DS-051%20macro.html





Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 12 de juliol de 2012.
Comença la sessió a les 16 hores i 33 minuts.
Presideix el president de les Corts Valencianes, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer.
Sessió plenària número 33.

(Ocupa la presidència el vicepresident primer, senyor Alejandro Font de Mora Turón)

El senyor vicepresident primer:

S'obri la sessió.

Projecte de llei, de La Generalitat, d'estatut de Radiotelevisió Valenciana (BOC número 89).
Debat i votació del dictamen de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat

El senyor vicepresident primer:

Debat i votació del dictamen de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat sobre el Projecte de llei de La Generalitat d'estatut de Radiotelevisió Valenciana.

Per a la presentació del dictamen té la paraula l'il·lustre diputat Rafael Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent senyor president.

Il·lustres senyores i senyors diputats.

Com a president de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat se m'ha designat per a presentar en esta sessió plenària el dictamen sobre el Projecte de llei d'estatut de Radiotelevisió Valenciana, sense que ningun grup, inclús diputat, s'oposara a la meua designació.
Agraïsc, per tant, sincerament, als grups parlamentaris i als diputats esta deferència.

El projecte de llei, una volta aprovat pel Consell, es va presentar en el registre general de Les Corts el 18 de maig passat, segons registre d'entrada 23.
326 i 23.
450, sol·licitant la seua tramitació pel procediment d'urgència.
La Mesa de Les Corts va acordar la seua tramitació pel procediment d'urgència demanat el 22 de maig i va ser publicat en el Butlletí Oficial de Les Corts número 78, d'1 de juny, fixant un terme per a la presentació d'esmenes, que acabava en principi el 13 del mencionat mes.

El Grup Parlamentari Socialista, fent ús del dret que li conferix l'article 90 del Reglament de Les Corts, va dirigit un escrit a la mesa sol·licitant l'ajornament del termini per a presentar esmenes.
I la mesa, després d'escoltar el criteri favorable de la junta de síndics, va acordar ampliar-lo fins al dia 18 de juny.
En este temps van ser presentades tres esmenes de totalitat amb text alternatiu: la primera, del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, registre d'entrada 27.
469; altra del Grup de Compromís, registre d'entrada 27.
474 i, per últim, del Grup Socialista, registre d'entrada 27.
555.

Perquè estava finalitzant el període ordinari de sessions, i donat que la iniciativa havia d'anar en el seu cas al tràmit de comissió, el Grup Parlamentari Popular va demanar per escrit que fóra habilitat el període ordinaris fins la primera quinzena de juliol als sols efectes de la tramitació del projecte de llei, acord que va votar la mesa i la Junta de Síndics per unanimitat.
Així mateix, s'aprovà un calendari per a la seua tramitació, perquè en el cas que foren rebutjades les esmenes de totalitat es celebraria el debat en comissió el dia 4 de juliol i el dia 12 se celebraria, en el seu cas, la sessió de ple per a discutir i votar el dictamen de la comissió.

A pesar que les tres esmenes tenien un text coincident, la Mesa de Les Corts va decidir que permetria que foren debatudes totes elles i votades després.
En este sentit, el dia 27 de juny, el Ple de Les Corts, després dels respectius debats, va rebutjar les tres esmenes, la qual cosa el molt excel·lent senyor president va comunicar d'immediat a la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat per a continuar el procediment.

Al text del projecte de llei van ser presentades, a més, un total de 245 esmenes parcials, de les quals 8 corresponien al Grup Parlamentari Popular, 75 al Grup Parlamentari Socialista, 80 al Grup Parlamentari Compromís i 82 al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.

La Mesa de la Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat, en reunió celebrada el dia 27 de juny, va aprovar el document d'ordenació d'esmenes publicat en el BOC numero 87, de 29 de juny.
La comissió es va reunir, d'acord amb allò previst, el dia 4 de juliol i, després de debatre totes les esmenes parcials, aprovà el dictamen que presentem i que està publicat en el BOC número 89 de data 10 de juliol.

En el debat en comissió s'han incorporat un total de 17 esmenes parcials i 2 esmenes transaccionals que engloben altres 3 esmenes parcials.

La present llei ve a substituir la que des de 1989 regula la ràdio i la televisió valenciana.
Durant estos quasi trenta anys de la seua vigència s'han produït nombrosos canvis en la societat valenciana, avanços tecnològics i modificacions legislatives, els quals han fet necessari que la ràdio i la televisió valenciana seguisquen sotmeses a un procés d'adaptació a la nova realitat.
La televisió valenciana ha sigut objecte d'un constant debat des de la seua creació.
Tots som conscients del paper nuclear que pot desenrotllar en la vertebració de la nostra comunitat i és la millora del sistema democràtic.

Per tant, l'objectiu d'esta llei, segons el contingut del seu article primer, és regular la prestació per part de La Generalitat del servici públic de ràdio i televisió per qualsevol mitjà o canal de difusió, així com establir el règim jurídic de Radiotelevisió Valenciana, Societat Anònima, a la qual s'encomana la prestació del servici públic de ràdio i televisió d'àmbit autonòmic, d'acord amb el que establix l'article 56 del nostre Estatut d'autonomia.
La llei establix els objectius generals de la funció del servici públic i les línies estratègiques de continguts, emissió i producció que ha de complir Radiotelevisió Valenciana, definint també les seus fonts de finançament.

Vull afegir que el debat de la comissió es va desenrotllar dins de les normes més adequades de respecte en la defensa dels criteris que cada grup parlamentari manté, que desitge se puga continuar també eixe mateix clima en esta sessió del ple.

Senyories, esperant que hi haja un consens i que finalment els grups recolzen la iniciativa, si així ho estimen, done les gràcies per la seua atenció.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Moltes gràcies, senyor Maluenda.

En torn de fixació de posició pels grups parlamentaris, en primer lloc té la paraula la representant del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida, il·lustre diputada Marga Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Buenas tardes, señor presidente.

Señorías.

Las enmiendas que hoy venimos a defender cuestionan radicalmente -por eso presentamos una enmienda a la totalidad con un texto alternativo- el modelo de Radiotelevisión Valenciana que el Consell nos traslada.
Porque el Consell traslada un modelo para la Radiotelevisión Valenciana que define servicio público a una parte ínfima de su programación y de su parrilla.
No en vano esta ley permite o posibilita, establece la posibilidad de poder externalizar hasta los informativos, hasta los servicios informativos.
Por lo tanto, es una proposición de ley que privatiza por la puerta de detrás con planteamientos y palabras, como viene siendo habitual en el Partido Popular en los últimos tiempos, engañosas, que cuando habla de ajustes está hablando realmente de recortes o cuando habla de ayudas para la banca está hablando de intervenciones.

Por lo tanto, estamos en ese juego de palabras ante un proyecto de ley que no define con precisión qué se considera servicio público y, por lo tanto, no podemos definir hasta dónde alcanza lo que ellos entienden por servicio público.
Pero sí que establece todo un entramado de sociedades filiales en su entorno que permite la externalización, la privatización de partes importantísimas de la parrilla de programación y no solamente eso sino también la cesión de uso de los medios e instalaciones públicas de la mismas.

Esta ley permite, evidentemente, ceder a empresas privadas el uso de un patrimonio tan importante de los valencianos, como es la Radiotelevisión Valenciana.
Porque no está en la hoja de ruta del Partido Popular levantar un proyecto viable para la Radiotelevisión Valenciana pública.
Tanto es así que desprecia lo mejor que tiene, sus trabajadores y sus trabajadoras, su profesionalidad y su experiencia, 1.
200 trabajadores se irán a la calle al final de este mes.

Y Esquerra Unida no quiere que el patrimonio de los valencianos vaya para los Teconsa, los Triskel o los Intereconomía que tanto amigos tienen en la cadena.
Queremos un servicio público en su totalidad, asentado en la producción propia, que establecemos en un mínimo de 50%, y que el resto de la programación recaiga sobre la industria audiovisual valenciana, que al menos queda garantizada por nuestra parte en un 30%, que cree riqueza en nuestra tierra, que cree puestos de trabajo en nuestra tierra.

El modelo del Partido Popular para la Radiotelevisión Valenciana no busca la cohesión ni la vertebración territorial, ni es un instrumento para la normalización del valenciano que apenas alcanza en la actualidad al 8% de la emisión.
No se entiende, señorías, que hayan intentado consensuar una transacción con nuestro grupo, con una enmienda de nuestro grupo, cuando planteábamos que la cohesión y la vertebración territorial es uno de los principios con los que debe actuar la Radiotelevisión Valenciana y, ustedes, nos añadían la coletilla «si habían medios o si habían condiciones para poderlo garantizar», es decir, si había presupuesto.

Y, claro, los principios no se condicionan, los principios se garantizan.
Y si no hay voluntad de garantizar estos principios no hay voluntad para que realmente la radiotelevisión pública valenciana atienda estos principios con los que nació el ente en aquel artículo número 2 de la Ley de creación de la Radiotelevisión Valenciana, que salió por consenso en su momento por los grupos de la cámara.
Y, claro, una radiotelevisión valenciana que se privatiza o que se externaliza en la mayor parte de su parrilla no necesita definir como un principio el respeto a la independencia profesional, al pluralismo y al acceso universal de la información, porque es una radiotelevisión que no está al servicio del conjunto de la ciudadanía y de los intereses generales.

Y, en función de estos planteamientos que acabo de exponer, es por lo que nosotros hemos introducido todo un bloque de enmiendas que afectan a los artículos 1 al 9 y que van de la 8 a la 45 y que yo estoy dando por defendidas con estos planteamientos y que, en definitiva, viene a situar la Radiotelevisión Valenciana como servicio público en toda su extensión, el valenciano como lengua vehicular que promueve la cohesión y vertebración del territorio; una radiotelevisión valenciana que asuma la función de motor de industria audiovisual valenciana y altavoz de la creatividad en nuestra tierra.
Un modelo de servicio público que se debe concretar en un mandato marco y hemos planteado que ese mandato marco esté avalado por una ley específica debatida en estas Cortes que perfectamente se puede debatir nada más se vuelva en el mes de septiembre y que se podía debatir y tener acabado ese debate, así como a continuación el contrato programa para la elaboración de los presupuestos y para que entraran en vigor a partir del 1 de enero.

Pero ustedes se han negado a hacer un debate específico, se están negando hasta el momento a hacer un debate específico sobre algo tan importante como son los objetivos generales y las líneas estratégicas que deben constar en el mandato marco.

Y además establecemos y queremos que la independencia, la pluralidad y el rigor informativo sean de una vez por todas una actuación de la Radiotelevisión Valenciana del futuro, o sea, que no nos encontremos con que aparecen las imágenes de las movilizaciones del IES Lluís Vives y nadie sabe que es por los recortes en la educación.
Nosotros queremos que precisamente el rigor y la fidelidad a los hechos sea algo que se garantice en la nueva televisión.
Y por eso planteamos un comité de redacción, un comité informativo que realmente, formado por los trabajadores de la casa, garantice esa independencia de partidos, creencias, etcétera, etcétera de quien esté gobernando sea quien sea.

Y, miren, señorías, un modelo público de Radiotelevisión Valenciana es papel mojado si no garantiza mecanismos democráticos en su gestión y en su control, basados en la representatividad y en la participación.
Y entro a defender otro bloque de enmiendas que van desde el artículo 10 hasta el artículo 23, que giran en torno precisamente a estas categorías, a las categorías de participación y de control y de representatividad.
Porque este proyecto de ley representa un giro antidemocrático en los mecanismos internos de gestión y de participación.

Y quiero denunciar públicamente que ustedes dejan conscientemente a una parte de la representación de esta cámara que supone el voto de miles de valencianos y de valencianas fuera del consejo de administración de la futura Radiotelevisión Valenciana.
Y no se escuden en que hay que ajustar, porque la democracia no se ajusta, la democracia se ejerce y se establecen los mecanismos para que los valencianos, en su representación institucional, tengan su presencia en el consejo de administración, que ustedes no solamente niegan que los trabajadores estén presentes sino que niegan que parte de esta cámara que aquí nos sentamos podamos estar presentes en el futuro.
Y eso no es más que la vulneración de esta cámara en su pluralidad.
Y eso es un retroceso democrático sin precedentes en la Radiotelevisión Valenciana, algo que no ocurre en otros lugares de España, en otras comunidades autónomas.

Pero, bueno, a ustedes les da lo mismo, porque están en eso, están en el retroceso democrático y, tras las medidas ayer anunciadas por Rajoy, ustedes no pueden decir otra cosa.
Ustedes son protagonistas del mayor ataque en democracia a los derechos sociales y a los derechos políticos y están volviendo del revés el estado, las instituciones, las normas de convivencia y la democracia misma.
Y esto se traslada a esta ley.
Y esta ley está en esa dinámica y en ese discurso.

Ustedes garantizan un consejo a su medida, monocolor y un director general afín a ustedes, porque la doble vuelta la hacen en segunda instancia por mayoría.
Nosotros queremos que esa doble vuelta en segunda instancia tenga una mayoría para el consenso, porque nos preocupan sus prácticas excluyentes y queremos un acuerdo en el nombramiento del director general y en el nombramiento de los consejeros y no queremos que vacíen de democracia las instituciones y a base de pasar el rodillo, como es lo que vienen acostumbrando a hacer.

En este sentido, Esquerra Unida plantea también reforzar la capacidad de control del consejo, la transparencia y la democracia interna de este órgano.
Y por eso planteamos que nunca el presidente del consejo ha de ser el director general por razones obvias, que el mismo consejo debe realizar tareas de seguimiento de la política de personal, el seguimiento de la función presupuestaria, de las cuentas anuales, de la aplicación de resultados, de la contratación por parte del director general que no serán del millón, menos mal que ustedes han reducido la discrecionalidad del director general en la contratación de los cinco al un millón.
Y, realmente, con eso posibilitar una mayor relación entre las Cortes y el consejo de administración.

Por eso, porque queremos una buena relación del ente o de la futura Radiotelevisión Valenciana con las Cortes, planteamos que la totalidad de los consejeros, no solo el director general, puedan acceder a comparecer en la Comisión de Control de Radiotelevisión Valenciana.
Y por ello planteamos un consejo de ciudadanos de contenidos y de programación, que es una pieza vital para ligar la sociedad valenciana a la Radiotelevisión Valenciana y contribuir a la calidad de la misma, que es garantía de audiencia y un órgano asesor como este que debería estar vinculado tanto al consejo como al director general.

Y para acabar quiero defender un tercer bloque de enmiendas, un tercer bloque de enmiendas que va desde la enmienda 129, es decir desde el artículo 24 hasta el final.
Y me centraré en aquellas que considero más relevantes para el futuro.

Mire, causa de confidencialidad, ni una; consejo de audiovisual que se ponga en marcha después de que se apruebe la ley, que es fundamental para garantizar el respeto de los derechos y libertades en el ámbito audiovisual valenciano y disolución de radiotelevisión sí, pero sin pasar página.
Y queremos que esa comisión de interventores sea aprobada por esta cámara, guardando la legalidad y, desde luego, que nos den definitivamente una idea y una explicación de qué ha pasado para que hayamos llegado a esos 1.
200 millones de deuda financiera.
Aquí no se puede pasar página, aquí hay que asumir responsabilidades.
Y si esta ley no asume las responsabilidades del pasado es una ley que nacerá muerta.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora Sanz.

Per part del Grup Parlamentari Compromís, l'il·lustre diputat Enric Morera té la paraula.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Per l'ambient de la sala pareix que estem assistint al soterrar de Radiotelevisió Valenciana.
S'acaba una època després de vint-i-huit anys d'un instrument important, l'aparador de la nostra autonomia, un instrument significatiu, i així va ser creat, a favor del valencià, d'un servei públic informatiu, neutral, de qualitat i també de la nostra indústria audiovisual.
Només amb això era justificable, com és justificable la creació de Radiotelevisió Valenciana.

Per això jo, com els he dit en comissió, pensava que vostés tindrien l'altura de mires per a demanar perdó per tot el mal que han fet, per l'ús partidista que s'ha fet de Radiotelevisió Valenciana i buscar un consens amb l'oposició per a millorar allò que no s'ha fet, per a fer una autèntica radiotelevisió valenciana pública i de qualitat, com a servei públic i a favor dels sectors productius valencians.
No han demanat perdó i vostés empitjoraran un instrument essencial per a la nostra autonomia.

Si aixina com ahir la crisi justificava el senyor president del govern, el senyor Mariano Rajoy, el pitjor atac social que hem patit, i després del pitjor atac social va el democràtic, els retalls democràtics, vostés continuen impassibles el ademán en la dinàmica de reduir els nostres àmbits i quotes de democràcia en el que són els instruments públics de Radiotelevisió Valenciana.

Miren vostés, sense anar més lluny, ahir en el debat del Congrés dels Diputats l'únic diputat valencià que va intervindre, l'únic, el diputat Joan Baldoví de Compromís, no va aparéixer en Radiotelevisió Valenciana.
Vostés han segrestat Radiotelevisió Valenciana per al seu ús partidista i volen continuar perpetuant de forma ja més legal este autèntic drama.
Eixe grup partidista és el que mos porta al desastre.

Nosaltres hem sigut sensibles a la demanda de la plataforma «Sí a la Radiotelevisió Valenciana», la nostra, la declaració de Burjassot, que integra moltíssima gent que vol una autonomia millor i dins d'eixa autonomia millor vol una radiotelevisió pública, des del guionistes, universitats, professionals, treballadors del comité d'empresa de Radiotelevisió Valenciana, gent que s'estima la nostra radiotelevisió, malgrat la manipulació i l'ús partidista a què vostés l'han sotmesa i eixa gent vingueren a buscar-nos i a dir-nos que es posaven per millorar.
I la mà estesa la tenien vostés per millorar el model de radiotelevisió pública valenciana.
I vostés no ho han fet, vostés han deixat d'escoltar al poble, d'escoltar els nostres professionals, la gent de la indústria audiovisual, els treballadors, els guionistes, tanta i tantíssima gent que els ha dit «per ahí no» i vostés han decidit perpetrar este atemptat a la nostra autonomia en forma de Radiotelevisió Valenciana.

I la qüestió és ¿per què fan vostés això?
Tanta por tenen a la llibertat d'expressió, a la falta de manipulació?
Necessiten encara més controlar els mitjans de comunicació?
Perquè vostés, els ho dic, no ens poden donar lliçons, vostés no ens poden donar lliçons.
Ni lliçons en la gestió de la nostra Radiotelevisió Valenciana, que no han pagat ni un euro, han avalat i no han amortitzat ni un euro, i per això el desastre dels 1.
200 milions d'euros.
No són vostés uns bons governants.
Vostés no saben el que és governar.
Podran guanyar eleccions manipulant i usant partidistament la nostra televisió, però no saben el que és governar.
Han portat a la fallida La Generalitat i la televisió valenciana.
No ens poden donar lliçons, perquè vostés no han fet cap acord amb el sector de l'audiovisual, com sí que han fet altres televisions autonòmiques, com la gallega.
Vostés no ens poden donar lliçons, perquè han saquejat la nostra Radiotelevisió Valenciana, fins i tot utilitzant la presència del papa, la presència del papa!
No han tingut (inintel·ligible) .
.
.
 ni d'utilitzar eixa presència per a usar els recursos, els limitats, de Radiotelevisió per a tirar mà a la butxaca de les arques públiques.
I la nostra diputada Mònica els ha demanat que mos passen els comptes i no donen ni un rebut.

Però és que, no obstant això, el responsable de recursos humans de Radiotelevisió Valenciana, aquell que es va emborratxar en unes eleccions i deia «vamos a forrarnos», este senyor, el de recursos humans, és que està en estos moments en un procés penal, en un procés penal per directives de Radiotelevisió Valenciana que l'han acusat de delictes gravíssims.
Parlem de Triskel, de l'arraconament dels bons professionals que té Radiotelevisió Valenciana.
No ens poden donar lliçons.
I mos plantegen ara un projecte de llei que empitjora el que teníem fins ara?
Quina lliçó mos van a donar vostés!
I els ho dic, els treballadors no són els culpables, són vostés i els seus directius i les seues majories absolutes les que han portat al desastre la nostra Radiotelevisió Valenciana.

I la pregunta és: ¿per què arriben vostés a esta decisió de no millora, de no voler consensuar un text, de no escoltar la societat civil organitzada?
¿Per què continuen vostés amb eixa actitud d'impassible el ademán?
Perquè tenen por a la llibertat, perquè tenen por de la neutralitat, perquè tenen por de la professionalitat, perquè volen acabar amb la nostra ràdio i televisió pública valenciana.

Els he presentat moltes esmenes, no fetes només pel nostre grup parlamentari sinó fetes per gent que entén i que en sap i que vol la televisió valenciana.
Però vostés n'han acceptat una de les quasi mil.
I això no és forma de voler consensuar i arribar a acords, el seu text no aprofita.
Perquè què va a passar, què va a passar?
Va a passar una cosa molt senzilla, que el pressupost públic que serà l'únic, els diners públics que paguem tots els ciutadans se'n van anar a l'externalització amb empreses externes que externalitzaran vostés, que adjudicaran eixa externalització per a continuar cantant noves glòries al Partido Popular.

I eixa és la realitat: diners públics per a prestar un servei privat i molt privatitzat.
Això ho contempla la llei, fins i tot els noticiaris, i posen allí una coletilla «sempre i quan ho autoritze o no contradiga la llei general».
Això és una vergonya i això ho direm i s'ha de saber.

Fins i tot han tingut la santa barra que només amb la seua majoria absoluta temporal van a imposar-nos, a través del consell d'administració, la totalitat del consell d'administració.
Tenen por.
Però els dic una cosa, i aquells que es vullguen quedar amb els nostres diners a través d'eixes empreses fiduciàries, que no anem a respectar cap contracte, que els portarem a investigar, que els mirarem amb lupa i que ningú se faça l'ànim d'amb els diners públics fer negoci de la manera que vostés ho volen fer.
I els diré per què: perquè vostés estan sent investigats per la fiscalia.
L'única vegada que hem pogut tindre accés per un conseller independent dels números del consell d'administració, i jo estava present, el fiscal encara diu «así engañaban a los consejeros», sí, així.
Perquè els números que vostés han portat al consell d'administració no són els números que han presentat després en el registre mercantil.
I això està sent investigat.
Encara tenen vostés més, és que són una caixa de sorpreses.

Per això els dic que no ens van a donar sorpreses i que estarem mirant-los i mirant-los amb lupa, encara que ens vulguen apartar del consell d'administració.

Tinc ací l'escrit de fiscalia i les irregularitats són d'aúpa, són d'aúpa.
No anem a consentir que continuen tirant-li mà a la nostra radiotelevisió pública.
Vostés haurien d'haver vingut ací amb una altra actitud de demanar perdó, de reconéixer els errors, de dir que no ho tornaran a fer, propósito de enmienda, i evitar i passar pàgina als anys tan durs, tan negatius que hem tingut en la nostra autonomia.
I eixe és el camí que haurien de fer, però, no, vénen perquè tenen por, perquè no saben més, perquè són uns inconscients.

I un govern responsable, senyor vicepresident, un govern responsable que volguera actuar amb exemplaritat i amb altura de mires no aprovaria unilateralment este projecte de llei només amb els vots del Partit Popular.
Perquè la Radiotelevisió Valenciana és de tots i de totes, és el nostre parador, és la nostra mirada als ulls, és un instrument necessari, fonamental per al valencià que vostés diuen que siga una cosa preferente.
Però si encara no han entés que l'única possibilitat de viabilitat d'una televisió és ocupar un nínxol on no tinga competitivitat, i allí n'és un.
O els programes que han funcionat qui són?
Encara que els facen productores madrilenyes, fets per bons professionals valencians, però això sí, madrilenyes, perquè vostés han de pagar los servicios prestados a Madrid, tenen torticolis a Madrid.

Per tant, els dic que vostés no estan èticament legitimats per aprovar este projecte de llei amb la seua única majoria cada vegada més reduïda i més esquàlida.
No ho poden fer.
I a aquells que vullguen beneficiar-se d'esta circumstància els direm que no anem a respectar ni un contracte fet d'esta manera.
No anem a ser els ciutadans els qui paguem perquè se beneficien los amiguitos del alma.
Això s'ha acabat.
Si volen vostés estem a temps de parar i encetar un nou camí d'una radiotelevisió valenciana nostra, de la qual ens puguem sentir orgullosos, de consens, que mire el futur com a servei públic de qualitat que done garanties a la nostra llengua i que deixe de ser manipulada per un govern que ja no dóna per a més.

Eixa és la proposta que els fem, si no l'accepten ja sabem de què van vostés i, per descomptat, amb Compromís no compten.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Morera.

Correspon ara fixar la posició del Grup Parlamentari Socialista a l'il·lustre diputat Josep Moreno, que té la paraula.

El senyor Moreno Escrivà:

Moltes gràcies.

Senyories, els ho vaig preguntar fa dos setmanes des d'aquesta trona.
Vaig repetir aquesta pregunta sense obtindre resposta a la comissió legislativa de la que prové la inversemblant ponència llegida fa uns minuts pel senyor Maluenda.
La pregunta era: quin és el problema.
Si la llei que nosaltres els proposàvem impossibilitava que pogués nomenar-se un director general, un president o un consell d'administració sense comptar amb el seu acord; si la nostra proposta era la garantia que el dia en què passen a ser oposició s'observe el respecte degut al que vostés representen i a les funcions de control democràtic que té encomanada aquesta cambra; si la nostra proposta a la comissió legislativa els permetia substituir sense majoria qualificada qualsevol vacant que pogués donar-se per evitar la utilització perversa del bloqueig parlamentari, eixe bloqueig parlamentari que tant els preocupa, malgrat que sols vostés l'han practicat en esta cambra, quin era el problema, els vaig preguntar.
Ha passat el temps i per tota resposta sols hem rebut prepotència, desqualificacions i un silenci irresponsable.

Vostés han decidit substituir una llei de consens aprovada per unanimitat per una altra, una llei en què el director general el posarà el Partit Popular; una llei en què el consell d'administració el posarà el Partit Popular, un consell d'administració sense cap capacitat de control al Partit Popular, un consell d'administració en què el mateix director general del Partit Popular pot ser alhora president del consell d'administració; una llei que conté un manament marc il·legal que durarà nou anys, elaborat pel consell del Partit Popular i no per Les Corts -com establix la seua pròpia llei-, debatut al consell del Partit Popular i no a Les Corts -com determina la seua pròpia llei-, un manament marc aprovat per la porta de darrere amb una disposició addicional per usurpar les funcions d'aquesta cambra; una llei que preveu l'aprovació d'un contracte programa que determinarà el consell del Partit Popular amb una director general del Partit Popular, amb uns informatius sense consell de redacció dirigits per un comissari polític del Partit Popular, com ja han fet a Radiotelevisió Espanyola.
I tot açò controlat per una comissió de control de Radiotelevisió Valenciana que el Partit Popular ha convocat una vegada en huit mesos i a la qual compareix i s'explica qui i allò que al Partit Popular li sembla bé.
(Aplaudiments)

Esta llei, senyories, és d'eixe tipus de lleis que deurien unir els partits als que separa la ideologia perquè aquesta, senyories, és una llei, els principis bàsics de la qual no entren en el debat d'esquerra o dreta.
Aquesta és una llei en què tota la discussió és: si més democràcia o més manipulació, si més transparència o més corrupció, si més pluralitat o més control del govern.

Senyories, alguns de vostés no s'ho creuran, però jo mai he cregut en l'equivalència entre militant del Partit Popular i corrupte.
Estic convençut que alguns de vostés militen en el Partit Popular per una convicció honesta en les millors idees que ha aportat el pensament liberal democràtic a la història de la humanitat.

Per això, m'adrece especialment a alguns de vostés, aquells que no estan imputats per corrupció ni involucrats en cap cas.
A vostés, senyories, els dic que aquesta llei és una vergonya i que la seua aprovació serà motiu de desprestigi col·lectiu per aquesta cambra.
Si aquesta llei acaba publicant-se en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana amb el redactat proposat pel govern, aquesta cambra haurà iniciat un camí, el del desmantellament efectiu de la primera de les institucions i instruments que, fins avui, han definit el nostre autogovern.
I eixe espai polític que coneguem com a «Comunitat Valenciana».

Perquè una radiotelevisió valenciana pública és el primer i un dels més importants instruments per garantir una democràcia efectiva i assegurar i garantir la vigència de drets fonamentals, com ara el dret a la informació veraç i al dret a la llibertat d'expressió.

No s'enganyen, senyories, aquesta llei no dividix el govern i l'oposició.
En aquest costat no hi ha una opció política, està tota la societat civil valenciana, inclosos aquells que els voten a vostés i que són, abans que conservadors, demòcrates.
(Aplaudiments)

A aquest costat de la cambra està el seu company, el senyor Feijóo i la llei gallega, aprovada pel seu partit i que el mateix vicepresident Ciscar va posar com a model per a després oblidar, un cop més, les seues pròpies paraules.
A aquest costat el senyor Martín Quirós, membre del Consell Valencià de Cultura, eixe del que vostés han obviat les recomanacions i suggeriments.
A aquest costat està l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
A aquest costat està la universitat.
A aquest costat està la immensa majoria de periodistes i periòdics amb independència de la seua línia editorial.

A aquest costat estem tots, menys el govern valencià.
(Aplaudiments)

Al seu costat, senyor Ciscar, ni tan sols està tot el PP.
Està un govern en mans dels qui se saben protagonistes inevitables dels imminents informatius i que no poden suportar la idea que qui els edite, els dirigisca o els presente siga un o una periodista lliure i independent.

Al seu costat estan sols aquells que saben que esbrinar on han anat a parar els quasi 1.
300 milions d'euros esfumats a televisió, no pot dur-los res de bo!
Perquè amb uns liquidadors anomenats, com proposàvem nosaltres, per aquestes Corts, saben que els produiria l'augment de la inflada nòmina d'imputats que pobla eixa part de l'hemicicle i també la llista de delictes que ja se'ls atribuïx als que estan sent processats.

Senyor Ciscar, el seu govern conviu amb una autèntica organització paral·lela i vostés han legislat a la mesura d'un grup que entre imputats, processats, exprocessats en espera de tornar a ser-ho, familiars directes de processats i diputats per designació directa de processats, supera la vintena de les seues senyories.
(Aplaudiments)

Eixa és la raó per la qual el govern ens presenta una llei ostatge d'aquells que no van a consentir que un dia els informatius de Canal 9 informen que una trama d'íntims coneguts d'aquest govern ha robat els diners dels valencians que devien haver anat a evitar la violació de xiquets a Àfrica o la seua angúnia i la seua mort a causa de la sida.
(Aplaudiments)

Senyories, era difícil traure un text alternatiu més democràtic i decent que prosperara.
Ho sé.
Però era la nostra responsabilitat com era la seua haver buscat el consens.
Perquè, en publicar una llei de Radiotelevisió Valenciana sols de vostés, el que van a publicar és un certificat de defunció.
Però el pitjor de tot és que, o bé en este cas el millor de tot és que aquest procés ha servit per a portar una evidència, la evidència que vostés estan sols, incomunicats en la seua obsessió per sobreviure al tsunami de corrupció que els assola.

Però, malauradament, aquest procés ha donat també una altra evidència de la qual tots vostés han de ser conscients.
Com el Partit Popular ens demostra cada dia -i brutalment ens ha demostrat el senyor Rajoy fa unes hores- cap dret és irreversible i cap llibertat està assegurada.
Per això, el mateix dia que entre en vigor aquesta llei ha de continuar i continuarà la lluita dels qui pensem que aquesta terra necessita una televisió pública de qualitat i en valencià.
(Aplaudiments)

Des d'aquesta trona, vull encoratjar els que ja ho fan i els que duen molts anys fent-ho.
Els dic que perseveren, vos dic que lluiteu, vos dic que continueu.
Davant els quals vull fer un anunci i contraure un compromís solemne: un dia, aquesta terra tornarà a estar governada per aquells que de debò creuen que el progrés i la democràcia són dos conceptes indestriables; tornarà a ser governada pels que creuen que no hi ha llibertat sense veritat i sense periodistes i periodisme que la defenga; un dia, tornaran a governar aquells que saben que no hi haurà valencià si no hi ha valencià audiovisual, que no tornarà el prestigi a les nostres institucions fins que no torne l'últim euro que han saquejat d'aquestes mateixes institucions (aplaudiments) aquells que mai les han estimat, aquells que contínuament i de manera reiterada les menyspreen.

Senyories, un dia, eixe serà el govern de tots els valencians.
I eixe govern, el primer que farà serà restituir als valencians una llei de Radiotelevisió Valenciana democràtica i decent.
Eixe dia, eixe dia, un govern tornarà als valencians un espai públic de llibertat, que és el que deuria haver sigut fins ara, eixe mateix espai públic que vostés sense el més mínim indici de mala consciència, sense cap remordiment, sense cap vergonya i amb el somriure a la boca -com ahir aplaudien ferventment al senyor Rajoy-, hui estan disposats a reduir a cendres (aplaudiments), a enfonsar-lo i a fer-lo desaparéixer per sempre.

Però no serà ni amb la nostra col·laboració ni sense que continuem, mentre vostés se riuen, amb la nostra resistència.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Moreno.

Per a fixar posició per part del Grup Parlamentari Popular, la il·lustre diputada Alicia de Miguel té la paraula.

La senyora De Miguel García:

Muy buenas tardes, senyor president.

Señoras y señores diputados.

Voy a intentar en estos diez minutos escasos que tengo contestar a los tres grupos que han subido a la trona antes que yo, y también dar una realidad constatada y constatable en este proyecto de ley -que está escrito y publicado- de lo que efectivamente representa una nueva Radiotelevisión Valenciana para todos.

La mayor parte de ustedes se han preguntado por qué no hemos sido capaces de llegar a un acuerdo.
Y yo les digo aquí y les contesto en nombre de mi grupo de por qué no han querido.
Porque el momento político que se está viviendo en este instante, las circunstancias políticas que se están viviendo en este momento han hecho que el Partido Socialista, fundamentalmente, el partido más importante de la oposición en les Corts Valencianes, no haya querido, porque no ha podido.
Porque esta ley, señoras y señores diputados, estoy absolutamente segura de que en otro momento político es perfectamente consensuable.

Pero, mire, hay intereses políticos que, desgraciadamente, en este caso están por encima de los intereses de los valencianos y de las valencianas.
Y eso es lo que le ha pasado fundamentalmente al Partido Socialista -insisto- como el partido más importante o con mayor representación de la izquierda en la Comunidad Valenciana.

Han querido, y es una estrategia política clarísima, visualizar una posición de tripartito.
Han querido visualizar que no van a tener un acuerdo con el Partido Popular en esta ley.
Yo creo que esto es un error, creo que esto es un error porque -insisto- han puesto por delante los intereses de los valencianos y de las valencianas en un interés partidista.
Se ha evidenciado a lo largo de todo el proceso de esta ley un interés: una escasa preparación en la comisión, la capacidad de votarse consigo mismo en contra, es decir, votar articulados de la ley que habían presentado como proyecto alternativo y que en la comisión los votaron en contra.
Claro, esto ha sido algo insólito y, al final, lo que demuestra claramente es que no se ha llegado al acuerdo porque no se ha querido y porque el posicionamiento político por otros motivos era, por encima de todo, no llegar al acuerdo.
(Aplaudiments) ¡Y esto está claro!
¡Y esto lo ve todo el mundo!

Porque, vamos a ver, señoras y señores diputados, esta ley es una ley que potencia y posibilita una radiotelevisión valenciana para todos, una radiotelevisión valenciana más democrática y más plural, independiente porque lo dice de forma expresa el contexto de la ley, una ley que permite el servicio público y lo define en el artículo 2.
¿Cómo que esto no es una ley, no es una radiotelevisión pública?
Si lo define en el articulado, ¡por favor!
, señoras y señores diputados.
Digan otras cosas, pero no digan lo que no es.

Plural.
Garantiza esa prestación de servicio público.
Es una radiotelevisión valenciana que exige que su actividad sea un elemento vertebrador, integrador en nuestra comunidad, de su territorio, que mejora nuestra cultura, nuestras raíces históricas, nuestra diversidad, nuestro orgullo de ser nuestra lengua valenciana que se va a utilizar de manera preferente.
Y eso está en la exposición de motivos.
¿Es que ustedes no se han leído la ley?
¿Es que ustedes no tienen interés en hacer una radiotelevisión valenciana más eficiente, más eficaz, más sostenible, más independiente y más profesional?
Porque esto es lo que dice la ley.

La ley dice que tendrá la obligación de formar, educar y entretener.
La ley dice que tiene que haber -y lo hay- un mandato marco desde les Corts Valencianes.
¿Qué es ese invento de que tiene que ser que en una ley posterior?
Ustedes, ¿qué pasa, que quieren retrasarlo todo?
Ustedes, ¿qué pasa, que quieren poner palos en las ruedas?

El mandato marco -y se lo digo- en la disposición adicional primera -¡léanselo!
- concreta de forma explícita una vez más los objetivos generales, las líneas estratégicas, va a ser renovado cada nueve años y va a ser controlado en les Corts Valencianes con una comisión específica de seguimiento de ese mandato marco.
¿Por qué les parece a ustedes mal que sean les Corts Valencianes la representación de la voluntad del pueblo la que controle la Radiotelevisión Valenciana?
¿Por qué quieren ustedes llegar de una manera torticera cuando no les ha votado más gente?
¡Oiga!
, que sean les Corts Valencianes, no caminitos extraños y estrafalarios.
Les Corts Valencianes, en su mandato del pueblo que vota en libertad y en democracia.
(Aplaudiments) Eso es lo que a ustedes a lo mejor les gusta menos, pero no se entiende.

¿Les parece mal que ese mandato marco tenga un enorme y potente instrumento, que es el contrato programa, por un período de tres años?
¿Les parece mal que la financiación sea sostenible, que se adapte al actual momento socioeconómico, porque hay prioridades y el gobierno debe atenderlas, señoras y señores diputados?

¿Les parece mal que lo que se financie de manera clara y expresa sea aquello que es lo público y que se financie todo lo que tiene que ver con lo público?
¿Les parece también mal?
¿Les parece también mal que esta ley impulse de verdad el sector audiovisual?
Porque ustedes tienen aquí una ensalada mental extraordinaria.

Están defendiendo que el único proveedor de este servicio público tiene que ser la radiotelevisión valenciana pública y, por otro lado, están ustedes defendiendo al sector audiovisual valenciano.
¡Oiga, aclárense!
Si el proveedor es la Radiotelevisión Valenciana pública, el proveedor no puede ser, porque se contradice, las productoras privadas aunque sean valencianas.
Explíquenme esa contradicción, porque yo sinceramente no la entiendo.

Vamos a ver, ¿profesionalizar el consejo de administración?
O sea, ¿a ustedes lo único que les preocupa es ver a quién van a colocar y a cuántos en ese consejo de administración?
Oiga, si serán de todos.
Necesitan -y la ley así lo dice- cinco años mínimo de experiencia, ¿por qué no vamos a llegar al acuerdo?
¿Por qué no vamos a llegar a ese acuerdo mayoritario de nueve personas con una demostrada experiencia en el sector en lo que tiene que ver con la empresa y en lo que tiene que ver con estar en consejos de administración?
¿Por qué?
¿Por qué va a ser uno de uno, otro de otro y otro del de en medio?
¿No queremos dar un salto hacia delante en el democratización, en la libertad, en la independencia y en la profesionalización?
¿Por qué no quieren ustedes los tres quintos?
¿Y quieren…, -perdón- no quieren la mayoría absoluta y solo quieren los tres quintos?

Eso es algo muy hipócrita, porque ustedes, cuando les conviene, y ahí está demostrado cuando están gobernando, cuando hay un problema de bloqueo, sacan un decreto ley…, el señor president de la Generalitat catalana, el señor Montilla, y dice, «no, de lo que dije digo, digo Diego».

Oiga, si están demonizando las mayorías absolutas, será para siempre, no cuando nos conviene.
Si ustedes demonizan la mayoría absoluta, cuando haya bloqueo, no digan: «Ah, no, donde dije digo, digo Diego, y ahora digo tres quintos.
» Aclárense, porque esto es una incoherencia extraordinaria e importantísima.

Yo estoy segura de que vamos a llegar a acuerdo de los tres quintos.
Lo demás son todo inventos y cosas que no tienen sentido, porque ustedes incumplen lo que dicen, dependiendo de lo que les conviene, de manera clara y precisa.

¿Que no tiene que les Corts Valencianes controlar el funcionamiento de la ley?
Oiga, el director general de Presupuestos tendrá que comparecer, los que se propongan en la comisión por primera vez, en les Corts Valencianes.
La Comisión de Control de la Radiotelevisión Valenciana controlará el funcionamiento, pero además habrá una comisión de seguimiento.
La Sindicatura de Cuentas la controlará junto con las auditorías externas.
Y la liquidación -eso que tanto les importa-, la garantía de los altos funcionarios de la Generalitat valenciana.

Es decir, que todo esto que ustedes dicen que es imposible consensuar, simplemente, es porque no quieren, porque no les conviene políticamente, vaya usted a saber por qué.
Porque directamente ustedes lo que quieren es no llegar a ningún acuerdo con el Partido Popular y ahora tendrán que salir aquí ustedes a explicarme por qué.

Porque yo creo que esta ley significa un avance extraordinario para una nueva radiotelevisión valenciana, evidentemente que más independiente, evidentemente que más plural, evidentemente que más profesionalizada, evidentemente que mejor controlada, evidentemente con una financiación sostenible, señoras y señores diputados, porque es que parece que ustedes no se enteren de lo que está pasando en estos momentos, ya no solo en España, sino en general en todo el mundo.

Señora Sanz, directamente voy a dirigirme a cada uno de ustedes en el poco tiempo que me queda.
En primer lugar, quisiera agradecerle y felicitarle por su rigor, porque usted ha demostrado a lo largo de todo este proceso que ha trabajado, se ha preparado sus enmiendas y ha trabajado directamente en todo lo que es el proceso de la ley.
Yo no sé si esto a usted le gustará o no, pero se lo digo de corazón y, además, todo mi grupo comparte en este sentido, los que hemos estado en la comisión, comparte este punto de vista.

Señora Sanz, le vuelvo a repetir, es que esto no es un giro antidemocrático, es que el servicio público -léase, por favor, el artículo 2- está garantizado, pero no es que esté garantizado en la ley, es que está garantizada su financiación, que es todavía más importante, señora Sanz.
Es que habrá dos economías distintas, la que financiará lo que es la función pública que irá a los presupuestos y la que tendrá que autofinanciarse, porque está claro que hay que establecer prioridades.
Y esta ley lo que establece es una radiotelevisión valenciana con financiación pública.

Señora Sanz, no entiendo de verdad por qué no es capaz de llegar al acuerdo con nosotros.

Señor Morera, es que usted siempre dice lo mismo, siempre dice la misma historia, siempre cuenta lo mismo, pero bueno, en la réplica ya tendré ocasión de decirle, ¿cómo puede usted erigirse siempre en juez y parte, repartir tarjetas democráticas…

El senyor vicepresident primer:

Señoría, vaya finalizando.

La senyora De Miguel García:

…y hablar del sector audiovisual?

Señor Morera, creo que debería usted echarle una pensada a eso.

Siento no haber tenido más tiempo, pero son tres y uno…

El senyor vicepresident primer:

Gracias… gracias, señora De Miguel.

La senyora De Miguel García:

…y en la réplica contestaré un poco más.

Gracias.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Per al torn de rèplica, per part d'Esquerra Unida, senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Señora De Miguel, yo le voy a explicar qué posibilidades hemos tenido para llegar a un acuerdo sobre esta ley.

Y yo le quiero recordar que tenemos un trayecto recorrido que empezó cuando ustedes nos proporcionaron un documento, que se llamaba «documento de bases para la futura ley de Radiotelevisión Valenciana», a la que Esquerra Unida contestó, y contestó en todos sus apartados.
Y nos quedamos responsablemente esperando a que el Consell nos dijera algo.
Pero el Consell sobre ese documento ya no nos dijo nada.

Y la segunda vez que nos reunimos, esta vez con el señor Ciscar, efectivamente, ahí lo que nos dijeron no es una contestación a aquel documento de la ley de bases, fue el anteproyecto de la ley de Radiotelevisión Valenciana puesto sobre la mesa y debidamente informado por todos los consejos que tenían que informar.

Claro, si ustedes dicen que eso es trabajar por el consenso, pues, la verdad, estamos hablando de cosas absolutamente diferentes.

Y a partir de ahí, ustedes ya no han dado la posibilidad de otro mecanismo para el trabajo conjunto, porque, ¿cuándo nos han dicho que se podía trabajar?
¿Cuándo nos han dicho que podíamos consensuar?
Pues quince minutos antes o el día de antes, «mañana nos vemos antes de entrar en la comisión».
¡No hemos tenido otra oportunidad!

Claro que no hemos tenido otra oportunidad y claro que hemos acudido a la sociedad, a los trabajadores de la casa, a los profesionales, al audiovisual, a la educación, al mundo de la investigación a que nos dijeran qué queremos que sea la televisión pública valenciana, la radiotelevisión en un futuro.
Claro que hemos ido, porque teníamos la obligación de ir ahí, y claro que hemos trabajado con ellos.
Y esa es la base del texto alternativo que presentamos.
Y ahí es donde está la sociedad, porque con ellos se ha contado, con ellos se ha contado.

Lo que no se cuenta es cuando usted vuelve a decir en este documento que el servicio público está garantizado.
Pero, ¿qué servicio público es el que garantiza esta ley?
¿Hasta dónde llega la definición de servicio público?
Porque tiene una redacción torticera, señora De Miguel, una redacción torticera, porque el servicio público es una parte de la programación y lo que no sea servicio público, es otra.

Y cuando uno cree que el informativo necesariamente tiene que ser servicio público, el informar a la ciudadanía, pues resulta que los informativos se pueden también externalizar.
Entonces, ¿qué es servicio público?

Claro, si servicio público…, ustedes es una reducción, han jibarizado la radiotelevisión valenciana en aquello que se llama servicio público, y eso es, ese poquito, lo que va a financiar los presupuestos, díganos qué papel va jugar radiotelevisión pública valenciana.
Pues, entonces, ustedes van a externalizar toda la producción.
Ustedes van a poner al servicio de empresas privadas lo que es patrimonio de los valencianos y valencianas.
Ustedes no han buscado una viabilidad.
Ustedes han asumido que tienen ahí un boquete de 1.
200 millones y que como no pueden ni tienen dinero para poder levantar eso, lo que tienen que hacer es hacerlo eficaz sobre la base de trasladar su uso o su privatización a otras empresas privadas.
Y, por lo tanto, así no se hace una televisión pública eficiente, eficaz y sostenible.

Así lo que se hace es poner a la televisión pública valenciana y todo su patrimonio al servicio de la ganancia de quienes ahora tienen que sacar un rendimiento de…, y quieren sacarlo de este hueco que ustedes dejan en la programación y en la asistencia informativa a la ciudadanía.

Y, miren, a nosotros no nos habrá votado más gente, pero tenemos los votos suficientes para estar aquí.
Y si tenemos los votos suficientes para estar aquí, tenemos tanto derecho como ustedes para estar en el consejo de administración.
Y, por lo tanto, por lo tanto, si además de restringir el acceso de los grupos minoritarios o de los grupos que tienen menos fuerza a las instituciones, ustedes aquí nos ponen también una serie de… de impedimentos para poder tener la representatividad que nos corresponde, díganos, por tanto, qué representatividad democrática va a tener la futura Radiotelevisión Valenciana en su consejo de administración.

Por lo tanto, por lo tanto, claro que es importante el 50% o los tres quintos, claro que son importantes.
Porque estamos acostumbrados a ver cómo aprueban ustedes las cosas y porque estamos acostumbrados a ver cómo aplican ustedes el rodillo.
Para nosotros es importante, porque tenemos memoria y sabemos lo que hacen aquí.
Y, por lo tanto, lo que nosotros estamos defendiendo es que Radiotelevisión Valenciana, desde un proyecto sostenible que es posible y viable, que es posible, siga siendo una televisión al servicio del conjunto de la ciudadanía de los valencianos y de las valencianas.

Y lo que ustedes están haciendo no es ni más ni menos que una voladura controlada de la televisión pública valenciana como servicio público.

Muchas gracias.

El senyor vicepresident primer:

Gracias, señora Sanz.

Grup Parlamentari Compromís, per a rèplica, senyor Morera.

El senyor Morera Català:

Moltes gràcies, senyor president.

Crec que tenim un greu problema, i és la retòrica i la xerrameca que no diu res.
I jo crec que els ciutadans ja no mos ho van a perdonar, no mos ho van a perdonar.
No mos van a perdonar estes sessions de xarrar i no dir res.

No és cert que els grups de l'oposició no hàgem buscat un consens.
L'hem oferit.
I sí que és cert que el que tenia més obligació de buscar eixa aproximació és el partit del govern, que no ho ha fet.
Perquè tenim les idees molt clares del que es vol i es pretén amb esta llei: no és una televisió para todos, en absolut; és continuar perpetuant un control de la partidocràcia, pagada amb diners públics, d'una radiotelevisió que només tindrà de públic els diners que posarem, i vostés ho saben, i volen controlar-la d'una forma penosa.

Vosté sap com jo que esta televisió no garantix el servei públic, que no té el valencià com un factor d'avantatge competitiu, que no avança cap a la professionalització en absolut de la gestió de l'empresa, que no n'hi ha cap definició en el contracte programa del que és servei públic, que la migració a la nova empresa no oferix ninguna garantia d'eficàcia en la gestió, la transparència en la seguretat dels treballadors.

Parlem dels treballadors i les treballadores.
És fals que no tingam una radiotelevisió pública viable.
Està televisió, la nostra, és menys cara que Televisió d'Aragó que gestionen vostés.
El que passa és que vostés no han pagat ni un euro, i per això els 1.
200 milions d'euros de deute, perquè no n'han pagat ni un, no n'han amortitzat ni un.
Perquè s'ho han gastat tot no sabem en què.
Caldrà fer una auditoria pública de tot l'empastre econòmic que mos han deixat i el deute exorbitant que mos han deixat.
És que no n'han pagat ni un!
I en un pressupost com el de televisió valenciana és viable.

Li faig una oferta per a garantir la seguretat de molts treballadors i treballadores que mos estan mirant, perquè els treballadors no són els culpables.

Aquella gent que ha d'abandonar en eixe ERO que vostés estan propiciant, que siguen aquells que han entrat enxufats, aquells que han entrat a través d'una pèssima gestió de les borses de treball, col·locats a dit, els enxufadets, que no han fet cap mèrit ni cap procés reglat de publicitat, de mèrit ni de capacitat.
I això ho sabem i, per tant, no consentirem que els professionals, que tenim ahí una gran formació de bons professionals.
.
.
, no paguen justos per pecadors.
I estarem molt al corrent de tot açò.

No anem a consentir que amb els diners públics se continue danyant la nostra economia, perquè Radiotelevisió Valenciana podria ser un factor competitiu si els diners públics anaren on han d'anar.

Jo li torne a dir que esta televisió, de la qual no mos podem sentir orgullosos, no pels professionals, sinó pels directius i la partidocràcia que l'ha dominat en el passat, caldria que férem una nova televisió, adaptada als nous temps, perquè les coses han canviat, una televisió de millora, per això hem presentat les nostres esmenes que vostés no n'han acceptat ni una.
Una, crec que han acceptat.
Dóna igual.

I eixa televisió de la qual ens hem de sentir tots orgullosos.
.
.
, avançar cap al segle XXI, no al segle XIX, fora del control de la partidocràcia que és el que volen vostés amb la seua majoria absoluta.
Ja han afonat els bancs!
Sí, ja han posat allí l'Olivas, Rato.
Ja els han afonat!
I estan afonant Radiotelevisió Valenciana.

L'única possibilitat que teníem.
.
.
, és a dir, que vostés digueren: «Ens hem equivocat, demanem perdó i volem el consens de l'oposició per a mirar el futur amb esperança, amb optimisme», perquè necessitem un servei de radiotelevisió valenciana públic i a favor del valencià, de qualitat, i tenim grans professionals.

No consentirem que el patrimoni visual del que suposa les imatges de Radiotelevisió Valenciana caiguen en mans d'una colla de lladres.
¡No anem a consentir-ho!
Anem a estar vigilant.
Per això li dic que no anem a callar-mos en l'abús que vostés van a perpetrar hui ací, i anem a estar molt vigilants perquè la Radiotelevisió Valenciana és nostra, no seua, és de tots.

I, per tant, vosté encara no ha contestat la pregunta fonamental: ¿van vostés a aprovar amb el seu únic vot, el del Partit Popular, una televisió que hauria de ser de tots, efectivament, i de totes?
Legalment ho poden fer, èticament és més discutible, perquè la de 1984, que va caure víctima també d'eixe ús pervers, d'eixe control polític i partidista, però és, sens dubte, molt millor que la que vostés mos plantegen.
Èticament vostés no poden aprovar esta llei sense una ampla majoria.
¡No poden!

I jo els demane que vostés rectifiquen perquè al que anem -els ho dic- és a una televisió pitjor, molt pitjor que la que tenim, no adaptada al segle XXI, sinó que mira a l'abús i al control d'una partidocràcia que mos ha portat a la situació que tenim.

Vostés no poden -els ho torne a dir- èticament aprovar, amb l'únic vot del Partit Popular, una llei que ha de ser de tots i tots els valencians i les valencianes.

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Morera.

Grup Parlamentari Socialista.
El senyor Moreno té la paraula.

El senyor Moreno Escrivà:

Senyor president.

Senyories, anem a vore.

Tot el que és l'articulat, les esmenes, el detall tècnic, tot açò -ja s'ha dit en esta trona- s'ha debatut en la comissió legislativa, s'ho coneixen vostés perfectament, hem arribat al punt d'aquest procés en què cal començar a dir la veritat de les coses.

Hui no estem ací convocats a un debat sobre la llei, que ja està clara quina és, que no ens han donat opció de debatre.
.
.
Estem ací parlant d'una cosa molt més important, que són drets fonamentals i la qualitat de la democràcia en què anem a viure.

Thomas Jefferson, un president no precisament d'esquerres però un demòcrata, cosa que a vostés de vegades els costa entendre què és, dia que preferia periòdics sense govern que un govern sense periòdics.
I ho dia perquè no pot hi haure democràcia real si no hi ha instruments perquè la gent sàpiga exactament el que està passant.

Vostés, vostés, el Partit Popular, el d'ací i el de Madrid, des que han arribat al govern, ¿no els crida l'atenció que la seua gran prioritat ací, a la Comunitat Valenciana, no ha sigut ni CACSA, ni CIEGSA, ni Valmor.
.
.
¡No, no, no!
Les prioritats de Rajoy i del senyor Fabra han sigut tirar-li mà a l'espai públic d'informació a Radiotelevisió Espanyola -per cert, el Tribunal Constitucional ha acceptat el recurs perquè és un atropellament a la democràcia i a la Constitució- i ací tirar-li mà a la Radiotelevisión Valenciana.

El problema d'açò és que.
.
.
-vull dir- vostés necessiten fer això, tot això ve perquè vostés necessiten per això, perquè vostés són molt aficionats a segons quines coses fer-les amb la llum apagada, per a la cultura, els agrada fer algunes coses amb la llum apagada.
I una d'elles són els retalls, que els agrada fer-los amb la llum apagada; una d'elles és llevar drets, això vos agrada fer-ho molt amb la llum apagada.
I, clar, va hi haure ¡tanta, tanta i tanta vergonya i tanta i tanta indignació!
que vostés necessiten que les llums estiguen apagades perquè la xiqueta de les chuches no vaja a preguntar-los per què li han pujat l'IVA.
(Aplaudiments)

Vostés necessiten una televisió en què la brutal realitat en què han de viure els valencians i els espanyols siga substituïda per Ana y los siete, ¿saben?
¡Clar, clar!
Per «un mundo feliz», ¿sap?
Vostés necessiten una televisió en què, en lloc d'informar de les infàmies comeses pel seu govern, aparega en Canal 9, el dia que se sabia allò dels xiquets d'Àfrica violats, eixe dia el que estava en Canal 9 era Indiana Jones Rajoy recuperando el códice perdido i entregant-li'l al degà, ¿saben?
(Aplaudiments) Que si el senyor Rajoy vol vindre a entregar coses recuperades, ¡xe!
, que vinga ací, a València, a donar-mos tot el que han robat que, per cert (aplaudiments), una pista: no ha sigut l'electricista, l'electricista no és el que li ho ha donat.

I vostés pugen ací sense arguments i només amb argumentari.
Vostés pugen ací només a comentar-mos milongues.
Mire, m'ha agradat una cosa que ha dit el senyor Serafín Castellano este matí, dia: «no sé cuántos twitters, no sé cuántas ruedas de prensa, no sé cuántos.
.
.
» ¿Saben el senyor Ciscar, que està ahí capbussat en l'iPod tota l'estona com si açò no anara amb ell, saben quantes entrevistes ha donat explicant la llei?
Cero entrevistas, cero ruedas de prensa, cero tuits.
No han volgut contar allò que és incontable, allò inexplicable, que és la lamentable llei antidemocràtica i vergonyosa que vostés van a aprovar hui.

I vénen ací amb arguments de pati d'escola: «senyo, que m'han posat un tripartit» (el diputat imita els xiquets en la manera de dir-ho), o «el senyor Moreno votà un article que no sé què.
.
.
» (Remors) De veritat, senyora De Miguel, encara que vosté no ha volgut donar-me la rèplica, ja me les conec.
Ni en articlets d'encàrrec en fulls parroquials van vostés a poder explicar aquesta història.

Han renunciat a defensar esta llei.
I vostés van a espentejar un ERO, un ERO que és un porta a la corrupció perquè volen despatxar els treballadors de la televisió que podrien fer una bona televisió (aplaudiments) per a contractar empreses dels seus amics; substituir un Gürtel per un Triskel, un Gürtel per una Secuoya.
¡Van a això!
¡Eixe és el pla!
I utilitzar eixes empreses fantasma que van a muntar per a fer els informatius que van a privatitzar.
I ho posen en la seua llei, deixen la puerta abierta.
Vostés no han deixat una «puerta abierta» si no és per a entrar i agarrar alguna cosa en la vida.
(Aplaudiments) Aixina és que, senyores i senyors, «la puerta abierta» és per a això, i per a recol·locar en eixes empreses els seus amics.

Miren, vostés ho han dit ací, vénen a enterrar la tele.
I per això ho fan, a l'hora d'enterro, en silenci i sense públic.
Això són vostés i a això ens volen condemnar, però no ho aconseguiran.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

El senyor vicepresident primer:

Gràcies, senyor Moreno.

Grup Parlamentari Popular.
La senyora De Miguel té la paraula.

La senyora De Miguel García:

¡Ay!
, ¿has bebido?
(Remors)

¿Han bebido?

El senyor vicepresident primer:

Señoría.
.
.

Sí ha bebido, no le conviene.

La senyora De Miguel García:

Gracias.
(Rient) (Remors)

El senyor vicepresident primer:

Ya puede, señoría, beber.

La senyora De Miguel García:

Muchas gracias.

Señoras y señores diputados.

Señor presidente.

Vamos, en primer lugar, a lo serio, que es para lo que estamos en la cámara, vamos, en primer lugar, a seguir hablando, a seguir debatiendo, a seguir explicando las bonanzas de la ley de Radiotelevisión Valenciana que presenta el gobierno.

Y decirle, en primer lugar, señora Sanz, que no estamos en absoluto de acuerdo con lo que usted dice.
Dado que es usted una persona rigurosa estamos convencidos de que se ha leído la ley, pero siento decirlo que yo creo que usted no la ha interpretado bien.
No podemos realmente entender cómo después de leerse esta ley usted dice que es una ley que no defiende la función pública -le vuelvo a referir al artículo número 2-, es una ley que, efectivamente, lo que racionaliza es algo que en estos momentos es fundamental, que son los costes, es algo que yo creo que tiene en estos momentos especial importancia, es una ley que profesionaliza, es una ley que tiene el control parlamentario y es una ley que tiene todas las garantías para hacer una radiotelevisión valenciana mejor, que es lo que todos queremos.
Usted interpreta lo que quiere, y nosotros, evidentemente, no estamos de acuerdo.

Buenos, vamos a ver, señor Moreno, usted, verdaderamente, en el Club de la comedia ganaría la medalla de oro, porque es usted un extraordinario actor, un extraordinario actor.
Mire, ¡fíjese!
, yo creo que, además de en el Club de la comedia, usted sería un telepredicador americano, pero, ¡vamos!
, de un éxito extraordinario, i si no fóra perquè San Vicent Ferrer ja s'ha mort, usted sería dominico y predicaría.
Porque usted es que lo que dice y las actitudes que tiene (aplaudiments) son alucinantes.

Vamos a ver, señor Moreno, ¿cómo puede venir usted aquí otra vez a decir que ustedes llegarían a un acuerdo y que ustedes quieren una televisión no sé qué y no sé cuántos si no han hecho el mínimo esfuerzo?
¡Si todo el mundo sabe por qué no quieren ustedes acordar!
¿Cómo viene usted aquí a repartir credenciales democráticas si ustedes fueron los únicos cuando gobernaban que les condenaron por manipulación de los informativos?
¡Los únicos!
(Aplaudiments) ¡Y ha habido dos cientos millones de querellas a la señora Barberá por manipulación!
¡Oiga!
Pero, de verdad, ¿es que ustedes se creen que nosotros tenemos amnesia?

En fin, usted ha quedado muy gracioso, ha quedado ocurrente porque usted lo es, insisto, como Club de la comedia no tiene usted parangón, ahora, no sé, aquí se trata de hablar un poquito en serio.
En fin, queda muy bonita toda esta demagogia que usted expresa, y ¡oiga!
, yo creo que en su partido ya tienen bastante ustedes con el lío que tienen como para venir aquí a dar clase después de la que están ustedes armando de «quítate tú que me pongo yo», «ahora este asesor porque.
.
.
», «¡ay!
, el que no sale en la foto.
.
», «¡uy, uy, uy!
, no se mueve el que no sale en la foto.
» ¡Oiga!
, de verdad, ¿vienen ustedes realmente, con el espectáculo que están ofreciendo a la ciudadanía, a darnos clase a nosotros de democracia y de libertad?

Mire, señor Moreno, aparte de la gracia que usted tiene como telepredicador o del Club de la comedia -que no se lo digo-, insisto en el rigor y en la seriedad de los argumentos y, francamente, yo creo que a algunos de ustedes su propio partido ya los ha puesto en su lugar y no voy a seguir en esto.

Señor Morera, mire, me lo guardo para el final, porque verdaderamente lo suyo es impresionante.
Es impresionante, señor Morera, que venga aquí a hablarnos de irregularidades, de ética, a hablarnos de procesos democráticos y de actitudes democráticas, a hablarnos de externalización de los audiovisuales, a hablarnos de negocio.

Señor Morera, yo le pregunto, le digo: ¿habla usted de productoras?
¿Habla usted de factores competitivos?
¿Se refiere quizás usted a Endora, una productora donde trabaja una persona muy cercana y familiar directa suya?
(Aplaudiments) ¿Se refiere, quizás, a Nora producciones cuando habla de la producción del audiovisual?
¿Es que de repente ve usted normal intentar utilizar atajos -atajos, señor Morera- para conseguir llegar con proyectos a los directores o director del ente?
¿Eso, ahora, usted lo ve normal, usted que reparte las credenciales democráticas y la pureza y la moral?
Es que eso se llama, señor Morera, tráfico de influencias.
O cuando lo hacen otros, ¿a usted le parece que sí?
, y, cuando lo hacen ustedes, ¿a ustedes les parece que no?
A usted en este caso.
(Aplaudiments) Usted, señor Morera, usted, usted, usted que se ha cansado de pedir dimisiones, procesos de investigación.
.
.
Señor Morera, ¿debe usted dimitir?
¿Debe usted investigarse, señor Morera?
¿Es que se aplica usted alguna vez el mismo rasero o los de su grupo, señor Morera?
Piense un poco y medite lo que le digo, señor Morera.
Usted sabe muy bien a lo que me estoy refiriendo.
(Remors)

Por lo tanto, acabo diciendo, acabo diciendo que ésta es una buena ley, es una ley democrática, es una ley que mejora la independencia, es una ley que mejora la profesionalidad del ente.
Y aquí, señoras y señores diputados, a repartir credenciales de moral democráticas y lecciones de moral, ¡ni hablar!
Este grupo parlamentario es ético y esta ley es una.
.
.

(Ocupa la presidència el president, senyor Juan Gabriel Cotino Ferrer)

El senyor president:

Vaya concluyendo.

La senyora De Miguel García:

.
.
.
ley de mejora de la radiotelevisión pública y para todos.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Vaya concluyendo.

Muchas gracias.
(El senyor vicepresident primer, amb el micròfon desconnectat, diu: «Sinvergüenza, (inintel·ligible) .
.
.
Mira, mira, mira, mira, mira.
Mira, (inintel·ligible) .
.
.
Mírala, mírala.
»)

Señor Morera.

El senyor Morera Català:

Per al·lusions.
.
.

El senyor president:

Sí, sí, té vosté un minut.
(Algunes diputades parlen amb el micròfon desconnectat) (La diputada senyora Oltra Jarque diu: «¡Qué morro!
El grupo de los imputados, el grupo de los imputados.
¡Ya ya!
¡Va, va!
¡Tira, tira!
Ya irá al juzgado.
»)

El senyor Morera Català:

Han d'estar vostés molt nerviosos.
.
.
i moltes coses a amargar, i jo no tinc cap cosa a amagar.
Conec moltes empreses del sector audiovisual perquè, efectivament, visc en esta terra i conec el sector.
Però les afirmacions que vosté ha fet sobre vinculacions amb una productora, (inintel·ligible) .
.
.
, ¿diga vosté -ara ja sí- la vinculació?
Perquè és que no en tinc cap, res de res.
¡Diga-les!
(La senyora diputada Mònica Oltra Jarque diu: «¡Diga-ho!
¡Clar!
¡Diga-les!
¡Vinga!
»

El senyor president:

Señores diputados, por favor.

El senyor Morera Català:

Jo l'emplace que diga quina vinculació tinc jo amb eixa productora.
(Remors)

El senyor president:

Jo he dir al senyor Morera que li queden vint-i-cinc segons per parlar.

El senyor Morera Català:

Jo l'emplace que diga vosté ací si jo tinc alguna vinculació amb eixa empresa, que la diga.
¡Diga-la!
¡És que no tinc res a amagar!
Ara, em resulta increïble que el Partit Popular se dedique, persones vinculades.
.
.
, a perseguir la meua filla, perseguir la meua família, la meua activitat, que ja no en tinc fora d'estes Corts, i ara me trauen vostés ací no sé quina.
.
.

El senyor president:

Moltes gràcies,.
.
.

El senyor Morera Català:

Vostés han perdut el nord i jo parlaré.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Moltes gràcies.
(La senyora diputada Mònica Oltra Jarque diu: «¡Mucha cara!
») (Els diputats discuteixen des dels escons)

Senyor diputats, anem a acabar el debat.

Per al·lusions, vosté.
.
.
Perdó, si són tan amables de mantindre la calma.
.
.

És tan amable de.
.
.
per favor, de prémer.
Exacte.

La senyora De Miguel García:

Señor Morera, usted sabe perfectamente a lo que me estoy refiriendo.
(Remors) Endogan, la productora Endogan y algunas de las actuaciones que algunos de ustedes y usted en concreto han tenido con esa productora en relación de hacer llegar a los directivos del ente una serie de productos y proyectos que esa productora tenía.
Y usted lo sabe, sí, lo sabe.

Pero, señor Morera, fíjese lo que le digo.
Usted ya se vio lo que fue cuando usted defendía la huelga y usted no cerró la persiana.
Pero, mire, mire, fíjese lo que le digo, al final de la historia aquí lo que tiene que quedar, desde mi punto de vista, es un mensaje muy claro.
Señoras y señores diputados, el debate parlamentario, el debate de ideas y el debate de opiniones, por muy duro que sea, es absolutamente necesario.
Pero cuando desde hace tiempo aquí, en esta cámara, algunos han sustituido el debate de ideas por los insultos, porque consideran que esa es la forma de debatir, señoras y señores diputados, (remors) eso es un problema.
Yo le digo, señor Morera, lo que he dicho lo mantengo, señor Morera, lo que he dicho lo mantengo.
(Aplaudiments) (Alguns diputats o diputades colpegen la taula)

El senyor president:

Muchas gracias.

Acabat el debat anem a passar a la votació.

En primer lloc, anem a votar les esmenes del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida.
Comença la votació.
39 vots, sí; 49 vots, no.
Queden rebutjades les esmenes.

Esmenes de Compromís.
Esmena número 21.
Comença la votació.
6 vots, sí; 49 vots, no; 33 abstencions.

Esmena 53, 64, 66, 187, 209, 211 i 213 a 219.
Comença la votació.
6 vots, sí; 49 vots, no; 33 abstencions.

Esmena 125, 182 i 205.
Comença la votació.
6 vots, sí; 77 vots, no; 4 abstencions.

Esmena 123.
Comença la votació.
35 vots, sí; 45 vots, no; 4 abstencions.

Esmena 212.
Comença la votació.
6 vots, sí; 49 vots, no; 33 abstencions.

La resta de les esmenes presentades.
Comença la votació.
(Remors) …Del mateix grup que les que estem votant.
S'entén des del primer moment que ho he dit.
39 vots, sí; 49 vots, no.

Esmenes presentades pel Grup Parlamentari Socialista.
Conjunt de totes les esmenes.
Comença la votació.
39 vots, sí; 47 vots, no.

Ara comencem la votació dels articles.

Primer article.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Segon article.
Comença la votació.
48 vots, sí; 38 vots, no.

Article 3.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 4.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 5.
Comença la votació.
49 vots, sí; 38 vots, no.

Article 6.
Comença la votació.
48 vots, sí; 6 vots, no; 33 abstencions.

Article 7.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article número 8.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article número 9.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article número 10.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article número 11.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 12.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 13.
Comença la votació.
49 vots, sí; 36 vots, no.

Article 14.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 15.
Comença la votació.
48 vots, sí; 39 vots, no.

Article 16.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 17.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 18.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 19.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 20.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 21.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 22.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 23.
Comença la votació.
48 vots, sí; 39 vots, no.

Article 24.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 25.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 26.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 27.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 28.
Comença la votació.
48 vots, sí; 39 vots, no.

Article 29.
Comença la votació.
48 vots, sí; 39 vots, no.

Article 30.
Comença la votació.
49 vots, sí; 35 vots, no.

Article 31.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 32.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 33.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 34.
Comença la votació.
49 vots, sí; 38 vots, no.

Article 35.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 36.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 37.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 5 vots, no.

Article 38.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 5 vots, no.

Article 39.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 40.
Comença la votació.
49 vots, sí; 38 vots, no.

Article 41.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 42.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 43.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Article 44.
Comença la votació.
49 vots, sí; 38 vots, no.

Article 45.
Comença la votació.
48 vots, sí; 38 vots, no.

Article 46.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Article 47.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició addicional primera.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició addicional segona.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició addicional tercera.
Comença la votació.
48 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició transitòria primera.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició transitòria segona.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició transitòria tercera.
Comença la votació.
49 vots, sí; 38 vots, no; 1 abstenció.

Disposició transitòria quarta nova.
Comença la votació.
49 vots, sí; 33 abstencions; 6 vots, no.

Disposició derogatòria única.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició final primera nova.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Disposició final segona, abans única.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Exposició de motius.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.

Votació final de la llei.
Comença la votació.
49 vots, sí; 39 vots, no.
Queda aprovada la llei.

És closa la sessió.

(S'alça la sessió a les 18 hores i 15 minuts)