Just%C3%ADcia%2020210301HTML.html





Comissió de Justícia, Governació i Administració Local realitzada el dia 1 de març de 2021.
Comença la reunió a les 10 hores i 44 minuts.
Presideix la diputada senyora Sabina Escrig Monzó.
Reunió número 13.

(Ocupa la presidència el vicepresident de la comissió, senyor José Císcar Bolufer)

El senyor vicepresident:

Bon dia.
Buenos días.

Vamos a dar comienzo a la comisión.

El primer punto del orden del día, bueno, previamente, vamos a pasar lista de los asistentes.
Señora secretaria, cuando usted quiera.

La senyora secretària:

Moltes gràcies, president.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Hi ha quòrum, president.

El senyor vicepresident:

Primer punto del orden del día, que es: lectura y aprobación, si procede, del acta de la sesión anterior.

Si no hay ninguna observación ni nadie manifiesta su deseo de votar en contra o abstenerse, la damos aprobada por asentimiento.

Elecció de la presidenta de la comissió

El senyor vicepresident:

El siguiente punto es: elección de la presidenta de la comisión.

Bueno, sabéis que, por haber pasado a formar parte de la administración del Consell nuestra anterior presidenta, Toñi Serna ha dejado vacante el puesto.
Y para la elección de nuevo presidente solo se ha presentado una candidatura, la de Sabina Escrig Monzó.
Por lo que procederemos a la votación.
Tenéis todos en la carpeta una papeleta y votamos en urnas.
Se os irá llamando a cada uno de vosotros para depositar el voto.

(La secretària crida per ordre alfabètic les diputades i els diputats perquè depositen la papereta en l'urna)

(El vicepresident fa l'escrutini)

Lo cual computa: 10 a favor y 1 voto en blanco.

Pues, en ese caso, pido a la señora presidenta que suba a ejercer su cargo.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència la presidenta de la comissió, senyora Sabina Escrig Monzó)

La senyora presidenta:

Bé, pues moltíssimes gràcies, senyories.

Vaig a intentar presidir aquesta comissió de la millor forma possible.

Projecte de llei, de la Generalitat, de la funció pública valenciana (RE número 14.
989, BOCV 67)

La senyora presidenta:

I, com que anem a tindre una comissió un poc intensa, anem a passar al punt número 3, al debat i votació del Projecte de llei, de la Generalitat, de la funció pública valenciana.

Sí, senyora Peris, per a què demana vosté la paraula?

La senyora Peris Cervera:

(Inoïble.
Parla amb el micròfon desconnectat)

La senyora presidenta:

Val.
Pues, senyories, si els pareix bé, fem un recés d'una hora i mitja perquè puguen posar-se d'acord en les esmenes transaccionals?

El senyor vicepresident:

Jo crec que en un hora.

La senyora presidenta:

Un hora?
Un hora?
Val, aleshores fem un recés d'una hora, senyories.
A les dotze, a les dotze en punt ens veiem ací una altra volta.

Moltíssimes gràcies.

(Se suspén la reunió a les 10 hores i 53 minuts)

(Es reprèn la reunió a les 12 hores i 31 minuts)

La senyora presidenta:

Senyories, dotze i mitja, doncs, anem a reiniciar la sessió i començarem amb les intervencions per a la defensa de les esmenes.
I comencem amb la defensa de les esmenes d'Unides Podem.

Senyora Blanes, té vosté 6 minuts.
(Veus)

Senyora Blanes.

La senyora Torres Garcia:

Presidenta, un dubte que se'ns planteja.
.
.
, que ens acabem de plantejar el portaveu de Ciudadanos i jo.
En este cas, qui exerciria el torn en contra?
Qualsevol que.
.
.
?
Pot aclarir-ho això?

La senyora presidenta:

En el torn en contra sempre elegix el grup.
.
.
, si no estic equivocada, el grup majoritari és que el pot fer.
.
.
, el que elegix de major a menor.

La senyora Torres Garcia:

Val, doncs això.

La senyora presidenta:

Tornem a.
.
.
(Veus) Perdó?
(Algú diu: «Si no renuncia») Efectivament.

Tornem.
.
.

La senyora Blanes León:

Gràcies, presidenta.
(Veus)

La senyora presidenta:

Un segonet.

¿Comencem?

La senyora Blanes León:

Sí, quan vosté diga.

Moltes gràcies, presidenta.

Des del meu grup parlamentari hem de dir que nosaltres, evidentment, pensem que aquesta llei és fonamental i que per fi posarà la funció pública al segle XXI.
I, per tant, malgrat que havíem presentat prou esmenes i que enteníem que eren necessàries, també entenem que, per damunt de tot, està el que és l'aprovació de la pròpia llei.

No és una llei, evidentment, unitària d'Unides Podem, sinó que és una llei que entenem de majories.
I, per tant, sí que és cert que també hem pogut millorar alguna sèrie de coses que pensàvem que podrien cabre dins de la mateixa filosofia de la pròpia llei per tal de millorar el text que s'havia presentat i ahí hem estat treballant una sèrie d'esmenes que, entre altres, ens agradaria destacar el que és tota la funció que puga l'escola valenciana de funció pública, en la qual nosaltres entenem que cal dotar-la de més.
.
.
, bé, d'una importància major de la qual ja tenia en aquesta llei, que també era important.

Nosaltres hem presentat esmenes quant a la rendició de comptes sobretot, perquè els plans de recursos humans pensen que no han de ser voluntaris o d'una manera més arbitrària, si es fan o no es fan, sinó que siguen més en el sentit de l'obligatorietat, perquè són necessaris per a poder fer una avaluació.
Una avaluació del compliment i dels resultats que puguen donar aquestos plans de recursos humans.
Pe tant, hem fet una sèrie d'esmenes en este sentit.

Després, també pensem que, encara que s'ha donat un pas important en aquesta llei en la qual el teletreball es planteja com un dret dels treballadors i treballadores, sí que és cert que totes les que hem estat a les compareixences hem pogut adonar-nos que ha sigut una reivindicació pràcticament unànime de totes les persones que han comparegut a aquesta comissió en el procés de participació pública.

I, ¿per què?
Perquè encara que se tenia com una necessitat de regular, també és cert que quan aquesta llei es va començar a treballar ningú ens haguera dit que ens trobaríem en aquestos moments en la situació en la qual estem.
I, per tant, tot allò que es veia més llunyà a dia de hui el teletreball és una realitat que se'ns ha imposat d'una manera molt més ràpida del que pensàvem i, per tant, pensem que, encara que siga un desenvolupament reglamentari posterior el que haja de marcar totes les línies de com s'articularà el teletreball, sí que pensàvem que quedava una mica falta d'aprofundir un poc més.
I, per tant, hem pogut redactar una esmena en la qual s'incidix un poc més en el que és el teletreball en si i, sobretot, en eixe caràcter de dret que es té.

Després, també per a nosaltres una de les demandes que també vam poder ací escoltar era el tema de les professions.
I és cert que moltes d'elles.
.
.
, cadascuna té les seues motivacions i tot el seu dret a poder reivindicar, però hi havia una per damunt de totes que per a nosaltres era fonamental, i era el tema de les educadores i educadors socials.

Perquè si entenem com a política fonamental del govern del Botànic, i espere que de totes i tots els que estem ací, el tema de l'atenció a les persones més vulnerables, ¿com no podem incidir en la professionalització d'aquest sector i el que els treballadors i treballadores d'educació social siguen.
.
.
, tinguen eixe requisit de professionalitat en la seua titulació corresponent, ja que atenen, com bé dic, a persones més vulnerables com puguen ser menors, majors, dependents, etcètera?
Per tant, per a nosaltres eixa era una esmena molt important que vam arreplegar també de la participació pública i que finalment ha pogut ser arreplegada en aquestes esmenes i esperem que siga votada a favor.

I, després, hi ha un altre punt que per a nosaltres també és transcendent, i és en la qüestió de què passa amb els interins.
Totes creiem -almenys des del meu grup parlamentari- que s'ha de tendir a eixa professionalització de la funció pública.
Nosaltres creiem, evidentment, que forma de cobrir les places ha de ser per oposició, però també hem d'adonar-nos que tenim una realitat, una realitat que malauradament portem arrastrant per eixa manca d'oferta pública d'ocupació durant tants i tants anys i que a dia de hui ens porta que tenim una taxa d'interinitat per damunt del que seria mínimament exigible.
Per tant, sí que plantegem una transitòria, en la qual els interins puguen formar part de les borses de treball durant els següents dos anys, sempre que s'hagen pogut examinar i hagen pogut passar les proves, tant siga en la convocatòria present com en l'anterior.
Per tant, creiem que això dona una seguretat tant als treballadors i treballadores i, sobretot, a l'atenció i al servei que ha de garantir.

I poc més.
En el tema de l'EVAP, la transferència del coneixement per a nosaltres també era una cosa fonamental i, per tant, que s'habiliten mecanismes perquè eixe coneixement de totes aquelles persones que tants anys han exercit la funció pública quede a l'Administració pública creiem que era fonamental.
I per a destacar (inintel·ligible) .
.
.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies, senyora Blanes.
I moltíssimes gràcies per a ajustar-se al temps.

Per a fer el torn en contra de les esmenes presentades pel grup Unides Podem, ¿algun.
.
.
?

Senyor Llanos.

El senyor Llanos Pitarch:

Gracias, señora presidenta.

Para no estorbar lo que es el desarrollo normal de la cámara o de la comisión asumo el turno en contra de este grupo parlamentario respecto de Podemos.

En fin, con todo el trasiego este de última hora de un gobierno que nos tiene presentando enmiendas transaccionales un minuto antes de la reanudación, pues difícilmente se puede hacer ninguna contra, pero, en fin, hacer algún comentario.

En fin, nos resulta bastante curioso que se defienda toda la labor de la Escuela Valenciana -del EVAP- de Administración Pública cuando se ha retirado la enmienda.
Entonces, no parece que se pueda justificar mucho eso en este debate.

Se mantiene, por ejemplo, la enmienda 109, respecto a ampliar a un 5 % las plazas de lo que propone el proyecto de ley respecto de los cupos de plazas para personas con discapacidad.
En fin, no entendemos ese aumento.
Porque si se trata de fijar porcentajes, podría ponerse cualquiera.
No entendemos cuál es la línea argumentativa que justifica el mantenimiento de esa enmienda 109.

Por otra parte, hablando de técnica legislativa, nos parece que, aunque se ha modificado mediante una transaccional la enmienda 88 para adaptarse al proyecto de ley, efectivamente hacer referencia, ya no los apartados c, d, e, f, etcétera, como hacía antes la enmienda, sino a los principios informadores que van a regir para todas las actuaciones respecto de esta ley, pues obviamente, para eso está el artículo 2 que habla de los principios informadores.
Por tanto, lo que sobra completamente es toda esa enmienda transaccional.

Y también nos preguntamos sinceramente de lo que en un minuto hemos podido ver: ¿cómo no aparece como enmienda transaccional…?
¿Cómo aparece -que es caballo de batalla de Unidas Podemos- la enmienda 300 al artículo 191?
Que no nos aparece, salvo que no se nos haya pasado entre tanto papeleo, no nos aparece ni siquiera una transaccional, en la que pretendían cambios y desarrollar funciones de la comisión sobre gestión de los servicios públicos y para la reversión de los servicios públicos.
Es decir, nos parece que no tiene mucho sentido evidentemente… Perdón, señora presidenta, un inciso, ¿esto no es réplica a la posición de Podemos?
Porque si son mis enmiendas…, porque si es réplica, son tres… (Veus) Ah, es que como me pone seis minutos.
(Veus) Tiene razón, tiene razón… (Veus) Tiene razón, más de lo que quería.
Muchas gracias.
Vale, vale, muchas gracias.

En fin, respecto, por ejemplo, de este sometimiento de todo…, parece que se acuestan y se levantan con el «exprópiese», ¿no?
, y entonces todo lo que está externalizado, todos los servicios tienen que ser revertidos.

Pero nos preguntamos sinceramente, nos preguntamos: ¿cómo desaparece esa petición y para cuándo se está guardando?
Quizá lo que decía aquel de «ustedes hagan las leyes que yo haré los reglamentos».
Pues quizá el tema vaya por ahí y nos resulta verdaderamente preocupante.

Sinceramente, con todo lo que se nos ha retirado aquí mismo y con las transaccionales, no podemos hacer otra réplica en estos momentos.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Blanes…, ¡ay!
, señor Llanos.

I, senyora Blanes, per a la rèplica.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies.

Jo crec que el senyor Llanos, com és un tema que pense que no li interessa massa, el tema de la discapacitat i diversitat funcional, evidentment no sap que la llei no és que arreplegue un 5% o que nosaltres hàgem volgut pujar al 5 %.
La llei arreplega que el mínim del 10 % serà per a persones amb discapacitat o diversitat.

El que nosaltres hem fet amb la nostra esmena és que quan parla precisament que el 5 % serà per a malalties mentals i per a diversitat intel·lectual, nosaltres el que fem és que d'eixe.
.
.
, era un 4 % i puja el 5 %, del total del 10 %, el 4 % es proposava que fora per a este tipus de diversitats i malalties mentals.
D'eixe 4 %, seria 3 % per a diversitat intel·lectual i 1 % per a malalties mentals.
El que fem en la nostra esmena és incrementar d'1 a 2, per tant, puja de 4 a 5 el percentatge d'aquestes diversitats i malalties mentals, i el que queda és el total del 10%.
Per tant, si no són cobertes les places per a aquests col·lectius, seran pel còmput global del 10 % per a diversitat i per a aquests tipus de col·lectius.
Per tant, pense que eixe apunt se li ha passat perquè no el té massa estudiat.

Després, dir que nosaltres.
.
.
, vosté diu que hem retirat totes aquelles de l'EVAP.
Bé, jo li.
.
.
, no sé, la 183, la 184, la 185 fan menció, evidentment, a totes les funcions que ha de fer la l'Escola Valenciana d'Administracions Públiques i, per tant, no hem retirat aquestes esmenes en cap cas.
Són esmenes que es mantenen en el llistat que hem passat.

I, després, dir-li que vosté parla de l'esmena número 300, del meu grup parlamentari, que parlava del diàleg social i que parlava, en un dels punts, dels temes dels serveis externalitzats.
L'hem retirada, i no és que l'hàgem retirada perquè no creguem amb açò, ni molt menys, sinó que està arreplegada en l'esmena 301, del PSPV, que parla també en l'article 191.
1, apartat b, en el qual diu, ja arreplega la comissió d'estudi i debat per a la reversió dels serveis externalitzats.

I la resta de fòrums que passen a ser meses i, per tant, per això hem cregut que aprovaríem aquestes presentades pel PSPV, retirant en el nostre cas la 300.
Per tant, la nostra política de reversió de serveis bàsics cap a la funció pública es manté intacta.
A més, continuarem treballant en esta línia i, per suposat, com bé he arreplegat, aprofitarem aquestes comissions d'estudi precisament perquè es facen de la millor manera possible, com sempre dic, atenent als drets dels treballadors i de les treballadores, i també sobretot als serveis, que és l'essencial, a prestar un servei de qualitat.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Señor Llanos, para la réplica tiene usted tres minutos.

El senyor Llanos Pitarch:

Muchas gracias, señora presidenta.

Mire, señora Blanes, como siempre usted empieza haciendo calificaciones morales de los demás.
Es decir, a usted le importan las personas con discapacidad y diversidad funcional, a mí no.
Míreselo, hágaselo mirar, y no entre en cuestiones personales, en cuestiones morales, es lo que menos le conviene.

Mire, si lo tengo estudiado o no estudiado, usted tendría que haber hecho su trabajo y no haber llegado aquí y tenernos aquí con un minuto presentando enmiendas, cuando usted forma de parte del gobierno.
Por tanto, quien tendría que estudiar usted, y yo hago lo que puedo con las armas que ustedes nos dan medio minuto antes.

Mire, usted habla de que no han retirado lo de la Escuela Valenciana de Administraciones Públicas.
No es cierto, ustedes lo han retirado absolutamente todo y se han acogido solo a la 128, a la 128, que habla, eh, que es lo que se ha mantenido, que es sobre selección del profesorado, quien dice quien forma parte del órgano.
Eso sí se ha mantenido, es lo único que planteaba el Partido Socialista.

Y, finalmente, respecto de la externalización de los servicios, el Partido Socialista no desarrolla las funciones sobre esa comisión.
¿De acuerdo?
Por tanto, ustedes sí han retirado absolutamente todo lo que se refiere a esa externalización de servicios.
Y, oiga, me parece perfecto que lo hayan retirado porque les íbamos a votar en contra, lógicamente.
Pero, bueno, no mienta, lo han retirado absolutamente.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Llanos.

Y ahora pasamos a la defensa las enmiendas presentadas por el Grupo Vox.
Señor Llanos, tiene usted seis minutos.

El senyor Llanos Pitarch:

Pues muchas gracias de nuevo, señora presidenta.

Bien, nosotros entendíamos ya, en el debate sobre la enmienda a la totalidad, que no procedía una nueva ley de función pública porque no hacía falta.
Tenemos una de hace apenas diez años que, si quedaba desfasada u obsoleta, podía modificarse, tan sencillo como eso.

Cuando se presenta una nueva ley en tan poco tiempo es que, bueno, como ya dije, y le diría Horacio a su amigo Hamlet, algo huele a podrido en Dinamarca, ¿no?
Es decir, que propone una nueva ley más acorde con un expreso ideario político, evidentemente.

En los países democráticos hay muy pocas leyes; en los países menos democráticos o de una democracia cuestionada no se para de legislar.
Por supuesto en países no democráticos hay elefantiasis legislativa.
Por tanto, todos y este botánico se lo tendría que mirar.
Porque, desde luego, propone una nueva ley más acorde a un ideario concreto.
Una ley que están discutiendo desde 2016, cuatro años, y no han cambiado casi nada.

Pero, bueno, entre esas muchas cuestiones discutibles, innecesarias y contradictorias cabe destacar algunos puntos concretos, como hemos hecho en nuestras enmiendas de adición, modificación y supresión: lo relativo al requisito lingüístico, lo relativo a la creación o al mantenimiento, además con la creación de tres organismos nuevos, insistiendo en la perspectiva de género, perjudicando al personal interino, haciendo una discriminación en cuanto a ayudas a opositores jóvenes respecto de todos los demás.
En fin, unas cuestiones bastante discutibles.

Sobre el requisito lingüístico se exige, como regla general para participar en los procesos selectivos, la acreditación del conocimiento del valenciano en el grado que se determine reglamentariamente, ya lo he dicho antes.
Ya haremos los reglamentos, en la ley no lo definimos exactamente.
Y se habla de respeto al principio de proporcionalidad y adecuación entre el nivel de exigencia y funciones correspondientes.
¡Hombre!
las funciones correspondientes tendrán que ver con el mérito, la capacidad y la igualdad en el acceso y luego en la función pública, y desde luego siempre en beneficio con toda diligencia de la ciudadanía, no por el hecho de establecer obligatoriamente el requisito lingüístico.
Pero, bueno, ya lo sabemos, no es una cuestión de proporcionalidad, es una cuestión, como dijo el profesor Sánchez Morón, es una cuestión estrictamente política.

Pero nos olvidamos, y alguien lo tendrá que decir, que tenemos el artículo 3.
1 de la Constitución española que nos obliga a todos, en el que se dice que el castellano es la lengua oficial española del Estado, todos los españoles tienen el deber de conocerla y el derecho a usarla.

Por tanto, en este sentido, y tras la adecuación del anteproyecto en la observación esencial formulada en el Dictamen del Consejo Jurídico Consultivo, en la disposición final tercera de la ley, establece ese plazo de un año desde su entrada en vigor para que el Consell apruebe la disposición reglamentaria, el reglamento, que regula la acreditación del nivel de conocimiento exigible al valenciano.
Ese reglamento respetará, en todo caso, esperamos, el objetivo de proporcionalidad y adecuación a las funciones correspondientes previstas en la propia ley, o así lo exigía el Consejo Jurídico Consultivo, previo informe favorable en lo relativo a esta materia de la conselleria competente en materia de política lingüística.
Tela lo que se nos está diciendo, porque ya sabemos por dónde saldrá el informe si lo tiene que hacer el señor Marzà, es decir, si quien decide es el señor Marzà, vamos apañados, imposición, imposición y más imposición e inmersión total lingüística; eso sí, más condenas y condenas judiciales.

Por otra parte, tenemos la creación de tres nuevos organismos, efectivamente: se crea el Consell Interdepartamental de Retribuciones, 9 del proyecto; Comisión intersectorial de la ocupación pública valenciana, artículo 10; la Escuela Valenciana de Administración Pública, ya está, artículo 11.
Estos tres organismos, mediante las enmiendas parciales, los hemos eliminado, dándole las competencias a quien debe de tenerlas, que es la dirección general con competencia en función pública para que sea la única encargada de organizar y gestionar todo lo relacionado con la función pública.
Si es necesario reforzar esa dirección, que se le asignen más o nuevos funcionarios, pero que haya un único centro gestor de la función pública.

También nos encontramos con el Consell Asesor de la Función Pública Valenciana, artículo 12, el cual igualmente eliminamos en nuestras enmiendas, devolviendo también sus competencias a la dirección general con competencia en función pública.

No puede ser que existan cuatro órganos para organizar la función pública valenciana que se van solapando en competencias.

Por otra parte, se está hablando también, lo hemos comentado antes, de unas ayudas especiales para opositores jóvenes, lo cual estaría muy bien si esas ayudas fueran para todos.
Es decir, nos encontramos con el problema gravísimo, y en las puertas hoy tenemos a uno de los sindicatos más importantes de función pública, el CSIF, diciendo que hay un problema gravísimo, incluso de adaptación de la normativa europea que está cambiando la jurisprudencia del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, y resulta que ahora estamos discriminando a los funcionarios interinos de larga duración, a los que, además de trabajar, se pueden quedar fuera de su trabajo dándoles unas becas para opositar a los jóvenes que vendrán a desplazar, evidentemente, a los que durante muchos años y con gran experiencia, mérito, capacidad e igualdad, proporcionalidad, merecerían también esa protección.

Y desde luego -concluyo-, pues bueno, por el tiempo, hablando de la perspectiva de género.
Entendemos, y menos en la función pública, siete de cada diez trabajadores de la función pública son mujeres.
Si se quiere hablar de igualdad basémonos en la Constitución y denunciémoslo en los tribunales.
Que cada ley tenga que regular a la fuerza una igualdad, una paridad, eso no es igualdad, eso es igualitarismo.

Muchísimas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Llanos.

Per a fer la rèplica a les esmenes presentades pel Grup Vox.

Sí, senyora Blanes, perfecte.
Té vosté sis minuts.

La senyora Blanes León:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, jo crec que aquestos debats, igual que vostés fan el corta y pega de totes les seues lleis, podrien fer quasi el mateix en el que és el discurs, perquè finalment ens diuen que nosaltres presentem lleis que són, bé, polítiques, ideològiques i sectàries, i vostés el que pretenen en les seues esmenes evidentment sí que és polític, sectari i sobretot i sobretot discriminatori.

Volen eliminar evidentment en tot el text qualsevol menció a temes d'igualtat, igualtat entre hòmens i dones, equilibri, qualsevol atisbe que puga fer entendre que es treballa per eixa igualtat efectiva.
Perquè vosté parla que en la funció pública el percentatge de dones és més alt que el d'hòmens, però nosaltres entenem que eixa perspectiva de gènere és totalment necessària, perquè encara que en alguns dels llocs siga així i siga majoritàriament en dones, el que està clar i que el queda totalment acreditat és que no en totes les categories passa el mateix.
I, per tant, eixe sostre de vidre és el que també s'ha de trencar també en l'administració pública.

I, per tant, nosaltres sí que entenem que a dia de hui és necessària eixa perspectiva de gènere a l'hora de la planificació de recursos humans i, com no, si li ho estem exigint, ho estem demanant per al sector, com no anem a fer-ho en l'administració pública.

Però evidentment vostés no sols eliminen tot açò, sinó eliminen tot el llenguatge inclusiu, ni tant sols ja els val eixa doble nomenclatura, eixa doble denominació, sinó que primer directament eliminen tot el que estiga en femení.
Per tant, nosaltres, les dones, també volem estar en aquesta llei.
I, per tant, evidentment, totes aquestes esmenes no anem a aprovar-li-les.

Quant a qüestions de llengua.
Una més, una més de les reiteratives, evidentment per part del Grup Vox Comunidad Valenciana, perquè el pretenen també és eliminar tot allò que tinga a veure amb la cultura, que també ho posa en una de les seues esmenes que pretenen retirar, tot el tema de cultura, de foment de la llengua, i sobretot del dret de les ciutadanes i dels ciutadans a ser ateses en la seua pròpia llengua, que la d'algunes de nosaltres és el valencià, malgrat vostés vullguen eliminar-lo.

Després també, evidentment, una de les seues línies també és, bé, llevar tota capacitat d'autogovern a qualsevol àmbit de l'administració i a qualsevol de les propostes que fan, eliminant tot allò de qualsevol tipus de comissió, les comissions intersectorials, també l'Escola Valenciana els molesta, volen buidar-la totalment de contingut i eliminar-la per complet.
I, per tant, en això evidentment no podem estar d'acord amb vostés.

I després, bé, també hi ha una sèrie d'esmenes, inclús vosté ha comentat una, no?
, una esmena en la que pretenen eliminar el tema de la formació.
Bé, ahí demostren, pensem, la seua visió classista, que qui puga pagar-sÂ´ho i qui s'ho puga permetre que puga accedir a la funció pública.
Però a nosaltres són importants aquestes ajudes, sobretot a la gent jove, que normalment és la que menys capacitat econòmica té.

I després hi ha una sèrie d'esmenes que vostés han presentat que entenc que, com teníem tant de temps, no sé, critica que no s'hagen fet a última hora transaccions, però vostés hagueren pogut fer alguna autoesmena i autoesmenar-se algunes que crec que són totalment errònies, quan feien referència a l'article 111, i el que entenem que volien era fer referència al 114, perquè sinó no té cap sentit, perquè on es parla dels temes que vostés aborden és un altre article.

I dit açò, de passo, se'ls ha passat una de les seues esmenes que, en no fer referència a l'article que tocava, bé, se'ls ha passat una d'eliminar el tema d'igualtat entre hòmens i dones.
Ho dic per si la volen corregir encara estan vostés a temps.

I el que més em crida l'atenció, que vostés solen fer, és algo que jo crec que ja és, no sé, no m'agradaria qualificar-ho, però el que vostés aprofiten qualsevol projecte de llei o qualsevol ocasió per a, encara que no tinga res a veure en el que s'està tractant, en el tema, eliminar amb disposicions derogatòries totes aquelles lleis que a vostés no els agraden, no?
I, per tant, aprofiten per a presentar esmenes per a eliminar la Llei integral contra la violència sobre la dona, derogar la Llei per a la igualtat entre hòmens i dones, derogar la Llei de drets i garanties de la infància i de l'adolescència, derogar la memòria democràtica.
Bé, una sèrie d'esmenes que res tenen a vore, com li dic, en el debat d'aquesta.
Però, bé, vostés, per si de cas, no?
, per si de cas cola, doncs les claven en tots els projectes de llei.

Per tant, més del mateix.
Ja ho vam debatre en el debat a la totalitat i en qualsevol altre projecte que s'haja portat ací.
I vostés l'únic que volen és eliminar tot tipus de criteris d'igualtat, requisits lingüístics i dret a la nostra llengua i a la nostra cultura, perspectiva de gènere i causa d'autogovern de les administracions públiques.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Per a la rèplica, señor Llanos, tiene usted tres minutos.

El senyor Llanos Pitarch:

Muchísimas gracias, señora presidenta.

Mire, señora Blanes, las leyes las proponen ustedes, no la oposición.
Las leyes las elaboran ustedes, no yo, que estoy todavía en la oposición.

Por eso, si en todas las leyes ustedes hablan siempre de género, yo hablaré de género.
Si en todas las leyes hablan de inmersión lingüística, yo hablaré de ese requisito injusto de la inmersión lingüística, el requisito lingüístico.
Si ustedes en todas las leyes hablan de lenguaje inclusivo, de hecho, las fabrican con ese lenguaje inclusivo asexuado, pues, yo hablaré de esa barbarie gramatical, barbarie lingüística, de esa forma de redactar.

Pero, mire, es que no solo pasa aquí.
Pasa ya en muchos países y se están despertando, ¿saben?
Ya no les engañan más.
Miren, más de sesenta diputados, incluida -debe ser…, no sé, no sé, igual debe ser de extrema derecha, que creo que no-…, pero la ministra de cultura de Francia junto con más de sesenta diputados están planteando el tema de la mentira de los documentos asexuados, de la mentira de género.
Porque es una barbarie gramatical.

Y usted me dice que hasta ahora no se veía incluida en las leyes.
Perdóneme usted, pero mayor estupidez no se puede decir.
Hasta ahora, las leyes, según usted, no se referían a usted, ¡vaya!
, por el hecho de ser mujer.
Algo increíble.

Y, luego, nos dice, como justificación de esa discriminación en esta nueva ley, que es verdad que el porcentaje es mayor de muje… No, no.
No, no, porcentaje mayor no.
No utilice la dialéctica.
7 de 10, 7 de 10.
Pero usted dice: pero aún no estamos.
¿Cómo que aún no estamos?
¿Tienen que ser 10 de 10?
Entonces, los hombres desaparecen del mapa, ¿no?
A ustedes el mérito, la capacidad, el ser humano, tenga el sexo que tenga, parece que no les importa.

Miren, la discriminación positiva o negativa delante lleva la palabra discriminación.
Y no nos van a convencer.
Eso provoca desigualdad ahora y siempre.
Si la hubo en algún momento, respecto de la mujer, que lo reconocemos todos, ahora la hay respecto del hombre, en lugar de buscar a la persona -y nos incluye a todos el término persona- más capaz para cada puesto y para cada trabajo.
Por tanto, ustedes siguen siempre con lo mismo.

¿Y clasismo?
Pues, nada, mire, señora Blanes, nada más salgamos de aquí me está esperando el Rolls Royce, ¿sabe usted?
Porque, como no tiene más argumentos contra Vox, tiene que decir esas tonterías de que somos clasistas.
Mire usted, nosotros estamos aquí para defender a todos los valencianos, ustedes para los poquitos que les están siguiendo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Llanos.

I, senyora Blanes, per al torn de rèplica, té vosté 3 minuts.

La senyora Blanes León:

Bé, moltes gràcies.

Requisit lingüístic injust.
Bé, el senyor Llanos, com sempre, és qui repartix ací, en aquest hemicicle, la justícia per a uns i per a altres.

I, després, parla de barbàrie gramatical i lingüística.
A mi açò m'agradaria que la meua companya de part del Botànic, la senyora Nathalie Torres, li poguera contestar més directament a este tema i, per tant, no vaig a clavar-me més, que les seues paraules jo crec que ja el desqualifiquen prou.
Barbàrie gramatical i lingüística, parlant de llenguatge inclusiu.
Bé.

I quan es parla de.
.
.
I m'acaba de dir que la major estupidesa és no sentir-se incloses en les lleis.
No es tracta que no ens sentim incloses en les lleis, jo pense que aquesta llei sí que parla específicament de nosaltres.
I, potser, vostés, en el llenguatge genèric masculí, es senten còmodes; però és que hi ha una altra realitat d'una majoria en què volem formar part, de manera explícita.
I no sols és que vostés eliminen els termes genèrics i asexuados, com vosté diu, sinó que, a més, quan es parla tant de funcionarios y funcionarias, ciudadanos y ciudadanas, també volen eliminar-ho.
Per tant, o siga, ja és una qüestió d'obsessió la seua, cosa que, bé, doncs, ahí esperem que es queden en solitari.

I, després, bé, dir que hi ha una discriminació dels hòmens, en aquestos moments, jo crec que això sí que és una barbàrie el que vosté està dient, perquè eixa no és cap realitat.
Ací es pretén que siga una llei per a tots i per a totes i, per tant, és el que arreplega aquesta llei i no sols aquesta llei, sinó totes les lleis que presentarem aquest Consell i aquestos grups parlamentaris, perquè nosaltres sí que entenem que, a dia de hui, cal legislar garantint eixos drets en igualtat per als hòmens i per a les dones.

Tal vegada, jo sempre ho dic, tal vegada algun dia açò no siga necessari, però, a dia de hui, encara és necessari explicitar-ho a les mateixes lleis.
I, per tant, ahí estaran els textos per a poder exigir-ho.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Blanes.

Ara anem a passar a la defensa de les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Compromís.

Senyora Torres, té vosté 6 minuts.

La senyora Torres García:

Gràcies, presidenta.

Benvinguda a la comissió.
Encara no l'havia poguda felicitar.

Bé, doncs, jo crec que, quan vam tindre el debat a la totalitat, ja va quedar clar el nostre posicionament sobre esta llei.
Hem de fer una miqueta de memòria i recordar que esta és una llei que ve de la legislatura anterior, la qual cosa vol dir que tots els treballs previs de consulta a experts ja s'havien dut a terme i que, per tant, el treball que quedava pendent per fer era, precisament, el que estem fent ara, que és la tramitació parlamentària, que també, també convé recordar que ha passat alguns daltabaixos, amb la interrupció de l'activitat parlamentària en la primera part de la pandèmia.

Per tant, esta és una llei que ja arriba ací, amb els informes previs d'experts i d'expertes.
Un d'eixos informes, precisament, instava el govern valencià a fer una nova llei.
Perquè jo sé que l'oposició ha insistit molt en la falta de necessitat d'esta llei; doncs, els informes dels experts anaven justament en el sentit contrari.
Els experts concloïen que les moltes reformes, modificacions que recomanaven fer al text de la llei de 2010, al final, feien més viable o millor redactar una llei de nou.

I hi ha també, encara que alguns, doncs, potser, no li donen la importància que li donem altres, el Llibre violeta de la funció pública valenciana, on s'aborden qüestions de conciliació i qüestions també relacionades amb les víctimes de violència masclista i, també, en un nivell que pot paréixer un poquet més superficial, qüestions de llenguatge igualitari, llenguatge inclusiu.
I dic que poden paréixer més superficials, però, bé, també en la manera en què es diuen, es diuen, és a dir, el llenguatge que s'utilitza per a redactar una llei és important, en este cas doblement important.

No vaig a posar-me en pla lingüista, senyora Blanes, perquè no toca.
Però a mi sempre m'admira molt que hi haja persones que sàpien més que jo, eh?
Jo sempre em quede admirada del saber immens de les altres persones amb qui debat.

Bé, és una llei, per tant, també que ha passat la seua fase de participació ciutadana.
És una llei que avança en igualtat, ja ho he dit, i també en inclusió, en la inclusió en la funció pública valenciana, reforça la inclusió en la funció pública valenciana de les persones amb diversitat funcional i que avança també en l'equiparació -vegen vostés quina barbaritat vaig a dir ara, eh?
-, en l'equiparació de les dos llengües oficials, d'acord amb l'Estatut d'autonomia i la llei d'ús.
Eixa és la grandíssima barbaritat que hem perpetrat en esta llei.
I, en eixa equiparació, el que fa és garantir els drets de la ciutadania i deixar clares quines són les obligacions de l'administració, envers eixa ciutadania.

Bé, és una llei que també naix amb la intenció de reduir l'excessiva interinitat i temporalitat que patix la nostra administració.
Nosaltres, des del meu grup, des de Compromís, ens hem adreçat al govern espanyol, precisament perquè afronte este problema que tenalla l'administració en general, perquè cal donar solució a les persones que la patixen i a la mateixa administració.

I, bé, sobre les esmenes que nosaltres hem presentat, n'hem presentat un total de 20, no n'hem presentat moltes perquè consideràvem que el text era un text que estava avalat pels experts i que era un bon text, però sí que hi havia algunes qüestions sobre les quals nosaltres volíem incidir i podria dir que estes esmenes nostres s'agrupen en tres grans blocs i que tenen a veure més amb la fase de participació ciutadana.
Perquè nosaltres el que vam fer va ser recollir les inquietuds, les necessitats que ens van traslladar una sèrie de col·lectius que van vindre a comparéixer en la comissió, en la fase de participació ciutadana.
Em referisc a les esmenes que hem presentat, recollint la veu i les demandes del Cermi; em referisc a les esmenes que fan referència a les persones jóvens; i, finalment, em referisc també a les professions regulades.
Ens hem reunit amb nombrosos col·lectius, professionals procedents de diverses titulacions.
Hem escoltat les seues reivindicacions i, per això, vam presentar eixes esmenes.

He de dir al respecte que ho vam fer també pensant que així estàvem reivindicant el paper de les universitats públiques valencianes i les titulacions que expedixen.
He de dir també que hi ha una casuística molt variada, ja ho ha dit la diputada Blanes, i que la normativa estatal mana, però que està desfasada, això m'agradaria que quedara clar.

Per tant, al final, d'entre tots eixos col·lectius, els que estaven en una fase més avançada de regulació imminent són els educadors socials.
I, com són, formen part, estan integrats en un dels pilars fonamentals sobre els quals creix l'edifici d'este govern del Botànic, no podíem quedar-se al marge d'esta llei.

Els altres, les altres professions no estan regulades i eixa és una faena que nosaltres ens comprometem a fer.
Demanarem la modificació del Reial decret 1837/2008, sobre qualificacions professionals i la revisió de tots els altres que estan interrelacionats, perquè la normativa estatal hauria de ser revisada i actualitzada.

I, bé, hem intentat arribar al màxim d'acords i eixa sempre és l'actitud del meu grup.

La senyora presidenta:

Sí, senyora Torres, vaja acabant.

La senyora Torres García:

I ja està.
I concloc dient que pensem que esta llei és una bona llei i que esperem que continue la seua tramitació.

Disculpe, presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Torres.

Per a fer el torn en contra a les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Compromís.
.
.
No?

Doncs, aleshores, ningú?

Doncs, aleshores, passem.
.
.
, passem a defensar les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Ciutadans.

Senyor Fernández, té vosté sis minuts per a la defensa.

El senyor Fernández García:

Gracias, presidenta.

Esta ley nace muerta.
Ustedes mismos la están tramitando hoy casi a hurtadillas y ni ustedes saben cómo van a acabar, a la hora de hacer el reglamento y concretar la imposición lingüística que pretenden.
Ustedes saben que van a tener una guerra interna también por ese motivo, de ahí que pretendan ventilar la tramitación de las 373 enmiendas -ahora menos, porque se han retirado- en una sola sesión de esta comisión.

A ustedes no les importa lo más mínimo el contenido de las enmiendas, ni siquiera las que pretenden mejorar su texto o adaptarlo, al menos, a los reparos advertidos por el Consejo Jurídico Consultivo.
Simplemente, pretenden imponer su rodillo y pasar el trámite con el menor ruido mediático posible.

Ustedes y su Consell se han propuesto legislar sobre esto, en medio de una pandemia que está arruinando a empresas, a autónomos y llevando a cuotas de miseria a las personas que creíamos superadas, por no olvidar que esta segando la vida a miles de nuestros conciudadanos.
Y yo me pregunto: ¿era necesario esto?
La respuesta es «no».
En medio de esta desgracia, lo que había que hacer era pensar en la gente, en las personas y no dedicar esfuerzos, dinero y tiempo en una ley que solo es una ley de imposición, de imposición de su ideología de género y de imposición lingüística, de su afán, en suma, de cambiar el modelo social y de desterrar el español de nuestra comunidad.
Una ley de sus chorradas, cuando la gente está desesperada y muchos pasando hambre.

Miren, esta izquierda tiene una enfermedad incurable que es su empeño en legislarlo todo para adaptar, como sea, nuestro ordenamiento jurídico al modelo social que pretenden imponer y lo hacen siempre a espaldas de los ciudadanos, sin prestar atención a lo que tienen y necesitan estos.

¿Creen que esta ley de ellos y ellas va o importa a quien tiene a su mujer o a su marido en la UCI?
¿Creen que le importa a quien está en un ERTE, pero que sabe que va a acabar en el paro?
¿Se preguntan ustedes si le inquietará eso a un mayor de cincuenta años en desempleo que sabe que jamás va a encontrar otro trabajo?
A lo mejor creen que la imposición lingüística va con un padre de familia que va a perder su vivienda por no poder pagar la hipoteca o alquiler, o a quien está preocupado por si va a poder seguir dando de comer a sus hijos.
Esta ley, señorías, no va con nadie de ellos.

Su ideología, su modelo social del hambre y la penuria, solo les interesa a ustedes y a sus votantes más radicales: a los okupas, a los que quieren acabar con la propiedad privada, a los que quieren asesinar nuestra democracia, a los que queman nuestras calles en apoyo de un delincuente.
Para ellos y para ustedes es ese modelo social que quieren.
Ustedes no venían a salvar a personas sino a esos y a ustedes mismos.

La actual Ley 19, de 9 de julio de 2010 sobre función pública, no era una ley antigua y menos en la anterior legislatura.
No necesitaba ser derogada sino simplemente reformada para adaptarla a las directrices comunitarias.
No era necesaria una ley nueva, por mucho que se empeñen, que, además, es sectaria, con técnica jurídica deficiente -como se les ha indicado desde el Consell Jurídic Consultiu- y que no responde ni soluciona los retos de la administración valenciana.

Una ley que nace muerta, que no regula el teletrabajo, que va a tener que ser reformada en breve para adaptarla al decreto del teletrabajo y a la reforma del estatuto del empleado público.
Claro, eso cuando se aclaren entre ustedes, primero viene el reglamento.
Una ley que no contempla el expediente electrónico y que tampoco da respuesta ni solución al problema de los interinos y que ni siquiera aborda la necesaria regulación de esa solución al calor de esas reiteradas últimas doctrinas del Tribunal de Justicia de la Unión Europea, del Supremo y del Tribunal Constitucional.
Y, por tanto, también en eso va a tener que ser reformada.

Ustedes han hecho un proyecto de ley tan malo, fracasado y chapucero que requiere de autoenmiendas.
Esto solo puede ser por dos motivos: por la chapuza a la que nos tienen acostumbrados y que suelen legislar a lo «Pepe Gotera y Otilio», o porque no se aclaran entre ustedes y quieren tocarle las narices a la consellera Bravo.
Una de las dos es, no falla.
Nosotros creemos que las dos.

Les recuerdo, respecto a la igualdad, por supuesto, todos queremos la igualdad, pero que sus distintos expertos de igualdad -y digo sus distintos expertos, porque eran de ustedes- les hemos preguntado si existe desigualdad o discriminación de género en la función pública valenciana para que señalaran algún caso concreto.
Ninguno dijo nada.
Cómo lo iban a decir, una administración en la que hasta el 70 % de los cuerpos están formados por mujeres, como ocurre en sanidad.

Como siempre esta izquierda, ególatra e hipócrita, oculta que, si hay discriminación, y algún experto sí que señaló en ese sentido, es precisamente en los puestos de responsabilidad de libre designación, esos puestos que ustedes nombran, que su gobierno nombra.
Que su gobierno ha sido incapaz no de aplicar en estos años, no de aplicar la paridad sino siquiera la igualdad en los propios altos cargos que ha nombrado.

En suma, hagan ustedes un favor a los valencianos y retiren esta ley, aunque sea por vergüenza.

Gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Fernández.

Per a fer la rèplica a les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Ciutadans, algú vol fer la rèplica?

Senyora Torres, doncs, té vosté 6 minuts.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, presidenta.

Bé.
Vergonya és l'última paraula que ha nomenat vosté en el seu discurs, senyor Fernández?

El senyor Fernández García:

Gracias.

La senyora Torres Garcia:

Vergonya em faria a mi…, vergonya em faria a mi, cinc mesos després de tancar-se el termini per a presentar esmenes, que vosté vinguera ací amb exactament el mateix discurs que el dia que es va fer l'esmena a la totalitat.
Però, clar, és que vosté han presentat 20 esmenes.

Aleshores, dígam vosté ¿si no és una grandíssima contradicció considerar que esta llei naix morta, considerar que esta és una llei sectària i ideològica, tirar per terra absolutament tot el que disposa la llei, 191 articles, senyores i senyors, però presentar 20 esmenes?
Ja m'explicarà vosté a mi quina coherència és eixa.

És que jo el sent parlar a vosté i el sent…, li escolte eixes sentències que diu vosté i després veig en les 20 esmenes que ha presentat.
Jo, de veritat, no sé si està prenent-me el pèl?
I dins de mi pense, igual és que té un sentit de l'humor que jo encara no li l'he pillat i açò és una broma, però és una broma de mal gust.
Açò és una broma de mal gust.
Cinc mesos, senyories, 20 esmenes.

Molt bé, seguim.
Sectària, ideològica, la imposición, la imposición del valenciano.
Vosté sap en quina realitat lingüística vivim?
Vosté sap en quina realitat lingüística vivim?
A vore, per més que vostés ho diguen i per més que vostés insistisquen, no poden canviar la realitat i no ens poden fer creure que els burros volen perquè els burros no volen, a dia de hui, eh, ho sabem.
A dia de hui, els burros no volen.

Aleshores, que és el que ens volen fer creure vostés sobre la imposició del valencià?
Quina realitat sociolingüística és eixa quan vostés diuen eixes barbaritats, que damunt són mentides?
El que fa la llei és equiparar les dos llengües oficials.
Que jo ja sé que, si pogueren tornar enrere en el temps, la llei d'ús no s'haguera aprovat perquè ja s'hagueren encarregat vostés…, però recorde que està aprovada i vigent.

I el que fa esta llei és portar a la funció pública el que encara no s'havia portat, que és l'equiparació de les dos llengües, la defensa dels drets de la ciutadania i el paper que li correspon fer a l'administració de cara a la ciutadania, que és respectar a eixa ciutadania, que es pot expressar en valencià o es pot expressar en castellà.

I una cosa li he de dir, sempre es posen vostés del costat de qui està en situació privilegiada i mai del costat del que està en situació de vulnerabilitat.
I després diuen que nosaltres som sectaris?
I vostés classistes.
Nosaltres sectaris, que això està per vore, i vostés classistes.
Tot el seu discurs, diuen que esta és una llei sectària i ideològica, tot el seu discurs del principi al final…, clar, com només han presentat 20 esmenes, que damunt són de poca substància, tot el seu discurs és un discurs ideològic.
De veritat, tinc ganes de tornar a la meua professió de lingüista perquè agafaré els seus discursos i els analitzaré i mare meua, mare meua, mare meua, el contingut i el rerefons.

És que vosté li passa al davant a Vox, però a la velocitat de la llum.
És que vosté li passa al davant a Vox en extremisme a la velocitat de la llum.
I no sé per què es riu.
Perquè jo, quan vosté ha parlat, no m'he rigut.
Aixina que li demanaria una miqueta més de respecte.
Perquè el que li estic dient no és una broma, el que li estic dient és molt seriós.
El centro liberal, els liberals i resulta que li passen per la dreta a la dreta però vaja, però a molta distància.

Nosaltres som els sectaris i nosaltres fem lleis ideològiques.
I vostés, amb eixe discurs que vosté expressa, amb eixe menyspreu indissimulat, no ja cap a les idees nostres, que pot no compartir, sinó fins i tot per les persones que les representem.
Jo, jo ja sé que vosté…, és que tot el seu discurs ha sigut gènere i llengua, gènere i llengua, i d'ahí no ix.
Clar, és que són 20 esmenes, 20 esmenes que no tenen substancia, repetisc.

Jo ja sé que vostés tenen una espècie de somni que no han arribat a plasmar en els seus programes electorals però que es llig entre línies.
A vostés els agradaria que els valencianoparlants estiguérem en una reserva índia, açò és el que vostés voldrien.
I això no passarà, això és el que vostés voldrien.

Clar, és que és aixina, és que les coses s'han de dir pel seu nom, no cal pegar-li tantes voltes, no cal insistir tant en la immersió lingüística, que vostés saben que és mentida, que vostés saben que és mentida.
Ni de que el castellano desaparecerá de esta comunidad, bé, és que això ja és de traca.
És que això només podria estar en una pel·lícula d'humor.

Vostés saben que tot això és mentida, mentida, i ens voldrien vore en una reserva índia.
I no els anem a donar el gust, perquè ací, valencianoparlants i castellanoparlants, el que compartim és la nostra condició de ciutadanes i ciutadans en igualtat de condicions.
Tenim els mateixos drets i tenim les mateixes obligacions.
Però la llengua, les llengües, no partixen del mateix punt, perquè hi ha una que té uns àmbits d'ús garantits i una altra que no els té, per moltes mentides que vostés diguen.

Gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Torres.

I ara, per al torn de rèplica, señor Fernández, tiene usted 3 minutos.

El senyor Fernández García:

Gracias, señora presidenta.

Mire, 20 enmiendas son demasiadas para una ley tan infumable, créame.
Usted, a veces, me dice que soy un diputado muy trabajador -me lo ha dicho- hoy toca decir lo contrario.
Pero, dígame, ¿para qué quiere usted que le hable de enmiendas que no piensa aprobar?
Yo sí voy a aprobar alguna de las suyas.
¿Por qué?
Porque no soy un sectario como ustedes.

¿Para qué quiere que le hable de enmiendas técnicas si les importa un bledo?
¿Para qué les voy a aburrir con que su ley no cumple con requisitos exigidos en el artículo 3 del Decreto 24/2009 para considerarse una ley con técnica jurídica aceptada?
¿Para qué les voy a decir que su ley es demasiado reglamentista, que regula cuestiones que, estando aceptadas por reserva de ley, podrían ser objeto de regulación en reglamento?
Y que, por el contrario, se pone a regular hasta el extremo con una remisión en blanco al reglamento, técnica que está prohibida por el Tribunal Constitucional o que el Tribunal Constitucional dice que no es una técnica adecuada.
¿Para qué les voy a hablar de algo de eso, si alguno de ustedes ni siquiera lo va a entender?

Hablemos de lo que les importa a ustedes, aprobar esta ley para ser instrumento de imposición lingüística.
Si es que es la verdad, por mucho que les duela.
Hablemos claro a la gente.
Ustedes quieren imponer barreras nacionalistas para impedir el acceso a la función pública, para impedir que vengan jóvenes de otras partes, para arrinconar el castellano en la administración, para vetar que cualquier español castellanoparlante, sea o no valenciano, pueda ser funcionario en nuestra Generalitat.

Yo no excluyo el valenciano, lo que pasa es que ustedes quieren excluir el castellano.
Con su posición lingüística van a quebrar el principio de igualdad en el acceso al empleo público.
Ustedes, que viven a espaldas de la gente, ¿dicen que yo no conozco la realidad lingüística?
Mire, Universidad Politécnica de Valencia -tres veces se lo he tenido que decir ya aquí- el 72,32 % de los alumnos prefiere recibir las clases en castellano.
Esa es la realidad de la calle en la que ustedes viven a espaldas.

La exigencia del conocimiento del valenciano debe siempre respetar lo dispuesto en los artículos 14 y 23 de la Constitución y devendrá en inconstitucional esa exigencia cuando sea contraria al principio de igualdad, introduciéndose el factor lingüístico como un elemento discriminatorio entre los aspirantes, que es, precisamente, lo que ustedes pretenden.

Les recuerdo que el artículo 3 de la Constitución, dentro del capítulo de derechos fundamentales, señala que el castellano es la lengua de todos los españoles.
No se trata aquí de excluir al valenciano.
El valenciano tiene que ser un mérito y un requisito.
En nuestra administración no se excluye a nadie por hablar valenciano, faltaría más.
Y esto lo dice un sectario y un…, ¿cómo me ha llamado?
¡Ah!
, sí, clasista.
Mire, creo que me voy a ir en el Rolls Royce del señor Llanos.
Les recuerdo, aunque no les importe, que también nuestro Estatuto de autonomía establece que no se puede discriminar a nadie por razón de la lengua.

Ustedes hoy han dado la espalda a miles de funcionarios interinos.
En vez de echarnos estas monsergas, no la he visto ahí fuera con el CSIF, no la he visto defendiendo a los interinos, a esos interinos que van a ir a la calle.
A esos, usted, no los defiende.
Eso sí, criticar, usted critica muy bien, porque usted sí que es una sectaria.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Fernández.

I, senyora Torres, per al torn de rèplica, té 3 minuts.

La senyora Torres Garcia:

Gràcies, presidenta.

Bé, senyor Fernández, jo hui no estava ahí fora, però he presentat una PNL, precisament, perquè hi haja un canvi en la legislació estatal per a donar resposta a la situació de milers d'interins que…

El senyor Fernández García:

Y nosotros…

La senyora Torres Garcia:

…que tota la casuística en el món dels treballadors i treballadores que estan en situació d'interinitat no és la mateixa.
Però, bé, tampoc tenim ara molt de temps per abordar això.
Ja ho parlarem quan debatrem en la comissió la PNL que vaig registrar fa un temps.

Jo em pensava que vosté, en el seu torn, faria una defensa de les seues esmenes.
Això és el que jo em pensava, però encara que he de mantindre una miqueta, no sé, de ser un poc ingènua.
Perquè jo dic, ara, el senyor Fernández defensarà les esmenes de Ciudadanos.
No, s'ha limitat a repetir el mateix discurs de fa 6 mesos, bé, una miqueta més carregadet de bombo, supose que conforme ens aproximem al debat en el Ple anirà pujant el «tonet».

Doncs, no, no coneix la realitat sociolingüística.
I si coneix les dades sobre l'ús del valencià en l'administració valenciana, que estan a la seua disposició, les ignora expressament.
Jo li aconselle que pegue una miradeta per a què veja de quina llengua parlem quan parlem d'arraconar-ne alguna o que està alguna arraconada.

La introducció del coneixement del valencià en la llei de funció pública no és cap extravagància.
És un requisit que ja preveuen altres autonomies, altres territoris que tenen llengua pròpia.
Si l'única que estava al marge d'açò érem nosaltres.
Galícia, Euskadi, Catalunya, Illes Balears.
.
.
El requisit està en totes eixes comunitats autònomes.
I la manera com s'ha introduït en esta llei el requisit seguix la jurisprudència constitucional, vullga vosté i no vullga.

I vaig acabant, perquè ací tampoc es tracta de repetir sempre el mateix.
Però jo, ¿què vol que li diga?
Que vosté utilitze els verbs.
.
.
, el substantiu, millor dit, monserga, monserga per a referir-se al que jo dic i ventilar.
.
.
, i el verb ventilar, ¿que mos hem ventilat?
Ací l'únic que s'ha ventilat la part d'esmenes és vosté, senyor Fernández, que n'ha presentat únicament 20.

Gràcies, presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Torres.

I ara anem a passar a la defensa de les esmenes presentades pel Partit Popular.
Senyor Rovira, té vosté 6 minuts.

El senyor Rovira Jover:

Gracias, presidenta.

Yo creo que de verdad esta ley solo tiene un objetivo, que se llama requisito lingüístico.
Lo demás es acompañamiento.
Pero el único objetivo es el requisito lingüístico.

Como ya señalamos en 1985, en la época de Joan Lerma se hizo la primera ley de función pública.
Unos años después ganó el Partido Popular.
El Partido Popular no se planteó derogarla en absoluto.
No somos igual que ustedes.
Aunque yo creo que el objetivo de ustedes no es que quieran cargarse la ley del PP.
Más que cargarse la ley que hizo el PP, lo que quieren es meter el requisito lingüístico.
Esto es la hoja de ruta de Compromís, donde el Partido Socialista está jugando el papel de tonto útil, con todos mis respetos.

Ya digo, el Partido Popular solo se planteó hacer una ley cuando así lo exigía la aprobación en el año 2007 del Estatuto básico del empleado público.
Se aprueba en el 2007 y se hace una ley del 2010.

Antes creo recordar que Nathalie Torres decía…, la diputada Nathalie Torres decía que la propia comisión de expertos -que se llamó- decía que era necesario hacer esta ley.
Pues yo le leo un párrafo de la comisión de expertos, y dice: «La congelación de los procesos de selección y de la mayor parte de los de provisión de puestos durante los últimos años ha dejado prácticamente inédita la aplicación del cambio de modelo que suponía esta ley de 2010».
Quiere decir que la propia comisión de expertos reconoce que la crisis económica, a la que nos llevó el señor Zapatero, provocó que esta ley no se pudiera aplicar.

Pero, claro, ustedes llegan al 2015, y ya en el 2016 constituyen esa comisión de expertos para modificar la ley.
Yo entiendo que sería ya el chantaje inicial de Compromís, porque el único objetivo… el único objetivo era el requisito lingüístico.
No nos cuenten ahora historias de igualdad, de avanzar en las personas con disfunciones.
No nos cuenten ninguna película.
El único objetivo que tiene esta ley es introducir el requisito lingüístico en la función pública valenciana.

Y es que el problema es que además, como no se han atrevido a plasmarlo en la ley, como no se han atrevido a plasmarlo en la ley, porque lo quieren hacer con nocturnidad, digamos, ¿eh?
, con nocturnidad, van a ir a un reglamento que se aprobará dentro de un año y que al final esta batalla, esta batalla que tenían dos consellerias, parece que la ha ganado Compromís, porque al final ese reglamento tendrá que tener el visto bueno de la dirección de política lingüística.

Mire, el problema es que ustedes… -a mí me gusta la historia y yo creo que deberíamos de conocer más historia- ustedes tienen su modelo, que es Cataluña.
Cataluña es una comunidad formada por una parte de la Corona de Aragón.
Pero curiosamente nuestra Comunidad Valenciana tiene quizá mayor riqueza, porque nosotros juntamos tierras que vienen de la Corona de Aragón y tierras que vienen de la Corona de Castilla.

La propia ley de uso y enseñanza del valenciano reconoce que una cuarta parte de los municipios de esta comunidad, una cuarta parte de los municipios de esta comunidad son castellano hablantes.
Por eso esto no es Galicia, ni esto es Cataluña.
Esta es una comunidad diferente a ellas, diferente.

Yo sé que su modelo, su hoja de ruta, la hoja de ruta de Compromís está clara: ser un apéndice de Cataluña y constituir esos famosos països catalans, esos famosos Països Catalans del futuro.
Esa es la hoja de ruta.
Pero además lo bueno que tiene Compromís es que no se oculta, porque lo ha dicho siempre, ese es su objetivo final.

Pero, claro, nosotros tenemos una Comunidad Valenciana muy heterogénea, ya digo formada por antiguos territorios de la Corona de Aragón y antiguos territorios de la Corona de Castilla, con lo cual no podemos aplicar un requisito lingüístico, porque ese requisito de lingüística va a ser excluyente con una gran parte de nuestros ciudadanos y de nuestros municipios, que la propia ley d'ús i ensenyament, que se hizo con un amplio consenso en el año 1983, reconocían que eran municipios castellanohablantes.
Bueno, hay algunos considerados valencianos, que yo cuando en mi ciudad, en Alicante, cuento que nosotros estamos considerados en Alicante como valencianoparlantes, la gente se echa las manos a la cabeza, pero no voy a entrar en esas cuestiones.

Pero bien, es que, aparte de esto, como había que hacer una nueva ley para introducir el requisito lingüístico, han dicho: «Vamos a añadir más cosas».
Y, claro, cada vez que meten la mano… cada vez que meten la mano lo hacen peor.
No han regulado el teletrabajo, que ahora hay un decreto bailando con el baile ese de un pasito para adelante, un pasito para atrás entre la señora Gabriela Bravo, la consellera de justicia y los consellers de Compromís.
Este decreto creo que va todas las semanas al pleno del Consell y se vuelve para atrás, o va a la comisión de subsecretarios, luego se vuelve, llega el pleno vuelve, para atrás… es decir, el baile aquel: un pasito para adelante, un pasito para atrás.
Eso está pasando con el teletrabajo.

Si uno sigue los medios de comunicación, es de risa.
Todas las semanas es: esta semana tampoco se aprobará el decreto del teletrabajo.
Esos son los últimos titulares.

Pero es que además se nos cansa la boca de hablar de los interinos, de los interinos.
¿Qué vamos a hacer con los interinos?
Yo le digo lo que van a hacer ustedes en esta ley con los interinos.
En esta ley aquel interino que, al menos, cuando hayan oposiciones no apruebe un examen, se irá a la puta calle, pero así se lo digo, a la puta calle, porque ese es el proyecto de ley que ustedes han hecho.

Pero, además, en una época donde, al no haber oposiciones durante muchos años por la crisis -que el PP puede ser parte de culpa, pero ustedes llevan gobernando seis años ya, seis años y no han hecho absolutamente nada-, pues en la misma ley ponen que, al menos, el 50 % de las plazas serán oposición pura y dura.
Es decir, no se le va a valorar en ningún momento…

La senyora presidenta:

Senyor Rovira, vaja acabant.

El senyor Rovira Jover:

…-sí, acabo ya, acabo ya- en ningún momento, a esos interinos, su experiencia en la administración y los años que llevan trabajando en fraude de ley, la gran mayoría.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rovira.

Per a fer el torn en.
.
.

El senyor Tena Sánchez:

Per favor, per favor, volia fer una xicoteta.
.
.

La senyora presidenta:

Sí, sí.

El senyor Tena Sánchez:

El senyor Rovira ha dit «personas con disminuciones».
Li demanaria que.
.
.

La senyora presidenta:

Un segon.
.
.
(Algú diu: «Disminución funcional»)

El senyor Tena Sánchez:

No, no.
Això no ho ha dit.

La senyora presidenta:

No, un segonet, un segonet.

El senyor Rovira ha dit «personas con disfunciones».
Jo espere que haja sigut un error, que s'haja equivocat, però.
.
.

El senyor Tena Sánchez:

Bé, jo només li demanava que per favor.
.
.

La senyora presidenta:

.
.
.
el llenguatge és fonamental, fonamental.
Jo espere que haja sigut un error i que.
.
.

El senyor Tena Sánchez:

Això és el que volia dir-li, que supose que haurà sigut un error i li demanaria que rectificara i que diguera persones.
.
.
(Veus) Bueno, pero usted no ha dicho eso, ¿vale?

La senyora presidenta:

Un segon, un segon.

És que jo m'ho he anotat perquè a mi també ha sigut una paraula que m'ha dolgut.
Ha dit «personas con disfunciones».
Ja està.

El senyor Tena Sánchez:

A vore (inintel·ligible) .
.
.
incís, perquè m'agradaria que se rectificara i que no s'utilitzaren eixos termes.

La senyora presidenta:

Ho rectifica.

El senyor Tena Sánchez:

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltíssimes gràcies.
(Algú diu: «¿Ha quedado claro?
»)

Sí, senyor Rovira, ha quedat claríssim i rectifiquem, diversidad funcional.
Perfecte.

Bé, senyor Rovira, ha quedat clar, rectifica, diversitat funcional, però és de veres que a mi també m'ha dolgut i m'ho havia anotat perquè m'havia dolgut molt, «personas con disfunciones».
.
.
El llenguatge és fonamental, és fonamental.
Moltíssimes gràcies.

I ara sí que anem a passar a la rèplica, a les esmenes presentades pel Partit Popular.
Senyora Peris, té vosté sis minuts.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyora presidenta.

¿Veu, senyor Rovira, com el llenguatge és important?
Perquè a voltes en el llenguatge incloem a totes les persones i n'hi han voltes que el llenguatge mal utilitzat pot fer mal a determinats col·lectius.

En relació a les seues esmenes, de les quals vosté no ha parlat de ninguna, dir-li que la 3, la 5, la 35, la 36, 37, 61, 63, 92, 140, 168, 172, 179, 232, 250, 254, 255, 265, 288, 292 i 304 són esmenes que seran acceptades.
Per tant, al voltant de 20 esmenes acceptades.

Moltes altres de les esmenes que vosté ha presentat tenen una redacció alternativa on nosaltres considerem que no aporten més enllà del que ja està arreplegat en el text i, per tant, no les considerem necessàries o, en tot cas, que són redundants.

En segon lloc, dir-li que vosté i alguns altres membres de l'oposició han tractat este projecte de llei com a «totxo de llei» i podríem dir que vaja totxo d'esmenes també les del Partit Popular.
En tot cas, esta quantitat d'esmenes patix del mateix mal d'allò que denuncien del text.
Ho dic per tindre coherència.

En qualsevol cas, reconeguem el treball fet en cada una de les seues esmenes.
En les seues esmenes vostés arrepleguen en part les propostes d'alguns sindicats.
I també voldria recordar-li que este projecte de llei, passat per la mesa del diàleg social i que aproximadament el 60 % de les aportacions que se varen fer s'han incorporat al text legislatiu.
Així que és de veres que moltes de les aportacions que feren els diferents sindicats, algunes d'elles no s'han incorporat, però sí m'agradaria dir que la immensa majoria de les aportacions sindicals estan arreplegades en este text.

¿Quin és l'objectiu del Partit Popular en estes esmenes?
Tornar al text de la llei del 2010.
És la seua gran obsessió.
Podria recordar-li aquells versos de Manrique que «cualquier tiempo pasado fue mejor».
Per a vostés, més enllà de la llei del 2010, no hay futuro, no hi ha canvi.
Era tan meravellosa, tan fantàstica que tots els problemes que hui patix l'administració pública vostés no poden explicar-los en la llei del 2010.

Li hem recordat que va elaborar-se un llibre blanc en el qual persones expertes varen recomanar l'elaboració d'una nova llei -que, a més, senyor Rovira, manté part de la llei del 2010-, amb l'objectiu d'augmentar l'eficàcia, la professionalitat, la reducció de cossos i escales, reduir la temporalitat, optar per la formació i també optar per l'oposició com a sistema preferent d'accés a la funció pública.
Totes i més coses són les que arrepleguen el projecte de llei que hui vostés esmenen.

I tan sols, pel temps que em queda, vaig a fer-li referència a algunes esmenes que, per descomptat, des del meu grup no les entenem.
No entenem com en la seua esmena 278, referida a les faltes molt greus, vostés decidixen suprimir que la realització dintre de la jornada laboral de manera reiterada o amb ànim de lucre d'una altra mena d'activitats personals o professionals vostés consideren que açò no és ninguna falta.
¿Vosté considera que el personal funcionariat que en temps de treball en l'administració de manera clara i ànim de lucre dedique el seu temps a fer activitats externes, vostés consideren que això no és greu?
Per a nosaltres, sí.
El mateix que algunes de les aportacions en el tema de les faltes.

Vostés tampoc entenen i no accepten la necessitat que el personal que estiga en el borses de treball tinga almenys aprovat alguns dels exàmens d'oposició.
A nosaltres ens pareix de caixó.
Ens pareix que aquelles persones que s'han presentat a un procés de selecció i s'han aprovat alguns dels exàmens han de tindre preferència o prioritat en l'accés en les borses front a qui estant en les borses i tenint un procés d'oposició han decidit no presentar-se.
Per tant, nosaltres no entenem eixa posició que vostés defensen.

I, en últim lloc, mire, senyor Rovira, vostés en esta llei tenen dos grans obsessions: el requisit lingüístic i la igualtat d'hòmens i de dones.

En relació al requisit sols li donaré dos dades: el 85 %, simplement, eh, vosté m'ha donat una lliçó d'història, jo, permeta que li done alguna dada.
El 85 % del personal funcionarial de la Generalitat valenciana tenen formació o títols acreditatius en valencià.
Però, és més, tota la població que té menys de cinquanta anys ha rebut formació acadèmica de valencià i, per tant, té el seu títol acreditatiu.
De què estem parlant, senyor Rovira?
Hui tota la població que vullga presentar-se que tinga quaranta, trenta, vint anys, tenen títols acreditatius perquè han estudiat el valencià en el sistema de la nostra ensenyança.
Per tant, deixen d'enganyar la gent.
Els que poden entrar tenen la formació i els que ja estan dins, el 85 %, tenen eixa formació.

I el segon element que a vostés no els entenc, entenc que ho faça Vox, però no entenc, senyor Rovira, que vostés facen de la igualtat d'hòmens i dones una lluita en esta llei, de veres que no ho entenc.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Peris.

I ara, senyor Rovira, té vosté 3 minuts per a la rèplica.

El señor Rovira Jover:

Yo sobre esto último me ha dejado sorprendido, porque de verdad que no es ninguna de mis obsesiones la cuestión de la igualdad de hombres y mujeres, en la que siempre he creído.
Sí que el requisito sí, el requisito sí.
Pero no solo el requisito.
Ya les he dicho antes, yo entiendo que ustedes, que ahora hablan de esa mayoría sindical que ha aprobado, fuera, hace un rato, teníamos uno de los grandes sindicatos de la función pública en España y en la Comunidad Valenciana.
Y muchos sindicatos, que quizá por presiones han tenido que aprobar este proyecto de ley, pues luego, con la boca pequeña, te dicen otra cosa.
Y es que el requisito no lo ven tan claro, eh, no lo ven tan claro.
Pero lo importante es que este requisito deja fuera a una cuarta parte de los municipios de la Comunidad Valenciana.
Y no solo eso, y no solo eso.
Ustedes dicen: cómo a un interino para que sea interino no le vamos a exigir que apruebe un examen.
Bueno, si ya sobre eso podríamos estar de acuerdo.
El problema es que al que lleve de interino, el que lleve unos años trabajando de interino y no apruebe al menos un examen, ustedes lo mandan a la puta calle, pero así, a la puta calle.
Ese es el problema de esta ley, ese es el problema de esta ley.
Lo mandan a la calle al que no apruebe al menos un examen.
Y eso lo hemos querido eliminar.
Y sé que no nos van a hacer caso, sé que no nos van a hacer caso.

O sea, que no es solo ese problema el que tiene esta ley.

Me dice usted, no he hablado de mis enmiendas.
Claro, si yo he presentado más de doscientas diez enmiendas, he presentado más enmiendas que artículos, porque este proyecto de ley es tan malo que habría que reformarlo casi entero.

Y, bueno, montar esta comisión en una mañana para debatir exactamente 191 artículos, 29 adiciones, 12 transitorias, 5 anexos, no sé cuántos, 379 enmiendas presentadas, y querer aprobarlo todo en unas horas, pues la verdad es que no tiene sentido.

Y le digo finalmente, yo lo que sí les aseguro es que el día que el PP gobierne esta comunidad eliminaremos, modificaremos esta ley inmediatamente para eliminar el requisito lingüístico.
Y lo digo aquí porque nosotros seguimos pensando, seguimos pensando que esos 142 municipios, esos 142 municipios, que a mí me ha sorprendido al verlo en la ley, porque yo pensaba que donde más municipios habría sería en la provincia de Alicante, pero no es así, la mayoría de municipios están en Valencia y en Castellón, municipios castellanohablantes, reconocidos por la Ley d'ús i ensenyament.
Nosotros no queremos excluir a los vecinos de esos municipios, porque lo que queremos es que se sientan a gusto en una Comunidad Valenciana heterogénea, donde hay gente que habla dos lenguas, que son el valenciano y el castellano, y otros vecinos de la comunidad que solo hablan una lengua, que se llama castellano.
Y para contentar a todos y para unir a todos, ¿cuál es el nexo común de unos y otros?
Se llama castellano.
Así que la función pública en castellano y como mérito la titulación de valenciano, como dice la propia ministra Darías, hasta hace poco, ministra de política territorial.

La senyora presidenta:

Senyor Rovira, vaja acabant.

El señor Rovira Jover:

El valenciano un mérito, nunca un requisito.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyor Rovira.

I jo només voldria, perquè, com ja ho ha dit en l'anterior intervenció i ací també, jo crec que l'expressió eixa de a la puta calle podríem guardar-nos, deveres.
Bueno, bueno.
.
.

El señor Rovira Jover:

Es una expresión coloquial.
Yo me refiero que antes sí que es cierto que me he equivocado…

La senyora presidenta:

La importància del llenguatge és el que hem parlat abans.

Senyora Peris, per a la rèplica, té vosté tres minuts.

La senyora Peris Cervera:

Sí.
Gràcies, senyora presidenta.

Jo crec que esta comissió de debat de les esmenes d'un projecte de llei és similar a la majoria o, per no dir, totes les comissions que es celebren en esta cambra en les mateixes condicions i els mateixos requisits.
Per tant, eixa diferenciació o eixe rodillo que vosté vol contar-nos en tot cas modifiquen el Reglament de la Cambra, o haver-lo modificat quan governaven, que tampoc ho feien i vaja rodillo que passaven.

En segon lloc, senyor Rovira, vosté té un complejo de cangrejo, té complejo de cangrejo.
Volen tornar enrere, volen tornar enrere, i li vaig a dir que no els anem a acompanyar a eixa volta de al Cuéntame, és que no, senyor Rovira.
No anem a tornar enrere.

Què diu la llei sobre el requisit.
Doncs mire, article 62, lletra g, és l'únic que diu la llei, que diu que entre els requisits acreditar la competència lingüística en el coneixement de valencià que es determine reglamentàriament.
Per tant, vosté hui ens ha resultat un poc vident perquè ja sap el que se va determinar reglamentàriament.
Ho sap?
No, no.
És que vosté hui està donant ací per suposat el que la llei no diu, duent a engany a la gent.
El que diu la gent és el que jo li estic llegint.
I que en acabant durant en el període d'un any s'aprovarà un reglament respectuós amb el principi de proporcionalitat i l'adequació entre el nivell exigible en les funcions corresponents, que és el que ens demana el Tribunal Constitucional.

Sap vosté el que li passa ací?
Que està buscant l'excusa per a desmarcar-se de la realitat de Galícia governada pel Partit Popular.
Eixe és el problema, això és el que li dol, que el PP de Galícia té incorporat en la Llei de funció pública el requisit i vosté no sap per quin forat amagar-se per a desmarcar-se del que és la posició d'una comunitat, per cert, l'única que governa en majoria absoluta.
Així que enganys els justets.

I mire, sobre el tema de la igualtat d'oportunitats.
És que el 20 % de les seues esmenes són per a esborrar literalment d'esta llei tot el que fa referència al principi d'igualtat d'hòmens i dones.
El 20 % de les seues esmenes!
Així que done-s'ho a mirar.

I li vaig a dir.
La igualtat d'oportunitats d'hòmens i dones incorporats en este text els ve a més obligat per la llei de 2007, una llei que vostés recorregueren al Constitucional, però que el Constitucional declarà plenament constitucional.
Així que en este debat sobre la igualtat jo li anime, senyor Rovira, a més que revise les esmenes i alguna la retire, perquè és infumable, i en acabant li diré quina, a més d'això li demane que entre la proposta de Cayetana i la d'Ana Pastor vosté opte llevant estes esmenes per un model més centrat, més progressista i més avançat, com és el de la igualtat d'hòmens i dones.
Abandone el camí de «cayetanización» i adopte els valors i els principis que representa la nostra democràcia.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Peris.

I ara passem a la defensa de les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista, més les presentades pel PSPV, Compromís i Unides Podem.

Senyora Peris, té vosté sis minuts.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyora presidenta.

Hem presentat com a grup del Botànic, firmat pel PSPV, Compromís i Podem, un nombre molt reduït d'esmenes que podríem qualificar la majoria de tècniques i que, evidentment, vostés les tenen al seu abast, no?
, com la 52.
2 que, a més de l'informe de l'impacte de gènere que és preceptiu, també és necessari aportar la resta d'informes que són preceptiu.
O la de l'adscripció temporal per un any, que ha de ser pel temps imprescindible i com a màxim un any de l'article 128.
2.

I sobretot hi ha una esmena, que és la nova disposició addicional, sobre l'adscripció temporal del personal funcionari de l'administració de la Generalitat valenciana en la qual es planteja que en situació de l'alteració greu de la normalitat, la que contempla l'article 4 de la Llei 1/1981, que en estes situacions d'anormalitat i extraordinàries puga fer-se una adscripció temporal, ho hem viscut també en el tema de la COVID, a fi d'afavorir d'alguna manera que la immensa majoria dels funcionaris puguen estar dedicats a les tasques més importants.
Per tant, com veuen, són esmenes molt tècniques.

En relació a les del Partit Popular, nosaltres hem retirat la 77 i la 220, que aixina ho coneix la Mesa.

I hem presentat una esmena a fi d'establir una PT nova de fons europeus per al personal encarregat de la coordinació i la gestió per a l'execució dels fons europeus en la Comunitat Valenciana, que considerem que és un element important, i també en el moment en què estem la nostra comunitat gestiona molts fons europeus, i a més ara també tots els que han tingut que vore amb la pandèmia.

Però sobretot vull destacar l'esforç de la nostra esmena 29, sobre l'Escola Valenciana d'Administració Pública, com un organisme autònom, amb personalitat jurídica pròpia i, sobretot, autonomia funcional i de gestió, que ens pareix molt important.
I ha de tindre entre les seues tasques a la investigació, l'estudi, la informació, la difusió d'aquelles matèries relacionades amb l'administració o la gestió pública que s'ha d'encarregar de la selecció i la formació del personal empleat públic, i que a més la seua estructura i el seu règim de funcionament es determinarà per un reglament.
Per tant, amb una doble funció, tant la selecció de les persones que han d'entrar a prestar els seus serveis dins de l'administració pública, com també la formació del personal de l'administració pública, que ens pareix molt important.

I no se sorprenguen, senyors de l'oposició, demanem que es complisquen els principis d'igualtat i de no discriminació, com ens obliguen les lleis.

I, per últim, una esmena, la 293, que a nosaltres ens pareix important en tant en quant el que s'havia plantejat en el projecte de llei com a foros o com a comissions d'estudi en alguns dels casos, nosaltres, i escoltant també la reivindicació de molts dels sindicats, hem elevat a taules de negociació, incorporant la taula general de negociació de l'administració local, que jo crec que compartim majoritàriament, però també una taula general de negociació de les universitats públiques, i en eixe sentit, a través d'esta esmena, el que fem és elevar de rang, en la negociació, dos instruments que en el projecte de llei estaven com a foro.

I tenim una altra esmena, que va nugada a esta, que consistix: si elevem a taula general de negociació el que a la llei se contempla en el 190, se contempla com a font de diàleg, que és el cas de les administracions locals i de les universitats, senyories, és necessari llevar-les de l'article 191, que parla del diàleg social.
Per tant, les dos esmenes van juntes: elevem, per una part, elevem a taules de negociació; i cal retirar-les de l'article del diàleg social.

Per tant, estes són, bàsicament, les esmenes que hem presentat com a PSPV, centrades, bàsicament, en l'escola i en les meses de negociació, que ens pareix que és un tema important, forma part de la reivindicació sindical i nosaltres així ho pensem.

Gràcies, senyora presidenta.

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Peris.

Per a fer el torn en contra a les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista, senyor Rovira, té vosté 6 minuts.

El senyor Rovira Jover:

Sí.
Gracias.

Bueno, parece que la señora Peris centra las críticas en que, bueno, desde el Partido Popular estamos contra el requisito lingüístico y contra las políticas de igualdad.
Fíjese si ha sido el PP negativo contra las políticas de igualdad que más del 50 % de los funcionarios de la Generalitat Valenciana son funcionarias, funcionarias, sexo femenino.
Eso es lo que ha hecho el Partido Popular en los veinte años que ha estado gobernando, (veus) en los veinte años.
Estábamos tan en contra de las políticas de igualdad que hemos conseguido que más de la mitad de los funcionarios de esta Comunidad Valenciana sean funcionarias.

Y, sobre la cuestión de Galicia, le digo, exactamente, en Galicia, desde el sur de Pontevedra al norte de Lugo se habla gallego.
Todas las poblaciones hablan gallego.
No es el caso de la Comunidad Valenciana.
Ustedes quieren imponer la Corona de Aragón sobre la de Castilla y no quieren llegar a un buen acuerdo, no quieren llegar al punto común que tenía la Corona de Aragón con Castilla, que es un idioma común.
Quieren imponer, quieren imponer un idioma sobre el otro.
Porque el objetivo final, y lo he dicho antes… Ustedes el problema es que están jugando el papel de tonto útil, porque aquí, quien tiene la hoja de ruta no es el Partido Socialista, es Compromís y sigue su hoja de ruta y ustedes están jugando ese papel.
Yo lo entiendo, tienen un acuerdo de gobierno.

Ya van a tener ustedes…, están teniendo bastantes reveses judiciales con, por ejemplo, la ley de uso administrativo del valenciano, que últimamente, ya digo, el Botànic anda más por los juzgados que otra cosa.
Y también le digo que este reglamento que ustedes mismos dicen: es que aún no lo hemos visto…; no, pero es que, sabiendo que Compromís, que ha ganado la batalla, le va a tener que dar el visto bueno, sabemos ya… Yo le podría poner…, irme al notario y decirle cuál va a ser el requisito final.
Pues, le digo que lo llevaremos a los tribunales, porque entendemos que es una discriminación contra una gran parte de la población de esta comunidad que está reconocida como municipios castellanoparlantes, exactamente 142 municipios, una cuarta parte de los municipios de esta comunidad.

Y, bueno, lógicamente, yo he planteado un sentido de voto.
Algunas de sus enmiendas sí que las…, alguna enmienda vamos a apoyarla, pero, lógicamente, discutir 379 enmiendas en un rato es prácticamente imposible.

Con las enmiendas, yo sé que han presentado…, porque esto también es un gobierno un poco extraño.
Es un gobierno unido, el Botànic, y, entonces, hay enmiendas del Botànic conjuntamente, enmiendas del PSOE por un lado, enmiendas de Compromís por otro lado y enmiendas de Podemos por otro lado.
Uno ya no sabe para dónde tirar, pero bien.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rovira.

I, senyora Peris, per a fer el torn de rèplica, té vosté 3 minuts.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, senyora presidenta.

Entenc, per l'omissió del senyor Rovira a ninguna de les esmenes que he presentat com a PSPV, que les va a votar totes a favor, perquè, en el seu torn d'oposició a les esmenes presentades pel PSPV, no n'ha anomenat ninguna.
Amb la qual cosa, done per suposat que hi està d'acord.

I és veritat, la seua intervenció ha sigut una contrarèplica a l'última intervenció sobre les esmenes seues, que s'ha ell així, un poc tocat i ha dit, doncs, ara aprofite açò, no parle de les esmenes del PSPV i torne al tema del requisit lingüístic.
Bé, doncs, mire, jo, si vol, li torne a llegir el que diu la llei, la llei esta que estem debatent hui i no el que vosté suposa que diu o les mentires que conta.
I, per tant, no voldrà que li torne a repetir l'article concret de què aplega.
Jo ja sé que vosté és molt visionari, molt llest, molt intel·ligent i s'avança al temps, però jo crec que una cosa darrere de l'altra.

Sobre les esmenes que he presentat, no ha fet referència, supose, com li deia, que estic d'acord.
Jo li diria que l'accés de les empleades públiques a l'administració, ya que lo siento, señor Rovira, pero no le deben a usted ni al PP sus puestos de trabajo, no se lo deben.
(Veus) No, usted ha dicho que, gracias al Partido Popular, la mitad del personal de l'administració són dones, mire si ho han fet bé.
(Veus) Pues, mire, no le deben su puesto de trabajo.
(Veus) Sap per què hui hi ha més dones?

La senyora presidenta:

Senyor Rovira.

La senyora Peris Cervera:

Bueno, es que no para, señor Rovira.

La senyora presidenta:

Senyor Rovira i senyora Peris.
(Veus)

Vosté, després, tindrà tres minuts de…

La senyora Peris Cervera:

Usted es que no se escucha.
Es que no se escucha.

La senyora presidenta:

Senyor Rovira, senyor Rovira, després tindrà vosté tres minuts de rèplica.

Gràcies.

La senyora Peris Cervera:

No, i ara en té més.

La senyora presidenta:

I deixe acabar la senyora Peris.

Moltes gràcies.

La senyora Peris Cervera:

Senyor Rovira, hi ha més dones que homes en l'accés a la funció pública perquè tenim un sistema que garantix, a més, l'objectivitat i on se té en més consideració el mèrit i la capacitat, cosa que no passa en l'àmbit de l'ocupació privada.
Per tant, accedixen més dones perquè, quan les proves són iguals, tenen mèrit i capacitat i formació suficient per a traure fantàstiques notes i accedir a l'administració.

Però, si vosté s'haguera llegit el llibre violeta, haguera vist com no sols podem parlar de desigualtat en l'accés, que el sistema és més objectiu, sinó que hi ha tota una sèrie de situacions de desigualtat que se reproduïxen en l'àmbit de l'administració que, a través d'esta llei, s'adopten algunes de les mesures per a evitar i per a corregir eixes situacions de discriminació que se produïxen en l'àmbit de l'administració pública, que són molt menys de les que se produïxen en l'àmbit privat, però que també és de veres que les podem corregir, entre altres coses perquè allò que avancem en l'àmbit públic és pot, després, transposar a l'àmbit privat.

I no me diga que vosté defensa el principi d'igualtat en esta llei.
Ha retirat, a través de vint esmenes, totes les referències a la igualtat.
És com si vosté haguera ficat el text en Google i haguera dit: igualdad de oportunidades, i allà en cada article on apareix igualdad de oportunidades vosté ha presentat una esmena.
Vosté se creu que en eixa carta de presentació pot vindre hui ací a dir que el PP defensa la igualtat?
Vinga, va!

La senyora presidenta:

Moltes gràcies, senyora Peris.

Y, señor Rovira, para la réplica, tiene usted 3 minutos.

El senyor Rovira Jover:

Sí.
Muy breve.

Yo en ningún momento he dicho que ninguna mujer tenga que agradecer absolutamente nada al Partido Popular por estar en la administración.
He dicho que hemos hecho una política tan nefasta en políticas de igualdad que, al final, el resultado es que más de la mitad de los funcionarios de la Generalitat Valenciana son mujeres.

Pero es que, además, dice que es que presentamos enmiendas para eliminar esa política de igualdad.
No, mire, lo que hacemos es presentar enmiendas para eliminar aquellos apartados que entendemos innecesarios totalmente, que solamente están hechos de cara a la galería.
Porque, claro, como aquí el objetivo de la ley era el requisito lingüístico, pues, hombre, tenemos que adornar un poco más, tenemos que modificar un poco más para hacer una nueva ley.
Y aquí, pues, se han dedicado a hacer artículos que si de políticas de igualdad, de inclusión de la diversidad funcional, como antes he comentado, el lenguaje inclusivo, todas estas historias para adornar el objetivo final.
Y el objetivo final es único: el requisito lingüístico que ustedes pretenden imponer a los valencianos valencianoparlantes y a los valencianos castellanoparlantes, se lo pretenden imponer a todos, a todos y lo van a hacer.
Y ya les he dicho, hoja de ruta de Compromís, papel de tonto útil del PSPV.
Y esa es la pura realidad, esa es la pura realidad.

Por lo tanto… Y, bueno, si hablamos de desigualdad, mire usted los altos cargos del Botànic y verá que igual encuentra bastantes desigualdades hombres-mujeres.
Pero, bueno, yo no voy a entrar en eso porque yo creo que a la persona hay que valorarla por su capacidad, pero esa es otra historia.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señor Rovira.

I, amb aquesta intervenció, acabem amb el debat de les esmenes dels diferents grups.

I ara, si les seues senyories ho tenen tot clar, podríem passar ja a votació.
Doncs, aleshores, passem a votació.

La senyora Torres García:

Presidenta.

La senyora presidenta:

Sí, senyora Torres, diga'm.

La senyora Torres García:

Sí, és que necessite saber.
.
.
, no sé si ara és el moment adequat per a dir-ho, però.
.
.

La senyora presidenta:

Diga'm.

La senyora Torres García:

Si en el cas de l'esmena d'aproximació que nosaltres, Compromís, li ha plantejat a l'esmena 163, del Partit Popular, si el Partit Popular l'accepta.

La senyora presidenta:

Doncs, aleshores, (veus) abans de començar a votar, caldria.
.
.

Si volen, fem un recés de cinc minuts?
(Veus)

La senyora Torres García:

Val.
Doncs, ja està clar.

La senyora presidenta:

Val?
Doncs, aleshores, l'haurien de presentar.
(Veus)

La senyora Torres García:

Està presentada.

La senyora presidenta:

Val.
(Veus)

La senyora Torres García:

Jo la tinc ací també, presidenta, però diria que la mesa la té.
(Veus)

La senyora presidenta:

Val.
(Veus i soroll de papers)

La senyora Blanes León:

Presidenta.

La senyora presidenta:

Sí.

La senyora Blanes León:

Les que han sigut repartides del Partit Popular, la 376, 377, 378 i 379, crec que no estan al llistat.
 (Veus)

La senyora presidenta:

Sí, estan.
.
.
(Soroll de papers i veus) Estan afegides a mà en el document que tinc jo, val?
Aleshores, ho hem ficat en un grup a part per a la seua votació.
Val?

La senyora Blanes León:

Perfecte.

A mà la tenia jo, però no sabia si estava.
.
.

La senyora presidenta:

La 376, 377, 378 i 379, que no estaven posades en el document que se'ls havia repartit, val?
Aleshores, les havem separades dintre del grup de les esmenes presentades pel Partit Popular.

Alguna qüestió?
Els pareix bé en el mateix grup?
(Veus)

Sí, senyora Peris.

La senyora Peris Cervera:

Sí, senyora presidenta, perquè esta és una esmena in voce que accepta el Partit Popular, la seua esmena 5, l'esmena número 5, en l'última línia, on diu: «así como la prestación» ha de dir: «así como para la prestación».

La senyora presidenta:

Val.
I eixa no.
.
.

La senyora Peris Cervera:

Sí, és la número 5.
No hem fet text perquè és una correcció pràcticament tècnica.

La senyora presidenta:

És una correcció.

La senyora Peris Cervera:

L'accepta el Partit Popular.

La senyora presidenta:

Doncs, ara ho anota.
.
.

La senyora Peris Cervera:

I és, simplement, incorporar «así como para la prestación».
I amb això, per la nostra part, res més.

La senyora presidenta:

Val, l'esmena número 5.
(Soroll de papers) Està en este grup, en este grup, val, amb la correcció.
(Veus)

La senyora Peris Cervera:

¿Yo?
No, solo he retirado dos.
 (Veus i soroll de papers)

Clar, que nosaltres tenim «sí», amb la correcció tècnica que ha acceptat el Partit Popular i ja està.
(Veus)

La senyora presidenta:

Sí, sí.
(Veus)

En el quadre…, el que està dient la senyora Torres, senyor Rovira, és que, en el quadre de votacions de les esmenes del Partit Popular, eixa esmena està en un, dos, tres.
.
, en el quart grup.
(Veus) Val?
És la número 5, que vosté accepta la correcció que ha dit la senyora Peris.
No és això?
Votarem la número 5 amb eixa correcció.
Val?
Queda clar?
Molt bé.

Més l'esmena que també la senyora Torres li ha dit, que vosté accepta.
Val?
Que era a l'esmena número?
(Se sent una veu que diu: «La 163») La 163, no?
Perfecte.

Val.
Doncs, ara sí que anem a començar la votació.
I abans vaig a dir les esmenes retirades pels grups, val?
Pel Grup Parlamentari Socialista s'han retirat la número 77 i la número 222, (se sent una veu que diu: «Que era la 220») que era la 220.
(Veus) Val?
Que era la 220, perdó.

Del Grup Parlamentari Unides Podem s'han retirat la 54, la 62, la 111, la 206, la 224, la 297, la 300, la 311, la 330, la 347, la 355, la 362, la 363, la 364 i la 368.
Correcte?
Molt bé.
I del Grup Parlamentari Compromís s'han retirat la 110, la 196, la 343, la 345, la 348, la 350, la 351, la 353, la 358 i la 360.
Correcte?
Molt bé.

Doncs, ara anem a passar a la votació de les esmenes.

Primer, l'esmena tècnica a l'esmena 365.
Vots a favor?
(Veus) Val, perdó.
Torne a repetir, comencem amb la votació de l'esmena tècnica a l'esmena 365.
Val?
Vots a favor?
11 vots a favor.

L'esmena d'aproximació número 1 a l'esmena 310.
Vots a favor?
6 vots a favor.
Vots en contra?
3 vots en contra.
I abstencions?
(Veus) A vore, tornem?
(Veus) En contra?
Doncs, 6 a favor, 5 en contra.

Esmena d'aproximació número 2 a l'esmena 163.
Vots a favor?
8 vots a favor.
Vots en contra?
(Veus) Però eixa és la que vostés havíen acceptat, no?
(Se sent una veu que diu: «Sí») (Veus) Sí, esa es la enmienda…, vale.
Doncs, tornem.
Vots a favor?
(Veus) (Se sent una veu que diu: «Sí, está repartido.
Eso sí está repartido, claro») (Veus) Bé, doncs paciència.
Val, aleshores, si no m'equivoque, 11 vots a favor, no?
Eren… A vore, tornem, (Se sent una veu que diu: «10, 10») 10 i 1 en contra.
Val.

Continuem.
Esmena d'aproximació número 3 a l'esmena 148, (se sent una veu que diu: «Ací hi ha una duplicada») que ací s'havia presentat dos vegades.
La mateixa esmena s'ha presentat duplicada amb els registres 32.
648 i 32.
658.
Votem la primera i ja està.
Correcte?
Era d'Unides Podem.
Val?
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 4 a l'esmena 321.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 5 a l'esmena 329.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 6 a l'esmena 113, 340 i 341.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 7 a l'esmena 357 i 359.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
3.
(Veus) Es la enmienda de aproximación número 7 a la enmienda 357 y 359.
Vots a favor?
10.
Vots en contra?
1.

Esmena d'aproximació 8 a l'esmena 88.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 9 a l'esmena 89.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 10 a l'esmena número 90.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5, no?
Abstenció?
Doncs, 3 i 2 abstencions.

Esmena d'aproximació 11 a l'esmena 112.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació número 12 a l'esmena 128.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena d'aproximació 13 a l'esmena 183.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
A vore, vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena d'aproximació 14 a l'esmena 184.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena d'aproximació número 15 a l'esmena 185.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.
(Veus.
Se sent una veu que diu: «Si algú vol traure alguna, que ho diga») Val, val.

Comencem ara amb les esmenes del Grup Parlamentari Vox amb les agrupacions que s'havien fet, amb les agrupacions que li havien enviat al lletrat.
Però si algú vol que en llevem alguna d'algun grup, ho diem abans de votar.
Val?
Jo vaig a dir-les.

Primer grup de les esmenes del Grup Parlamentari Vox: la 1, la 2, la 4, la 12, la 19, la 21, la 23, la 70, la 73, la 76, la 80, la 86, la 94, la 99, la 101, la 106, la 116, la 119, la 124, la 127, la 141, la 165, la 190, la 193, 230, 236, 239, 246, 256, 338 i 375.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
6.

Següent grup de les esmenes del Grup Parlamentari Vox: 91, 166, 366, 367, 369, 370, 371, 373.
Vots a favor?
3.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
2.

Esmenes, el següent grup del Grup Parlamentari Vox: 22, 25, 28, 48, 50, 52, 56, 57, 58, 60, 96, 120, 176, 177, 178, 182, 187, 189, 198, 223, 312 i 326.
Vots a favor?
3.
Vots en contra?
8.

Esmenes del Grup Parlamentari Vox: 6, 10, 33, 34, 42, 43, 95, 331, 332, 333, 334, 335, 336, 337.
Vots a favor?
1.
Vots en contra?
8.
Abstencions?
2.

Y resto de enmiendas no hay.
 (Veus) Estan totes, val.

Ara anem a passar al Grup Parlamentari Popular amb el primer bloc d'esmenes, que en van unes quantes.
Amb el seu permís, vaig a beure un poquet d'aigua.
(Se sent la veu del lletrat que diu: «Pot deixar eixe grup per al final i fer la resta»).
Ah!
, també.
Sí, també.

Vaig a començar…, sí, el que em diu el lletrat té raó.
Vaig a començar amb el grup 2, que és més curtet, que són la 146 i 153 del Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
1.

Següent grup: 24, 26, 27, 31, 38, 41, 44, 46, 51, 53, 55, 68, 71, 74, 81, 82, 93, 107, 156, 157, 173, 186, 201, 238, 255, 263, 271, 272, 273, 275, 276, 278, 281, 282, 313 i 323.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
7.

Continuem amb el següent grup del Partit Popular, on està l'esmena número 5 amb la correcció verbal que ha fet la senyora Peris i que ha acceptat el senyor Rovira.
Molt bé.
Esmenes 3, 5, 92, 140, 168, 172, 179, 232, 250, 254, 265, 288, 292 i 304.
Vots a favor?
5.
Ah!
, no, perdó, perdó.
Vots a favor?
11.
Havia mirat cap allà i no havia mirat cap ací.
(Rialles) Perdó.

Val, continuem amb el següent grup: 35, 36, 37, 61 i 63.
Vots a favor?
Doncs, 10.
Vots en contra?
1.

I ara anem amb l'altre grupet.
(Veus) Eh?
10.
(Veus) 10 a favor i 1 en contra, crec que ho havia dit jo.
Val, val.

I ara anem amb eixes esmenes que vostés no tenien anotades, que són del Partit Popular: la 376, la 377, la 378 i la 379.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
6.

I ara teníem este grup gran d'esmenes, però anem a votar resta d'esmenes del Partit Popular i aixina no ens deixem cap.
Val?
Doncs, resta d'esmenes del Partit Popular.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
6.

Ara anem a passar a les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Ciutadans.
Comencem amb el primer bloc: 15, 18, 100, 105, 129, 138, 200, 203, 226, 253, 285 i 328.
Vots a favor?
5.
Vots en contra?
6.

Següent grup del Grup Parlamentari Ciutadans: 174 i 309.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
6.
Abstencions?
1.

I el següent grup del Grup Parlamentari Ciutadans: 45, 108, 134, 277 i 302.
Vots a favor?
4.
Vots en contra?
7.
Abstencions?
Cap.

I la número 30 del Grup Parlamentari Ciutadans.
Vots a favor?
2.
Vots en contra?
7.
Abstencions?
2.

Ja estan totes…, val.
(Se sent una veu que diu: «Ací hi ha que traure estes dos»).
La 7 i la 293.
Esta la ratllem i esta la ratllem, i la 7 i la 293.
(Veus)

Val, ara anem a les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista, que teníem només un grup.
Si algú més vol traure…, perquè ens han dit que traguem la 7 i la 293 apart.
Alguna més?
(Se sent una veu que diu: «No, no, eran ellos») Sí, ja està?
Doncs, val, passem al primer grup.

Primer grup d'esmenes del Grup Parlamentari Socialista: 29, 301, 306 i 307.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena número 7 del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
7.
Vots en contra?
2.
Abstencions?
2.

I esmena 293 del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
(Veus) La 7 es la que acabamos de votar.
(Se sent una veu que diu: «Sí, está bien, está bien».
Veus) Y ahora vamos a votar la 293 del Grupo Parlamentario Socialista.
(Veus) Voy a ir un poco más relajada.
(Veus) ¿Vale?

Vamos a pasar a votación de la 293 del Grupo Parlamentario Socialista.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
4.
Abstencions?
1.
Perfecte.

Ara anem a passar a votació de l'única esmena que hi ha del Grup Parlamentari Socialista i del Grup Compromís, que és la 248.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
3.

Ara anem a passar a votar les esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista, Compromís i Unides Podem, que són.
.
.
¿Algú vol separar d'aquesta agrupació alguna?
(Veus) Esa, la 249, perfecto.
Pues la 249.
¿Alguna més?
Passem a votar.
(Veus) Sí, por si quiere separar alguna de ese grupo.
(Algú diu: «La 191») ¿Cuál, perdón?
191 (Algú diu: «La 225») ¿En el mismo grupo?
¿O diferente?
(Veus) No, no, no, si quieres votar solo la 191 y aparte la 225.
¿O la 191 y la 225 las puedes votar juntas?
(Veus) Bueno, las votamos una por una.
Sí, que són poquetes.

Passem a votació de les esmenes presentades pels grups parlamentaris Socialista, Compromís i Unides Podem.
La número 47.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena número 87.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena 191.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena 225.
Vots a favor?
(Veus) Dos, dos, cinco.
Vots a favor, 7.
Vots en contra?
(Veus) 8, perdó, 8.
Vots en contra?
3.

Esmena 249.
Vots a favor?
249.
Vots a favor?
10.
Vots en contra?
1.

Esmena 259.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena 318.
Vots a favor?
(Veus) 318, esmena 318, ¿sí?
Vots a favor?
No, no, si todavía no la hemos votado.
Todavía no la hemos votado, Rovira.
Esmena.
.
.
esmena 318, dels grups parlamentaris Socialista, Podem i Compromís.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena 322.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.
I ja estan totes, ¿no?
Jo crec que no me n'he deixat cap.

Ara passem a les esmenes del Grup Parlamentari Compromís.
(Veus) ¿Algunas…?
¿O hacemos lo mismo?
¿Una per una?
Doncs una per una.
Esmenes del Grup Parlamentari Compromís.
Comencem.
32.
Vots a favor?
Pues ya iba a contarte.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena número 85.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena número 97.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena 121.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena 122.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.

Esmena 213.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.

Esmena 240.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
1.
Abstencions?
2.

Esmena 243.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
1.
Abstencions?
2.

Esmena 251.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
1.
Abstencions?
2.

Esmena número 289.
Vots a favor?
6 (veus) -dos, ocho, nueve, 289-.
Vots en contra?
No, havia dit sis, no?
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
2.
Abstencions?
3.

Esmena 314.
Vots a favor?
8.
Vots en contra?
1.
Abstencions?
2.

Esmena 374.
Vots a favor?
(Veus) Tres, set, quatre, 374.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
5.
Ja hem acabat.

Esmenes presentades per Unides Podem, que és la 109.
Vots a favor?
6.
Vots en contra?
3.
Abstencions?
2.
I amb açò ja hem acabat.
Que bé.

I ara anem a passar a votar.
.
.
(Algú diu: «Ja està») Ja està, ja està.
Jo encara volia votar més.

Senyories, moltíssimes gràcies per tot.
(Veus)

Ai!
, és de veres.
(Algú diu: «Està en el punt de l'ordre del dia») Sí, perdó.

El 4, sí.

La senyora Peris Cervera:

Proposem la presidència, que s'estrene ací i que s'estrene en el ple.

La senyora presidenta:

Moltíssimes.
.
.

¿Els pareix bé que siga la presidenta qui faja la presentació davant el ple del dictamen de la comissió?
Sí?
(Algú diu: «Per assentiment») Per assentiment?
Val.

Senyories, moltíssimes gràcies i moltes, moltes gràcies pel respecte que han tingut al temps, que ha sigut fabulós i, sobretot, pel to.
Moltíssimes gràcies i fins a l'altra.

És closa la sessió.

(S'alça la reunió a les 14 hores i 38 minuts)