LGTBI%279499.04.05%20macro.html





Comissió de Polítiques d'Igualtat de Gènere i del Col·lectiu LGTBI realitzada el dia 5 d'abril de 2016.
Comença la reunió a les 16 hores i 40 minuts.
Presideix la diputada senyor Llum Quiñonero Hernández.
Reunió número 3.

La senyora presidenta:

Para poder ajustarnos al tiempo y saber exactamente de qué tiempo disponemos, primero, después de pasar lista y aprobar el acta de la reunión anterior, pasaremos a la comparecencia del secretario autonómico y después ya podemos establecer el horario, cómo nos ajustamos a los temas, ¿vale?
De acuerdo.

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Si os parece bien, damos por leída y aprobada el acta de la reunión anterior.
De acuerdo.

Aprovació del pla de treball elaborat per la subcomissió per a l'estudi respecte a la realització d'un treball integral per a l'eradicació de les violències de gènere a la Comunitat Valenciana el dia 1 de març de 2016

La senyora presidenta:

Pues, también estaba el segundo punto, que podemos verlo antes de la comparecencia, que es la aprobación del plan de trabajo elaborado por la comisión para el estudio respecto a la realización de un trabajo integral para la erradicación de las violencias de género en la Comunidad Valenciana el día 1 de marzo de 2016.
¿Aprobamos el plan?
¿Lo votamos?
¿Votos a favor?
Unanimidad.

Compareixença del secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat, senyor Alberto Ibáñez Mezquita, per a informar sobre les línies d'actuació en matèria d'igualtat, atenció de les dones, conciliació, prevenció de la violència i atenció a les víctimes, sol·licitada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 14.
611)

La senyora presidenta:

Pues pasamos entonces al tercer punto, que es la comparecencia del secretario autonómico de Inclusión y de la Agencia Valenciana de la Igualdad para informar sobre las líneas de actuación en materia de igualdad, atención a las mujeres, conciliación, prevención de la violencia y atención a la víctimas, solicitada por el Grupo Parlamentario Popular.

Pues cuando quieras.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Â«Despertemos, despertemos humanidad, ya no hay tiempo.
Nuestras conciencias serán sacudidas por el hecho de estar solo contemplando la autodestrucción basada en la depredación capitalista, racista y patriarcal.
Â» Berta Cáceres, líder indígena, activista mediambiental i feminista assassinada el 3 de març.

L'equitat de gènere i la igualtat entre dones i homes, la diversitat i la tolerància i l'eradicació de la violència masclista és una prioritat del Consell recollida a l'Acord del Botànic.
Però com bé apuntava Berta Cáceres, cal despertar i vincular a un canvi de paradigma i model social, un camí llarg i complex que hem de recórrer juntes, amb les entitats feministes, les universitats, la cultura, els mitjans de comunicació, els sindicats, el món de l'empresa: la societat en general.
Una causa que ha de superar carnets i dogmes, llevar-se del damunt l'ansietat política curterminista i electoralista per la planificació, l'estratègia integral, la transversalitat, el diàleg, apropar-se les coincidències i debatre les diferències, teixir aliances i construir ponts per una transició amable, però urgent, i un canvi de paradigma feminista on totes les conseqüències (algú tus) que, per descomptat, cal atendre, no invisibilitzen les raons i les causes per les quals va morir Berta Cáceres.
I, sens dubte, la recuperació d'aquesta comissió és un bon exemple i, per descomptat, des del Consell felicitar-vos tant pel pla que acabeu d'aprovar d'una manera consensuada, coherent i que crec que és important que treballem totes juntes.

Un canvi de paradigma basat en la inclusió social, la perspectiva de gènere, la promoció de la diversitat i la solidaritat intergeneracional des d'una metodologia transversal i una visió integral de les polítiques públiques.
Ja sabeu, com vaig comentar en la primera compareixença, que en les primeres mesures va a estar la creació de les unitats d'igualtat que permeten l'eficiència d'un treball transversal i cohesionat al si del govern.

El primer eix del Botànic, rescatem persones, recull Â«acabar amb la violència masclista contra les dones ha de ser un objectiu transversalÂ», Â«posar en marxa programes integrals que afecten a educació, serveis socials, sanitat, cossos de seguretat, administració pública, justícia, cultura, mitjans de comunicació i hisendaÂ» i al llarg de la compareixença intentaré explicar almenys una o dos de les àrees i sé que és un punt que no només compartix l'Acord del Botànic, sinó que aquestes Corts, reiteradament per unanimitat, han manifestat i, per tant, és una raó que ens congratulem tots.

Malauradament, en el que portem d'any ja són 22 dones assassinades, malgrat que totes no són reconegudes per les estadístiques oficials i ací, a la comunitat, al País Valencià, Maria i Paqui.
Són persones amb noms propis i històries individuals que conformen la nostra història col·lectiva com a poble.
El proper 18 d'abril es reunirà la Comissió Interdepartamental per a Combatre la Violència de Gènere on, entre altres punts de l'ordre del dia, es constituirà, tal com se va comprometre el Consell, la Mesa d'Estudi d'Anàlisi de la Llei Valenciana contra la Violència de Gènere, formada pels representants dels cossos de seguretat, representants del 112 d'emergències, fiscalia contra la violència masclista, l'Oficina d'Atenció a les Víctimes del Delicte, el Col·legi Oficial d'Advocats, persones de l'àmbit sanitari, el Col·legi Oficial de Treballadores Socials, Psicòlegs i Educadores Socials, representants de les AMPA, de les universitats públiques, representants dels sindicats, entitats de dones o feministes i persones expertes en la matèria.

També era vital per a nosaltres un canvi del model de recursos residencials de La Generalitat, destinats a l'atenció integral de les dones víctima i també als seus fills i filles.
Per això, s'ha redactat una nova ordre per diferenciar específicament aquests recursos i no convertir-los, com ocorria fins ara, es un calaix de sastre i és que el govern antic obligava a conviure dones víctimes de violència de gènere, dones amb patologies duals, dones amb malaltia mental, dones amb drogodependències, dones en situació d'exclusió social; totes elles mesclades, amb diferents realitats, i que dificultaven greument la recuperació de les dones víctimes de violència de gènere.

Aquesta nova xarxa de recursos residencials comptarà amb programes individualitzats i integrals per a les víctimes i també, per primera vegada, malgrat que ja ho reconeixia la llei, per als seus fills i filles.
També comptarà amb més figures professionals i la ràtio dels centres baixarà fins un màxim de vint places en el cas dels centres de recuperació integral, tenint en compte també els seus fills i filles.

La nova xarxa seguirà el següent itinerari que, per descomptat, depenent de la realitat de cada dona, podrà ser complet o part d'ells.
La porta d'entrada a la xarxa pública serà els centres de Dones 24 Hores que, entre les noves funcions, es realitzaran intervencions individualitzades també per als seus fills i filles.
Tot seguit, aquelles dones víctima que necessiten una alternativa habitacional seran derivades, si s'escau, als centres d'emergència.
I volem destacar que serà a partir de gener del 2017 quan totes les províncies comptaran amb centres d'emergència perquè, malgrat que ho reconega la llei, l'antic govern va deixar sense centre d'emergències la província de València que també cal recordar que és la província que més casos de més casos de violència masclista arreplega: una inversió pública de 472.
000 euros.

Als centres d'emergència, les professionals realitzaran una diagnosi de la realitat de cada dona i el seu entorn per derivar-les als centres de recuperació integral.
S'amplia també el període d'estança, ja que la mitjana anteriorment era de mig any i ara, amb la nova xarxa de recursos i tenint en compte amb la incorporació progressiva de vivendes tutelades, fins a tres anys amb equips, de manera acompanyada multidisciplinar.
Fins aleshores, amb l'anterior sistema, les dones podien estar poc de temps, dificultant així el sentit, que no és altre que, per descomptat, és fonamental l'àmbit habitacional i garantir-lo, però és el poder treballar perquè se recuperen les habilitats socials que la violència masclista, que la violència estructural del patriarcat, a poc a poc i de manera lenta, li havia furtat a la seua dona; per tant, entenem que és molt important.

En la mateixa línia, i es presentarà ben aviat un pla d'estructures per a comptabilitzar exactament els centres, les quanties, les dates també perquè pugueu fer un millor control, i en la mateixa línia de reforçar els recursos existents d'atenció, la Conselleria de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques està en l'última fase d'elaboració de l'oficina d'atenció a les víctimes de delicte, com reconeix l'estatut de la víctima.
Cal reconéixer -i cal admetre- que la immensa majoria d'aquests casos són delictes per violència masclista.
Una major dotació, per tant, de recursos públics de l'administració de justícia i no uns mecanismes que faciliten la coordinació amb la direcció general de l'Institut Valencià de les Dones.

També cal destacar, i com parlàvem de transversalitat, l'elaboració d'una guia ràpida del protocol d'atenció contra la violència de gènere als professionals sanitaris, fullets amb pautes d'autoavaluació i conscienciació per a afavorir les dones víctimes de violència que arriben a una ajuda especialitzada, atenció primerenca amb un cribratge universal per part dels professionals als centres de salut i, també, la seua formació.
A més, cal destacar que s'ha preparat per part de la Direcció General d'Universitats un pla de mobilitat universitari perquè les dones víctimes de violència masclista puguen, evidentment, continuar els seus estudis o la seua docència universitària.
Una lluita transversal, que es treballa des de tots els àmbits, fins i tot en la recuperació de la memòria col·lectiva, la memòria democràtica, i aquest és el cas de la recuperació i reactivació de la Comissió Interdepartamental de Suport a les Famílies Biològiques dels Bebés Robats, una de les màximes opressions del franquisme cap a les dones i que, malauradament, moltes d'elles continuen impunes.

No obstant això, i per major detall, la vicepresidenta, la senyora Oltra, demanarà comparéixer al complir-se un any del govern del Botànic per informar i donar compte de l'execució de les mesures previstes en la llei de violència de gènere i també rendirà comptes de l'execució de la Llei 9/2003 d'igualtat entre homes i dones, que, malauradament, els últims anys el govern no complia.

La formació i l'educació són sens dubte pilars fonamentals per a enderrocar la desigualtat de gènere, les discriminacions i els rols i estereotips per construir així una societat inclusiva.
La Comissió Delegada d'Inclusió i Drets Socials, que és l'encarregada de la coordinació de les polítiques socials del Consell, va aprovar el passat mes la creació d'un espai socioeducatiu on, entre altres, es va configurar la Mesa per la Coeducació, que redactarà, de la mà de les entitats i professionals, un pla valencià de coeducació i prevenció d'actituds masclistes als centres educatius, un pla que desenvoluparà la formació inicial i permanent del professorat perquè s'incorpore la perspectiva de gènere com a aspecte transversal dins de l'aula, la creació de grups de treball per revisar el currículum escolar en les diferents etapes educatives, l'anàlisi dels llibres de text i els materials educatius, la creació d'un banc de bones pràctiques, perquè cal reconéixer que, a nivell individual, molts centres estaven treballant d'una manera molt adient i encomiable la realitat de gènere a les seues aules, i la preparació d'un capítol monogràfic sobre coeducació i perspectiva de gènere que incorporarà la nova llei d'educació valenciana amb qüestions que les pròpies Corts han demanat, com puga ser la figura de coordinació, de la coordinadora d'igualtat, als centres educatius.

A més, en aquest moment, més de setze mil estudiants han participat directament dels tallers de la campanya de prevenció Â«No em toques el WhatsappÂ» i encara queden 129 tallers o també -perquè com dèiem era una qüestió transversal- 744 adults han participat dels tallers enfocats per als pares i mares als centres educatius.

Cal destacar que la perspectiva de gènere també s'ha incorporat al Pla estratègic cultural valencià 2016-2020, Fes Cultura, desenvolupament conjunt amb nosaltres o la jornada de la Direcció General de Cultura Â«Ciència amb nom de donesÂ» o amb l'Acadèmia Valenciana de la Llengua amb l'Any Isabel de Villena o l'elaboració d'una guia de llenguatge inclusiu no sexista per part de.
.
.
, s'està treballant amb l'Acadèmia Valenciana -perquè entenem que és important: que el llenguatge construïx la realitat en què vivim-, però també és important tindre darrere l'acadèmia, que és la responsable normativa a La Generalitat o altres, com el trasllat de la Biblioteca de les Dones a la casa Nàquera i l'estudi del canvi d'ubicació amb col·laboració dels ajuntaments de Castelló i Alacant, també a aquestes ciutats, així com dotar-les, una vegada estiguen traslladades, amb una programació estable.

Educació, cultura i mitjans de comunicació són un pilar fonamental i així ho hem traslladat i compartit amb la unió de periodistes i també hem de dir que al llarg d'aquest quadrimestre presentarem la reestructuració que hem elaborat de l'Observatori de Publicitat No Sexista, basat en el model d'Euskadi, perquè no sempre cal inventar la roda ni la pólvora i el que cal fer és fixar-se en aquelles comunitats autònomes pioneres amb qüestions com la mateixa denúncia a entitats bancàries com Bankia per publicitat que nosaltres considerem sexista, però també entenem que és fonamental per eradicar la perpetuació dels rols i els estereotips de gènere, la formació i campanyes de sensibilitat adreçades a les agències publicitàries, als mitjans de comunicació, als periodistes, als comunicadors i comunicadores però, també, en general, és fonamental.

També estem pendents de la configuració d'eixe nou espai valencià comunicatiu perquè introduïsca des del primer minut la perspectiva de gènere, i també tinga en compte, evidentment, uns horaris que permeten la conciliació.

Altre pilar fonamental és la sanitat, els drets socials i el sistema de cures.
La Comissió Delegada d'Inclusió de Drets Socials, com deia, no només va posar en marxa una comissió socioeducativa el passat mes, sinó que fa mesos ja va engegar, l'espai sociosanitari que, entre altres, introduïx la perspectiva de gènere a la sanitat pública valenciana, tant en l'atenció com en la prevenció i en la investigació científica.
Entre altres, s'està treballant amb la Secretaria Autonòmica de Sanitat per impulsar un enfocament de gènere en les polítiques preventives com l'atenció amb campanyes de promoció de la salut específiques per a dones com, per exemple, la realitzada l'any passat per l'Hospital Ramón y Cajal conjuntament amb la Societat Espanyola de Cardiologia.
Som conscients que, malauradament, la ciència no s'escapa al masclisme i que els estudis eren basats en un enfocament androcentrista on era l'home la mesura de les coses i que, moltes vegades, els nostres cossos són diferents i, per tant, les simptomatologies i els tractaments també han de ser-ho.

També, i més en la comissió d'igualtat i política LGTB, cal recordar que hem recuperat el dret a la reproducció assistida universal de les dones, sense clavar-se dogmàticament en si tenen o no parella home per poder donar-los cobertura pública i cal destacar també -i crec que és important- la realització, per part de la conselleria de sanitat, d'un mapa de vulnerabilitat i risc d'ablació al País Valencià i l'elaboració per al mes de maig d'un protocol d'actuació sanitària davant de la mutilació genital femenina a la Comunitat Valenciana que, entre altres mesures, inclourà la designació de l'Hospital Universitari Doctor Peset, on ja realitzen campanyes com Stop Mutilació, com a unitat de referència del sistema sanitari públic de la Comunitat Valenciana per a la reconstrucció genital de les pacients sotmeses a ablació o mutilació genital femenina.

La conciliació i els nous usos de temps són fonamentals, malgrat que cal recordar que no depenen de l'Institut Valencià de les Dones, sinó de la Direcció General de la Igualtat i la Diversitat, i pensem que és important el matís de conciliació a coresponsabilitat i nous usos de temps de fugir de la trampa, del parany, de la doble cadena a les dones que han de conciliar dins i fora.
És fonamental que siguem totes i tots, també els homes, els que conciliem, els que entrem al món de la llar que, durant tant de temps, també el patriarcat ens ha furtat.
Per això, al mes de novembre, realitzarem un congrés, conjuntament amb la Fundació Isonomia de l'UJI, per desenvolupar l'estratègia valenciana de nous usos de temps, que s'inclourà dins del Pla valencià d'inclusió i cohesió social -que per no estendre'm, tindre en compte que he demanat una compareixença en la comissió de política social, explicaré allí- amb mesures concretes con la no-obertura dels comerços en diumenge, enfortir la xarxa de 0-3 anys, la sensibilització i prestigi dels plans d'igualtat a les empreses mitjançant un sistema de bonificacions i clàusules socials i moltes altres mesures que, evidentment, en eixe congrés hem de treballar perquè hem de saber conjugar la realitat del nostres país, la realitat d'un entorn mediterrani, dels nostres hàbits i costums amb la coresponsabilitat i, per què no, una major eficiència.

A més, demà comença -i seguint la mateixa línia- la negociació formal dels sindicats per l'acord de legislatura de la mesa general del personal funcionari, estatutari i funcional de La Generalitat, que es preveu tindre acabat al llarg del mes d'abril, a tot tardar la primera setmana del mes de maig, incorporant noves mesures de conciliació i usos de temps, protocol·litzarà diferents mesures de prevenció i protecció a les víctimes de violència de gènere que cal dir que anteriorment també es feien, però que estes coses, sempre, millor tindre-les per escrit, i l'ampliació del permís de paternitat fins a les sis setmanes.
Però he de dir que nosaltres, des de la secretaria autonòmica d'inclusió i igualtat, hem demanat a la Direcció General de Funció Pública i de Pressupostos l'equiparació dels permisos de paternitat i maternitat és l'equiparació del permisos per naixement i adopció.
Pensem que és fonamental donar exemple i el primer pas ha de ser la coresponsabilitat en la cura dels nostres fills i filles i aquesta és una mesura concreta, tangible, que així l'hem manifestat a la directora general de Funció Pública, Eva Coscollà, i se li ha transmés a la Direcció General de Pressupostos.

Un altre pilar fonamental és la lluita contra la feminització de la pobresa, de l'empobriment.
Aquesta, sens dubte, és una prioritat del govern valencià d'una manera transversal, especialment a les dones a càrrec de llars monoparentals, de dones migrades, de dones cuidadores, de dones amb diversitat funcional o de dones que ja es trobaven en situacions prèvies d'exclusió i vulnerabilitat social.
Al llarg d'aquests mesos, hem engegat diverses mesures i accions concretes (algú tus) com, per exemple, el pagament de la dependència.
I és una mesura que hem de vore en clau de lluitar contra la feminització de la pobresa i és que el 85% de les cuidadores no professionals a la Comunitat Valenciana són dones i el fet que puguen cobrar de manera regular, el fet que se'ls paguen els endarreriments, és fonamental per a combatre la feminització de la pobresa, però també l'equiparació i bonificació de les famílies monoparentals i les famílies nombroses: no és cap secret que la immensa majoria de les famílies monoparentals són famílies amb només una mare.

La intersecció entre dones i migració genera altre espai de vulnerabilitat i, per això, la reestructuració al llarg d'aquest quadrimestre, com ens vam comprometre en el seminari d'hivern a Morella, és la reestructuració de l'Oficina d'Atenció a Persones Migrades -abans parlàvem que el llenguatge construïx: anteriorment agència AMICS- tindrà en compte incorporar la perspectiva de gènere i la coordinació de l'actual servei Infodona defugint de l'etnocentrisme i resulta important destacar-ho avui quan plorem la mort de la feminista Fàtima Mernissi o, justament, en la setmana del Dia Internacional del Poble Gitano.
Entre altres, l'elaboració, per exemple, de la guia en diferents idiomes per sensibilitzar i previndre la mutilació genital femenina o poder tindre en diferents llengües, en diferents idiomes, els recursos que hi ha a l'Institut Valencià de les Dones.

La setmana del 25 d'abril, per tant, es constituirà i, per tant, donarem compliment a una de les resolucions d'aquestes Corts, aprovades per unanimitat, la mesa per la igualtat salarial i laboral i contra l'empobriment i contra la feminització de l'empobriment formada per la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives, la conselleria d'economia sostenible, els sindicats, les organitzacions patronals, entitats de dones o feministes, persones expertes o els grups parlamentaris per definir així estratègies i mesures concretes per a combatre l'escletxa salarial, l'ocupació de qualitat amb perspectiva de gènere amb la inversió d'11,2 milions d'euros per a la contractació, mesures per a realitats molt concretes, com puga ser la realitat de les dones al món rural, entre altres treballant la transversalitat -afecta totes les conselleries, òbviament- en agricultura, en el desenvolupament del decret de titularitat compartida de la terra.
I és que les dones agricultores han de tindre els mateixos drets (sorolls) que els homes agricultors.

També treballar amb altres realitats com puga ser dones amb diversitat funcional o els drets laborals de col·lectius feminitzats en una situació d'alta precarització com puguen ser les treballadores de la llar o les cambreres d'hotel: avui mateix ens reuníem amb el secretari autonòmic de Turisme i la directora general i la secretària autonòmica d'Economia per abordar aquest tema, on s'està intensificant també la inspecció de treball.
És un sector molt precaritzat i que, per tant, cal abordar i cal manifestar públicament el que està passant i que no és possible l'externalització de les cambreres d'hotel, dels serveis de neteja d'un sector com és l'hostaleria, perquè forma part troncal del servei que s'està donant i així ho diu la llei.
No podem oblidar que, segons dades del Servof, les dones representen un 56% de les persones aturades i que, de cada 100, 90 contractes són temporals, però és que més del 38,6% contractes que s'estan realitzant són per una duració de menys d'un mes i, per tant, l'índex de precarietat i temporalitat que afecta les dones és, sens dubte, insuportable ara mateix.

Un treball transversal -i amb açò acabe- amb educació, cultura, sanitat, justícia, habitatge, migració, agricultura i món rural, ocupació i economia, però també descentralitzat al llarg del territori i, per això, la transició des d'Infodona, un servei -i heu vist en la compareixença no m'agrada parlar del passat- jo crec que és important un servei oblidat per part de l'antic govern a la xarxa valenciana d'agents d'igualtat com a servei de promoció d'igualtat de manera territorialitzada, coordinada i liderada des de La Generalitat i és que l'antic govern donava la iniciativa de coordinació a l'empresa i no a La Generalitat, perquè tots els recursos de la Direcció General de l'Institut Valencià de Dones estan privatitzats i externalitzats i eixa és la realitat que els incorporem i que, malauradament, les polítiques del senyor Rajoy no ens deixen fer una reconversió com voldríem de manera ràpida, treballs en xarxa i de coordinació a les comarques amb les entitats i amb els serveis que hi ha de manera territorialitzada amb una funció important: la formació, la formació a les empreses, a les entitats, als centres educatius i associacions de veïns, als municipis, clarament una vocació municipalista i, per últim, i per això ens agradaria destacar que l'acció transversal del govern en polítiques d'igualtat, ha de destacar la política de suport a l'associacionisme de dones i feminista, que és clau per a la construcció d'un món més equitatiu i més just i és que, com a fita important, tant per a elles com per a nosaltres, destacar que al juny obrirem la casa Nàquera, espai dels feminismes, per recuperar-la com a referent de l'activitat feminista i dels homes i dones que lluiten per la igualtat a València, un espai físic fonamental i demanat per les entitats però, el que és més important, acompanyat per una ordre, una ordre nova amb una dotació de 300.
000 euros, per a aquelles entitats que tinguen programes i projectes de promoció de la igualtat i és que la igualtat -i ho dic en un fòrum un malauradament no veig homes diputats- és cosa de totes i de tots.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el Grupo Popular.

La senyora Catalá Verdet:

Buenas tardes a todos.

Molt bona vesprada senyor secretari autonòmic i moltíssimes gràcies per assistir a esta reunió de la comissió d'igualtat i, en segona ocasió, atendre la sol·licitud del Grup Parlamentari Popular donat que la seua primera compareixença el 7 d'octubre de 2015 també va ser sol·licitada pel nostre grup parlamentari.
Per tant, li donem les gràcies per atendre les nostres sol·licituds i vindre ací a explicar-mos quins són els plans i les línies estratègiques de treball de la conselleria de política social (algú tus), no, perdó, de política d'igualtat i, sobretot, en l'àrea la seua competència de la secretaria autonòmica.

La veritat és que, preparant esta compareixença, el primer que volia dir-li és que és vosté un home al qual fa gust escoltar.
Sincerament, els començaments de les seues intervencions són francament literaris, paraules buscades, paraules grandiloqüents en alguns casos i jo pense que, si me permet l'expressió, ben sonants, són paraules ben sonants.
En la seua primera intervenció ens parlà d'un espai estratègic per a impulsar mecanismes i polítiques públiques més adients per a capgirar un sistema mercantilista, fins i tot els drets socials de la ciutadania, una visió Â«rebaixcentristaÂ» de la realitat que amb un sistema inclusiu, sense perspectiva de gènere, vull dir, paraules que a totes i a tots ens sonen molt bé, però que a mi m'agradaria que no es quedara només en paraules.
Ja dia Serrat Â«paraules d'amorÂ», Â«paraules extraordinàriesÂ», però que no es queden només en paraules, senyor secretari autonòmic.

I li ho dic perquè, revisant la seua compareixença de hui i havent-me estudiat la seua compareixença del 7 d'octubre -he de dir que han passat sis mesos-, trobe una coincidència total en els desitjos i en les proclames de bona fe i de bona voluntat.
La veritat és que a mi m'agradaria que passaren de les paraules als fets: sis mesos donen per a molt, sobretot en un govern que té una legislatura de quatre anys i, per tant, a mi m'agradaria que passaren de les paraules als fets perquè, escoltant-lo a vosté hui, podria resumir que, de les coses que vosté ens ha dit, pràcticament al llarg de la seua compareixença, n'hi ha moltíssimes qüestions que continuen sent paraules, continuen sent paraules.

Mire, el meu grup parlamentari li va demanar i vosté es va comprometre a tindre ja l'Informe d'Impacte de Gènere del Decret d'Organització de l'Estructura Bàsica de Presidència i de les conselleries.
Ens agradaria saber quan va a estar eixe informe d'impacte de gènere, la primera…, tal volta el primer gest de bona voluntat que hauria d'haver tingut este govern i que ens va dir que no li va donar temps a tindre en el moment de la constitució de l'estructura bàsica de La Generalitat.

En segon lloc, en la seua primera intervenció ens dia que considerava com un repte haver desvinculat les polítiques de gènere, les polítiques de dones, del fet de les polítiques de família i de maternitat, i a mi em pareix molt bé que vosté separe eixes dos polítiques, però també m'agradaria saber què pensa vosté de les dones que lliurement volen ser mares o que lliurement volen tindre un govern que mire per la família perquè, clar, el seu govern la veritat és que de sobra ha desaparegut qüestions que per a nosaltres eren fonamentals com és, per exemple, l'atenció a dones embarassades i mares amb menors de tres anys en situació de risc social, desapareixia de la línia concreta dels pressupostos, no és una qüestió que digam nosaltres, ha desaparegut dels objectius, ha desaparegut del pressupost.
I també ha desaparegut la línia d'elaboració i implantació de plans d'igualtat i conciliació en empreses de la Comunitat Valenciana: n'hi havia una línia específica per a realitzar plans d'igualtat en les empreses de la Comunitat Valenciana i eixa línia ha desaparegut.
Ens agradaria saber quin és el pla.
Jo he rebut una contestació a través de la vicepresidenta dient que a través d'Infodona, però materialitzem, senyor secretari autonòmic, quin és el pla sobre els plans d'igualtat.

Ens agradaria saber si s'han creat les unitats d'igualtat de les conselleries, si s'ha creat el consell d'unitats d'igualtat que s'anaven a coordinar per part de la vicepresidenta, si s'ha reunit eixe consell quan i quines qüestions s'han acordat.
Ens agradaria també saber, més enllà de les reunions amb la universitat, de les quals vosté també ha parlat, si s'ha creat ja la genealogia de dones valencianes.
Vosté ha parlat de l'any literari de sor Isabel de Villena, una dona que va ser reconeguda no només per ser dona, sinó per ser una de les principals figures del Segle d'Or de la literatura valenciana i ens pareix molt bé.

També l'he sentit a vosté parlar de matèria universitària, també en notes, en comunicats de premsa del 3+2, però, sorpresa la meua, quan vosté en la seua intervenció parlava del treball que s'ha de fer en les carreres per a feminitzar les carreres amb major presència d'homes com les enginyeries i les carreres cientificotècniques, em sorprén que vosté ho diguera en esta compareixença, em sorprén que vosté també ho reitere i em sorprén molt més que en esta cambra s'haja votat en contra d'una proposició no de llei que va presentar el Grup Parlamentari Popular amb data 6 d'agost al voltant d'esta matèria i que no sapiam res més del que pensa el govern del botànic sobre esta assumpte.

Em sorprén també que ens ha parlat vosté del Pla de mobilitat de les víctimes de violència masclista, però no de la reciprocitat amb altres comunitats autònomes i també que és un desig de bona voluntat, però ens agradaria saber quan es va a fer.
També m'ha sorprés moltíssim sentir-lo parlar de l'assumpte de la violència de gènere perquè, sincerament (algú tus), no sé com van a -vostés- coordinar eixa llavor amb el treball que està fent la conselleria de justícia en les oficines d'atenció a les víctimes del delicte.
Mire, jo sé que açò és una qüestió complicada i complexa, competencial entre.
.
.
, que vosté parla de la transversalitat, però que la transversalitat no siga l'excusa perquè les coses estiguen frenades i parades.
No sabem exactament què va a fer vosté…, què van a fer, què tenen pensat fer vostés en les oficines de Favide perquè el que sabem pels treballadores és que se van a tancar i se va a fer un nou model, però només sabem això.

Sobre la casa Nàquera, un altre desig de bona voluntat, sincerament, que se va a obrir abans de l'estiu.
Molt bé, una casa important, significativa però, mire, els bons desitjos del govern valencià en matèria d'igualtat no poden quedar-se en fer una nota de premsa fa recentment i en una visita de la vicepresidenta i de vosté mateixa a la casa Nàquera, un compromís d'obrir-la en el mes de juny, que va a tindre una biblioteca, poc més.
Açò és una qüestió que qualsevol municipi de més de cinquanta mil habitants pot fer -obrir una casa de les dones-: jo mateixa ho vaig fer en Torrent; vull dir, que a vosté se li pressuposa molt més, que és un govern de la Generalitat valenciana.
(Algú tus) I no pot ser que després de sis mesos tingam eixa realitat i que els 700 estudiants han participat en tallers d'igualtat, que no arriba a ser ni l'1% de la població d'estudiants de la Comunitat Valenciana, que són més de 800.
000 estudiants i vosté ha parlat de 700 estudiants que han participat; bé, si no ho he entés bé, vosté m'ho revisa després.

A partir d'ahí mos ha parlat de la taula de coordinació de les administracions per a combatre la violència de gènere, que es va reunir el 18 d'abril, podran vostés parlar amb totes les institucions?
S'ha dirigit vosté a la Delegació del Govern, a altres administracions?
Perquè és una qüestió en la qual han de participar totes les administracions.
Se comprometeren vostés a posar en marxa en el primer trimestre de 2016 la taula de treball de l'empresariat, sindicats, inspecció de treball i govern per a combatre la bretxa salarial; ara ens diuen que no és el primer trimestre, que va a ser el dia 25 d'abril.
Bé, no ha pogut ser.
Esperem que, efectivament, siga eixe 25 d'abril.

I també ha parlat vosté de la dependència i m'agradaria saber què pensa sobre que no s'haja pagat.
.
.
, sí s'han pagat les ajudes a la dependència, cosa que és molt important en matèria d'igualtat, però no a les PVS, ni a les associacions ni a les residències i, generalment, eixe col·lectiu és un col·lectiu feminitzat; per tant, ens agradaria saber també què pensa vosté al voltant d'això.

En definitiva, molt bones paraules, li reconec a vosté una qualitat parlamentària, literària, molt interessant, però m'agradaria que després de sis mesos del govern del botànic passarem als fets, passarem a les realitats i vosté ens poguera contestar a totes estes qüestions.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

No, tiene la palabra el Grupo Podemos.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Li donem la benvinguda al senyor secretari autonòmic d'inclusió.
Des de Podem, compartim l'exposició que ha fet en el sentit d'explicar les mesures contra la violència masclista (tus) de forma transversal, per a nosaltres sempre ha sigut central salvar les vides de les dones i les vides de les dones van més allà dels assassinats i, per això, ho vam ficar com a punt concret en el nostre Acord del Botànic.
Tanmateix, nosaltres anem més allà i no només ens conformem amb un Acord del Botànic sinó que, a més, volem bloquejar a través de lleis tot el referent a la prevenció i actuació en casos de violència masclista.

Per això, atenent la seua -bé- experiència d'aquests mesos en l'execució com a Consell, li volia preguntar -perquè com vosté sabrà-, el títol tercer de la llei de violència masclista del 2012 inclou tot el que té a vore amb els recursos destinats i vosté ha anat comentant, bàsicament, molt dels recursos allí, no?
Ha parlat de les oficines d'atenció a la víctima del delicte, tot i que són de la conselleria de justícia, dels centres de recuperació integral, de les vivendes tutelades, també ens ha parlat que el 18 d'abril es reunirà la comissió interdepartamental del nostre grup, el grup de Podem.
Ja va preguntar la vicepresidenta en el ple quantes vegades s'havia presentat la comissió interdepartamental.
De fet, si totes les persones ací presents estigueren més atentes a allò del ple, algunes preguntes que ja s'han fet ací, ja se sabrien les respostes, no?
I, per exemple, ens va explicar la vicepresidenta que enteníem que la comissió interdepartamental s'hauria de modificar i que, per exemple, donar-los més protagonisme a les unitats d'igualtat.

Per tant, atenent que vosté ens ha.
.
.
(remors), atenent que vosté ha comentat tots els recursos que n'hi han ací, també ha comentat que estan aplicant un canvi de model en els recursos, atenent la contestació de la vicepresidenta, jo li volia preguntar si vosté entén que és suficient únicament amb un increment pressupostari dels recursos ja existents, que per això des de Podem vam donar suport als pressupostos amb algunes esmenes o si vosté creu que s'han de modificar els recursos que a dia d'avui estan legislativament inclosos cap a uns altres tipus de recursos.

Gràcies.
(S'interromp la gravació)

La senyora Ventura Campos:

Muchas gracias, presidenta.

Bueno, en primer lugar, felicitar al secretario autonómico de inclusión porque la verdad es que me he quedado -¿cómo lo diría?
- perpleja, porque la cantidad de cosas que vais a hacer…, que tenéis planificado hacer durante…, supongo que será durante este año, ¿no?
La verdad es que me he quedado perpleja porque tenía muchas preguntas y porque ya muchas de estas preguntas -muchas de ellas, no todas- me las ha contestado.

Espero que, como bien comentaba la diputada Catalá, que no se quede en bonitas palabras, sino que sean hechos porque yo, como espíritu investigador, yo dejo hacer y después ya analizo lo que se ha hecho: analizo lo que se ha hecho y espero que, conforme le he escuchado atentamente, espero que tenga un buen fin.

Sí que es evidente que se ha aumentado el presupuesto en tema de subvención de proyectos que tengan finalidad para realizar actividades de sensibilización, formación, intervención social en materia de voluntariado social, referente a la dependencia, personas con discapacidad, familia, menores, mujeres, inmigración en cuanto a las presentadas en el 2015.
Es un dato que, la verdad, que me alegra que se haya tomado este tipo de medidas.
Sí que me gustaría saber cuántos y quiénes fueron los beneficiarios de estas ayudas, si puede ser en este momento o ya me lo da por escrito, muy bien.

Por otro lado, también usted ha indicado que va a ofrecer o va a aumentar los recursos a la atención psicológica.
En este caso, cuando ustedes hablan de recursos, ¿qué tipo de recursos van a aumentar?
¿Qué tipo de recursos a nivel de contrato?
¿Van a contratar más psicólogos?
¿Con qué tipo de profesionales quieren contar ustedes en atención psicológica?
Y lo digo por un dato, porque muchas de las víctimas a veces se quedan desamparadas y necesitan un psicólogo de manera urgente para que les ayude a llevar bien la situación y, en muchos casos, se aplaza o se dilata en el tiempo.
Entonces, sí que me gustaría qué tipo de análisis han hecho en cuanto a los recursos y qué tipo de recursos, psicólogos o con qué tipo de profesionales van a contar.

También conocer qué tipo de acciones van a llevar para incorporar a las mujeres al mercado laboral.
¿Van a aumentar…?
¿Qué tipo de acciones van a llevar a cabo?
¿Formación?
¿Van a dar ayudas a las empresas para que contraten a mujeres que hayan estado sumidas a violencia, etcétera, etcétera?

Y me llama mucho la atención el tema de la mesa de coeducación.
Sí que me gustaría conocer, tener más información, si nos puede facilitar más información sobre ella y entiendo que, desde la comisión o desde educación, se va a hacer una materia transversal para educar en valores.
¿Es esto a lo que quieren llegar al final de este camino?

Y, por otro lado, en cuanto a las líneas de igualdad, sí que estoy conforme con lo que dice la diputada Catalá sobre las ayudas que se ofrezcan a las empresas de la Comunidad Valenciana en cuanto a ayudas de igualdad dentro de las empresas y, también, ya no solo a empresas de la administración pública, sino fomentar que todas las empresas puedan tener líneas para hacer planes de igualdad, fomentar esto que aprobó el Partido Socialista, el hacer planes de igualdad dentro de las empresas porque esto se queda un poco en el aire (algú tus), como igual no me viene una inspección a hacer un plan de igualdad, pues no lo hago.
Pues yo sí que les invito a que trabajen en esta línea.

Y otro aspecto que también me llama la atención son las políticas de conciliación.
Usted habla de la política de conciliación, de aumentar el permiso de paternidad, pero creo que tenemos que ser serios en este aspecto, serios y hacer leyes que obligan a que las empresas privadas y públicas se conciencien sobre ello.

Y, para finalizar, sí que me gustaría conocer si en la administración pública existen protocolos de prevención de acoso sexual o identidad de género o de orientación sexual, porque yo creo que es una medida muy importante de prevención también tener protocolos en esta línea.

Y otra vez reiterar mis felicitaciones y espero que no se queden en Â«palabras bien sonantesÂ» sino en acciones ya que lleguen a la sociedad.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, diputada.

Tiene la palabra ahora el Grupo Compromís.

La senyora Ortega Requena:

Moltes gràcies.

Bona vesprada, senyor Ibáñez, moltíssimes gràcies per estar ací, per contar-nos projectes, per contar-nos somnis però també per contar-nos realitats.

Jo no estic d'acord amb el que ha dit la senyora Catalá que, tant en l'altra compareixença com ara, que tot el que se quedava era tot en paraules.
Jo pense que és ben evident el que hui tenim constància que s'ha fet, que s'han fet tallers de formació contínua -129 tallers, concretament-, 16.
000 estudiants i 743 adults han pogut acollir-se als cursos de tallers de Secundària.
De 98 places se passaran a 222 -les places residencials- i jo crec que estan fent-se moltes coses i la lluita per la igualtat entre els permisos de paternitat i maternitat és una realitat i jo pense que està molt clar i jo pense que posar-se a criticar que s'hagen pagat els endarreriments de discapacitat el mateix partit que precisament els ha provocat i criticar que s'han deixat altres coses per pagar, jo, si més no, em faria molta vergonya dir-ho quan és el mateix partit el que ha provocat eixos impagaments i ha provocat una situació terrible de pobresa que moltíssimes famílies estan patint encara, que n'hi ha moltes famílies que han hagut de demanar préstecs i ajuda a altres familiars i tot pel mateix partit que ve hui a traure els colors a la persona que va ací a comparéixer i a criticar que s'haja pagat el deute, quan el deute el van crear vostés, senyora Catalá.
De veritat lamente la seua intervenció, ho lamente moltíssim, perquè precisament el que haurien de fer tots és alegrar-nos que moltes persones hagen rebut eixa quantitat de diners, que tenien el deute ahí des de fa molt de temps i no precisament pel govern que està en este moment.

Bé, i ara ja passem a les preguntes que voldria fer-li concretament.
En alguna ocasió en hem vist en premsa que s'ha parlat i per vosté sobre les noves masculinitats i és una cosa que a nosaltres ens preocupa moltíssim.
Jo pense que n'hi ha un nou home que està sorgint en la societat i és eixe home que denuncia el masclisme, denuncia la desigualtat, denuncia la violència masclista en tots els sentits i participen en la vida domèstica i coresponsabilitat familiar, no mantenen cap actitud de superioritat ni de.
.
.
, una visió de la vida de la dona com un objecte al seu servei.
Pense que això és el que hem de posar en valor i masculinitzar i feminitzar eixe nou valor de la masculinitat, que siga un dret expressar la feminitat també des del món masculí.
Voldríem saber quines són les polítiques que té previstes la Conselleria d'Igualtat i Polítiques Inclusives per posar en marxa eixes polítiques d'igualtat no sols dirigides a les dones, sinó també dirigides als homes i, sobretot, si me permet concretar-ho més, concretament als xiquets, eixos xiquets que estan formant-se en l'àmbit educatiu.

Després, respecte a la conciliació, reforma horària.
Hem vist fa uns dies, en els mitjans de comunicació, que el president en funcions del govern espanyol havia anunciat que este govern aplicarà una sèrie de mesures com acabar la jornada laboral a les sis de la vesprada.
No s'està inventant res, perquè en Catalunya ja n'hi ha una nova llei, que no ha nascut d'ells, que és el Grup Motor de la Iniciativa per la Reforma Horària, ja va presentar una proposta en eixe sentit en l'any 2014 i ja han finalitzat les jornades de conclusió d'eixa comissió d'estudi de la reforma horària del Parlament de Catalunya.
Volíem saber si vosté pensa que és positiu aconseguir una millora en la conciliació, si esta modificació horària milloraria la conciliació i si la solució als problemes de conciliació laboral i familiar està en una reforma horària d'este tipus.

D'altra banda -i ja molt ràpidament-, i respecte a la violència masclista, voldria fer-li una pregunta i és respecte a les reincidències dels agressors.
Volíem saber que, bé, moltes vegades és en la mateixa parella o en parelles anteriors quan els homes tornen a reincidir en la mateixa violència masclista, vull dir, forma part de la seua particularitat, de la seua vida normal, no?
Volíem saber quines són les mesures que pot dur endavant des de la seua àrea per a treballar amb estes persones, molt d'ells estan empresonats o pendents de judici; per tant, els tenim identificats i volíem saber si eixa nova reinserció i societat de valors com anem a enfocar-la i respecte de la igualtat, eixa igualtat que volem aconseguir.
(Veus)

La senyora presidenta:

Tiene dos minutos para reintervenir.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Simplemente clarificarle a la señora diputada Ortega que no és el mateix criticar que s'hagen pagat les ajudes a la dependència que dir, en el context en el qual el secretari autonòmic anuncia que el pagament de les ajudes a la dependència és una qüestió positiva i important a efectes d'igualtat que també haguera sigut important a efectes d'igualtat pagar a les residències, pagar a les PVS i pagar a les associacions, que són un col·lectiu molt feminitzat.
Per tant, la diputada Ortega no me deu haver entés o no me deu voler entendre bé, eh?
Perquè, a més, de quatre minuts me n'ha dedicat dos minuts de la seua intervenció, cosa que me pareix lamentable a efectes del pobre secretari autonòmic que està ací per a explicar-mos ell i no per a jo rebatre-li a vosté el que vosté diu.

Per tant, clarificar-li: jo no li he dit, no he criticat que se pague (veus), en absolut, no ho faria en la vida.
He dit que si això és important a efectes de la igualtat, igualment és important pagar a les residències, pagar a les PVS (remors) i pagar a totes les associacions que estan sense pagar des del mes de novembre (remors) i que són un col·lectiu molt feminitzat.
Simplement perquè vosté ho tinga clar i aixina no discutim vosté i jo més, que estic segura que el senyor secretari autonòmic té moltes coses interessants a contar-mos.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

En primer lloc, senyor Ibáñez, agrair la seua compareixença hui per a explicar-nos les línies d'actuació de la secretaria autonòmica de la qual és responsable.
La veritat és que és paradoxal que qui sol·licite hui les explicacions -les seues explicacions- és el grup del partit que, quan ha governat durant vint anys, ha mantingut les polítiques d'igualtat ben arraconades.
Però com jo ja ho he dit en altres intervencions (tussen), aplaudim la seva nova actitud davant les dones.
A més, ens ha donat l'oportunitat d'escoltar hui ací com es poden dur a terme polítiques ben diferents, que es pot concebre la igualtat com a principi transversal al voltant de tot el Consell i, en aquest sentit, em sembla molt positiu la creació d'unitats d'igualtat d'oportunitat -com vosté ha dit- a totes les conselleries.

I, com no, celebrem la recuperació de drets, perquè mai vam poder entendre injustícies com la de negar la reproducció assistida a les dones lesbianes o a les que no tenien una parella home, mai vam poder entendre eixa imposició d'un model únic de dona, eixe model del Partit Popular, i també del model únic de família, de la seua família: molt encertada eixa equiparació de les famílies monomarentals -i ho dic així perquè, com bé ha dit vosté, majoritàriament estan formades per una dona: una dona i els seus fills o les seues filles- eixa equiparació a les famílies nombroses.

I també celebrem la recuperació d'espais: les dones valencianes tenim moltes ganes de vore les portes de la casa del carrer de Nàquera obertes, que torne a ser la nostra casa i, pel que he sentit hui, inclús tenen moltes ganes les mateixes dones que la van tancar.
També és paradoxal.

Bé i, en definitiva, per no repassar punt per punt la seua intervenció, li traslladem l'enhorabona per tot allò que, com bé ha dit la companya Maria Josep Ortega, sí que s'està fent, però també li recordem que ni de lluny està aconseguit l'objectiu, que acabar amb la desigualtat més antiga, la que discrimina entre sexes, falta moltíssima faena, espere que menys temps del que teníem per davant, però encara queda molt.
Compte amb el nostre suport i amb la col·laboració en la seua feina.

Gràcies.

Tenia unes quantes preguntes, però la veritat és que un parell me les ha contestades ja i altres, és la sort de parlar l'última, ja les han formulades.
(Rient)

Gràcies.
(Algú diu: Â«Gràcies.
Â»)

La senyora presidenta:

Ahora tiene turno de palabra sin límite de tiempo.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, intentaré ser breu perquè en (inintel·ligible) .
.
.
m'allargue moltes vegades i m'alegra profundament que compartim la lletra i supose que la música, també t'agrada molt el que hui diem.
Heu dit moltes coses, per tant vaig a intentar contestar a diferents.

La primera que apuntàveu era el tema de les unitats d'igualtat.
Dir que s'han estat formant amb -si no recorde malament-, són -ho tenia per ací apuntat- les hores de formació, que crec que són 25 i 30 hores teòriques i pràctiques, hi ha hagut reunions del Consell d'Unitats d'Igualtat, 3, si no recorde malament de cap.
A més a més, de manera bilateral, s'ha anat treballant en les diferents direccions generals com, per exemple, en el tema de la mutilació femenina hem treballat amb la conselleria de sanitat; amb el tema de…, moltíssims, cada tema, en el tema de la titularitat d'igualtat compartida de la terra d'igualtat natural d'agricultura, s'ha anat treballant d'eixa manera.

Després n'hi ha un tema que crec que és important pels terminis de l'administració que vosté compartix: allò que són bones paraules però els temps.
.
.
És la manera com vostés gestionaven i és que, malauradament, van fer uns contractes, perquè he dit que tots els serveis de la nostra Direcció General de l'Institut Valencià de les Dones, estan privatitzats i és que, fins gener del 2017, no se poden modificar, mira si es feien bé.
Arriba el pressupost i me diu la directora general, Â«bé, Alberto, ací anem a fer un incrementÂ» i mos diuen els tècnics, Â«no és modificable el contracteÂ».
Vull dir, que els que van blindar que no se pogueren augmentar els recursos públics ara diguen Â«solo buenas palabrasÂ», vosté entendrà que és difícil.
Vull dir, però no se preocupe que passarem de la lletra i la música a l'acció i, en gener, només se permeta el canvi d'eixos contractes, s'ampliaran i s'ampliaran les figures professionals en el tema també dels psicòlegs a través dels centres de rehabilitació integral o dels centres dones o centres Dona, concretament el nom oficial 24 Hores.

Després una altra cosa que vostés diuen és el tema de la maternitat.
Vostés se van quedar en l'època Cotino que, clar, vosté recorda l'últim pressupost del PP per a la maternitat?
De 300.
000 euros van passar a 15.
000 -o 17.
000, si no recorde malament- era la seua aposta per la maternitat, de veres?
Clar, justament al govern que amb les bones paraules, entre altres fets, ha fet per exemple una modificació que permet -i ací sí que cal ficar-se seriós- que si una dona valenciana és assassinada fora de les fronteres de la Generalitat valenciana, els seus fills i filles puguen cobrar la indemnització, perquè abans no ho permetia Â«el gobierno que se preocupaba por la maternidad de los hijos y las hijasÂ».

Però és que no és només això, sinó que ens preocupa tant la llibertat de les dones que puguen tindre fills que tenim igualtat d'oportunitats per a totes les dones, tinguen parella home o no, en la reproducció assistida, però no és només això, vull dir, és que ens preocupen tant les mares que hem equiparat les famílies monoparentals i les nombroses per protegir també les mares en situació de major vulnerabilitat.
Per tant, clar, és que la maternitat.
.
.

Després n'hi ha una cosa que jo sóc de reconéixer, a mi també m'agrada molt allò de les bones paraules, m'encanta Serrat també, i és que vostés volen apropiar-se de la família i ahí les esquerres hem sigut molt maldestres, ho hem de reconéixer, ens vam deixar tot el terreny de la família Â«para ellosÂ».
La família, els models de família, les famílies són fonamentals i este consell, evidentment, té en compte la política familiar, perquè és fonamental i més en una societat mediterrània.
Per tant, no són vostés els que se poden subrogar la veu exclusiva de les famílies i nosaltres això ho fem dia a dia, treballant d'una manera transversal, perquè la família, al final, és una política transversal.

Què més m'han preguntat?
El tema de la mobilitat.
Evidentment, està a punt ja de presentar-se, inclou evidentment a les comunitats autònomes, n'hi ha un acord de reprocitat, com no podia ser d'una altra manera.

El tema de la masculinització de les carreres.
Mira, jo, com me crec allò de la divisió de poders, no sé què voten ni deixen de votar cada grup parlamentari, faltaria, però estic d'acord que cal, evidentment, ficar un sistema que premie que en carreres feminitzades puguen entrar els homes i que, en carreres masculinitzades, puguen entrar les dones.
(Veus) De fet, me consta que el sistema de baremació de beques, n'hi ha un punt de desempat per part de la conselleria d'educació que diu que en cas de la mateixa nota, les mateixes condicions socioeconòmiques, etcètera, si és la carrera d'infermeria, el punt de desempat va per a l'home (algú tus) i, si és una carrera cientificotècnica masculinitzada, va per a la dona.
Vull dir, s'està treballant en això i, en eixa línia de treball, m'encontrarà, de veres, vull dir, crec que és una cosa important també per allò que després parlava la portaveu de Compromís en el tema de les noves masculinitats i també intentar ja difuminar eixa dicotomia en tot de l'home i la dona, vull dir, que anem a ser tots molt més flexibles i molt més transversals.

En el tema de les empreses, és cert que se pot fer més, és cert que s'ha de fer més, però clar, vostés diuen, és que s'ha llevat l'ajuda de 45.
000 mil euros que, com tots sabem, amb 45.
000 mil euros totes les empreses valencianes tenen unes polítiques d'igualtat que Â«vamos, ríete tú de Dinarmarca o de SueciaÂ».
Però és que després tu te'n vas a la veritat del pressupost, perquè el pressupost és una previsió del que vas a gastar-te; per a avaluar, hem d'anar també a l'execució del pressupost.
És que clar, vull dir, m'havia apuntat jo, perquè me temia la pregunta, que en el 2014 i en 2015 eixos 45.
000 mil euros, Â«que eran la panaceaÂ», se van executar en el 2014 17.
000 i en el 2010, 15.
000.
Per tant, era un model que no funcionava.
I, per tant, la nova xarxa d'agents d'igualtat, i pensàvem que era important el nom per posar en valor el que suposa ser agent d'igualtat, ha de tindre este espai.
Però també pense que hem de repensar la normativa en el tema.
És a dir, allà on no n'hi ha una certa obligatorietat, supose que vostés, que són liberals, no els agrada molt, però si se sumen, estupend.
És com allò de la paritat, dius Â«que hagan una ley que sea obligatoriaÂ» i diuen Â«no, ahí no, solo por buena voluntadÂ».
S'ha de fer i s'ha de caminar en eixa línia i és fonamental en el tema, per contestar-li també, el tema de la genealogia de dones.

Se va enviar una carta a tots els ajuntaments i, per tant, si n'hi han ajuntaments del Partit Popular, o de qualsevol altre partit -perquè, evidentment, vosté parlarà amb gent de tots els partits-, s'està treballant, però no és la publicació d'un llibre.
El primer que s'està fent és un buidatge de tot el que s'ha fet, perquè una altra mania que n'hi havia és ser annalistes, cada govern era el nou.
Bé, anem a vore també el que han fet les universitats en matèria de genealogia de dones, el que han fet els ajuntaments, el que han fet diputacions, el que han fet entitats feministes.
Van estar, per exemple, la setmana del 8 de març en Castelló: se feia un documental sobre les dones de la transició a Castelló, però també hi ha un documental sobre les dones de la transició a València, vull dir; en Alacant també s'ha treballat, vull dir, és un tema molt més vast que si vosté me diu: Â«Ha d'estar ja.
Â» Mire, no, no està.
S'està primer recollint tota la informació i després hem de ser conscients del funcionariat que hi ha a la nostra direcció general, perquè una cosa que va fer molt el PP va ser no dotar de recursos de personal perquè els projectes foren àgils i, per tant, creiem que era molt important.

En la línia de les empreses li he contestat el mateix, vull dir, dir que amb eixos 11,2 milions d'euros del Servof en perspectiva de gènere i qualitat van per a contractació de dones i, entre altres coses, tenen elements també d'augmentar les hores.
Parlàvem abans de xifres que mos demostren una temporalitat i una precarització de les dones, que un 38% de les quals estan treballant és per un contracte de poc menys d'un mes.

També el tema de psicòlegs ja li he contestat abans, en el tema dels altres, no sé.
.
.
, recordar-li a la senyora Catalá que no estàvem parlant de 700 alumnes, sinó 16.
000 i que, efectivament -home, no és el mateix-, però que, efectivament, és insuficient, però bé, és insuficient.

També contestar-li que en el tema de la casa Nàquera està molt bé que vosté ho fera en el seu ajuntament, però està molt lleig que el seu govern la tancara; per tant, anem a intentar ser coherents en l'acció-reacció i sap vosté que és molt més que una biblioteca.

Després, en el tema de la comissió interdepartamental, Â«el gobierno de las acciones y el de las palabrasÂ».
Cinc anys sense reunir-se.
Ojo, eh?
, Â«los que hacían gestos, palabras y accionesÂ».
Per tant, crec que això és important.

El tema dels recursos, ja que m'ho he preparat, vaig a ensenyar-ho, perquè en la intervenció no ho he mostrat, que és la xarxa actual que tenim de recursos per a intentar explicar d'una manera molt més fàcil.
Ací faltaria una cosa que contempla la llei que no existix i que nosaltres anem a dotar, que són els pisos tutelats, que no n'hi havia este recurs: n'hi havia minicentres -és cert-, però no n'hi havia pisos tutelats; i, per tant, estaria el centre de Dones 24 Hores, que seria la porta d'entrada al sistema, perquè açò és allò important; després, estaria el centre d'emergències -recordar que no hi havia a la província de València i que, per tant, va haver-hi una inversió pública important-, i que ací van a ampliar-se i de quinze dies podrà estar fins i tot un mes i ací ja se fa la derivació cap als centres de rehabi.
.
.
, de recuperació, perdó, integral, que és fonamental pel que dia abans, que no és només un recurs habitacional o residencial, sinó un lloc on poder tindre un tractament psicosocial important.

Vosté parlava també de la xarxa de recursos i jo que crec que ací venim també per a posicionar políticament i debatre, vull dir, les preguntes més concretes i més tècniques saben vostés que és poden fer per escrit però, efectivament, 98 places que eixistixen a dia de hui, a principis del 2018, n'hi hauran 222 en eixe pla d'infraestructures que estem acabant de mapificar per a presentar-lo, perquè serà important, serà un avanç insuficient, també li ho dic, nosaltres no som un govern que traga pit, perquè pensem que no és suficient, però que és un pas important, el doble i, per tant, és un pas significatiu.

En el tema de la coeducació, el tema de la coeducació és fonamental i és enfocar la perspectiva de gènere d'una manera transversal.
Jo crec que és molt important la coeducació des de ben xicotets i quant tu tens un llibre de matemàtiques que omet les dones -a no ser que siga anar a comprar, que ahí les citen-, clar, perpetua uns rols de gènere que no podem compartir: és com quan un llibre de text omet, per exemple, la població gitana -després volem que la població gitana se veja reflectida en eixe sistema educatiu-.
Creiem que és important que n'hi haja una educació inclusiva que tinga eixa perspectiva de gènere i en això el senyor Marzà està treballant.

Enfocar també el tema de les noves masculinitats en els nous.
.
.
, la coresponsabilitat i la coeducació és fonamental, efectivament.
El sistema patriarcal oprimix també els homes, ens diu, Â«no pots plorarÂ», ens diu, Â«has de ser d'aquesta maneraÂ».
Per descomptat, no oprimix ni la mitat de la mitat de la mitat que a les dones.
Faltaria que ara els homes volguérem ser més oprimits que les dones, que també n'hi ha d'eixos, però sí que és veritat que ens diu com ens hem de comportar i és important que l'administració pública, a través de les publicacions que faça, a través de les produccions públiques de cultura, a través de l'educació, a través dels mitjans de comunicació, a través de totes les polítiques de manera transversal, reflectisca que hi ha moltes maneres de ser home, igual que hi ha moltes maneres de ser dona, que moltes vegades parlem de la feminitat i de la feminització i ens deixem fora una quantitat de dones que no se senten identificades i, per tant, crec que hem de trencar eixe sistema binari i anar cap a la flexibilitat, crec que això és important.

En el tema…, vosté apuntava també el tema dels usos horaris.
Mira, jo no crec que solucione el tema de la conciliació de manera directa unicausal.
Sí, és evidentment un pas important que cal reflexionar.
Per això li dia que crec que era important a causa que és un tema que funciona per ocurrència, depén del dia, que tinguérem un congrés en una fundació tan important com és Isonomia que exposara un fonaments basats amb el que ha de ser, amb investigació, amb formació, començar a donar-li al gènere, als estudis de gènere, una àrea de coneixement de la universitat: cal reconéixer-lo, perquè no se reconeix eixe treball; és a dir, una persona experta en gènere no pot ser catedràtic.
Per tant, hem de començar a entendre que el gènere és una àrea de coneixement transversal i això, evidentment, entronca amb eixe congrés dels nous usos de temps.
Me pregunta a mi, mira, faria molt més una reducció de la jornada laboral perquè la gent tinga temps i no tindre eixa paraula que tant li agradava a la senyora Catalá, un món treballcentrista, on el teu món és el treball i ja està, ajudaria molt més.
Però són passos i crec que és interessant i crec que perquè ho haja dit Rajoy no hem de tindre.
.
.
, no, és una proposta seriosa també, vull dir, cal valorar-la, jo crec que parla.

Després, se m'havia oblidat, crec que en matèria d'igualtat en les empreses s'han fet deu accions -o estan en termini de fer-se- deu accions de cursos d'elaboració i implantació de plans d'igualtat en les empreses de la Comunitat Valenciana, deu accions de cursos de seguiment i avaluació de plans d'igualtat a les empreses de la Comunitat Valenciana i deu accions de curs de conciliació de la vida professional, familiar i personal i deu accions de curs d'innovació i igualtat, de formació i, per tant, crec que és important.
Els protocols, també, contra l'assetjament és una cosa que està treballant-se en la direcció general també de diversitat, perquè és molt més ample que el gènere, també tenim ara mateixa i aquesta mateixa comissió que és d'igualtat i polítiques LGTBI està treballant-se.
De fet, en el seminari de Morella és un dels temes que se recull.

I, per últim, en el tema dels maltractadors, fonamental.
No podem ometre, i més en un sistema de dret que creu en la reinserció i, efectivament, hi ha una reincidència alta que cal començar a prendre seriosament.
La nostra conselleria no havia fet mai res en aquesta àrea.
Sí es cert que la consellera de justícia va fer, en el seu moment, un pla pilot que no se va avaluar.
Tornem al mateix de sempre, la no-avaluació de polítiques públiques és un error, i per tant nosaltres el que ens comprometrem és a avaluar eixe pla pilot.
Sabem que hi han experiències en diferents comunitats autònomes que han funcionat, que cal coordinar-se amb altres administracions públiques -en aquest cas, igual que la comissió interdepartamental, en el tema del servei penitenciari- és fonamental i que, per tant, al llarg del semestre que ve tindrem eixe estudi d'avaluació del que se va fer, perquè van passar uns tres-cents maltractadors cada any i se va fer de caràcter plurianual, crec que eren 2010, 2011, 2012 i 2013 i, per tant, amb una dotació d'uns 30.
000 euros i és una cosa que cal tindre en compte, que cal començar a treballar-la perquè, evidentment, la violència masclista és una cosa que cal eradicar i que, per tant, cal anar als seus orígens, a les seues causes i no podem oblidar-nos això.

I crec que he contestat a la majoria de les preguntes.
No obstant això, coses concretes com el número de persones o empreses o tal, feu preguntes parlamentàries i el decret que me vaig comprometre en la primera intervenció, mos hem tornat a vore, no me l'havies demanat, jo vaig demanar que se fera i demà a primera hora quan vaja preguntaré on està eixe impacte perquè s'ha de fer i, si no s'ha fet, cal fer-lo i que només estiga -si està fet, espere que sí- li ho facen arribar perquè, evidentment, aquest és el primer govern paritari i que, per tant, és molt important l'enfocament de gènere també en l'àmbit de personal.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra el Grupo Popular por un tiempo máximo de cuatro minutos.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Mire, senyor secretari autonòmic, efectivament vosté no volia parlar del passat, però ha parlat del passat i s'ha equivocat.
És a dir, és mentira que els programes de família amb l'anterior govern eren 15.
000 euros i és mentira i li ho he de dir clarament: és mentira.
És mentira perquè el programa 313.
80, programes de família, n'hi havien 200.
000 euros i ara n'hi han cent mil.
El programa de la Federació de Famílies Nombroses n'hi havien 25.
000 euros i ara n'hi han 0.
En el programa de Â«líneas de apoyo a beneficios y famílias numerosasÂ» n'hi havien 150.
000 euros i ara n'hi ha 75.
000.
Les línies d'atenció a dones embarassades i mares amb menors de tres anys en situació de risc social n'hi havien 150.
000 euros i ara n'hi han 75.
000.
I sí, n'hi havia els plans d'igualtat i conciliació en les empreses, n'hi havia 45.
000 euros i vostés posaren 20.
000.
És a dir, que vosté me ve a criticar ací que no funcionava, però en el pressupost col·locaren 20.
000 euros, encara que després arriba la pregunta parlamentària i diuen que no, que se va a fer a través d'Infodona, perquè no funciona.
O siga, que que les empreses no demanen ajuda per a fer un pla d'igualtat, la resposta del govern del botànic és Â«llevem la líniaÂ».
O siga, en lloc d'impulsar-ho, llevem la línia d'ajudes: eixa és la resposta del govern del botànic.
Aleshores, mire, per a començar, 200.
000 més 25.
000 més 150.
000 més 150.
000 més 45.
000 a mi no me donen 15.
000.
Si li donen a vosté, tenim formes diferents de fer sumes i restes.
Això per a començar.

En segon lloc, li vaig a dir el següent: què vol dir?
Que que n'hi haguera uns contractes que finalitzen en gener del 2017 els impossibilita a vostés per a fer major dotació de recursos?
Me vol dir vosté això?
O siga, no n'hi han altres vies?
O siga, no n'hi ha una altra forma?
No se pot modificar el contracte, però no se pot fer major dotació de recursos, no?
de ninguna de les maneres?
Sí que són vostés imaginatius.
Ja me diran vostés com pensen vostés dissenyar el pla dels coordinadors d'igualtat dels col·legis.
Perquè clar, açò van a ser funcionaris, interins, personal contractat?
Perquè com siga personal contractat -que és el que deuria ser, perquè són en un perfil professional molt determinat- van vostés a caure en el mateix que mos acusen a mosatros, caurien vostés en el mateix.
Espere que no ho facen, espere que facen una bona selecció de personal dins de l'administració de La Generalitat i que no caiguen vostés en el que vosté mos ha acusat a l'anterior govern, de privatitzar i exterioritzar.
Bé, ja vorem què passa amb els coordinadors d'igualtat dels col·legis i els centres educatius.

Vosté parla de la transversalitat i parla de la coordinació, però mire, n'hi ha una qüestió que vosté no me pot dir i és que vostés tenen un embolic impressionant amb justícia per Favide i amb habitatge per parc de vivendes, perquè explique'm vosté, el parc de vivendes tutelades va a eixir del parc de vivendes públiques de l'IVHSA?
O va a ser algun conveni de col·laboració amb una entitat bancària?
O quin és el sistema?
Eixa és una pregunta que m'agradaria que vosté em contestara.
A partir d'ahí, mire, a mi me pareix molt bé que se reòbriga la casa Nàquera, si a mi em pareix molt bé -però molt bé-, me pareix extraordinari.

Li he de dir que l'Institut Valencià de la Dona no és que se tancara, estava en el complex administratiu del Nou d'Octubre.
Vostés el que han fet ha sigut obrir un edifici, espai!
, ojo!
, no recuperar un servei, obrir un edifici i en la mateixa nota de premsa de la seua visita a la senyora vicepresidenta, sap el que diu?
-no m'ho invente jo-, sap el que diu?
Â«En el breve recorrido, Oltra ha explicado que habrá una biblioteca donde ya se podía leer epígrafes como «educación, ciencia, antropología o maltrato«Â» i açò és el que se diu de la seua visita de l'altre dia de data 8 de març després que vostés vingueren ací, en la compareixença de la senyora vicepresidenta, en la seua compareixença, parlar de la casa Nàquera.

Insistisc: encara no n'hi ha ninguna intervenció en esta comissió que m'haja dit alguna cosa que hagen fet vostés que vaja més enllà dels tallers formatius -16.
000 alumnes, molt bé, de 800.
000, senyor secretari autonòmic, faça vosté el percentatge, una altra vegada sumas y restas, açò li agrada molt a la vicepresidenta, sumas y restas i Barrio Sésamo, anem a fer-ho igual, sumas y restas i Barrio Sésamo-.
Diga'm vosté, més enllà d'obrir la casa de da Dona, no obrir-la, anar a la casa de la dona i dir que se va a rehabilitar i se va a obrir en juny i dels tallers de formació, concretament -concretament-, més enllà de les paraules, què s'ha fet?
M'agradaria saber-ho.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Catalá.

Té la paraula el Grup Podemos.

La senyora Cabedo Laborda:

Senyor Ibáñez, com ens ha parlat que vostés van a començar a executar els pisos tutelats, sí que voldríem saber, perquè a proposta del Grup Podem i aprovat per unanimitat, es va aprovar un pla de garantia habitacional, aleshores, com es coordinen les pisos tutelats amb el pla de garantia habitacional?

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Cabedo.

Té la paraula, no, no té la paraula, no vol parlar ara.
(Una veu diu: Â«Sí, sí.
Â») Parla el Grup Compromís.
(Remors) ¿Quieres hablar?
(Una veu diu: Â«Sí, sí.
Â») Tiene la palabra el Grupo Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

En función de lo que ha comentado el Grupo Popular, sí que, para mí, creo que hay que tomárselo en cuenta lo que ha dicho de que los números…, me gustaría también que diera respuesta porque los números también bailan de una lado a otro y a mí lo que creo que es muy relevante es que no…, bueno, que doten también, que analicen -vuelvo a ser reiterativa, perdonad que vuelva a incidir en lo mismo-, pero que vuelvan a analizar y que den presupuesto a las empresas en materia de plan de igualdad, porque sí que es verdad que yo he trabajado en el ámbito laboral a nivel de empresa y…, se necesita trabajar mucho en este campo, solo quería decir esto.

Y sobre los protocolos, desde nuestro Grupo Ciudadanos, sí que somos partidarios de que todas las administraciones públicas, y también instar a la empresa privada, a que tengan este tipo de protocolo.
Solo quería decir esto.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra entonces el Grupo Compromís.

La senyora Ortega Requena:

Sí, molt breu.
Únicament donar-li les gràcies per les contestacions que ens ha facilitat i, bé, jo pense que independentment que és poc de temps el que estan ací, no per això queda.
.
.
, encara queda molt per fer com deia la meua companya del PSOE, Rosa.
Queda molt per fer, però tot és possible.

Jo crec que després de la gran desfeta, tant econòmica com orgànica i institucional amb la qual ens hem trobat, el refer és més difícil que el fer.
Per tant, pense que s'està fent una gran llavor, m'agradaria que prenguera nota, per favor, una de les coses molt importants i que jo sé que cal tindre-ho en compte és el tema de les oficines d'atenció a les víctimes que, per part del Partit Popular, han anat tancant-se sistemàticament en tots els partits judicials, la qual cosa està fent que n'hi hagen cues interminables en les poques oficines que queden.
Per tant, únicament això.

També preguntar-li quins plans tenen en el tema d'estes oficines o si n'hi ha alguna cosa alternativa pensada i ja, per la resta, no res, donar-li les gràcies per les contestacions que ens ha donat i bon treball i gràcies pel treball ben fet i ens tenen al seu costat per si necessiten qualsevol cosa.

La senyora presidenta:

Senyora Ortega, té la paraula el Grup Socialista, però no, no vol parlar.
Té vosté la paraula per un temps de quatre minuts.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat:

Quatre minuts, bé.
Molt bé, gràcies.
(Rialles)

Senyora Catalá, per molt que vosté repetisca la cançó, no se va a complir, vull dir, li he dit que vostés, quan una dona moria fora del País Valencià, no donàveu indemnització al seu fill, exemple d'una cosa tangible.
Quan el Partit Popular governava, l'article 27 de la llei que dóna un pagament únic a les dones que no tenen absolutament res, deia que era una subvenció.
Sap vosté això què vol dir?
Que vostés els deien a les dones que havien d'elegir entre pagar impostos per a poder tindre subvencions de l'administració o omplir la nevera.
Esta govern, el de les paraules, va canviar això i va dir, Â«és un dret subjectiuÂ».
Això és una realitat tangible.
Revisen vostés els pressupostos perquè, clar, vostés eren molt de línies nominatives i, per tant, en la Direcció General de Diversitat estan els números que vostés recorden, però d'una manera transversal, a tot tipus de famílies, perquè nosaltres no som un govern dogmàtic que diu, Â«les nostres famílies sí i el nostre model de família sí i els vostres, noÂ», però vosté sap que l'anterior consellera va deixar esquelètica la partida de 300.
000 euros del senyor Cotino Â«ayudas a la maternidadÂ» a simplement 18.
000 euros i van ser vostés i, per tant, vostés, per molt que repetisca que no fa res.
.
.

Més coses.
Diu, Â«sean ustedes inventivos e imaginarios a la hora de ampliar las cosasÂ».
Com mos ha anat a nosaltres quan el PP s'ha ficat de manera Â«inventiva e imaginariaÂ» a sortejar la llei per a contractar?
És que jo tremole quan la sent a vosté, sincerament.
No anem a ser Â«inventivos ni imaginariosÂ», són vostés els responsables d'eixos plecs, d'eixos contractes i, per tant, ho farem atenent la llei.

I vosté repetix les coses i diu Â«la xarxaÂ», vull dir, és que vostés que tant deien van reduir la jornada laboral de les persones que treballaven en Infodona i este govern el que va a fer serà recuperar la jornada completa de les agents d'igualtat, a les quals cal agrair el seu esforç perquè, malgrat les seues retallades, malgrat el menyspreu del Partit Popular, el mateix menyspreu que vostés van tindre amb les entitats feministes de la casa Nàquera, les que hui vostés ara diuen no sé què…, les van tancar, les van deixar sense espai i les van intentar asfixiar i, afortunadament, elles van poder resistir.

En el camp de les empreses, reitere el mateix que he dit abans: és fonamental i anem a continuar en eixa mateixa línia.

I en el camp de l'alternativa habitacional, i també la mateixa línia que el Partit Popular.
Evidentment, és un sistema mixt perquè el Partit Popular, en el moment de la bombolla immobiliària, va ser incapaç de fer una gestió del part públic de vivenda, un part públic que està caient-se i que, efectivament, per part de la conselleria d'habitatge, part de les vivendes que s'estan rehabilitant van per a doner víctimes de violència de gènere en una llista d'espera que fa por.
Però això no és suficient, perquè una cosa és dotar d'una vivenda a víctimes.
.
.
, a dones víctima de violència de gènere perquè puguen ja tindre la seua vida independent, però n'hi ha un pas previ, que és el de les vivendes tutelades, que vostés mai van saber desenvolupar i que s'està treballant.
I d'on eixiran eixes vivendes?
Eixiran del part públic de vivenda, evidentment que sí; de negociacions amb les entitats bancàries que tenen vivendes tancades; d'entitats que tenen bancs tancats, cases tancades; d'ajuntaments i li pose un exemple: el de Vila-real -que jo era regidor allí-, n'hi havien dos pisos tancats de la Generalitat valenciana en un moment en el qual estaven desnonant la gent i en un moment on no n'hi havent recursos de violència de gènere, perquè vostés tenien els pocs recursos de la conselleria tancats.
Eixa és la seua realitat i, per tant, efectivament, serà un sistema mixt.

Després, i amb això li conteste al Grup Podemos i a Compromís, fonamental també, el tema de l'atenció a les víctimes de delicte i, efectivament, s'està desenvolupant ara mateix la tasca de coordinació conjuntament entre la conselleria de justícia i la conselleria de polítiques inclusives i igualtat, perquè cal dotar-la d'un millor contingut i d'una millor coordinació.
Que al Partit Popular li agraden les fundacions?
Clar que sí.
Doncs no els ha anat bé a ells amb els xiringuitos!
, clar!
Però mosatros pensem que no i la consellera de justícia ho ha deixat molt clar: és que açò ha de ser un servei públic fonamental, que és l'atenció a les nostres víctimes de delicte.
Per tant, poden dir les coses que diguen, que els xiringuitos, que era Â«muy fàcil abrir Nàquera, pero la cerrabanÂ», Â«que no hacemos nadaÂ», però li estàs dient tots els exemples i no els escolta; per tant, crec que és important que, quan se diuen les gestions.
.
.
, coses, i només un detall: parla amb la seua companya diputada, que se li va a explicar perfectament el projecte de Nàquera.

Moltes gràcies.

La senyora presidenta:

Bé, moltes gràcies.
(Remors)

Bueno, hasta muy pronto.

El senyor secretari autonòmic d'Inclusió i de l'Agència Valenciana de la Igualtat:

Quan vullgueu.

La senyora presidenta:

Disculpad.
Disculpad, como habíamos quedado, vamos a considerar el orden del día.
Yo creo que, en principio, no vamos a tener problema para acabarlo a las ocho de la tarde.
Vamos a intentarlo, porque tenemos dos horas por delante todavía, ¿de acuerdo?
Así que… (S'interromp la gravació)

Bueno, disculpad, disculpen esta pausa para poner un poquito de orden, el orden del día en orden.
Vamos a pasar a tratar los puntos 8 y 9 para resolverlos en primer lugar y, luego, pasaríamos a tratar los puntos 6 y 7, ¿de acuerdo?

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença de la directora general de l'Institut Valencià de les Dones i per la Igualtat de Gènere, senyora Anaïs Menguzzato García, per a explicar les línies general de la política a desenvolupar per l'institut durant esta legislatura, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 2.
589)

La senyora presidenta:

Pues pasamos entonces al punto ocho, Pronunciamiento de la comisión sobre la comparecencia de la directora general del Instituto de las Mujeres y por la Igualdad de Género para explicar las líneas generales de las políticas a desarrollar por el Instituto durante la presente legislatura, presentado por el Grupo Parlamentario Socialista.
Tiene la palabra el Grupo Parlamentario Socialista.

La senyora Mustafá Ávila:

A vore, seré molt breu.

En primer lloc, manifestar la nostra alegria, la del Grup Socialista, per la recuperació d'un organisme creat pel Consell en 1988 amb una finalitat tan necessària com elaborar, promoure i executar les mesures per a fer efectiu el principi d'igualtat entre dones i homes en tots els àmbits de la Comunitat Valenciana.
Fa vint anys, una mala decisió política va acabar amb aquest organisme, demostrant quines eren les prioritats i interessos dels successius governs del Partit Popular.

Per això, ara que un govern progressista ha recuperat una institució imprescindible en un país on, massa sovint, les dones són assassinades a mans d'homes que les consideren objectes de la seua propietat, on les dones han de treballar cent setze dies més a l'any per a obtindre la mateixa nòmina que un home i encara els mitjans de comunicació ens presenten, en moltes ocasions, sota models estereotipats, pensem que totes i tots estarem hui d'acord en la conveniència que comparega la directora general de l'institut de les dones per a explicar quines són les polítiques que s'estan duent a terme i les línies d'actuació previstes.
Només això.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Si no hay incoveniente, podemos pasar a votar la propuesta del Grupo Socialista.

Pues entonces, ¿votos a favor?
Unanimidad.

Votació: s'aprova per unanimitat

Pronunciament de la comissió sobre la compareixença del delegat del Govern a la Comunitat Valenciana, senyor Juan Carlos Moragues Ferrer, per a informar sobre els assassinats de dones per violència de gènere durant els darrers cinc anys, si tenien ordre d'allunyament i, si és així, per què han fallat els protocols d'actuació, sol·licitada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 4.
833)

La senyora presidenta:

Pasamos entonces al punto número 9: pronunciamiento de la comisión sobre la comparecencia del delegado de gobierno en la Comunitat Valenciana para informar sobre los asesinatos de mujeres por violencia de género durante los últimos cinco años, si tenían orden de alejamiento y, en este caso, por qué han fallado los protocolos de actuación, presentado por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el Grupo Parlamentario Socialista por un tiempo máximo de dos minutos.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, presidenta.

Registràrem ja fa prou de temps esta iniciativa al voltant de…, després del cas d'una dona a València assassinada que tenia una ordre de protecció i, per tant, simplement demanàrem la compareixença en esta cambra del delegat del govern, que és el que té les competències a fi que se tracte i, sobretot, tot el que ha de vore amb les mesures de protecció de la vida i de la integritat de les dones víctimes de violència i la sol·licitàrem perquè crec que era i creguem que era molt important conéixer en estos casos on hi ha denúncia, on hi ha ordre de protecció, què ha fallat en el sistema perquè una dona acabe assassinada.
Per tant, considerem que seria interessant, també per a nosaltres, poder escoltar des del que és l'administració general de l'estat, poder conéixer els protocols, les actuacions i el funcionament en l'àmbit de la protecció de les dones víctimes de violència i reiterem i sostenim la necessitat que comparega el delegat del govern i ens done explicacions sobre estos extrems.

La senyora presidenta:

Si estamos de acuerdo, pasamos a la votación.
(Veus) Dos minutos entonces.

La senyora Catalá Verdet:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Dir que bé, que esta no és la primera compareixença que se sol·licita del delegat del govern en esta seu parlamentària de les Corts Valencianes i que, ja en la comissió de coordinació, es va tractar també la sol·licitud de compareixença i el Grup Parlamentari Popular ve reiterar i recordar que, a estes Corts, al seu president, ha arribat un informe de l'advocacia de l'estat que cita expressament dos articles fonamentals, que són el 22.
e de l'Estatut d'autonomia de la Comunitat Valenciana, en el qual se clarifica que el control parlamentari s'exercix en esta seu sobre l'administració situada baix l'autoritat de La Generalitat; i també l'article 66, 2 de la nostra Constitució espanyola que diu que la fiscalització i el control polític de l'actuació del govern i de l'administració per este dirigida estan reservats a les Corts Generals per exprés mandat de la Constitució espanyola.

Per tant, no procedix que comparega el delgat del govern perquè ha de comparéixer davant la seu parlamentària oportuna, que tal i qual diu l'Estatut d'autonomia i també la Constitució espanyola, són les Corts Generals i, per tant, és una qüestió clara.

I, a més, encara que no fóra això -que ho és així-, nosaltres, des del Grup Parlamentari Popular, no entenem que hem de sol·licitar la compareixença de la vicepresidenta per cada dona que és una persona víctima de violència de gènere o per cada desnonament que se produïx cada dia en la Comunitat Valenciana, que se'n produïxen molts, no sol·licitem la compareixença de la vicepresidenta i sí és la seua competència.
Per tant, no entenem que se sol·licite esta compareixença, quan ací ha vingut el secretari autonòmic i, des del grup de l'oposició, no se li demana explicacions per l'errada o no dels protocols determinats que a totes les administracions competixen en matèria de seguretat en el cas d'una dona víctima de violència de gènere.

Per tant, u, legalment no procedix; dos, estes consten en un informe de l'advocacia de l'estat.
Per tant, no deuríem ni votar esta iniciativa i esta sol·licitud de compareixença, perquè, vaja, ací falta que no respecten ni la Constitució ni l'Estatut d'Autonomia; això seria ja Â«lo másÂ», eh?
, seria Â«lo másÂ».
Crec que no és la voluntat de ningun dels diputats d'esta cambra ni d'esta comissió.
I segon, encara que fóra així, entenem que no procedix, que és un fet lamentable que hem de posar tots els recursos al nostre abast, però que no és qüestió que comparega ni el delegat, ni la vicepresidenta, ni…, és una qüestió de ficar ferramentes entre tots.

Moltíssimes gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Catalá.

Vamos a suspender para clarificar el asunto legal y retomamos inmediatamente.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

La senyora presidenta:

Continúa, continuamos con el orden del día.
(Remors) En principio vamos a votar si la respuesta del delegado del gobierno es una respuesta negativa, pues… (Veus)

La senyora Catalá Verdet:

Nosotros, desde el Grupo Parlamentario, solicitaríamos que se retirara el documento, el escrito, la solicitud, puesto que el articulado está mal citado, y se volviera a presentar con la correcta invocación de los artículos preceptivos que desea hacer el Grupo Parlamentario Socialista.
(Remors) Está mal.
(Veus)

La senyora presidenta:

Disculpen, disculpen, tiene la palabra el Grupo Socialista.
(Veus) Rosa Peris, por favor.

La senyora Catalá Verdet:

Si está mal, está mal.

La senyora presidenta:

Senyora Catalá.

La senyora Peris Cervera:

Gràcies, presidenta.

Probablement es tracta d'un error formal, però hi ha, a continuació, el punt 3 de l'article que dóna l'opció a persones que no són del govern a sol·licitar-los la compareixença, que com bé ha dit el lletrat de la comissió, estan en el seu dret de decidir si vénen o no vénen i, per tant, jo crec que queda clar i evident que es tracta simplement d'un error formal, no d'una petició que no tinga cabuda en este reglament, perquè en este reglament té cabuda.
Probablement, en el punt concret, per un error material no seria, però sí està contemplat en el reglament.
Per tant, nosaltres ho mantenim i, a més, considerem de veres que seria important i interessant que poguera comparéixer el delegat del govern i, a diferència del que ha manifestat la portaveu del Partit Popular, no perquè vinguera a esta comissió a rebre una espècie de.
.
.
, -no sé-, de pal o.
.
.
, no sé.
.
.
, no m'ix la paraula.

En qualsevol cas, jo sí que considerava que era -i considerem que és- important, perquè sobre la vida de les dones víctimes de violència que tenen una ordre de protecció dins de la nostra comunitat, el delegat del govern té la màxima responsabilitat.
El fet que vinguera ací a dir-mos què passa, com funciona el sistema seria necessari i seria bo per a esta comissió sense que això significara…

La senyora presidenta:

La manté o no la manté, la seua proposta?

La senyora Peris Cervera:

La mantinc, senyora presidenta.

La senyora Catalá Verdet:

Nosotros, presidenta, pedimos que conste en el acta que el articulado está mal citado.

La senyora presidenta:

De acuerdo.
Pues entonces pasamos a la votación de la petición de comparecencia.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?

Pues pasamos entonces al siguiente punto y les comunico que el punto número 5 no va a poder ser tramitado porque soy la ponente y está ausente el vicepresidente.
Entonces este punto se aplaza.

Proposició no de llei sobre el pla de xoc per l'ocupació de dones amb discapacitat funcional, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 12.
396, BOC número 57)

La senyora presidenta:

Entonces pasamos el punto número 6: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el plan de choque por el empleo de mujeres con discapacidad funcional, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.

Tiene la palabra el Grupo Parlamentario Socialista.
  

La senyor Peris Cervera:

Sí, gràcies, senyora presidenta, senyories.

Començava abans el secretari autonòmic fent referència a una cita que la portaveu del Partit Popular qualificava de molt bonica i, probablement, vistosa.
Jo també volguera començar amb una cita, segurament els pot paréixer igual d'acolorida, la de Virginia Woolf que dia que Â«en realidad nada ocurre hasta que se describeÂ».

Jo crec, senyories, que en nombroses ocasions en estes Corts, s'han presentat, debatut i proposat mesures per a millorar la situació de les persones amb discapacitat, però allò ben cert és que la realitat de les persones amb discapacitat no és uniforme i, sense dubte, n'hi han greus diferències entre.
.
.
, en este cas, entre els homes i entre les dones.

Nosaltres presentem esta proposició no de llei perquè considerem que és important poder analitzar les diferents dades que tenim sobre la situació de les persones amb discapacitat i fer-ho des de la perspectiva de gènere, perquè a voltes en la bossa gran parlem de les persones amb discapacitat, quan la realitat de les dones està molt més agreujada dins del col·lectiu ben estomacat, com és el de les persones, el de les persones amb discapacitat.
Per això, senyories, presentàvem esta iniciativa, perquè hi han dos temes molt importants que faciliten la plena integració de les persones amb discapacitat i eixos dos grans temes són, sense dubte, l'accés a l'educació i la incorporació al mercat laboral.

En els últims anys, amb les dades que tenim d'accés i d'incorporació als nivells educatius, tant d'homes com de dones, podem dir que són dades importants i s'està fent un gran esforç arreu del nostre país en eixe àmbit, però no obstant, quan analitzem les dades d'atur, d'activitat econòmica, en realitat, la situació de treball que tenen les dones amb discapacitat, les dades comencen a ser preocupants.
Algunes d'elles les hem reflectit en l'exposició de motius d'esta proposició no de llei i la primera de totes elles és que el 58% de les persones que tenen discapacitat són dones i de les dones amb diversitat funcional en edat de poder treballar, en Espanya soles 146.
000 han aconseguit un treball; 71.
400 estan en l'atur, però fixe's, en la resta, més de 386.
000 mai s'han plantejat tan sols la possibilitat d'accedir al lloc de treball.

La taxa d'activitat de les dones amb discapacitat és 6 punts per damunt de la dels homes, la qual cosa ens demostra que, amb les dificultats d'accedir al mercat de treball, no soles han de vore amb la discapacitat, han de vore també amb els rols, han de vore amb la cultura i, com moltes voltes es recorden les dones amb discapacitat, elles sofrixen una doble discriminació: ser dones i ser dones amb discapacitat.

Per tant, nosaltres considerem que seria molt important que, a la nostra comunitat, es dissenyara i es ficara en marxa un pla específic per a la promoció, de l'ocupació en este cas, de les dones amb discapacitat a fi d'acurtar la bretxa, la separació que hi ha entre els homes i les dones amb discapacitat i apropar-los a la mitjana del conjunt del nostre país.

Hi han, senyories, algunes dades que volguera compartir, simplement com a referència.
És de veres que en els últims anys hi ha hagut un increment important de les partides pressupostàries destinades a la inserció laboral de les persones amb discapacitat, però fixe's, la majoria de les persones beneficiades d'estes polítiques actives han sigut el 57% homes enfront del 42,8 de dones.

Per tant, necessitem polítiques actives, però també les necessitem amb perspectiva de gènere, a fi que els recursos vagen destinats no a seguir mantenint la bretxa i seguir mantenint les diferències i la desigualtat en les oportunitats dels homes i de les dones amb discapacitat.

I, per últim, en allò que afecta la nostra comunitat autònoma, algunes de les dades que també s'arrepleguen en esta PNL mos deurien dur a la reflexió: som la comunitat autònoma -o una de les comunitats autònomes- en la qual les persones amb discapacitat reben menys.
.
.
, o n'hi han menys ajudes per a la inserció laboral.
Fixe's que, segons les dades que maneja l'ONCE i que apareixen en diferents estadístiques públiques, en la Comunitat Valenciana se destinen 94,8 euros per cada persona amb discapacitat en edat activa front a una quantitat com 478 al País Basc i estem molt lluny del que se destina en la mitjana nacional situada en 180,7 euros.

Per tant, senyories, este pla obeïx que tenim marge per a treballar, cal seguir augmentant els recursos públics destinats a la inserció laboral de les persones amb discapacitat; en este cas, a favor de les dones, perquè les dades demostren que hi ha una major dificultat de les dones amb discapacitat per incorporar-se al mercat de treball i també necessitem en la nostra comunitat, en la Comunitat Valenciana, incrementar estes quantitats destinades a la inserció laboral de les persones amb discapacitat i, especialment, de les dones.

Per totes estes raons hem presentat esta PNL en què la majoria dels punts que arreplega són reivindicacions que duen molt de temps fent-nos les organitzacions de dones amb discapacitat i les organitzacions de persones amb discapacitat que han treballat en el tema d'igualtat i no estan demanant-nos res que no estiga a l'abast de les nostres mans o a l'abast de l'administració.
Entre altres coses, ens estan demanant que se milloren els nivells d'accés a l'educació, ens estan demanant que s'articulen polítiques actives per a incrementar la taxa d'activitat de les dones que, com dia, és 6 punts per baix de la taxa d'activitat dels homes amb discapacitat i, per descomptat, molt menys que la de la resta de la població.

Nosaltres estem demanant en esta PNL que s'articulen mecanismes perquè l'ocupació que se cree no soles siga ocupació protegit, sinó que siga ocupació en el sector ordinari, perquè, en els últims anys, el que hem detectat és una caiguda brutal de l'ocupació creada en les empreses ordinàries i, d'alguna manera, sostinguda gràcies a l'ocupació que s'ha creat en els centres protegits i, en realitat, el que deuríem intentar i exigir és que les persones amb discapacitat -i, concretament, les dones- accediren a l'ocupació en el sistema del mercat actual.

Necessitem que se milloren els serveis d'intermediació laboral i açò no soles ho diuen les dones amb discapacitat, sinó que estan dient-ho les mateixes persones que treballen en els serveis del Servof.
És deficitària l'atenció que reben a l'hora de buscar una ocupació i, per tant, formació especialitzada per a poder.
.
.
, per a poder fer-ho i una sèrie de mesures com accions positives que permeten l'estímul a la contractació, que s'articulen plans per a reduir les barreres d'accessibilitat física i comunicativa al treball, que se facilite la informació, la orientació i la informació per a les dones amb discapacitat; en definitiva, senyories, una sèrie de mesures que ens permeta apropar-nos i ser capaços d'eliminar la bretxa que separa no soles les dones amb discapacitat de la resta de les dones, sinó també la bretxa que ja hui hi ha entre les persones amb discapacitat simplement per la raó de ser homes o de ser dones.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Peris.

Té la paraula la diputada del Grup Podemos per temps màxim de quatre minuts.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Les dones amb discapacitat funcional són dones que patixen una doble discriminació; imaginem si, a més, són negres, triple discriminació o negres i lesbianes, quàdruple discriminació.

D'altra banda, les polítiques d'ocupació són molt importants, ja no només perquè qualsevol persona té dret a un treball i, a més, a poder-se sentir realitzades a través d'eixe treball, sinó que, a més, moltes vegades són fonamentals per a no caure en, per exemple, violències masclistes, perquè si una dona, per exemple, no pot tindre independència econòmica, no pot anar-se'n d'eixa llar on està sent reiteradament violentada.

Per això entenem positiu aquest pla de xoc per l'ocupació de dones amb discapacitat funcional que ha presentat el Grup Socialista.
El mateix Grup Socialista ha presentat una exposició de motius molt elaborada i amb moltes dades que la senyora Peris acaba d'indicar, dades que són contundents com la realitat mateixa.
La senyora Peris, justament quan anava comentant les dades, ha indicat que és molt important poder avaluar aquestes des de la perspectiva de gènere.

Per això, una de les primeres esmenes que nosaltres hem presentat, que també ha sigut una reivindicació de les pròpies plataformes de discapacitat, és que el xoc -el pla de xoc- comence amb un estudi sobre la realitat valenciana sociolaboral actual i sobre l'evolució en el mercat i en les oportunitats d'ocupació de les dones valencianes amb capacitats diverses que servisca com a marc per a la resta d'objectius; és a dir, que el pla ja naixca amb aquest estudi amb la participació de les plataformes perquè la proposta del Grup Socialista també inclou explícitament que n'hi haja una participació de les plataformes i que eixe estudi servisca com a marc per a la resta d'objectius.

I respecte a la resta d'objectius hem inclòs un últim que també naix com a reivindicació de les plataformes, que és la promoció de la teleocupació per a les dones amb capacitats diverses i, a més, hem inclòs oferint programes de formació com a forma de garantir eixa promoció de teleocupació.
Indicar que hem volgut incloure per a les dones amb capacitats diverses que vulguen optar per aquesta opció per raons de conciliació, perquè no voldríem que la teleocupació servira com a excusa perquè les dones amb capacitats diverses es quedaren en l'àmbit domèstic i no isqueren a l'àmbit públic que creiem que és fonamental.

Creiem que amb aquestes dos propostes contribuïm amb el pla de xoc i esperem que el Grup Socialista tinga a bé aquestes.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora Cabedo.

Té la paraula el Grup Ciudadanos.
(Veus)

Para aceptar la propuesta de enmienda de Podemos tiene la palabra la señora Peris.

La senyora Peris Cervera:

Sí, gràcies, presidenta.

Breument, sobre les dos esmenes presentades per Podem.
En el primer punt, sobre la necessitat de fer un estudi sobre la realitat valenciana sociolaboral actual i l'evolució en el mercat i en les oportunitats d'ocupació, no tindrem ninguna dificultat en poder acceptar-la, a pesar de dir-li-ho, la portaveu de Podem ho sap, que ja hi han damunt de la taula nombrosos i valuosíssims estudis fets sobre la realitat sociolaboral de les dones amb discapacitat, que organitzacions con l'ONCE ja han fet les estadístiques, ens estan col·locat damunt de la taula dades que ens permeten actuar i, per tant, ja crec que no seria el temps de l'estudi d'eixa realitat, sinó d'adoptar mesures i este pla contemplava mesures molt concretes, però mesures que es poden i que es deurien ficar immediatament sobre la taula, però res a dir que se fera un estudi, encara que considere, senyora portaveu, que hui, amb la realitat que tenim, no seria necessari, i en relació…, en qualsevol cas li l'acceptarem.

I en relació al punt últim que plantegen, li l'anem a acceptar, però també li demane una reflexió: parlar de la teleocupació de les dones amb discapacitat, compte si al final no estem articulant llocs de treball que seguisquen mantenint les dones dins de les seues cases.
Sense dubte, el teletreball dóna moltes oportunitats i és una mesura de conciliació raonable, sempre que homes i dones l'adopten.
Si al final el treball, la teleocupació és una manera de treballar exclusivament per a les dones, acabem retrocedint part del que hem avançat per a eixir de casa, per a incorporar-nos al mercat laboral.

Per tant, jo, en benefici del consens i que la proposta s'aprove, jo, si vosté la manté, li l'acceptaria, però si li demanaria una reflexió que no sé si seria el més adequat per a la fi que jo estic convençuda que vosté perseguix i esta proposta planteja.

La senyora presidenta:

Té la paraula, per a contestar-li a la senyora Peris, la senyora Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Sí, simplement indicar que per això hem afegit per a les dones que preferisquen aquesta opció, justament tenint en compte que no siga una mesura que impedisca que les dones isquen a l'espai públic, però agraïm l'acceptació per part del Partit Socialista de les nostres esmenes.

La senyora presidenta:

Queda clar, senyora Peris?

La senyora Peris Cervera:

Sí, senyora presidenta, però al deixar en mà de les dones la decisió que puguen elegir és donar per considerat que.
.
.

La senyora presidenta:

L'accepta o no l'accepta?

La senyora Peris Cervera:

Sí, l'acceptaré, clar.

La senyora presidenta:

D'acord.
Té la paraula ara el Grup Ciudadanos per un temps màxim de quatre minuts.

La senyora García Jiménez:

Muchas gracias, señora presidenta.

Como bien han comentado mis compañeras portavoces de otros grupos, tenemos que comentar que las mujeres con diversidad funcional forman parte de un colectivo sobre el que pesan muchos prejuicios sociales ligados tanto al género como a la discapacidad.
Esta combinación de discapacidad y género las sitúa en una posición de desventaja en el mercado laboral no solamente respecto a la población general sino también con respecto a una comparativa con hombres discapacitados.
Los datos hablan por sí solos: si el género es en ocasiones un impedimento a la hora de buscar un empleo, cuando se le añade la condición de diversidad funcional, la dificultad aumenta todavía más y es en ese grupo de personas que se ven especialmente frágiles en un entorno laboral y esto se desvela en los datos que arroja el INE.
Así pues, esta situación de discriminación y exclusión de las mujeres con discapacidad sigue siendo en nuestro país, y concretamente en nuestra comunidad, un problema de primer orden que exige la adopción de medidas específicas y urgentes que incidan sobre las causas reales que le dan origen.

Hace falta medidas de acción positiva que permitan el acceso a estas mujeres al mundo laboral.
Por ello, vamos a votar a favor de esta propuesta con el objetivo de que se reduzcan las cifras de las mujeres en edad de buscar empleo que todavía no lo han conseguido.
En este sentido, nos parece fundamental que se haga hincapié en las medidas referidas al ámbito educativo: cuanta mayor y mejor formación reciban estas mujeres, incluso cuanto más especializadas sean, les permitirá la apertura de más puertas en el ámbito laboral.

Por otro lado, según el artículo 1 de la Convención sobre derechos de las personas con discapacidad, se establece que el propósito de la convención es Â«promover, proteger y asegurar el goce pleno y en condiciones de igualdad de todos los derechos humanos y libertades fundamentales de todas las personas con discapacidad y promover el respeto de su dignidad inherenteÂ».
En el artículo 27 del texto, se establece Â«el derecho de las personas con discapacidad a trabajar en igualdad de condiciones con las demás; ello incluye el derecho de tener la oportunidad de ganarse la vida mediante un trabajo libremente elegido o aceptado en un mercado y en un entorno laboral que sea abierto, inclusivo y accesibleÂ».
Por esto, en Ciudadanos pensamos que las administraciones tienen la obligación de hacer cumplir estos propósitos o, por lo menos, garantizar una igualdad de posibilidades a la hora de encontrar empleo en estas mujeres, un empleo de calidad.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora diputada.

Tiene la palabra ahora el Grupo Compromís por un tiempo máximo de cuatro minutos.

La senyora Rodríguez Armigen:

Gracias, señora presidenta.

Desde Compromís vamos a apoyar esta iniciativa parlamentaria del Grupo Socialista porque, sin duda alguna, es necesario empezar a actuar sobre esta cuestión.
Coincidimos con la afirmación de las compañeras socialistas (Se sent un telèfon mòbil) cuando dicen que lo relativo al disfrute de los derechos sociales y económicos (veus) la sociedad penaliza en mayor medida si la persona con diversidad funcional es mujer.
Lamentablemente, es una realidad que en el ámbito laboral existe una situación de mayor riesgo y exclusión de las mujeres con discapacidad que se debe, como han dicho el resto de compañeras, a la doble discriminación por razón de género y por razón de discapacidad.

El reflejo de ello es la baja participación de la mujer con discapacidad en el mercado laboral confirma esa doble discriminación que sufre este colectivo y limita sus condiciones de acceso al trabajo, así como el disfrute de unas condiciones de trabajo justas y favorables.
Además, multitud de estudios e informes coinciden en señalar que las mujeres con discapacidad tienen mayores índices de inestabilidad en el empleo y su retribución salarial es inferior a la de los hombres con discapacidad.

Esta problemática evidencia la necesidad de incluir el enfoque de género en todas las actuaciones vinculadas a promover una mayor integración de este colectivo en el mundo laboral.
Como revelan las cifras que aquí se han comentado, la situación de precariedad en la que muchas de las mujeres con discapacidad se encuentran se ha agravado durante la crisis, con lo que es urgente y necesario adoptar medidas que incentiven la presencia en condiciones dignas de este colectivo en el mercado laboral.

Esto significa que, desde el Consell, deberían tomarse medidas para salvar las carencias en la formación para la inserción laboral, facilitar el acceso a los mecanismos de búsqueda de empleo y a los servicios de orientación y formación profesional, implicar al empresariado para facilitar la incorporación y posibilidades de conciliación de les personas con discapacidad o promover la autoestima y la autonomía personal dentro de este colectivo.

Teniendo en cuenta estas cuestiones, en nuestra opinión, la propuesta del Grupo Socialista es acertada en cuanto a enfoque y a objetivos y, por lo tanto, contará con nuestro apoyo.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Tiene la…, gracias, señora diputada.

Tiene la palabra a continuación el Grupo Socialista.
(Veus) Ah, no, es verdad, está… Disculpen, disculpen, el Grupo Popular.

La senyora Bernal Talavera:

Gracias, presidenta y buenas tardes.

En primer lugar, quería avanzar que…, bueno, nuestro voto favorable a esta propuesta del Grupo Socialista.

Nosotros sí que estamos preocupados por el empleo y queremos que se aprueben iniciativas para que se pongan en marcha políticas de empleo y ojalá ustedes hicieran lo mismo con las propuestas que presenta el Grupo Popular, porque en la Comisión de Política Social y Empleo nos han rechazado todas las que hemos presentado.
Y, así, ustedes la semana pasada rechazaron una PNL presentada por el Grupo Parlamentario Popular en la que, además, instábamos al Consell a que se comprometiera y se siguiera garantizando el acceso preferente en todas las medidas de empleo y formación a las personas mayores de 45 años y en la que también pedíamos incrementar la cuota de reserva de empleo para personas con discapacidad en todas las administraciones públicas y organismos dependientes de la Comunidad Valenciana, creando así una cuota específica de al menos el 3% para las personas con discapacidad.

Y, ahora, ustedes, en esta comisión, llegan con una propuesta de empleo y nosotros la apoyamos, porque pensamos que cualquier política de empleo que, en el fondo y en la forma, esté…, nosotros estemos de acuerdo, nosotros la apoyaremos, pero ustedes, sistemáticamente, rechazan las del Grupo Popular.
Si ustedes tienen una propuesta, pensemos que puedan ayudar a las personas, que mejoren la vida de las personas y que estemos de acuerdo, ustedes nos encontrarán.
Ya se lo hemos dicho muchas veces, que cuenten con nosotros para consensuar y para debatir, porque nosotros estaremos ahí.

Respecto a la proposición no de ley, como ya les he anunciado, vamos a votar a favor.
Para el Grupo Popular, no nos cansaremos de decírselo, el empleo es la mejor política social que pueda haber, porque sin empleo no hay actividad económica y, si no se genera actividad económica, no hay ingresos para que las administraciones públicas puedan garantizar el estado del bienestar, es decir, sanidad, el bienestar…, políticas sociales y, bueno, y empleo.
Las personas con discapacidad, y en este caso las mujeres, es un grupo vulnerable y numeroso que requieren de condiciones de apoyo específico para no caer en la exclusión, así que apoyaremos las medidas que consideremos que ayuden a que no caigan en la exclusión, así como garantizar la igualdad de estas.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora diputada.

Entonces, vamos entonces a pasar a la votación.
¿Votos a favor?
Unanimidad.
Se aprueba por unanimidad.

Bueno, la señora diputada Covadonga Peremarch tiene la posibilidad de explicar su voto por un tiempo máximo de dos minutos.

La senyora Peremarch Palomares:

Gracias, señora presidenta.

Mi intervención va a ser corta.
Sin duda alguna, tenemos una deuda pendiente con las personas con diversidad funcional; por ello, en estos momentos de cambio y concienciación deben estar más que nunca en el foco de las políticas a llevar a cabo para avanzar como sociedad.
Como bien indica la propuesta del Partido Socialista, las mujeres con diversidad funcional sufren doble discriminación, ya que, además, está la cuestión de género que les agrava la situación a la hora de acceder a los ámbitos educativos y laborales.
Por ello, la perspectiva de género debe estar presente en la realidad y desarrollo de las políticas que se lleven a cabo: la transversalidad de estas es esencial para corregir esta situación.

Por otro lado, no debemos olvidar nunca que esas políticas hay que hacerlas contando con estas mujeres para potenciar al máximo sus posibilidades reales, su forma de ser y de estar en este mundo.
Debemos salir del despotismo, de hacer políticas para ellas, pero sin ellas, que es lo que se ha llevado a cabo por parte de las instituciones en demasiadas ocasiones.
Necesitamos romper su silencio y su invisibilidad y, para ello, debemos contar con ellas a la hora de seguir avanzando en políticas de igualdad.

Por último, no debemos de dejar de señalar que el País Valencià está a la cola del gasto social por habitante: la infrafinanciación, junto con las políticas de recortes, junto con el no cumplimiento de la Ley 39/2006 de la promoción de la autonomía personal y atención de las personas en situación de dependencia, han agravado la situación de las personas con diversidad funcional.

Por ello, como responsable político y como ciudadana, mi voto ha sido a favor.

La senyora presidenta:

Muchas gracias, señora Peremarch.

Proposició no de llei sobre l'adopció de mesures per a lluitar contra la violència de gènere, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE número 14.
028, BOC número 62)

La senyora presidenta:

Pasamos entonces al último punto del orden del día, es el punto 7: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la adopción de medidas para luchar contra la violencia de género, presentadas por el Grupo Parlamentario Popular.

Tiene la palabra el Grupo Parlamentario Popular.

La senyora Garrigues Francés:

Muchas gracias, señora presidenta.

El Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad presentó el 30 de marzo de 2015 la macroencuesta de violencia de género contra la mujer 2015, elaborada por el Centro de Investigaciones Sociológicas.
El análisis de esta encuesta ha revelado datos preocupantes respecto a los jóvenes.
Así, si bien un 97% rechaza la violencia física, solo el 67% considera inaceptable la violencia de control: es decir, 1 de cada 3 jóvenes de quince a veintinueve años considera inevitable o aceptable en algunas circunstancias controlar los horarios de la pareja o impedir que la pareja vea a sus amistades, por ejemplo.

Además, se han observado en los últimos años la aparición de situaciones de violencia de género a edades más tempranas, así como el incremento de casos entre los más jóvenes.
Esto no es solo preocupante, sino alarmante, diría yo y esto demuestra que en algo estamos fallando cuando en una sociedad tan moderna como la nuestra al menos un 33% de los jóvenes justifican una forma de violencia y es por este motivo por el que el Grupo Popular trae a debate hoy esta PNL.

Vaya por delante que estamos seguros del apoyo de todos los grupos a esta PNL.
En estos temas, no puede haber sectarismo, no puede haber política, tan solo puede haber compromiso y creo que este compromiso lo hemos demostrado todas cuando, con nuestras diferencias ideológicas, hemos conseguido consensuar todas las iniciativas que hoy se han presentado y, sobre todo, hemos conseguido sacar adelante, por unanimidad, un plan de trabajo en una comisión tan importante como es la del estudio sobre violencia de género.

La sociedad necesita respuestas ya, las víctimas necesitan soluciones ya y este es nuestro deber: trabajar para poner nuestro granito de arena en la consecución de uno de los principales retos a los que se enfrenta la sociedad, acabar con esta lacra social, acabar con la violencia de género y entendemos que, para acabar con la violencia de género, solo existe un camino: la educación y la prevención.
Tenemos que actuar cuando ya existe el problema, como no podía ser de otro modo, pero es necesario atajarlo antes, prevenirlo.
No debemos consentir que ninguna mujer más pase por el calvario que están pasando muchas, no debemos permitir que nuestros jóvenes crezcan creyendo que determinadas actitudes son normales cuando no lo son y no debemos consentirlos porque, si no, nunca alcanzaremos el objetivo tan deseado.

Todos los estudios coinciden en la necesidad de actuar desde el punto de vista preventivo sobre la población infantil o adolescente y desarrollar estrategias eficaces para la prevención de la violencia en esta etapa de desarrollo.
Además, estos estudios coinciden en que en la etapa de Educación Secundaria sí se hacen actuaciones, pero que estas actuaciones son prácticamente inexistentes en la etapa de infantil y primaria.
Son muchas las medidas que se pueden aplicar para intentar prevenir la violencia de género en los más jóvenes, medidas que, como las que hoy presentamos -pero hay muchas más que podemos aportar todas y estoy segura-, y que han sido extraídas de medidas que ya se están aplicando en otros lugares o de recomendaciones hechas en estudios realizados por especialistas en la materia.

Es decir, en definitiva, se trata de aplicar medidas de carácter técnico en una población tan vulnerable como la de los jóvenes.
En realidad, se trata de desarrollar una propuesta formativa, dirigida a la población escolar, con la finalidad de promover la actuación para la igualdad de género, ayudando en el tema de los agentes de igualdad, que ya se ha hecho aquí en esta comisión -bueno, en la comisión de políticas sociales- y prevenir cualquier manifestación de la violencia de género; aplicar programas que fomenten los conocimientos con respecto al mantenimiento de relaciones saludables y donde se incremente la información del concepto de violencia de género; que se desarrollen actividades para el cambio de comportamiento o la búsqueda de ayuda y se reduzcan las actitudes que justifican la violencia de pareja y los estereotipos de género.

Pero para que estas medidas se devengan eficaces, no podemos dirigirlas solo a los alumnos: hay que abrir el abanico para poder llegar a toda la comunidad educativa -a los profesores, a los equipos directivos, a las AMPA y a las familias-; en definitiva, hay que llegar a todos los niveles.
También queremos destacar que estas medidas debemos dirigirlas a todos los alumnos, comenzando desde infantil y llegando a los ámbitos universitarios.

Entre las medidas que se relaciones en esta PNL, queremos destacar la importancia de la formación en una correcta utilización de las nuevas tecnologías.
Las mujeres jóvenes han visto como al catálogo tradicional de manifestaciones de la violencia de género se han ido añadiendo nuevas formas relacionadas con el manejo de internet y el desarrollo de las llamadas nuevas tecnologías.

Tampoco debemos olvidar que, si bien internet, terminales móviles de última generación, servicios de localización GPS y determinados programas informáticos, ofrecen a los agresores nuevas vías para el acoso, la humillación y la amenaza hacia sus víctimas con altas dosis de anonimato, también es verdad que las nuevas tecnologías pueden ser empleadas para acceder, de manera rápida y sencilla, a una gran cantidad de información contra la violencia hacia las mujeres, a recursos de asistencia a las víctimas, pueden servir para agilizar y potenciar y difundir campañas de sensibilización, así como permitir el control de agresores con localización permanente de víctimas para localizar una mayor seguridad hacia estas.
Por ello, no debemos olvidar que estas nuevas tecnologías no son malas, ni mucho menos, sino que hay que aprender a utilizarlas y aprender el manejo de esta.

Por eso, en la aproximación a la cuestión de estas nuevas manifestaciones de violencia de género a través de estas herramientas, entendemos muy necesario realizar una importante labor preventiva y educativa y es importante elaborar una guía para prevenir estas manifestaciones de la violencia de género y saber qué hacer cuando se materializa por estas vías; por ejemplo, como monitorizar tu nombre constantemente por internet, revisar si hemos sido etiquetados en fotografías o detectar si de alguna manera espía nuestras comunicaciones y también de qué manera podemos conservar pruebas digitales, porque todo ello lo podremos utilizar después en procedimiento judicial.
Y, en este sentido, es muy importante la formación del personal de centros docentes, de las familias para que se entienda el verdadero impacto de los actos de ciberacoso y, en esta formación a las familias, quiero aclarar un punto que comentaba anteriormente con una compañera que era cuando nos referimos a instar al Consell a la elaboración de una guía para padres y madres con hijas adolescentes que sufren violencia de género, lo que queremos aclarar es que lo que queremos es que esta guía permita a los padres detectar si sus hijos están realizando o están sufriendo…, son víctimas de violencia de género y, también, que esa guía les permita a ellos decir cómo deben actuar sus hijos y cómo deben actuar ellos ante estas situaciones que están sufriendo sus hijos y, en muchas ocasiones, no lo saben.

Finalmente, respecto al plazo, hemos establecido un plazo de tres meses porque consideramos importante que el curso escolar del año que viene su puedan implementar todas estas medidas y, por eso, hemos puesto el plazo de tres meses para darle al Consell tiempo suficiente para que, durante estos tres meses, lo puedan estudiar y, por supuesto, no pretendemos que ahora en junio se apliquen, sino que ya, de cara al próximo curso escolar, se implementen.

En definitiva, y acabo, se trata de una serie de medidas en el ámbito educativo que pretenden favorecer la formación en igualdad con el fin de prevenir actitudes violentas en nuestros jóvenes.
Sabemos que no es una tarea fácil, sabemos que en algunos institutos de nuestra comunidad se están llevando a cabo algunos programas de este tipo -y el secretario autonómico ya lo ha comentado, pero estamos hablando de cifras muy pequeñas-.
Por eso, lo que queremos es no pararnos ahí e implementar en todos los centros educativos de nuestra Comunidad estas medidas.
Pero, para ello, hemos de ir más allá, hemos de conseguir implementar todos estos programas en todos los centros educativos y debemos hacerlo porque es nuestro deber: debemos conseguir una sociedad igualitaria donde no tengan cabida las actitudes violentas y esto solo se consigue con la formación.
Por ello, hoy es primordial una educación en valores, una educación que enseñe a nuestros jóvenes la importancia del respeto a los demás porque solo de esta forma conseguiremos erradicar esta lacra social.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Garrigues.

Tiene la palabra la portavoz del Grupo Podemos, Cristina Cabedo.

La senyora Cabedo Laborda:

Gràcies, senyora presidenta.

Des de Podem anem a donar suport a aquesta proposició no de llei, perquè com bé també ha indicat la portaveu del Grup Popular, en certa forma també es recolza la proposició que vam presentar sobre les funcions a dur a terme per part d'agents d'igualtat, que després se va transformar en la figura de coordinador o coordinadora d'igualtat, i, a més, també amplia les seus funcions o les funcions que s'hagen de fer en perspectiva de gènere com, per exemple, a través de la promoció dels continguts audiovisuals que puguen comportar discriminacions contra la dona.
Aquella proposició la vam aprovar per unanimitat en desembre.
Certament, el conseller d'educació ha dit que va a implementar-la, però encara no sabem exactament com ni quan i, per això, ja avance també que hem demanat la compareixença del conseller perquè vinga a explicar-nos-ho.

Simplement, hem fet una puntualització en un punt perquè parlava de realitzar activitats i tallers de resolució pacífica de conflictes i també de prevenció de violència contra les dones: ens feia por que se mescle la violència de gènere amb conflictes, perquè igual que passa amb la mediació en els casos on n'hi han conflictes…, o, més que conflictes, casos de violència de gènere està prohibida la mediació perquè, si n'hi ha un home que violenta, ahí no se pot resoldre el conflicte.
Aleshores, hem determinat que n'hi hagen tallers de resolució pacífica de conflictes, però censurant sempre les conductes masclistes; és a dir, allà on no n'hi haja un cas pròpiament de violència masclista, sinó un conflicte d'un xiquet que està discutint amb una xiqueta, però té una conducta masclista com, per exemple, dir-li Â«putaÂ», aleshores, censurar la conducta masclista, però després, al mateix temps, ensenyar-los a resoldre el conflicte.
Aixina que esperem que el Grup Popular també ens aprove la nostra esmena.

Gràcies.

La senyora presidenta:

Para aceptar o no la enmienda, tiene la palabra la señora Garrigues.

La senyora Garrigues Francés:

Sí, muy brevemente.

Por supuesto que aceptamos la enmienda, cualquier enmienda que venga a sumar, a añadir y a clarificar cualquier punto, estamos totalmente abiertos y agradecer al Grupo Podemos la enmienda, porque sé que han trabajado el tema y, fruto de ese trabajo, ha salido la enmienda, así que muchas gracias y, por supuesto, la aceptamos.

La senyora presidenta:

Tiene la palabra la diputada…, la señora Ventura, diputada del Grupo Ciudadanos.

La senyora Ventura Campos:

Desde Ciudadanos nos parece esencial la puesta en marcha de programas educativos en este sentido y en todos los niveles formativos; por lo tanto, nos vamos a sumar a esta PNL, vamos a votar a favor porque creemos que hay que educar ya desde edades tempranas.
Si hacemos referencia a la literatura y a la información que nos ofrece la OMS, la OMS ya alertó en 2002 que la violencia de género es la primera causa de pérdida de años de vida de las mujeres entre quince y cuarenta y cuatro años, por encima de otras causas como puede ser enfermedades, guerras, etcétera.

La ONU ya calcula que más de setenta millones de mujeres en el mundo están sufriendo violencia de género y se estima que este fenómeno de la violencia ha crecido vertiginosamente, tanto a nivel por las redes sociales, por el uso de las nuevas tecnologías, como por otros cauces.
El informe sobre violencia de género de 2015 indica que algo más de 1 de cada 10 mujeres han sido víctimas de violencia machista, tanto ya sea psicológico como físico y es decir, que la repercusión es muy elevada y esa repercusión no tenemos que pensar solo en las mujeres, sino también que viene a sus hijos y a los familiares.

Ahora, como ya he dicho anteriormente y bien ha explicado la diputada del PP, esta violencia se ha ido incrementando por el uso de las nuevas tecnologías, por el anonimato que ofrecen estas tecnologías a la hora de ofender a nivel…, llamémoslo como queramos, y también por el control que se puede hacer uso de ellas.
Entendemos que las medidas para que ustedes proponen para mejorar y también para erradicar este fenómeno de la violencia de género, son medidas que tienen que partir de la educación como pilar fundamental y, sobre todo, de edades tempranas, porque hay que inculcar en valores y hay que hacer coeducación para que se entienda la igualdad de hombres y mujeres y eliminar los estereotipos.

En cuanto a esto, vamos a entrar en los estereotipos porque creo que el género es atribuido por el tema de los estereotipos porque atribuyen metas y posibilidades para ambos sexos y terminan, en muchas ocasiones, discriminando a las mujeres.
En este sentido, los estereotipos de género no son naturales, ni son genéticos, ni son heredados, son producto de años de socialización de la ciudadanía y en una dirección que ha separado lo que son hombres y lo que son mujeres, adjudicando a cada uno de los sexos unas características impuestas y limitándonos, haciendo un modelo que discrimina a la mujer.
En ese sentido, indicar que se tratan de estereotipos falsos y que no están fundamentados; por lo tanto, ya -por eso digo- la educación en edades tempranas para darle un giro a esta socialización en la que nos hemos visto inmersas.

Lo que quiero decir es que los diseños curriculares deberían de tener contenidos específicos en materia de igualdad entre hombres y mujeres desde infantil, primaria, Bachillerato, universidad, incluso vamos más allá: hay que garantizar que todos los centros tengan recursos para ofrecer estos planes formativos a los padres, incluso a la sociedad y, por lo tanto, creemos que es una PNL que enriquece todas las propuestas que ha presentado (rient) el secretario autonómico para intentar tener una Comunidad Valenciana más inclusiva, más igualitaria y reducir este ranquin que tenemos -porque puntuamos elevado en violencia de género.

Agradecer también el presentar este tipo de PNL.

Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Ventura.

Tiene la palabra el Grupo Compromís.

La senyora Ortega Requena:

Sí.
Nosaltres la veritat és que estem una miqueta sorpresos, sorpresos perquè en el segon punt de l'ordre del dia de hui acabem d'aprovar un pla de treball per l'eradicació i l'estudi d'eradicació de violència masclista i si agarrem esta proposició no de llei ho férem amb tot el consens, perquè ningun grup polític liderara en una marca absolutament res, que tot fóra consensuat i tot eixira des d'una base social ampla i de consens i ara, de sobte, ens trobem una proposició no de llei, liderada pel Partit Popular com si foren els adalils de la salvació i que anaren a portar el dogma i tot el que.
.
.
, totes les iniciatives d'igualtat.

Deu punts -deu punts-, que són els que porten en la seua proposició no de llei que diuen que s'han assabentat en el 2015, quan l'OMS ja està dient la companya que en el 2002 ja estava avisant.
Miren, vostés, en vint anys que han estat en el govern, amb un punt que hagueren fet cada dos anys, mos haguérem estalviat el pla de treball que hem aprovat en el punt 2.
I ens haguérem estalviat també perquè, si el pla de treball per l'eradicació que hem aportat, volem abordar totes les actuacions en tots els àmbits, també en l'educatiu, no sé si sabran vostés que, en el mes de febrer, es va constituir també la mesa de treball per dissenyar un pla de coeducació i prevenció d'actituds masclistes en l'àmbit educatiu.

Esta mesa de treball està formada per la conselleria, sindicats, representants de pares i mares, associacions i grups d'estudi universitaris sobre la qüestió de gènere en l'educació, etcètera.
S'han constituït grups de treball específics per tractar la formació del professorat en perspectiva de gènere com aspecte del currículum escolar, s'han fet grups de treball també per a analitzar el contingut dels llibres de text per garantir la presència també de les dones, s'està elaborant també un recull de bones pràctiques que ja s'estan realitzant en diferents centres; en fi, que hi ha treballs ja en marxa, tant des de la conselleria d'educació com des de la mateixa comissió i, des dels grups parlamentaris, hem de procurar ajudar, ajudar i aportar, però sempre amb el propòsit d'enriquir el ventall de solucions i amb cura pe no interferir els processos participatius que hem posat en marxa de forma totalment transversal.

Per tant, el que volem és que.
.
.
, agarrar aportacions, que vinguen experts a dir-nos com fer les coses i no que iniciatives com estes, que ens pareixen correctes i que les podríem valorar i estem tots d'acord en tot el contingut, fins i tot podríem millorar-lo, però pensem que poden fins i tot col·lisionar amb algunes de les coses que estan treballant o el pla de treball per l'eradicació o la mesa de treball per dissenyar el pla de coeducació i prevenció d'actituds masclistes en l'àmbit educatiu.

Per tant, nosaltres no anem a votar en contra, evidentment que no, el que sí que hem dit, com per exemple, en el punt este de l'elaboració de guies de pares i mares amb fills adolescents que patixen violència de gènere, que a nosaltres ens agrada dir Â«violència masclistaÂ», la guia per a pares i mares, no cal estigmatitzar les víctimes, cal fer-ho per a mares i pares, no a les víctimes, sinó per a tots en general.

I, després, el termini de tres mesos per a posar en marxa tot açò, quan alguns dels punts són tan abstractes com promoure al si de les famílies i de les AMPA la sensibilització sobre els problema de la violència de gènere, eixes són coses molt abstractes, no estem dient exactament el que cal fer; per tant, açò és molt a llarg termini i considerem que tres mesos no va a ser suficient perquè ens donaren una resposta.

Per descomptat, jo el que els demanaria ací és que se deixe esta proposició no de llei damunt de la taula perquè siga tractada en el pla de treball per l'eradicació i la mesa que hem format de consens tots els grups parlamentaris, fins i tot traslladar el contingut a la mesa de treball que està dissenyant el pla de coeducació i prevenció d'actituds masclistes, perquè pense que tots el que formen estos dos òrgans de treball estaran oberts i ens escoltaran en estos punts que esta PNL porta en el seu contingut.
Però pensem que en estes coses hem de ser molt seriosos i hem de traslladar i hem d'aportar i no ficar entrebancs als treballs que estan fent estos òrgans que nosaltres mateixa hem creat.

La senyora presidenta:

Gràcies, senyora diputada.

Té la paraula el Grup Socialista.

La senyora Mustafá Ávila:

Gràcies, senyora presidenta.

Els donarem una alegria a les diputades del PP que demanaven que (rient) recolzàrem les seus iniciatives, tindran el nostre suport també en esta iniciativa que considerem correcta, encara que no estic d'acord en una cosa que ha dit vosté, senyora Garrigues: que no hi ha que fer política en estos temes.
Jo pense que sempre cal fer política.
Jo sóc de les que pense que la política és la solució: una política digna i adequada, això sí.

Miren, i una altre cosa, també ens haguera agradat que tingueren tant d'interés per estos temes quan governaven i la mateixa voluntat de consens, haguera estat bé, però bé, mai es tard.

Miren, pel que fa al resultat de la macroenquesta del CIS a la qual fan referència és trencar amb allò que denominem el miratge d'igualtat, en castellà, Â«el espejismo de igualdadÂ».
Trencar eixa falsa creença que vivim en una societat paritària en què ja existix igualtat entre dones i hòmens i el que fa també esta macroenquesta és donar-nos la raó a aquells i aquelles que dèiem que retallar en prevenció i sensibilització té conseqüències negatives sí o sí.

Els avanços assolits a nivell formal i normatiu que consagren la igualtat en el pla dels drets poden arribar a confondre's amb l'existència de la igualtat real i crear, entre la població més jove, eixa sensació que ja està tot aconseguit.
És, per tant, la nostra obligació intervindre i és l'educació la ferramenta fonamental per a deixar de perpetuar la desigualtat.
Creiem que l'escola és l'espai on les persones aprenen a ser alumnes, però també dones i hòmens; vull dir, que aprenen els comportaments adequats per a pertànyer a una o altra d'estes categories.
Més enllà dels coneixements tècnics i acadèmics, a l'escola també s'aprén allò emocional i afectiu en convivència obligada amb els missatges que arriben dels mitjans de comunicació i de la publicitat; per exemple, el context escolar constitueix uns dels espais que amb més força influeix en la construcció de la identitat personal d'hòmens i dones i del seu projecte futur de vida: si no analitzem a les nostres escoles quina classe de persones volem formar per al futur i quina relació establiran entre elles, no hi hauran variacions en la situació actual de violència que patim les dones.

La intervenció des de la infància i l'adolescència en l'educació pensem que és el camí per a la prevenció del sexisme i una de les més terribles conseqüències que té, que és la violència de gènere.
A més, la naturalització de la violència com a solució de conflictes comença en la infància.
Per això, ens hem de plantejar en l'àmbit educatiu quins són els models, els valors i les expectatives de gènere que s'ensenyen.
Hem de pensar en coeducació com un procés per a desenvolupar les ambicions dels i les alumnes partint de la realitat de dos sexes diferents, revisant els prejudicis i estereotips assentats culturalment.

Per descomptat, coeducació i igualtat han de ser una forma global d'entendre la vida i no un departament estanc als centres educatius.
Tenim clar el compromís del govern de La Generalitat amb la igualtat i, específicament, el de la conselleria d'educació i que es demostra amb mesures com la creació de la mesa de treball, que s'ha fet per a dissenyar un pla de coeducació i prevenció d'actituds masclistes en l'àmbit educatiu i, per tant, pensem que qualsevol iniciativa en aquesta línia, com la proposta que estem debatent, tindrà bona acollida i resposta.
Del que tenim dubtes és de si tan sols, com ja ha assenyalat Compromís, en tres mesos es podran dur a terme estes mesures amb rigor.
Pensem que, si volem de veritat que s'implanten, s'ha de fer de forma progressiva i hauríem de pensar en un interval més ample de temps.

Gràcies.

La senyora presidenta:

De acuerdo.
Parece que la enmienda ha quedado aceptada, con lo cual podemos pasar a la votación…

La senyora Garrigues Francés:

No.

La senyora presidenta:

Ah, no sabía que queríais réplica.
En réplica a…

La senyora Garrigues Francés:

A Compromís.

La senyora presidenta:

En réplica a Compromís.
De acuerdo.
Tiene la palabra la señora Garrigues.
Dos minutos.

La senyora Garrigues Francés:

Bueno, aprovechar para, aunque sea la réplica al Grupo Compromís, agradecer a todos el apoyo a esta iniciativa, como no podía ser de otro modo, y la verdad que a mí también me ha dejado sorprendida su intervención, señora Ortega.
Me ha dejado sorprendida porque usted propone que se paralice cualquier iniciativa relativa a la violencia de género durante estos cuatro meses no, ya lo sé, simplemente las que sean presentadas por el Grupo Popular, que es lo que ya le he comentado antes que no íbamos a hacer, porque entendía que en un tema tan importante como este, si era por no interferir en otros ámbitos, entendía que cualquier iniciativa que llevemos a cabo, estamos interfiriendo.

Y, entonces, no entiendo de verdad su postura, porque no entiendo que usted me diga que está de acuerdo con todas las medidas y vemos que estamos todos de acuerdo en que hay diferentes sensibilidades que creo que representamos a la sociedad en general y que, luego, sin embargo, me diga que no las apliquemos; me diga que estamos encorsetando al gobierno por el…, y luego me diga que son medidas abstractas, que no le concretamos.
Quiero decir, si concretamos, le estamos encorsetando a que tiene que hacer eso y mal, si le decimos que son abstractas y les dejamos un margen para que en esas mesas sectoriales donde están trabajando concreten las iniciativas, también mal.
Entonces, yo lo que creo es que es una iniciativa del Grupo Popular y por eso no se ve con tan buenos ojos como si fuera de otro grupo: ya le digo que en eso no estamos de acuerdo.

Respecto al plazo, estoy de acuerdo con la señora Rosa, me gustaba porque es un plazo corto pero es que, de verdad, que tenemos interés en que en el próximo curso escolar se implementen.
Está claro que no se podrán implementar toda de golpe, pero sí de forma gradual.
Está claro que un día no se hace en un mes y está claro que una tarea formativa, una tarea se sensibilización tampoco, pero se pueden iniciar las campañas y estudiar cómo ponerlas en práctica para que, al largo del curso que viene, se puedan implementar.

Y, después, decirles que, si los agentes de igualdad, conforme nos ha comentado la compañera de Podemos, parece que ya están a punto de iniciarse, si no les damos herramientas y medidas a aplicar, tendrán que tener unas medidas que vayan a aplicar en todos los centros y entiendo que eso debe ser previo a que ellos entren en los centros educativos, con lo cual, viendo que si eso ya el Consell ya tiene previsto que se va a aplicar, esto también lo pueden aplicar.

Muchas gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Garrigues.

La portavoz de Compromís puede hacer una contrarréplica.

La senyora Ortega Requena:

No.

La senyora presidenta:

De acuerdo.
Pues entonces pasamos a la votación.
¿Votos a favor?
Unanimidad.
Queda aprobado por unanimidad.

La señora Peremarch puede intervenir por dos minutos para explicar su voto.

La senyora Peremarch Palomares:

Gracias, señora presidenta.

He apoyado la propuesta y es que la macroencuesta de violencia de género contra la mujer del CIS, que señalaba la propuesta del Partido Popular, no hace otra cosa que confirmar lo que el profesorado, AMPA y el colectivo especializado llevaban tiempo denunciando y es que hay un retroceso muy grave en las aulas respecto a generaciones anteriores sobre la igualdad de género.
Yo he impartido talleres como coeducadora en colegios e institutos de la provincia de Alicante, hablando de la afectividad, sexualidad, prevención de violencia de género, las TIC y, en esos talleres, nos encontrábamos casos realmente duros y que anunciaban un mal presagio de lo que, como sociedad, estábamos inculcando a las más jóvenes y los más jóvenes.

Sin duda alguna, hoy hablar de adolescentes es hablar de nuevas tecnologías, por ello, es urgente la necesidad de advertir y educar sobre estas.
Las nuevas generaciones son nativos de estas nuevas tecnologías y es esencial apostar por el aprendizaje y dotar de herramientas a las madres, padres y tutores para que puedan afrontar el mundo que se abre ante nosotras y nosotros.

Por otro lado, no puedo más que coincidir con la necesidad de la educación en materia de género al profesorado, AMPA y demás personas responsables de la educación de las y los más jóvenes, pues es la coeducación el único camino posible hacia la igualdad.

Dicho esto, y estando de acuerdo con la propuesta del Partido Popular, quiero señalar lo siguiente haciendo hincapié en la necesidad de ser consecuentes y es que, muchas de las propuestas que el Partido Popular propone señalan e implican de manera muy activo al profesorado, que ha sido duramente castigado con recortes y que se han visto cada día más atados de pies y manos.
Además, leyes como la LOMCE van en dirección contraria a la propuesta que ustedes traen hoy aquí.
Por último, la eliminación de asignaturas, como Educación a la Ciudadanía, también va en contra y es un ataque a la educación por la igualdad; es decir, hace falta ser consecuente y ser transversal a la hora de llevar estar propuestas porque, si no, no se puede coincidir.

Quería señalar esto y nada más.
Mi voto ha sido a favor.
Gracias.

La senyora presidenta:

Gracias, señora Peremarch.

Quedaría entonces resuelta la comisión.
Solo quería comentar que la documentación para nuestro trabajo, la subcomisión, ha empezado ya a llegar: estará pronto en el buzón de nuestro correo, parece que pronto la práctica totalidad, pero ya podemos empezar a cotejarla y que tenemos tres propuestas para comenzar las comparecencias.
Mañana trataremos de concretar la fecha, que no va a poder ser el próximo 12, sino que buscaremos para la siguiente semana.
Me pondré en contacto con ustedes para concretar el día, ¿de acuerdo?

Muchas gracias por el trabajo de hoy.
Enhorabuena entonces.

(S'alça la reunió a les 19 hores i 17 minuts)