Peticions%279298.06.20%20macro.html





Comissió de Peticions realitzada el dia 20 de juny de 2012.
Comença la reunió a les 12 hores i 9 minuts.
Presideix el president de Les Corts, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer.
Reunió número 1.

El senyor president:

Molt bon dia.

Membres de la mesa, senyores i senyors diputats, vull saludar molt especialment i agrair la presència del síndic de Greuges, José Cholbi, a esta reunió de la Comissió de Peticions.

Informes anuals del Síndic de Greuges corresponents als anys 2010 i 2011

El senyor president:

El primer punt de l'ordre del dia, els informes anuals del Síndic de Greuges, corresponents a l'any 2010-2011, i té la paraula per a realitzar la seua compareixença l'excel·lentíssim senyor José Cholbi.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, excel·lent president, per les seues paraules, i senyores i senyors membres de la mesa, senyores i senyors diputats de la comissió.

Per segona vegada des de la nostra presa de possessió com a síndic de Greuges, del 6 de març del 2009, em correspon el privilegi i deure de comparéixer davant de la Comissió de Peticions de Les Corts per a complir allò previst en l'article 31 de la llei del 26 de desembre del 1988, reguladora de la institució, i donar compte de la gestió duta a terme durant els anys 2010 i 2011, tot resumint les grans línies de l'informe que ses senyories tenen a la seua disposició.
És un honor tornar a comparéixer davant d'esta Comissió de Peticions de Les Corts i recordar novament amb molt d'afecte i estima la nostra etapa anterior com a membre del parlament valencià.

Abans de començar amb l'exposició dels informes anuals de 2010 i 2011, volem expressar el nostre entusiasme i la gran satisfacció per l'important treball realitzat i els objectius assolits al capdavant del Síndic de Greuges durant estos anys de mandat.
D'una banda, la institució es troba cada vegada més present en la societat valenciana, gràcies a l'augment any rere any de la confiança dels ciutadans que acudixen a presentar-mos queixes o formular-mos consultes.
En 2010 i també en 2011, tal com explicarem seguidament, hem rebut moltes més queixes i consultes que en 2009, i que en tots els anys anteriors des de la creació del síndic.
Sense dubte, la crisi econòmica ha condicionat la labor del síndic durant estos anys, i ha incrementat el nombre de queixes relatives a circumstàncies econòmiques, retards en els pagaments, demora en la percepció de les prestacions de la renda garantida, queixes referents a beques, ajudes i subvencions a l'estudi, menjador escolar, transport escolar o llibres de text, etcètera, etcètera.

El Síndic de Greuges és conscient de la dimensió i de les conseqüències de la crisi econòmica, com també de l'estret marge que tenen les institucions públiques a l'hora de fixar el límit de gasto pressupostari.
No obstant això, hem de recordar als poders públics la necessitat de tindre la màxima cura en les reduccions pressupostàries, i sobretot a l'hora d'establir prioritats, per a evitar que estes retallades afecten els drets socials.
Les polítiques que constituïxen l'estat de benestar han de ser les últimes que han de ser afectades per les retallades pressupostàries.

D'altra banda, les administracions públiques valencianes col·laboren cada vegada millor i més ràpidament amb el Síndic de Greuges, a fi de solucionar els problemes de la ciutadania, i per això volem donar-los les gràcies molt sincerament.

Així mateix, també volem agrair el suport que hem rebut de tots els mitjans de comunicació, premsa, ràdio i televisió, amb els quals mantenim unes fructíferes i constants relacions, i ens ajuden a difondre i informar la ciutadania sobre la defensa dels drets de les persones.

Una vegada dit això, cal esmentar que els informes anuals de 2010 i 2011, que presentem a continuació, han estat elaborats amb la inestimable col·laboració i suport dels adjunts del síndic, la senyora Emilia Caballero Álvarez, com a adjunta primera, i els senyor Carlos Morenilla Giménez, com a adjunt segon, qui també són responsables directes del bon resultat assolit per la institució.

L'informe anual de 2010 es va presentar en el registre general de les Corts Valencianes el 20 de setembre del 2011, una vegada iniciada l'octava legislatura, després de les eleccions dutes a terme al mes de maig.
Es va donar en mà una còpia de l'informe en format digital a tots els representants dels grups polítics de la Comissió de Peticions.
En la mateixa data, l'informe anual es va publicar en la pàgina web de la institució, i tots els mitjans de comunicació se van fer ressò del contingut per facilitar el seu coneixement a la ciutadania, cosa que els agraïm públicament.

Després, l'informe anual de 2010 es va publicar en el Butlletí Oficial de Les Corts, de 27 d'octubre de 2011.
Per raons alienes a la nostra voluntat, este informe no s'ha pogut defendre fins avui, la qual cosa fa que esta compareixença siga més llarga i difícil, en haver d'exposar dos informes anuals, en compte de només un.

L'informe anual de 2010 comença amb una breu exposició de les dades estadístiques referides a l'activitat exercida pel Síndic de Greuges.
Seguidament s'hi dóna compte de l'obligat apartat sobre la situació general de la protecció dels drets i de les llibertats de la Comunitat Valenciana.
En primer lloc, fem una radiografia de l'estat dels principals drets per matèries.
Després detallem les investigacions efectuades d'ofici per la institució i continuem amb la descripció per grans àrees temàtiques de les principals queixes formulades per la ciutadania.

Com en anys anteriors, volem cridar l'atenció sobre el fet que en este informe no donem compte de totes les queixes que han estat formulades, sinó solament d'aquelles que ens han semblat més rellevants, ja siga per la seua temàtica, ja siga pel nombre de persones afectades, l'alarma social generada o la repercussió que han tingut en els mitjans de comunicació.

Pel que fa a les queixes presentades a instància de part durant el 2010, a més de la continuació d'aquelles que estaven en tramitació durant l'any passat, cal destacar que s'han formulat un total de 9.
504 queixes, 21 de les quals han estat incoades d'ofici, i que s'han atés 11.
742 consultes per part de l'oficina d'atenció ciutadana.
Si comparem estes dades amb les del 2009, observem que la quantitat de treballs realitzats pel Síndic de Greuges ha crescut enormement, ja que hem rebut 5.
857 queixes més, i també hem atés 5.
080 consultes més.
Convé ressaltar l'esforç que ha fet el personal de la institució, ja que amb la mateixa plantilla de personal i un increment del 160,6% de queixes, s'han reduït els temps mitjans dels compromisos adquirits, tal com es pot comprovar en l'annex del present informe anual, titulat «Carta de servicis del Síndic de Greuges.
Indicador de qualitat».

L'important augment del treball dut a terme pel Síndic de Greuges en 2010 ha tingut també la seua traducció corresponent en el nombre total d'entrada i eixida de documents, segons es desprén de les dades oferides pel registre general.
En 2010 l'augment ha sigut molt més elevat.
Hem registrat un total de 21.
658 documents d'entrada, i 46.
645 d'eixida, la qual cosa comporta que en la institució han entrat 8.
990 documents més, com també han existit 18.
508 més que durant el 2009.
Entre les raons que justifiquen l'increment de les queixes i consultes, anem a destacar les següents: a) El progressiu increment de l'ús de les noves tecnologies per part dels ciutadans; b) L'agreujament dels problemes de les persones per culpa de la greu crisi econòmica que estem experimentant, fet que provoca que es demane més ajuda a les institucions públiques.
Estos problemes han augmentat a causa del retard en els pagaments per part de l'administració i la demora en la percepció de prestacions, que en exercicis anteriors no s'havien produït; c) La millora del funcionament del Síndic de Greuges i el fet que siga més conegut per la ciutadania.

D'altra banda, volem destacar el significatiu grau d'acceptació per part de les administracions públiques de les recomanacions o dels suggeriments dictats pels Síndic de Greuges durant el 2010, ja que d'un total de 1.
368 resolucions, 740 del 2009, en el moment de redactar el present informe anual, s'han acceptat 1.
013, una xifra que representa un grau d'acceptació del 75%.
El 25% restant es referix pràcticament en la seua totalitat a les nombroses recomanacions emeses sobre les ajudes de la llei de la dependència, els diferents criteris d'aplicació de la qual van impedir que la conselleria de benestar social acceptara totes les nostres recomanacions.

Així mateix, cal assenyalar que, tot i l'elevat grau d'acceptació de les resolucions del síndic per part de les administracions públiques, això no significa que cada acceptació implique la realització d'allò que s'ha acceptat.
Per això, esta institució ha incrementat en 2010 els seus esforços a l'hora de fer els seguiments exhaustius de les queixes, a fi de comprovar que les nostres recomanacions es complixen efectivament, de conformitat amb la preocupació manifestada en la Comissió de Peticions de Les Corts, en la compareixença per a la defensa de l'informe anual de l'any 2009.

Quant al grau d'eficàcia del Síndic de Greuges, també convé ressaltar que d'un total de 4.
913 queixes de 2010 tancades durant este període, en 4.
056 queixes s'ha solucionat el problema denunciat de manera favorable per al ciutadà, fet que implica un elevat percentatge d'eficàcia, concretament de 82,55.
El nostre objectiu en 2010 ha segut evitar, coste el que coste, que algun expedient es perguera o es poguera queda paralitzat per falta de col·laboració de l'administració implicada, i això a fi de solucionar el problema plantejat en la queixa.
Per a conseguir-ho en 2010, a la tradicional sol·licitud de l'informe per correu ordinari, hem afegit les peticions per correu electrònic, molt més ràpides.

Així mateix, hem augmentat el nombre de diligències telefòniques amb els funcionaris públics per desbloquejar els expedients, i el nombre de visites i entrevistes, tant a les oficines de les administracions, com a la seu de la nostra institució.
El resultat no podia haver estat més satisfactori, i per això tornem a trobar l'ocasió per a agrair encaridament a totes les administracions la col·laboració amb el Síndic de Greuges.

Com ja vam fer l'any passat, dediquem un apartat específic i un annex per a esmentar les administracions públiques valencianes que ja en 2010 han destacat per la seua especial col·laboració amb el síndic.
En este sentit, volem destacar la col·laboració de les cinc universitats públiques de la Comunitat Valenciana, Universitat Jaume I de Castelló, de València, Politècnica de València, Universitat d'Alacant i Universitat Miguel Hernández d'Elx, ja que totes han subscrit un conveni de col·laboració amb el Síndic de Greuges.

A continuació, donem compte de les principals novetats que hem incorporat en l'informe anual a les Corts Valencianes de 2010.

En l'annex B del present informe incorporem un resum de l'informe especial presentat el novembre de 2010 a Les Corts, amb el títol «L'actuació del servicis públics valencians d'ocupació en la lluita contra l'atur».
La gran dimensió social de la desocupació i la constant preocupació que l'atur suscita entre el conjunt de la ciutadania valenciana justifiquen que el Síndic de Greuges, com a alt comissionat de les Corts Valencianes per a la defensa del dret de les persones, entre els quals es troba el dret al treball, haja elaborat en 2010 un informe especial, el contingut íntegre del qual es pot consultar en la nostra nova pàgina web, amb la intenció de donar compte a Les Corts de l'actuació dels servicis públics valencians d'ocupació en la lluita contra l'atur, com també dels resultats de la nostra investigació.

En este estudi analitzem les principals actuacions que du a terme el Servici Valencià d'Ocupació i Formació de la Generalitat Valenciana, Servof, com també el servici d'ocupació que presten els ajuntaments de la nostra comunitat autònoma, i finalitzem amb la conclusió de la nostra investigació i la formulació de recomanacions a tots els servicis públics d'ocupació.

D'altra banda, en l'annex C de l'informe exposem els convenis institucionals que hem signat en 2010.
Un dels nostres objectius és donar a conéixer la figura del defensor del poble de la nostra comunitat al conjunt de tota la societat valenciana.
En este sentit, considerem convenient destacar els convenis que s'han signat en 2010 entre la nostra institució i diverses entitats públiques.
Al llarg de tot el 2010, el Síndic de Greuges ha signat en les visites individuals a cada municipi un conveni de col·laboració amb 62 ajuntaments de la Comunitat Valenciana.
Així mateix, s'ha subscrit un conveni de col·laboració entre el Síndic de Greuges i el Consell de la Generalitat valenciana per impulsar la societat del coneixement i enfortir la qualitat de les estructures organitzatives i de servicis públics de les parts contractants.

Finalment, també cal esmentar el conveni de col·laboració entre el Síndic de Greuges i les cinc universitats públiques de la Comunitat Valenciana, de què ja havíem parlat abans.

D'altra banda, en l'annex D de l'informe publiquem el resultat derivat d'aplicar els indicadors de qualitat, els quals mesuren el grau de compliment dels compromisos adquirits en la (inintel·ligible) .
.
.
Els resultats obtinguts són molt positius.
En 2009 el temps mitjà d'admissió a tràmit de les queixes va ser de 18,44 dies, i en 2010 l'hem rebaixat a 13,67 dies.
I quant al temps mitjà de resolució de les queixes, en 2009 va ser de 59,18 dies, i en 2010 ha segut de 56,51 dies.
Igual com vam fer també l'any passat, hem incorporat un nou apartat en l'informe titulat «Implantació de les tecnologies d'informació i comunicació (TIC) en el Síndic de Greuges», en què donem compte dels avanços (inintel·ligible) .
.
.
en esta matèria durant 2010.

A pesar dels reptes, que continuen sent molts, el síndic ha dut a terme al llarg d'este any un gran esforç dirigit a implantar de manera efectiva les noves tecnologies en el seu àmbit d'actuació.
Una de les actuacions més rellevants i de més envergadura que hem dut a terme enguany és la posada en marxa de la nova pàgina web www.
elsindic.
com.
A través d'este nou canal de comunicació en valencià, castellà i anglés, i totalment adaptat a les més modernes tecnologies per a les persones discapacitades, volem oferir un servici eficaç i eficient a la ciutadania, dotar la nostra institució de tecnologia pionera, com també modernitzar el nostre sistema de comunicacions i poder dur a terme el màxim nombre de tràmits a través de la xarxa.

D'acord amb els compromisos de transparència, eficàcia i agilitat que han de prioritzar la relació amb la ciutadania, el síndic publica en la nova pàgina web totes les resolucions, sense excepció, als set dies d'haver-les emés.
De la mateixa manera, els usuaris també hi poden consultar totes aquelles queixes que han presentat en la nostra institució.

D'altra banda, en l'apartat de queixes solucionades de la nostra pàgina web posem a disposició de la ciutadania totes les queixes que es van solucionar d'una manera positiva, gràcies a la intervenció del síndic i la col·laboració de l'administració afectada.

A més, enguany hem continuat millorant el servici de missatgeria curta -SMS- a través del telèfon mòbil, com una manera eficaç, útil i ràpida de mantenir informada a la persona interessada sobre l'estat de la tramitació de la seua queixa.
Una vegada més hem constatat que el grau de satisfacció dels usuaris d'este servici de SMS és elevat i s'ha de destacar la immediatesa i rapidesa en la resposta del síndic.

De la mateixa manera, si observem les enquestes d'opinió sobre la nova web, veiem que la ciutadania valora positivament l'aposta de la institució per les noves tecnologies.

Ens agradaria destacar que en data 31 de desembre de 2010, el Síndic de Greuges havia enviat un total de 5.
033 missatges curts -SMS- informatius als nostres usuaris, la qual cosa implica un increment del 390% respecte de l'any passat, que se n'enviaren 1.
284.

També, a partir d'este any 2010, el síndic oferix un nou servici que permet a les persones obtenir el certificat digital de la Generalitat valenciana.
Des del passat 21 de maig la nostra institució ha esdevingut punt de registre d'usuaris, de manera que s'ha incorporat als més dels 350 punts que hi ha distribuïts al llarg de la Comunitat Valenciana per l'Agència de Tecnologia i Certificació Electrònica de la Generalitat valenciana.
És tracta d'oferir un nou servici perquè les persones que així ho desitgen puguen obtenir la certificació electrònica que garantix la seguretat en els seus tràmits administratius a través d'Internet.

Finalment, a desembre de 2010, tot coincidint amb la posada en marxa de la nova pàgina web, el síndic va començar a adoptar en totes les publicacions i comunicacions una nova imatge institucional.

Una vegada exposades les principals novetats de l'informe anual de 2010, és hora d'abordar resumidament la situació general de la protecció dels drets i de les llibertats de la Comunitat Valenciana.

En este sentit, les matèries que més han preocupat a les persones que en 2010 han acudit a la institució per presentar-nos una queixa són les següents, ordenades de major a menor: queixes relatives a infraestructures i transports; ús del valencià; atenció sociosanitària; llei de la dependència; urbanisme i habitatge; ensenyament; servicis de l'entitat local; sanitat; ocupació pública; servicis socials; medi ambient; hisenda pública.
Davant estes dades, volem fer els aclariments següents:

L'augment de les queixes relatives a infraestructures i transports està motivat per les nombroses queixes rebudes en relació amb la petició ciutadana d'aconseguir la connexió entre les comarques de la Marina Alta i la Safor, mitjançant un tren de rodalies que unisca Gandia, Oliva i Dénia.
Recentment, la Conselleria d'Infraestructures, Territori i Medi Ambient ha aprovat la reserva de sòl per al traçat, i ha remés als ajuntaments afectats perquè presenten al·legacions.
Finalment, serà el Ministeri de Foment qui finance el projecte.
El síndic de Greuges es felicita per l'èxit obtingut.

D'altra banda, l'elevat increment de queixes i consultes sobre l'ús del valencià està motivat per l'augment del nombre d'escrits rebuts amb motiu de l'exclusió del valencià en les pàgines web institucionals, els fullets informatius i la retolació dels senyals a les vies públiques, atés que la majoria d'estes queixes les hem rebudes per Internet, un mitjà cada vegada més emprat per la ciutadania, a través de nombrosos correus electrònics.

Una vegada aclarides estes dues qüestions, seguidament exposem les línies fonamentals de les queixes, d'acord amb els principals drets.

Dret a la igualtat.
L'article 10 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana establix que l'actuació de la Generalitat valenciana s'ha de centrar, primordialment, entre altres qüestions, en la igualtat dels drets d'hòmens i dones en tots els àmbits, particularment en matèria d'ocupació i treball, protecció social contra violència de gènere.

La Llei valenciana 9/2003, de 2 d'abril, per a la igualtat entre dones i hòmens establix en l'article 51 que serà el Síndic de Greuges l'encarregat d'exercir la labor de defensar el dret a la igualtat.

En 2010, quant a la utilització d'estereotips i llenguatge sexista en els llibres de text d'educació primària, secundària i Batxillerat hem suggerit que s'adapten els llibres de text i els materials didàctics que puguen incórrer en discriminació, amb l'objectiu que no continguen comportament i estereotips que impliquen discriminació entre dones i hòmens.

Dret lingüístic.
L'article 6 de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana encomana a La Generalitat garantir l'ús normal i oficial, tant del castellà com del valencià, per la qual cosa, instaura un règim de cooficialitat que imposa als poders públics, tant autonòmics com locals, l'obligació de conéixer i d'usar les dues llengües oficials, sense que en cap cas puga prevaldre l'una sobre l'altra.

La Llei 4/1983, de 23 de novembre, d'ús i ensenyament del valencià proclama en l'article 2 que el valencià és la llengua pròpia de La Generalitat, de l'administració pública, de la local, com també de totes les corporacions i institucions públiques que en depenguen.

Durant 2010 tant la Generalitat valenciana com les diputacions provincials i els ajuntaments han acollit molt favorablement les queixes dirigides al Síndic de Greuges per denunciar la discriminació del valencià i han acceptat els pronunciaments que es van dirigir perquè adaptaren les seues estructures al règim de cooficialitat lingüística vigent a la Comunitat Valenciana i corregiren les seues pàgines web, de manera que els continguts s'oferiren també en valencià, fins i tot els impresos i formularis.

Drets relatius a l'urbanisme i a l'habitatge dignes.
La important crisi econòmica que estem experimentant, continua provocant que molts projectes urbanístics no es puguen executar, sobretot perquè hi ha un gran nombre d'habitatges sense vendre i també per la falta de finançament bancari, cosa que al seu torn agreuja les dificultats de les persones a l'hora d'accedir a un habitatge.

En 2010, a pesar que ja no s'aproven ni es gestionen projectes urbanístics com en anys anteriors, no ha disminuït el nombre de queixes presentades per la ciutadania davant esta institució, ja que continuem rebent moltes queixes sobre incompliments de la normativa urbanística, construccions que no s'ajusten a la legalitat i el silenci de l'administració davant les sol·licituds d'informació presentades per les persones.

D'altra banda, la persistència de la crisi econòmica continua provocant un augment de queixes presentades per persones que no poden accedir a un habitatge de protecció pública o que tenen dificultats per a cobrar puntualment les ajudes que els han estat reconegudes per l'administració.

Dret a un medi ambient adequat.
La contaminació acústica.
Destaquem pel seu nombre, com ja és habitual en estos últims anys, els problemes relacionats amb el soroll, el qual pot afectar seriosament als drets constitucionals a la inviolabilitat del domicili, un habitatge digne, un medi ambient adequat.
Les situacions són molt diverses; juntament amb el soroll produïts pels establiments sotmesos a llicència ambiental -bars, pubs, terrasses, fàbriques, etcètera-, també hem investigat uns altres tipus de fonts de contaminació acústica de contingut divers, com ara el funcionament de casals fallers, els comportaments incívics entre els veïns o els sorolls procedents del trànsit de vehicles a motor.

La informació ambiental.
No són infreqüents les queixes presentades per diversos col·lectius de defensa de medi ambient, tant perquè no han obtingut resposta de l'administració a les seues peticions d'informació com perquè han obtingut respostes parcials o insuficients.

Dret a l'educació.
Les queixes presentades durant 2010 han tingut com a objectiu, i fonamentalment: els processos d'admissió i de matriculació de l'alumnat; i l'adequació de les instal·lacions docents i esportives; l'exigència de dotació de mitjans materials i humans necessaris per a atendre els menors amb necessitats educatives especials; i les beques, ajudes i subvencions de l'estudi, cada dia més necessàries en l'actual conjuntura econòmica.

Durant 2010 hem tornat a recomanar a les conselleries d'educació i de sanitat que, en l'àmbit de les seues respectives competències, promoguen i doten amb infermers escolars els centres específics d'educació especial sostinguts totalment o parcialment amb fons públics.

També en este exercici, el Síndic de Greuges ha instat l'administració pública perquè les vacants generades pel professorat en situació de baixa siguen cobertes immediatament.

Per a acabar, la falta de places en educació infantil i, en conseqüència, el fet de qüestionar els processos d'admissió d'alumnes en este nivell educatiu genera nombroses queixes.

Dret a la salut.
Al llarg de l'any 2010 hem investigat queixes sobre les matèries següents: la problemàtica de les llistes d'espera sanitària d'algunes especialitats; les denúncies de mala praxi professional; l'assistència sanitària extrahospitalària; el rebuig a la instal·lació d'antenes de telefonia mòbil; la demora en la resolució dels expedients de responsabilitat patrimonial; i la falta d'anestèsia epidural per als parts en alguns centres hospitalaris.

El Síndic de Greuges ha suggerit a l'administració sanitària que extreme al màxim la diligència en les actuacions dels centres sanitaris, a fi de garantir una protecció integral de la salut mitjançant l'adopció de les mesures organitzatives escaients i així complir amb el principi d'eficàcia reconegut constitucionalment.

Així mateix, en 2010 hem rebut queixes sobre l'atenció a menors amb trastorns de l'espectre autista; la disconformitat d'alguns col·lectius amb les previsions de la llei d'assegurament valenciana; la reivindicació del personal al servici de l'Hospital General Bàsic de la Defensa de València per a integrar-se a la Conselleria de Sanitat; i, finalment, qüestions que afectaven pacients sotmesos a tractament d'hemodiàlisi que per diverses circumstàncies i de manera temporal acudien a la Comunitat Valenciana.

També hem tingut l'oportunitat de pronunciar-nos sobre el tractament de reproducció humana assistida.
I hem suggerit a l'administració sanitària que en l'àmbit de la reproducció assistida dirigisca les seues actuacions a dotar dels mitjans personals i materials que permeten atendre la demanda existent; i que, quant a l'edat del pacient -major de quaranta anys-, esta no constituïsca un factor que les excloga automàticament de les tècniques de fecundació in vitro.

Pel que fa als menors amb trastorns de l'espectre autista, hem suggerit a l'administració sanitària que valore la supressió dels límits d'edat de la intervenció que es finança des de l'Agència Valenciana de Salut en els casos en què els facultatius especialistes de la xarxa pública i responsables d'estos menors en recomanaren la continuïtat.

Dret a la protecció i assistència social.
Servicis socials.
En esta matèria hem tramitat queixes relatives a les persones en situació de discapacitat: barreres arquitectòniques, qualificació del grau de discapacitat, centre de dia, residències, famílies menors, tercera edat, residències, centres de dia, ajuda econòmica per a la cura d'ancians i ancianes, el bo residència, prestacions econòmiques -prestacions no contributives, renda garantida de ciutadania-, drogodependència i altres trastorns addictius, servici d'ajuda a domicili o pla de garantia social.

En 2010 el síndic ha tornat a insistir en la necessitat que per part de l'administració autonòmica s'adopten les mesures necessàries per a suprimir les barreres arquitectòniques, tant en edificació i en espais públics com en domicilis particulars, tot entenent que les mesures referides resulten imprescindibles per a superar les situacions de desigualtat que puguen experimentar les persones amb discapacitat.

D'altra banda, la dificultat a resoldre amb rapidesa els expedients de qualificació de la discapacitat s'ha tornat a fer palesa com en anys anteriors, i constituïx una matèria que aporta un percentatge molt important dels expedients que tramita esta institució en matèria de servicis socials.

Pel que fa a les prestacions econòmiques, la majoria de queixes presentades davant del síndic es referixen a la demora a l'hora de resoldre la prestació de renda garantida de ciutadania, la qual té més rellevància davant la situació d'extrema necessitat que descriuen les persones afectades directament per la crisi econòmica actual, ja que estes persones han deixat de ser perceptors de qualsevol prestació relacionada amb la seua activitat laboral.

Quant a la protecció dels menors, el Síndic de Greuges considera necessari estabilitzar les fórmules de finançament dels centres de protecció de menors, com també la millora en el suport econòmic que presta a les famílies d'acollida, les quals, tot i ser considerades com la millor resposta a la situació de desprotecció d'un menor, no reben suport suficient per part de l'administració autonòmica.

Drets de naturalesa sociosanitària, llei de dependència.
En 2010, a la demora en la tramitació d'expedients i la percepció de les prestacions de la llei de la dependència es van afegir qüestions importants que motivaren també la nostra actuació, com ara el règim d'incompatibilitat i la denegació d'efecte retroactiu.
Pel que fa a la tardança en tramitar els expedients, continuem desconeixent els criteris que s'apliquen respecte de l'ordre d'incoació dels expedients, els quals determinen, sense motivació aparent, un horitzó temporal molt desigual en la tramitació, cosa que ha generat en les persones en situació de dependència una important inseguretat jurídica perquè no saben quan les rebran.

Si atenem les queixes relatives al règim d'incompatibilitat recollides en l'ordre de 5 de desembre de 2007, les persones sol·licitaven la compatibilitat entre els recursos del centre de dia i la prestació econòmica per cures familiars.
El criteri d'esta institució és que cal afegir al règim de compatibilitats una clàusula que permeta ser flexibles en alguns casos.
Així mateix hem recomanat que la Conselleria de Benestar Social reconega les ajudes i prestacions a la persona interessada des de l'endemà del dia en què va a presentar la sol·licitud.
També hem insistit que quan als expedients incoats, abans de la defunció de les persones dependents, cal que resolguen en el sentit de reconéixer les prestacions econòmiques que hagueren correspost a les persones dependents des de l'endemà del dia en què es va presentar la sol·licitud fins a la data de la defunció.

Drets relatius a l'ocupació pública.
Al llarg de l'any 2010 hem investigat queixes referides al dret fonamental de les persones a accedir a una ocupació pública a través de les convocatòries de llocs vacants, el nomenament de treballadors interins i denúncies de treballadors públics per moobing o assetjament laboral.
Tot i amb això amb motiu de la gran quantitat de queixes rebudes d'aquesta matèria relatives a la provisió de llocs en comissió de serveis en l'àmbit de l'administració educativa i al retard d'abonament en el concepte retributiu.

En la problemàtica de la provisió de places en comissió de serveis hem recomanat a la Conselleria d'Educació que limite des del començament els supòsits de provisió de places a través de comissió de servei i això tant pel que fa a l'oferta de places que cal proveir mitjançant comissió, que no s'hauria d'activar fins que no resolguera prèviament el mecanisme de provisió de places pel sistema ordinari, com respecte de les situacions que s'han de valorar o s'han de tenir en compte per adjudicar les places que cal proveir a través de comissions de servei.
En el cas del retardament a abonar determinats conceptes retributius hem recomanat a la Conselleria de Justícia i Administració Pública que, tan prompte com siga possible, pague les quantitats que es deuen als secretaris i les secretàries dels jutjats de pau.

Drets relacionats amb la prestació d'altres servicis públics per entitat local.
La ciutadania és cada vegada més exigent a l'hora de demanar als poders públics locals una adequada prestació de servicis d'interés general que afecten les col·lectivitats de veïns.
Ja no es conformen que el servici públic es preste de qualsevol manera sinó que s'ha acostat a un nivell d'exigència més elevat, pel que fa a la qualitat del servici que s'oferix.

Quant a les queixes rebudes en 2010 han versat sobre les matèries següents: el proveïment d'aigua potable, l'adequada pavimentació, l'enllumenament i estat de conservació de les vies públiques urbanes, la recollida de residus sòlids urbans, l'ordenació i el control del trànsit amb suport urbà, la reclamació de la responsabilitat patrimonial.

Drets relatius a la hisenda pública.
La majoria de les queixes rebudes en 2010 tenen com a objectiu la hisenda local, com ara els desacords en la facturació per proveïment d'aigua i sanejament i la recollida de brossa, l'aplicació de taxes municipals, les discrepàncies sorgides amb motiu de l'exempció de l'impost sobre vehicles de tracció mecànica, la revisió cadastral que s'ha produït en diverses municipis de la Comunitat Valenciana i com a conseqüències d'errors detectats en esta cosa que ha provocat la seua repercussió en la quota que s'ha de pagar en l'impost sobre béns immobles i finalment l'aplicació i el cobrament de contribucions especials.

Pel que fa a les queixes rebudes sobre la hisenda autonòmica, la majoria es referixen a la disconformitat amb les comprovacions tributàries efectuades per l'administració, especialment respecte de la liquidació de l'impost sobre transmissions patrimonials i actes jurídics documentats, l'impost sobre successions i donacions i, finalment, l'aplicació de la taxa pel servici metropolità de tractament i eliminació de residus urbans, el Tamer.

Arribats a este punt, cal fer una breu referència a la incidència que la greu crisi econòmica que experimentem està tenint en el funcionament ordinari d'esta institució.
Els afectats de la crisi i l'expectativa dels ciutadà de rebre un servici ràpid i eficaç s'han traduït en un important augment del treball que els servicis de la institució han de dur a terme en menys temps, amb la major eficàcia possible i amb els mateixos mitjans humans i materials de què disposàvem abans de començar la crisi.

L'incessant augment de les necessitats públiques en temps de crisi, juntament amb l'escassesa de recursos econòmics de les administracions públiques, provoca una greu situació que està afectant sobretot les persones més vulnerables, aturats, desocupats, pensionistes, perceptors de prestacions, discapacitats amb dificultat d'integració laboral i immigrants.

Les dificultats financeres de les administracions públiques constituïxen la causa de la denegació o del retardament en el pagament de subvencions o prestacions econòmiques a les persones afectades per la crisi, com també la causa de la impossibilitat de crear nous recursos per atendre el conjunt de les necessitats socials, educatives o sanitàries de la població més desprotegida.

En este sentit, seguidament exposarem una relació que exemplifica les matèries que entre altres han acusat més els efectes de la crisi i que han experimentat un augment en el nombre de queixes i consultes rebudes.

En servicis socials: ajudes derivades de la llei de dependència; renda garantida de la ciutadania; prestació per acollida familiar; subvencions atorgades en entitat a l'aplicació de les mesures de la llei orgànica 5/2000, de responsabilitat penal del menor; creació de places en centre residencials per a persones majors i discapacitats; prestació d'emergència social per a pagar aigua, llum i hipoteca, etcètera.

En habitatge: increment del nombre d'habitatge de protecció pública davant el fort augment de la demanda; renda bàsica d'emancipació pels joves; ajudes per a accedir a un habitatge previst en els plans estatals autonòmics o municipals d'habitatge; foment de la rehabilitació de l'habitatge i eliminació de barreres arquitectòniques; conservació i manteniment del bon estat del parc públic d'habitatge.

En ensenyament: construcció de nous centres escolars; millora de les instal·lacions docents; ajudes per a pagar el menjador escolar i la compra de llibres i finançament de l'educació infantil.

En sanitat: el retard en l'estimació de les reclamacions de responsabilitat patrimonial pel negligències mèdica o deficient prestació de l'assistència sanitària; l'adopció de mesures per agilitzar al màxim l'atenció especialitzada i quirúrgica; l'ampliació del material sanitari i de les pròtesis a càrrec del pressupost públic i el reintegrament de les despeses assumides pels pacients.

En hisenda pública: reclamacions contra l'increment dels impostos i taxes, especialment les pujades del valor cadastral d'IBI; l'impost de circulació; la taxa de recollida de residus sòlids i urbans, d'aigua; participació en proves selectives convocades per l'administració pública i dificultat per a pagar els tributs públics i augment de les sol·licituds d'ajornament o de fraccionament.

En ocupació publica: proves selectives per accedir a la funció pública i funcionament de les borses de treball.

Contractació administrativa: falta de pagament o excessius retards en l'abonament dels certificats d'obra o factures dels contractistes o proveïdors per part de l'administració autonòmica i local.

Servici municipal: augment del nombre de queixes rebudes sobre els expedients sancionadors tramitats en matèria de trànsit; eliminació de barreres urbanístiques i arquitectòniques en edificis públics per a les persones discapacitades; conservació i manteniment de les vies públiques i urbanes.

Una vegada exposada la incidència que la crisi econòmica està tenint en l'activitat exercida per esta institució, passem a exposar les queixes obertes d'ofici en 2010.
En este sentit, convé recordar que esta institució té la potestat d'iniciar investigacions d'ofici, és a dir, sense que calga que una persona presente una queixa o reclamació, a fin de comprovar si els drets i les llibertats de la ciutadania poden haver estat vulnerats, col·lectivament o individualment, com a conseqüència d'actuacions u omissions de l'administració autonòmica o local.

Les investigacions que esta institució ha promogut d'ofici en 2010 són les següents: situació de pacients de l'hospital doctor Peset de València; l'assignació de places als joves amb discapacitat en centres de dia; el tancament del centre d'especialitats d'atenció a majors de Pego durant els cap de setmana; el funcionament de menjadors escolar; el presumpte assentament psicològic a menors per part dels majors; la formació dels cuidadors no professionals de la dependència; la llista d'espera del servici de neuropediatria de l'hospital La Fe en València; el retràs en intervenció quirúrgica de malformació de naixement en hospitals; els transports escolar a centres educatius; la situació de desprotecció d'escolarització de menors; la presumpta expedició irregular per part d'ajuntaments de targetes d'estacionament de les persones amb mobilitat reduïda, com també l'ús indegut d'estes targetes per persones distintes de la titular; les deficients instal·lacions docents d'un institut d'educació secundària; la demanda d'un infermer o una infermera per atendre alumnes amb necessitat educatives especials en el medi escolar; l'execució de mesures judicials en medi obert imposades a menors, en compliment de la llei orgànica 5/2000, de responsabilitat penal del menor; les bandes juvenils a la Comunitat Valenciana; el retard en la tramitació de resolució de les prestacions de renda garantida de ciutadania; la limitació de la capacitat deambulatòria a un invident; la possible situació de desprotecció d'un menor; l'ordenança municipal de mendicitat i prostitució d'Alacant; les instal·lacions docents compartides per alumnes d'educació primària i ESO.

D'altra banda, quant a l'activitat dirigida en 2010 a la comunitat educativa i a la joventut destaquem: el sèptim concurs de dibuix Síndic de Greuges i el primer concurs de redacció Síndic de Greuges.
Esta institució, conscient que la participació activa de la joventut és un element fonamental per a crear la cultura de respecte i de l'aprovació dels drets humans, ha posat en marxa enguany el primer concurs de redacció Síndic de Greuges en l'àmbit escolar.
Estes iniciatives tenen un doble objectiu.
D'una banda, fomentar i promoure entre la infància i la joventut la cultura dels drets humans, aprofitant la figura del defensor del poble de la nostra comunitat per este col·lectiu.

Material didàctic editat i distribuït pel síndic a tots els centres escolars de la Comunitat Valenciana.
A novembre de 2010, el Síndic de Greuges va fer arribar a tots els centres educatius de la Comunitat Valenciana la segona edició del manual didàctic i la Declaració universal dels drets humans.
Eixe llibre, que és un material pedagògic per alumnes de secundària i Batxillerat, va ser editat en castellà i valencià pel Síndic de Greuges.

Curs d'estudi sobre el Síndic de Greuges.
El Síndic de Greuges va organitzar, dins del marc dels cursos d'estiu de la Universitat Miguel Hernández d'Elx, la primera edició del curs titulat «El Síndic de Greuges en la Comunitat Valenciana i la defensa dels drets fonamentals», que va tindre lloc al campus d'aquella universitat.
L'objectiu del curs era apropar a la comunitat universitària i a la societat en general la figura del Síndic del Greuges i donar a conéixer les seues funcions i competències com a defensor dels drets constitucional i estatutaris de les persones.
El curs, que va obtenir una excel·lent acollida, anava dirigit a llicenciats i estudiants de Dret i de Ciències Polítiques i, en general, a qualsevol persona interessada en el Síndic de Greuges de la Comunitat Valenciana.
I es va dividir en tres blocs temàtics i un taller de resolució d'expedients.

Amb això finalitzem l'exposició de la principal activitat que ha dut a terme esta institució durant 2010.

Seguidament, de conformitat amb l'ordre del dia i amb el consentiment del molt excel·lent senyor president, exposem l'informe anual de 2011, que es va publicar en el Butlletí Oficial de les Corts Valencianes, número 77/VIII, de 28 de maig de 2012.

Les actuacions dutes a terme pel Síndic de Greuges constituïdes pel nombre de queixes i consultes rebudes en 2011 pugen un total de 28.
688, la qual cosa representa un increment del 35% respecte de les 21.
245 actuacions de l'any 2010.
Això implica un important augment de la quantitat de treball dut a terme pel Síndic de Greuges, ja que hem fet 7.
742 actuacions més que l'any passat.

En relació amb les queixes presentades a instància de part durant 2011, a més de la continuació d'aquelles que estaven en tramitació durant l'any anterior, cal reflectir que s'han formulat un total de 11.
901 queixes, de les quals 23 s'han incoat d'ofici i s'han atés 16.
787 consultes per part de l'oficina d'atenció ciutadana.
Si comparem estes dades a les de 2010, 9.
504 queixes i 11.
742 consultes, veiem que s'ha produït un rellevant augment del nombre de queixes rebudes pel Síndic de Greuges, ja que s'han tramitat 2.
397 queixes més, un 25%, i s'ha incrementat en 5.
045, un 42%, el nombre de consultes ateses.

Cal remarcar l'esforç que ha fet el personal de la institució, ja que amb la mateixa plantilla i elevat augment de queixes i consultes que hem esmentat també s'ha reduït el temps mitjà de compromís de qualitat adquirits.
Els resultats han sigut molt positius.
En 2009, el temps mitjà de resolució de les queixes va ser 59,18 dies; en 2010, el vam reduir a 56,51 i en 2011 l'hem millorat considerablement, ja que ha arribat als 44,7 dies.

Després d'exposar estes dates tan positives presentem una taula en què podem veure quines matèries preocupen més les persones que en 2011 han acudit a la institució d'acord amb l'ordre següent.
Altres àmbits: infraestructures, ocupació, col·legi professional, comunicació, ús del valencià, atenció sociosanitària, llei de dependència, urbanisme i habitatge, medi ambient, servici de les entitats locals, ensenyament, queixes i competència del defensor, servici social, ajudes juridicoprivades, hisenda, ocupació pública, sanitat.
Total 11.
901.

Quant a la procedència geogràfica de les queixes presentades correspon el 15,34 a la província de Castelló, 1.
684; 53,81 de València, 5.
906, i el 13,84 en la província d'Alacant, 3.
383 queixes.

D'altra banda, de les 16.
787 consultes rebudes en el servici d'atenció ciutadana, cal destacar que han augmentat més d'un 42% en relació amb les 11.
742 realitzades en 2010, i més d'un 150 en relació amb les 6.
662 consultes que es van atendre en 2009.
Així mateix, convé remarcar que la pàgina web i el correu electrònic han segut les vies més emprades per a presentar-nos queixes d'un total d'11.
753 contactes telemàtics.
Una dada molt positiva per al nostre (inintel·ligible) .
.
.
és el fet que enguany el nombre de noves consultes ha superat la quantitat de seguiment de queixes anteriors, ja que són persones que ens plantegen per primera vegada els seus conflictes, o que sotmeten a la nostra consideració noves qüestions, cosa que significa que l'experiència en la institució ha segut positiva, i que el síndic és cada vegada més conegut per la ciutadania, prosa de manifest l'eficàcia de la nostra labor, i allò que és més important vindria a ser que no em defraudat la seua confiança.

Les matèries més consultades es referixen al que denominem «altres àmbits d'actuació pública»: infraestructures, ocupació, col·legis professionals, comunicació audiovisual, subministrament d'energia, etcètera, amb un total de 6.
235.
Igual que l'any passat, ha segut palesa la preocupació de la ciutadania pels problemes derivats de l'aplicació de la llei de dependència, amb un total de 2.
760 consultes.
La resta de matèries més consultades han segut, per este ordre: ús del valencià, 1.
534, medi ambient, 951, ensenyament, 542, servicis socials, 624, urbanisme, 511 i habitatge, 508.

Cal destacar que el manteniment del fort increment experimentat en les queixes i consultes sobre l'ús del valencià està motivat per l'augment del nombre d'escrits rebuts quant a l'exclusió del valencià en les pàgines web institucionals, amb versió únicament i exclusivament en castellà.
La retolació viària i de servicis públics, el dret dels ciutadans a triar la llengua cooficial en tots procediments, l'exclusió del valencià en fullets, impresos i publicitat institucional, de sèries de televisió emeses en Canal 9 doblades únicament en castellà, etcètera.
Moltes d'eixes queixes han arribat a través d'Internet.
L'important augment del treball dut a terme pel Síndic de Greuges en 2011 també ha tingut la seua corresponent traducció en el nombre total d'entrades i eixides de documents.
En 2010 registràrem un total de 21.
658 documents d'entrada i 46.
645 d'eixida.
En 2011 hem incrementat encara més estes xifres: 23.
395 documents rebuts, i 48.
554 documents enviats.

En este sentit, volem destacar el significatiu grau d'acceptació que les administracions públiques han tingut de les recomanacions i dels suggeriments dictats pel Síndic de Greuges durant el 2011, ja que d'un total de 1.
430 resolucions, en el moment de redactar el present informe anual, s'han acceptat 1.
187, una xifra que representa un grau d'acceptació del 85%.
El 15% restant es referix pràcticament en la seua totalitat a les nombroses recomanacions emeses sobre les ajudes de la llei de la dependència, els diferents criteris d'aplicació de les quals van impedir que la conselleria de benestar social acceptara íntegrament les nostres recomanacions.

Quant al grau d'eficàcia del Síndic de Greuges, també convé remarcar que d'un total de 5.
241 queixes de 2011, tancades durant este període en 4.
549 queixes, s'ha solucionat el problema denunciat de manera favorable per al ciutadà, la qual cosa implica un elevat percentatge d'eficàcia, concretament del 87%.
Pel que fa al grau de col·laboració de les administracions públiques valencianes amb esta institució, volem significar que està sent molt elevat i satisfactori.
Les administracions col·laboren cada vegada més i millor amb el Síndic de Greuges, i remeten els seus informes amb més rapidesa, la qual cosa és mostra d'una bona governança.

El nostre objectiu en 2011 ha segut continuar evitant, coste el que coste, que algun expedient puga quedar-se paralitzat per falta de col·laboració de l'administració implicada, i això a fi de solucionar el problema objecte de la queixa.
El resultat no ha pogut ser més satisfactori, i per això torne a aprofitar l'ocasió per a agrair encaridament a totes les administracions la col·laboració amb el Síndic de Greuges.
Una vegada dit això, i tal com ja vam fer l'any passat, dediquem un apartat específic per a esmentar les administracions públiques valencianes que durant el 2011 han destacat per la seua especial col·laboració amb el Síndic de Greuges.

En este sentit, volem destacar la col·laboració especial de l'Ajuntament de València i dels municipis que han signat convenis específics amb el síndic, com són Albal, Almoradí, Benafer, Catarroja, l'Alcora, la Vall d'Uixò, Sant Vicent del Raspeig i Xirivella.

De la mateixa manera que vam fer l'any passat, hem incorporat un nou apartat en l'informe titulat «Implantació de les tecnologies de la informació i comunicació (TIC) en el Síndic de Greuges».
Des del començament del 2011, aquelles persones que així ho han volgut han pogut realitzar tràmits a través de la nostra pàgina web d'una manera segura i personal, a través de la utilització del certificat digital.
Així, els ciutadans i les ciutadanes tenen la possibilitat de presentar queixes, consultes i al·legacions, aportar documentació relacionada amb algun expedient, consultar l'estat de tramitació en temps real de les seues queixes o subscriure's als butlletins informatius i a les notes de premsa que envia la institució.

Des del Síndic de Greuges, com a institució que vetla pel compliment dels drets de les persones, i especialment dels col·lectius més vulnerables, hem volgut fer un pas molt important en esta matèria, i oferir un nivell màxim d'accessibilitat de la nostra pàgina web per a les persones discapacitades.
La nova pàgina web del síndic en este afany de compromís per la sensibilitat compta, a més, amb un segell de qualitat que demostra a través d'informes públics l'avaluació continua de la sensibilitat del contingut publicat.

Una altra de les novetats que hem inclòs en el nostre nou portal és un vídeo sobre la institució del Síndic de Greuges que dispose d'una tradició en llengua de signes espanyola (LSE), subtitulació i una transcripció textual de les imatges per a arribar a tots els col·lectius.
A més a més, des que al juliol del 2009 el Síndic de Greuges va posar en marxa el seu servici de missatgeria curta al telèfon mòbil SMS, el nombre de persones interessades a fer-ne ús ha augmentat gradualment.
Així, en 2009 es van enviar 1.
384 missatges.
En 2010 van ser 5.
003 missatges, i durant el 2011 la nostra institució va enviar un total de 10.
520 missatges de text, la qual cosa significa un increment respecte de l'any passat del 110%.
El servici de missatges curts de text al telèfon mòbil està sent utilitzat en l'actualitat per a informar d'una manera puntual els autors de les queixes sobre l'estat de tramitació del seu expedient.

Finalment, en l'apartat del present informe anual dedicat a l'activitat del síndic, exposem el resultat del seu concurs de dibuix i el concurs de redacció dirigit a la comunitat educativa i a la joventut.
En este mateix apartat, en l'informe anual dedicat a l'activitat del síndic donem compte de la jornada organitzada pel Síndic de Greuges sobre la pobresa com a colofó de l'Any Europeu de la Lluita contra la Pobresa i l'Exclusió Social.
La trobada va congregar més de tres-cents persones, entre les quals hi havia nombrosos representants d'organitzacions socials, professionals del sector privat, tècnics de l'administració, estudiants de dret, psicologia, treball social i postgrau, treballadors o voluntaris relacionats amb el món associatiu, representants sindicals i de partits polítics, com també persones amb inquietud sobre esta temàtica.
A causa de les limitacions de l'aforament, un nombre considerable de persones van quedar sense poder assistir a les jornades, i per això ens vam comprometre a publicar el contingut íntegre de la jornada en la nostra pàgina web.

Seguidament, exposem les línies fonamentals de les queixes, d'acord amb l'objectiu de no fer excessivament extensa l'exposició, ja que per al contingut íntegre, els remetem a l'informe anual.

Dret a la igualtat.
En 2011, a pesar dels avanços aconseguits en els últims anys, les dones continuen dedicant moltes més hores al treball domèstic, perceben salaris més baixos que els hòmens, etcètera.
En resum, es manté la secular situació de subordinació, i els homes continuen gaudint de més privilegis socials, econòmics, etcètera, etcètera, i ocupen els llocs de més poder i rellevància.
Hem efectuat una profunda investigació sobre l'aplicació de la Llei orgànica 3/2007, de 22 de març, per a la igualtat efectiva entre dones i homes en els àmbits fonamentals de la cultura i de l'educació a la Comunitat Valenciana.

En relació amb esta temàtica, i encara que el text d'esta resolució pot consultar-se en la nostra pàgina web, interessa destacar que hi ha (inintel·ligible) .
.
.
a les administracions i institucions implicades la necessitat d'aplicar en totes les actuacions que duguen a terme el principi de transversalitat del gènere, una ferramenta fonamental per a acabar amb la discriminació per raó del gènere.
Tant les conselleries d'educació i cultura, com les universitats valencianes ens van remetre informe en què acceptaven les nostres recomanacions.

Drets lingüístics.
De la mateixa manera que l'any passat durant el 2011, tant la Generalitat Valenciana com les diputacions provincials i els ajuntaments han acollit molt favorablement les queixes dirigides al Síndic de Greuges que denunciaven la discriminació del valencià, i han acceptat els pronunciaments que hem dirigit perquè adapten les seues estructures al règim de (inintel·ligible) .
.
.
lingüística vigent en la Comunitat Valenciana, corregixquen la seua pàgina web i oferixquen també tots els seus continguts en valencià, fins i tot en els impresos, formularis i retolació de les vies públiques.

Dret a la protecció i a assistències socials.
Servicis socials.
En 2011, cal remarcar l'actuació de la institució en casos de menors en situació de desprotecció, sobre els quals s'han adoptat mesures de guarda o tutela, i que tenen importants problemes de discapacitat o salut mental.
Quant al pagament a les famílies acollidores, s'han presentat queixes derivades de la disminució del mòdul econòmic assignat a les famílies acollidores que formen part de la família extensa del menor.
D'altra banda, l'entrada a la nostra comunitat autònoma de menors estrangers no acompanyats ha comportat en els últims anys la necessitat d'efectuar canvis en el sistema de protecció de menors i augmentar el nombre de recursos i places per a atendre'ls, com també adequar procediments i protocols que permeten atendre les necessitats específiques d'aquells.
Pel que fa a les prestacions econòmiques, la majoria de queixes presentades davant el síndic es referixen a la demora a resoldre la prestació de renta garantida de ciutadania, la qual esdevé més rellevant en la situació d'extrema necessitat que descriuen les persones afectades, de manera més directa per l'actual crisi econòmica, ja que estes persones han deixat de ser perceptors de qualsevol prestació relacionada amb la seua activitat laboral.

Quant al sector de la tercera edat, cal destacar que les queixes rebudes en 2011 han estat molt vinculades a l'aplicació de la llei d'autonomia personal i atenció a la dependència.
Sobre l'atenció a les persones amb discapacitat, volem destacar les queixes referides als retards a resoldre expedients de reconeixement del grau de discapacitat per part del centre d'orientació i diagnòstic de la Conselleria de Justícia i Benestar.
L'incompliment dels terminis repercutix molt negativament en les persones, ja que els impedix l'accés a diversos tipus d'ajuda, com ara places d'aparcaments, subvencions per l'eliminació de barreres arquitectòniques en habitatges particulars, quotes en oposicions, contractes de treballs especials, i per tant ham recomanat a la Conselleria de Justícia i Benestar Social que continue adoptant totes les mesures que siguen necessàries perquè els termes s'ajusten al que hi ha establit legalment, a fi d'evitar perjudicis a les persones afectades.

Altres assumptes sobre els quals s'han presentat queixes en 2011 davant de la institució en el sector d'atenció a les persones amb discapacitat han segut els següents: dificultat de les persones amb discapacitat en la incorporació al món laboral, escassetat de pisos tutelats per a malalts mentals, insuficiència de centres de dia per a malalts mentals, problemes de sensibilitat en locals d'ús públic, no adjudicació d'ajudes per a adquisició d'habitatge, falta d'emissió de certificat de discapacitat del 33% a persones que tenen reconeguda la incapacitat permanent per la Seguretat Social, i finalment gratuïtat del transport públic per a l'acompanyant de persones amb discapacitat que requerixen l'ajuda d'una tercera persona.

Drets de naturalesa sociosanitària.
Llei de dependència.
Cal dir que en 2011 ha segut especialment significativa la gran diferència entre el nombre de queixes presentades davant d'esta institució en l'àrea d'atenció sociosanitària per dones, 860, i les presentades pels homes, 394.
Esta diferència és un indicador més del fet que la dona continua exercint el rol tradicional de curadora, i assumix la part més gran de la càrrega del treball a l'hora d'atendre familiars en situació de dependència.
Els principals problemes investigats en 2011 en relació amb les ajudes de la llei de la dependència han segut els següents: a) Demores.
En 2011, igual que en altres anys anteriors, des de la implantació de la llei és rellevant la demora de l'administració autonòmica en la tramitació dels expedients i en la percepció de les prestacions; b) Retroactivitat.
La falta d'aplicació d'efectes retroactius a les sol·licituds de la llei de la dependència també ha segut motiu de nombroses intervencions del Síndic de Greuges.
Des d'esta institució celebrem que la Conselleria de Justícia i Benestar Social haja començat a adoptar el criteri que sense dubte va establir ja la mateixa Llei 39/2006, un criteri que reiteradament hem defensat i que posteriorment ha segut també el mantingut pel Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana.

Defuncions.
En les queixes relacionades amb els drets i les prestacions associats a la sol·licitud de dependència de persones que han mort mentre estaven en tràmit, s'ha produït un canvi en la resposta que tradicionalment ens oferix la Conselleria de Justícia i Benestar Social, en el sentit de reconéixer aquelles prestacions que hagueren correspost a la persona beneficiaria fins a la data de la seua defunció, sempre que la persona amb proposta de programa individual d'atenció, PIA, elaborat per la conselleria en la data de la seua defunció, haguera estat rebent legalment un servici del catàleg de la Llei 39/2006 abans de la data de sol·licitud, o des d'esta quan així ho acrediten (inintel·ligible) .
.
.
, amb la prèvia aportació de la documentació necessària i d'incompatibilitat.
Les incompatibilitats entre els recursos del sistema es troben recollides en l'ordre de 6 de desembre de 2007.

Tanmateix, en determinades circumstàncies hem defensat la compatibilitat entre els recursos dels centres de dia i la prestació econòmica per cura familiar i s'ha resolt en favor d'una necessària flexibilitat en estos casos.

Impagament de prestacions.
Finalment, cal destacar l'elevat nombre de queixes relatives als freqüents i recurrents retards en els pagaments corresponent a les persones beneficiaries de prestacions econòmiques que en exercicis anteriors no s'havien produït i que generen una situació de gran inseguretat, perquè en la majoria de casos es tracta de persones vulnerables i sense recursos, que necessiten esta prestació per a poder pagar qui atén la persona defenent.

Dret a l'educació.
En 2011, les queixes presentades per la ciutadania han tingut com a objecte els següents temes de preocupació: les beques, ajudes i subvencions a l'estudi -cada dia més necessàries en l'actual conjuntura de crisi econòmica-, l'adequació de les instal·lacions docents i esportives, les instàncies de dotació de mitjans materials i humans necessaris per a atendre els menors amb necessitats educatives especials i els processos d'admissió i matriculació de l'alumnat, alumnes amb necessitats educatives especials.

Esta institució dedica una atenció particular a les persones amb necessitats educatives especials i el dret que les empara.
I a fi que l'administració els facilite l'accés als mitjans materials, humans, ajudes específiques, professionals especialitzats, dotació d'infermers, diplomats universitaris per a atendre'ls en l'àmbit escolar, etcètera, perquè puguen participar en el procés d'aprenentatge en condició d'igualtat respecte de les altres persones, de manera que puguen assolir els objectius educatius que amb caràcter general preveu la legislació vigent per a tot l'alumnat.

Instal·lacions docents.
Igual que en anys anteriors, esta institució dedica una atenció especial a les queixes, el denominador comú de les quals és el d'aquells ciutadans i, en general, associacions de pares i mares, directors dels centres docents, pares i mares d'alumnes individualment, que demanen la nostra intervenció perquè els centres docents on estan escolaritzats els seus fills i filles disposen de l'equipament necessari, d'acord amb les seues característiques, perquè l'activitat docent puga exercir-se adequadament.

Substitució docents.
En 2011 hem instat a l'administració pública perquè cobrisca immediatament les vacants generades pel professorat en situació de baixa.

Places en educació infantil.
La falta de places en educació infantil i, en conseqüència, la posada en dubte dels processos d'admissió d'alumnes en este nivell educatiu genera nombroses queixes.
Esta institució és conscient que la generalització en la nostra societat d'estructures familiars en què les dos cònjuges treballen o estructures familiars monoparentals en què l'únic progenitor treballa, determinen l'increment de la demanda de places escolars d'este nivell educatiu.

Programes d'educació bilingüe.
Per a aconseguir garantir la normalització lingüística i superar la desigualtat que encara existix entre el valencià i el castellà, l'administració educativa està obligada a reforçar l'acció del seu projecte educatiu i adoptar les mesures ordinàries i extraordinàries per a garantir l'aplicació efectiva dels programes d'educació bilingüe i/o plurilingüe en tots els centres sostinguts totalment o parcialment amb fons públics i que en tots casos estos programes estiguen a càrrec del professorat amb la capacitació suficient en valencià.

Beques, ajudes i subvencions.
Igual que l'any passat, la gravetat i l'excessiva duració de la crisi econòmica ha incrementat la presentació de queixes sobre beques, ajudes i subvencions, sobretot les relatives als servicis complementaris de menjador i transport escolar o per a l'adquisició de llibres de text.

El Síndic de Greuges entén que un dels aspectes bàsics que ha de presidir l'actuació dels poders públics en matèria educativa ha de ser justament fomentar la igualtat efectiva de totes les persones en l'exercici del dret a l'educació i arbitrar tots els mitjans necessaris per a remoure aquells obstacles econòmics que puguen impedir la consecució d'este objectiu.

Dret a la salut.
Durant l'any 2011, des del punt de vista normatiu, hem de destacar la publicació de la llei de salut pública 33/2011, de 4 d'octubre, que garantix la universalitat de la sanitat pública.

Així, la disposició addicional sisena, referida a l'extensió del dret a l'assistència sanitària pública, en el seu apartat primer assenyala que s'estén el dret a l'accés a l'assistència sanitària pública a tots els espanyols residents en territori nacional als qui no se'ls pot reconéixer per aplicació d'altres normes de l'ordenament jurídic.

Considerem de gran importància la publicació d'esta norma, ja que es calculava que unes 200.
000 persones estaven fora del sistema de salut pública.

D'altra banda, les denúncies de les persones sobres les llistes d'espera sanitària continua sent una de les grans preocupacions que arriben al Síndic de Greuges.
Volem destacar enguany les queixes sobre les llistes d'espera per a sotmetre's als tractament de reproducció assistida.

En este àmbit, suggerim a la Conselleria de Sanitat que dirigisca les seues actuacions a adoptar els mitjans personals i materials que permeten atendre la demanda existent i que en relació amb l'edat de les pacients, esta no constituïsca un factor que les excloga automàticament de les tècniques de reproducció humana assistida.

La preocupació de pares i mares de xiquets i xiquetes autistes de més de sis anys d'edat sobre la retirada de la subvenció que reben de la conselleria de Sanitat per a reforçar la teràpia intensiva va ser objecte d'estudi pels membres d'esta institució.

Al costat de les problemàtiques anteriors, al llarg de l'any 2011 han continuat plantejant més queixes sobre possibles negligències en la pràctica professional, els retards en la resolució d'expedients de responsabilitat patrimonial en relació amb l'assistència sanitària extrahospitalària, l'extensió d'antenes de telefonia mòbil i la insuficiència d'infraestructures sanitàries.

Drets relatius a l'urbanisme i l'habitatge digne.
La profunditat i persistència de la crisi econòmica que continuem experimentant està provocant un agreujament de les dificultats de les persones per a poder accedir a un habitatge digne.

Fa uns anys el principal problema per a moltes persones era accedir a una casa.
Actualment, este problema no solament continua, sinó que s'ha agreujat, perquè cal sumar-li els casos en què es perd habitatge per no poder pagar la hipoteca a conseqüència d'haver perdut el treball.

Esta greu situació provoca un imparable augment de les persones que sol·liciten habitatge de protecció pública i que no poden accedir perquè la demanda és molt superior a l'oferta d'habitatges disponibles en l'actualitat.

La crisi econòmica no sols ha provocat un enorme descens en la progressió de projectes urbanístics nous, sinó també la paralització d'aquells que estaven en execució, ja que moltes empreses urbanitzadores i ajuntaments s'han quedat sense liquiditat suficient per a acabar les obres d'urbanització i d'esta manera poder dotar els terrenys afectats del servicis urbanístics de subministrament d'aigua potable, enllumenament, clavegueram i pavimentació de les vies públiques, amb el consegüent perjudici que tot això comporta per a l'interés públic i per a les persones que han adquirit una casa que no poden ocupar ni gaudir perquè no té els servicis necessaris per a obtindre la llicència de primera ocupació.

La intensitat de la crisi econòmica també ha produït una falta de liquiditat de les administracions públiques per a pagar puntualment les diverses ajudes en matèria d'habitatge que han segut reconegudes a les persones beneficiàries.

D'altra banda, encara que s'ha reduït notablement l'aprovació i gestió de nous projectes urbanístics en comparació amb anys anteriors, el nombre de queixes presentades davant esta institució en matèria urbanística i d'habitatge continua sent important, ja que també hem rebut en 2011 moltes queixes sobre construccions il·legals; la passivitat administrativa davant de les sol·licituds d'informació presentades per la ciutadania i, a causa de la crisi, el retard indefinit en la terminació de les obres d'urbanització que es troben en execució.

Dret a un medi ambient adequat.
La contaminació acústica, igual que l'any passat, destaquem pel seu nombre, tal com ja és habitual durant els últims anys, els problemes relacionats amb el soroll, el qual pot afectar seriosament els drets constitucionals a la inviolabilitat del domicili, la salut, l'habitatge digne, un medi ambient adequat.

La informació ambiental.
També hem rebut en 2011 moltes queixes sobre les dificultats per a accedir a la informació ambiental.
Les associacions ecologistes i les persones interessades a obtindre informació ambiental han acudit a la institució perquè no havien obtingut cap resposta a les seues peticions d'informació dins el termini legal d'un mes i també per haver obtingut respostes parcials o insuficients mancades de motivació.

Drets relatius a l'ocupació pública.
Al llarg de 2011 hem investigat queixes referides al dret fonamental de les persones a accedir a una ocupació pública a través de les convocatòries de llocs vacants, en nomenament d'empleats públics temporals a través de les borses de treball, els drets retributius -sou base, triennis, complement de destinació i complement específic- i el dret relatiu a l'associació sindical, representació i negociació col·lectiva.

Drets relacionats amb la prestació d'altres servicis públics per entitats locals.
Quant a les queixes rebudes de 2011, han versat sobre les matèries següents: el subministrament d'aigua potable, disconformitat amb la facturació i falta de prestació de servici, l'adequada pavimentació, enllumenament, estat de conversació i neteja de vies públiques urbanes, la recollida de residus sòlids urbans, import elevat de les taxes, funcionament deficient del servici, l'ordenació i control del trànsit, transport urbà, expedient sancionador i multes de trànsit i les reclamacions de responsabilitat patrimonial (inintel·ligible) .
.
.

Drets relatius a la hisenda pública.
La majoria d'actuacions realitzades en l'àmbit dels tributs locals es referixen a l'impost sobre bens immobles, una des les figures més importants del sistema impositiu local tant pel nombre de persones afectades com per les conseqüències que en procediment recaptador es produïx.

En este sentit, són moltes les persones que mostren la seua disconformitat amb les revisions cadastrals realitzades en els municipis, a causa de l'impacte que comporta en produir-se un increment de la carga fiscal suportada.

Les queixes relatives a la hisenda autonòmica són més puntuals i, sobre tot, estan referides a l'impost sobre transmissions patrimonials i actes jurídics documentats, l'impost de successions i donacions.

Per altra banda, les investigacions que esta institució han promogut d'ofici en 2011 han sigut -i vaig acabant- la situació de menors d'onze anys amb problemes de salut mental que requerixen internament, la falta de personal en centres geriàtrics, la interrupció del cobrament de les prestacions de la llei de la dependència, les places d'aparcament a persones discapacitades, la contractació d'infermera escolar, les molèsties per contaminació acústica produïdes en centres municipals, l'atenció a menors en edats compreses entre zero i sis anys, la discriminació en les tarifes de l'aigua, les instal·lacions docents deficients d'alguns centres escolars, les irregularitats en centres docents, l'obtenció de medicaments per part dels malalts crònics, l'atenció a menors estrangers no acompanyats -MENA-, les molèsties pels abocaments i els olors produïts pels escorxador, les ajudes assistencials de menjador escolar, les molèsties acústiques causades en una comunitat de veïns per un establiment musical, (inintel·ligible) .
.
.
real i efectiva en els cicles d'ESO i Batxillerat, les demores en el pagament a les residències de tercera edat, la situació dels habitatges tutelats per a persones malaltes de malalties mentals, la situació de la renda bàsica d'emancipació, el mal estat de conservació de platja, el pla de foment de la lectura en la Comunitat Valenciana, la reducció de viatges gratuïts als jubilats.

I una vegada conclosa l'exposició de les principals activitats exercides per esta institució durant 2010 i 2011, no voldríem concloure la nostra compareixença davant esta comissió sense insistir en el fet que la nostra principal preocupació és ajudar a totes les persones que es dirigixen a nosaltres, protegir els seus drets i llibertats i procurar atendre-les cada vegada millor.

Per això, posem la institució i la nostra persona al seu servici, per a satisfer les legítimes expectatives que tenen totes les persones que han acudit al Síndic de Greuges i han confiat que la nostra actuació els ajudarà a solucionar els seus problemes.

En este sentit, l'important increment del treball que hem experimentat 2010-2011 constituïx la millor proba de l'elevat grau de confiança que les persones tenen en el bon treball d'esta institució.
Aprofitem este acte per a expressar el nostra agraïment més sincer al conjunt de la ciutadania.

I ara, senyories, quede a la seua completa disposició per a respondre a les qüestions que tinguen l'amabilitat de formular-me.

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Moltíssimes gràcies, senyories, per la seua atenció.
I perdonen l'extens de la intervenció.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Cholbi.

Anem a passar la paraula als distints grups parlamentaris.

Té, en primer lloc, la paraula, el portaveu d'Esquerra Unida, el senyor Ignacio Blanco.
Sí, millor allí perquè se grave.
És que si no, no tenim.
.
.

El senyor Blanco Giner:

Bé.
En primer lloc, donar la benvinguda al Síndic de Greuges.
Està en sa casa i més que ningú de nosaltres, però entenem que és molt important que reta compte del que ha segut el treball d'un any d'una institució tan important que ha de vetlar pel respecte als nostres drets.

També desitgem que comparesca cada any i no haja d'acumular dos informes, com ha passat ara, entre altres coses perquè si no, ens n'aniríem sense dinar (rient) i es faria molt llarg.

També vullc agafar-me a les seues paraules, quan ha dit que l'última cosa que s'hauria de retallar en un moment de crisi són les polítiques socials, són els drets socials, perquè són paraules que el Grup d'Esquerra Unida fa seues, perquè coincidix amb la nostra visió, però que malauradament no s'està complint.

Amb les diverses mesures que s'han anat adoptant per fer front a la crisi pels diversos governs, però fonamentalment pel que respecta al País Valencià, hem de parlar de la Generalitat Valenciana, hem vist com eixe esforç que es vol fer per assumir un objectiu de dèficit està fonamentalment recaent sobre despesa social, sobre despesa en serveis públics, i per tant eixes queixes que el síndic rep any rere any sobre precisament eixes temàtiques se voran segurament incrementades en el 2012.

Voldria també fer referència als temes que l'informe de cada any -concretament em referixc al del 2011- motiven més queixes.
El primer, i es molt simptomàtic, és l'ús del valencià, i el síndic ha fet molta incidència, i des d'Esquerra Unida ens sembla que és un tema importantíssim, sobretot perquè es demostra que any rere any continuem enfrontant-mos a una situació que no millora.
Més enllà de bones declaracions, més enllà que les recomanacions del síndic siguen més o menys acceptades, que es (inintel·ligible) .
.
.
que va a resoldre problemes puntuals, el fet és que -el síndic ho ha dit- no vivim en una situació de normalitat, d'igualtat lingüística.
En eixe sentit, li vull recordar que tenim presentada com a Esquerra Unida una queixa davant de la sindicatura de greuges, referida a diversos aspectes de l'ensenyament, però concretament també a la utilització del valencià.
I el fet que no es garantixca que els alumnes que en primària acaben el sisé estudiant en la línia en valencià puguen accedir a primer d'ESO en la línia en valencià, i al mateix temps que els que acaben la seua educació secundària en valencià puguen continuar en Batxillerat.
La conselleria fins i tot en les seues al·legacions o en els seus informes amaga les dades, i des d'Esquerra Unida hem posat en coneixement del síndic aquelles que tenim i que demostren que no s'està complint amb el que marca la llei.
No s'està demanant més que el compliment estricte de la legalitat per a garantir este dret.

També li vull recordar al síndic, donat que també pot fer actuacions d'ofici, el que va motivar una interpel·lació meua en estes Corts, i és la inaplicació absoluta d'un pla vigent aprovat pel Consell, que és el Pla de foment i ús del valencià en l'administració de La Generalitat, un pla aprovat en novembre del 2010 i que no s'està complint per la informació de què jo dispose i fins i tot per les respostes que en el seu moment va donar el conseller d'Hisenda i Administracions Públiques.
Caldria fer un esforç molt gran per part de l'administració i tota l'ajuda que el síndic puga fer per a pressionar serà benvinguda per part d'Esquerra Unida.

Sobre el tema de l'atenció sociosanitària, i concretament la llei de dependència, que és el segon motiu de queixa cap al Síndic de Greuges, diu que la situació no sols és que no millora, sinó que fins i tot s'estan fent canvis legislatius perquè empitjore.
Eixes 20.
000 persones aproximadament que estan en un limbe i que si s'atengueren les seues recomanacions haurien de solucionar les seues reivindicacions, entenem que mereixen una resposta efectiva per part de l'administració.

Després tenim urbanisme i habitatge, precisament en un moment en què s'està reduint a mínims l'Institut Valencià de l'Habitatge, l'IVHSA, i això supose que també es notarà en les queixes que presenten els ciutadans i ciutadanes l'any vinent.

En medi ambient, les entitats locals, i per últim, l'ensenyament.
L'ensenyament -que, com dic, i li pregunte específicament al síndic, si sap com està la nostra queixa que vam presentar en setembre de 2010, que després hem formulat al·legacions i hem aportat més informació al llarg de l'any 2011- on tenim un problema de fracàs escolar, tenim un problema de falta d'escolarització de zero a tres anys, tenim un problema de desmantellament del que hi havia de programes de suport a les necessitats educatives especials i a la diversitat, i tenim un problema de recursos, que s'ha fet cada vegada més greu en el moment que han començat les retallades de l'any 2012.
I encara que el motiu de la compareixença siga els informes dels anys anteriors, m'agradaria donar un toc d'atenció en el sentit que l'augment de ràtio d'alumnes per aula, l'augment de jornada lectiva dels professors va a significar forçosament un deteriorament de la qualitat de l'ensenyament que rebran els xiquetes i xiquetes del País Valencià, almenys en l'ensenyament públic.

Una qüestió concreta que també ha anomenat el síndic i que Esquerra Unida ha volgut portar a Les Corts, i fa escassos mesos o setmanes ha plantejat com a proposició no de llei és la presència d'infermers escolars, o infermeres escolars, en els centres d'educació especial.
Perquè hi ha una recomanació del síndic que no s'està complint, perquè és una evidència que se pot demostrar atenent la situació en què se troba cada centre.
Doncs bé, vull informar-li al síndic que Esquerra Unida, a través de la diputada Marina Albiol, va fer una proposició no de llei perquè esta recomanació fóra atesa i perquè se cobrira esta necessitat.
I malauradament no va ser aprovada.
El grup majoritari d'esta cambra va votar en contra amb l'argument que s'estava ja complint -el que no és cert- i a més a més a través d'infermers o infermeres dels centres sanitaris, la qual cosa no és el que es planteja ni per part del síndic, ni per part d'Esquerra Unida, ni per part dels professionals que atenen eixos centres.

En definitiva, crec que són molts els temes de què podríem parlar.
També hem tingut una especial insistència en el tema dels menors, sobretot aquells que depenen -perquè estan tutelats per La Generalitat- de l'administració, estan sent atesos o no ben atesos.
Però ja dic, no acabaríem, necessitaríem hores, com a mínim tantes com vosté ha pogut emprar en la seua intervenció.
Però sí que voldria aprofitar el final per a fer-li un comentari sobre la pròpia institució, que nosaltres valorem molt positivament i que entenem molt necessària.
I ho dic perquè s'està ficant en dubte la seua supervivència, i a vosté no se li amaga que hi ha un discurs neocentralista que a tot l'estat està fent fortuna en alguns àmbits, que parla de reduir administracions però que sempre posa el focus sobre l'administració autonòmica, sobre les autonomies.
Nosaltres entenem que, encara que incomplet, el procés descentralitzador que se va iniciar amb la Constitució i amb els estatuts d'autonomia és un procés positiu a protegir i a desenvolupar.
Voldríem un estat federal i anem a defensar amb ungles i dents les nostres institucions pròpies dels valencians i les valencianes.
Ens preocupa que se senten precedents com el de Castella-la Manxa on la nova presidenta, María Dolores de Cospedal, ha suprimit la institució del defensor del poble autonòmic.
I no estem dispostos que això puga passar ni amb la sindicatura de greuges, ni amb la Sindicatura de Comptes, ni amb cap de les institucions que el poble valencià ha aconseguit al llarg de la història, fonamentalment a partir de la democràcia.

Entenem que eixe és un discurs antisocial, perquè estem en el cas de la sindicatura de greuges de manera molt evident d'una institució que vetla pels nostres drets, i és un discurs que atempta contra allò públic, i nosaltres som defensors d'allò públic, d'allò social, i per tant també -i li ho vull dir amb tot l'èmfasi- de la sindicatura de greuges.
Li vull preguntar si tem vosté per la supervivència de la institució.
Demà mateix tindrem un debat ací, perquè compareixerà un secretari autonòmic de la conselleria de benestar social per a donar compte sobre la posició del Consell al respecte.
Esperem que siga una posició coherent amb el marc estatutari, i coherent amb la defensa de les institucions valencianes, però que sàpiga vosté que per al que faça falta Esquerra Unida estarà recolzant la institució, i que esperem que la pròpia institució s'autodefense, como no dubtem que va a fer.

I res més, moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

A continuació, té la paraula el representant del Grup Parlamentari Compromís, l'il·lustre diputat Fran Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor síndic, síndics adjunts, crec que abans que res cal donar-li la benvinguda a esta comissió, tot i que pensant-ho millor caldria donar-los la benvinguda a tots els membres d'aquesta comissió, perquè com bé sabrà és la primera vegada que ens reunim en aquesta legislatura i per tant haurem de parlar sobre dos informes, en lloc de parlar d'un informe.
I és una llàstima, perquè des de Compromís defensem el paper que ha de jugar la sindicatura de greuges, com a institució, i el Síndic de Greuges com al seu màxim representant en la defensa dels drets dels ciutadans.

Davant la complexitat de l'administració, davant la privatització parcial o total d'alguns dels serveis que li corresponen en realitat al poder públic, la ciutadania es troba indefensa, no sap on acudir i ahí sí que és cert que la figura del Síndic de Greuges té un paper fonamental.
Per això, ja avisem que, si en algun moment a algú se li passa pel cap eliminar esta institució o reduir la seua operativitat, ens trobaran en contra, es trobarà Compromís en contra.
Perquè considerem que és una institució important, i cada vegada més important, i això es veu en l'augment de queixes rebudes.

I anant a un nivell més proper ens ha passat que, quan des de Compromís o jo personalment hem tractat algun tema concret, com és el de l'impagament de les ajudes del xec habitatge, les persones afectades ens han parlat de queixes presentades a vosté, al síndic de Greuges.

Això és una bona notícia per a la institució, sense dubte.
El que no és una bona notícia és que normalment quan estes persones parlen de posar queixes al síndic ho acompanyen amb una sensació que no servirà per a res, segons les seues pròpies paraules.
I això no és una bona notícia.
És un gran problema.
Que algunes persones tinguen la sensació que la sindicatura només funciona per a deixar constància del malestar amb el funcionament de l'administració, que per altra banda cada vegada és major.
Considere que el problema és com tanquem els expedients.
Quan l'administració accepta una recomanació ja es dóna per solucionada la queixa, i després -em pot corregir si m'enganye- ja no existeix un control posterior per si l'administració efectivament compleix o no amb el que ha acceptat.
I tenim diversos exemples: per exemple, una queixa resolta en novembre de 2011 que parla d'una ajuda destinada al lloguer, atorgada en 2009, i que en 2011 encara no havia sigut abonada.

La solució de la sindicatura es planteja en els termes següents: finalitzem les nostres investigacions perquè de l'informe que ens ha enviat l'administració es dedueix que solucionarà el problema.
És massa deduir -trobe- en aquesta situació.

En altres casos, la solució passa perquè la conselleria informa que està pendent de pagament per part de la tresoreria de la Conselleria d'Economia i Hisenda, i amb la situació financera de La Generalitat això es com dir que podem continuar esperant.
En altres, i és més greu, senzillament es recorda als ciutadans que poden acudir als tribunals.
Davant estos casos entenc que el síndic no hauria de tancar expedient, almenys no de forma definitiva, sinó deixar-lo en vigilància fins que siguen abonades efectivament, més enllà del que es puga deduir per un informe o que estiga depenent de la tresoreria.
La queixa s'hauria de tancar en el moment que està solucionada, i que és el moment que la persona afectada veu eixes ajudes en el seu compte bancari, ni més ni menys.
Mentrestant, caldria fer un seguiment periòdic de la situació d'eixa queixa i del compliment de les recomanacions per part de l'administració, perquè si no, això acaba devaluant de cara als ciutadans el paper del Síndic de Greuges.

En estos moments, el xec habitatge, avançat en forma de préstec pels bancs em consta que molts han acudit a la sindicatura per a trobar resposta, la resposta que des de l'administració no se'ls dóna.
I em consta que ha recomanat a l'administració que paguen, perquè la situació financera no pot ser excusa davant d'un dret constitucional i estatutari, i que a més La Generalitat es faça càrrec dels interessos que han hagut de pagar estes persones.

En estos casos -ho torne a dir- tant si l'administració accepta esta recomanació, com si no ho fa, caldria mantindre una certa vigilància per a comprovar que efectivament això ha passat, i de no ser així, fer-ho constar en la pàgina web com en els informes.

Esta situació es dóna en altres àmbits, com el de l'ús del valencià i la no-discriminació contra els valencianoparlants.
Este àmbit, com ha assenyalat vosté, ha presentat vora dos mil queixes, el que ja diu alguna cosa davant el discurs d'alguns que diuen que ací no passa res amb el tema lingüístic.
Comprovem als diferents informes de la sindicatura com sí que passa alguna cosa, i el que passa és que el valencià és discriminat, que les persones que parlem valencià som discriminades.

Són queixes referides a l'exclusió del valencià a les pàgines web, de la retolació tant en carreteres, autovies, com en edificis públics; administracions que no respecten el dret que tenen els ciutadans a relacionar-se amb elles en valencià; de fullets i publicacions que deixen fora el valencià; o de persones valencianoparlants que van al metge i els diuen que no els entenen per parlar la seua llengua.

I, per posar un exemple, he comprovat com una de les queixes solucionades en 2011, referida a la pàgina web de la Cambra de Comerç d'Alcoi, quan tries l'opció en valencià el contingut continua estant majoritàriament en castellà, això sí, amb un advertiment en anglés que ens diu: «There are not translations available.
» Estic parlant d'una queixa de 2011, de fa més d'un any, i que la sindicatura ha classificat com a queixa solucionada.

A això em referisc quan parle que cal fer un seguiment de les queixes, perquè si no per a les administracions és molt fàcil dir-li a vosté que se solucionarà tot i després no fer res.
I això va en contra de la sindicatura com a institució, però, sobretot, va en contra dels ciutadans.

També va en contra dels ciutadans una certa manca de reacció davant situacions flagrants.
Tot i que no corresponen a l'informe 2011, no vull deixar de banda el que va passar en febrer d'enguany, en la coneguda com a «primavera valenciana» on, com es va poder vore a través de televisió o dels vídeos pujats a les xarxes socials, hi va haver una clara vulneració dels drets dels ciutadans i, en concret, dels menors; una vulneració en forma de maltractament per part d'alguns elements de les forces policials.

Tots recordem com les dos xiquetes que sense fer res són espentades contra un cotxe en moviment, o el xiquet que perd les ulleres per una trompada d'un policia, també sense cap tipus de provocació o acció pel mig; eixes imatges que a qualsevol valencià o a qualsevol demòcrata se li queden gravades al cap.

Més de 500 queixes directes i 20.
000 per Internet sobre eixos fets van prioritzar una reunió de vosté, del síndic, amb la delegada de govern, Paula Sánchez de León, en què vosté va afirmar que havia de ser molt objectiu i professional i que, per tant, calia recaptar molta informació, contrastar-la i parlar amb les diferents parts.

És un fet objectiu que dos xiquetes que estan fugint no poden ser espentades cap a un cotxe en marxa.
És un fet objectiu que cap xiquet que no està fent res ha de tindre por que li peguen o li salten les ulleres per l'aire.
Davant eixos fets objectius, el que trobàrem a faltar va ser contundència en la reacció.
I el que trobem a faltar, a dia de hui, és rapidesa.
Perquè ja s'estan celebrant els juís.
Fa uns dies ens assabentàrem que un jutge havia finalitzat un juí contra una menor en forma d'una simple amonestació, i va celebrar el compromís d'estos joves amb la democràcia i la defensa dels seus drets.

Objectivitat?
Clar que sí.
Però també tota la contundència que faça falta quan objectivament s'observa que els drets de la ciutadania estan sent vulnerats per aquells que ens haurien de protegir.

Des de Compromís creiem, i molt, en la institució que vosté representa.
Creiem per això que cal un alt nivell d'exigència; exigència amb vosté i amb la seua institució, però també exigència -o, millor dit, autoexigència- sobre estes Corts quant al treball que haurien de fer amb els informes de la sindicatura.

En aquesta intervenció m'he cenyit únicament, i en forma d'exemple, en dos àmbits de l'informe de 2011: habitatge i ús del valencià.
N'hi ha molts altres que cal analitzar amb deteniment, les deficiències en tot allò relacionat amb l'ensenyament o els problemes i manca de prestacions en sanitat.
També tot el que té a vore amb la igualtat entre homes i dones o d'atenció a la tercera edat i les persones dependents; a més d'altres àmbits com ara el medi ambient, l'urbanisme, els impostos, l'ocupació i l'atur, el trànsit, la convivència als pobles i ciutats valencianes, el consum, la indústria, el transport públic, l'agricultura, els mitjans de comunicació, i un llarg etcètera.

Per a tractar tots estos temes, considerem insuficient este format de compareixença.
Considerem insuficient que només puguem debatre un informe, i que alguns informes d'alguns anys es queden sense compareixença exclusiva.
Per això, la setmana passada vaig adreçar un escrit a aquesta mesa, a la mesa d'esta comissió, per demanar la seua convocatòria i per demanar també un pla de treball, un calendari de sessions on puguem tractar sectorialment aquest informe per a poder treballar específicament i amb més profunditat cada àrea.

Per això, des de Compromís els emplacem tant a la mesa d'esta comissió com al síndic -que pot demanar compareixença també- parlar d'esta qüestió i presentar un calendari de treball.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ferri.

A continuación tiene, en representación del Grupo Parlamentario Socialista, la paraula la il·lustre diputada senyora Clara Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, president.

Senyor síndic de Greuges, benvingut a aquesta compareixença.
També als síndics adjunts.

En primer lloc, evidentment, voldria agrair-li al síndic l'exposició d'aquests informes, 2010 i 2011, perquè certament ambdós són extensos i són detallats i perquè ens permet conéixer als parlamentaris, que ací treballem al servei de tots els valencians i valencianes, moltes qüestions que preocupen a aquelles persones a les quals representem, moltes coses que els preocupen i que es formulen a través de queixes i peticions que, si no són resoltes per part de l'administració i de les institucions públiques valencianes, s'acaben convertint en un greu problema que afecta essencialment a la seua qualitat de vida i al seu benestar: la qualitat de l'assistència sanitària, la igualtat, la qualitat de l'educació, els serveis públics, les dificultats per a accedir a una vivenda de protecció oficial, la promoció del valencià a la nostra comunitat, l'aplicació de la llei de la dependència i un llarg etcètera.

Aquests informes, any rere any, s'establixen com una diagnosi de l'estat de la nostra comunitat, amb un ordre de prioritats que, d'alguna manera, establixen els mateixos ciutadans a través de les seues queixes i que ens permeten conéixer la tasca que realitza l'administració autonòmica i local dia a dia.

Tal i com s'establix en la llei de la sindicatura, Les Corts, a través d'aquesta comissió, han d'estar informades del treball realitzat per aquesta institució, en el compliment de la important missió que té encomanada que és vetllar pel compliment i el respecte dels drets i les llibertats que assistixen els valencians, supervisant l'activitat de l'administració amb total independència.

Així que el manament és clar.
I avui estem ací, en aquesta Comissió de Peticions, per tal de complir-lo, per donar compliment de l'informe de 2010 i 2011.
El que sí que lamentem és que el darrere any no es portara a terme i que avui hàgem d'abordar i valorar els dos informes al mateix temps.
Però és evident que tindrem l'oportunitat de fer-ho, a pesar que en anys anteriors, com saben les seues senyories -2006, 2007 i 2008-, no es presentaren els informes corresponents a aquesta comissió, incomplint així l'exigència que marca la llei i impedint que els grups parlamentaris poguérem debatre i fixar la nostra posició, com establix l'article 32 de la llei.

I d'aquesta situació se'n deriva una reflexió, que el nostre grup ja hem fet palés en altres ocasions, i és que al Partit Popular i als senyors diputats del Partit Popular jo crec que els provoca una mica d'urticària, perquè no creuen en aquesta institució.
Perquè jo crec que els incomoda la funció fiscalitzadora de l'activitat del govern valencià perquè, en definitiva, els situa davant del seu propi espill on es reflectixen les seues mancances, en ocasions la falta de diligència i la mala gestió, i on es marca amb prou claredat quines no són les seues prioritats: les polítiques de caire social.

Doncs bé, entrant ja en matèria i en el contingut dels informes, hi ha algunes àrees i apartats que m'agradaria ressaltar; només algunes qüestions perquè considere més rellevants, perquè tenim el temps limitat i no és possible fer referència a tots els apartats.

Respecte a l'apartat de l'ús del valencià, cal ressaltar en primer lloc que el nostre Estatut d'autonomia diu que la llengua pròpia de la Comunitat Valenciana és el valencià.
L'idioma valencià és l'oficial, igual que ho és el castellà -que és l'idioma també de tot l'estat.

Doncs, bé, tal i com s'assenyala en l'informe, la majoria de les queixes continuen sent perquè en algunes conselleries, a hores d'ara, continuen excloent el valencià en les seues pàgines web.
O perquè també es repetixen queixes relacionades amb la no-retolació de vies públiques, del Tram, del metro, de les carreteres.
.
.
Sabem també que el valencià està exclòs, per exemple, en els resultats analítics emesos pel Centre de Transfusions de la Comunitat Valenciana.
I també que, any rere any, les queixes sobre la Radiotelevisió Valenciana fan referència a peticions de més programació en valencià; i, en aquest cas, cal dir que la trampa que fa el Partit Popular per a negar la major és sumar tots els programes de la graella dels diferents canals que hi ha, però tots sabem que es tracta de xifres enganyoses per a tapar aquest dèficit.

Dins de l'ensenyament, la conselleria d'educació porta anys incomplint les recomanacions de la sindicatura quant a l'ampliació de la catalogació lingüística de les places de docents al segon cicle de secundària i al Batxillerat o quant a la demanda de més oferta en primer de secundària.
Totes elles sense resposta, fins a la data; i que previsiblement tampoc la tindran perquè en un futur proper, amb la implantació del nou decret sobre plurilingüisme que pretén posar en marxa la conselleria en el proper curs 2012-2013, no sabem en quina situació es quedaran aquests programes.

Per a acabar en aquest apartat, m'agradaria preguntar-li al senyor síndic quina opinió li mereix la falta de diligència de la conselleria respecte a les denegacions de línies en valencià que tenen el consens de la comunitat educativa i que la conselleria denega, com és el cas del Sant Cristòfol Màrtir de Picassent, del Ramón i Cajal i el Jaume I de Xirivella i que han acabat en els tribunals.

Parlem ara de temes socials, perquè crec que, a més, és un dels nuclis més importants i més sensibles per als nostres ciutadans.
Davant la crítica situació per la qual travessem de crisi econòmica, s'ha produït sens dubte en els últims anys el major retrocés en polítiques socials de la història en la nostra comunitat.
I açò no ho diu aquesta diputada -que també-; açò ho diu l'informe publicat de desenvolupament dels serveis socials d'Espanya, on la Comunitat Valenciana obté una qualificació d'irrellevant, de 0,80 enfront de 10 punts.

Les xifres parlen per si mateixes i les queixes dels valencians al respecte també; situació que es veu agreujada cada dia més i que no crec que es puga solucionar amb el desenvolupament del manament estatutari de la Carta de drets socials, que ja està en tramitació parlamentària en aquestes Corts.
I no ho crec perquè en esta comunitat hi han reiterats exemples d'incompliments de manaments legals que són els que deriven sistemàticament en queixes ciutadanes i en la denúncia del nostre grup parlamentari des de l'inici, pràcticament, de la seua aplicació.
I em referisc a dos qüestions molt concretes: per una banda, la renda garantida de ciutadania; i, per l'altra, la llei de la dependència.

Miren, mentre l'índex de pobresa s'incrementa i cada vegada hi ha més famílies valencianes en la pobresa i amb risc d'exclusió social en aquesta comunitat, la conselleria continua demorant la resolució dels expedients a pesar que, reiteradament, el Síndic de Greuges l'ha instat per a resoldre'l sense més dilacions.
Els expedients, en definitiva, són persones que tenen noms i cognoms i que no poden cobrir les seues necessitats més bàsiques perquè La Generalitat no complix i no els paga.

El mateix passa amb la llei de la dependència.
Després de cinc anys de boicot, les expectatives generades en aquesta comunitat s'afonen i les queixes ciutadanes s'incrementen.
En uns casos, la conselleria a pesar d'acceptar les recomanacions de la sindicatura no les resol; i, en altres, ni tan sols és capaç de reconéixer ni d'acceptar les recomanacions.
S'han emplenat fulls de periòdics, amb denuncies de persones dependents.
S'emplenen fulles de queixes de ciutadans que reclamen a la Sindicatura de Greuges.
El nostre grup parlamentari ho denuncia insistentment.
Però ningú obté una resposta satisfactòria, fins el punt que hi ha persones que ja s'han mort sense rebre l'ajuda.

Hi ha situacions de demora en l'elaboració dels PIA o en l'assignació o reconeixement de les prestacions, que formen part fonamentalment de les queixes més nombroses.
Però el més sagnant és el cas de les persones que han mort sense rebre el reconeixement d'aquest dret subjectiu.
I és sagnant perquè la conselleria no ha modificat el seu criteri respecte a les persones que han mort sense haver-los acceptat la proposta del PIA, quan aquesta demora, en moltes ocasions de més de dos anys, és imputable directament a la conselleria.

No millora tampoc la situació en l'àmbit sanitari.
I no podem més que coincidir amb el síndic quan diu que seguixen incrementant-se les llistes d'espera; o quan insta la conselleria a que siga especialment diligent en les actuacions sanitàries extrahospitalàries, per tal de garantir una protecció integral de la salut; quan es fa palés, per exemple, el mal funcionament del SAMU o del transport extrahospitalari; també en referència amb la falta d'infraestructures, la falta de qualitat o el desequilibri territorial en la prestació dels serveis, o la discriminació de pacients i familiars de salut mental per falta de professionals i de recursos sociosanitaris.

Encara que són nombrosos els exemples i els casos que podríem analitzar, voldria acabar fent una valoració final respecte a la tasca realitzada i els informes que se'n deriven per part d'aquesta sindicatura.

És cert que aquesta és una institució reconeguda i utilitzada pels valencians; i això es reflexa en les innumerables queixes que s'arrepleguen en els diferents continguts dels informes.
Però també és certa la necessària col·laboració de l'administració, per tal que la resolució de les queixes assenyalades siguen efectives.
I ací és on està el problema.
Perquè no ens oblidem que els ciutadans acudixen a la sindicatura quan no obtenen resposta de La Generalitat, de les conselleries, perquè no complixen les lleis i no obtenen una acció favorable a la resolució dels seus problemes.

Per tant, des del meu grup parlamentari, pensem que la sindicatura -i ho hem fet palés en altres ocasions- s'hauria de dotar, per una banda, de majors mecanismes de fiscalització de l'acció del govern, i per l'altra, de més instruments de control i seguiment real del compliment de les resolucions i les recomanacions.
És a dir, m'agradaria que concretara el senyor síndic com fa operatiu, per exemple, el concepte de resolucions acceptades, o el concepte de s'han acceptat les recomanacions, i que em concretara com fan un seguiment d'estes, perquè és evident que la resolució de la queixa no sempre va aparellada a la resolució del problema -i acabe, senyor president-, i l'acceptació de la recomanació encara menys.
En qualsevol cas, espere la seua resposta a les meues reflexions i espere que siguen satisfactòries.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Seguidament té la paraula el representant del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Milagrosa Martínez.

La senyora Martínez Navarro:

Molt excel·lent president de Les Corts.

Excel·lentíssim senyor síndic de Greuges.

Miembros de la Mesa de Les Corts, diputados y diputadas de la Comisión de Peticiones.

En primer lugar, agradecer la extensa y detallada explicación a que hemos tenido oportunidad de asistir por parte del síndico, y desde el Grupo Popular debemos empezar reconociendo la importancia que tiene la sindicatura como institución de nuestra comunidad y, como no, destacar la labor realizada por los síndicos adjuntos y todo el personal de la sindicatura.

Queremos destacar ese trabajo que se ha realizado, y después también estamos en una etapa donde se ha superado el ecuador del mandato de esta sindicatura.
También queremos agradecer que ese trabajo haya sido en pro del beneficio de todos y cada uno de los ciudadanos de nuestra comunidad.
La labor del síndic es ser garante y su trabajo desde luego ha gozado de la credibilidad de una institución que como garante desempeña una tarea imprescindible en la sociedad actual, y desde luego siempre que se desarrolle desde la neutralidad.

Hoy se han presentado los informes de los años 2010 y 2011 aquí, en les Corts Valencianes, ante la Comisión de Peticiones, tal y como establece la propia ley de la sindicatura.
El objeto de la sindicatura es velar por el cumplimiento de los derechos y libertades de las personas frente a las administraciones, investigando de modo objetivo las quejas que se presentan por los ciudadanos.
Todo ello se realiza con la finalidad de mejorar la calidad del servicio que la administración presta, y de modo totalmente gratuito.
Sería imposible tratar todas las cuestiones, dudas y quejas formuladas, pero sí podemos abordar datos estadísticos de estos informes, que yo creo que son muy importantes.

De los años estudiados que acabamos de ver, voy a destacar el enorme trabajo que se ha realizado, para lo cual voy a dar dos cifras: 21.
246 en el año 2010, y 28.
688 en el año 2011.
Esa ha sido la evolución del número de quejas y consultas de la última etapa.
Una labor titánica, una cantidad de tramitaciones y consultas inéditas, un volumen nunca visto en la historia de la sindicatura.
Algo muy reseñable es que, pese a esa gran actividad que se ha desarrollado, el tiempo de respuesta de la sindicatura se ha reducido considerablemente, como bien ha dicho el síndic en su informe del año 2011.
Es decir, aunque se cuente con el mismo personal y haya muchísimo más trabajo, la sindicatura responde antes y mejor.
Y esto nada más tiene una palabra: la eficiencia.
Enhorabuena.

Las consultas recibidas por la oficina de atención ciudadana suponen la mayoría del conjunto de todos los escritos dirigidos al síndic, superando el 55% y el 58% en los años 2010 y 2011, respectivamente, frente a las quejas presentadas por la ciudadanía.
Es decir, la gente quiere consultar cada vez más respecto a la gestión y los procesos que le afectan de forma individual.
Como bien aclaran estos porcentajes, la mayor parte de los escritos son consultas.
El ciudadano quiere participar cada vez más en la administración, y en ocasiones tiene dudas, inquietudes, discrepancias, y confía en esta institución para resolver cada caso o buscar el asesoramiento oportuno.

Hay que destacar el éxito demostrado por la oficina de atención ciudadana.
Este mecanismo ha servido como primer eslabón de toda una cadena muy bien ensamblada.
Las nuevas tecnologías ya funcionan a pleno rendimiento en esta institución -como se ha dicho-, a través de la página web y el correo electrónico.
Este sistema ha servido en la mayoría de ocasiones para establecer la primera toma de contacto con el problema, con la finalidad de dirigirlo hacia el lugar correspondiente, donde se le pudiera dar esa solución.

Desgranando las cifras, se aprecia un incremento considerable de las quejas con expediente.
Así lo refleja la página 17 de sendos informes, tanto del año 2010 como del 2011.
Dicho dato no se puede esconder o disimular.
Hay que analizarlo con cautela y de manera seria, ya que las cifras de estos dos años en la media casi triplican los resultados habidos en el año 2008 y 2009.
La situación económica y social es dura, muy difícil de digerir.
El gobierno valenciano tiene que afrontar una etapa donde el esfuerzo y el sacrificio sean nuestra bandera.
En el camino, los ciudadanos están luchando por afrontar las dificultades, pero es inherente a esta situación en la que vivimos el que aumente la actividad del síndic.

Asimismo, lo afirma el propio informe del año 2011, en la página 10, donde el síndic explica que los ciudadanos, durante la grave crisis que estamos atravesando, reclaman cada vez más ayuda a las instituciones públicas.
Pero todo ello no puede analizarse con pesimismo y negatividad, sino todo lo contrario.
El ciudadano quiere participar más, y así lo reflejan los datos.

En estos momentos, se está trabajando duro, bien y sin dilación.
Las nuevas tecnologías han facilitado mucho la presentación de una queja o consulta, y la ciudadanía cada día está más formada y reclama más, siendo la sindicatura el mecanismo más cercano a ellos y funcionando de manera ágil.
Por todo ello, en mi opinión, creo que el futuro nos dará fruto de todos estos esfuerzos que hoy estamos realizando todos juntos.

Dicho esto, yo quisiera también analizar el estado de las quejas.
Más del 52% de las correspondientes al año 2010 ya están cerradas, y casi un 45% respecto al año 2011 ya han logrado cerrarse, datos extraídos de estos informes anuales.
Dentro de todas estas tramitaciones cerradas, la forma más habitual en que se analizan las quejas es: se solucionó, se solucionará, o se actuará según la administración de forma correcta.

En el año 2011, en más de 4.
500 quejas se ha solucionado el problema de forma favorable para el ciudadano, lo que supone un elevadísimo porcentaje.
El éxito se ha logrado en un 87% de las tramitaciones cerradas, y como podemos observar en las valoraciones que constan en el citado informe, en la página 11.
Creo que hablar de estos porcentajes solucionados de forma favorable es hablar de cifras que culminan con éxito, es hablar del esfuerzo por lograr los objetivos marcados, y es hablar de la vocación por mejorar el sistema y lograr que el ciudadano participe, y es hablar del auténtico compromiso con la sociedad valenciana.

Por todo ello y en nombre del grupo parlamentario, informo a los presentes que asumimos el informe y desde luego, entendemos que hay que seguir colaborando.
Y sí voy a decir algo que he oído aquí y que creo que no es cierto, por lo menos no se corresponde totalmente con la realidad: el que las quejas no se solucionen de forma inmediata en modo alguno pueden significar que las administraciones no colaboren.
Yo, como alcaldesa, he de decirles a mis compañeros de esta comisión que se presentan muchos escritos, se contestan a la sindicatura, pero los ayuntamientos tienen muchas necesidades, y a veces todo el personal de que se dispone no da abasto.
Y por ello, tenemos que seguir mejorando.

Gracias.

El senyor president:

Muchas gracias.

Té la paraula el senyor síndic.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, seguint l'ordre de les intervencions, correspon referir-me, i ho faig amb una gran satisfacció, a la intervenció del digne representant d'Esquerra Unida del País Valencià, el senyor Ignasi.

En primer lloc, senyor representant d'Esquerra Unida, he de dir-li que les seues paraules han arribat a emocionar-me, perquè vosté ha fet una exposició molt clara, molt precisa i molt concisa de situacions que afecten persones i col·lectius també d'estes.
Però hi ha hagut una part que s'ha dirigit directíssimament al síndic, a la seua permanència o no permanència com a institució, a la seua possibilitat de continuar o desaparéixer, etcètera, etcètera, i també s'ha referit a una comunitat autònoma, Castella-la Manxa -si mal no recorde-, en què la figura i la institució ha desaparegut.
Jo he de dir-li amb total i absoluta sinceritat, senyor Ignasi, que si no fóra síndic i després del que jo he vist, estic veent, que té la sindicatura de responsabilitat i les seues missions, jo seria un defensor a ultrança d'esta.
Jo li pose com a referència el meu cas.
Jo no coneixia la sindicatura de greuges.
Sí havia portat la meua vida en el parlament nacional amb gran il·lusió, en el parlament autonòmic, i per la meua condició de membre de la mesa havia estat en la Comissió de Peticions, amb la compareixença en alguna ocasió del síndic, i coneixia -diguem- el seu informe.
Però una volta que jo m'he traslladat físicament allí, he vist la il·lusió, l'enteresa i la categoria humana i personal dels que estan allí treballant, quan he vist les persones que han vingut a visitar-mos exposant-mos les seues necessitats o les seues queixes, les seues suggerències o les seues reclamacions.

En molts casos, els pèls que un té, i en són pocs, se li han posat de punta de vore que les necessitats a voltes són molt angunioses.
I això què fa?
En compte d'acovardir-te, fa créixer l'ànim.
I dic: jo tinc d'intentar ajudar com siga i com puga, amb l'escassesa de mitjans, amb falta de coneixement de la institució, perquè no és molt coneguda dins la comunitat -possiblement, a la millor el nom i tal-, perquè no té una tradició forta recentment, etcètera, etcètera.
Vull dir-li, que és eficaç, és àgil i és ràpida en les seues resolucions.

Puc dir-li que la reflexió que vosté ha fet sobre això.
.
.
, li agraïsc moltíssim en nom de tots els que treballen en aquella casa i, molt particularment, en el meua persona.
Moltíssimes gràcies.

Dir-li que mosatros mos regim per l'Estatut d'autonomia.
I l'Estatut d'autonomia necessita una modificació per a eliminar o suprimir la figura d'esta institució.
L'Estatut d'autonomia seria el qui tindria de dir.
.
.
I vostés, cas que presentaren algun dia, que no he sentit dir, en absolut, aquí en la comunitat per part de ningú.
.
.
No m'ha dit a mi ningú que tinga poder en l'administració què es pensa fer o deixar de fer.
Si m'he adonat d'alguna cosa és per alguna nota d'algun mitjà de comunicació, amb la valoració que això puga tindre.
Però per les referències que m'arriben, crec que tant vosté com els altres membres que formen la Comissió de Peticions, tots s'han pronunciat en una defensa molt clara d'esta institució.

En Castella-la Manxa era una llei i una llei pot ser modificada per una altra llei simplement.
I l'únic que s'ha fet en una institució que portava molt poc de temps.
.
.
, i hi ha hagut algunes raons que.
.
.
en fi, que no les coneixem amb molta exactitud, però que han fet que haja desaparegut la institució.
Diuen que ho podria portar la defensora del poble nacional.
Aleshores, jo diria: mire vosté, si l'estat de les autonomies, en el qual creem molt, és l'aproximació al ciutadà, el lògic és que estiga més que justificada una institució com el Síndic de Greuges a la comunitat.
Més pròxim és impossible, o siga, físicament i quilomètricament.
I la problemàtica es veu amb més rapidesa.

En algun país estranger el que no existix és la figura del Defensor del Poble, existix el defensor del lÃ¤nder, el que és el defensor regional.
O siga, això ho agarra com vullga.
Però duplicitats no n'hi ha perquè el que ve, per exemple, de l'administració perifèrica, com puga ser temes de defensa, etcètera, i tal, o assumptes exteriors, mosatros ho remetem al Defensor del Poble nacional i ells donen una contestació.
Mosatros, amb les quasi 12.
000 queixes que tenim, demostra que estem sent acceptats i valorats per la societat.

Li reitere honradament, noblement i carinyosament les seues paraules, el seu to, no a soles quant a l'exposició, al que mos afecta directament, sinó quant als altres punts que ha tocat, perquè ha tingut vosté un to i una cortesia que és digna de reconéixer i d'aplaudir.
Li reitere la meua simpatia personal i institucional.

Després toca vosté el tema del que és.
.
.
, de la primària i ESO -intentaré anar.
.
.
ser ràpid, pel temps que és i tal- i l'aplicació i ús del valencià.
Mire, recentment, hem tingut mosatros l'oportunitat de pronunciar-mos sobre una queixa d'Escola Valenciana i també d'Esquerra Unida, que fea una advertència sobre el particular, i en la qual dia -jo tinc aquí.
.
.
, per a ser exacte- respecte a la queixa, que denunciaven la situació per la qual alguns alumnes en educació primària havien elegit programes d'educació en valencià, fonamentalment, PEV o PIL, no podien continuar els seus estudis en valencià en ESO, ja que els centres adscrits no oferixen el nombre suficient de places en els programes citats per a cobrir la demanda d'alumnes que en educació primària havien elegit esta opció d'ensenyar-se exclusivament en valencià.

Crec que esta era la pregunta que vosté formulava.
És a dir, denunciaven que l'administració pública valenciana no oferix ni planifica adequadament l'organització del personal ni dels recursos suficients per possibilitar que els alumnes que han optat estudiar en educació primària per programes d'educació en valencià puguen a l'accedir a ESO continuar amb els citats programes.

Així mateix, denunciaven que la citada circumstància venia determinada pel fet que la normativa legal vigent no contempla la catalogació lingüística de les places docents d'ESO, a diferència del que ocorre en educació primària.

En definitiva, en els expedients referencials plantejaven dos qüestions.
Una, la denúncia dels promotors de la queixa, de la impossibilitat que els alumnes d'educació primària optaren per programes d'educació en valencià per a elegir esta opció en ESO, ja que molts centres adscrits no oferixen el denominat PEV o bé no s'oferixen suficients places per cobrir la demanda preexistent en educació primària.
Una altra, la no catalogació lingüística de places docents d'ESO, a diferència del que ocorre en el primer.
.
en educació primària.

És llarga la contestació, però crec que s'ho mereix perquè ho han tocat quasi tots els grups també.
Per tant, no tindré ja d'insistir fent-ho llarg amb vosté.

En primer lloc, i com a una qüestió prèvia, caldria assenyalar que l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, aprovat per la Llei orgànica 5/1981, d'1 de juliol, atribuïx a La Generalitat, en l'article 53, la competència plena per a regularització i administració de l'ensenyança en tota la seua extensió, nivells i graus, modalitats i especialitats, i la possibilitat legal de regular l'ús i ensenyança del valencià.
Estes atribucions estatutàries van ser materialitzades en distintes transferències i normes pròpies del desenrotllament.

Mosatros també, en el projecte educatiu de La Generalitat, s'articula, en definitiva, en funció del mandat estatutari, contingut, com vosté sap molt bé, en l'article 7 de LUEV i en l'obligatorietat de la incorporació del valencià en tots els nivells educatius.

Així mateix, correspon al govern valencià, i no al Síndic de Greuges, determinar -és on està el tema- la progressivitat de la implantació del valencià en els centres docents, a través de determinats programes d'educació bilingüe o plurilingüe.

Estem mosatros encantats de poder-li contestar a eixa queixa, que va vindre també per part també d'Escola Valenciana.
I puc dir-li que em compromet a fer un seguiment del pla de foment de l'ús del valencià a l'administració de La Generalitat.
Jo obriré, senyor Ignasi, obriré una investigació d'ofici.

Les retallades també en educació, augment de la ràtio d'alumnes, que vosté s'ha referit, supressió d'ajudes, encara que són de 2012, estarem molt atents per a protegir els drets.
El síndic -o siga, mosatros, els adjunts, tots els col·laboradors- insistirà en el compliment de la recomanació de l'existència d'infermers i infermeres en els centres d'educació especial i farem el seguiment molt a prop per al compliment de la nostra recomanació.

Després, ha tocat vosté també sobre els temes d'urbanisme i habitatge.
Qualsevol persona amb sensibilitat ha d'estar preocupada pel tema de l'urbanisme.
Per desgràcia, hui està construint-se, diguem, poc, però per qüestions econòmiques, encara que jo sóc partidari que la construcció hauria de ser molt racional, molt metòdica i no una massificació, sinó que hauria de ser un element que permetera -i subratlle- viure a les persones amb satisfacció, amb tranquil·litat i amb gust.
O siga, que no fóra l'especulador prioritari davant l'usuari.
Per desgràcia, lamentem.
.
.
L'habitatge hui és un tema que ocupa i preocupa a moltíssimes persones.
És lamentable la situació en què es troben moltes ciutadanes i molts ciutadans de no tindre digne un habitatge digne.
O siga, no és un habitatge ja, diguem, digne, però és que molts inclús no tenen habitatge.

Jo li dic que mosatros rebem visites, fem gestions amb l'Institut Valencià de la Vivenda molt serioses.
I hem aconseguit en alguns casos -els tenim, i els tenen a la seua disposició, però per no enumerar, que en són moltíssim- que hagen hagut unes solucions favorables.
En altres no ha pogut ser, sinó que mos diuen que la posaran dins la llista i, quan puga ser els mitjans econòmics, aleshores s'arreglaria.

En el medi ambient, dir-li que és fonamental.
O siga, un medi ambient és necessari i és prioritari perquè les persones puguen viure, diguem, amb alegria i amb satisfacció, ja que cal desterrar -i està desterrant-lo la situació econòmica, però haguera segut millor que l'haguera desterrat el que és la mentalitat del que governava- la tremendíssima massificació o els llocs on no hauria de construir-se, perquè trencaven el paisatge o trencaven la natura.
Això és una autèntica barbaritat.
Hui ja no es fa, però és per raons de tipus econòmic.
No sé si faria si el tema econòmic anara millor, però l'actitud del síndic seria d'estar a favor d'un medi ambient que fóra totalment sostenible i adequat a un bon estat.

Després, el problema d'ensenyament.
Negar la falta de recursos seria negar l'evidència.
És trist que el que són els barracons s'haja estat utilitzant ja com a una forma quasi natural, quan és un fet que deuria ser extraordinari i no normal.
Les persones, els educands tenen un dret de tindre les condicions de qualitat perquè es produïsca un bon ensenyament.
I eixe ensenyament no a soles són en qüestions de tipus material, sinó humans, amb professorat que estiga dignificat i amb professorat que estiga retribuït d'acord amb la seua missió i la seua dedicació i el seu treball.

Jo crec que vosté s'ha referit a més coses, però no tenim ja més temps.
Li demane disculpes i quede a la seua disposició per al que vullga.
Li reitere la meua gratitud.
Moltes gràcies.

Després, passem al Compromís.
En el Compromís, el senyor Frau Ferrer, que jo.
.
.
(Veus) Fran, Fran, Fran Ferrer, que és Francisco.
Bé, igual té, no?
Però, Fran, Fran Ferrer era el seu nom, i que em pareix molt agradable, li desitge tots els èxits del món en la seua activitat parlamentària i en els altres casos també.
I és la primera volta que vosté ha intervingut aquí, ho ha portat ben escrit, ho ha llegit molt bé.
I són estes coses que quan u ho porta escrit, ho llig i ahí està.
Però, de totes maneres, crec que està fent a consciència i coincidirem amb moltes coses i en altres no.
Anem a vore si podem anar contestant-les.
Gràcies també al recolzament al que és el síndic, en la part general, que vosté ha fet com a institució valedora dels drets de les persones i de les llibertats.

Les nostres recomanacions, mire vosté, estan fetes, i puc dir-li que a més de quan les fem, tenim una labor de seguiment, com li dia anteriorment.
O siga, no volem que es quede cap de recomanació emmagatzemada, oblidada o que no es puga donar una contestació a ella.
Les persones que estan treballant amb el síndic es priven a muntó de voltes del que és el seu just i merescut descans per a poder atendre i fer una labor de seguiment de les recomanacions que mosatros estem fent.
No mos esgotem, no mos cansen.
I tinc de dir-li que hi ha voltes que és molt difícil, perquè hi ha ajuntaments amb poc nombre d'habitants, que a la millor l'alcalde està en el camp treballant, no va a l'ajuntament només una volta a la setmana, perquè tampoc requerix més de temps, i per a buscar-lo i tal costa el seu temps.
I no té els mitjans econòmics i materials que necessita per a moltes coses.
Bé, doncs puc dir-li que fins en eixos xicotets municipis mosatros estem arribant, estan havent converses telefòniques perquè els temes intenten solucionar-se.

Jo crec que hi ha ahí no una confusió, sinó un punt de mira que jo he de respectar-lo, el qual crec que no és exacte, que és el següent: que moltes queixes estan acceptades, però després no hi ha una solució favorable.
Jo puc dir-li que no hi ha -trobe- ningú, igual sí, però més que he vist que jo quan una resolució és acceptada, no se pot figurar la immensa alegria que em dóna.
Però és veritat que moltes, moltes, si no estiguérem mosatros, no serien acceptades, perquè el problema a voltes o no es coneix, o a voltes s'ignora.
Jo puc dir-li que hi ha administracions, tant autonòmiques com locals, com provincials que estan dedicant-se per complet al que són els seus problemes que hi ha, i intentar que es solucionen.

Després, estic, com no pot ser d'altra manera, perquè sóc l'alt comissionant, a disposició de les Corts Valencianes.
I m'agradaria molt comparéixer més, o siga, però el reglament diu que és una volta a l'any quan ha de comparéixer, tret que hi hasquen unes situacions extraordinàries i que jo li dic que vosté, junt amb el que és la mesa, poden fer l'ús que creguen oportú, i tinguen la seguritat, no sols perquè serà un mandat de la mesa i del seu president, que jo, amb molt de gust vindré aquí per als informes que a vostés els calga i necessiten.
Estiga vosté tranquil en esta part.

Després, el seguiment dels expedients, mosatros el fem cada cinc mesos, al compliment de la nostra resolució, a vore si s'han pagat les ajudes, i tornem a obrir els expedients, i mai el tanquem d'una forma definitiva, fins que el ciutadà haja cobrat -diguem- l'ajuda o haja vist una resposta sobre el que té necessitat.
Som pesats, jo li diria, que fins a l'extenuació.

L'ajuda de l'habitatge.
Hem dit que es pague i que pague els interessos d'haver sol·licitat la bestreta al banc o a les entitats financeres.
Crec que amb això li conteste la seua pregunta.

I la situació del valencià.
Mire, està parlant-li una persona que, per llei, està obligada a respectar i a defendre l'ús i ensenyament del valencià.
Però, per una altra part, li dic que sóc un enamorat del valencià, com és públic i notori, no sols per mi, sinó per tota la meua família, els meus avantpassats, etcètera.
O siga, jo sóc dels que quan estudiava, com era tot en castellà, havia de traduir el valencià en castellà, i del castellà en valencià, i em formava un embolic molt gran.
Doncs, bé, doncs com si hui haguera de traduir en alemany, no?
Doncs aleshores era exactament igual.
Jo em defenia molt bé en el valencià.
El valencià és una llengua oficial, tots els esforços que fem, tots, i totes les institucions seran pocs per a defendre i per a implantar-la.
Com eixa pregunta també coincidix que l'han feta altres grups polítics, el PSOE, Esquerra Unida, el Grup Parlamentari Socialista, etcètera, vaig a estendre'm en ella i done més contestació.

Mire vosté, als llocs a voltes que hi ha molts de rètols, que vosté ha fet referència a una població important, com és Alcoi, doncs en castellà i es diu que pose valencià, doncs no diem a alguns, ho diem a moltíssims, i molts puc dir que mos responen positivament, i ho fan.
I altres et diuen que a la millor no tenen mitjans econòmics.
Crec que en este cas a què vosté ha fet referència no es tracta de mitjans econòmics, es tracta que no ho han fet, però el síndic no té un poder executiu, com vosté coneix, i eixe és el matís que cal diferenciar del que és la labor del síndic, que jo no puc resoldre sobre un tema concret.
Puc fer el suggeriment i la recomanació, i puc dir-li que en moltes administracions i les persones que les representen els agrada la nostra presència, i altres temen que és una fiscalització i els molesta i es posen seriosos.
Jo ho lamente molt.
La nostra obligació és servir les persones amb els seus drets i amb les seues llibertats.
Obrim sempre la queixa i sobre el compliment que hasca sobre el particular.

Després, les càrregues -que vosté m'ha dit- policials.
Entren dins de l'informe d'enguany.
Jo podria dir-li, mire, com entren dins de l'informe d'enguany no li conteste, perquè ja li contestaré l'any que ve.
Puc dir que mosatros vam fer gestions amb la delegació del govern, perquè no era una competència -diguem- nostra, i en vam fer amb l'institut d'ensenyament.
També he de dir-li que algú ha dit que han celebrat, els jutges dictaran les seues corresponents sentències.
El síndic, com no pot ser tampoc d'altra manera, respectarà la independència judicial, com és públic i notori i legal.

Després, passem al Grup Parlamentari Socialista.
Moltíssimes gràcies a vosté, també, pel seu estil, pel seu tarannà i per la seua forma d'expressar-se.
I agrair-li perquè han segut tots, a tots, sense excepció, els que han demostrat un recolzament a la institució del síndic.
Bé, amb una crítica més o menys, més un valorat, que a la millor alguns no l'admeten perquè no volen tindre un control de l'administració.
I jo dic que eixe control és útil, necessari i beneficiós per als ciutadans i per a la ciutadania, i inclús per al bon govern.
Jo li puc garantir que hi ha moltes persones que estan en llocs de representació en la política autonòmica, local o provincial, als quals mosatros hem fet diverses queixes, amb labor de seguiment, i damunt mos han donat les gràcies més sinceres pel treball que hem fet.
Ahir mateixa, sense anar més lluny, per la vesprada jo tenia una reunió amb la consellera d'educació a Alacant, que va vindre al despatx.
I vam poder parlar, i ella no sols va reconéixer, va dir als mitjans de comunicació, i aixina ho ha arreplegat alguns dels mitjans de comunicació d'Alacant, que gràcies a la labor del síndic estaven solucionant-se qüestions de la conselleria.
Como vosté podrà comprendre, això dóna una immensíssima satisfacció.

I puc dir-li també, per una altra part, i tot el que dic els ho puc demostrar, que tenim no una, moltes cartes, unes molt ben escrites, i altres amb faltes d'ortografia, la qual cosa vull dir-li que demostra els nivells de les persones que es dirigixen a mosatros.
Hi ha cartes d'estes que t'emocionen, perquè diuen: gràcies a la seua intervenció, vosté m'ha solucionat el problema, per exemple, de ma mare, que està invàlida i que no havien pogut vindre a fer-li unes revisions, i tal, i vosté ha aconseguit que això es faça realitat.
Mire, amb eixes qüestions soles ja justifica la nostra presència, i puc dir-li que això és un motor per a mosatros, els que tenim sensibilitat social, que creem en la igualtat, els que creem en la llibertat, i els que creem en el treball, que som necessaris, perquè som útils, som beneficiosos, i a més resolguem molts casos amb agilitat, jo diria que també amb molta eficàcia.

Em senc orgullós per la gent que treballa allí, pels adjunts que tinc, que són una meravella, i jo humilment pel que puga fer que almenys ho faig amb honestedat, amb transparència i amb ganes.
Sé que la missió a voltes és molt difícil, a voltes no la comprenen, però -com dia molt bé la portaveu del Grup Parlamentari Popular, Milagrosa Martínez, que ha segut la meua presidenta, quan jo era vicepresident, i per descomptat he de dedicar-li un somriure molt entranyable-, ella dia que són moltes les xifres que desemboquen en solucions de problemes.
Jo he de dir-li a ella que mosatros pensem que darrere de cada problema hi ha una persona, i si la vida institucional o política no es dirigix a la persona, no val la pena fer activitat.

La persona és l'eix fonamental de tota activitat, i sense discriminació política, ni religiosa, ni social, ni cultural, ni de sexe absolutament, mosatros hem de servir per damunt de tot a eixa persona.

També el grup parlamentari del PSOE fea referència a l'ús del valencià.
Vosté s'haurà donat compte que jo he anat explicant anteriorment el que seria la seua preocupació, i el seu treball, també.

Retalls per la crisi econòmica.
La renta garantida de la ciutadania i la llei de la dependència.
La llei de la dependència naix en un moment amb molta il·lusió i moltes ganes i molt de treball.
La situació econòmica ha anat deteriorant-se i falten mitjans econòmics per a poder donar una resposta seriosa a esta gran problemàtica.
Però jo el que sí puc dir-li és que estic fermament convençut que l'últim que cal retallar són els drets socials.
Mire, les classes altes ja estan elles per a defendre's, i les lleis també, però en fi, tenen mitjans per a tal.
La classe mitjana també necessita més ajuda.
Però la classe dèbil econòmicament és la que totes les institucions, totes, absolutament totes, són les que més mos hem d'aplicar, perquè a més de no tindre recursos materials o econòmics suficients, per a subsistir a voltes no tenen a voltes tampoc l'empara de qui puga donar-los una orientació per a eixir d'eixa situació tan difícil.

Jo emplace les institucions, i especialment la Conselleria de Justícia i Benestar Social perquè hasca, com dia en la meua memòria, més agilitat en la resolució d'estos problemes.
I persones que ja fa uns anys que estan esperant eixa solució, jo reconec l'escassesa de mitjans econòmics, però també em pose al costat d'eixes persones, cal vore-les, parlar amb elles i dir: quin problema més greu tenen, que difícil és de solucionar, però entre tots haurem d'intentar tirar avant.
Crec que ahí no ha d'haver color polític, crec que ahí no ha d'haver un partit o altre polític.
Crec que tots hem de sumar esforços, il·lusió i treball per a intentar solucionar i ajudar els més dèbils econòmicament i culturalment parlant.

Després, mosatros continuarem sense descans treballant.
Farem un seguiment de les nostres recomanacions -com dia anteriorment- cada sis mesos, i tenim en l'ordinador un sistema que mosatros diem de números rojos, en el qual es veuen les queixes com estan sent considerades.
O siga, ham posat tota la tècnica, la més avantguardista al servici de les ciutadanes i dels ciutadans, i puc dir-li que està donant-mos molt bon resultat.
No mos despreocupem de cap de queixa.
I per la seua tranquil·litat -que estic segur que també pensaran igual- he de dir-los que quan a mosatros mos entra una queixa, bé per Internet, bé per presència personal perquè hi ha l'existència allí de diversos empleats per atendre les persones, o bé per carta o per telèfon les atenem.

Mai mirem, en absolut, de quin color polític és cadascú, perquè els qui estem allí, si en algun moment determinat vam estar en algun partit polític, a l'hora d'entrar al síndic vam haver de donar-mos de baixa en eixe partit, i amb totes les conseqüències estem de baixa en este partit.
I puc dir-li que no hi ha ningú, absolutament ningú, que encara haja pogut dir que mos hem inclinat per una persona o per altra per raons ideològiques, o inclús de simpatia o de territorialitat.
Mosatros fem el que en consciència creguem que devem fer i el que la llei mos mana.

I Milagrosa, senyora Milagrosa, moltes gràcies per les seues paraules, eixe reconeixement del treball que fem en pro de la ciutadania.
La labor del síndic ha sigut ja explicada i reiterada que el garant i el defensor dels drets humans abans, l'administració autonòmica, local i provincial, i que ahí dediquem tot el nostre treball, la nostra il·lusió, el nostre coneixement, i procurem que els assumptes i les qüestions siguen resoltes amb agilitat, amb promptitud i amb eficàcia.

He vist que, igual que els altres portaveus, ha estudiat vosté amb moltíssima profunditat l'informe.
Jo els demane disculpes per tant llarg com ha sigut, però al portar de dos anys, que havia una raó creguem que justificada, s'havien celebrat les eleccions, després ja va vindre el període estival i després mosatros vam sol·licitat comparéixer aquí, però ja no hi havia temps material perquè mos pogueren posar per a la compareixença.
Eixa és la raó.
No ha hagut altra raó, perquè ho conec molt directament per la presidència, i sé la bona voluntat i el seu interés que ha tingut en donar-mos les màximes facilitats per al nostre treball.

I dit tot açò, senyores i senyores, senyor president, moltíssimes gràcies pel seu interés amb la institució.
La seua persona sabem que la tenim a la nostra disposició i la institució ha estat prestant-mos el calor i l'entusiasme necessari perquè tirem avant.

I a vostés, senyores i senyors diputats, moltes gràcies per les seues paraules, que mos servixen cada vegada més a ser més exigents a mosatros mateixa i a vore si podem ser més útils encara a la societat, i als més necessitats i als més dèbils.

Moltíssimes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor síndic.

Té la paraula, senyor Blanco.

El senyor Blanco Giner:

Sí, molt breument, per les hores també.

Comentar que no tenim coneixement de la resolució de la queixa sobre educació que vam presentar, entenc jo que està tramitant-se.

Que he entés que la sindicatura diu que és la conselleria la que ha de determinar la implantació progressiva del valencià, però esperem que entre a fons de plantejar-ho, de la impossibilitat dels alumnes de continuar els seus estudis en els cicles superiors en el mateix idioma que estaven escollint-los.

Li agraïsc que anuncie la investigació d'ofici sobre el compliment del Pla de foment de l'ús del valencià, de coneixement i l'ús el valencià; fins i tot també li dic que intentaré ajudar aportant la documentació de què dispose.
I entenc que seria molt important que parlara en amb els sindicats de la funció pública perquè li conten.
.
.
, perquè va ser un pla en un moment donat acordat amb els sindicats; vull dir que era un factor positiu també d'este, però que no s'està complint.

I, per últim, dos consideracions o tres.
La primera, sobre el tema d'educació, m'ha agradat molt una expressió que vosté ha fet, ha dit, «negar la falta de recursos sería negar la evidencia».
Moltes vegades en esta institució s'ha negat l'evidència, perquè segurament se fa política, i qui ha defensat al govern se troba en situacions incòmodes.
I això s'està vivint quant reiteradament els qui representen el Partit Popular en els debats sobre educació afirmen que augmentar la ràtio d'alumnes per aula no afecta la qualitat de l'ensenyament.
I és un tema que de segur haurà d'enfrontar la Sindicatura de Greuges l'any vinent, les queixes pel que fet que s'augmente fins a 40 o 42 alumnes en batxillerat el nombre d'alumnes per aula.
I si això afecta o no afecta l'ensenyament.

M'agradaria en l'últim torn, si és possible, que el síndic donara la seua opinió, que entenc jo que serà de sentit comú, com la de qualsevol persona al respecte, perquè de segur que haurà d'opinar com a institució més endavant.

Després dir-li que el Grup d'Esquerra Unida, i concretament jo, com a proponent, hem presentat una proposició de llei de transparència, que ja vorem en el seu moment si és aprovada en estes Corts; però en la qual incorporem la Sindicatura de Greuges com a valedora dels drets que eixa proposició intenta fer efectius.
Perquè entenem que cap la possibilitat, quan u fa una proposta legislativa, d'inventar-se noves oficines, nous organismes de control.
Però valorant en el grup parlamentari vam pensar que no, que tenim la sindicatura i que el que ha de fer-se és aprofitar la sindicatura.
I segurament dotar-la dels mitjans necessaris perquè puga dur a terme les seues funcions.
I, per tant, crec que també en el tema de la transparència, en el tema de l'obligació de l'administració de facilitar tota la informació que els ciutadans li demanen, amb les limitacions que les lleis establisquen, la sindicatura podria ser de molta ajuda.

I per acabar, reiterar-li la nostra posició absolutament partidària de la defensa de la institució de la sindicatura.
Dir-li que no sols correm el perill que s'elimine directament, que efectivament això caldria fer-ho a través d'una reforma estatutària, amb majories qualificades.
Però se pot eliminar de facto si se suprimiren recursos, si se llevara la importància institucional que té.

Per tant, jo sé que en estos moments no hi ha cap formació política que declare la seua intenció de fer-ho, però estem en moments difícils i delicats -com li dia-, on s'estan fent un discursos que, si bé poden tindre una part de sentit quant que hem de ser austers en la despesa, poden ser perillosos també segons s'intenten retallar.
I en eixe sentit tornar-li a manifestar el nostre recolzament a la institució i demanar-li que la institució se faça avant, com crec jo que està passant.

Res més.
Gràcies.

El senyor president:

Gràcies.

Senyor Ferri.

El senyor Ferri Fayos:

Moltes gràcies, senyor president.

També intentaré ser breu per les hores en què estem.

En primer lloc, i una cosa que se m'havia oblidat abans, felicitar-lo per l'augment de la productivitat de la Sindicatura de Greuges, donat que ha augmentat en un 25% comptant amb el mateix personal, amb els mateixos recursos.
Per tant, felicitar-lo per aquesta qüestió.

Ara m'agradaria fer-li una sèrie de propostes que crec que millorarien un poc els seus informes, que millorarien també la manera de poder avaluar l'acció de la sindicatura i també l'acció de La Generalitat en les administracions públiques.

Per exemple, quan parlen vostés en l'informe del temps transcorregut en la resolució de les queixes vostés ens aporten un temps com a mitjana, no?
I el que ens agradaria, el que seria més útil com a mesurable, seria que vostés ens digueren aquestos temps per intervals, per exemple, menys de 30 dies, entre 30 i 60 dies, de 60 a 80 dies.
D'alguna manera repartir la resolució de les queixes d'aquesta manera per a saber realment quin és el repartiment d'aquestos temps.
Perquè, clar, amb una mitjana podem tindre un valor mitjà, sí, però no sabem quines són les altres opcions.

I també, per exemple, dividir-los per territoris.
Perquè fer una anàlisi global tampoc ens dóna tanta informació com si estiguera dividit per territoris i sabérem quins són els territoris del País Valencià on estem millor i quins són els territoris del País Valencià on s'està gestionant pitjor aquestes resolucions de les queixes.

Vosté ha dit que l'acceptació de la resolució de la sindicatura per part de l'administració no suposa el compliment d'allò acceptat.

A banda del que li he dit en la meua primera intervenció, per què no que l'administració estiga obligada a remetre una còpia de la resposta al Síndic de Greuges.
O també, per exemple, la falta de resposta o estar fora de termini és allò habitual en el seu informe per a definir com és l'estat d'algunes resolucions; i això significa, a més d'un incompliment legal, una desatenció i un menyspreu als ciutadans.
I jo crec que caldria, des de Compromís creguem que caldria, especificar amb més detall en què han consistit les queixes.
I li pose un exemple.
En el tema de sanitat, en la pàgina 161, assistències externes, hi ha 76 queixes.
.
.
, assistències sanitàries, 76, assistències sanitàries externalitzades, 52, i altres aspectes, 80.
De què consten aquestos 80 aspectes?
Per exemple, això és una proposta de millora.

Quarta proposta.
Quant al grau d'eficiència, d'eficàcia, atrevir-se a dir que en un 87% s'han solucionat els problemes de forma favorable als ciutadans, quan hi ha un apartat de queixes que diu «se solucionarà», sembla aventurer, atrevit i amb falta de rigor.
No és de rebut dir que «es muy elevado y satisfactorio».
Per a qui?
Serà només per al personal de la institució.
Per això proposem que mesurem l'eficàcia amb l'elaboració d'enquestes de satisfacció als ciutadans, atesos com es fa a altres territoris.
És a dir, una enquesta de satisfacció dels clients.

Hostilitat.
En l'apartat d'hostilitat s'hauria d'incloure l'engany al Síndic de Greuges per part de l'administració, quan aquesta, després d'acceptar una resolució, segueix incomplint-la i quant el ciutadà ho posa en coneixement del síndic.

Quant a la carta de serveis, els indicadors bàsics de qualitat són en aquestos temps notòriament millorables i no és necessari ni requerir els serveis d'Aenor.
Cal conéixer i emular el Pla de governança i el Pla d'excel·lència de la Unió Europea.
Per això li proposem que a la celebració dels 25 anys de la Sindicatura de Greuges aprofiten aquest aniversari per a millora substancial en els indicadors de qualitat, tenint en compte el Pla de governança de la Unió Europea.

I després ja vosté ha fet referència a comparéixer.
Li recorde que a l'article 33 de la llei on es crea la sindicatura de greuges especifica que el Síndic de Greuges pot demanar la seua compareixença sempre que vullga en aquestes Corts i, per tant, si és la seua voluntat, estaria bé, ja que no es fa des de Les Corts que vosté demanava més compareixences d'aquest tipus per a poder analitzar de forma més profunda tots els temes que ací es debaten.

I ja, per acabar, el company d'Esquerra Unida ha fet una menció a la Llei de transparència, estem totalment d'acord des de Compromís que la figura en aquesta llei que hauria de ser, a banda que cal una llei de transparència ací, al País Valencià, la figura que hauria de ser la que regulara les queixes per l'incompliment d'aquesta llei de transparència, la que vetllara perquè es complisca, hauria de ser també el Síndic de Greuges.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ferri.

Senyora Tirado.

La senyora Tirado Museros:

Gràcies, senyor president.

Senyor Cholbi, amb tot el respecte, com no podia ser d'una altra manera, a les seues explicacions i a les seues consideracions, però, mire, jo i el meu grup parlamentari ens reafirmem en el convenciment que tenim, que a la institució a la qual vosté representa el govern del Partit Popular no se la pren en serio.
I jo crec que no se la pren en serio perquè realment l'incomoda, si em permeten l'expressió, com he dit abans, seure's front a l'espill del que poden ser en moltes ocasions les seues incompetències.
I ja tenim exemples de qüestionament d'aquesta institució, com deia el company d'Esquerra Unida.
Ja tenim exemples en Castella-la Manxa, on una de les primeres decisions del govern del Partit Popular va ser, amb l'excusa de l'austeritat, eliminar institucions tan representatives com aquesta, que en definitiva són les que vetllen pels drets dels ciutadans i per les llibertats dels ciutadans.

I perquè, com podem comprovar al llarg d'aquests anys, el govern del Partit Popular seguix sense considerar, no les resolucions ni les recomanacions de la sindicatura tant sols, sinó seguix sense considerar les problemàtiques, que en definitiva són les que generen eixes resolucions i recomanacions, fruit de les queixes que arriben a la sindicatura.

Jo crec que és un problema, com li deia abans, que encara que no és l'únic, la falta de voluntat política per a dotar de més eines a la sindicatura que li permeten, en definitiva, fer un seguiment del que es fa palés, del que s'advertix, i sobretot que eixe seguiment es puga traslladar a l'informe d'una manera més clarificadora, d'una manera més transparent, que puguem ser coneixedors.

Perquè el que sí que és cert és que la sindicatura -i això no ho dubtem- disposa d'un bon equip de tècnics, d'un equip que són sensibles als problemes que la societat valenciana denuncia reiteradament, que es posen en contacte amb l'administració afectada, amb les conselleries afectades, però a partir d'ahí s'acaba l'interés, almenys amb la informació de què disposem, s'acaba l'interés i la motivació de l'administració autonòmica per a resoldre els problemes dels valencians que acudixen a aquesta institució.

I, per tant, jo em pregunte on queda, en definitiva, la responsabilitat d'aquells que han de complir amb allò que deuria ser una exigència.

Perquè és cert que cada any s'incrementen les queixes, algunes s'arrosseguen dels anys anteriors.
L'any 2011 també és cert que s'han incrementat en un 35% -és un percentatge significatiu- les actuacions de la sindicatura, constituïdes, evidentment, pel nombre de queixes i consultes rebudes, que també s'han incrementat en el primer cas en un 25%.

I miren, en l'informe de l'any.
.
.
crec que era l'any 2009 ja s'advertia, literalment, d'una qüestió, i vaig a llegir-lo textualment.
«Del riesgo que se corre en estos momentos de crisis económica de adelgazar el estado del bienestar social, siendo por ello necesario priorizar la protección de aquellos sectores de población más débiles y vulnerables que precisan de una mayor atención e implicación de los poderes públicos para la garantía de sus derechos.
»

Després de llegir aquesta reflexió que es feia literalment en aquest informe, jo li pregunte al senyor síndic si en la seua opinió, i a la vista dels continguts dels informes i de les àrees més afectades, a la vista dels retalls aplicats pels nous decrets en sanitat i en educació, si vosté creu que aquesta advertència està sent atesa pel govern de La Generalitat, tenint en compte, a més, que la situació de crisi econòmica i d'impagaments per part del Consell s'allunya cada vegada més, al nostre parer, de les recomanacions que la institució que vosté representa va fer en l'informe, que vosté ha fet menció en la seua primera exposició, l'informe especial de l'any 2010 en relació a l'actuació dels serveis públics valencians d'ocupació en la lluita contra l'atur.
M'agradaria que em fera algun comentari sobre això, quina és la seua opinió sobre això.

I, simplement, per finalitzar, reiterar-li el recolzament del nostre grup parlamentari i el reconeixement del meu grup parlamentari cap a aquesta institució que vosté representa ací hui en aquesta compareixença, la sindicatura de greuges.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Acabades les intervencions, té la paraula, si ho creu oportú, el síndic.

El senyor síndic de Greuges:

Moltes gràcies, molt excel·lent senyor president.

Al senyor Blanco, d'Esquerra Unida, gràcies altra volta.
Ha fet referència a la implantació del valencià.
Li puc dir que el meu compromís que he adquirit és un compromís i, per tant, el portaré a terme.
I tinga vosté la seguretat que no faltaran ni hores de treball, ni ganes ni il·lusió per a intentar portar fins al racó més amagant o més lluny el que és un dret que tenen i que tenim que l'ús valencià puga aplicar-se amb igualtat que té el castellà.
Som una llengua oficial i, per tant, mereixen l'empara, la protecció i l'administració té l'obligació i mosatros tenim els drets que siga aixina.
Pot estar segur que en eixa línia estem al cent per cent identificadíssims.

Després, una llei de transparència.
Com vosté coneix, mosatros recomanem amb insistència a les administracions públiques que siguen transparents -ho recomanem amb insistència-i que faciliten tota la informació que demanen els ciutadans.
Eixa llei de transparència té d'eixir d'on és el poder legislatiu, del qual vosté tan dignament forma part.
Però sàpia que també aniria en paral·lel amb eixa inquietud que creem que és beneficiosa per a la societat,

Després.
.
.
, li facilitarem ja -porte tant de temps parlant que quasi, quasi m'enganxava-, li facilitarem la resolució a la major brevetat possible i la publicarem a la nostra pàgina web.
Jo crec que amb això donem una contestació prou completa al que vosté dia.

I la queixa d'ofici sobre el pla de formació d'ús del valencià.
Comptarem amb vosté per a la investigació, i amb el seu equip de persones.

Augmenten d'alumnes per aula.
Estarem damunt de cada queixa que.
.
.
, estudiant-la, cas per cas, per a evitar que puga perjudicar el dret de l'educació de qualitat.

I falta de recursos -que ens ha fet vosté també referència-, recursos econòmics per al síndic, que seria una forma d'ofegar la institució.
Crec que per ahí és on anava vosté.
Jo faig el pressupost del que és el síndic, i el pressupost del síndic serà auster, i més que justificat, per a poder complir la llei.
El que fa el govern amb els pressupostos després no és una missió meua, però a mi m'agradaria molt que mos respectaren els nostres pressupostos.
Perquè també som conscients de la greu crisi econòmica.
I si cal passar-se més el cinturó, però el cinturó se passa, però una altra cosa és que se passe tant que un arribe a asfixiar-se.

Mosatros, si hi pot haver més austeritat -ja no puc utilitzar termes religiosos, franciscana-, és obvi que estem per eixe camí, però la institució està per damunt de tot.
Intentarem defendre-la en tots els llocs i esperem que vosté, que ja ho ha dit abans, però també siga un ferm defensor de la institució -jo li ho agraïsc.

Moltes gràcies.

Després passem al senyor Ferri.
Les seues propostes, senyor Ferri, han segut molt interessants, i jo intentaré aplicar-les.
Mire si li parle clar.
A mosatros l'administració, per a aclarir-li-ho, mos envia tota la documentació que li demanem.
I si alguna volta es retarda, li tornem a fer un escrit en el qual li recordem l'obligació que té, d'acord amb la llei, de complir amb la informació que correspon.
O siga, fins ara, puc dir-li que a la millor mos agrada més o menys la contestació, però jo estic content de l'actitud que està tenint l'administració, i la vista és que ha millorat moltíssim en eixe aspecte.

Un major detall de les queixes per a posar-les en l'informe.
Mire, si és voluminós un informe, jo diria quasi esgotador, imagine vosté si jo de les quasi 12.
000 queixes, comence a enumerar no una per una, sinó de cada deu, una o dos, aquí -jo no tindria inconvenient- podem estar un dia o podem estar dos dies.
Si vosté té un interés especial en alguna cosa, es pot dirigir a mosatros de paraula o escrit i tindrà de seguida la contestació adequada i pertinent.
Pot estar completament segur.
Però també tenim de ser conscients que no per més coses es fan els informes més àgils i més útils.
Simplement, jo també vull que vosté ho comprenga això.

Després, no és una falta de rigor.
És el contrari.
Mosatros analitzem totes les queixes, fem les suggerències i fem les recomanacions amb total rigor.
I puc dir-li que tinc uns tècnics meravellosos, intel·ligents, preparats i amb molta dedicació, que ahí estan també a la seua disposició.

L'austeritat.
Dia vosté que hauria d'incloure's l'engany al síndic.
Home!
, si és l'engany al síndic, ja el síndic li pot dir que li contesta clarament.
Jo he vist pocs enganys.
O siga, jo li diria que conscientment no conec.
.
.
Una altra cosa és que a la millor se li done una forma a la contestació dient que es contestarà esta.
.
.
, a solucionar este problema quan les condicions econòmiques ho permeten.
Clar, això és obrir un temps indefinit.
O siga, no és dir: en el pressupost del pròxim any tindrà això.
Eixa és una contestació que és aixina.
I per això, en molts casos de la llei de la dependència succeïx eixa qüestió.

Demanar la compareixença del síndic.
És veritat, jo puc demanar-la.
Correctíssim.
I si tinc algun dia motius, ho faré; i si vostés ho tenen, amb molt de gust jo vindré.
Més clar, aigua.

Després, a la senyora Tirado, del Grup Parlamentari Socialista, li reitere també les seues paraules d'afecte, de comprensió i de recolzament a la institució.
És reconfortant hui vore que tots els grups polítics recolzen la institució, és molt reconfortant.
Els ho dic seriosament.
I a més, pràcticament un ja porta anys en la vida institucional, política, etcètera, però estes coses tan sensibles li arriben a un profundament al cor.
O siga, moltíssimes gràcies.

«El govern no considera -diu- la importància a voltes de les queixes.
» Possiblement siga veritat que a algunes queixes no se li done la importància que la queixa en sí té.
Jo sóc també conscient, conscient, que els mitjans econòmics impedixen moltíssimes voltes poder solucionar els greus problemes.
O siga, en la bossa, n'hi ha el que n'hi ha.
I si no hi ha més diners, ja pot fer en ajuntament -que ho parlava no fa molt amb una bona amiga que és alcaldessa d'un poble-.
.
.
, i la situació que estan vivint actualment.
.
.
en la situació que vivia quan era abans alcaldessa de la mateixa localitat.
I volent posar tota la il·lusió, tot l'entusiasme i tot el treball, es veu desbordada per les circumstàncies econòmiques.
I tens quasi fins un mal viure.
I estic convençut que en l'administració també passa igual.

Ara, dins de tot això, vosté ha fet una reflexió molt important sobre l'estat de benestar, el que és l'estat de benestar, el que és la llei de la dependència, etcètera, etcètera, i l'educació i altres.
Jo crec que si en alguna cosa -i no sé si ho he dit anteriorment i tal; si ho he dit, em repetisc, i a més, ho subratlle- es deu fer un retall no és en l'estat de benestar.
Ahí ja tindria de ser un actitud desesperant per a fer un retall per a l'estat del benestar.
Si val la pena lluitar per alguna cosa, entre altres, és perquè la societat, la ciutadana i el ciutadà visca dignament.
I ahí coincidim totalment i absolutament.

Reitere que lamentaria que es tingueren de fer retalls en els temes de política de benestar.
I no obstant això, m'alegraria enormement que se recolzara l'estat de benestar.
Però també mos tenim de traslladar a la greu situació econòmica, però dins d'eixa greu situació econòmica -i és molt greu, pel que jo veig i llig, tertúlies, etcètera, etcètera-, intentar solucionar el que poguérem.
Ho vorem en els pressupostos del pròxim any, que ja estan aquí.
I ahí vostés tenen de lluitar, i tots, per a aconseguir implantar eixa.
.
.
El parlament també té una missió fonamental, que és legislar.
I tota la legislació que vaja a favor dels més dèbils, el síndic sempre ho vorà amb satisfacció i és garantia que ho recolzarà continua i constantment.

I l'equip és bo, del síndic, que vosté feia referència, jo diria que la institució en general ha estat complint la seua missió, que mos faltaren mitjans, però encara no hi ha hagut obstacle perquè mosatros no puguem desenvolupar la nostra missió.
En el futur, no puc dir-li-ho.
Vosté ha fet una referència a allò de Castella-la Manxa i jo ja li havia contestat anteriorment i crec que amb prou amplitud sobre el particular.

Bé, senyor president, demane disculpes pel temps que he tingut, que crec que m'he passat.
Però també li demane comprensió, que no dubte que la tindré per a la seua part i dels membres de la mesa i els membres de la comissió, donada la importància i la transcendència que tenia l'informe.

Molt agraït i fins que vostés vullguen.

El senyor president:

Moltes gràcies.

Tramitació de documents tramesos a la comissió

El senyor president:

Ara procediria despedir el senyor síndic, però n'hi ha un segon punt de l'ordre del dia que, si no tenen ninguna petició de paraula, és una tramitació de documents que tenen vostés en les carpetes i que correspon transmetre'l a distintes institucions.

Si no tenen ningú tema més, s'alça la sessió.

Moltes gràcies.

(S'alça la reunió a les 15 hores i 11 minuts)