Agricultura%036005.10.04%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 4 d'octubre de 2012.
Comença la reunió a les 16 hores i 17 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 10.

La senyora presidenta:

Damos inicio a la sesión de la comisión de agricultura.

Y pasamos a que el señor Hurtado pase lista para ver si hay quórum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

¿Hay quórum, señor Hurtado?

El senyor secretari:

Sí, sí, sí, lo hay.

La senyora presidenta:

Bien.
Ahora pasamos a la lectura del acta anterior.
Si ningún diputado tiene que decir al respecto o que aportar, pasaríamos a aprobarla por unanimidad.

Y antes de pasar al siguiente punto, le doy paso al señor Ovejero para que presida la mesa.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

El senyor vicepresident:

Señorías, continuamos la comisión.

Vamos a pasar al punto número 3.
Bueno, me ha informado el letrado, que ya lo había comunicado a la presidenta, si se ha quedado reflejado.
No obstante, lo repito.
El punto número 2, tal como creo que ha indicado antes la presidenta.
.
.
Sí, señor Hernández Mateo.
(Veus) No.
El acta, ya lo he consultado y se ha aprobado por unanimidad.
Muchas gracias.

Por lo tanto, repetimos otra vez que el punto número 2 ha sido retirado, porque ya en la última comisión, o en la penúltima, hicimos una declaración institucional firmada por todos los grupos.

Proposicions no de llei sobre l'establiment dels sistemes adients per al pagament immediat dels deutes pendents de la línia d'ajudes «Noves tecnologies i pla Renove en maquinària agrària 2010 i 2011» als beneficiaris legítims, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 28.
280, BOC número 97), a la qual s'acumula la presentada pel Grup Parlamentari Compromís sobre el pagament de tots els deutes que té el Consell amb els llauradors i els ramaders de la Comunitat Valenciana (RE número 28.
378, BOC número 97)

El senyor vicepresident:

Por lo tanto, pasamos al número 3, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el establecimiento de los sistemas pertinentes para el pago inmediato de las deudas pendientes de la línea de ayuda «Nuevas tecnologías y plan Renove en maquinaria agraria 2010-2011» a sus legítimos beneficiarios.

Esta toma de consideración está presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida, pero se va a sumar, de acuerdo a que hemos.
.
.
, los portavoces, se acumula y entonces se va a debatir conjuntamente con la número 4, que es la toma en consideración de la proposición no de ley sobre el pago de todas las deudas que tiene el Consell con los agricultores y ganaderos de la Comunitat Valenciana, presentada, en este caso, por el Grupo Parlamentario Compromís.

Por lo tanto, para la defensa de esta proposición no de ley, tiene la palabra la representante de Esquerra Unida, la señora López.

La senyora López Barceló:

Muchas gracias, señor presidente.

Bien.
Desde Esquerra Unida hemos presentado esta proposición no de ley, que es prácticamente similar a una proposición de resolución que también presentamos en el debate de política general en el Pleno de Les Corts, por la situación tan grave que está sufriendo el campo valenciano, a tenor de las deudas que tiene contraídas con esta administración, con el Consell.

El sector agrario valenciano no es ajeno a la actual situación económica y, por tanto, necesita de apoyo e incentivos por parte de las administraciones públicas para conseguir una reactivación de esta actividad vital para la economía valenciana, tanto desde el punto de vista social como económico, ya que es un sector que contribuye de forma importante el productor interior bruto valenciano y a la generación de puestos de trabajo.

A los productores agrarios valencianos, además de la crisis de precios, de la falta de transparencia en la información de precios del poder de la gran distribución comercial, de la falta de relevo generacional, se les suma el dinero que la administración valenciana le debe a consecuencia de ayudas y subvenciones de las cuales son beneficiarios.

Actualmente, hay casi 22 millones de euros en deudas de La Generalitat con el sector agrario valenciano, cuando debería ser preferente por estrategia de futuro del país.
El razonamiento para primar sus pagos lo conocemos todos.
Sería de alguna forma el que está además demostrando en todos los ámbitos.

Se llega al intolerable hecho de que la producción local sea arruinada por las deudas de las administraciones que deben protegerla, siendo un sector estratégico por tan múltiples razones: por la utilización de mano de obra intensiva, por el uso del suelo y equilibrio en la distribución poblacional sobre el territorio y por la propia custodia del territorio.
Algo de lo que hemos visto las consecuencias de no hacerlo en los incendios que se han llevado por delante 60.
000 hectáreas forestales valencianas, donde hemos podido constatar la diferencia en que haya poblaciones que viven de la agricultura de secano y de la ganadería extensiva y donde estos sectores productivos de montaña están abandonados por la desidia de las administraciones, que lo dejan a la mano manca y bien visible del mercado.

Y no se amparen en los acuerdos internacionales, porque no es cierto.
Ustedes pueden y deben hacer muchas cosas, empezando por pagar.
Las denominaciones de origen, por ejemplo.
¿Por qué «Turrones de Alacant» puede hacerse con almendra americana importada pelada?

Más concreciones.
Todas apuntan a que buena parte de la falta de competitividad de nuestra producción agraria es responsabilidad de la conselleria, que no interviene en crear un marco de protección ni ejerce en apoyar en aspectos fundamentales de intervención en los mercados, en la fijación de precios y en la distribución.

De alguna forma, desde Esquerra Unida, con esta reflexión lo que quiere es acompañar a esta proposición no de ley, que realmente lo que expresa es algo muy concreto y algo que es de obligado cumplimiento por parte de la conselleria y que aparte de la sequía económica que se vive en el sector agrario, está sumándose y está dejando todavía más evidenciado que el campo valenciano es algo que no interesa a este Consell o que, al menos, está en la última de sus prioridades.
Ya lo hemos visto año tras año en los presupuestos del Consell, en los presupuestos de la Generalitat valenciana cómo se ha ido minorizando ese presupuesto constantemente.

Además de estas deudas, el Consell le debe dinero a Agroseguro, le debe 18 millones de euros a Agroseguro, por las últimas informaciones que tenemos.
Si además los agricultores productores van a tener que pagar todavía primas más altas por esos impagos de La Generalitat a Agroseguro, de hecho lo que vamos a poder ver es como el campo valenciano va a ser todavía una mancha más marrón en nuestra geografía de lo que lo que es ahora, desgraciadamente.

Por tanto, desde Esquerra Unida presentamos lo que creemos que no debería ni siquiera de existir, que es el hecho de tener que pedirle al Consell que cumpla con una obligación de facto.

Por lo tanto, creemos que no se puede justificar el voto en contra, y creemos que si todos estamos comprometidos con el sector agrario, lo que deberían es de.
.
.
, desde todos nuestros ámbitos de actuación, reclamar al Consell que pague con urgencia estos impagos que se les adeudan de casi 22 millones de euros.

Muchísimas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella para la defensa de su proposición.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Bé.
El que demanem en este moment és que -una cosa que.
.
.
el que és estrany en una situació normal seria que ho demanàrem-, és que es pague el que es deu, que es pague el que es deu, que són 22 milions.
Superen els 22 milions d'euros en este moment els deutes que té la conselleria d'agricultura en diversos programes, i tots referents a programes d'ajudes directes que impliquen els productors.

Parlem, com dia la senyora López, del pla Renove, en el qual tenim 2010 i 2011, 2.
162.
843 euros de deute, a part de tot el que té d'eixir en el 2012, té d'aportar el 2012.
Tenim pendents encara de 2010 i de 2011 la lluita contra el virus de.
.
.
, la sharka, 575.
000 euros més.
Tenim pendents, dels mateixos anys, 2010 i 2011, la reconversió de cítrics, 10.
200.
000 euros.
Tenim pendents de la pedregada de maig de 2010, al Vinalopó i la Vega Baixa, 1,5 milions.
Tenim pendent encara del 2010 les ajudes pel virus.
.
.
, perdó, el fong del caqui, aproximadament és 1 milió el que queda pendent.
També afecta als ramaders en la millora.
.
.
, en el programa de millora de competitivitat de les granges de 2010 i 2011, són pràcticament 3,5 milions el que es deuen.
També els apicultors se'ls deuen més de 700.
000 euros.
Al mateix temps, en l'ajuda a les associacions defensa sanitària, les ADS, quasi 3 milions d'euros més.

Això dóna un deute de 22.
338.
443 euros, 22.
338.
443 euros.
això és molt greu, és molt greu perquè en la situació que està el camp valencià, en el qual tenim problemes.
.
.
, seguim tenint encara problemes estructurals, que ningú nega, però que mai solucionem, perquè els programes que se dediquen a millorar estos.
.
.
, estos problemes no van endavant, no han anat endavant en els anys de bonança econòmica perquè no han sigut dotats econòmicament, i menys ara, en el qual estem en un retallada totalment del que són les aportacions.

Vorem d'ací quatre dies el nou pressupost, però ja el pressupost d'agricultura ens ha ensenyat el que és la disminució progressiva de les seus aportacions, i sobretot en relació amb el percentatge que ocupa dins del pressupost general del Consell.

Eixa és la situació.
Però si no és prou això, tampoc s'actua en altres elements o en altres característiques, sobretot en el que és la distribució comercial.
Avui mateix hi havia queixes del sector citrícola, sobretot pel que és la presència en este moment indiscriminada de fruita que apareix, de fa una temporada, d'altres.
.
.
, de l'hemisferi sud, que ja amenaça la campanya actual.
Alguns em poden dir: «Bé, i què hem de fer d'això?
» Bé, hem demanat reiterades vegades que actuem sobre el que és la llei de comerç, precisament per a poder controlar estes accions, que l'únic que aconseguixen és destruir totalment el que és la rendibilitat de la citricultura valenciana.

És en esta situació que ens menegem: per una part, problemes estructural; per una altra part, problemes diversos, sobretot derivats de la comercialització o del sistema de comercialització, sobre el qual no s'actua tampoc.
I si a més anem a recarregar als llauradors.
.
.
Tinc de dir: quan dic llauradors -ho he dit altres vegades també-, però vull puntualitzar que estem parlant de tot el sector primari, igual parlem de llauradors, que parlem de ramaders, que parlem, en este cas, de l'apicultura, on ja l'hem citada específicament.

Bé, doncs en tot el sector, si els devem més de 22 milions d'euros, resulta que ahí tenim uns problemes, tenim uns problemes, perquè eixos diners els té d'aguantar el mateix productor, que realment o bé sacrifica ahí els seus propis ingressos o bé -pitjor encara- té d'acudir a préstecs, els quals ja li costen després a ell pagar el finançament.

En esta situació això no ho podem permetre.
En esta situació, només tenim de demanar, bé, i demanar de totes les seues senyories, que realment siguen sensibles a esta situació i que no actuem ara en allò de tapar els problemes que s'originen des del Consell i des de la conselleria d'agricultura.

Estos deutes són reals.
No sé si en un moment determinat podrem valorar: «No, que és un poquet menys.
.
.
» Eixes són les xifres que tenim.
No és important que estiguen quadrades exactament, les he tret de les convocatòries que entenc que no s'han pagat.

Però, bé, la discussió no és si són 22.
338.
000, o són 21 milions o són 24 milions.
La discussió és que estos programes es deuen a tots i cadascun dels llauradors que han participat d'ells, i en este moment ho estan sostenint sobre les seues espatles.
I això és molt de demanar en la rendibilitat agrària que tenim avui.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, para fijar posición, tiene la palabra la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora López, senyor Pañella, el Grup Socialista recolzarà, com no pot ser d'altra manera, les seues propostes sobre l'establiment dels sistemes pertinents per al pagament immediat dels deutes pendent de la línia d'ajudes «Noves tecnologies i pla Renove en maquinària agrària 2010-2011».

I totes, clar que sí, totes les que n'hi ha pendents, aproximadament 22 milions d'euros.
Per la simple raó que si hi ha un pressupost destinat a tal fi, doncs que s'execute en temps i forma.

I també perquè considerem un abús per part del Partit Popular la tirallonga de modificacions de crèdit que fa al llarg d'un any pressupostari per a quadrar números que no li quadren.

Els socialistes volem donar suport.
I remarcar que no sols s'ha de pagar als agricultors, pagar totes les línies d'ajuda, i també les que afecten directament la renda i les línies que suposen incentius a la inversió dels agricultors i ramaders i no s'han pagat, amb la greu conseqüència i problema que genera un endeutament en estos moments per al sector.

Sent les matemàtiques una ciència exacta, quant de malabarisme li costa a fer al Partit Popular per gastar en el que no toca el que tenen i el que no tenen!

I, clar, esta política de distribució de diners del Partit Popular la sofrix el sector agrari, un sector que com vosté ha dit, senyora López, i també vosté, senyor Pañella, no és alié a l'actual situació econòmica de crisi i, per tant, necessita de suports i incentius per part de l'administració pública si vol alçar el cap i continuar sent un sector productiu important, com ho ha segut fins ara.
Per exemple, el sector de la fruita i hortalisses, primer sector exportador de la Comunitat Valenciana, més d'un 17% i representa també el 50% dels llocs de treball en esta comunitat.

I, clar, el retard en els pagaments de les ajudes a l'agricultura, que ha sigut un motor de l'economia valenciana, fa que hui en dia cap agricultor veja al·licient per a continuar una activitat de la qual sobreviu amb grans dificultats.
I a la falta de pagament li hem de sumar el cost elevat dels costs de producció, que ja ve sent una pràctica habitual el fet que superen als preus de venda dels productes.
Això té conseqüències molt nefastes per als professionals del camp.
I no ens hem d'estranyar que tanquen la porta i deixen ermes les seues terres.

Senyories, fa falta més sensibilitat per part del Consell, per part de la conselleria d'agricultura, perquè no passen coses com les de no publicar una ordre, com és l'ordre del pla Renove i noves tecnologies d'enguany, i no dotar-la de pressupost.
És una evidència que tots podeu comprovar.

Als senyors del Partit Popular els agradarà molt parlar que hi havia un govern en Madrid que ens negava el pa i la sal.
I ara jo pregunte: qui nega el pa i la sal als homes i dones del camp valencià, senyories, amb retallades com la que acabe d'anomenar?
Qui nega les ajudes necessàries al sector primari perquè continue sent un sector estratègic i puga eixir el més prompte possible de la greu crisi que patix?

Senyora López, senyor Pañella, la resposta vostés la tenen.
El Grup Socialista també, perquè vegem i compartim la realitat per la qual està passant el sector agrari i perquè som molt sensibles a eixa injustícia que estem patint els agricultors als quals no els paguen unes ajudes que tenen tot el dret del món a rebre.
Per això ens sumaren, des del Grup Socialista, a les seues peticions amb l'ànim de veure si es pot donar una solució a les famílies en estos moments on perilla francament la continuïtat de la seua activitat.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, el señor Ibáñez tiene la palabra.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Mi grupo no va a apoyar las iniciativas por las razones que ahora expresaré.
Pero sí que me gustaría dejar claro, y yo creo que hay que remarcarlo, que la sensibilidad es una sensibilidad compartida.
No el que pide tiene más sensibilidad que el que trabaja todos los días por el sector.
Ustedes tienen una responsabilidad y el gobierno tiene otra responsabilidad.
Ustedes piden y el gobierno trabaja por.
No voy a decir que tenga más sensibilidad unos que otros, pero por lo menos en el beneficio de la duda diremos que los dos tienen tanta sensibilidad.
Por lo tanto, creo que hay una sensibilidad hacia el sector, una sensibilidad… Además el hecho de que ahora se estén reclamando el pago de una serie de líneas, quiero decir que existían unas líneas y por lo tanto había un abanico de apoyos hacia el sector.

La señora Crespo decía, «no dirán que antes no se hacía nada».
La verdad es que nunca hemos tenido esa sensibilidad de la que sí que podemos decir aquí cuando el gobierno en Madrid era otro.
Lo cierto es que no había ni ministerio, por lo tanto era bastante complicado que hubiera este tipo de sensibilidad.

Yo no voy a hacer un debate de números, porque, creo que lo ha dicho el señor Pañella y lo ha dicho con acierto, no se trata de si son tres o son cuatro.
No voy a hacer ese debate.
Yo tengo unos números, no cuadran con los suyos.
A mí me salían 6 millones de euros -y me darán el beneficio, por lo menos, de tener unos datos más actualizados que los suyos- 6 millones de euros menos.
Pero, en definitiva, es cierto que se deben unas cantidades y es cierto que esas cantidades se van pagar y se deben de pagar, como no puede ser de otra forma.
Y que el gobierno en este caso está haciendo todo lo que puede hacer y debe hacer para liquidar estas deudas.

Dado que ustedes en su propuesta de resolución lo que instan es a que el Consell establezca los sistemas pertinentes para pagar inmediatamente estas deudas y dado que el gobierno se ha acogido en este caso al fondo de liquidez autonómica para solventar estas cuestiones, entiende mi grupo que lógicamente el gobierno ha hecho lo que tenía que hacer, acogerse a un sistema para liquidar este tipo de deudas.
Y, por lo tanto, no tiene sentido que sigamos insistiendo por este camino, porque se han puesto en marcha ya los mecanismos de lo que esperamos próximamente se puedan liquidar.
Por lo tanto, no vamos a apoyar sus propuestas.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señor Ibáñez.

Señora López ¿réplica, verdad?
Pues tiene usted tres minutos, pero, vamos, los que considere.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

A mí me gustaría saber, cuando esto es una obligación de pago, cómo justifican ustedes que se esté trabajando todos los días por el sector si ni siquiera se les ha remitido una carta en la que se les explique cuándo se va a proceder en los pagos.
Fíjense que hasta en la justificación, perdón, hasta en la propuesta de resolución de la propia proposición no de ley, no me voy a avanzar en la mía que es más concreta sobre un pago en concreto, vamos a pasar a la de Compromís que dice: «Las Cortes instan al Consell el hacer todas las gestiones necesarias para que la conselleria proceda al pago de todas las deudas que mantiene con los agricultores y ganaderos de la Comunidad Valenciana.
»

Entiendo que si eso es lo que ustedes admiten o afirman que están realizando, por qué no aprobar por unanimidad una proposición no de ley en la que ustedes confirman su compromiso con el sector.
Y, no solamente eso, es que ni siquiera lo que hacen ustedes es informar a los agricultores y ganaderos de cuándo van a poder hacer frente a todos los pagos que le sobrevienen a estas personas que no pueden atajar por los impagos de la conselleria, que aparte de eso han sufrido -lo veremos en la próxima proposición no de ley- han sufrido las inclemencias del tiempo, han podido sufrir, además, los ataques de esos incendios que hemos sufrido en el País Valencià durante este verano, han sufrido todo eso y aparte el Agroseguro está intentando pagar todas las indemnizaciones sin la parte que le aportaba siempre a la conselleria de 18 millones de euros y, aparte de todo eso, junto a la crisis creada que, evidentemente, en el sector del campo es la endémica más aparte la coyuntural o del sistema que estamos viviendo ahora mismo.

Entonces, yo entiendo que el señor Ibáñez, que es un malabarista del discurso justificativo -y esto véanlo como lo que es- hay veces que yo creo que le es más difícil que otras.
Y, evidentemente, aquí se ha tenido que acoger al concepto de sensibilidad para decir que, evidentemente, pues como esta mañana con los bebés robados, ni son los tuyos, ni los míos, pues ahora aquí la sensibilidad no es mayor en vosotros que en nosotros, perfecto.
Pues entonces vamos a confirmarlo, vamos a aprobar por unanimidad esta proposición no de ley que no dice nada, fíjense, es que no dice nada absolutamente que vaya ni siquiera en contra, ni que sea revolucionario.
Es que dice simplemente que ustedes van a hacer las gestiones necesarias para que se pague, es que no hay ni un plazo.

Entonces, yo también hay veces que me pregunto que su grupo parlamentario a veces, con tal de votar que no a cosas que son de obligado cumplimiento, son capaces de cualquier cosa y son capaces de mandarle a usted a tener que justificar lo injustificable, que es decir que como ya lo están haciendo no aprueban que vayan a hacer todas las gestiones para pagar.
De alguna forma esto es lo que van a recibir, por ejemplo las organizaciones agrarias, van a recibir la negativa del Grupo Parlamentario Popular a acometer lo que ha de acometer.

Por tanto, hay mensajes que ya no se pueden comprender, que por mucho que ustedes lo justifiquen y manden al señor Ibáñez a que lo represente hay veces que clama al cielo las cosas que son completamente surrealistas, la de votar algo que se supone que están ustedes haciendo, pero simplemente por el hecho de votar en contra.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señor Pañella, adelante.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Parlem de sensibilitat.
L'assassí que mata una persona i se gira d'esquena per no vore-li l'agonia és molt sensible este home, però seguix sent un assassí.
I és que és així.
.
.
(Remors) N'hi han, n'hi han.
Ho dic perquè no és un problema de sensibilitat, el problema és de les actuacions i de les decisions.
I, a banda, ací no mos van a valorar per si som sensibles o no, a la gent se la valorarà per les decisions que prenguem.
I esta decisió que vosté ha pres, que el seu grup ha pres, perdone que personalitze ja que vosté és qui ho ha exposat, és lamentable.
És lamentable, perquè en la situació que estan els agricultors valencians, els productors del sector valencià, no és per a fer bromes.

Miren, que si el fons de liquiditat autonòmica, això ja denota el mal funcionament i l'engany que s'ha fet des del mateix Consell.
Perquè vosté i jo, que ens coneixem des de fa anys i els dos hem estat en l'administració pública, sabem perfectament com funciona un sistema de doble comptabilitat, la qual és una compatibilitat pressupostària per la qual funciona l'administració pública.
Però recordarem, comença per la confecció del pressupost tant en ingressos com en despeses.

Però hi ha un segon punt que és molt important, que en el moment de traure una convocatòria amb unes quantitats que comporten una consignació econòmica, la intervenció ha de fer l'RC, la retenció de crèdit; si no, no es pot fer; si no, no pot eixir això.
Després, quan se fa l'adjudicació se modifica en tot cas, generalment a la baixa, eixa pretensió de crèdit que s'ha fet inicialment.
I al final se produïxen els pagaments en funció per una part d'allò pressupostat i d'allò convocat.
Això què vol dir?
Que d'alguna manera, quan ix la convocatòria hi ha la seguretat que eixos diners estan ahí, a no ser que s'haja falsificat la previsió d'ingressos.
Eixa és una altra.
I aleshores ahí ve el problema a l'hora de pagar.
I ahí hem tingut massa problemes en este moment.

Ja dic que el problema no és de sensibilitat.
El problema és de procediment i d'anar amb la veritat per davant o anar escatimant els poquets diners que hi havien pressupostats en la conselleria, perquè se pressuposten i després que quede a la cua a l'hora de distribuir el poquet que se pressuposte.
Eixa és la realitat.
I, si no, que m'explique.
Perquè vosté me diu «són 6 milions menys», ja li he dit que no entraré en un debat.
L'únic que només hi ha una diferència, jo li dic partida per partida l'import del que queda pendent per pagar.
Si tinc algun error, perquè després de consultar jo s'haja pagat alguna cosa, estaria ahí.
De totes formes, jo tinc ahí eixa quantitat i he dit partida per partida el que queda.
La resta són paraules i avant.

Ací estem argumentant.
En este moment estem deixant l'agricultor abandonat, abandonat comercialment, abandonat quant a la legislació i quant als controls que hem de fer i abandonat sobretot amb les promeses de diners que els fem que els deixem ahí uns i altres, que ja dic que parle de llauradors, parle de ramaders, parle d'apicultors i parle de molts plans ja.
I ahí no he enquadrat jo encara dos plans que vostés han tret sense quantitat i, per tant, que també seria un deute, encara que ahí no està quantificat, que és el pla Renove de 2012, que crec que ja ho han dit, però també els plans de millora de 2012 que s'han publicat sense pressupost, els quals s'haurien d'acumular també a estes quantitats.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para terminar el debate tiene la palabra el señor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

Yo agradezco las palabras de la señora López.

Señor Pañella, su ejemplo yo creo que no se ajusta en este caso a la realidad de lo que estamos tratando.
Yo creo que está un poco fuera de lugar.
Aquí nadie mata a nadie, ni nadie es un asesino.
Pero, en cualquier caso, usted ha dicho que esto denota una falsificación de la previsión de ingresos.
Vamos a ver, es que un presupuesto y el propio término que usted habla es una previsión, es decir, un presupuesto es una previsión de lo que futuriblemente uno espera, nunca falsifica, es decir, uno espera.
Otra cosa es que la realidad sea otra bien distinta y desgraciadamente la realidad, precisamente en el capítulo de ingresos, ha sido durante estos últimos años bien distinta de la que se esperaba.
Pero eso lo sabemos nosotros y todo aquel que, como usted ha dicho, ha tenido ciertas responsabilidades en la administración.
Es muy difícil cuadrar al milímetro la previsión de ingresos, porque es un futurible.

Por otra parte, no me haga a mí que me ponga en este caso en un tesitura del técnico, ni voy a enjuiciar la labor que pueden hacer los interventores de la caja a la hora de hacer las correspondientes retenciones.
Aquí nadie hace nada que no sea correcto y si usted sabe que es así, dígalo donde lo tenga que decir.
Pero, evidentemente, yo no voy a poner en tela de juicio la labor de los interventores, ni de los servicios jurídicos de la casa a la hora de realizar cualquier convocatoria de las de aquí.

Yo lo que le he dicho, no quería entrar en temas de datos, es decir, si usted quiere que se los diga yo pierdo el tiempo, pero no tengo ningún problema.
Vamos a ver.
Donde usted en la de nuevas tecnologías dice que se debe 262, realmente se debe 1,636; donde usted en la reconversión de cítricos dice que se deben 16, se debe 12,387; en la del pedrisco del Vinalopó, donde dice que se debe 1,5 realmente se debe 1,6, ¡vamos!
(Se senten unes veus que diuen: «¿Más?
») No, menos.
1,6; un millón seis mil -usted dice que es un millón y medio-, ¿vale?
Y en las lluvias del caqui, lo del 2010, usted dice que es uno y, realmente, son 999.
920.
No sé, hay un baile de cifras.
Se le va en total, de lo que le he dicho, seis millones de euros de diferencia.
(Veus)

Pero le he dicho que éste no es el debate.
Es decir, el debate… Yo le he dicho que reconocemos que, evidentemente, se adeuda y que no nos gustaría que se adeudara nada, ni aquí ni en ningún… Pero la realidad es la que es y hay que asumirlo.

Ahora bien, ustedes nos piden que se haga…, que se tomen medidas…, sistemas pertinentes para pagar inmediatamente o que instemos al Consell a hacer todas las gestiones necesarias.
Yo le digo que eso ya se hace.
Y, como ya se hace, ¿qué sentido…?
Vamos a ver, ¿es más sensible o hace más el que dice que se haga algo o el que lo hace?
Nosotros consideramos que es más sensible el que lo hace.
Es decir, podemos perder el tiempo aquí, continuamente, en decir que se haga no sé qué; pero, si resulta que lo que queremos que se haga se está realizando, pues no tiene sentido.
Y, por lo tanto, como no tiene sentido, pues lo que tenemos que hacer es dejar que el gobierno intente pagar lo que se debe, que es el compromiso que tiene con los agricultores y, desde luego, con esta comunidad.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ibáñez.

Vamos a ver, señorías, vamos a pasar a votación de estas dos proposiciones no de ley por separado, tal como habíamos indicado al comienzo de la reunión.

Por lo tanto, pasamos a votar la toma en consideración de la proposición no de ley que está con el número 3 en el orden del día, que es la presentada por el Grupo de Izquierda Unida -de Esquerra Unida-.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Pasamos ahora a votar la número 4 en el orden del día, que es la proposición no de ley presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Queda desestimada esta proposición no de ley.
(Una diputada diu: «Perdón un momento, señor presidente.
Son siete… ¡Ah!
, no…».
Veus) Vale, muchas gracias.
Correcto, sí.
Estaban bien contados los presentes.

Proposició no de llei sobre l'elaboració d'un informe que valore les pèrdues i els danys agraris produïts al camp valencià per les gelades i el vent durant el mes de febrer de 2012, presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 28.
392, BOC número 97)

El senyor vicepresident:

Por lo tanto, señorías, vamos a pasar al punto número 5 que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la elaboración de un informe que valore las pérdidas y daños agrarios producidos en el campo valenciano por las heladas y el viento durante el mes de febrero de 2012, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.

Para su defensa, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Avançaré ja part de la contestació.
.
.
No és que se me faran.
.
.
Perquè, clar, des del mes de gener i tot això.
.
.
; que si s'ha fet, si no s'ha fet i totes eixes coses que sentim cada vegada que presentem una proposta que se dilata en el temps el seu.
.
.
Però bé.
Anem al fons, al fons de la qüestió, que és el que importa, no?

Ahí ja estem parlant d'unes gelades del mes de febrer d'este any.
Unes gelades que van afectar 70.
000 hectàrees de cultiu, que ja van ser valorades, inicialment, per 75 milions d'euros el mal que van fer; que va afectar a, pràcticament, tots els cultius.
Ahí estan explicitats, en el que és la proposició no de llei, en la seua exposició de motius.

Parla de l'apartat del que són les hortalisses, cítrics i fruiters, també altres, com les nyespres, els ametlers.
.
.
; en les hortalisses, especialment en el cas de les carxofes que van quedar, en zones determinades, que no servien ni per a indústria conservera -i aixina se cita-.
Els danys en les instal·lacions, sobretot en comptadors d'aigua, canalitzacions de reg.
Costos suplementaris en les explotacions ramaderes, bàsicament en dos aspectes: un, el combustible; un altre, els pinsos, com a complement de l'alimentació.
.
.
, en este cas, no com a complement, com a única alimentació que podia ser en este cas.

I el que demanem és que se considere que això era una situació pareguda, assimilable totalment a la d'un desastre natural.

També fem notar que tots estos mals d'adversitat climàtica, derivats de l'adversitat climàtica, no tenen una cobertura completa en el marc de l'assegurança agrària combinada.

Açò, esta proposta, que naix també del que són les consideracions que fan les associacions professionals, les organitzacions professionals agràries diverses.
.
.
El que demanen, ja en aquell moment, que s'elaborara un informe sobre la valoració de les pèrdues, danys agraris produïts al camp valencià, tant en el que són infraestructures com en els productes; i instar el ministeri d'agricultura que se promulgara un decret perquè s'adoptaren totes estes mesures urgents dirigides a disminuir i adequar les càrregues tributàries a la capacitat contributiva dels agricultors, com en altres coses; i, també, la concessió de crèdits preferents per a mantenir la competitivitat de les empreses agràries i aconseguir pal·liar els danys ocasionats en el sector agrari per estes gelades i també pel vent, que va passar, tot això, en el mes de febrer, també, de 2012.

A vore, ací demanem que s'actue d'una manera, en uns aspectes; però que açò, realment, el que havien de fer és valorar-ho ja, de manera.
.
.
, en general, i tindre-ho previst per a sempre que passaren este tipus de contingències.

Segurament m'ho diran.
.
.
; i jo ja els avance que no acceptaré eixe argument d'extemporani i de tal.
No vaig a acceptar-lo; primera, perquè les mocions se presenten quan toca; i el tema és greu igual.

Si açò ho sumem -i no vull oblidar-ho- a tot el deute que acabem de dir, de 23 milions, que tenen als agricultors.
.
.
Si, a més de conservar el deute, resulta que tampoc s'entra en les indemnitzacions necessàries en estos casos, estem maltractant excessivament un sector que ja de per si és molt feble.

El sector agrícola hauria d'estar extremadament cuidat per la conselleria.
Hem de recordar que és un sector tradicional que ha tingut una aportació molt important en relació al que és el producte interior brut; però, a més, que tradicionalment estava destinat a l'exportació, amb la qual cosa no només té un detall important dins del producte interior brut, sinó també dins de la balança comercial.

Si no cuidem, i no l'estem cuidant i, de fet, està baixant tant el que és el percentatge dins del seu producte interior brut com està baixant també la importància que té dins de la balança comercial, està disminuint progressivament en favor d'altres, doncs acabarem també amb tot este sector.

Jo vull sumar esta proposta a la proposta anterior perquè la consideració se tinga d'una manera global.
Perquè quan parlem de tot el sector primari, ho estic repetint moltes vegades, estem maltractant-lo de manera continuada.
No estem atenent els problemes ni estructurals ni els problemes ocasionals que estan tenint.

Abans he parlat jo de problemes estructurals.
Ara parlaríem de problemes ocasionals, que se mereixen tindre una resposta com tenen -com tenen- aquells que passen en altres comunitats de l'estat espanyol i que, en este moment, eixa correspondència no la veiem.
Sempre se'ns parla de solidaritat.
Jo crec que els valencians i les valencianes som solidaris, fins a l'extrem.
Però, quan arriba el moment, també han de ser solidaris amb nosaltres, precisament, tota la resta, la resta de l'estat.
I este és un cas, que valga com a exemple.

Ja li he dit, per molt que ho diguen no acceptaré això d'extemporaneïtat, perquè açò, per desgràcia, no és.
.
.
Quan estem parlant de les gelades de gener de l'any passat, gener-febrer, no estem parlant exclusivament d'això, estem parlant de tots i cada un dels problemes que ocasiona el mal temps en la nostra agricultura, perquè açò se repetix, se repetix una i altra vegada.

Per tant, demane, una vegada més, sense massa convenciment que puga atendre-ho, que se centren realment en el problema i, realment, que busquem la solució.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para fijar posición, tendrá la palabra, por parte del Grupo de Esquerra Unida, la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Yo no quiero extenderme mucho más, porque quien me ha precedido en la palabra, el señor Pañella, ha hablado ya de las cuestiones fundamentales en las que se basa esta proposición no de ley tan necesaria y que, además, también repito, no es algo que transforme, de alguna forma, la estructura o la forma de trabajar de esta conselleria, creo.
Porque debería de ser la normalidad, debería de ser la normalidad, señor Giner, que… Debería de ser la normalidad -disculpen, que me estaba distrayendo la mesa (el president diu: «Perdón.
Perdón.
»)-… Debería de ser… -porque quiero que me escuche el señor Giner-.
Debería de ser la normalidad de esta comisión que algunas cuestiones, que no son profundamente revolucionarias… Y permítanme que utilice otra vez este concepto, porque lo que quiero decir es que aquí solamente se está pidiendo, en esta proposición no de ley, un informe; un informe en el que se valoren las pérdidas y los daños agrarios producidos en el campo valenciano.
Ésa es una parte de la proposición no de ley.

También podría ser parte normal del funcionamiento de esta comisión que alguna vez, aunque sea una de las peticiones que se producen en una proposición no de ley, se atiendan, se aprueben o se presente una enmienda transaccional.
Porque yo creo que, a lo mejor, el punto número 1 ustedes tendrían todavía menos problema…; o, por lo menos, no sé cómo me lo puede justificar mejor el que no quieran que se haga un informe sobre esos daños.

Y, por otra parte, el punto número 2, evidentemente, a mi grupo le parece también fundamental.
El punto número 2 es el que dice que se deben de adoptar medidas urgentes para disminuir y adecuar las cargas tributarias a la capacidad contributiva de los agricultores afectados, como también a la concesión de los créditos preferentes para mantener la competitividad de las empresas agrarias y, así, paliar…, el tema fundamental de esta PNL, así, paliar los daños ocasionados en el sector agrario por las heladas y el viento durante el mes de febrero de 2012.

Pero esta proposición no de ley habla de estas contingencias, de estos fenómenos atmosféricos que causaron graves daños en los campos, pues, de alguna forma, coyunturalmente.
Porque, evidentemente, no solamente son estos problemas los que afectan al campo, en cuanto a materia de inclemencias o de fenómenos atmosféricos, como podrían ser los que se sufrieron en esos meses, sino que hablamos de una cuestión fundamental, y es la de que, si además de que el campo valenciano está sufriendo una crisis brutal, si, además de eso, hablamos de que existen unos impagos -y ya lo hemos comentado anteriormente, pero que también son fundamentales para el problema actual-, unos impagos de la parte que le corresponde a la conselleria al Agroseguro, que es el que permite que se pueda mantener este sistema de seguros combinado que tenemos en el País Valencià y que permite que se puedan asegurar los agricultores valencianos porque, si no, de otra forma, las primas serían demasiado altas como para que ellos pudieran, de forma competitiva, acceder a una prima, a un seguro… Pues, evidentemente, si juntamos esos dos elementos junto con éste, el de cuando se producen cuestiones que son graves y coyunturales al campo y que no tienen la suficiente cobertura, por parte de la conselleria, por no decir ninguna…

Porque, evidentemente, el Agroseguro, por ejemplo, en este caso, estamos hablando de que ha tenido que paliar, por valor de muchísimos millones de euros, yo creo que en valor directo podíamos hablar de que en el último año el Agroseguro ha pagado, entre el País Valencià y Murcia -porque es como el Agroseguro lo tiene contemplado, unir las dos regiones, y por eso se lo digo así-, ha tenido que cifrar en las indemnizaciones que ha utilizado 68 millones de euros… Pues, evidentemente, si a todo eso le sumamos que es que estamos hablando de que se han visto afectadas 70.
000 hectáreas de cultivo, fundamentalmente de cítricos, en este caso concreto, y que ese valor es de 75 millones de euros, ¿cómo va a poder sostener el sistema que existe actualmente, estructuralmente, dentro de la agricultura valenciana?
¿Cómo va a sostener estas inclemencias que, además, no son las únicas que han asolado el campo valenciano durante el último año, porque ya sabemos que hay otras, incluso muchísimo más duras y muchísimo más graves como, por ejemplo, los incendios?

Por tanto, yo creo que aquí hay un problema de base y un problema clave que se tiene que atajar.
Y se tiene que atajar… Y yo creo que, por lo menos, debería de -el Partido Popular- haber…, pues, de alguna forma, haber propuesto una transaccional que sí que permitiera el hablar de que se hiciera un informe, de que se hiciera, por lo menos, el informe para saber de cuánto estamos hablando.
Porque, al parecer, el Agroseguro, la primera valoración que hizo, se quedó muy corto, incluso.

Por tanto, además de que, evidentemente, vamos a defender…, defendemos, y eso creo que no hace falta que lo reivindiquemos más, porque saben que nosotros incluso estamos por una transformación del sistema estructural, en cuanto al campo, no sólo valenciano, sino a todos los niveles, y defendemos la soberanía alimentaria, pues, evidentemente, el punto número 2 nos parece fundamental, en este caso.

Pero es que lo que no llegamos a comprender es cómo ustedes van a seguir justificando, día tras día, en la comisión de agricultura, proposiciones no de ley que lo único que establecen son cuestiones de normal funcionamiento.
Es que, ya no solamente por parte de la oposición, del normal funcionamiento de fiscalización y de preocupación de los problemas que asolan el campo, en una comisión de agricultura, sino que, por su parte, no entiendo que quieran pasar el rodillo, constantemente, en cosas que son absolutamente comprensibles y que, de verdad, reitero, no son, en este caso, a pesar de esta portavoz, revolucionarias.

Por tanto, por favor, quiero que ustedes me justifiquen, realmente o por lo menos que reflexionen, ya que luego tienen una comisión ejecutiva, que reflexionen si no sería un poquito más productivo que en las comisiones a veces se pudiera negociar algo de verdad y no viniéramos constantemente a las comisiones a saber que todo va a ser pasado por el rodillo de la mayoría parlamentaria, porque hay cuestiones que son de sentido común, señorías.

Por tanto, después de esta reflexión sincera y en la que creo que no he sido lo visceral que ustedes están acostumbrados a escuchar en mí, pues, por favor, me den una respuesta a tono con ello.
¿Vale?

Muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Para fijar posición, por parte del Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Pañella, li anuncie que el Grup Socialista donarà suport a la seua proposició no de llei.

I també he de recordar, i crec que tots vostés s'enrecordaran, que este tema no és nou, senyor Pañella.
El que hui tractem en esta comissió jo mateix ja vaig presentar una altra proposició no de llei que anava exactament en la mateixa línia que la seua, i en la qual també demanava que la Conselleria d'Agricultura elaborara un informe sobre la valoració dels danys causats per les gelades, les fortes gelades del passat mes de febrer, no sols en el camp, sinó també en totes les instal·lacions, com puguen ser canonades, comptadors, instal·lacions ramaderes i un llarg etcètera.

Al mateix temps, i vista la magnitud dels danys i considerant que era una situació assimilable a la de desastre natural, nosaltres també demanàvem des del Grup Socialista que el Consell instara el Ministeri d'Agricultura a l'establiment d'ajudes cofinançades per a pal·liar els efectes de les gelades.
En definitiva, ni més ni menys que el govern del senyor Rajoy aprovara un decret en la línia del que va fer el Govern d'Espanya a l'any 2005.

Per això hui, senyor Pañella, tornem a insistir en el tema amb força, perquè a hores d'ara l'únic informe que es pot consultar és un informe -i ací el tinc- que va fer Agroseguro, a data de 15 de març, de pressa i corrent, i res més.

I, clar, pel camí es deixaren prou coses sense valorar o coses valorades a mitges, no perquè no foren eficients, perquè d'Agroseguro en cap moment s'ha de posar en dubte la seua eficiència -ho són, i molt-, sinó per una qüestió de temps.
Tots sabem que arriben declaracions de sinistralitat, sobretot en cítrics i altres cultius, posterior a este informe, sobretot en el que són sinistralitat de plançons.
I, clar, això fa que hi ha un desfasament considerable en el que és eixa primera valoració de gelades en cítrics, fruites i altres, i en que és el total estimat, el total final de danys, que ve a ser aproximadament d'un milió d'euros.

Pot ser que, clar, quan la senyora consellera anà a visitar dos mesos després algun que altre municipi afectat per les gelades, doncs la veritat poca cosa va vore, i este informe per a d'ella seria més que suficient, perquè, clar, el llaurador, davant d'una catàstrofe actua d'immediat, i que el feren els llauradors va ser podar i tallar els arbres afectats.

No sé si la senyora consellera practica la dita de sant Tomás, perquè, la veritat, a l'hora d'establir ajudes tan sols hi ha una línia de subvencions de les pòlisses d'assegurances que puguen subscriure els agricultors, s'ha quedat molt curt eixe tipus d'ajuda i esperàvem molt més de la conselleria; molt insuficient, senyories.

Una altra prova jo crec ací de la falta de sensibilitat del govern del Partit Popular és el relat que acabe de fer d'eixa visita de la senyora consellera dos mesos després que es produïren estes gelades, que algunes famílies s'han quedat arruïnades, sense cap renda per allò que era l'any.

Quant a les mesures que demanàvem al ministeri des del Grup Socialista, senyor Pañella, vosté i jo fem el que toca.
Demanem que s'apliquen mesures que donen un respir a un sector que està al límit de les seues possibilitats, i jo crec que necessita de forma urgent que disminuïsquen les càrregues fiscals -no vaig a fer ací la relació de tot el que ja consta en els diaris de sessions- i també crèdits preferents bonificats, però bonificats al cent per cent.
És el que en estos moments podria ajudar als llauradors.

I com no, i crec que és el més important, també demanàrem al ministre, al senyor Cañete, que escolte els valencians i no s'oblide de les peticions del camp valencià.
I prova del que dic, quan demane al senyor Cañete que mos escolte, és que des del ministeri el senyor Rajoy va traure una ordre conjunta per a les gelades i per a la sequera, amb un total de 7,7 milions d'euros, i una ordre que es centra pràcticament en la seua totalitat en pal·liar danys de la sequera i eixos danys els ha patit tot l'estat espanyol.

Nosaltres el que necessitàvem era una ajuda específica per a les gelades del mes de febrer a la Comunitat Valenciana.
No ens han escoltat per a res.
Senyor Ibáñez, abans em reprotxava que el govern no ens escoltava, doncs mire, ara jo crec que els seus companys de partit estan fent exactament.
.
.
, continuant en eixa línia de no escoltar els valencians.
I és una cosa molt dolenta.
Perquè després sí que presumixen que la Comunitat Valenciana ha de ser per a ells un punt d'atenció de cara a tots els problemes que puga patir.
No està passant així.
No està passant així, perquè un decret amb 7,7 milions d'euros, quan el total dels danys són més de 221 milions d'euros, que se centra principalment en solucionar els danys de sequera de la comunitat d'Aragó i de Castella-la Manxa, no és una solució per a les gelades que nosaltres, els valencians, ací patírem en el mes de febrer.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Ha iniciat el senyor Pañella la seua intervenció de tal manera que jo he estat més que temptat de donar per reproduïda la mateixa intervenció del senyor Pañella, les seues pròpies paraules formulades en defensa de la PNL i no afegir res més, perquè ha fet una cosa que és prou freqüent en Compromís, es fiquen la cataplasma abans que els agarre ningun tipus de dolor, i ja, a compte de prevenció, cataplasma al canto.

Però la realitat és que després s'han afegit algunes qüestions més que fan absolutament imprescindible, necessari, clarificar algunes qüestions.

Miren, mosatros també entenem que vostés, des de l'oposició, en algun cas estiguen cansats o tinguen un sentiment que han de canalitzar de crítica al govern, però a voltes també comprendran que mosatros estem cansats d'escoltar discursos molt ben articulats, però totalment mancats del mínim suport, del mínim fonament, de la mínima racionalitat.
Però no passa res, vostés vénen ací, soltes les pandectes i es queden de lo més panchos.
I a més la solten de tal manera que es creuen inclús que tenen raó.
I, clar, és increïble quan u coneix la realitat i la compara amb el que vostés afirmen ací.

És normal, senyor Panella, vosté, en referència a la cataplasma, és normal, si vosté -però no és culpa de mosatros- presenta una proposició no de llei on demana que s'arbitren bàsicament dos posicions -que entraré ara- de cara a pal·liar els danys de les gelades de febrer a la nostra comunitat, i resulta que és normal que quan ve el moment, com és el cas ara, que estem debatent esta qüestió, doncs resulta que estan obsoletes.

Diu, «no vaig a acceptar.
.
.
extemporànies».
Jo no li vaig a parlar d'extemporànies.
Li ho vaig a dir més claret, perquè ho entenga, són obsoletes, estan absolutament fora de lloc.
Però la culpa no és de mosatros.
El mateix temps transcorregut i la gestió del govern han fet que la seua proposta en estos moments, a l'hora de debatre-la, siga una cosa anacrònica, fora de lloc, siga de riure.

Si ací estigueren escoltant-mos els ciutadans i les ciutadanes i veren de què estem debatent dirien que emulem Groucho Marx.
Si és que ací fem uns plantejaments!
Perquè, anem a vore, anem a baixar, anem a baixar.
Perquè hem fet un discurs en un nivell.
Anem a baixar i anem a tocar terra.
I anem a la proposta de resolució, que en definitiva és el que estem debatent.
I vostés plantegen, en la primera, «Les Corts insten la conselleria d'agricultura que els seus tècnics elaboren un informe sobre la valoració de les pèrdues i danys agraris produïts en el camp valencià, en els seus camps, productes, instal·lacions per gelades i el vent durant el mes de febrer de 2012».
Primer punt de la seua proposta de resolució.

Què demanen?
Anem a fer-ho facilet perquè mos entenguen fins i tot els que no entenen de tot açò.
Estan demanant un informe de qui?
Dels tècnics de qui?
De la conselleria.
Escolte, l'informe està fet.
I vostés poden tindre accés a eixe informe.
Ho dic perquè algú ha dit que no tenim l'informe, que un que s'havia fet.
.
.
No, vostés poden tindre accés a l'informe que han elaborat els tècnics de la conselleria i que està actualitzat a octubre de 2012.
Actualitzat a octubre de 2012.
No fa falta ni quantificar ni fer grans històries, si és que està actualitzat a 2012, no fa falta buscar informes d'eixos conjunturals del moment en què s'ha produït la gelada.
No, no, no.
Ara, actualitzadet.
En superfícies afectades per les gelades i en danys econòmics que tenen eixes gelades com a repercussió en eixes superfícies.

Per tant, jo no tinc la culpa, no és extemporani, torne a dir-li-ho, li ho torne a repetir.
És que és senzillament l'acció del govern en este cas, que ha actuat fent que els tècnics de la conselleria feren l'informe i el temps que ha transcorregut fa que la seua proposta quede anacrònica.

Què és procedent?
Què és racional ací, en este cas?
Que vosté haguera retirat la proposició no de llei!
Això era el que procedia, i no fer-mos perdre el temps ací en trellats i debatent de coses que no tenen ningun sentit.

I no sé què vol dir això que vosté, per a més inri, ha afirmat en la seua intervenció, i aixina constarà en el Diari de Sessions, volia unir la seua proposta a l'anterior, que acabem de debatre i que ja està retirada.
Encara té més poc trellat el tema, però bé.

Respecte al primer punt de la proposició, queda clar que el que demanen vostés ho tenen a la seua disposició, perquè ja la conselleria ha elaborat el corresponent informe i és un informe que està actualitzat, insistisc, a octubre de 2012.

Però és que, clar, després intervenen altres grups i diuen «como no podía ser de otra manera».
No, això mosatros ja ho sabem.
«Como no podia ser de otra manera y sin reflexión previa», per molt que s'haja dit que es reflexiona, «apoyaremos su propuesta».
I hala!
Allà van, en la primera ja han vist el que ha donat de si.

Però anem a analitzar la segona, perquè al final la PNL sols té dos punts.
Eixe primer, que ja ha quedat clar, i un segon que diu: «Les Corts insten el Ministeri d'Agricultura a promulgar un decret on s'adopten mesures urgents dirigides a disminuir i adequar les càrregues tributàries de la capacitat contributiva dels agricultors afectats, aixina com a la concessió de crèdits preferents per a mantindre la competitivitat de les empreses agràries i així aconseguir pal·liar els danys ocasionats en el sector agrari per les gelades i el vent durant el mes de febrer de 2012 a la Comunitat Valenciana.
»

Ara me n'adone que m'és més fàcil traduir directament de castellà que el llegir el text en català que escriuen al costat.
Però m'he adonat sobre la marxa.
(Remors)

En tot cas, segon qüestió que plantegen vostés, segon qüestió que plantegen vostés: dirigir-se al MAAM.
Mire vosté, i a més que es fiquen en marxa uns crèdits.
Les dos qüestions s'han fet i les dos són perfectament constatables, les dos qüestions.
Perquè la conselleria s'ha dirigit al MAAM i perquè a més s'ha ficat en marxa una ordre de la pròpia autonomia, ordre de 24 de juliol de 2012, de la conselleria d'agricultura, on s'establixen una sèrie d'ajudes per a pal·liar els danys produïts en determinats cultius per les baixes temperatures patides el passat mes de febrer de 2012.

Mire, això que demanem vostés també està fet.
Per tant, senyories, ací de què parlem?
Què estem debatent ací?
Plantegen vostés dos qüestions que les dos estan fetes.

I, clar, la senyora López en la seua intervenció ha fet una sèrie de manifestacions també.
Però, senyor president, es demanava un informe, com ha quedat ja més que demostrat que està fet, al que poden accedir.
Es demanava que es plantejara la qüestió al MAAM, està plantejada la qüestió al MAAM.
Es demanava que s'arbitraren uns crèdits, estan arbitrats els crèdits en eixa ordre publicada en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, publicat en el juliol en el DOCV.
Per tant, a partir d'ahí, comencen a parlar-me que si l'Agroseguro, no sé quin país de las maravillas, jo crec que.
.
.

El senyor vicepresident:

Señoría, le digo que la proposición es de Compromís.
Es que, si no, da usted a pie a que luego le pidan la réplica.

Yo entiendo que usted se está dirigiendo al señor Pañella.

El senyor Giner Giner:

No, no, estoy hablando de las maravillas que nos contaba el señor.
.
.

El senyor vicepresident:

No, no, no, al señor Pañella.
Yo sí, pero por si acaso alguna señoría dudaba.

El senyor Giner Giner:

¡Hombre!
Uno tampoco puede rehuir el placer que le puede producir hacer alguna alusión a alguna señoría porque, ¡vamos!
, hablar de que se ha hecho una reflexión, y, después -y no revolucionaria, no revolucionara- i m'espolsa «la sobirania alimentària», com ara està de moda això de la sobirania i demanar la independència, doncs, ¡hala!
, ara anem a demanar la independència inclús en l'alimentació.

No, ho dic per la referència, perquè no estava referint-me a vosté, perquè no estava referint-me a vosté, estava referint-me al senyor Pañella.

I, en tot cas, senyories, una qüestió molt important.
Vostés han quantificat en algun moment en més de 220 o 221 milions, algú ha quantificat.
És que no, és que això també està quantificat i era un poc més de cent.

Vull dir, per totes eixes qüestions que fan absolutament anacròniques, senyor Pañella, amb tota l'estima, el meu grup, doncs, bé, no anem a fer ací el ridícul, el meu grup, de votar una proposició no de llei que conté dos punts que -com ja els he demostrat- estan més que fets i més que complits.

No res més i moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Para réplica, señor Pañella, tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Giner, amb la mateixa estima, per a cataplasma el seu discurs que mos acaba de fer ara.

Mire, perquè si parlar d'obsolet fent referència al codi de Justinià -com ha fet vosté en la seua intervenció-.
.
.
(Veus)

El senyor Giner Giner:

¿De què?

El senyor Pañella Alcàcer:

El codi de Justinià.
 Sí, sí, sí, sí.
.
.
I, damunt, a la part més antiga, i ni tan sols a les novel·les, sinó a la part de.
.
.
¿De quina cosa ha parlat vosté?
¿Dels pandectes?
¿Què és això?

El senyor Giner Giner:

No, jo no he parlat de les pandectes.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

No, no.
(Rient)

El senyor vicepresident:

Ruego, por favor.
.
.
(Veus)

Señoría, cuando termine la comisión, tendrá usted.
.
.

Señor Pañella, tiene usted la palabra.

Señor Giner, por favor.
Señor Giner, ¡por favor!

Señor Pañella, tiene usted más tiempo para contestar.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Senyor Giner, ho he sentit malament, però, bé, jo crec que s'ha fet referència a això, valga la referència, indubtablement, anem molt lluny, i -com dia- ni tan sols a les novel·les que seria la part més nova del codi de Justinià, sinó que ha fet referència a la part més antiga que tenia.

Per tant, bé, dit això, de pas, ara sí que vaig a agarrar un dels arguments que s'ha dit avui en la primera… Jo he dit que coneixíem el raonament de les dos propostes perquè les dos van lligades, són dos propostes econòmiques, i s'accepten o no s'accepten.
I ahí se parla de sensibilitat.

Mire, comèdies, comèdies -abans li ho he dit ben clarament-, ací parlem d'actuacions.
I no me diga que ja està fet tot perquè no està fet, me pot insistir el que vullga.

Però, mire, sobre el tema d'obsolet o no, mire, que pose remei qui haja de posar-lo.
Ací tinc, 29 de febrer, presentada i registrada la proposició no de llei.
¡29 de febrer!
Algú l'ha retingut perquè no es tractara en el primer període, perquè culpa de la presidència tinc cas que no ha sigut perquè quan s'ha publicat ha anat.
Com que, ¡a vore què ha passat perquè una proposició no de llei que està registrada el 29 de febrer l'estiguem tractant avui!
¡I no és problema meu!
Serà problema de qui siga, serà problema de qui siga, però de segur que no és meu.
I de segur, segurament, amb tota seguretat, tampoc és seu directament, però sí que vostés donen cobertura, precisament, a qui són els responsables d'això.
I la primera qüestió.

Per això, li havia dit abans que no anava a acceptar res que diguera en eixe aspecte perquè està presentada el 29 de febrer.
L'única possibilitat és que la presentara abans, abans que passara el mal, abans que passara el mal, i això no podem fer-ho.

Per tant, presentada en temps i forma.
Primera qüestió.

Segona qüestió.
Informe.
Ja li he dit, mire, ¡clar que la toquem tard!
Però, passem les responsabilitats, jo no les amague, passem les responsabilitats.
I, sens dubte, ja esta discussió l'hem tinguda una altra vegada.
I el que no vaig a consentir de cap manera és que perquè la retarden no la parlem.
Ací se discutirà, i, al final, quedarà patent si se vol o no se vol.

Igual que s'ha dit que no passa res que no es paga en el moment oportú, perquè el que havien d'haver dit ja és lamentar d'entrada en l'anterior proposició no de llei que no s'haguera pagat, cosa que no he sentit ací, lamentar que encara no s'hagueren pagat ajudes que vénen concedides des de l'any 2010 -i estarem d'ací un poc en el 2013-, igual que açò, tampoc s'han fet estes adequacions que estem demanant.

Estem parlant, i, després, en tenim més, si a continuació ¡n'hi ha més!
, precisament les que deixen al país…, totes les gelades del País Valencià en els decrets sense tindre-ho en consideració, a l'igual que l'han tingut les d'altres.
Sí, mire, dos després d'esta i vorà exactament què és el que està passant.

Fins ara sempre estàvem parlant de finançament.
Mire, doncs, ja que els agrada parlar.
.
.
Jo no parlaré d'independència, parle vosté, jo no he parlat encara d'independència, però sí que parlaré de finançament, i parlaré que en un pressupost general -que acaben de presentar ara- els valencians tenim cent euros per persona, cent euros per persona sota la mitjana estatal.
Ha estat dient que, de moment, el govern de Madrid, el govern de Rajoy, aquell que està en el seu mateix partit que vosté, està regatejant entre 400 i 500 milions d'euros, ¿eh?
, entre 400 i 500 milions d'euros.
El senyor Ballester que ha parlat sí que m'haurà sentit més d'una vegada dir això, ¡més d'una vegada m'ha sentit dir-ho!
¡I estem reclamant-los!
I els reclamàvem abans i els reclamem ara.

Amb eixos diners, segurament, se podrien fer estes actuacions, pagar el que deuen.
No se'n vaja ara: «és que hem presentat.
.
.
» No, no, reclame el que ens toque com a valencians, reclame el que ens toque que fa pocs mesos sí que ho reclamaven.
Reclame-ho ara, també, que, a més, ara, té més possibilitats que li ho donen perquè ho reclamarà dins de casa, ho reclamarà dins de sa casa.
¡Reclame-ho ara!
¡Reclame-ho ara!
I amb això pagarem a tots els llauradors els deutes i els donarem, inclús, subvenciones noves, que eixes coses no se senten.

Per això, amb tota l'estima, li reitere que per a cataplasma tota la que mos ha soltat vosté ací damunt la taula hui.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Para terminar el debate, tiene la palabra el representante del Grupo Popular, señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Jo em done per satisfet que, després de la seua intervenció, al final de la seua intervenció, haja captat el senyor Pañella que parlàvem de cataplasma i no de pandecta.

El senyor Pañella Alcàcer:

No, no, no, pandecta també, també.
¡Repasse-ho!

El senyor Giner Giner:

Però, pandecta, que jo he utilitzat i utilitze moltes voltes eixa paraula, fa referència a un conjunt de coneixements en el cas.
.
.
Però, vosté ha volgut fer una entrada en la seua intervenció: «volem parlar de pandecta», doncs, molt bé, tots sabem el significat que té jurídicament i històricament, però a vosté el que se li havia fugit era el tema de la cataplasma, i, després de la seua intervenció, li continua fent falta una bona cataplasma perquè, ¡vaja!
, afirmar ara en la seua segona intervenció que.
.
.

«No, no, no, centre's vosté» -dia-.
«Es tracta de dos propostes econòmiques» ¡Xe!
, és que jo, ¡vaja!
, jo no sé l'alzhèimer si ja m'afectarà molt o poc, però jo encara sé llegir, inclús traduir simultàniament del castellà al valencià per tal de no llegir la infecta escriptura que fan en algun cas.
Ho faig mentalment, del castellà al valencià, perquè l'altre és que ¡no puc amb ell!
És una cosa que em supera.

Però, «dos propostes econòmiques» diu vosté en la seua intervenció.
Però, ¡com es pot dir «dos propostes econòmiques» si en la proposta de resolució el primer punt sols demana un informe de tants!
¡No és ninguna proposta econòmica!
¡Xe!
, jo sé llegir i espere que vosté també sàpia llegir.
¡Sols demana eixa qüestió!

I, en la segona qüestió, en el segon punt, demanen unes ajudes que, en este cas, jo li he contestat que estaven arbitrades, publicades en el diari oficial per part de la conselleria d'agricultura, en juliol passat, i que fan referència a unes ajudes en forma de crèdits, i l'altra petició que fa és que la conselleria es dirigisca al MAAM, perquè el MAAM prenguera unes accions, qüestió que també ha complit la conselleria en el temps transcorregut.

Ara, vosté diu: «Jo no tinc la culpa.
Haurà de buscar vosté els responsables.
» ¡Escolte!
¡Vosté no té la culpa!
¡Jo tampoc tinc la culpa!
Un poc més de culpa tindrà el seu síndic que assistix a les taules, a les juntes de portaveus i que podrà marcar prioritats en les iniciatives que formula el seu grup.
Però, ¡jo no tinc ninguna culpa!
¡Ni vosté tampoc!
¡Li admet que vosté tampoc!
Ací n'hi ha una dinàmica que, en tot cas, si no mos agrada serà una culpa compartida entre tots els grups parlamentaris.
Ni jo li la tire a vosté ni vosté me l'ha de tirar vosté a mi perquè jo no la tinc, ninguna responsabilitat.

Evidentment, vosté tindrà molts dons però el de la clarividència, jo ja li reconeixia que no el tenia.
I, per tant, vosté no anava a formular la proposta que estem debatent amb anterioritat que es produïra la gelada, la fa amb posterioritat.
(Veus) Però admeta, ¡per l'amor de Déu!
, admeta que quan està debatent-se ara el que vosté demana està complit, i, per tant, el que és procedent és que vosté havera retirat este punt i estaríem fora d'este debat.

I, naturalment, em diu vosté: «El que ha parlat d'independència és vosté».
Jo no he parlat d'independència, en puritat he fet una referència a la independència des de la sobirania alimentària -tela marinera, que això és per a riure's- (veus), des de la sobirania alimentària han fet una referència a la independència.
Però, ¡escolte!
, que no li semble tan estrany que jo li parle a vosté de la independència perquè no fa molt de temps a la independència es va referir el seu síndic -i líder del partit al que pertany el Bloc- en el congrés que recentment van celebrar.
A la independència es van referir vostés, jo no, perquè jo ni la senc, ni la vullc, ni crec que siga el que Espanya necessita en estos moments.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señorías.

Bueno, ha terminado el debate de este punto.
Vamos a pasar a votación.
(S'interromp la gravació)

(Ocupa la presidència la presidenta, senyora Esther López Barceló)

La senyora presidenta:

Bueno, después del último punto, pasamos de alguna forma a dejar claro, para que sus señorías tengan la información, que hemos quedado los portavoces de los grupos parlamentarios para que a finales de este mes, debido a que el mes pasado no hubo tiempo a causa del inicio del curso parlamentario, pues para realizar todas las comisiones pertinentes.

Por tanto, vamos a realizar dos durante este mes, ya convendremos consensuadamente qué día podremos hacerla y esperamos ese día poder contar con la consellera para poder realizar las comparecencias que están en el orden del día.

¿La señora portavoz quiere decir algo, del Partido Socialista?

La senyora Crespo Domínguez:

En principi, si entra la PNL que tinc presentada, la intenció del Grup Socialista és retirar la petició de compareixença de la consellera.

La senyora presidenta:

Bien, pues, entonces, los señores portavoces vamos a revisar qué es lo que está marcado en el orden del día por si quedara alguna comparecencia o alguna.
.
.
(Veus)

Por tanto, revisaremos el orden del día, ya le digo, para poder contemplar lo que usted nos ha pedido.
Y, de todas formas, sí que realizaremos otra sesión de esta comisión de agricultura a finales de mes, tenga que venir o no tenga que venir la señora consellera.

Muchas gracias.

Se cierra la sesión de la comisión de agricultura.

(S'alça la reunió a les 17 hores i 31 minuts)