Untitled Web Page



**Ple de les Corts Valencianes celebrat el dia 13 d'abril de 2000.
Comença la sessió a les 10 hores i 7 minuts.
Presideix la Molt Excel·lent Senyora Marcela Miró Pérez.
Sessió plenària número 22.
Segona i darrera reunió.**

 

 

 

***Moció subsegüent a la Interpel·lació al Consell sobre política general del govern valencià en matèria de prevenció d'incendis forestals, presentada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes (RE número 1.
987, BOCV número 16).***

 

**La senyora presidenta:**

El punt corresponent a este matí és: moció subsegüent a la interpel·lació al Consell sobre política general del Govern Valencià en matèria de prevenció d'incendis forestals, presentada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.
A esta moció hi ha una esmena, la 10.
751.

Per a la seua presentació i defensa, té la paraula el senyor Peris.
I també per a la defensa de l'esmena.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats, bon dia.

L'esmena simplement la vam redactar nosaltres mateixos pel fet que la moció la presentàrem en octubre, després del debat de la interpel·lació, abans de les 24 hores després del debat.
I com ha passat tant de temps, vam pensar que tècnicament no podia dir la moció que es promoguera la constitució del Consell Forestal de la Comunitat Valenciana i que aquest estiguera constituït abans del primer trimestre del 2000 perquè, efectivament, ja estem en abril i ha passat el primer trimestre; per tant, l'esmena simplement la defensarem dintre del conjunt de la defensa de la moció en el sentit que es constituisca el Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, que està previst en la Llei forestal 3/93 i en el reglament que la desenvolupa, abans del primer semestre de l'any 2000.

Nosaltres férem en el seu dia.
.
.
i continuem pensant que aquest debat haguera hagut de produir-se en el mes de novembre, perquè partim ­i això era un dels principis polítics que justificava la nostra interpel·lació­, partim d'una teoria bàsica que entenen tots els ciutadans i ciutadanes que diuen que es millor previndre que curar, o ja aplicat a política forestal ­i s'ha repetit mil vegades­ que els incendis de l'estiu s'apaguen en hivern.
Els incendis forestals cal previndre-los i cal fer un política, sobretot, de prevenció d'incendis.

I nosaltres, amb aquella interpel·lació, i avui amb aquesta defensa de la moció subsegüent, volem demostrar com el Partit Popular està fent simplement en matèria de prevenció d'incendis, com en altres polítiques sectorials, una política d'imatge, una política virtual, una política d'incompliment de promeses electorals i una política que paralitza i no desenvolupa les lleis més progressistes aprovades en el darrer període socialista abans de maig de 1995.
Eixa és la realitat de la política forestal, en particular del Partit Popular.

El senyor conseller de Medi Ambient aquestos dies, davant de la Setmana Santa, està fent una política, rodes de premsa, conjuntament Medi Ambient i Justícia i Administracions Públiques, i envia una carta a les alcaldies.
Està molt preocupat pels incendis que puguen haver aquesta Setmana Santa.
I el govern de la Generalitat fa un decret on recorda que no es cremen els marges, que tinguen cura amb els canyals i amb els matolls, que la ciutadania vaja amb molta cura per tal d'evitar incendis forestals en el període que tenim, que patim, de sequera.
Està molt preocupat.
Hi ha tota una actuació davant dels mitjans de comunicació mediàtica de tant preocupat que està el govern del Partit Popular per la possibilitat d'incendis forestals.
Comencen a reconéixer que en anys de sequera poden haver més incendis, comencen a reconéixer alguna cosa, que en la campanya electoral de l'any 95 i en la campanya electoral de l'any 99 semblava que no reconeixia i ahir mateix es continuava ensenyant.
I en les rodes de premsa s'ensenya la gràfica del punt de l'any 94, s'ensenya i es repeteix, es fa tota una tasca mediàtica per a ensenyar la gràfica de l'any 94.
Efectivament, hi ha molta preocupació en el Partit Popular.

En canvi, eixa preocupació no es porta a la gestió.
Eixa preocupació mediàtica, eixa campanya mediàtica continuada de la preocupació del Partit Popular en la prevenció dels incendis forestals no es porta a la gestió real, no a la política real, a la inversió real de la Conselleria de Medi Ambient.
No passa això.
No passa això quan sobren diners de la política forestal en matèria de prevenció.

Al Partit Popular, que enguany ja anuncia el seu responsable d'economia que, com l'any passat, hi haurà un desfasament en els seus pressupostos, hi hauran milers i milers de milions de pessetes que no estaven pressupostats i que s'han gastat de més, no es gasta a més a més ni un duro en política forestal, de la poca que ja preveu, de la poca que ja destina, de la poca quantitat de diners que es destinen quan s'aproven els pressupostos a la prevenció d'incendis li sobren encara diners.
Per aquí no hi ha dèficit.
El dèficit públic de les inversions no ve per la política forestal, ve per altres inversions, per altres actuacions.
En canvi, aquests dies assistim a eixa repetida i "machacona" frase de la preocupació que té el senyor Modrego que no hi hagen incendis, i ens fa el decret, i li diu als ajuntaments: "ull, tingueu en compte el compliment d'aquest decret, que poden haver molts incendis forestals en Setmana Santa".

Però del Capítol VII, l'aprovat l'any 99 pel govern del senyor Zaplana, el Capítol VII, de transferències de capital als ajuntaments i als propietaris de muntanyes, de boscos, perquè facen actuacions de prevenció d'incendis, d'eixe Capítol VII més del 50% ha estat per gastar.
Eixa és la realitat de les xifres.
Més del 50% ha estat per gastar.

I anem a particularitzar-les.
Capítol VII, transferències de capital.
Prevenció, reforestació i erosió.
Codi 1.
375.
Foment d'accions de desenvolupament de boscos en zones rurals.
Previst gastar-se, 246 milions.
Gastat realment 150 milions.
Sobren el 61% dels diners que tenien prevists gastar-se en política de foment d'accions de desenvolupament dels boscos en les zones rurals.

Codi 1.
377.
Subvencions per a l'aplicació del desenvolupament del Pla general de silvicultura preventiva.
Previst gastar-se, 303 milions de pessetes.
Gastat realment, 161.
Sobren el 54,5% de 300 milions de pessetes, no de 3.
000, de 300 milions de pessetes sobren el 54,5%.

Conservació de sòls.
Política per a evitar l'erosió.
Primer principi per a després poder reforestar perquè el sòl es quede en el bosc.
Previst gastar-se en el pressupost, 62 milions.
Gastats, 33 milions de pessetes.
És a dir, sobra el 50%.
Això són les transferències.
Això és perquè ho facen uns altres, perquè ho facen els ajuntaments, a eixos als qui ara els diuen que "ull, que ve el foc, que ve el foc, que hi ha sequera", i amb els propis diners que s'han de gastar directament, el Capítol VI, d'inversions reals, de 2.
258 milions de pessetes gastats realment 1.
698.
Sobren més de 500 milions de pessetes.

Eixa és la política real de prevenció.
És discutible.
Nosaltres acceptem que en els debats de pressupostos el Partit Popular és el majoritari, és el que ha de definir i, de fet, normalment no accepta les esmenes de l'oposició.
El que no podem acceptar és que ni es gasten els diners, els pocs diners ­torne a dir­ que destinen a la prevenció d'incendis i que ara es faça tota la campanya mediàtica de que ve l'incendi forestal.
Els preocupa moltíssim.

Per això, i perquè nosaltres estem convençuts efectivament que han de participar, que han de participar els ajuntaments, els llauradors, els propietaris de muntanyes, que són un instrument bàsic perquè la gent que viu al bosc és la gent que més farà per previndre els incendis, i si es veu partícip i veu que té un ús racional, un ús sostenible del bosc, però es fa partícips a ells, segur que eixos boscos estan més segurs; si la gent participa en la defensa i la prevenció del bosc, segur que és la primera mesura, la millor, per a garantir que hi hagen menys incendis forestals.

Per això, nosaltres pensem que no pot passar ja ni un dia més que eixe reglament aprovat en maig del 95, en maig del 95, que diu que es constituirà el Consell Forestal de la Comunitat Valenciana, on participen la Generalitat, efectivament, on participen els ajuntaments, on participa la universitat, on participen els sindicats de llauradors, on participen els representants de propietaris privats de muntanyes ­que hi ha molts­ i on participen també les entitats ecologistes i conservacions, eixe consell cal constituir-lo perquè efectivament diu la Llei forestal que és el que haurà d'informar la necessària ­i que ací reclamem i que ha estat anunciada pel conseller i per això és necessari constituir-lo prompte­, el necessari Pla d'ordenació forestal de la Comunitat Valenciana, que globalment i de manera integral assegure totes les polítiques forestals de protecció del bosc, d'inversió ­i ho torne a dir­ sobretot en prevenció, sobretot en prevenció; i que s'acabe eixe debat permanent electoral de la prevenció i de l'incendi, de la gràfica, que normalment és demagògia perquè resulta que com estem en l'any efectivament de les matemàtiques, estadístiques tenim tots.
I si traem aquesta gràfica, aquesta, vorem com tot este cercle del formatge és el que ha deixat de reforestar el senyor Zaplana que havia dit que reforestaria l'any 95: 140.
000 hectàrees.
Doncs, encara falten 124.
000.
Només s'han reforestat 16.
000.
Eixe trosset.
A eixa marxa, 40 anys, 40 anys per a complir la promesa electoral de l'any 95!
I amb dades de la pròpia conselleria, una altra més dura.
La pròpia Conselleria de Medi Ambient té una dada que diu que ­adoneu-se­ el 83% dels boscos valencians no tenen cap actuació de silvicultura preventiva, el 83%, que és més d'un milió d'hectàrees, que és el que hauria de posar el senyor conseller en la seua carta.
Per falta de silvicultura preventiva es pot cremar aquesta Setmana Santa.
I nosaltres volem que s'acabe això.
Efectivament.
Solament actuacions de silvicultura preventiva, el 17%.
Eixa és la gràfica de la realitat de la política preventiva del Partit Popular.

Per tant, nosaltres, que volem acabar amb eixa política de falta de prevenció, amb eixa política ­torne a dir­ mediàtica, virtual, de fer moltes rodes de premsa ­"estem molt preocupats, estem molt preocupats"­, mentre realment no es gestiona, volem que es munte eixe consell forestal abans de finalitzar aquest semestre, un consell forestal necessari, un consell forestal que ha d'informar el Pla general d'ordenació forestal, que és molt important que es porte, que es desenvolupe; on tots eixos sectors, totes eixes persones afectades per la política del bosc i sobretot ­torne a dir­ eixos municipis, eixos municipis.
.
.
que al final resulta que el 50% dels diners que havien d'anar als municipis, no va, s'estalvia, s'estalvia i, per tant, si s'estalvia i després hi ha dèficit, és a dir, si després ja es passen dels pressupostos, és que dels pocs diners que hi havien per als boscos el conseller de Medi Ambient tolera que altres consellers en altres matèries se'ls gasten.

Nosaltres volem un conseller de Medi Ambient, una política forestal que a l'inrevés, que batalle amb els altres consellers i diga: "M'heu posat pocs diners.
Són poquíssims.
Només tinc l'1,3% del conjunt de la despesa de tot el Govern Valencià, i batallaré amb el senyor Rambla perquè a mi em tolere alguna d'eixes factures extrapressupostàries que es toleren en altres conselleries".

Nosaltres volem que siga en prevenció, que siga en Medi Ambient on hi haja més despesa que hi ha en altres preses, en altres polítiques que sí que les obres avancen, encara que no tinguen partida, encara que dinamiten el pressupost.

Vostés no tenen, no tenen legitimitat política per a dir que estan molt preocupats amb la política de prevenció d'incendis, perquè fan una política virtual, perquè no es gasten els diners, ni els que pressuposten.

Per tant, jo crec que el Partit Popular demostraria que vol donar eixa participació, que vol canviar, que realment té interés en presentar prompte eixe Pla d'ordenació de política forestal, aprovant aquesta moció i fent que participen tots els sectors implicats en la política del bosc; constituir el consell forestal, que segur que allí escoltaran veus molt més serioses, molt més fermes, defensant des dels ajuntaments de les zones rurals, des dels grups conservacionistes, des dels propi propietaris, que estan demanant ajudes per a fer eixa silvicultura preventiva en les seues parcel·les, en els seus boscos; eixa gent li dirà en eixe consell forestal que vostés, malgrat les cartetes als ajuntaments, malgrat les gràfiques que en feien amb molta profusió, malgrat tota eixa política mediàtica, realment són incapaços de gestionar els pocs diners que dediquen a la prevenció.

I vagen poc a poc, a més a més, quan es dediquen a l'extinció no siga que, com aquest dies que estic veient en els mitjans de comunicació, que fins i tot els aparells, eixos voladors que tenen no compleixen possiblement ni les garanties de vol.
I, per tant, amb cura, no siga que eixa gran marxa triomfal en política d'incendis forestals qualsevol dia comence a ser una marxa diferent.

I, per tant, jo espere que, ja que estan per la participació, voten a favor de la moció presentada avui, aquest matí.

Gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Peris.

Grups que desitgen fixar posició?
Senyor Ribó, té la paraula.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores diputades i senyors diputats.

Molt breument, per a manifestar el nostre recolzament a aquesta proposa.
Nosaltres ahir presentàrem una moció en la qual estàvem parlant de la millora dels serveis d'extinció d'incendis, una proposta que va haver de dur tres votacions, com és conegut.
Però pensem i entenem que és clar que la millor extinció d'incendis és disminuir el número d'incendis que es puguen produir.
I és una cosa que efectivament en el País Valencià aquest tema està realment oblidat.

Els recursos és cert que han augmentat en extinció d'incendis, ahir ho plantejàvem, però no han augmentat, al contrari, s'han baixat els recursos dedicats a silvicultura preventiva.
Nosaltres entenem que és un tema fonamental a desenvolupar, perquè a la llarga estem convençuts que això podria alleugerar les càrregues en extinció d'incendis inclús.
I, per suposat, nosaltres entenem que una llei, com la Llei forestal ­ahir també parlàvem a la vesprada en una sèrie de preguntes al conseller de Medi Ambient­, la Llei forestal és una llei que ha de ser desenvolupada, que és imprescindible que aquells aspectes de participació es desenvolupen.
I sí que volem manifestar que el govern actual està treballant poc en el desenvolupament de tots aquells organismes en els temes mediambientals i no solament en els temes mediambientals, de tots aquells organismes de participació.

Nosaltres entenem que és imprescindible posar en marxa el tema del consell forestal.
I, per tots aquests motius, anem a recolzar aquesta moció.

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

En representació del Grup Parlamentari Popular, té la paraula el senyor Quirós.

 

**El senyor Quirós Palau:**

Con la venia, señora presidenta.

Señor Peris, en primer lugar una recomendación de tipo profesional: betabloqueantes, ¿sabe?
, betabloqueantes.
Porque usted que es de una constitución, como decía Hipócrates, sanguínea, viene aquí y lo toma tan a pecho que nos puede dar un susto.
Un betabloqueante y tranquilo.
Aquí se puede debatir todo con tranquilidad, no se excite usted, que tenemos tiempo por delante.

En segundo lugar, quiero adelantarle que no le vamos a apoyar su propuesta, simplemente para no hacer el ridículo.
Porque si aprobáramos esto, si aprobáramos esto, lo que quedaría en el *Diario de Sesiones* sería, pues eso, una muestra del desorden que hay en este momento en el Grupo Socialista: la anarquía, la falta de control, que cada cuál vaya por su lado.

Porque usted ha venido aquí y ha dicho que había presentado una enmienda.
Usted ha presentado media enmienda, perdone, media enmienda.
Porque, mire usted, lo que propone que quiere, según su enmienda, es lo siguiente: "Las Cortes instan al Consell ­atienda, atienda que le dirijo a usted el mensaje­, uno, a promover la constitución del consejo forestal de la Comunidad Valenciana y que este esté constituido y en funcionamiento antes de finalizar el primer trimestre del año 2000".
A esto usted no le ha presentado enmienda; por consiguiente ya debía decaer, es una propuesta extemporánea, absurda, que no sé como nadie.
.
.
no se lo ha leído nadie, ni usted, ni usted.
Usted dice: corrijo, a ver, que me he equivocado, ve 2000 abajo y dice "ya está, el primer 2000 que veo lo corrijo", y arriba había puesto usted también 2000.
En vez de decir: en todo lugar que haya 2000 que pase a 2001.
Pero, en fin, como usted es un hombre tan impulsivo.
.
.
Tómese betabloqueantes antes de venir aquí y antes de hacer las enmiendas y antes de escribir las propuestas.
Porque si no usted no sólo hace el ridículo sino que arrastra a un partido centenario, lleno de honorabilidad y de dignidad de muchos líderes inolvidables, los arrastra al ridículo.

Usted no es usted, usted es un representante de un partido.
Y ese partido hoy hace el ridículo.
¿Por qué?
Porque presenta una estupidez, una estupidez, un papelín que no se puede aprobar.
Mire usted, ya habríamos terminado el debate.
No se puede aprobar una cosa que es extemporánea.
Y usted tan feliz, acosándonos, insultando, agrediendo, desprestigiando.

Mire, una cosa curiosa, mire, ayer mañana, al mismo tiempo que estaba yo aquí haciéndole una reflexión al señor Ribó, en donde le decía que el discurso catastrofista si no se acompaña con una realidad catastrofista es precisamente contraproducente para la fuerza política que lo realiza, al mismo tiempo que decía yo eso lo estaba diciendo el señor Gutiérrez en su discurso de despedida en el cual felicitaba al Partido Popular.
Únase usted y felicítenos y mírenos que cara tan alegre tenemos todos, todos sonreímos.
*(Remors)* Esto es el poder: sonrisa, alegría, bienestar, euforia; mire usted sus caras, mírenos, que esto es la vida.
Y es que, mire usted, queramos o no queramos las personas inteligentes coincidimos, coincidimos.
Por eso me preocupa mucho que usted no coincida conmigo, porque, claro.
.
.
Únase, únase usted a la lógica razonable y democrática.
Somos un gran partido que hace un gran gobierno y nada más.
Y usted no haga críticas que sea catastrofistas, porque si el campo.
.
.

Mire usted, me quita encima ­lo que yo decía­ mis afirmaciones.
Eso lo tengo yo patentado, y léase usted los *Diarios de Sesiones*.
Entre 1991 y 1994, que yo llevé la batalla que lleva usted, y que usted debería estar conmigo entonces en el Partido Popular para atacar el desmadre que eran los socialistas, que eran los autores.
.
.
Esa es mi felicitación de Navidad, la voy a mandar por ahí, Navidad será esto; y al otro lado Feliz Año 2001.

Yo decía que los incendios forestales se apagan en invierno.
Eso lo decía yo, no usted, usted ahora copia, usted ahora copia.
Segundo ­únase usted a los eslogan­, segundo eslogan: un monte limpio no se quema.
¿Verdad que le gusta?
Eso hoy venía a cuento, pero a usted eso no se le ocurría: un monte limpio no se quema.
Por eso creamos el Pamer y empezamos a limpiar el monte que ustedes nos dejaron, que aquello era.
.
.
Mire, solamente de botes, papeles y plásticos se puede hacer una millonada, una millonada.
Y lo tercero que decíamos era que más vale gastar en prevención que en extinción, porque en igualdad de gasto siempre nos quedaba el monte.

¿Pero sabe lo que hacían ustedes mientras tanto?
Se lo voy a explicar.
Todo el presupuesto de reforestación del año 1991 lo arrancaron de la Generalidad y lo pusieron en un sitio, que usted puede ver hoy si quiere, se divierten mucho los niños: era el Gulliver.
Había que intentar salvar la alcaldía de Valencia, con doña Clementina Ródenas al poder, y destinaron todo el dinero, todo el dinero que estaba para reforestación, 900 millones.
Oiga, yo me acuerdo que lo preguntamos aquí y el entonces conseller de Hacienda dijo: "no saben buscar, no saben buscar".
Mire usted cómo hacían la democracia: "no saben buscar".
Y cuando estuvimos en el poder yo busqué y me lo encontré y me lo encontré.
Y hoy se lo digo a usted para que sepa cómo hacían la reforestación.

Y si usted se molesta en buscar los anuarios verá las reforestaciones que hacían ustedes.
El año 1989 ó 1988, no sé cuál, hice un artículo de prensa, que se llamaba "La hectárea", ustedes reforestaron ­y ahí está­ una hectárea, una hectárea en Alicante y 17 en Castellón.
Y yo pregunté: ¿de quién es la hectárea de Alicante?
Usted fíjese el gasto que es movilizar brigadas para reforestar una hectárea.
Y yo pregunté: ¿de quién es la hectárea?
Y me dijeron: "hombre, es un caso particular, no se debe hacer mención a casos particulares".
Y no me lo dijeron.
Y ahí está, repetido año tras año, una hectárea en Alicante y 19 en Castellón.
Eso era en realidad lo que ustedes hacían.

Y ahora viene usted sofocándose y mezclando una cosa con otra, que son los presupuestos, verificaciones de crédito, la limpieza del bosque, lo que ha hecho, lo que no ha hecho.
Cuando usted lo único que pide aquí es que se haga el consejo forestal.
¿En qué quedamos?
Usted toda esa soflama que ha hecho fuera de lugar contra el Partido Popular y sus brillantes y sonrientes componentes, que estamos aquí, ¿cómo es que usted de repente va a salto de mata: "que cambien el presupuesto", que si hemos cumplido, que si.
.
.
?
Oiga ¿en qué quedamos?
¿Usted a qué viene aquí, a hacer una soflama, a defender una absurda moción ­iba a decir extracorpórea, ya no sé, porque los absurdos llevan a más absurdos todavía­ extemporánea?

Y yo le voy a decir que el consejo que ustedes.
.
.
como los malos estudiantes que dicen "me voy a poner a estudiar", y dicen "bueno, pero primero para ponerme a estudiar momento, un momento, a ver por dónde entra la luz, por la izquierda, un buen sillón; para que los pies no se me hinchen, aquí bajo un banquito; a ver, un ventilador por si empiezo a sudar; un vaso de agua, un bolígrafo, una pluma, una goma".
Bueno, y se monta un tinglado para empezar a estudiar que cuando lo tiene todo dice: "voy a tomarme un café, porque estoy agotado; ya empezaré a las cuatro"; y luego llama el amigo.
Total que no pega golpe.

Ustedes se dedicaban a crear organismos, más organismos, multiplicidad de organismos, que luego nunca convocaban, pero que daban una sensación de participación democrática, que era lo que ustedes estaban vendiendo.
Todos estamos.
.
.
para que nadie os convoque.
"Estáis todos, pero no os convocamos; tened paciencia, que en su momento os convocaremos".

Nosotros, que creemos en la eficacia, hemos puesto en marcha lo más importante, que es el Consejo de Medio Ambiente.
El Consejo de Medio Ambiente tiene plenas competencias en todos los sectores de la Conselleria de Medio Ambiente.
¿Y usted qué quiere?
Que el Consejo de Medio Ambiente se quede como figura testimonial al cual en cada uno de los sectores que abarca la conselleria tenga que ser refrendado, criticado o corregido por un segundo consejo asesor y consultivo.
Y ese, a su vez, otro consejo para cada una de las poblaciones o de las comarcas.
No acabaríamos nunca, nunca empezaríamos a hacer una labor eficaz.

Por ese motivo se puso en marcha, con la llegada de los consellers nuestros de Medio Ambiente, se puso en marcha el Consejo de Medio Ambiente.
Y usted ha de reconocer que se ha reunido más veces que nunca el consejo de la Conselleria de Medio Ambiente, más veces que nunca, y ha tomado decisiones más que ninguno.
Y realmente las decisiones, que son plenamente democráticas y están muy bien participadas, llegan a la realidad en muy poco plazo de tiempo.

La ley ustedes la hicieron ­y el reglamento­ cuando supieron que iban a perder, cuando supieron ­oiga, que lo sabía todo el mundo­ supieron que iban a perder.
Y cuando supieron que iban a perder, dijeron: vamos a dejar, como sea, nuestra participación indirecta a través de representaciones de esas que ustedes manejan tan bien, que eso lo hacen muy bien.
Y realmente llegó un momento en que perdieron.
Y nosotros ya les dijimos que esa ley no la aceptábamos.

Yo lo lamento.
Esta gráfica está aquí y es el resultado de una acción política.
Usted no puede criticar una cosa que, mire usted: cinco años de gestión de ustedes, 263.
000 hectáreas quemadas; cinco años de gestión nuestra, 12.
400.
Usted.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Quirós.
.
.

 

**El senyor Quirós Palau:**

 

.
.
.
no puede criticar ­sí, acabo ya­ a un grupo político al que se le ha quemado el 4.
6 de la superficie que se les quemó a ustedes.
El 4.
6, en igualdad de tiempo, 4.
6.
Ahora usted venga aquí a hacer soflamas y a discrepar con el señor Gutiérrez.

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Quirós.

Per a rèplica, té la paraula el senyor Peris.

 

**El senyor Peris i García:**

 

Ja li comentaré al meu amic personal, Gutiérrez, el mal gust que tenen determinats diputats del Partit Popular de parlar de les qüestions personals, que jo no entraré, a l'hora d'intentar defensar mocions.
Ja li ho diré.

Jo no vaig a entrar en el nivell de debat que vol portar-nos el portaveu del Partit Popular, perquè efectivament nosaltres estem disposats a parlar seriosament de la política de prevenció d'incendis.
I volem acabar en el to, en el nivell de l'insult.
No anem a dir si un és mal estudiant o és un mal metge, no anem a dir-ho.
No anem a entrar ací.
Ni anem a dir si algú alguna vegada ha dit que es tiraria pel balcó de l'ajuntament.
No anem a dir-ho, no anem a entrar en eixe nivell del debat.

Anem a intentar acabar en la demagògia del Partit Popular al voltant de la prevenció d'incendis.
I vaig a traure-li la part de la gràfica que el Partit Popular no ensenya.
Perquè el Partit Popular, que està fent molt de mal, molt de mal al nivell de la societat valenciana en la seua manipulació demagògica de les dades, d'un tema que hauria que ser, i encara estem disposats a ser, política d'estat en aquesta Comunitat Valenciana: la defensa conjunta d'inversions necessàries per damunt d'altres inversions malgastadores del territori, en política de prevenció d'incendis i en defensa del bosc.

El Partit Popular amaga de la gràfica la part que no li interessa.
I no vol recordar que també ha hagut períodes en governs del Partit Socialista, com és el període del 86 al 89, amb tants pocs incendis com en el període del 95 al 99.
Vol amagar-ho, vol amagar-ho.
Perquè només li interessava carregar-se a una presidència, utilitzant tots els mitjans que puga, que és l'única cosa que sap fer la dreta rància d'aquest país.
*(Remors.
Alguns aplaudiments)* Fer pura demagògia en les dades.
I utilitzar els incendis nefastos, dels quals més del 30% són provocats en dades de la pròpia Conselleria de Medi Ambient, de l'any 94, en el pic, i recordar i recordar que això se li cremava als socialistes.
Com si els alcaldes socialistes d'on hi ha boscos estigueren interessats en què es cremaren els seus boscos!
El que plora la gent en un poble quan se li incendia el seu bosc!
Jo ho he vist en la gent del meu poble quan s'ha incendiat.

És lamentable el que ha fet el Partit Popular en eixa demagògia sobre els incendis forestals.
Molt lamentable.
I és més lamentable, perquè la baixada del pic que es produeix l'any 95, el propi senyor Zaplana, li demana al director general d'Interior, nomenat pel Partit Socialista, que aguante fins a octubre, i per tant és el que porta la política d'extinció, i per això es produeix la baixada del 95 i no per la política del Partit Popular.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* Per això és més lamentable eixa demagògia.

L'any 95 no hi ha incendis, no per la política preventiva ni d'extinció del Partit Popular.
No hi ha incendis perquè simplement els qui provocaren els incendis del 94 deixaren de fer-ho en el 95.
*(Remors, Protestes)* Eixa és l'única raó.
*(Remors)* I ací tenen vostés la gràfica.
Ací té vosté la gràfica des de l'any 77.
I quan vulga, quan vulguen parlar seriosament, parlem d'això, i s'acaba.
I ja seria hora.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Silenci.
.
.

**El senyor Peris i García:**

 

.
.
.
seria hora, i ho demane seriosament, seria hora de fer pactes d'estat en polítiques de prevenció d'incendis i d'extinció, seriosos, amb participació dels agents.
Clar que sí, ací no es pot dir que el senyor Antonio Gutiérrez, que és un agent social, li ve molt bé quan declara, i ara negar la participació sectorial del bosc dels ajuntaments, dels propietaris públics de muntanyes, dels sindicats agraris.
No serveix, no li serveix al Partit Popular.
Vostés no poden tindre la participació sectorial quan els interessa, quan els demanen una llei que ahir li venia molt bé que fóra per unanimitat, i ara dir no s'organitze el Consell Forestal.

I torne a dir, jo sóc vehement defensant les idees.
No me vaig a tirar per cap balcó.
Vaig a continuar defensant la política racional de prevenció dels incendis, i demane que s'acabe la demagògia del Partit Popular quan parla d'incendis.

*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Peris.

Té la paraula, per a rèplica, el senyor Quirós.
*(Remors)*

 

Per favor, senyories.
.
.
Senyories.
.
.
*(Remors)* Senyories, pregue silenci, per favor.

 

**El senyor Quirós Palau:**

 

Sí, me alegro que cite usted la célebre anécdota de cuando en el Ayuntamiento de Valencia dije que me echaba por el balcón.
*(Remors.
Rialles)* Era, oiga, era para echarse por el balcón.
Estar con ustedes al gobierno *(remors)* era para echarse por el balcón.
Y mire que yo tenía hijos que mantener, pero es que aquello era.
.
.
*(rialles)* aquello era la locura, la locura.
Me acuerdo yo, fue el debate célebre del Tirant lo Blanch, aquello fue una ambulancia por la calle, la mascletà, las fallas, y sobre todo la lógica socialista.
Para tirarse por el balcón.
Era la lógica esa que no había nada que hacer.

Mire usted, yo le digo una cosa.
Antes, con buenos modos y además una recomendación amistosa, le he dicho betabloqueantes.
Pero después de verle cómo se ha producido, oiga, algo peor, hay que tomar algo más, eh?
Porque usted se ha puesto aquí, la congestión, el ataque personal, la anécdota del ayuntamiento.
Sí, sí, el ayuntamiento.
No, no, yo no he hecho ataque personal.
¡Por Dios!
Yo a usted le estimo, yo a usted le estimo.
Si usted es el hombre que está refundando el PSOE, usted.
.
.
*(Rialles)* Hombre, sí, hombre, la Nueva Izquierda.
Ahí ideología, ahí pasión, ahí hay algo que no aparece en ningún otro lado.
Vaya usted para adelante, que le veo sentando en ese.
.
.
Pero bien, eh?
*(Rialles)* Y ahora, a por el conseller.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra)* Está muy bien, está muy bien.
Esto realmente es la vida política, pasión y lanzamiento.
Porque ahora tiene usted una oportunidad irrepetible.
Usted, que estaba exiliado cuando gobernaba el PSOE, a lo mejor resulta que lo lidera ahora.
*(Rialles)*

Pero vamos, ¿por qué hemos de hacer política gobernando o haciendo pactos de estado con ustedes?
¿Usted haría un pacto de estado con una persona que ha fracasado?
Ustedes son unos fracasados.
Cuando yo me tiraba por el balcón era todo socialismo.
Ustedes lo han tirado por la ventana, no a mí, han tirado todo ese patrimonio, lo han tirado por la ventana por mal gobierno.
Si hiciéramos ese pacto de estado con ustedes perdíamos las elecciones.

Y mire usted, no se puede decir que una política global de lucha contra incendios dependiera de una sola persona, del director general de Interior.
Dice: "ustedes no lo tocaron".
Hombre, ¿qué habíamos de hacer?
¿Tirar a la calle a todos aquellos que habían estado con ustedes?
Eso es lo que hacen ustedes.
Mire usted, por la boca muere el pez, ese es su pensamiento.
Cuando cambia el gobierno, todo el que ha estado gobernando, el flit, todos fuera, destapar la bañera y que se vaya todo el mundo por el desagüe.

No, el Partido Popular, que ustedes lo acusaban de que éramos tal, cual, que en seguida en cuanto llegáramos los tiraríamos a la calle, llegamos y la persona válida se quedó.
Pero siempre con un estilo de política de mando único, un estilo de política de que en cuanto hubiera una amenaza de incendio.
.
.
*(So per interferència d'un mòbil) (Pausa)* Cuando hubiera una amenaza de incendio automáticamente se iba a apagarlo, no como ustedes que tenía que ir la Guardia Civil a ver si había o no había, y cuando llegaban los primeros resulta que no había quien apagara el incendio.
O sea, había una seria de medidas.
.
.

Su argumento es como si dijera: "y tenía los mismos camiones y las mismas bombas que nosotros *(So per interferència d'un mòbil)* y ustedes lo apagan y nosotros no".
Oiga, no se puede tirar todo por la ventana por el mero hecho de ganar unas elecciones y echar todo lo anterior fuera.
Esa fue su política, y así se perdieron muchas cabezas que les hubieran sido útiles.

Y quizá usted debía haber estado por aquí cuando los incendios.
Usted no sabía lo que era la Comunidad Valenciana en el tiempo socialista.
El ejército en la calle permanentemente, para arriba y para abajo, movilizaciones.
El ejército tenía que echar una mano y el ejército para allá, el ejército para aquí.
Oiga, por todos los lados, como si fuera el 23 de febrero; eso era los incendios forestales en la época de ustedes: el ejército en la calle permanentemente.
Corte de las vías, corte de la vía de tren, corte de los suministros de luz, movilizaciones masivas de urbanizaciones, todos a la calle; eso era en la época de su gobierno.
Afortunadamente desde que está el Partido Popular no ha salido nunca, nunca ha salido la fuerza a la calle, nunca ha salido.

Pero mire usted, todo eso es fruto de sus acusaciones de que somos nosotros los que quemábamos el monte.
Eso que ha dicho usted es para tomar pastillas, ¿eh?
, eso sí que es para tomar pastillas.
Los incendios de ustedes los pagaron muchos concejales nuestros, muchos concejales nuestros que se dejaron la piel defendiendo a su pueblo.
Se la dejaron realmente no teóricamente, se la dejaron muertos, muertos en los incendios, muertos.
No acuse usted a que el PP provocaba incendios, que luego intentaba.
.
.
Hombre, no me haga usted el gesto como diciendo "usted verá".
Es muy gordo lo que usted ha dicho aquí.
A usted se le dispara la boca, y me parece que dispara y luego apunta.
Y una cosa es ese apasionamiento que usted dice propio de ser sanguíneo, y otra cosa es tener la lengua un poco suelta.
Haga el favor de medir sus palabras.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Quirós.
.
.

 

**El senyor Quirós Palau:**

 

.
.
.
porque lo que ha hecho aquí no tiene nada que ver con ese Consejo Forestal.
Es para llevarlo a usted al juzgado de guardia, para llevarlo a usted al juzgado de guardia.
Oiga, y que conteste y que aclare y que desmienta sus palabras si realmente ha recapacitado.

Muchas gracias.
*(Aplaudiments des d'un sector de la cambra.
Remors)*

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Quirós.

Senyor Peris, per a què demana la paraula?

 

**El senyor Peris i García:**

 

Clares al·lusions.
.
.
*(remors)* personals.

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Peris, yo entiendo que no ha habido alusiones en esta intervención *(remors, protestes)* y que el turno, señor Peris, el turno de réplica es por una sola vez y usted ya lo ha consumido.
*(Remors)*

 

**El senyor Peris i García:**

 

Yo creo que ha habido alusiones clarísimas personales.
*(Remors)*

 

**La senyora presidenta:**

 

Señor Peris, yo puedo entender lo que usted propone, pero esta presidencia entiende las alusiones con respecto a otras formas y de otras maneras a como se han producido en esta Cámara.
Y por lo tanto, entiendo que no ha habido esas alusiones para el turno que establece el Reglamento.
Lo siento señor Peris.
*(Remors)* Señor Peris, señor Peris, lo siento mucho, entiendo que no ha habido esas alusiones.
*(Remors)*

 

Conclòs el debat, correspon a continuació la votació de la moció.
*(Pausa) (Remors)*

 

Senyories, comença la votació.
El resultat de la votació és de 39 vots a favor, 42 en contra, cap abstenció, queda rebutjada la moció.
Se suspén la sessió per quinze minuts.

 

*(Se suspén la sessió a les 10 hores i 51 minuts)*

*(Es reprén la sessió a les 11 hores i 23 minuts)*

 

 

***Compareixença del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports, senyor José Ramón García Antón, per tal d'informar del trasllat del peatge de l'A-7 des de Puçol fins al Pontazgo i convertir l'A-7 en circumval·lació de Sagunt, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida del País Valencià (RE número 6.
467) i per tal d'informar sobre les gestions realitzades per a transferir a la Comunitat Valenciana la titularitat de l'autopista A-7, des dels límits de Catalunya fins a la Comunitat Autònoma de Múrcia, o bé d'alguns trams d'aquesta, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes (RE número 1.
993).***

 

**La senyora presidenta:**

 

El punt següent és la compareixença del conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports per informar del trasllat del peatge de l'A­7 des de Puçol fins al Pontazgo i convertir l'A­7 en circumval·lació de Sagunt, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida, i per informar sobre les gestions realitzades per a transferir a la Comunitat Valenciana la titularitat de l'autopista A­7 des dels límits de Catalunya fins a la Comunitat Autònoma de Múrcia, o bé alguns trams d'esta, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

Té la paraula, l'honorable senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

El motivo de mi intervención es responder a dos solicitudes de comparecencia sobre la autopista A­7, que se interesan por dos aspectos concretos: la transferencia de la A­7 y el traslado del peaje en Sagunto.

No hace mucho ­yo creo que hace unos días­ estuvimos hablando del corredor mediterráneo, de protocolos, de carreteras referentes fundamentalmente a ese corredor y a la A­7, en la Comisión de Obras Públicas.
Y la verdad es que este corredor está siendo, y es, objeto de mucho interés en este foro, y tanto los distintos grupos políticos como el Consell, ya han dejado muy clara cuál es su postura.

Quería aprovechar esta ocasión para explicar la estrategia del Consell respecto del corredor viario mediterráneo en su conjunto en el que esta autopista se integra, porque yo creo que es fundamental hablar de todo el corredor para entender cuál es la política y la estrategia para la autopista A­7.

Hay una serie de razones que hacen que ese corredor mediterráneo sea la columna vertebral de nuestra comunidad: razones físicas, como la compleja orografía del interior, y razones geográficas y humanas, como es la extensión de norte a sur de nuestro territorio y la concentración de la población en una zona próxima a la costa.

No quiero tampoco olvidar otros corredores fundamentales, como son la conexión con el interior a través de la A­3 o la conexión con Zaragoza y el norte de España.
Pero creo que es claro que un eje de los más importantes, yo diría que principal, tanto para la vertebración interna de la comunidad como para comunicarnos con el resto del arco mediterráneo y nuestra salida a Europa, es este corredor literal.

¿Qué situación tenía este corredor en el año 1995?
Unas carreteras nacionales, la N­340 en la mitad norte y la N­332 en la mitad sur, muy congestionadas, con una importantísima presencia del tráfico pesado y con una deficiente integración sobre el territorio, tanto por falta de variantes al atravesar poblaciones como por tratarse de carreteras tradicionales que no respondían a las necesidades de las zonas fuertemente urbanizadas por las que discurrían.

Y respecto de la autopista, la situación también era yo creo que muy grave.
La infraestructura más potente, en términos de capacidad, se encontraba seriamente infrautilizada, fundamentalmente por unos peajes muy elevados.

La respuesta ha sido incidir en todos estos puntos: una redistribución de tráfico hacia la A­7, nuevos corredores no costeros que a la vez descongestionaban este y ofrecían servicio a poblaciones que hasta ahora no contaban con él y mejoras en las carreteras nacionales.

En suma, unas actuaciones complejas, a las que hay que añadir la presencia de otras administraciones -Estado y administración local-, con las que resultaba imprescindible una coordinación de las actuaciones; coordinación que no siempre es fácil.

Respecto del primer punto, era necesario hacer más atractiva la autopista.
Una posibilidad sería su liberalización, opción que, siendo rigurosos en los temas presupuestarios y económicos, en un principio descartamos porque tendría un impacto muy fuerte y extraordinariamente negativo sobre la inversión en infraestructuras en nuestra comunidad.

Quiero aquí señalar también que la transferencia de la autopista, además de presentar importantes dudas jurídicas, por ser un itinerario de interés general, supondría que el peso económico de un hipotético rescate recaería exclusivamente sobre la Generalitat.
La única solución viable para atraer tráfico en la A­7 era, por tanto, una política de reducción de los peajes, hasta situarlos a niveles europeos, y en ello sí que hemos trabajado seriamente.

Las rebajas ­sus señorías lo saben­ han sido realmente importantes.
En 1997 bajaron en un 30% para los vehículos ligeros y en un 40% en los pesados, y se redujo el tipo de Iva aplicable en un 9%, lo que hace una rebaja prácticamente del 50% para los pesados y casi del 40% *(So per interferència d'un mòbil)* para los ligeros.

Y la respuesta de los ciudadanos a estos nuevos precios es ciertamente espectacular.
Desde 1996, el uso del tramo Valencia­Tarragona ha aumentado en un 46% y el de Valencia­Alicante en un 53%.
Y si nos centramos en los vehículos pesados, que tienen una especial incidencia en la congestión de las carreteras, el aumento en estos mismos tramos es incluso superior: del 75% y del 64%, respectivamente.
Yo creo que este aumento del tráfico pesado es espectacular.

Por otra parte, señorías, en 1997 no se hizo la revisión anual de peaje, y este año tampoco.
Es más, el gobierno ha anunciado su intención de cambiar el sistema actual establecido por el gobierno del Partido Socialista en el año 1990 y que supone una revisión anual vinculada al índice de precios al consumo.

En cuanto a la construcción de nuevos corredores, como saben, tenemos firmados convenios para la ejecución de las autovías Central y de la Plana, y en estos años les hemos dado un fuerte impulso.
Por ejemplo, en la autovía central han entrado en servicio durante la pasada legislatura los tramos Alacant­Rambla de Rambujar y el enlace de la CV­645 en Xàtiva, y se encuentran ahora en ejecución, muy avanzados, los tramos Rambujar­variante de Castalla, que se pondrá en funcionamiento en el último trimestre de este año, Canal­Aielo, Aielo­Agullent y las variantes de Concentaina y de Ibi­Castalla.
Todas ellas están en obras, con una inversión superior a los 30.
000 millones de pesetas.

Ello, señorías, nos permitirá finalizar la autovía durante el 2001, a excepción de lo que es la variante de Alcoy y el Barranco de la Batalla.
Y ha sido con este gobierno con el que se ha finalizado la autovía por Almansa, que abre una vía libre de peaje entre las ciudades de Valencia y Alicante.

Estos viales, señorías, no sólo descargan de tráfico el corredor mediterráneo, sino que también extienden la red de alta capacidad a comarcas que hasta ahora sufrían unas comunicaciones muy deficientes y vienen a vertebrar y a potenciar, de una forma importante, la economía y el desarrollo de esas comarcas.

Respecto de las actuaciones en las carreteras costeras, la Generalitat también ha impulsado la coordinación de actuaciones con el Ministerio de Fomento.
Estamos en negociaciones para la firma de un protocolo para actuar también sobre la N­340, similar a los que ya firmamos en 1998 para actuar sobre la N­332 y en el entorno metropolitano Alicante­Elche.

La firma de estos protocolos no quiere decir que se paraliza ninguna actuación, porque en la N­340 son muchas las actuaciones que se están realizando en variantes y en mejoras de las carreteras, como también en la N­332.
Tuve la oportunidad la pasada semana de informar sobre su cumplimiento en la Comisión de Obras Públicas, como decía antes.
En breve, puedo señalarles que estos convenios nos han permitido fijar unos compromisos sobre las actuaciones a acometer, y sobre quién las hará y sobre qué tipo de tratamiento se les dará, lo que ha permitido abordar actuaciones tipo vía parque en los tramos Alicante­Elche, Guardamar­Pilar de la Horadada, que responden mucho mejor a las necesidades de esa zona que los tratamientos originalmente previstos ­desde nuestro punto de vista, muy duros­ de vías rápidas, con falta de comunicación con los bordes.
Y el cumplimiento de estos convenios está siendo satisfactorio, porque un tercio de las obras que contemplan ya están acabadas, en ejecución o cuentan con proyectos redactados y terminados, mientras que otro tercio tienen el proyecto o el estudio informativo en redacción.
Tenían un plazo de unos diez años uno y creo que ocho años el otro.

Finalmente, una cuestión relacionada con la anterior es la construcción de variantes.
Efectivamente, el protocolo sobre la N­332 contempla la construcción de varias de ellas.
¿Por qué hemos optado por esta solución y no por liberar de peaje la A­7?
Puedo asegurarles que no es por ningún perjuicio ideológico.
Allí donde esta alternativa es la mejor solución y tiene las singularidades que lo permiten, como es el caso de Sagunto, hemos apostado por esa solución.

En estos momentos, la aprobación de esta modificación por el Consejo de Ministros está pendiente de recibir el informe del Consejo de Estado.
Esta misma mañana he podido confirmar que la petición de informe al Consejo de Estado le llegó la semana anterior por urgencia y que es muy probable que a lo largo de esta misma semana o de la que viene, el informe del Consejo de Estado esté.

Pero, además, puedo adelantarles que los proyectos para el traslado del peaje de la autopista de Sagunto al norte y del enlace norte están totalmente terminados, a expensas de esta aprobación del Consejo de Ministros para poder iniciar las obras, así como la relación de propietarios afectados.
En fin, todo lo que hace que una obra puede iniciarse en el plazo más breve posible.

Pero lo que sí quería señalar, desde una perspectiva global, es que no se pueden generalizar estas medidas, porque supondría ignorar que la autopista A­7, por sus características, debe centrarse en ser una vía para el tráfico de largo recorrido.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

En representació d'un grup sol·licitat, Esquerra Unida, té la paraula el senyor Ribó.
*(Remors)*

 

**El senyor Ribó i Canut:**

 

Senyora presidenta.

Senyors diputats.

Senyor conseller, mire, la primera cosa que jo li voldria dir, i crec que és una constatació almenys de totes aquelles persones que la legislatura anterior estàvem ací, és que el govern en el qual està vosté, i em permetrà la referència bíblica, almenys per tres vegades, almenys per tres vegades, ha desoït una proposta de resolució que s'havia fet en aquestes Corts.
No és bo que es faça açò.
En un sistema democràtic, quan unes Corts fan una proposició de llei i açò s'aprova, és obligació del govern donar compliment a un manament majoritari de les Corts Valencianes.
I açò vosté sap que no s'ha fet.
Jo crec que este tema està molt clar.
Vostés van desoir un plantejament majoritari en la passada legislatura, fet repetidament per aquestes Corts, per a treballar d'una manera clara perquè s'eliminara el peatge de l'A­7 i, en canvi, van a aplicar una política totalment distinta.
Jo crec que açò està molt clar.
És evident, és evident.

Aleshores, jo li he de dir que la seua política, la política que han anat desenvolupant durant aquests últims anys, no era la política de la majoria dels representants del poble valencià.
Era la seua política, que, antidemocràticament, la van tirar endavant.

Vosté em dirà el que vulga del tema d'eliminar el peatge, però hi ha una cosa que està molt clara, com vosté sap.
Quan es van prendre aquestes mesures de rebaixar els peatges, que és el que vosté diu, i és cert, quina casualitat que les accions de l'empresa Aumar van augmentar d'una manera significativa.
Quina casualitat!

Què és el que van fer vostés?
Mire, la hipoteca que teníen tots els conductors valencians amb l'autopista A­7, ens en la van rebaixar, és cert, però ens en la van prolongar en el temps.
És com si una hipoteca de deu anys, la passem a vint.
És evident que es rebaixa el peatge.
És evident, al mateix temps, que els valencians, quan acabe aquesta concessió, haurem pagat molt més a l'autopista, a Aumar, a la concessionària Aumar, per aquest tema, com molt bé saben els seus accionistes.
Per tant, la seua política ha estat una política de defensa d'una empresa privada.
I és molt clar, és molt clar.

Jo li vull recordar, perquè vosté ha parlat d'altres coses, jo li vull recordar també que després d'un debat de l'estat de la comunitat ­i no vaig a entrar en altres coses que l'A­7, exceptuant açò­, va haver un acord unànime d'aquestes Corts també, que no ha fet vosté menció i no s'està treballant en aquesta direcció, en el sentit que s'enllaçarà l'autovia d'Alacant amb l'autovia que passa per Xàtiva­València, a través de la Font de la Figuera.
Era un acord unànime d'aquestes Corts i no ha fet menció vosté.
Si hi ha algun projecte en aquest sentit, li agrairia que ens ho contarà.

Però anem a parlar de l'A­7.
Mire, nosaltres continuem pensant que és imprescindible, per eliminar el peatge, que en determinades zones almenys, ja que aquesta és la seua política, s'elimine el peatge.
I el tema del Pontazgo, el tema de Sagunt, és una qüestió clara.
És una promesa seva, vosté se'n recordarà, que crec que va ser vosté directament, promesa feta a meitat d'abril del 99, fa un any, fa un any exactament, anirà en un dia o dos, dos mesos abans de les eleccions, li reitere, dos mesos abans de les eleccions, amb el contingut que abans de l'estiu del 2000 s'hauria traslladat el peatge.
L'estiu del 2000 comença el dia 21 de juny.

La primera pregunta que li faig és: Vosté està en condicions de mantenir aquesta promesa preelectoral que abans del 21 de juny del 2000 tindrem traslladat el peatge des de Puçol al Pontazgo?
És important per a la gent de Sagunt, eh?
Passen 30.
000 cotxes diaris pel centre de Sagunt, 10.
000 camions diaris per Sagunt.
És molt important, és fonamental.
La primera pregunta que li faig és: podrà complir aquesta promesa?
Mire, jo crec que no.

Vosté em diu que ha de passar per una sèrie de tràmits.
Jo em pregunte: Com s'ha tardat tant a enviar-los al Consell d'Estat?
Com s'ha tardat tant?
Si era una promesa feta pel ministre de Foment, feta per vosté.
Com s'ha tardat tant?
Li pregunte: Quan es va enviar al Consell d'Estat aquesta sol·licitud?
Quan es va enviar?
En quina data?
Vosté ho coneixerà, perquè m'agradaria saber tots estos mesos què s'ha fet.
Estan fets els projectes, està fet tot, em diu vosté.
Aleshores, per què hi ha aquest retard?

Com és possible, senyor conseller, que per exemple a Catalunya, com és possible que a Catalunya s'elimine el peatge des de Salou a Torredembarra, per pressions concretament en la zona de Tarragona, en la mateixa situació, que açò es faça enguany i una promesa d'aquest tipus no es faça?
Com és possible açò?

M'agradaria saber també algunes de les condicions d'aquest contracte amb Aumar, que ens explique les condicions.
Voldríem saber si el peatge en el Pontazgo serà el mateix, si no serà el mateix.
.
.
Algunes d'aquestes condicions ens agradaria que ens aclarira.

I, per suposat, nosaltres entenem que la mesura que es fa a Sagunt s'ha d'ampliar a altres.
Jo li'n vaig a citar només una.
En el Baix Maestrat, concretament a Vinaròs i a Benicarló, hi ha una solució molt fàcil: a l'entrada de Benicarló, eliminar el peatge fins després a l'entrada de Catalunya.
És molt fàcil també.
És la mateixa solució que s'ha fet concretament per evitar el pas de vehicles pesats a Tarragona i és una solució que s'ha de fer en esta comarca.
Jo li posaria el cas de Vinaròs.
Repasse vosté els accidents que hi ha a Vinaròs.
Plantege's vosté, per exemple, que a Vinaròs estan els instituts i gran part dels serveis a l'altre costat de la carretera, i que per davall ni es pot passar, ni es pot passar.
S'ha de donar aquesta solució.
S'ha d'avançar en solucions d'aquestes.
Ja que vostés no treballen en aquesta direcció, haurem de concretar que s'elimine el peatge en determinades zones, i en podríem citar més.
És imprescindible avançar en açò.

Jo crec que vostés, certament, amb aquest tema, al final ens costaran a tots els valencians més cares les solucions que haurem d'anar donant a tota aquesta via que si en el seu moment s'haguera treballat d'una manera clara per eliminar el peatge de l'A­7.
Haguera estat molt més rendible.
Hi havien estudis en la seua conselleria que apuntaven en esta direcció, però no van tenir massa interés en el seu moment a publicar-los.

M'agradaria saber què ens va a costar als valencians concretament el tema del Pontazgo, que ens ho explique, perquè crec que és important; què li va a costar al Ministeri de Foment.
És una mesura important, urgent, però crec que és una mesura que, d'alguna manera, és un *parche*.
Hem de dir que els *parches* són importants.
És un *parche* important, fonamental per a Sagunt, és cert, però la solució és molt clara: que l'A­7 fóra com són les autovies que van per Madrid, com són la majoria de les autovies d'Andalusia.
En definitiva, que no ens passe, senyor conseller, que quan es fa una autopista ­i jo també vull parlar d'una altra autopista que s'està fent­ que en el tram valencià té pagament i quan entra a Múrcia és un tram gratuït.
Eixa és la realitat.
O no és veritat?
O no és veritat que en el tram de Múrcia és un tram gratuït i en el tram valencià serà una autopista de peatge?
O no és veritat això?
Mire, a Múrcia diuen que sí, i en les comarques del sud diuen que sí, i els plantejaments de tots els projectes diuen que sí.
Ens ho haurà d'explicar.
No sé per què hem d'estar en el nostre país havent de pagar peatge, quan la majoria de comunitats autònomes tenen unes vies de comunicació, pràcticament de la mateixa qualitat, que són totes lliures de peatge.
Jo crec que això és una càrrega fonamental.

I mire vosté, Aumar és una empresa important, per suposat, però jo li vull recordar que Aumar, per exemple, va ser una empresa que va ser exonerada, en l'últim govern d'un senyor que preferisc no recordar, de fer gratuïtament la circumval·lació de València, i la pagàrem tots els espanyols, allò que era el semàfor d'Europa.
No sé per quina raó estranya continuem amb la mateixa política d'afavorir una empresa determinada.

Per tant, jo li voldria demanar, concretant, a part de les apreciacions polítiques, per a quan, si ens pot concretar, el trasllat al Pontazgo.
Que ens explique este conveni, quines modificacions va a patir el peatge, si en va a patir alguna o si no en va a patir.
Quin cost té per a l'erari públic estatal i de País Valencià aquest conveni, perquè crec que és important que tots ho sapiguem, estant absolutament d'acord i demanant-li que açò es faça ràpidament, ja que no es pot fer una cosa més gran.
I per descomptat també li voldria demanar sobre aquest acord pres per les Corts Valencianes respecte, ja que ha parlat vosté d'altres coses, aquest enllaç entre dues autovies, que és fonamental també per a les comarques del sud.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Té la paraula el senyor Gozalbo, en representació del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

 

Senyora presidenta, moltes gràcies.

Senyores, senyors diputats.

Senyor conseller.

De nou el tema de l'autopista, el tema de la concessionària Aumar, el tema dels peatges i de la seua rebaixa, el tema de la política d'ordenació del territori que conforma esta via, és motiu de debat en esta Cambra.

Jo, igual que ha fet abans el que m'ha precedit ací en la trona, vull fer-li notar a vosté que ha pres dos grans decisions el govern sobre això, però que eixes decisions han anat sempre en direcció contrària al que aquesta Cambra, ell ha dit almenys en tres ocasions.
.
.
, jo si vol li donaré textualment alguna cita.
El mandat del 30 d'abril de l'any 97 de les Corts dia: mandatar al govern per a impedir que el govern central prorrogue la concessió més enllà de l'any 2006, una decisió pràcticament unànime d'aquestes Corts.

Què ha fet el govern central, amb la connivència del Govern Valencià, en aquests anys?
Mire, ha pres dos decisions, que alguna d'elles hem tingut ocasió d'almenys intentar debatre-la en esta Cambra en els seus inicis: Dos decrets, un de l'any 97, el 31 d'octubre, en el qual va prorrogar la concessió de l'autopista tretze anys més.
Clar, jo faig eixa lectura, vosté l'acaba de fer també eixa lectura, senyor conseller, dient: "va rebaixar les tarifes un 30% eixe decret".
Són les dos coses a la vegada.
Ni jo tinc raó a la millor però tampoc vosté té raó.
O siga, rebaixa les tarifes un 30% en lleugers i un 40% en pesats, però allarga la concessió tretze anys més.
D'acabar l'any 2006 la concessió de l'autopista, passaria a ser una autopista pública, de titularitat pública, i per tant, en el tema del peatge haguérem pogut fer polítiques públiques.
Passa a tindre-la fins l'any 2019, que lamentablement a la millor, senyor conseller, ni vosté ni jo podrem estar en esta Cambra per a gaudir d'eixe dia.

Eixa decisió nosaltres creem que insistix en dos o tres temes fonamentals per a la nostra economia: lleva competència als nostres productes, lleva competitivitat a la nostra economia, impossibilita que utilitzem eixe eix com a un eix vertebrador, en el sentit que també el que estava abans ací, Joan Ribó, el representant d'Esquerra Unida, ha estat dient.
I jo crec que també, i en això insistiré després, impossibilita una racionalitat de les inversions, que vosté mateix ha fet una relació ací.
I, en definitiva, el rescat de l'autopista passa, de ser una cosa que quasi tocàvem, a estar al *limbo*, al *limbo* dels temps.

Finalment, hi ha un segon decret.
Fa molt poc temps, al novembre de l'any passat, les Corts el convalida el 25 de novembre del 99, el convaliden per una votació ajustada les Corts Nacionals, en el qual, a petició d'Aumar es fa una rebaixa selectiva dels peatges, es rebaixa un 7%, i en paraules inclús del president de la Generalitat, que les tinc ací documentades per si vosté vol considerar-les, ja diu que no serà de caràcter general, que serà sols per a usuaris habituals i, amb paraules de Madrid del decret, sols per a vehicles lleugers.
O siga, que una rebaixa per a aquells que gasten l'autopista un cert nombre de vegades, etcètera.
Això és com qualsevol empresa comercial d'este país: aquella persona que li compre un determinat nombre de productes, que en comptes de comprar-li'n un li'n compra una dotzena, també li fa una rebaixa.
És a dir, una rebaixa comercial que autènticament ha sigut un ingrés addicional de 13.
000 milions de pessetes per a Aumar.
Molt bé.

Què ha passat llavors, des del meu punt de vista, amb estes dos decisions, en quins aspectes vaig a oposar-me?
En primer lloc, ja li ho he dit, ha fet cas omís dels acords d'estes Corts, que això, democràticament, la veritat, deixa molt a desitjar.
En segon lloc ha fet un tracte de favor a Aumar.
Això és molt important, perquè fer eixe tracte de favor i ampliar eixa inversió fins l'any 2019 ha fet que algunes inversions alternatives que vénen obligades no s'hagen fet, en primer lloc.
Ha fet que uns compromisos que la concessionària va tenir ­es va comprometre que en dos anys faria 5.
000 milions de pessetes d'inversió, tinc jo l'acord ací­, vosté sap que, mire, els enllaços no s'han fet, els enllaços amb la famosa nacional 234, amb la nacional 232, no se n'ha fet ningun; Gandia­Albaida, que és una connexió amb el nostre eix vertebrador interior, no s'ha fet.
No s'ha fet ningun enllaç nou.
Accessos nous, se n'ha fet algun?
S'està ara prometent per al mes de juliol, un mes després d'inaugurar Terra Mítica, s'està prometent el nou enllaç amb Terra Mítica.
Per cert, senyor conseller, qui l'ha pagat eixe enllaç de Terra Mítica?

S'ha millorat molt la seguretat de la carretera?
Els usuaris que som habituals lamentablement sabem que no s'ha millorat la seguretat de la carretera.
On estan els 5.
000 milions de contraprestació d'Aumar en eixos dos anys que vosté d'alguna forma havia de controlar?
Els beneficis s'han incrementat?
La concessionària ha perdut molts diners amb esta mesura?
Mire vosté, tinc dades de multitud, però d'este diumenge, supose que a vosté este periòdic li mereix un cert greu de seguretat en el tema de l'economia almenys, el 15,5% de trànsit en Aumar, el 15,5% de trànsit, i el 65,5% de beneficis.
Eixe és el resultat que vosté diu que ha millorat tant el trànsit.
Sí, ha millorat un 15,5% el trànsit.
Resultats oficials; a més, els tinc contrastats amb altres fonts.
I en canvi els beneficis s'han exagerat notablement, el 65%, 65,5% l'any passat.
En definitiva, s'ha fet un autèntic tracte de favor a Aumar.

Tercer punt que jo vull que vosté també prenga en consideració.
En estos anys el Govern Valencià no ha convençut en absolut el govern central de les nostres necessitats.
El poder valencià, que tantes vegades hem adduït i en estos anys que ha passat per un *momento dulce*, la veritat és que no s'ha notat.
Mire, l'eix 332 vosté fa uns dies va dir que era l'alternativa a no tindre alliberada l'autopista, hui mateix hi ha insistit; era millorar notablement l'eix 332, l'eix 340 i l'eix interior de la Plana.
Bé, jo tinc ací tots els trams que a vosté li falten per fer.
Si vol, li n'anuncie ja un.
Mire, en el 340 interior, que vosté ha anunciat, Alcúdia­Albaida li falta un tram important, Albaida­Muro li falta un tram important, el Muro­Cocentaina no el té realitzat encara, Alcoi­Ibi no el té fet, Ibi­Alacant només té una quarta part feta.
L'eix interior eixe de la 340, fatal.

El de la 332, que l'altre dia el seu portaveu del Partit Popular ací en les Corts va anunciar 37.
000 milions de pessetes d'inversions, tenim puntejades totes, vosté va vindre a la Comissió d'Obres Públiques l'altre dia i lamentablement tampoc s'ha fet cap inversió.

Vosté no ha convençut al govern per a fer eixos.
.
.
Sí que va firmar un protocol, però després no ha valgut per a res.
Tindrem ocasió, perquè va a comparéixer a explicar eixos protocols ací en les Corts un a un.

En tercer lloc, no ha fet racionalitat en els meus traçats.
I, després, eixa famosa autopista nova que es construirà d'Alacant a Cartagena, doncs, vosté també som de l'opinió ­com ha expressat el senyor Ribó anteriorment­ que vosté tampoc ha assumit els interessos valencians ni els ha defensat davant Madrid.
No ha defensat els interessos valencians el govern.
Més encara.
No ha tingut ni veu en el tema si ampliàvem per a uns, per a pocs, perquè, per exemple, en l'última rebaixa ­que li he fet menció­ de novembre de l'any passat, algunes autonomies l'han utilitzada per a alliberar trams de l'autopista.
Per exemple, els tres trams de Catalunya, de les tres capitals: Barcelona, Tarragona i Lleida, i Girona, perquè aquest acord a partir de l'1 de febrer d'enguany ­com vosté sap­ són totalment gratuïts.
Nosaltres no.
Nosaltres a l'habitual usuari d'autopista que faça més de 20 viatges o 30 viatges al mes, si no recorde malament, li rebaixarà el 7%.
Home!
, no és comparable una cosa amb altra.

En quart lloc, no escolta als sectors socials.
Si en algun tema del país el sectors socials han tingut una veu clara i decidida des de fa anys, si han expressat la seua opinió les persones individuals mitjançant diferents mitjans, però també les institucions, els ajuntaments, ha estat en el tema de l'autopista.
És un autèntic clamor social que l'autopista està totalment infrautilitzada, vosté mateix va acceptar que circula una mitja de 15.
000 vehicles en l'autopista, front a una mitja en molts llocs de 30.
000 vehicles per les nacionals 340 o 332.

En cinqué lloc, no fan una política de transport al País Valencià.
Fan això augmentat un 15,5% en vehicles, i, en canvi, tenim eixos vehicles que estan passant per la Nacional 340.
No fan vostés una política de transports ni tampoc una política territorial.

Continue insistint que vosté vol l'autopista per a un trànsit transversal de nord a sud.
.
.
No, nosaltres volem una autopista per a altres tipus de trànsit.
Volem que l'autopista siga compatible amb el trànsit transversal nord­sud, però també, allà on hi ha eixos 32.
00 vehicles, per exemple, a Gandia ­recorde vosté que al nord de Gandia té 32.
000 vehicles diaris­ doncs, allà jugue un paper de ronda comarcal, almenys als llocs més congestionats que hi ha.

I, finalment, i si no tinc temps perquè la senyora presidenta ja m'està indicant que estic acabant, fa vosté una mala actuació en racionalitat econòmica.
Sempre ens diu que econòmicament és un greu error alliberar l'autopista, que vosté no té diners i que tots els diners que té el govern els ha de gastar en això.
Mire, és totalment fals.
Ara mateix li acaben de posar un exemple.
Insistiré jo en eixe exemple també.
Vosté ha de fer la circumval·lació Benicarló­Vinarós­Penyscola, per posar un exemple, i vosté sap que és molt més econòmic financerament ­i no diguem ja molt més racional, territorialment parlant, perquè ja té prou ferides el territori de la plana del Baix Maestrat­ és més econòmic fer-li vosté un tercer carril a eixe tram de l'autovia i alliberar l'autopista en eixe tram i fer-la una ronda comarcal.

I res més, senyor conseller.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Gozalbo.

 

Té la paraula, en representació del Grup Parlamentari Popular, el senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Molt Excel·lent Senyora Presidenta.

Senyories.

Jo francament, no sé, he tingut la temptació, bé de llegir el *Diari de Sessions* del passat dia 6, o de contar-los l'acudit eixe de l'armari i l'ànec, i dir-los: altra vegada l'ànec?
Perquè és que no em sembla gens seriós el que està fent l'oposició en les iniciatives parlamentàries en estes Corts.
És legítim que ho facen.
Estan en el seu dret de fer-ho.
Però no em sembla seriós perquè és col·lapsar i obstruir l'activitat parlamentària.

Algú pot pensar que des del dia 4 d'abril fins a avui haja pogut canviar un poc la situació de l'A­7?
És que el dia 4 d'abril, la setmana passada, el dimarts de la setmana passada, van estar debatent en la Comissió d'Obres Públiques esta qüestió.
És que el dia 6 d'abril, el dijous passat, encara no fa una setmana, vam estar debatent en el ple de les Corts esta qüestió.
¿Pensen de veritat que pot haver algun canvi d'actitud o algun avanç substancial en tant sols 7 dies?

Crec que la única cosa que pretenen és generar una alarma social, donant a entendre que el govern de la Generalitat no es preocupa de millorar la situació de l'autopista A­7.
I s'equivoquen, s'equivoquen totalment.

El Grup Parlamentari Popular no solament és que ja va manifestar el seu criteri en el passat ple, sinó que, a més a més, va plantejar una esmena en la qual es demanaven qüestions a les quals hui es fan referència, es demanava que s'agilitara per part del Ministeri de Foment que la circumval·lació de Sagunt estiguera lliure de peatge.
I va ser rebutjada pel grup que proposava una iniciativa que va donar peu a aquell debat.

En eixa mateixa esmena es plantejaven qüestions per a agilitar, per a agilitar, senyories, el compliment dels projectes, l'execució més ràpida possible dels projectes que contemplen els dos protocols signats entre el Ministeri de Foment i la Generalitat, que hi ha projectes, no per un import de 37.
000 milions ­com s'havia dit anteriorment­, per un import de 110.
000 milions de pessetes, conforme van especificar cansant a les seues senyories en eixe debat.
I també va ser rebutjada.
Tampoc els grups de l'oposició, senyor conseller, van tindre interés en dir-li al Consell "endavant, recolzem que vostés exigisquen al Ministeri de Foment la prompta execució d'eixos projectes".
No tenien cap interés en allò, senyor conseller, malgrat que ara estan demandant-li a vosté actuacions semblants.

Ací s'ignora i s'obliden que gràcies a la gestió del Partit Popular al front de les institucions, no solament les institucions valencianes, sinó les institucions de l'Estat, s'ha avançat enormement en l'ús de l'autopista per part dels usuaris.
Ho demostra el fet que s'ha incrementat en un 53% la utilització de l'autopista.
Però, per què?
Perquè hem aconseguit, el Partit Popular, al front de les seues responsabilitats, ha aconseguit una rebaixa del peatge d'un 30%, més el 9% d'Iva; i d'un 40% més el 9% d'Iva, en funció que siguen vehicles pesats o lleugers, i això ha fet que els usuaris utilitzen més l'autopista.
I l'autopista està concebuda com a via per a llarg recorreguts, no per a curts recorreguts com a tracten d'exigir en estos moments.
Ara bé, també cal solucionar, conforme està fent la Conselleria d'Obres Públiques, front al Ministeri de Foment, exigint constantment que s'agiliten eixos projectes, els trajectes curts.

Cal resoldre eixes qüestions de circumval·lacions que es contemplen en eixos protocols signats el 13 d'octubre de 1998, als quals m'he referit abans.
Eixa és la gestió que està fent el govern de la Generalitat.

I diem, senyor conseller, que una proposició no de llei ­conforme s'ha dit ací­ que exigia en la passada legislatura una actuació determinada, no té cap vigència.
La proposició no de llei de la Cambra és l'expressió de la voluntat política de la Cambra.
I quant dura eixa vigència?
Fins que s'aprove alguna cosa dins de la mateixa legislatura que siga contrària a aquella expressió.
És cert que va haver un moment que una majoria artificial de la Cambra, però legítima, va aprovar que s'exigira alliberar de peatge.
Però, s'obliden que posteriorment en va haver una altra que deia el contrari, una altra que deia el contrari.

Per tant, l'expressió última de la voluntat de la Cambra de l'anterior legislatura no era demanar-li al govern que exigira alliberar el peatge.
Però, en qualsevol cas, encara que s'haguera mantingut la primera, l'obligació del govern és traslladar eixa resolució a qui té la competència, que és al Ministeri de Foment, i aquí acaba la seua responsabilitat.
I menys encara exigir en una legislatura posterior, on podria haver un govern de configuració totalment diferent, on podria haver una Cambra totalment diferent ­com és en estos moments que hi ha una majoria absoluta del Partit Popular­ exigir que complisca una resolució d'una passada legislatura en la qual hi havia una majoria diferent.

Per tant, la resta és marejar la perdiu.
I, senyor conseller, el Grup Popular el recolza en totes les gestions que està fent per a continuar rebaixant el peatge, per a continuar millorant eixe servici d'autopista per als usuaris que, en definitiva, els usuaris són qui l'han de suportar.
No hem de rescatar l'autopista a base de fer menys centres de salut.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Maluenda.

 

**El senyor Maluenda Verdú:**

 

Acabe, senyora presidenta.

.
.
.
a base de fer menys centres d'educació.
La possibilitat inversora de la Generalitat quedaria hipotecada si gastarem els fons propis per a rescatar eixa autopista.
I és més just que l'autopista la mantinga qui la utilitza que no els ciutadans en general, aquells contribuents a les arques de l'Estat que, a la millor, no solament és que no gasten l'autopista, sinó tant sols a la millor tampoc tenen cotxe.

Endavant amb el que s'està fent, el poble està reconeixent-ho, perquè eixe 53% d'increment d'ús de l'autopista demostra que està actuant-se bé i que cal continuar per eixe camí.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

Per a donar resposta conjunta, té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señores diputados.

Señor Ribó.
Señor Gozalbo.
Señor Maluenda.

Cuando el señor Ribó decía que el gobierno no ha sido respetuoso con lo que acordaron las Cortes, yo quisiera decirle que ni mucho menos, que no podemos hablar de incumplimiento por parte de la Generalitat.

Desde el Consell, con el respeto que siempre nos merecen las decisiones de estas Cortes, se dio traslado al Ministerio de Fomento de la resolución y de la moción y, por tanto, quedó informado de la posición que en aquel momento se adoptó.
El verdadero problema, señoría, es que es difícil que este tipo de propuestas maximalistas tengan algún efecto práctico.

En todo caso, no deja de ser notable que el partido que presentó tanto la proposición no de ley como la moción ya no está en las Cortes.
Sin duda, los electores no premian a los partidos que se presentan con propuestas alejadas de la realidad.
O sea, a veces se pueden dar las circunstancias de que se aprueben cosas en las Cortes que, aun queriendo después el gobierno de la Generalitat llevarlas adelante pero no ser competente para poderlas llevar y tener que negociar, tener que llevar a cabo, bueno, pues, eso puede resultar francamente difícil o prácticamente imposible; sobre todo si tenemos en cuenta que esto ocurrió en estos cuatro años y que en los últimos 12 ó 14 años, con un gobierno central y autonómico del Partido Socialista, y muchas veces apoyado por Izquierda Unida, por el Partido Comunista, pues, si se dan cuenta de la cantidad de autopistas y de tramos que liberaron.
.
.
fueron impresionantes: ninguno.
Si se dan cuenta de cómo se rebajó la autopista, se vio que nada, lo que hacía subir todos los años.
Que, además, en el año 90 se modifica la fórmula por la que se hace la revisión del peaje, y yo les puedo garantizar que se modifica, desde luego, no beneficiando al usuario, no beneficiando al usuario.
Tan es así que ahora mismo se acaba de suspender esa fórmula y se propone hacer otra para mejorar al usuario.

Sin embargo, en los últimos cuatros años ­como ya hemos dicho antes­ ya se están aplicando esas rebajas del orden del 40 y del 50%.
Es cierto que para mantener el equilibrio económico de la concesión eso no se puede hacer a cambio de nada, eso sería como quitarle algo a una propiedad determinada.
Eso no puede ser.
Tiene que haber una compensación.
Y ese caso está muy claro cuando lo aplicamos a una economía familiar.
Si yo estoy pagando un préstamo que me resulta muy oneroso y me viene mal todos los meses hacer frente a esa cantidad, pues, lo que hago está muy claro, y es que con la misma cantidad de dinero que debo la prorrogo en el tiempo y entonces la cantidad que pago mensualmente es mucho menor.
Eso es lo mismo que se hace en la autopista, pero, además, con una ventaja importante, con una ventaja importante: que la situación económica de ahora permite que, como consecuencia de que ha habido un control yo creo que riguroso de los presupuestos, como consecuencia de que ha habido una política económica que no permite el todo gratis.
O sea, a todos nos gustaría que la autopista fuera totalmente gratuita, que el AVE se terminara mañana, que las carreteras se pusieran en marcha de forma inmediata y tal, que todos los hospitales y todos los colegios se pudieran hacer mañana.
Y estar en la oposición y pedir todas esas cosas al mismo tiempo y que se resuelvan a la vez, eso saben que es prácticamente imposible, sobre todo cuando se ha estado gobernando durante un tiempo determinado.

Yo creo que hay que hacer propuestas que sean sensatas, que sean lógicas y que podamos abordar todos.
Y en esa línea yo estoy dispuesto a hablar, a negociar y a continuar llevando una política, bueno, pues de estado en las políticas fundamentales de agua, de carreteras, de transporte, sin ninguna duda de ninguna clase.
Pero lo que no se puede hacer es todo gratis.
¿De dónde?
¿De dónde?
Tendríamos que pagar más impuestos, habría un déficit público tremendo *(so per interferència d'un mòbil)* la inflación aumentaría, los intereses aumentarían y la situación económica pasaría a ser la que era en los años 1994­1995, con unos intereses tremendos, con un déficit tremendo y con una seguridad social en quiebra conforme estaba.
Eso hoy yo creo que no es así.
Y no es así gracias a que se aplica otro tipo de política, que también influye en el transporte y también influye en el tema de las autopistas.

Mire, haber recuperado toda la autopista suponía una inversión de más 300.
000 millones de pesetas en la zona de la Comunidad Valenciana.
Eso implica el dejar de hacer transporte, o sea, política de transporte, política de carreteras, durante un montón de tiempo en la Comunidad Valenciana.
Eso no se puede hacer.
Y ustedes, durante catorce años no lo han hecho tampoco, pero no solo no han hecho eso sino que han empeorado lo otro, porque la autopista lo que hizo fue crecer de precio y por lo tanto no aumentaba el tráfico.
Aquí se baja el precio, aumenta el tráfico, de forma importante.

Y respecto al 7% que se ha aplicado en algunos sitios y muy bien haciendo gratuito unos temas determinados, pero para unos movimientos determinados, aquí lo que se va a terminar haciendo es.
.
.
por supuesto que parte de lo de Sagunto, parte de lo de Sagunto, lo que se refiere al peaje que se deja de percibir, eso se aplicará al 7%, a ese 7% de disminución del precio del peaje de la autopista.
Lo que es obra, lo que es obra lo paga el Estado a la concesionaria y en un tiempo determinado, pero la obra se hace inmediatamente.
Yo no sé exactamente los números.
Creo que lo que es obra está alrededor de los 5.
000 millones de pesetas, traslado de peaje y tercer carril.
Lo cual va a mejorar notablemente aquello, porque además va el enlace norte y el enlace también para comunicar con Sagunto y con el Puerto mucho mejor.

Yo creo que en el caso de Sagunto estaba tan clara que la decisión tenía que ser esa, porque la confluencia de distintas autovías, porque la imposibilidad de hacer una variante que no afectara de una forma importante a lo que es el territorio, el que esa inversión era mucho más cara que el hacer esta actuación, que entendemos que es mucho más limpia y mucho más barata y mucho más rápida.
Porque, yo no sé si en abril de ese año dije a principios de verano o durante el verano, pero lo dije, y lo dije porque cuando voy a un sitio a dar alguna noticia lo primero que hago es ver si eso es así y lo puedo dar, esa era la información desde el Ministerio de Fomento y esa era la información desde la propia Aumar.

Es cierto que luego los trámites se han alargado algo, pero en lo sustancial todo está igual.
La solución es la misma, el proyecto está terminado y yo espero, espero, que no sé si será a finales del verano, en octubre o en noviembre, pero está todo preparado, hasta los proyectos, la disponibilidad del suelo, para poderlo abordar de forma rápida.

También dije el 9 de marzo de 2000, o sea, unos días antes de las elecciones ­y está en el periódico­ que no se podía cumplir ese plazo y que sería después del verano cuando se pondría en marcha.
O sea, que la información la doy no por temas electorales sino por temas de conforme se producen y conforme va el tiempo.

Pero lo importante es.
.
.
el que nos equivoquemos en tres o cuatro meses que se resuelva el tema de Sagunto creo que es una anécdota, el que eso se resuelva es lo importante.
Y eso está prácticamente resuelto.

Respecto a si es un parche o no, vamos, yo creo que lo de Sagunto es un parche tan grande que es casi toda la rueda.
La solución de Sagunto es fundamental para todo.
Porque también saben ustedes que además ahora ya se está haciendo aquí, en Valencia, la ampliación del by­pass, se está haciendo la obra del tercer carril.
Ese tercer carril es fundamental, porque viene a la zona de Sagunto, a la zona Pontazgo, que esté totalmente solucionado, integrado, dentro de lo que se está haciendo en Sagunto y entonces se resuelve.
Y entonces hay una política coordinada de carreteras.

Es cierto que en Cataluña se libera para el tráfico digamos de agitación, el propio de la zona, Tarragona, Barcelona y Gerona *(so per interferència d'un mòbil).* Es cierto que aquí no hace falta que se libere Alicante, porque lo está; no hace falta que se libere Valencia, porque lo está.
Y en Castellón, además de que hay una variante nueva, estamos haciendo la autovía de la Plana, que es una condición.
.
.
creo que va mucho más allá que la liberación de un tramo de la autopista, con unas condiciones de autopista, sin ningún problema de ninguna clase, pero totalmente gratuita.
Y se está haciendo a una marcha yo creo que muy importante, con un ritmo de ejecución que nos hace pensar que en el 2002, 2003 estará prácticamente terminada toda la autopista de la Plana hasta la zona de Cabanes.

Entonces, señores, yo creo que en el tema de carreteras y en el tema de lo que es el peaje de la autopista se está haciendo una política seria.
Nosotros en ese 7%, siguiendo con el tema, vamos a liberar la zona de Sagunto, pero es una cantidad muy pequeña, eso no sé lo que implica respecto a todo el montante, pero es una anécdota.
Lo que se va a hacer con ese 7% es no aplicar un 7% a todo el mundo que pasa, porque se entiende que prácticamente no se nota.
Sin embargo, para el usuario del día a día, para la gente que vive en la zona, para la gente que va a trabajar de Gandía a Valencia, de Alicante a Altea, de Castellón a Valencia, que pueden utilizar esa arteria, el rebajarles un 30%, hasta un 30%, quizás algo más.
Es cierto que a partir de un número de viajes al mes y un 12 ó un 13% cuando es también desde un número de viajes, pero muy pocos, cuatro o cinco hasta diez, ya veremos cómo queda al final la fórmula, entonces eso es importante, eso es importante; o sea, liberalizamos el tema de Sagunto y disminuimos el peaje para la gente que usa ese medio de transporte, esa autopista.
Y no sólo para los vehículos ligeros sino también para los vehículos pesados.

¿Con eso qué estás haciendo?
Estas potenciando una infraestructura que está ahí, que está ahí, a unos precios yo creo que ya más bajos que en Europa para la gente que lo usa.
Y eso es potenciar, eso es hacer una política, yo creo, de competitividad, porque estás facilicitando el transporte y estás usando mejor las infraestructuras que dispones.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor conseller.

Per a rèplica té la paraula el senyor Ribó.

 

**El senyor Ribó i Canut:**

Senyor conseller, respecte a la política d'Aumar jo crec que està molt clar.
Els valencians amb Aumar teníem concretament una hipoteca fins el 2006, vostés l'han rebaixada un poquet i ara ha passat fins el 2019.
Jo crec que està molt clar.
Els resultats per a l'empresa, jo li ho recorde, estan també molt clars, els beneficis per a l'empresa són evidents.
Vostés han fet aquesta opció, nosaltres no la compartim, ho hem dit moltes vegades.

Ens ha parlat d'una quantitat.
Ens agradaria conéixer aquestos estudis, ens agradaria conéixer amb detall els estudis respecte a l'alliberació del peatge que l'anterior conseller d'Obres Públiques va tenir prou de cura en què no els coneguérem, perquè pense que vosté ha dit una quantitat i hi ha altres quantitats, segons les nostres informacions.
Ens agradaria.
I ens agradaria comparar aquestes quantitats amb els costos de les circumval·lacions que no s'haurien de fer, que no es farien en cas que aquesta autopista estiguera alliberada de peatge, com per exemple la de Sagunt.
Ens agradaria realment conéixer-ho.

La proposició del nostre grup era concretament sobre el tema del Pontazgo.
Vosté m'acaba d'afirmar.
.
.
em fa gràcia, jo com que duc ulleres vaig veure els titulars grans en els diaris de què abans de l'estiu del 2000 es traslladaria.
El microfilm o les lletres xicotetes de la seua rectificació, seria una qüestió de visibilitat meua, no vaig aconseguir veure'ls, no vaig aconseguir veure'ls, però jo no dubte que estigueren; però estic segur que el tamany de les lletres era prou diferent.

Però, mire, jo li vaig a fer una proposta.
Jo crec que vosté acaba de reconéixer que aquest compromís que va fer vosté no es va complir en la seua data.
I jo li faig una proposta molt senzilla: per què no utilitzem aquest 7%, mentre el compromís seu no es complisca, per eliminar el peatge entre Puçol i la següent eixida, que és Vall d'Uixó i Moncofa, i que s'utilitze aquest 7%.
Exactament el mateix que es fa, per exemple, entre Salou i Torredembarra.
Fem açò, és molt senzill, és agafar una targeta.
Vosté sap com funciona en aquesta zona de peatge.
Utilitzem aquest percentatge almenys perquè a juny, el dia 21 de juny, la ciutat de Sagunt deixe de tenir pas dels 10.
000 camions diaris, els 30.
000 vehicles diaris i que realment això puga ser, perquè açò és un fet positiu.

Com vosté va plantejar açò i va dir "efectivament això és una reivindicació positiva i que nosaltres hem recolzat sempre".
.
.
Considere que és un *parche* gran, efectivament.
Espere que puguem posar un altre *parche* allà d'alt, en el Baix Maestrat, i puguem anar ficant *parches* i ens puguem posar d'acord perquè realment els gravíssims problemes que tenen en el Baix Maestrat es puguen arreglar amb un altre gran *parche.* Perquè la solució vosté sap quina és.

La proposta que li fem, per tant, és molt senzilla, senyor conseller.
Si hi ha un retard en les obres, que el govern complisca el seu compromís i utilitze aquest 7% perquè el tram entre Puçol i Moncofa­Vall d'Uixó s'elimine el peatge aprofitant aquest 7%.
No estic inventant res.
Ho han inventat a Catalunya abans.
Aleshores, en el moment que es passe el Pontazgo tornem a la situació prevista.
És molt senzill, és factible econòmicament, com vosté sap, és factible econòmicament, perquè si altres ho han fet en tres zones, almenys en una es pot fer.
I, en definitiva, jo crec que satisfaria una reivindicació important, no solament de Sagunt sinó de tot el Camp de Morvedre que ha de passar per allí.
Aleshores, jo crec que podria ser una solució important.

Jo li vull recordar, i li reitere, que em semblaria dos preguntes que li he fet: en quina situació es troba ­encara que el portaveu del Partit Popular diu que no és d'abans, era una decisió unànime d'aquestes Corts­ si hi ha algun projecte concretament per a l'enllaç de l'autovia d'Alacant­Madrid per la Font de la Figuera amb l'autovia actual per enllaçar amb una autovia.
Sap que és un problema de connexió de totes les comarques del sud, etcètera.

I la segona pregunta molt concreta que jo li volia fer, que em sembla important, senyor conseller: en quina data va entrar la sol·licitud que està pendent del Consell d'Estat, per part del Ministeri de Foment, en quina data va entrar.
Perquè, clar, açò és important.
Si vostés han fet els projectes, si vostés han fet tot açò, jo tinc la sospita ­i espere que vosté em la denegue i em diga que no és cert­ de què aquesta sol.
licitud s'ha retardat de forma absolutament poc tolerable respecte als compromisos adquirits.
M'agradaria saber en quina data va entrar.
I és una cosa que jo estic segur que vosté coneixerà.

Res més i moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

Moltes gràcies, senyor Ribó.

Per a rèplica té la paraula *(so per interferència d'un mòbil)* el senyor Gozalbo, en representació del Grup Parlamentari Socialista­Progressistes.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Senyor conseller, aquest tema jo no sé si lamentablement o agradablement però continua sent motiu de debat en estes Corts.
I l'anunciaré posteriorment diverses mesures, perquè creiem que el tema dels enllaços de l'autopista A­7 amb les carreteres nacionals cap a l'interior, i en alguns casos autovies cap a l'interior, han de ser motiu d'actuació urgent.
Vosté ja ha comentat com un dels grans objectius de la circumval·lació de Sagunt era poder enllaçar amb l'autovia interior.
Però el mateix ha de fer vosté amb Gandia, amb la Safor, en la carretera que s'ajuntarà directament amb l'eix interior o en el Baix Maestrat, en la nacional que ve de Saragossa i fins i tot del País Basc.
Per tant, continuarà sent-ho.
Això no ha de preocupar-li al Grup Parlamentari del Partit Popular.
Nosaltres, mentre la Mesa de les Corts continue creient oportú que es debatisca el tema, continuarem traient-lo.

No se'ns ocorreria mai portar iniciatives parlamentàries tan peregrines, com he llegit jo en el *Diari de Sessions* de les Corts, portades pel portaveu del Partit Popular ací.
Això sí que no ho faré mai, portar iniciatives peregrines.
Però d'estes li assegure que en tindrà prou.

Mire, en primer lloc, la gestió que ha fet el govern de Zaplana, que és el que de veritat ens interessa, el Govern de la Generalitat, la gestió que ha fet els darrers anys nosaltres creiem que no podem en cap moment aprovar-la.
Creiem que ha sigut, eixa pròrroga, ha sigut una venda en principi molt barata.
Una venda excessivament supeditant tots els interessos dels valencians als interessos d'Aumar en concret.
Ens pareix molt oportú la frase tan repetida per vostés que l'autopista deu mantenir-la aquell qui la utilitze.
Però sempre estem igual.
El que diga eixa frase per a un territori, ha de dir-la per a tots els territoris.
O siga, doncs bé, que les autovies i les autopistes les mantinguen aquells qui les utilitzen.
O siga, si l'autopista ha de ser no gratuïta en el corredor del mediterrani, tampoc ha de ser no gratuïta en els altres llocs, o si és gratuïta en totes les radials ha de ser també gratuïta en les de l'eix mediterrani.

A més a més, comporta un pensament jo crec que ideològic molt conservador, que és: si només l'ha de pagar qui la utilitze és perquè n'hi ha moltes persones que no puguen, no tenen diners, i per tant no tenen dret a poder utilitzar-la.
En efecte, els ciutadans *(rient-se)* per posar un exemple, de Castelló de la Plana, seran els únics de la Mediterrània que hauran d'eixir pagant de la seua ciutat per una vía autovia.
Perquè vosté posa com a exemple que el Govern de la Generalitat ha fet inversions alternatives, i ha posat diversos exemples.
Jo li n'he citat abans un que no m'ha dit el contrari, que tot l'eix interior de la N­340 vosté el té embastadet.
Que tota l'autovia central, projecte no del seu govern, sinó que l'ha heretat i l'està fent a "trancas y barrancas", com es diu, i l'autovia també de la Plana l'ha heretada, i la fa a empentes i rodolons.

Home, porta vosté cinc anys.
Vosté no, però la conselleria.
¿I sap quants quilòmetres ha fet de l'autovia de la Plana en estos cinc anys, senyor conseller, li dic jo els números?
Ha fet set quilòmetres de l'autovia de la Plana, set quilòmetres.
La circumval·lació de Vall d'Uixó, innecessària, innecessària.
.
.
Home, serà molt útil quan estiga tota la resta fet, si no ara és innecessària, ara és com anar en una carretera, i en un tramet que no fa falta, una recta, posar-li vosté allí quatre vies, això no fa falta.
Mire, fa falta, per exemple, la connexió entre Onda i Alcora perquè és l'eix de la ceràmica, i ací vosté no la fa, i ací vosté no la fa.
I si no la fa prompte, li direm que té uns interessos aliens als interessos que deu mantindre el Govern de la Generalitat, eh?

Mire, set quilòmetres ha fet vosté de l'autovia de la Plana.
Anuncia virtualment, com totes eixes coses que s'anuncien, que ha firmat un conveni ­que no l'hem vist nosaltres ací, no l'hem discutit, no l'hem debatut, però el debatrem, supose­, ha firmat un conveni per a qué un tram d'eixa autovia li la pague Madrid, el Ministeri de Foment, el tram de Nules­Almenara­no sé quants.
Anuncia que va a fer tal.
En fi, ho anuncia tot.
Però vaig a dir-li una cosa per a qué vosté la tinga en compte, és la segona vegada que li l'ha dic des d'esta trona, i perdone'm vosté, que és: ja fa diverses vegades que diu l'autovia que acaba a Cabanes.
Eixe no és el sentit del Pla de carreteres, no és el sentit del Pla de carreteres que va aprovar esta cambra.
Acabava en La Xana, perquè per a vertebrar el territori nosaltres volem un eix alternatiu a la costa per dins, i vosté diverses vegades diu que acaba a Cabanes.
Si ho torna a dir, jo també li diré que acaba en els interessos d'una empresa determinada.
No, acaba a La Xana, l'eix interior acaba a La Xana, i ha de ser l'interior de tota la comunitat, des del nord fins al sud.

I finalment parla molt de l'equilibri econòmic; mire, els beneficis excedeixen d'allò raonable.
A este ritme jo em compromet.
.
.
Bo, jo em compromet, no, qualsevol que faça numerets, al 65 % d'increment dels beneficis que està obtenint, pels interessos com estan, que vostés estan parlant moltes vegades de l'equilibri però no parla dels interessos, de l'economia, com ha funcionat, i això evidentment ha disfressat moltes coses; a eixe preu, vosté, abans de cinc anys té totalment finançada la carretera.
Per cert que la dada que m'ha donat de 300.
000 milions, l'altra vegada que va parlar vosté va parlar de 276 milions, ha pujat 24.
000 milions.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor Gozalbo, acabe.

 

**El senyor Gozalbo Bellés:**

 

Acabe ja.

Mire, en definitiva, vostés ací s'ha supeditat els interessos de la Comunitat Valenciana, del país, els interessos del territori en el sentit de vertebració del territori, i els interessos de l'economia, als interessos d'Aumar.
I més encara li diré ­i acabe, senyora presidenta­ que això no és només vostés.
El govern central també ha supeditat.
Mire, vostés van posar en un negoci a Aumar que és un negoci d'oci.
Actualment el govern central estan donant concessions a Sudamèrica, ara estan fent expansions en parcs logístics.
Això no era Aumar.
Aumar estava creada per a uns objectius.
Vía Llei d'acompanyament de pressupostos d'enguany, vosté sap que li han ampliat el negoci d'una forma generosa.
Per això després vostés fan els favors que fan a Aumar.

Moltes gràcies.

 

**La senyora presidenta:**

 

Per a rèplica, té la paraula el senyor conseller.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Gracias, señora presidenta.

Señor Ribó.
Señor Gozalbo.

Como ha terminado el señor Gozalbo, a mí me alucina, me alucina *(So per interferència d'un mòbil)* Me alucina, porque.
.
.
Si sólo hay que mirar los números.
Si sólo hay que ver qué han hecho unos y qué han hecho otros.
Sólo hay que ver qué ha pasado con la autopista desde el 82 hasta el 95, y lo que ha pasado en la autopista después.
Del 82 al 95, como he dicho antes, contiene una subidas.
Es más, en el 90, una modificación de la fórmula yo creo que abusiva, y conozco bastante de fórmulas de revisión de precios; creo que abusiva.
Tan es así que obliga al gobierno del Partido Popular actual a decir "ya está bien".
Una fórmula donde sólo se mira el índice de precio al consumo, y no se mira lo que pasa con otras partes importantes de la economía, como son los intereses, que ahí es donde estaba, que ahí es donde estaba, es lo que hacía que posiblemente unos ganaran de una forma o ganaran de otra forma.
Sin embargo aquí, en el 97 se paraliza lo que es el incremento de precios de la autopista, y en el 2000 se vuelve a paralizar el incremento de precios de la autopista, no aplicando esa fórmula y proponiendo una que se ajuste más a la realidad económica.

Señor Ribó, cuando habla de las acciones que han subido unos o que han subido otros ­y luego hablaremos de carreteras que es lo que, en fin, yo me sé más­, pero de acciones, las de Aumar, yo lo he comprobado, a lo largo de estos cuatro o cinco años no han subido más que la media de las acciones que ha subido la bolsa en todo el estado español.
Lo que ha subido Aumar o lo que han subido otros, yo creo que no se debe a esta política de que ha aumentado más o ha aumentado menos.
Se debe a lo que está pasando en este país.
Está pasando, que, mire, los tráficos aumentan, aumentan por unas cosas y por otras, entre otras el parque de coches que hay ahora, el parque móvil, ha superado notablemente.
¿Por qué?
Porque se pueden comprar coches.
¿Por qué se pueden comprar coches?
Porque la gente tiene trabajo que no tenía, porque la gente tiene seguridad en el futuro y le permite comprar el coche.
Porque la gente tiene unos intereses bajos y le permite tal.
Porque la economía está como está y no está como estaba y todo hace que las cosas vayan mejor.
Y eso lo tienen que reconocer.

Yo no quiero repetir lo que decía antes el señor Quirós y que ayer el señor Gutiérrez decía en el discurso de despedida.
No quiero repetirlo.
Pero es que es así.
Negar la evidencia ridiculiza al que la niega, y entonces hacer una política maximalista no nos lleva a ningún sitio.
Yo me bajo de donde haga falta, y estoy dispuesto a consensuar políticas serias, pero políticas de "todo gratis y ya veremos quién lo paga", eso no puede ser.
Ahí no podemos estar.
En lo demás, estaríamos totalmente de acuerdo.

Señor Ribó, Sagunto yo no sé si con letras pequeñas o letras grandes, exactamente igual se dijo una cosa que se dice la otra.
Pero lo fundamental está en marcha.
Y en Sagunto es un caso muy singular, caso singular que no se da ni mucho menos en la zona de Vinaroz y no se da ni mucho menos en otra zona.
Eso no se puede aplicar a cada una de las poblaciones, porque entonces todo el mundo quiere lo mismo y a todo el mundo no se puede aplicar.
Iríamos a una liberalización total de la autopista, iríamos a un coste de 275 o 300.
000 millones de pesetas; me da igual una cifra que la otra, eso es inviable, eso es imposible.
Entonces, dentro de la política seria, totalmente de acuerdo.

Y, bueno.
.
.
Ah, en la Font de la Figuera, yo creo que el proyecto está hecho, si no está hecho estaba muy avanzado hace poco.
Y es uno de los esfuerzos que estamos.
.
.
vamos, que hemos hecho con el ministerio central, el que esa actuación sea lo más rápida posible.
Pero es que ahí no para.
Y el camino de Castilla exactamente igual, el camino viejo de Castilla no viene a solucionar esa autopista o esa autovía Alicante­Valencia.
Pero sí viene a solucionar el tema de la comunicación con toda la zona sur de Alicante, con Elche, y la continuación de todo.
.
.
y la unión de la autovía de Madrid y la autovía de Murcia.

En la autopista Alicante­Cartagena, bueno, la autopista Alicante­Cartagena que si es gratuita en una zona o en otra no.
La autopista Alicante­Cartagena tiene un sistema de financiación que es estar subvencionado por el estado, eso hace que sea un peaje bajo y un peaje que es distinto, pero hay un peaje bajo.
En la zona nuestra, además de que hasta más allá de Torrevieja es totalmente gratuita, es que estamos haciendo nosotros, dentro del protocolo que tenemos con el estado, la actuación que va.
.
.
creo que es Benejúzar­Torrevieja, que viene a comunicar todo el tramo de autopista gratuita con toda la zona sur del corredor de la N­340, que estamos terminando el proyecto para convertirlo en una vía parque.
Entonces no sólo vamos a tener alternativa gratuita, en condiciones y en condiciones de comunicación, de vertebración, de permeabilidad más que suficiente y vamos a estar en unas situaciones mucho mejor.

Para salir de Murcia no pagan en un tramo, pero después pagan todos si quieren continuar y quieren estar comunicados con el tramo.
Lo pagan absolutamente todos.
Las condiciones son exactamente iguales para todos.
Ah, y aparte, en la política de carreteras dice que sea igual para todos los sitios.
Bueno, pero ahora se acaban de adjudicar las radiales de Madrid, que son autopistas también de peaje, de peaje blando, pero autopistas de peaje.
Y hay un Plan de autopistas donde alguien de la Comunidad Valenciana está diciendo: "y a nosotros no nos toca ninguna".
Entonces, si no nos toca, malo; si nos toca, malo porque hay que pagar.
Pongámonos de acuerdo.
Vamos a ver qué es lo que queremos hacer y nosotros estaríamos de acuerdo con eso.

Yo creo, resumiendo, que, bueno, la rebaja de la autopista es sustancial.
Que eso hace que la autopista se utilice mucho más, por lo tanto al utilizarse mucho más la autopista el corredor mediterráneo, lo que es el gratuito, el que pasa por más cerca de la población y está, digamos, perfectamente comunicado con la mejor accesibilidad con las poblaciones, ese es más fluido, y ahí es donde estamos con el ministerio con una política de vertebración, de coordinación, terminando proyectos, haciendo obras para mejorar esa situación.
Y entonces tendríamos no uno, sino dos.

Yo creo que ese corredor no se puede perder.
Hay que mejorarlo y para mejorarlo hay que hacer las actuaciones.
Entonces no me vale: ¿qué es lo que vale más, una variante o liberalizar la autopista?
No es comparable.
Aún suponiendo que valiera lo mismo.
.
.

 

**La senyora presidenta:**

 

Senyor conseller.
.
.

 

**El senyor conseller d'Obres Públiques, Urbanisme i Transports:**

 

Perdón, enseguida termino.

Aún suponiendo que valiera lo mismo, perdería un corredor si no actúo en ese corredor.
Y ese corredor está ahí y tengo que actuar en él.
Pero tengo que actuar en condiciones de coordinación y estratégicas entre ayuntamientos, el estado y la conselleria o la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

 

 

***Compareixença del vicepresident primer del Consell, senyor José Luis Olivas Martínez, per a tractar el turisme al País Valencià des de la vessant econòmica així com sociolaboral del present i futur, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida del País Valencià (RE número 6.
141).***

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor conseller.

Correspon el següent punt de l'ordre del dia, que és la compareixença d'un membre del Consell per a tractar el turisme al País Valencià des de la vessant econòmica així com sociolaboral del present i futur, sol·licitada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida.
Té la paraula l'honorable vicepresident primer del Consell.

 

**El senyor vicepresident primer del Consell:**

 

Señora presidenta.

Señoras y señores diputados.

En respuesta a la solicitud de comparecencia del Grupo Parlamentario Esquerra Unida, para informarles del turismo en la Comunidad Valenciana desde la vertiente económica así como sociolaboral en el presente y futuro, tengo el honor de comparecer ante ustedes para informarles de lo siguiente.

La importancia que la actividad turística tiene en la estructura económica de la Comunidad Valenciana está fuera de toda duda.
No sólo por su elevada aportación al producto interior bruto de la Comunidad Valenciana, concretamente cerca del 12%, la mayor contribución del turismo al producto interior bruto de todas las comunidades autónomas peninsulares, sino por sus efectos sobre la casi totalidad de sectores sociales, culturales y económicos.

El turismo, como elemento diversificador del tejido económico y motor de la economía, tiene un destacado protagonismo en la política económica, acaparando el máximo de actuaciones a favor de unos objetivos fundamentales, como son la creación de empleo o la maximización de su aportación al producto interior bruto valenciano.
Sus señorías saben que el sector turístico, en relación en relación con otros sectores de actividad, ha mostrado una elevada capacidad de generación de empleo.
Lo que ha llevado a considerar el turismo como opción ideal para absorber el desempleo en zonas con manifiesto problema del mismo, coadyuvando al mismo tiempo en la creación de empleos accesibles a mujeres y personas que buscan su primer empleo.

En definitiva, el turismo es considerado como una de las actividades más importantes y dinámicas, con considerables efectos multiplicadores en todos los eslabones de la actividad económica.

Sin embargo, las profundas transformaciones que día a día está sufriendo el mercado turístico con la aparición de nuevas demandas, productos y competidores, y con la incorporación de nuevas tecnologías al transporte, la distribución y la comunicación, obligan al sector turístico valenciano a seguir evolucionando.
Así, al tiempo que se trata de consolidar los destinos tradicionales, debe propiciarse el desarrollo de nuevos productos turísticos acordes con las nuevas exigencias de la demanda.

En este sentido, el Gobierno Valenciano está realizando un importante esfuerzo para afianzar la calidad de la oferta turística y lograr un desarrollo turístico sostenible capaz de mejorar continuamente su competitividad y mantener su posicionamiento en el mercado turístico nacional e internacional.

La consolidación del sector turístico en la Comunidad Valenciana plantea una serie de retos en materia de calidad e innovación.
Retos que requerían de un texto legal operativo que, estableciendo la ordenación del turismo en nuestra comunidad, actuara como marco legal básico sobre el que articular la normativa turística vigente y de futura creación, y donde se establecieran los principios generales del desarrollo y fomento del turismo valenciano.

Este texto legal también ha recogido y permitido a su vez la definición del municipio turístico, las bases de la ordenación de los espacios turísticos, actualizándose el régimen sancionador existente en materia de disciplina turística y regulándose los órganos de la administración turística valenciana.

En este marco, en mayo de 1998 fue aprobada la Ley 3/98, de turismo de la Comunidad Valenciana, texto que regula de manera integral la actividad turística en esta comunidad, en nuestra comunidad autónoma.

Los diferentes títulos de la ley recogen materias como la ordenación, promoción, regulación de municipios, espacios turísticos, disciplina y organización de la administración turística.

Las actuaciones encaminadas a la mejora continua de la calidad de la oferta turística valenciana se han visto reforzadas con la creación del departamento de calidad de la Agencia Valenciana de Turismo, cuyos objetivos comprenden tanto la sensibilización en torno a la cultura de la calidad como su difusión y apoyo a iniciativas empresariales que pretendan implantar sistemas de mejora de la calidad.

La evolución positiva del turismo de litoral se está viendo complementada por la progresiva consolidación de una oferta turística diversa.
El turismo de interior está experimentando un crecimiento significativo en la oferta y alojamiento, en consonancia con las actuaciones realizadas por la Agencia Valenciana de Turismo, en la adecuación y puesta en valor de recursos turísticos de interior, tanto de carácter histórico como cultural, y en la promoción del mismo a través de los certámenes Infoturística.

El turismo urbano también goza de una interesante proyección donde la inauguración del Palacio de Congresos de Valencia ha marcado un hito fundamental que se verá considerablemente reforzado con los futuros palacios de congresos de Alicante y Castellón y los emblemáticos proyectos de ocio que está impulsando la Generalitat, desde la Ciudad de las Artes y las Ciencias en Valencia, el Circuito de Velocidad Ricardo Tormo, Castellón Cultural, la Ciudad de la Luz en Alicante y la Ciudad de las Artes Escénicas en Sagunto.

Otros productos presentan una trayectoria positiva desde diferentes grados de desarrollo y merced al desarrollo de actuaciones específicas por parte de la administración turística; tal es el caso del turismo de salud, el turismo náutico o el turismo de golf, entre otros.

El turismo de salud, con 205.
000 pernoctaciones registradas durante el año pasado, representó un volumen de negocio de más de 1.
300 millones de pesetas.

El turismo de congresos en la comunidad supuso durante 1999 un número de eventos en torno a 500, con 140.
000 participantes, lo que produjo un impacto económico próximo a los 17.
000 millones de pesetas.

En lo referente al turismo de interior, la puesta en marcha de un programa específico para el mismo ha fomentado la inversión en los municipios del interior de la comunidad, posibilitando la puesta en valor de sus recursos y la adecuación de sus infraestructuras y servicios.

Este programa ha visto incrementada su dotación en 1999 en un 25% con respecto al ejercicio anterior.
Como resultado del mismo, la evolución de las pernoctaciones en establecimientos hoteleros del interior de la Comunidad Valenciana se incrementó en un 12,5% entre el ejercicio 1998 y 1999.

Las actuaciones formativas se revelan necesarias en la medida en que la madurez alcanzada por el mercado turístico exige unos niveles de calidad en la prestación del servicio turístico que sólo puede conseguirse con una adecuada formación y profesionalización de los recursos humanos.

La naturaleza multisectorial de la actividad turística, así como la diversidad de ocupaciones dentro de cada uno de sus sectores, obliga a mantener y consolidar una red de centros de turismo para una cualificación profesional como la actual, con las dotaciones suficientes y con la implantación territorial establecida, de manera que pueda desarrollarse una programación docente que permita aprovechar las oportunidades que surgen en torno al turismo, al tiempo que se establece una planificación formativa acorde con la variedad de puestos de trabajo que tienen como denominador común su origen en el turismo.

Al mismo tiempo, esa diversidad de ocupaciones crece con la diversificación cada vez mayor de la actividad turística y, por tanto, con los requerimientos de perfiles ocupacionales asociados al turismo de interior, turismo de salud, turismo urbano, etcétera.

En un contexto de atomización de las empresas turísticas valencianas en el que la creación de puestos de trabajo corre a cargo en buena medida de pequeñas y medianas empresas, es fundamental el papel activo de la formación pública como elemento catalizador.
Así, por ejemplo, se han observado buenos resultados en actividades formativas de adaptación a las nuevas tecnologías.

Una buena preparación y formación es básica en el afán de prevenir y paliar los efectos negativos de las cotas de empleo sumergido en el turismo.
También es deseable una profesionalización de los recursos humanos con el fin de mitigar las indeseables consecuencias derivadas de la eventualidad y estacionalidad asociadas al empleo turístico.

Una oportunidad de trascendencia futura para el sector turístico lo constituyen los grandes proyectos de ocio en marcha: Terra Mítica, la Ciudad de la Luz, Ciudad de las Artes y las Ciencias, Castellón Cultural y Ciudad de las Artes Escénicas de Sagunto, que repercutirá en la necesidad de proyectos formativos específicos acordes con los requerimientos de cada puesto de trabajo.

Otra vía de actuación posible hace referencia a la formación que fomente activamente el autoempleo en el sector turístico.

En este orden de cosas, cabe destacar la necesidad inaplazable en materia formativa como consecuencia de la llegada de la moneda única, que obligará a las empresas del sector turístico a un proceso de adaptación especialmente por medio de una adecuada formación.

Así, pues, ante las perspectivas de crecimiento del turismo y la notoria trascendencia de este sector para la economía valenciana, y dada la manifiesta capacidad de generación de empleo del sector, la formación de los recursos humanos se convierte en condición imprescindible para el bienestar de nuestros ciudadanos y del sector.

Y en ese contexto, la Comunidad Valenciana debe hacer valer su especialización en el sector turístico dentro de los sectores productivos valencianos, en aras a lograr una mayor cualificación de ese activo intangible básico para el sector que son los recursos humanos.

En definitiva, el impulso a la formación de los recursos humanos que desarrollan su labor profesional en el sector turístico se inscribe en la estrategia de cualificación del turismo valenciano.

Dentro de la red de turismo para la cualificación profesional, se impartieron en 1999 más de 600 actividades formativas a las que asistieron más de 15.
000 alumnos.
Durante 1999 se ha llevado a cabo la ampliación de esa red de centros de turismo con la apertura del centro de Valencia, el quinto de la red, y con la puesta en marcha, aunque todavía sin sede permanente, del centro de Castellón y los proyectos para Peñíscola y Torrevieja.
Así, su influencia abarcará la totalidad de la comunidad y contribuirá decididamente a incrementar el nivel de profesionalidad del sector turístico.

Desde el punto de vista de la promoción y publicidad, la intensa política desarrollada se ha inscrito en un marco de coordinación de actuaciones entre las diferentes administraciones públicas ­Patronato Provincial del turismo Costa Azahar, Patronato Provincial de Turismo Costa Blanca, consejo sectorial de turismo de la Diputación de Valencia, servicio municipal de turismo de Benidorm, etcétera­, y el sector privado, del que se han obtenido indudables sinergias.

La asistencia a distintas ferias en el extranjero se complementa con la presencia en ferias nacionales, promociones directas, campañas de publicidad nacional, acciones de apoyo a eventos turísticos, patrocinios y viajes de familiarización, por destacar algunas de las acciones más significativas.

También ha finalizado el plan de señalización turística de la Comunidad Valenciana, que ha supuesto una inversión final próxima a 760 millones de pesetas y la colocación de más de 1.
900 señales en los municipios turísticos de nuestra comunidad.
Con este plan se ha conseguido prestar un servicio de información al visitante, a la vez que extender la imagen corporativa turística a toda la Comunidad Valenciana.

El plan de turismo de litoral a través del cual se ha conseguido una mayor dotación de servicios en el entorno litoral, al mismo tiempo que se ha conseguido también mejorar la calidad ambiental en la costa.
Un ejemplo de la efectividad de este plan es que, un año más, se ha incrementado el número de banderas azules, que ha pasado de 94 en 1998, a 98 en 1999.

La red de oficinas de información turística de la Comunidad Valenciana constituye, por el elevado número de oficinas adheridas, por el alto grado de integración y homogeneidad en la labor que realizan y por el carácter e innovación de muchos de sus servicios, un modelo de organización de la información turística en destino que contribuye a incrementar la satisfacción de la demanda y a dar a conocer las múltiples posibilidades de la oferta.

Es de destacar la expansión de la red turismo Info, que ha alcanzado la cifra de 76 oficinas, con un incremento del 10% respecto a 1998 y un número de consultas próximas a los 2.
300.
000.

El programa de incentivos responde a necesidades diversas y supone un gran esfuerzo de colaboración con la iniciativa privada en la cualificación del turismo valenciano.
En estos momentos existen tres líneas básicas de incentivos: los incentivos preferentes, los destinados a la diversificación de la oferta y los que tratan de incentivar la creación de nuevos productos y mejorar la oferta.

Estas líneas de incentivos tienen como objeto la modernización, especialización, diversificación y cualificación de las empresas turísticas, y desde su aparición son muchos los establecimientos de esta comunidad que se han acogido a las ayudas.

En definitiva, en los últimos años, los esfuerzos realizados en política turística han permitido a la Comunidad Valenciana afianzarse como un destino turístico de primer orden, despejando cualquier sombra de duda sobre una hipotética crisis de su modelo turístico.

La coyuntura favorable de estos años no ha sido obstáculo para que la política del Consell, conscientes del riesgo de caer en el triunfalismo, emprendiese actuaciones de carácter estructural para garantizar la proyección del turismo valenciano en el siglo XXI, mejora de la calidad, infraestructuras para la formación, búsqueda de nuevos mercados, creación de una oferta de ocio de notoria magnitud y grado de innovación, etcétera.

Estas actuaciones se han traducido en elocuentes cifras.
Así, el indicador típico de la evolución de la actividad turística, las pernoctaciones en establecimientos hoteleros, presenta un crecimiento continuado desde 1994, habiéndose acentuado en los dos últimos años como consecuencia del decidido impulso que el Gobierno Valenciano ha dado al sector turístico.

Nada más y muchas gracias.

 

**La senyora presidenta:**

 

Moltes gràcies, senyor Olivas.

Té la paraula, en representació del grup parlamentari sol·licitant, la senyora Pérez.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

 

Gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

Honorable vicepresident primer de la Generalitat Valenciana.

A mi em sembla que tot allò escrit negre sobre blanc és perfecte, però els mitjans amb què això s'aplica no són tants.
Sembla ser que un dels primers paràgrafs que vosté ací ens ha llegit i ens ha explicat, com són les noves tecnologies, res a vore tenen amb el punt de vista conforme jo ho veig.

I fins i tot dir-li que m'ha agradat moltíssim la informació que ens ha donat, però em sembla que hi ha punts que no són de trobament sinó de destrobament, o bé que tothom no es creu allò del País Valencià com una zona turística de qualitat o de preferència.

L'activitat turística al País Valencià, senyor vicepresident, es troba davant d'un repte de gran transcendència per a la competitivitat futura del sector.
I aquesta cosa es diu "qualitat".
En aquest sentit, els empresaris del sector turístic són cada cop més conscients de la importància d'implantar les mesures de qualitat en el servei o en el seu producte per a satisfer les expectatives del consumidor final i, en aquest cas, és primordial parlar de la importància que té l'economia en el turisme, i que l'empresari és necessàriament el que ha d'aprendre les mesures que condueixen a aquella millora de la qualitat, i les administracions també han de jugar aquest paper.
Concretament la Conselleria d'Indústria, Comerç i Turisme disposa d'experiència en aquesta àrea a causa de les accions dutes a terme durant els darrers anys des de l'Agència Valenciana de Turisme en programes, com era la Q de qualitat, tant en empreses industrials com en serveis.

De moment, podem dir que els resultats obtinguts a través de les dites actuacions no poden demostrar-se com a element competitiu de primer ordre per als nostres empresaris si ens comprometem amb altres.
Però, en un sector tan ampli i ric com és el turístic cal tenir especial cura de l'entorn, dels nostres recursos naturals i mediambientals, que són de fet els que permeten garantir l'oferta turística a llarg termini.
Siga com siga, sembla que esta sensibilització no existeix al nostre país per part dels polítics governants.

Està cada vegada més clar quina és l'actual aposta turística del territori valencià.
El desenvolupament urbanístic de la zona del litoral poc cuidat o nul pel turisme mediambiental, per exemple, el parc natural de l'Albufera, que el seu responsable em sembla que no s'entera de com cal estar vetllada i conservada per a eixe turiste mediambiental que ens visita any darrere any, així com tampoc l'atenció que s'ha de prendre a les zones naturals, com, per exemple, la conca del riu Xúquer.

Sense anar més lluny, senyor vicepresident, l'última presència de l'estand valencià en Fitur 2000 ja va ser un vertader acudit.
Deia la premsa: "El original *stand* de Terra Mítica fue uno de los más visitados del certamen por su atractivo montaje, con personajes vestidos de época y a su modo de mercadillo mediterráneo.
Los deseos de conocer la oferta del parque temático de Benidorm, que abrirá sus puertas este verano, hicieron que se formaran largas colas ante la creación del templo de Zeus en el que introducían al visitante en un recinto lúdico" y bla, bla, bla.
Moltíssim més sobre el tema.

Sense que això signifique cap enfrontament perquè ja he dit en esta trona que terres mítiques ens en fan molta falta al País Valencià, moltes més, però de diferent forma, i fent honor a la veritat, després d'haver vist l'estand, conforme el vaig vore, l'escaparata de Terra Mítica o de Benidorm més bé respon a un muntatge faller de déus mitològics ­diria jo­ caricaturitzats, que no saben què tenen a vore amb el País Valencià.
Però tampoc, senyor vicepresident, em sembla que res tenen a vore amb Egipte o amb Dinamarca.
O siga, la coentor al màxim nivell.
A mi em va semblar deplorable, fins i tot era un poc agradable per als xiquets.

La presència de la qual tant s'ha parlat estava molt per davall d'altres comunitats, altres comunitats que aportaven actualitat a la nova demanda turística mundial.
Este és el segell turístic del País Valencià i l'última cosa que he dit, el segell turístic, que també el País Valencià havia de tindre.
Fet i fet, les enquestes realitzades als visitants estrangers que van estar al País Valencià durant l'any passat demostren que la valoració més alta per part seua l'han obtinguda: l'entorn paisatgístic, l'oferta d'oci cultural i la seguretat ciutadana.

Cal pensar que el turisme a hores d'ara ha de canviar, i ha de canviar ­vosté ho ha dit­ però que no arribem a realitzar eixe canvi.
Sabem també que l'Agència Valenciana de Turisme està mamprenent accions de promoció d'oferta turística valenciana prestant especial atenció als viatgers de familiarització amb els destins turístics, moltes coses més pel bé del turisme valencià.
Però, també sabem que molts municipis del País Valencià, fins i tot, anomenats municipis turístics, no creuen realment en la importància del turisme com a primera indústria i font d'economia, font de llocs de treball locals, i així passa igual amb els departaments municipals de medi ambient.
Per tant, es continua amb una tasca turística ancorada en el passat i no en els nous temps, en un turisme de principis de segle.

Per tant, és evident que la incidència dels municipis en estos aspectes és molt didacta i cada cop ho ha de ser més.
La Diputació de València, com a exemple, a través de la seua marca turística *Terra i mar*, està fent un flac favor al conjunt de municipis donat que funciona tot a l'inrevés d'allò que es va acordar que s'havia de fer.
Ho conte com a exemple.
En aquest sentit, *Terra i mar* hauria de prendre el contacte directe amb la realitat turística de cada zona, i no sols de les zones amb identificatiu del Partit Popular, que també està donant-se, senyor vicepresident, com passa a més de revitalitzar un poc la imaginació, i, fins i tot, sabent contactar cada problemàtica específica que se li presenta i saber quins són els millors remeis per garantir la bona salut de la seua oferta turística.

Respecte a allò anomenat, podríem ressaltar en este sentit que *Terra i mar* té poca o gens sensibilitat per fomentar la cura del medi ambient, o la poca sensibilitat de fomentar l'atenció a la qualitat dels detalls, o l'amabilitat entre les relacions dels ajuntaments turístics que li demanen ajuda, o, fins i tot, la insuficiència per crear la informació adequada que facilite al visitant un millor coneixement del destí i del seu entorn, inclosa la falta de sensibilitat per fomentar la formació professional dels treballadors del seu departament començant pel seu propi director.
I la formació professional no solament els dóna un lloc de treball, sinó que els dóna un lloc de treball de qualitat.

Entenem que en la crítica està el progrés i en les errades les oportunitats.
Com també creem, senyor vicepresident, que el poder no dóna sempre la veritat.

L'aparició de noves tecnologies com Internet marca un abans i un després en la gestió de les empreses i destins turístics.
Ja res no és igual, entrem en una nova revolució empresarial i només aquells polítics responsables de destins turístics i empresaris del seu entorn que sàpiguen adaptar-se a la actualitat seran competitius.

Per altra banda, creem que l'objectiu de la qualitat és, doncs, una fita que hem d'aconseguir entre tots, entre els treballadors amb bones qualificacions i bons cursos de preparació, els empresaris i el sector de l'Administració, ja que només amb un bon nivell de qualitat podrem millorar la satisfacció global dels turistes que ens visiten i continuar obtenint els beneficis que d'aquesta important activitat econòmica se'n deriven.
De la mateixa manera, senyor vicepresident, que amb bones ofertes turístiques i de qualitat eixos llocs de treball dignes, eixos llocs de treball que es creen ­que vosté ens ha parlat­ donen una millor qualitat de vida al conjunt del País Valencià.

I m'agradaria saber, senyor vicepresident, quants treballadors i treballadores depenen o viuen del turisme valencià.

Gràcies.

 

*(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor José Cholbi Diego)*

**El senyor vicepresident primer:**

 

Gràcies, senyora diputada.

Intervenció d'altres grups per a fixar posicions.

Pel Grup Parlamentari Socialista­Progressistes, el senyor Colomer, l'il·lustre diputat, té la paraula.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor vicepresident del govern.

Senyor conseller de Turisme.

Senyor vicepresident.

Teníem la impressió que el que ens portava hui al debat era la vessant socioeconòmica d'una realitat que jo crec que tots estem d'acord, que és una realitat multifacètica, plural, diversa, com es diu, de vegades, polièdrica, té moltes cares, diem que hi ha molts perfils pels quals agafar, reflexionar, tractar, debatre la qüestió, però la d'avui estava molt acotada, estava molt tassada des de la vessant sociolaboral.
És a dir, la qüestió crec que estava clara i vosté ha fet una reflexió, li han preparat ­l'Administració que sí que es dedica o la gent, el departament que es dedica al turisme, al dia a dia­, li ha preparat una intervenció que jo crec que no és el que avui tocava, però, en fi, tampoc vull que açò siga la pauta que ens marque a tots i que el marque a vosté en la segona intervenció, vosté pot seguir amb el guió que té preestablert.

Li han preparat una intervenció que aborda el turisme des de tots els punts de vista.
Ha parlat del programa concret, la casuística més local del pla de senyalització ­però, bé­, i ha parlat de tots els programes que fa l'Agència Valenciana, però no s'ha centrat en el tema fonamental.
Nosaltres pensem que això és símptoma que no hi ha preocupació i no hi ha sensibilitat pel tema, per la vessant sociolaboral que té el turisme, i pensem que és una cosa molt important i que cal reflexionar i que cal examinar esta qüestió.
Una de les tares, un dels defectes més greus que té el mercat laboral és la precarietat laboral.
I si hi ha un *buque insignia*, que seria més bé el *cascarón insignia,* el contraexemple del que hauria de ser un mercat de treball sa, saludable, des del punt de vista de la dignitat dels treballadors i del cos social que participa, si hi ha un exemple és el sector serveis, i, dintre del sector serveis, el turisme.
Si la precarietat rau, radica en algun lloc, és en el turisme.
I jo pensava i el meu grup pensava, i el grup que proposa també, tenia la sensació que parlaríem d'esta qüestió.

Jo crec que no és possible, i és un exemple que ens ajuda a aproximar-nos com és el turisme des d'este angle, no és possible fer una estadística de l'atur ­en l'àmbit especialment del turisme­ a les dotze del migdia i que siga la mateixa a les dotze de la nit.
Ho dic de vegades pel discurs triomfalista de l'ocupació, de les xifres de l'atur, del que s'ha guanyat amb això i amb allò.
No és possible en una mateixa jornada, en un mateix dia, fer la mateixa estadística.
Això significa que el nivell de fuga citat dels contractes de precarietat, d'eventualitat, és absolutament escandalós.
I d'això jo pensava i el meu grup pensava que anàvem a parlar i anàvem a escoltar les receptes que té este govern per tal de capgirar esta maleïda realitat que marca el dia a dia de molts ciutadans i ciutadanes que, efectivament, ajuden que el PIB, que el producte interior brut siga tant presentable quan un es queda únicament en la superfície del debat, siga tan presentable arreu de l'Estat espanyol, etcètera.

Jornades inacabables, maratonianes.
Eixa és la realitat.
Economia submergida, que vosté l'ha mencionada però no ha aprofundit ni ha dit què s'està fent per a combatre-la.
En ocasions jo crec que no és aventurat i no és presumptuós i no és maximalista, que és la paraula de moda per tal de dir que som exagerats, no és maximalista parlar de nivells claríssims d'explotació.
Si parlem d'un tema, que ja el parlarà la gent especialista en la qüestió, fenomen que jo crec que ens preocupa a tots, que és el de la immigració, la ma d'obra de l'immigrant, bé, doncs, en el sector que avui ens ocupa i del que hauríem centrar-nos en eixa qüestió, quasi estem ja en el semiesclavatge de moltíssima gent que d'altres països, situacions absolutament precàries, vénen aquí i justament en el turisme troben una taula de salvació, però des d'una realitat, des d'una quotidianitat, d'explotació de l'home per l'home, per què no dir-ho?
, claríssima.
Hores extraordinàries infinites, sinistralitat, una altra qüestió que també deuria.
.
.
El turisme, des del punt de vista sociolaboral.
De què havíem de parlar avui, no?
Jo crec que esta és l'altra realitat.
El director este nord-americà, George Lucas, diria "el reverso tenebroso", com en la pel·lícula esta tan taquillera, "el reverso tenebroso".
L'altra cara de la veritat és esta.
Perquè el turisme no únicament és la façana espectacular de les fires, del seu discurs oficial, de la Copa Amèrica, del malbaratament de tants i tants diners.
Jo crec que també és esta qüestió que vosté vol esquivar, perquè és una qüestió que també esquiva l'Agència Valenciana de Turisme, que són els que li han preparat el paperet que té ahí, el guió que avui ens ha presentat.
L'Agència, que viu d'esquenes a esta realitat.

I ha parlat de l'Agència com a garant de la llei que fa possible que esta comunitat ha encetat una etapa molt profitosa, molt positiva, en matèria turística, la llei, i ha parlat com a èxit del famós.
.
.
, que vosté ha fet moltes declaracions, perquè jo li faig un seguiment molt respectuós a la seua persona quan parla de turisme, perquè de vegades crec que té al·lèrgia a esta qüestió, però quan diu alguna cosa l'escolte molt atentament.
I deia i ha parlat moltes vegades com a gran èxit del Pla d'espais turístics, que és el títol IV de la llei, de la famosa Llei 3/98.
Recorde que la primera intervenció d'este diputat en esta legislatura va ser una proposició no de llei perquè s'aprovara esta qüestió.
Es va aprovar i "nunca más se supo".
Podem dir que era imminent, que era un tema que s'havia.
.
.
"Nunca más se supo.
"

I el tema de la llei, que tampoc crec que siga el tema central d'avui, però ja que vosté l'ha tret, el gran problema de la llei és que té uns quants pares la llei, i això no se li escapa a ningú.
El títol IV, el d'espais turístics, el del Pla d'espais turístics, que introdueix un llenguatge i una concepció certament il·lustrada, racional, certament intel·ligent, d'organització, de racionalitat, de planificació, de previsió, de tot allò que no fan en la vida real i en l'actuació diària de govern, tot això ho va fer una gent molt menyspreada però que.
.
.
estic parlant de la universitat, de la Fundació Cavanilles, que ha desaparegut del mapa des que vostés governen, Fundación Cavanilles de Altos Estudios Turísticos, vull dir, la gent que teòricament més entén sobre esta qüestió i que encaixa fatal, casa molt malament, és impossible d'*ensamblar* amb el que és la resta de la llei.
El famós articulat del municipi turístic que proclama i santifica el desenrotllisme, l'article 25 famós, que la tipologia de municipi turístic, la caracterització de municipi turístic és el de, ho he dit moltes vegades i ho diré un vegada més, el de "creced malditos", número, número, número, i en funció d'este paràmetre exclusiu jo et declararé consell, jo et declararé municipi turístic, si cobreixes uns paràmetres estrictament quantitatius.
Per tant, ni el Pla d'espais està aquí, malgrat resolucions parlamentàries, ni crec que estiguen en condicions de fer-lo complir, perquè encaixa molt malament amb el que és el conjunt de la llei.

De totes maneres, jo acabe, perquè he desbordat el meu límit de temps, convidant-lo que en la segona intervenció, si és tan amable, parle del "reverso tenebroso".
No sé si la paraula és molt afortunada però vosté m'ha comprés, perquè de *tonto* no té res.
I açò ho dic amb tota l'estima personal que, malgrat la discrepància política quasi absoluta o molt gran, li tinc.

Res més i gràcies.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor Colomer.

Pel Grup Parlamentari Popular, señor Hernández Mateo, ilustre diputado, tiene la palabra.

 

**El senyor Hernández Mateo:**

 

Muchas gracias, señor presidente.

Y gracias, también, señor vicepresidente del gobierno, por su comparecencia.

Quiero entender que todas las personas, todas sus señorías, y quienes me han precedido en el uso de la palabra, han escuchado las suyas, señor vicepresidente, hacia la Cámara.
Y quiero entender también que todos habremos entendido lo que ha dicho.
Por lo menos lo ha dicho en castellano, que para mí a lo mejor es más fácil.
Entonces lo he entendido perfectamente.

Desde esa postura, quiero manifestar que de lo que se trata esta comparecencia, solicitada por Izquierda Unida, es precisamente del problema sociolaboral y su repercusión económica dentro del futuro de nuestra comunidad.
Y yo siempre digo que muchas gotas de cera son las que hacen el cirio pascual.
He escuchado que no se había hablado nada de esto, pero yo quiero recordar por lo menos las palabras que el señor vicepresidente ha dicho.

Ha dicho que hay un programa de Qualitur, ha dicho que hay un programa de diversidad de la oferta, ha dicho que hay un programa en distintos aspectos del desarrollo turístico, ha dicho la desestacionalidad, ha dicho una serie de temas que esas gotas son las que cubren, precisamente, la calificación del plano laboral afectado por el turismo en nuestra comunidad.

Y creo que ha dado, señor vicepresidente, unas cifras que son tremendamente importantes en esa rama.
Más de seiscientos cursos formativos con más de 15.
000 alumnos, y por tanto, y todos sabemos, los que conocemos un poco este aspecto, que prácticamente todos estos alumnos salen con un puesto de trabajo asegurado de los distintos centros de desarrollo.
También se ha dicho la red de centros que hay en toda la comunidad: Alicante, Benidorm, Valencia, futuros Castellón, Torrevieja y Peñíscola.
Eso ¿qué significa?
Que hay una apuesta clarísima por lo que es la formación profesional y por lo que es la captación.

Esta mañana, leyendo el periódico, veíamos ­y no he venido a leer el periódico, evidentemente, como otras señorías­, leíamos que solamente dos proyectos de la Comunidad Valenciana generaban 20.
000 puestos de trabajo.
Yo creo que eso es trabajo estable.
Yo creo que eso es trabajo de futuro.
Desestacionalizar como es una ciudad como Valencia o cualquiera del interior o litoral con más del 13% de incremento en el turismo de interior significa desestacionalizar la oferta en nuestra comunidad.

Además de todo esto, si analizamos los nuevos marketing del turismo electrónico o la captación de turismo electrónico que se está desarrollando vía de toda la modernidad de la era en la que vivimos, además de esas promociones nacionales o internacionales.
.
.
, que habrá quien le ponga un acento mejor o peor a asistir a las ferias, pero evidentemente, y lo he dicho alguna vez en la tribuna, si Coca­Cola no saliera en cada momento no estaría vendiéndose.
Porque sin lugar a dudas la estadística es que lideramos la península en este momento de todas las comunidades autónomas, porque es un hecho real.
El que el 10% de nuestra masa laboral sean directamente del turismo es importante para profundizar en ello, para planificar como se está planificando, con nuevos productos: turismo de salud, turismo de golf, turismo náutico, todo lo que se está desarrollando.
El turismo de interior con ese incremento que ha tenido creo que es tremendamente importante que lo tengamos muy en cuenta, muy en cuenta, para diversificar en nuestra comunidad, que tiene precisamente una franja de anchura perfectamente compatible con lo que es el interior y con lo que es la propia costa, centros emisores a su vez de lo que es esas ferias intra turísticas, que han dado un resultado muy positivo para el conocimiento de los productos que tenemos en el interior y cada vez con más fuerza están desarrollándose.

Por tanto, yo considero, señor conseller, que no ha sido usted en ningún momento triunfalista, que ha sido pragmático y que ha puesto las bases para lo que significa el desarrollo en nuestra comunidad, para lo que significa consolidar esos puestos de trabajo en el futuro, para analizar, sin ningún temor, que esos efectos multiplicadores de los grandes proyectos repartidos por toda la comunidad van a ser los que nos van a garantizar el futuro y la calidad turística en los próximos años.

Yo quisiera huir de ese primer lustro de los años noventa, en donde había unas sombras enormes por cuestiones económicas, por cuestiones de otros países, por cuestiones de otras ofertas.
Y nos hemos metido en este último lustro también de los años noventa, en el horizonte ya del 2001, con el fin de poder ver una luz esperanzadora, que yo estoy seguro que va a tener el apoyo permanente del Grupo Parlamentario Popular.
Animarle y estimularle a continuar con esa labor y, sin lugar a dudas, a conseguir los objetivos que todos queremos, que en realidad es consolidar el motivo de esta comparecencia, consolidar los puestos de trabajo, en un sector tan importantísimo como este.

No hay que olvidar que por primera vez, además de estar generando empleo en materia turística, estamos siendo una de las comunidades de inmigración más importantes que hay en nuestro país, una de las comunidades en donde la mano de obra de Extremadura, de Andalucía, de Madrid y de la parte de Castilla­La Mancha están llegando a nuestras costas, motivados también por efectos que a lo mejor todo el mundo olvida: la construcción o el sector servicios, que son dependientes de esto.
Pero si a eso le añadimos el tremendo esfuerzo que está haciendo la Comunidad Valenciana en materia de carreteras, en materia de transportes, en materia de comunicaciones, en materia de modernización.
.
.
Porque es bueno, señor conseller, el hablar de los lavapiés que se han puesto en las playas, porque es bueno hablar del ahorro de los recursos hídricos, que son importantes para nuestras ciudades, pero también es bueno hablar de medio ambiente, porque eso también fue uno de los más grandes aciertos de I+D que tuvo la Agencia Valenciana de Turismo en nuestra comunidad.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor Hernández Mateo.

Per a donar resposta conjunta, té la paraula el senyor vicepresident primer, senyor Olivas.

 

**El senyor vicepresident primer del Consell:**

 

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

En primer lugar, agradecerles el tono positivo y constructivo de la intervención que han tenido sus señorías.
Lógicamente, la posición del gobierno debe ser, lógicamente, distinta a la de la oposición.
La oposición está para controlar al gobierno, para hacer críticas a la labor del gobierno y para formular propuestas a la labor del gobierno.
Yo creo que en esta línea ha ido el debate que han planteado sus señorías.

Lógicamente, yo discrepo totalmente de la visión de sus señorías, discrepo totalmente, y creo que desde el Gobierno Valenciano, desde el primer momento se tuvo presente, desde los inicios de la anterior legislatura, en la que asumió la responsabilidad del gobierno de la Generalitat el Partido Popular, se tuvo claro que uno de los sectores económicos fundamentales de nuestra comunidad era el sector turístico.
No en vano, como ya he dicho en mi primera intervención, el sector turístico aporta al producto interior bruto valenciano el 12%, siendo, como he dicho, repito, anteriormente la comunidad del interior, la comunidad de la península en la que más aportación hace el sector turístico a su producto interior bruto.
Por lo tanto, es un sector estratégico dentro de la Comunidad Valenciana.

Todo esto además, si se tiene en cuenta que nuestro país entró en la segunda fase de la Unión Económica y Monetaria y que en el año 2002 va a entrar ya en vigor, va a circular el euro como moneda única aunque ya el euro es la moneda de nuestro país y del resto de los países de la Unión Europea que han accedido a esta fase de la Unión Económica y Monetaria, esto hacía que las perspectivas de nuestra comunidad dentro del sector turístico fueran enormes y que, por lo tanto, desde el Gobierno Valenciano se debía elaborar una estrategia para captar una mayor afluencia de turismo y para, además, hacer una política de desestacionalización de la oferta turística y de diversificación de la oferta turística para contribuir así a su desestacionalización y, como consecuencia, mejorar la oferta de la calidad turística que tenían en esos momentos la Comunidad Valenciana.

Y dentro de esa política de mejora de la calidad y de desestacionalización de la oferta turística se enmarcan los proyectos emblemáticos que he citado en mi anterior comparecencia: el Palacio de Congresos de la ciudad de Valencia, el Palacio de Congresos de la ciudad de Alicante, el Palacio de Congresos que se construirá también en la ciudad de Castellón y otra serie de proyectos emblemáticos que están trayendo como consecuencia la mejora de la oferta turística de la Comunidad Valenciana.
Todo esto unido a políticas que son importantes, como la política de formación, además de la política de publicidad, de promoción, que está realizando la Agencia Valenciana de Turismo en todas las partes, en todos los mercados que interesan a la Comunidad Valenciana.

Por lo tanto, desde el gobierno valenciano se le está prestando la atención que merece este sector económico que ocupa en estos momentos al 10% de la población activa de la Comunidad Valenciana ­por lo tanto tiene un gran peso dentro del sector laboral de la Comunidad Valenciana­, y que, efectivamente, el Consell conoce, como todos ustedes, los problemas desde el punto de vista laboral que acarrea este sector y que está contribuyendo a paliarlo.
Evidentemente, un problema importante de este sector son los contratos precarios, la precarización de los contratos.
Pero también es como consecuencia de que es un sector que estaba excesivamente concentrado en una oferta turística de sol y playa y que había que hacer los esfuerzos que desde el gobierno valenciano se están realizando por desestacionalizar esa oferta.
Y, como consecuencia de la desestacionalización de la oferta y de la ampliación de esa oferta, se reducirá al máximo la precarización de los contratos, se conseguirán contratos, mayor número de contratos fijos, se conseguirá más profesionalización en el sector; en definitiva, se conseguirá más calidad en el sector.

Por lo tanto, desde el gobierno valenciano se han tenido en cuenta siempre esos problemas y se han tenido siempre claros los objetivos que había que llevar adelante para conseguir que el sector turístico tuviera el peso económico que está teniendo en estos momentos en la economía de la Comunidad Valenciana.
Además, con un objetivo claro: estamos absolutamente convencidos de que el peso económico del sector turístico en la economía valenciana irá en crecimiento a lo largo de los próximos años, como consecuencia de la moneda única y como consecuencia de la ampliación de la oferta y de la mejora de la oferta que está haciendo la Comunidad Valenciana.

Todo esto teniendo en cuenta, además, que la preocupación del gobierno valenciano por la calidad en el sector es importantísima, de ahí el programa Qualitur que he citado en mi primera intervención; de ahí, como ha dicho ya también el representante, el portavoz del Grupo Popular, el número tan elevado de cursos de formación que se han impartido a lo largo del año pasado y el número tan importante de alumnos que han asistido a estos cursos de formación en los últimos años; de ahí, también, el esfuerzo que se está haciendo por mejorar el turismo del litoral, la mejora de las playas de la Comunidad Valenciana, la mejora de la imagen de la Comunidad Valenciana, y dentro de esa mejora de la imagen de la Comunidad Valenciana dentro del sector turístico está la participación en Fitur que su señoría ha criticado, pero que eso es absolutamente opinable.
Todos los medios de comunicación coincidían que el *stand* de la Comunidad Valenciana era el *stand* más visitado, a usted le podría gustar más o le podría gustar menos, pero el objetivo era que fuera de los más visitados, que fuera de los que más interés concitaran en los profesionales y que sirviera para lo que debiera servir, que era para promocionar el turismo, las distintas ofertas turísticas de la Comunidad Valenciana.
Y para eso, según todos los medios de comunicación, servía, porque era el *stand* más visitado de todos los *stand* de las comunidades autónomas que conforman nuestro país.

Por lo tanto, coincidimos con ustedes en que el sector turístico es un sector de la máxima importancia dentro de la economía de la Comunidad Valenciana, al que hay que prestarle la máxima atención.
Pero discrepo en cuanto a que el gobierno no está realizando todas las medidas, no está haciendo todo lo que debe hacer en este sector, para seguir siendo la Comunidad Valenciana una de las comunidades líderes en el sector turístico valenciano, porque estamos absolutamente convencidos de que desde el punto de vista económico el peso del sector turístico en nuestra economía, como he dicho anteriormente, cada vez será mayor.
Y estamos también absolutamente convencidos de que el número de empleos en la Comunidad Valenciana que habrá en el sector turístico cada vez será mayor.
Y por eso hay que apostar sin ningún titubeo y sin ninguna duda por el progreso y por la mejora de la calidad de este sector económico.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Muchas gracias, señor vicepresidente primero.

Per a rèpliques, pel Grup d'Esquerra Unida del País Valencià la il·lustre diputada Dolors Pérez té la paraula.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

Gràcies, senyor president.

Senyor Olivas, jo li havia fet una pregunta, m'haguera agradat saber el nombre de treballadors i treballadores que treballen en el sector turístic, era important per una part, per la que venia amb referència a esta compareixença; m'haguera agradat saber-lo.
No obstant, jo dubte que els 15.
000 alumnes que realitzen els cursos tots tinguen treball immediatament.
D'aquí ve la precarietat.

I després volia, abans d'entrar en detalls que jo crec convenients exposar-li ací perquè puguen rectificar-se i fer-se les coses bé, parlar-li un poc de la precarització.
Quan parlem de la precarització, senyories, jo no sé si estem parlant de què una persona treballa i ha de realitzar moltes més hores de treball que aquelles que té contractades.
No sé si al parlar de la precarització parlem del temps de descans i seguretat que ha de tindre el treballador i la treballadora.
Quan parlem de precarització no sé si parlem de què eixes persones no estan assegurades i per tant estan treballant vetladament en el sector.
No sé concretament quan parlem de precarització a què ens referim.
Però sí que estic convençuda, senyor conseller, que la precarització és tot això i molt més: no tindre els cursos adequats per a estar treballant en les cuines; treballar en el que és el ram de l'alimentació simplement amb un carné que es dóna pel municipis, per les oficines dels consumidors; efectivament, no tindre contractació i no estar això seguit.
Sé que d'eixe tema concretament no hauríem de parlar ací, ací parlem del turisme, l'ocupació i el benestar d'eixa ocupació.
Però això em sembla a mi que eixe tot formaria part de la precarització laboral.
També el risc laboral forma part d'eixa precarització.

Bé, i coses que jo entenc, senyor vicepresident, que s'haurien de tindre en compte.

La Llei del turisme 3/1998, hauria d'estar aplicada en tots els aspectes, en tots, per això es va fer; preparació mitjançant cursos de formació a molta més gent, perquè el que un realitze el curso no significa que treballe en ell, però a molta més gent.
Probablement s'hauria de començar pels qui ja estan treballant en la matèria d'hosteleria principalment, que si més no, eixa preparació dóna el que s'hagen de pagar sous dignes i per tant llevaríem de la precarització laboral a un munt de persones.

I voldria entrar en un tema que també espere que no es tinga a mal.
Quan li he parlat abans de Fitur, i ací faig un parèntesi, li he parlat perquè vaig estar jo veient-lo, jo no li he parlat perquè és que han vingut i m'ho han contat, perquè jo sols vore coses pel meu compte moltes vegades, sap vosté?

I vull parlar-li, per exemple, d'una cosa que no haurien de permetre.
En estos moments la construcció incontrolada torna a aparéixer principalment en la costa ­després parlarem de l'exterior­, però en la costa; construcció, construcció, construcció, perquè cal ser competitius en el sector turístic i, a més a més, quan més gent vinga ací millor, sí senyor, però que vinga gent de qualitat que es deixe els seus diners.

Tenim una experiència, que a mi em sembla que negativa, però que anirem supose també que rectificant-la.
I parle del que ha sigut el buque insígnia del turisme en el País Valencià, parle de Benidorm.
Benidorm, una ciutat que fins i tot vénen estudiants d'arquitectura del centre d'Europa i que diuen "com esta ciutat costera no s'ha de permetre construir res".
*(Remors)* Aleshores, ja tenim aquí un pas important, no s'ha de construir d'eixa manera; estem trencant els entorns i estem trencant també.
.
.
El turisme quan ve no vol eixes aglomeracions, no les vol.
*(Remors)* Jo ja sé que a Benidorm hi ha hagut diferents etapes, diferents etapes turístiques i ara estem en una etapa turística per altres coses que no s'han de fer.
I em sembla que el que dic no té cap color; si hem de parlar de colors, d'una altra forma parlaria.

Però, mire, el turisme a Benidorm ara està travessant una etapa prou curiosa: és un turisme de tot l'any dedicat nou mesos de l'any al turisme de la tercera edat, que està molt bé, però que, a més a més, allí col·loquem un parc d'atraccions que res ha de vore la majoria del temps de la realitat de Benidorm.
Probablement es podria estudiar en quins altres llocs pot anar col·locat una cosa important, per a donar també cobertura a altra gent que treballa i que està prou allunyada de Benidorm i que probablement seria convenient que treballara en eixos parcs també.

I és curiós, és una altra curiositat, però que sap també que s'haurà de tindre en compte per a poder-se rectificar.
Senyor vicepresident, vosté ha pujat pel port de la Vall d'Albaida?
Estic convençuda que sí.
I quan aplega dalt el port de la Vall d'Albaida hi ha un gran cartell de la Diputació d'Alacant que diu una cosa així com "Benvinguts a la Costa Blanca".
I dalt del port de la Vall d'Albaia es veu una cosa tan increïble com és la serra Mariola o el mont Cabrer.
Estem dient-li a eixe turisme que va cap a eixa zona que no cal mirar res, perquè ja estem en la Costa Blanca.
Són detalls.
Però són detalls que tenint una bona oficina de turisme u oficines de turisme, que tinguen en compte eixos detalls allí dalt del port podria anar una bona indicació que diguera: "i ací, si vostés miren davant, voran la serra Mariola, que de veritat és un paradís, val la pena visitar-la".

Les zones turístiques de l'interior són una cosa que moltes vegades les deixem de la mà.
I hi ha una mancança quant a les zones turístiques de l'interior i és que la manca de connexió que existeix entre l'interior i les zones de la costa impossibiliten que les persones que vénen de fora que els agrada prendre el sol, torrar-se en el sol i per la vesprada fer-se un *cubata* també els agrada ràpidament poder-se desplaçar a l'interior a vore les nostres muntanyes i els ambients tranquils i de passeig que allí es respira.

I una cosa molt important pel turisme és que jo estime, senyor vicepresident, que l'aplicació de la Llei de patrimoni hauria d'estar ja feta.
O siga, s'haurà d'entendre el govern valencià amb l'església principalment, i no ho dic com una cosa tonta.
El turisme també és cultura, cada vegada més, cada vegada més.
I el turisme cultural li agrada passar per un poble i que l'església estiga oberta.
Si l'església eixa no té aplicada la Llei de patrimoni i no apleguen vostés a un enteniment, mai poden vore les esglésies.
Però es vaja a la comunitat que es vaja, senyor Olivas, veritat que sí les veiem?
, a l'hora que siga, a l'hora que siga, perquè hi ha uns acords.

Però també s'ha de tindre en compte eixe patrimoni que és de particulars i que s'ha d'aplegar també a acords per a també poder-se visitar.
I això és la part del turisme cultural.
El que es va fer aquest any passat a la catedral de València va estar molt bé, però això no ho cobreix tot, d'això no solament podem viure.
Sí és de veritat, torne a repetir, que hi ha turisme que ve a prendre el sol, en definitiva a passar-se quinze dies de discoteca en discoteca, de *cubata* en *cubata*, que també està molt bé, i això sí que ho tenim, i prenent el sol, cadascú elegeix el que vol, però hi ha un altre turisme que fa quinze dies això, sí, i es va quinze dies més a una altra comunitat perquè el *palmito* turístic que se li ofereix en matèria cultural és més important que el que tenim els valencians.

 

**El senyor vicepresident primer:**

Vaja acabant.

 

**La senyora Pérez i Martí:**

I a mi m'agradaria ­gràcies, senyor president, acabe d'immediat­, a mi m'agradaria que tot això estiguera conjugat perquè el que ve que no se'n vaja i el que ve que puga tornar un altre any.
I això, senyor vicepresident, també dóna llocs de treball, majoritàriament qualificats, tot el que és el turisme cultural que s'hauria d'explotar d'una forma el més aviat possible.

Gràcies, senyor president.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyora diputada.

Pel Grup Parlamentari Socialista-Progressistes, té la paraula l'il·lustre diputat senyor Colomer.

 

**El senyor Colomer i Sánchez:**

 

Molt bé.
Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor vicepresident.

En les dues intervencions que porta, ha fugit d'una manera, jo crec que deliberada, perquè com he acabat abans la primera intervenció meua voldria ara començar-la.
No el faig a vosté tan incapaç d'afrontar el tema des del punt de vista sociolaboral i econòmic, que és el que plasma concretament, no el faig a vosté esquiu per tal d'afrontar, tot al contrari.
Però no sé per què no ha entrat encara, a hores d'ara, en la qüestió.

De tota manera sí que ha abusat, usat i abusat vàries vegades, del tan recorrent bloc d'arguments sobre les grans obres que estan en marxa: Terra Mítica, la Ciutat de la Llum, que no hi ha ni projecte; el tema de la Ciutat de les Arts i les Ciències, que recorde que el varen heretar, i em permetrà una consideració no des de la intriga personal ni molt menys, però el recorde a vosté en una comissió per a tractar de menysprear o de vilipendiar un poc, quan acabaven d'assumir el govern, el que era un projecte anterior de la Ciutat de les Ciències, el recorde a vosté, i està el *Diari de Sessions,* dient que aquella obra era qüestionable, perquè quina opinió tindrien els milers d'aturats ­en un grau de demagògia important que va exhibir en aquell moment­ contrastant el que era l'atur existent, en què el govern no estava per a activar i impulsar eixe tipus de projectes; que quan han començat vostés a governar va i resulta que són, efectivament, els del progrés, els de la locomotora econòmica, els de la imatge turística, i els de la creació de llocs de treball, i els del combat definitiu en la batalla, la victòria contra l'atur.
Vull dir un poc pel canvi de registre i de papers que jo crec que estos temes que avui són el inventari dels èxits en matèria turística s'estan exhibint.

Després el tema de Mundo Ilusión, que és un altre parc temàtic que s'anuncia per a Castelló, el Projecte Cultural de Castelló, etcètera.
De manera que totes estes grans inversions, ja que la compareixença buscava una reflexió econòmica, doncs jo voldria escoltar-lo a vosté què és el que estem fent, però alhora recordar que hi ha gent que no és en este moment precisament ben escoltada ni atesa com cal, gent que es dedica a investigar sobre el turisme, i sobre el turisme, i l'economia, i cap on anem en esta matèria, quin és el futur que ens espera, que està dient que el seu discurs, que sí que és jo no sé si triomfalista cada dia de la seua vida, però sí que participa d'una dosi important d'eufòria, que diuen des que estan governant que al 95 es va batre un record d'afluència turística; que al 96 es va batre un altre record; que al 97 un altre; que al 98 un altre; que al 99 un altre.
.
.

Vull dir, al final jo crec que això no és creïble.
Vostés han abusat d'este llenguatge, d'estes xifres.
Perquè segurament, i és la reflexió no d'un servidor, sinó la que avui vull manifestar aquí, és probablement l'estratègia per tal de demostrar a les multinacionals de l'oci, que sí que prenen la decisió estratègica d'invertir allí on hi ha massa crítica per a fer despesa i per tal de fer rendibles les obres, per tal de buscar eixe soci tecnològic que no troben ni tan sols per a la mítica Terra Mítica, val?

Ho dic, perquè el discurs a l'ús sobre els grans parcs temàtics, i les quatre o cinc obres que d'una manera tan i tan recorrent, tan i tan enutjosa ens recorden a tots, probablement vinculades eixes manifestacions a l'èxit numèric de visitants que vosté avui ha tornat a reiterar, doncs és més que sospitós eixe il·lusionisme de fer creure que en la comunitat cada vegada ve més i més gent.
La qual cosa tampoc des del punt de vista del marketing efectiu i comercial arreu del món, no sé si serà molt rendible la sensació de *overbooking* que vostés llancen al món.
Perquè si cada any es rebenta el que és la capacitat de turisme, el 100% cada any es rebenta, doncs jo, des del punt de vista d'un ciutadà centreeuropeu, jo no envie la meua família a estiuejar a un lloc que està absolutament saturat.

Vull dir, la seua recerca, la recerca d'un soci tecnològic que no troben per a eixos projectes que paguen en els diners públics, té el preu o té l'altra cara roïna d'una sensació de saturació que s'està donant.
Vull dir, és un tema que volia comentar perquè si no es diu queda únicament en l'aire i en l'ambient la idea que açò va molt bé, que ve molta gent i perquè ve molta gent hem d'estar satisfets.

Bo, jo crec que l'Agència Valenciana de Turisme, tornant a la qüestió sociolaboral, no té inquietuds, no té capacitat de gestió, no té opinió, no té agenda política, no ha travat, no ha concertat ni una reunió en l'administració de Treball, que a la millor és la que exprofesso es dedica a millorar teòricament sobre el paper les condicions laborals del sector turístic.
No hi ha cap símptoma, cap indici de treball, d'asseure's a una taula, de diàleg, per tal de des del coneixement de causa perquè tracten cada dia en el sector turístic, com es pot resoldre la qualitat del treball al sector turístic.
No hi ha, en cinc anys que governen, el més mínim esquema de treball, agenda de treball sobre eixa qüestió, i vosté avui em deuria sorprendre a un servidor i a tota la cambra dient, fent-me a mi quedar mal i dient que sí que s'ha preocupat l'agència sobre eixa qüestió, estic convençut que no ho podrà fer.

I jo crec que, entre mans, l'Agència Valenciana de Turisme hauria de tindre, efectivament, eixe ideari també de treball, perquè és la prova de foc que tenen sensibilitat.
És la prova "del algodón", com se sol dir.
I jo crec que acceptar que el mercat de treball en l'àmbit turístic ha de ser la "cenicienta", ha de ser el pitjor dels pitjors àmbits del mercat laboral, que això és invariable, que això és inevitable, jo crec que, enrocats com estan en eixa idea, fan un servei molt roí al que és el cos social que suporta el turisme.
L'agència ha de voler i ha de saber intervindre en eixa qüestió, i encara és una qüestió inèdita per a vostés.

I avui ­i acabe en esta reflexió­ i ahir, en el Ple d'esta setmana, dóna la impressió que estan enamorats o que estan molt sensibles en Antonio Gutiérrez, l'exlider sindical de Comissions Obreres*.
.
.
(Remors)* Sí, sí.
.
.
estan utilitzant eixe argument.
Jo no vaig a ser maximalista a l'hora de qualificar eixa actitud.
No vaig a dir que és una cerimònia de.
.
.
en fi; és una cerimònia com a mínim de la confusió.
Però jo crec que vostés han de voler a Antonio Gutiérrez en l'Antonio Gutiérrez de tots els dies, el que es preocupa per la sinistralitat, per la qualitat dels llocs de treball; el que es preocupa per la salut laboral, per dignificar la vida dels immigrants.
S'han de preocupar de.
.
.
immigrants que avui venen a servir en règim de semiesclavatge al sector turístic, eh?
Sí, sí.
I és l'Antonio Guyiérrez que també han de voler, i s'han d'enamorar d'ell, de l'Antonio Gutiérrez que va anar el primer a El Egido, on governa el Partit Popular.
És el primer que va donar la cara, és l'Antonio Gutiérrez de tots els dies de la vida, és eixe Antonio Gutiérrez.
I és este el meu homenatge a Antonio Gutiérrez.

Res més i gràcies.
*(Remors)*

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Moltes gràcies, senyor diputat.

El senyor vicepresident primer del Govern Valencià té la paraula, senyor Olivas.
*(Remors)*

 

**El senyor vicepresident primer del Consell:**

 

Señor presidente.

Señoras y señores diputados.

Bien, nosotros evidentemente no estamos enamorados de Antonio Gutiérrez.
En cualquier caso, él será el que lo pueda estar.
Pero usted sí que parece ser que se enamoró del PSOE del desempleo y el PSOE de los tipos de interés elevados, del PSOE de la crisis y del cierre de las empresas.
Parece ser que su amor fue por ahí.
Usted que ahora es tan sensible con la salud laboral, con el desempleo, con la siniestralidad y con todo eso.
Usted, como todos, lógicamente, tenemos derecho a cambiar, y usted cambió hacia ese sentido, hacia esa línea.

Vamos a ver, en este momento hay más de doscientas mil personas, más de doscientas mil personas que trabajan directamente en el sector turístico.
Por lo tanto, es un sector muy importante, como he dicho anteriormente, desde el punto de vista del empleo, y de la creación de empleo en la Comunidad Valenciana, y al que hay que prestarle la máxima atención.
Desde luego, yo no comparto la visión catastrofista que han expuesto ustedes, en cuanto a la situación de los trabajadores de este sector laboral, ni muchísimo menos, ni muchísimo menos.

De todas formas, tampoco sería un tema a discutir dentro del área de turismo, sino lógicamente dentro del área de las relaciones laborales, pero de ninguna forma comparto la visión que ustedes han dado de este sector, ni muchísimo menos.
En este sector existen unos contratos, como en cualquier otro sector dentro de la legislación vigente.
Los trabajadores están de alta en la Seguridad Social.
Efectivamente, hay muchos trabajadores fijos discontinuos en este sector, porque es un sector de una elevada temporalidad.
Y lógicamente, al ser elevada la temporalidad de este sector, tan elevada, lógicamente tiene que haber muchos trabajadores fijos discontinuos.
Pero que son trabajadores que comparten su trabajo el resto del año con otra actividad laboral, y que es algo absolutamente asumido por las economías y por la forma de actuar de estos trabajadores.
Algo absolutamente habitual.

En cuanto a las horas extraordinarias o no horas extraordinarias, es algo que entra dentro de la legalidad actual, y dentro de las posibilidades que tienen los trabajadores de aceptar o no aceptar el realizar estas horas extraordinarias, que en algunos casos es propio del interés de los mismos trabajadores que desean realizar estas horas extraordinarias.
En cualquier caso, lo que nadie puede discutir, o que difícilmente se puede discutir, es que en estos momentos el sector turístico en su conjunto en la Comunidad Valenciana está viviendo el mejor momento de su historia.
Por número de pernoctaciones, por número de visitantes, por el gasto que realizan los visitantes, por el número de contrataciones laborales.
En definitiva, todas las ratios en que se compare la situación actual con las anteriores situaciones en las que ha vivido el sector turístico en la Comunidad Valenciana, queda claro que en este momento este es el mejor momento de la historia del sector turístico valenciano.

 

Efectivamente, hay cuestiones que hay que controlar.
Y usted ha citado alguna de ellas, como por ejemplo el importante crecimiento de la construcción que hay en estos momentos en el sector litoral de la Comunidad Valenciana.
Y efectivamente, es una obligación compartida de la Generalitat Valenciana y de los distintos ayuntamientos, y por parte de la Generalitat Valenciana, se están tomando todas las medidas, y se está siendo muy escrupuloso en cuanto a la aprobación de los planes parciales, y de las modificaciones de los planes generales que están llevando a cabo los distintos ayuntamientos de la Comunidad Valenciana.
Pero, en definitiva, es una responsabilidad compartida entre los ayuntamientos y la Generalitat Valenciana.

En cuanto a los problemas de patrimonio cultural, pues, hombre, efectivamente hay mucho por hacer en la Comunidad Valenciana.
Afortunadamente la Comunidad Valenciana es rica en cuanto a su patrimonio histórico y cultural.
Pero no me negará usted que no se han hecho cosas importantes en estos últimos cinco años.
Usted cita la Exposición de la catedral.
Pero bueno, también se puede hablar de la rehabilitación de San Miguel de los Reyes, que es una obra muy importante y su conversión en Biblioteca de la Comunidad Valenciana, y las distintas rehabilitaciones que se han llevado a cabo a lo largo y ancho de la Comunidad Valenciana a lo largo de estos últimos años.

¿Que hay mucho por hacer?
Evidentemente, yo soy de los que apuestan por el turismo cultural como uno de los sectores emergentes dentro del turismo en la Comunidad Valenciana.
Y que hay que hacer importantes esfuerzos por mejorar los museos en la Comunidad Valenciana, por rehabilitar los edificios históricos y culturales de la Comunidad Valenciana, por rehabilitar los centros históricos.
Y se está haciendo mucho a lo largo y ancho de la Comunidad Valenciana; cítese los casos de Valencia, de Castellón, de Oriola, de Alicante, etcétera, etcétera.

Por lo tanto, compartimos con usted la preocupación que hay en cuanto a los esfuerzos que se debe de hacer por parte de la Generalitat Valenciana por mejorar la calidad de la oferta del sector turístico en nuestra comunidad, por desestacionalizar el sector turístico de la comunidad, por la formación de los trabajadores y por mejorar el patrimonio cultural, como una forma más de incentivar el sector turístico en la Comunidad Valenciana.

En cuando a la intervención del representante del Grupo Socialista, yo, la verdad es que en mi intervención, que ha sido respetuosa igual que la de usted, no me he referido para nada al pasado.
Pero es evidente, y a cualquier observador objetivo no se le escapa, que ha habido un cambio sustancial desde el año 95 a favor del sector turístico con respecto a lo que había en el sector turístico.
Y eso es evidente y eso cualquier observador objetivo lo percibe.

Y hay una prueba clarísima.
Ustedes recordarán perfectamente las expectativas que hubo en la Comunidad Valenciana de instalación, por ejemplo, de la Disney en alguna zona de la Comunidad Valenciana.
Y cómo la falta de habilidad, la falta de interés por el sector, o lo que fuera.
.
.
al final la Disney acabó yéndose de la Comunidad Valenciana.
Y fue una oportunidad importantísima que se perdió, y que la perdieron los actuales compañeros del grupo parlamentario de usted, el gobierno socialista que había en esos momentos en la Comunidad Valenciana.
Pero es que tampoco hay que recordarle a usted que durante los muchos en los que gobernaron aquí sus actuales compañeros de grupo, no se construyó ningún palacio de congresos, por ejemplo, en la Comunidad Valenciana.

Y hablando de la necesidad de mejorar la calidad de la oferta turística en la Comunidad Valenciana, y de desestacionalizar el sector turístico en la Comunidad Valenciana como una mejora, como una forma de mejorar la oferta y desestacionalizar la oferta, aquí no se construyó en trece años ningún palacio de congresos, ningún palacio de congresos.
No hubo ni la más mínima preocupación por construir un palacio de congresos en la Comunidad Valenciana durante los trece años en los que gobernaron los socialistas.
Y todo esto, al final se traducía también en inversiones privadas.
*(Remors)* ¿Cuántos hoteles se construyeron en la Comunidad Valenciana durante esos años?
Poquísimos.
Poquísimos.
En Valencia, uno.
Prácticamente nada, nada.

¿Por qué?
Porque no había ningún interés por parte de los socialistas, en cuanto a la importancia que el sector turístico tenía en la Comunidad Valenciana.
Y yo ya he dicho que yo no quería remitirme ni rememorar para nada el pasado, y yo en mis primeras intervenciones para nada he hablado del pasado.
Pero claro, como lo he visto a usted tan ilusionado creyendo que había encontrado la veta política refiriéndose al pasado, pues yo digo, hombre, pues le voy a recordar algunas cosas para que cuando hablemos del pasado hablemos de todo, hablemos de todo.

Y ya digo que ha habido un cambio sustancial, y eso cualquier observador neutral lo puede percibir, en cuanto al interés que el actual gobierno de la Generalitat Valenciana tiene por el sector turístico, y el interés que tenían los anteriores gobiernos.
Evidentemente, hay cosas por hacer, evidentemente hay cosas todavía por mejorar, evidentemente hay que hacer grandes esfuerzos por mejorar la formación de los trabajadores.
Hay que hacer grandes esfuerzos por mejorar la calidad de la oferta turística en la Comunidad Valenciana, pero no me negarán ustedes que en estos últimos cinco años se ha hecho un esfuerzo sin precedentes en la Comunidad Valenciana a favor del sector turístico.

Nada más y muchas gracias.

 

**El senyor vicepresident primer:**

 

Muchas gracias, señor vicepresidente primero del gobierno.

Senyories, s'alça la sessió.

 

*(S'alça la sessió a les 14 hores)*