú dels qui ha anat allí ha d'aguantar eixe problema tots els dies.
I el problema seguix sense resoldre's, des de 2009 que es va inaugurar la planta.

Què van a fer per a resoldre eixe problema?
Explique-m'ho.
Perquè, torne a dir-li, el problema existix.
I els veïns no són uns capritxosos ni uns consentits ni no sé què, perquè, clar, de la forma en què vosté parla, això és el que dóna a entendre.
Si tenen eixe problema, què van a fer?
Explique'm.

No van a paralitzar -com diu la proposició del PSOE- l'activitat de la planta.
No van, a pesar que hi ha raons sobrades tècniques, reconegudes per la mateixa conselleria, no es comprometen ací a no renovar l'autorització ambiental integrada.
Si no van a fer ni una cosa ni l'altra, ¿què faran perquè estes persones no tinguen eixe problema?

Vosté sap com funciona eixa planta?
Jo això ho he vist, ho he vist en vídeos, eh?
Eixa planta pràcticament no recicla.
Jo he vist en vídeos filmats pels veïns com els camions, en lloc d'entrar dins la planta, pugen per una carretera que hi ha al costadet.
.
.
Li puc ensenyar fotos i tot, que en tinc ací; però les fotos, sap què passa?
Que en algunes altres coses de residus ací, com en alguna cosa que hem vist molt escandalosa on viu el senyor president, vam poder ensenyar fotos i tot això que es veia.
Ací el problema és que les fotos no fan justícia, perquè el problema no es veu, s'ol i l'olor no la podem dur ací, és una llàstima.
¡Tant de bo havérem pogut dur un potet amb olor perquè vostés haveren olt el que està passant allí!

Allí els residus van per la.
.
.
, els camions pugen per dalt i, sense entrar a la planta, sense entrar a la planta, se'n van darrere de l'abocador i aboquen directament el que siga, el que siga, van i ho aboquen directament.
No hi ha el més mínim control.

No passa només en esta planta -esta planta té un problema que és el problema de les olors-, passa en general en tot el sistema de gestió de residus.
És un desastre absolut.
I vostés estan, com a mínim.
.
.
, és més que això, però com a mínim consentint-ho.

I, en este cas, de deveres, el que ha fet vosté ací, perdone que li ho diga, és riure's a la cara dels qui estan patint un problema.
Sé que vosté dirà que no, però, quan isca fora, parle amb ells, parle amb ells, que li ho expliquen, no li ho explique jo, que li ho expliquen ells i vorà què pensen del que ha fet La Generalitat, del que ha fet vosté hui i del que faran quan voten en contra d'estes dos proposicions de llei.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Torró.

Su turno de réplica, señor Zaragoza.

El senyor Zaragozá Fernández:

Gracias, señor presidente.

Tiene usted una forma especial de entender lo que escucha.
Pero, bueno, va en la línea de cómo ha comenzado, es decir, de utilizarlo demagógicamente.
Desde luego, se erige usted nuevamente…

Mire usted, esa planta la he visitado yo más veces que usted, físicamente, físicamente, dentro, viendo las líneas de actuación.
Sí, yo.
(El senyor Torró diu: «Visitar.
») Visitar, sí, estar dentro, y no un minuto ni tres minutos, no; estar tres horas allí dentro, ¿vale?

Con respecto… Hace veinte años o treinta años, señor Signes, indudablemente todavía no había hecho el Partido Popular la ley de residuos.
Y, entonces, es distinto.
Se trabajaba como está diciendo el señor Torró; que, por cierto, señor Torró, no sé por qué no ha ido usted directamente al Seprona y al juzgado a poner una denuncia si ha visto un solo camión o medio camión que esté volcando su basura en un vertedero.
.
.
, (veus) no, no, no.

¿Estoy yo con la palabra, señor presidente?

El senyor president:

Hasta el momento, esto ha ido como una balsa de aceite.
Vamos a ver si somos capaces de respetar el turno a cada uno.

El senyor Zaragozá Fernández:

Entonces, usted o la persona que ha visto eso debiera haber ido a denunciar.
Es que usted lo ha dicho aquí y está grabado.
Y usted ya está obligado y ahora, quizá, nos ha obligado a todos a que vayamos.
Pero tendrá que decir usted qué día, a qué hora y qué camión fue el que volcó.
Porque lo que no podemos ser es, precisamente, cómplices de un delito medioambiental.

Por lo tanto, cuando usted tenga conocimiento de eso, su obligación como ciudadano…, (veus.
Algú fa: «Xxxt!
») sí, sí, sí, sí, como ciudadano, usted tiene que ir y denunciar, simplemente con la sospecha.
No sé por qué no lo ha hecho usted, no sé qué es lo que tiene que ocultar, no sé si es que está al lado de la empresa.
Bueno, no quiero pensar mal.

Señor Signes, de verdad que siento vergüenza de la expresión que ha utilizado usted antes, con la intencionalidad que ha querido dar para con nosotros, los que estamos aquí dentro.
Yo no sé si usted tiene algo que ver con una empresa o no tiene nada que ver, lo ignoro ni quiero saberlo tampoco ni me importa, ¿vale?
Pero le puedo asegurar que usted, con esas aseveraciones que hace o esas afirmaciones que hace, se hace un flaco favor a usted mismo porque le desmerece mucho, le desmerece mucho el comentario que ha hecho usted con respecto a si es que tendremos que ver algo con las empresas de basura.
(Veus) Sí, a usted le digo.
(El senyor Signes parla amb el micròfon desconnectat) No, no, no, hablando usted aquí dentro.
El Brugal es una cosa que está ahí y que el juez tendrá que decir y que el juez haga lo que crea conveniente.
Pero me parece inadecuado que quiera usted meter a todos, porque se mete usted mismo, en el mismo saco.
Pare usted un momento el carro.
El juez dirá si hay algo o no hay nada; y a la persona que deba de hacerle, que le haga lo que crea conveniente.

Aquí estamos hablando de otra cosa, porque ha hablado usted de muchísimas cosas que no vienen a cuento, que no vienen a cuento.
Ha metido usted el tren aquí.
Y bien, de acuerdo, está en su perfecto derecho, ¡faltaría más!
, estamos en una democracia para que diga usted lo que crea conveniente.
Pero, repito, y sin burla a nadie, sin burla a nadie, y sin reírme de nadie, como dice el señor Torró… No, no, no, yo no me río de nadie.
Mire, yo soy una persona como usted, como mínimo.
Y tengo padres e hijos como usted, como mínimo.
Y mi respeto hacia las personas es, como mínimo, como el de ustedes, como mínimo, como mínimo -yo creo que, por lo que estoy viendo, es más.

Y las acciones que se están llevando adelante para normalizar la situación de estos vecinos de allí, de estos vecinos de allí, se están tomando por parte de la administración central, por parte de la inspección que la administración central envía, por parte de los análisis que se llevan, por parte de las mejoras que se están realizando en esas naves y con el cerramiento y con el compostaje y con el vertedero ahora.

Que falten cosas por hacer, yo no digo que no.
Que sean mejorables, por supuesto que sí.
Que los olores les llegan a los vecinos, yo no lo pongo en duda; les llegan a los vecinos o, si no, ¿por qué lo iban a decir?
Claro que sí.
Pero hay que poner medidas correctoras.
Y, si en algún momento la administración o sus técnicos o ambos detectan que esté incumpliendo esa autorización ambiental integrada, pues, que la cierren inmediatamente, supuestos hay en la ley.
Y, si no tienen que renovar ahora -que creo que finaliza el 19-, pues, que no lo renueven, con los informes técnicos pertinentes, si no pasa nada, ¿o es que cree usted que aquí queremos alguien que lo renueve o no lo renueve?
A mí me da exactamente igual, me da exactamente igual.

Ahora, si está incumpliendo, yo seré el primero que diga que lo cierren, pero con la ley en la mano, pero no porque ustedes demagógicamente quieren utilizarlo.
Estos señores, estas señoras tienen una molestia.
La administración quiere normalizar esa situación.
Y, si no se normaliza y la empresa incumple y se demuestra con informes técnicos que está incumpliendo, que se cierre, por supuesto que sí, y yo seré el primero que lo pida, pero con esos informes encima de la mesa, no de una forma arbitraria.

Estamos con una ley, con unas normas, y éstas ya están regladas.
Y no estamos aquí para saltarnos la ley en ningún momento, estamos precisamente para ayudar a esos vecinos.

Claro que he estado allí.
Claro que sé cómo funciona.
Claro que sé la problemática que tienen.
Claro que he visto algunos resultados analíticos.
Y ustedes quieren poner en cuestión…, solamente quieren coger los resultados analíticos de lo que ustedes quieren, porque es la utilización mediática y demagógica que ustedes quieren utilizar.
Y yo creo que a los vecinos no se les debe de utilizar de esa forma.

Yo no he recibido el escrito que ha recibido usted.
Me hubiera gustado recibirlo y haberlo leído, me hubiera gustado recibirlo.
Y estoy dispuesto a hablar con quien sea, en cualquier momento, ¡faltaría más!
, (veus) ¡faltaría más!
, ¡faltaría más!
-el Facebook y yo es que estamos peleados desde hace cincuenta y seis años-.
No, me hubiera gustado conocerlo, sí.
Pero… Pare usted un momentito; no se puede decir lo que se ha dicho aquí.

Y el señor Torró, que es bastante beligerante en sus aseveraciones.
Pues, mire usted, a mí me da igual lo que usted pueda expresar aquí.
Me da igual porque no tiene razón en lo que está diciendo.
Y le voy a decir, en estos momentos se encuentra en tramitación la solicitud de renovación de la autorización ambiental integrada.
Y la administración tomará la decisión que en derecho corresponda.
Y esta administración lo hará basado en un contenido técnico, con informes múltiples, a través de esa comisión.
¿Usted sabe cuántas personas forman parte de la comisión?
Pues, un número importantísimo, para que ponga usted en entredicho la veracidad o no de los informes que se puedan estar realizando.
Son muchísimos los técnicos de las distintas consellerias que trabajan todos los días, de una forma denodada, honorable, transparente y honrada, para que ustedes vengan ahora diciendo que es que aquí el trabajo que se está haciendo es porque queremos estar al lado de la empresa.
Pero, ¿ustedes qué se han creído aquí?
¿Ustedes qué se han creído aquí, que pueden medrar e ir por el campo tirando piedras a todo el mundo?
(Veus) Pues, va a ser que no.
(Veus) Es que no es así, no es adecuado, no es adecuado…

El senyor president:

Por favor, señor Signes.

El senyor Zaragozá Fernández:

Yo no tengo nada que callar.
(Protestes) Yo tengo que hablar, porque estoy en posesión…

El senyor president:

Señor Signes, por favor.
Un momento.

El senyor Zaragozá Fernández:

… de la palabra.
Yo estoy en posesión de la palabra y usted no.
(Protestes)

El senyor president:

Por favor.

Por favor, señor Zaragoza.

Señor Signes, por favor.

Un momentito, por favor.

(El senyor Signes parla amb el micròfon desconnectat) No, no, señor Signes, por favor, le llamo…, le mando… (Veus) Por favor, no me hagan tomar…, nunca hemos tomado una decisión aquí dura.
Por favor.

Dejen terminar el turno de palabra y punto.

Nunca se le ha negado aquí la palabra a nadie.
Lo que se les pide es el mismo respeto que ha habido a lo largo del debate.

Por favor, señor Zaragoza.

El senyor Zaragozá Fernández:

Voy a concluir.

Cuando nosotros decimos lo que pensamos, eso no es democracia.
Cuando ellos dicen lo que piensan y lo que quieren decir, ésa es la democracia auténtica.
Ésa es la diferencia entre estos dos señores que han hablado anteriormente -y digo dos, no tres-, entre estos dos señores, y el planteamiento del Partido Popular.

Vamos a rechazarlo, no porque estemos en contra de lo que los vecinos están diciendo, sino porque, simplemente, debemos atenernos a una ley, a unas normas, a un reglamento.
Y, por supuesto, si no cumple, que se cierre inmediatamente.

Muchísimas gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Pasamos entonces a la votación.
Vamos a votar las dos proposiciones no de ley por separado.

Votamos, en primer lugar, la proposición número 5 del orden del día, presentada por el Partido Socialista.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Queda rechazado el punto número 5.

Pasamos a la votación del punto número 6, que es la proposición no de ley presentada por el partido Izquierda Unida.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Con lo cual, queda rechazado también el punto número 6 del orden del día.

Con este punto damos por terminada la comisión.

Simplemente, decirles a los señores y señoras diputadas que, bueno, el período de sesiones empezará en el mes de septiembre y ahí, entonces, tendremos oportunidad de vernos.
Mientras tanto, que pasen ustedes unas felices vacaciones, el que las tome; y, los que no las tomamos, seguiremos viéndonos.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 34 minuts)