Untitled Document

<!--
body {
color:black;
}
.text2 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text1 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
text-decoration:none;
color:black;
}
.text3 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-weight:bold;
font-style:italic;
text-decoration:underline;
color:black;
}
.text4 {
font-family:'Times New Roman','Times','serif';
font-size:12px;
font-style:italic;
text-decoration:none;
color:black;
}
.para1 {
text-align:justify;
}
.para4 {
text-align:center;
}
-->



Ple de les Corts Valencianes realitzat el dia 29 de
novembre de 2006.
Comença la sessió a les 10 hores i 42
minuts.
Presideix el Molt Excel·lent Senyor Julio de España
Moya.
Sessió plenària número 98.
Primera
reunió.

Proposició de llei de proposta de nou Reglament
de les Corts Valencianes, presentada pel Grup Parlamentari Popular (RE
número 53.
031, BOCV número 229).
Esmena a la totalitat amb
text alternatiu, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE
número 54.
716, BOCV número 240).

El senyor president:

S'obri la
sessió.

Bon dia, il·lustres diputades,
il·lustres diputats.

El senyor president:

Comencem el ple amb el debat del primer punt de
l'ordre del dia, debat de totalitat de la Proposició de llei
de proposta del nou Reglament de les Corts Valencianes, presentada pel Grup
Parlamentari Popular, registre d'entrada 53.
031, Butlletí Oficial de les Corts 229,
esmena a la totalitat amb text alternatiu presentada pel Grup Parlamentari
Socialista.

Per a la defensa de l'esmena a la totalitat,
té la paraula il·lustre diputat senyor Antoni Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies,
senyor president.

Comparec per a donar compte de l'esmena a la
totalitat que el Grup Parlamentari Socialista ha presentat respecte a la
proposta de reglament que presenta el Grup Parlamentari Popular.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

En primer lloc, he de dir que la filosofia que
engloba.
.
.

El senyor president:

Por favor, señores
diputados, esas inquietudes matutinas.

Gracias.

El senyor Such Botella:

.
.
.
-gràcies, senyor
president-, que la filosofia que engloba tota l'esmena a la
totalitat va en la línia de fer que este parlament siga realment on
es discutisquen les qüestions, on es discutisquen les necessitats i,
sobretot, els anhels dels valencians.
Creem que ha de ser el que inspire
tota la reforma del reglament i sobretot el que done llum perquè
este parlament siga realment el centre de la vida i l'activitat
política de la nostra comunitat.

Avui, per desgràcia, podem vore com durant esta
legislatura això no ha sigut possible.
I entenem que cal fer una
reforma amb profunditat que permeta almenys que ací en este
parlament es puguen parlar les coses que interessa en cada moment i que
estes Corts puguen donar compte de propostes de resolucions sobre els
problemes més immediats i sobretot sobre els problemes reals dels
valencians.

Avui estem patint, esta legislatura, com les decisions
reals no es prenen ací, com en este parlament no es discutix sobre
les qüestions que importa a la gent.
Podem vore, i un gran exemple
és el mateix ordre del dia que hui anem a debatre ací en
estes Corts.
Eixe ordre del dia que reflectix que, després
d'esta discussió, anem a parlar de temes que fa exactament dos
anys i tres mesos que van ser registrats a esta cambra.

Estes Corts no poden anar dos anys i tres mesos per
darrere del que és la realitat social.
No poden anar dos anys i tres
mesos i no poden tardar este temps per a debatre i sobretot per a prendre
decisions i resolucions al respecte.
En este sentit, volem que el parlament
siga l'eix fonamental de la discussió política, a
l'igual que s'ha fet a nivell de l'Estat, on totes les
decisions es treballen en el parlament, on s'ha tornat a la vida
parlamentària el que és la presa de decisions fonamental i no
fora de la vida parlamentària.
Si realment som la cambra que
representem la voluntat popular del poble valencià, creem que
també hem de ser els qui prenguem les decisions.

En esta esmena a la totalitat, per tant, va englobada
tota esta filosofia, fer un parlament àgil, fer un parlament modern,
fer un parlament on realment es discutisca sobre el que els ciutadans i
ciutadanes de la nostra comunitat estan parlant dia a dia.
I per
això hem fet tota una sèrie de propostes que considerem
importants de cara a millorar açò.
Repetisc, no és
possible que parlem de coses de fa dos anys.
I tenim pendents coses de fa
dos anys també, temes urgents, com l'accident del metro de
Picanya, que encara no s'ha pogut donar compte en esta cambra i
sobretot donat que hi ha una petició per part del Govern de
compareixença urgent perquè es poguera fer.
Inclús
demanant el mateix Govern comparéixer per explicar l'accident
de Picanya no hem pogut vore encara esta cambra, no hem pogut vore ni
conéixer quins són els motius que van produir aquell
accident.
I així ens ha anat, així ens ha anat, sense poder
prendre decisions ni resolucions al respecte.

Nosaltres hem presentat una esmena a la totalitat que
comporta, com no pot ser d'una altra forma, més mecanismes de
control al Consell.
Mire, hem eliminat les preguntes del grup que sustenta
el Govern en el control del mateix govern.
Nosaltres creem que si hem
d'exercir realment la tasca de control i de fiscalització, el
grup que sustenta al Govern no fa eixa tasca.
I, per tant, és una
forma molt clara i evident d'autobombo i sobretot de fer perdre el
temps als qui realment sí que han de prendre la iniciativa per a
poder exercir el control del govern.

Hem incorporat, d'una forma clara i evident,
nous drets dels diputats, però també deure's.
Hem fet
tot un capítol important en matèria de transparència.
(El senyor president colpeja amb la maceta) Nosaltres creem que la transparència és
fonamental, perquè el que hem pogut vore fins ara és que
inclús diputats o persones que han sigut diputats que han fet les
seues declaracions en esta cambra resulta que han mentit i no ha passat
absolutament res.
I puc referir-me clarament a les declaracions del senyor
Fabra o a les declaracions de l'alcalde de Torrevella, el senyor
Hernández Mateo.
I no ha passat absolutament res.

Avui estem en una lluita per la transparència
en estes Corts, estem en una lluita important perquè es puga
conéixer i que els ciutadans puguen tindre confiança en els
seus representants públics.
Eixa deu ser una lluita de tots els
demòcrates, no sols d'uns grups parlamentaris front a altres
sinó de tots i ha de ser un compromís.
Hem establert un
mecanisme que considerem que és l'adequat, en el que a part de
la declaració d'activitats i de béns, que han de ser
públiques, també incorporem les declaracions de la renda
perquè tot el món sàpiga quins són els
ingressos, a quant ascendeixen els ingressos i si ha hagut un increment
econòmic substancial i a què es deu eixe increment
econòmic substancial.
Així mateix, hem posat
l'obligatorietat de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat.

Hem incorporat,
també, elements nous, com és el tema de les comissions
d'investigació.
Les comissions d'investigació que
considerem necessàries perquè es puga fer la gestió de
control eficaçment i sobretot perquè davant de succeïts
o fets importants es puga investigar què ha passat, es puga posar
límits i mesures i que no torne a passar mai més.
Hi ha dos
tipus de comissió d'investigació, una que és la
tradicional i una altra que és l'excepcional, que han de
signar un nombre determinat de diputats, que és un terç en
este cas del nombre de la cambra, i que sols se'n pot presentar una a
l'any.
En este sentit, considerem que és suficient per al que
són els elements i els succeïts més importants i
sobretot perquè seran d'obligat compliment, i per tant,
caldrà convocar-se de forma obligatòria esta segon
sol·licitud de comissió d'investigació.

Nosaltres hem fet una aposta clara i evident, com no
pot ser d'una altra forma també, perquè els diputats
puguen conéixer i puguen anar a tot tipus d'empreses
públiques, mercantils, fundacions, administracions públiques
que estiguen finançades majoritàriament pel Consell o que
estiguen executant serveis públics que hagen sigut delegats per part
de la Generalitat Valenciana.
Avui això és impossible.
Avui
ens trobem amb l'obscurantisme més clar i evident i és
que és impossible conéixer documentació de
determinades empreses públiques regides pel seu caràcter
mercantil adduint allò que són empreses i que, per tant, no
poden tindre l'accés.
Nosaltres considerem del tot intolerable
que els diputats no puguen accedir a la documentació de tots aquells
que estan rebent majoritàriament recursos públics per a fer
una fiscalització eficaç, clara, evident i transparent del
que és la utilització dels recursos públics.

En este sentit, hem ampliat a fundacions, a empreses,
institucions, com no pot ser d'altra manera, tota
l'administració central de la Generalitat Valenciana amb
l'obligació d'entregar la documentació i sobretot
de rebre la visita i la presència dels diputats que així ho
requerisquen.

Hem apostat, a l'igual que ho fa el Partit
Popular, pel tema d'acabar amb el transfugisme, d'una forma
clara i evident, amb alguna matisació que espere que siga possible
acordar, perquè s'eliminen moltes de les prerrogatives que
tenia el Grup Mixt.
I nosaltres considerem que, en tot cas, el Grup Mixt
és un grup parlamentari que es compon, que no reunix uns determinats
requisits i, per tant, ha de tindre almenys els mateixos drets que la resta
de grups parlamentaris.

Hem fet una aposta clara també per vitalitzar
el que són els treballs en comissió.
Avui podem vore com el
treball de comissions depén únicament i exclusivament de
l'impuls o la paralització que aquell grup parlamentari
majoritari vulga donar-li al treball de les comissions.
Ens trobem amb
casos paradoxals i és que hi ha comissions que no s'han reunit
mai.
I això en un parlament, en el que hi ha molts temes per a poder
parlar, no es pot permetre.

Nosaltres hem fet que per a les comissions, al
principi del període de sessions, es fixe un calendari de treball de
forma que hi haja certesa de les seues reunions i, almenys de forma
obligatòria, ha d'haver una reunió de cada
comissió almenys una vegada al mes.
Si volem donar-li
potència legislativa, potència de control, si volem donar
efectivitat a les comissions, almenys hem de fixar calendari, ha
d'haver obligatorietat de reunir estes comissions.
Perquè el
que no seria assumible és que li donàrem major
competència, com se li dóna inclús en el document que
planteja el Partit Popular, però que no haguera certesa de
possibilitat de reunions d'estes comissions per al seu treball.

Per tant, estem agilitzant la vida
parlamentària, estem fent que tots els òrgans de la cambra
puguen realment exercir la seua funció i la seua tasca.
Estem
d'acord que les preguntes orals normals vagen a comissió.
Amb
això estem d'acord i ho podem compartir.
Però el que
hem de compartir també és que eixes comissions han de tindre
reunió obligatòria, no quan l'impuls del grup
majoritari vullga donar-se o vullga paralitzar-se, perquè si no
caiem en la mateixa incertesa i inclús pot haver consellers que no
contesten mai a les preguntes orals o que puguem tardar dos anys i mig, com
estem tardant avui, per a vore proposicions no de llei que estan
registrades en aquesta cambra.
Nosaltres creiem que açò
és fonamental.
Cal donar-los certesa a eixes comissions.

Així com també hem apostat clarament que
els ordres del dia es fixen en funció de l'interés dels
grups parlamentaris i no d'allò del registre d'entrada,
que servix per a uns i per a altres moltes vegades no servix.
En eixe
sentit creguem que tant les preguntes, tant les proposicions de llei, tant
les proposicions no de llei com interpel·lacions i
sol·licituds de compareixença han d'estar al dia.
I al
dia vol dir que cada grup parlamentari, amb una distribució justa i
equitativa, com es fa al Congrés dels Diputat, inclús al
Senat, puguen disposar de les seues iniciatives que volen que es puguen
discutir en el ple.
En este sentit creem que això va a afavorir
d'una forma clara i evident el que volia jo dir abans en la filosofia
que ha d'englobar tota la reforma del reglament.
I és que fem
d'estes Corts un lloc on es parle de l'actualitat, on es parle
de la realitat i on puguem donar resposta clara i evident al que són
les necessitats de la societat valenciana.

Hem apostat també per ampliar la Mesa de les
Corts, és una proposta que també fem.
Volem que quan major
representativitat dels grups parlamentaris hi haja en la Mesa i en la seua
presa de decisions, més compartides estaran les decisions i sobretot
més acordades i amb més coneixement de la realitat
prendrà les decisions la Mesa.
La Mesa, finalment, és
l'òrgan que gestiona, l'òrgan que governa estes
Corts, el que ha de donar sentit comú, el que ha de fer possible que
es parle d'actualitat i el que ha de fer possible, almenys amb un
cert consens, que es puga governar d'una forma normalitzada esta
cambra.

Hem retallat temps tant en les preguntes
d'urgència com en les interpel·lacions i les
compareixences, així com en la contestació als recursos,
així com també en la contestació del Govern a les
preguntes que es fan per escrit.
Creiem que retallant temps tots guanyem en
actualitat i tots fem la nostra tasca de control parlamentari molt millor
del que s'havia estat fent.

Així també, retallem temps en
allò que són les intervencions en el parlament, perquè
estem convençuts que es pot dir exactament el mateix o almenys el
que és principal dels missatges, en compte d'en 15 minuts en
10, per a fer efectiu allò que és el posicionament.

He de dir que hem incorporat, hem modificat
allò que són les comissions; hem incorporat a allò que
són les comissiones permanents legislatives, la comissió del
desenvolupament estatutari, que amb un procediment especial del tipus de la
comissió que va elaborar l'Estatut, podrà acordar en la
seua ponència arribar a posicions en comú, arribar a acords,
transaccionar i acceptar esmenes.
Hem incorporat clarament eixa
comissió perquè creiem que el desenvolupament de
l'Estatut és un element substancial i fonamental; a la vegada,
també, creguem que eixes lleis es mereixen un nivell de debat
distint, pel que suposa realment de nous drets, de noves possibilitats
d'avanç, tan competencial com a nivell de drets i llibertats
dels valencians i valencianes.
Considerem, en eixe sentit, que és
fonamental.

Hem incorporat també un element que hem estat
apostant durant molt de temps, i és l'oficina
pressupostària, que estarà depenent de la secretaria general
de les Corts Valencianes; una oficina pressupostària que
tindrà al dia el nivell d'execució
pressupostària de cada una de les línies, partides i seccions
del pressupost de la Generalitat Valenciana; que haurà
d'emetre de forma obligatòria dictàmens perquè
els diputats puguen conèixer com i de quina manera s'estan
gastant els diners del valencians i que puga fer efectiu, realment, el
coneixement de com evoluciona eixa execució pressupostària.

Eixa oficina pressupostària és un dels
elements claus importants que nosaltres incorporem també a
allò que és el nou Reglament de les Corts.
Hem intentat fer,
en definitiva, una proposta al reglament moderna, avançada, que
s'adapta clarament als últims reglaments aprovats en
determinades comunitats autònomes; que s'adapta clarament a
allò que és l'acord que, a nivell del Congrés
dels Diputats, hi ha entre la majoria dels partits polítics; que
també s'adapta clarament a determinades reformes de reglaments
que s'acaben d'aprovar últimament.

En eixe sentit, creem que és una bona proposta,
que va a millorar molt el funcionament; va a fer que este funcionament no
puga estar limitat per allò de «propuesta inconveniente con
valoración de tipo jurídica, personal,
etcétera», que el Partit Popular és molt donat a dir de
la resta però que a ells no se l'apliquen normalment quasi mai
-que poden fer tot tipus de valoracions- i les seues no compten
i les de la resta sí, limitant la capacitat de control i de
fiscalització del Govern de la Generalitat.

No queda massa temps ja per a poder seguir; jo crec
que ara, amb la discussió podrem entrar en algunes coses més
al detall, però per últim.
.
.

(Ocupa la presidència la vicepresidenta primera,
senyora Rosa María Barrieras Mombrú)

La senyora vicepresidenta:

Vaja finalitzant, per favor.

El senyor  Such Botella:

.
.
.
creiem que, un reglament de les Corts ha de ser un
reglament acordat i consensuat; que les regles del joc han de ser acordades
entre tots, perquè tots puguem estar conformes i d'acord en
eixes regles del joc.

Que haver presentat una proposta de forma unilateral, a la trágala, com
s'ha intentat ací, en esta cambra, creiem que no és la
millor manera de fer que estem tots satisfets amb les regles del joc
d'estes Corts.

En eixe sentit, nosaltres els citem a un ample
diàleg, a un ample acord i, si cal retornar a la discussió,
perquè -avui hi ha textos concrets- puguem arribar a
consensuar i d'acord amb nosaltres, li hem de dir al Partit Popular
que estem en la màxima de les disposicions.

I per últim, no entenem, de veres, quan una de
les premisses de la discussió de l'acord amb el tema del
reglament era que no es podien modificar les regles del joc dins
d'una mateixa legislatura, quina és la voluntat i per
què -i ho hauran d'explicar- vol el Partit Popular
que este nou reglament que de forma unilateral presenta, entre en vigor
l'1 de gener.
No podem entendre'l.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Such, per favor.
.
.

El senyor  Such Botella:

.
.
.
I volem demanar les explicacions adequades
perquè puga tothom conéixer-lo.
Nosaltres hem incorporat una
esmena en eixe sentit que volem que entre en vigor l'1 de juny de
l'any 2007, una vegada s'hagen produït les eleccions, i
que eixes noves regles del joc s'apliquen en la nova legislatura i no
modificant allò que és la legislatura en estos moments.

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Such.
(Aplaudiments)

Té la paraula, per a torn en contra, en
representació del Grup Parlamentari Popular,
l'il·lustre diputat senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Molt excel·lent senyora presidenta, senyories.

Bé, el Grup Parlamentari Socialista, en boca
del senyor Such acaba d'admetre per la seua exposició, que no
tenien arguments ni fonament per a presentar un text alternatiu a la nostra
proposta de nou reglament.

Perquè en realitat, senyories,
l'única cosa que el Grup Parlamentari Socialista ha fet ha
sigut demorar i trencar el consens.
Cal recordar que se va nomenar una
ponència per a treballar en esta qüestió i en el mes de
setembre van abandonar la ponència els membres del Grup Socialista i
ja no van tornar mai més.

Per tant, hi havia eixa intenció clara de
demorar la reforma i que no se duguera a efecte, però ara ho han
demostrat, perquè quan havien pactat.
.
.
quan s'havia
produït el debat de presa en consideració, s'havia obert
un termini d'esmenes, va vindre el senyor Such a demanar-nos que
ampliàrem novament eixe termini, cosa que feia perillar el que se
poguera aprovar dins d'este període de sessions.

Però, no obstant això, va haver un pacte
de cavallers, un enteniment -millor dit- que no hi haurien
esmenes de totalitat i nosaltres van concedir eixe aplaçament, eixe
termini nou fins al dia 21 de novembre, per a presentar les esmenes i ho
van firmar el senyor Oltra, el senyor Such i este servidor de
vostés.

I què va ocórrer?
Bé, que han
trencat eixe pacte; sorprenentment mos han presentat una esmena de
totalitat però sense arguments.
Perquè, senyories, eixa
esmena de totalitat amb text alternatiu se referix a una proposta del Grup
Parlamentari Popular que té 176 articles; doncs d'eixos 176
articles, el Grup Parlamentari Socialista n'ha copiat literals 129;
129 literals.
I després en veiem ahí 35 que arrepleguen gran
part dels nostres articles i fan modificacions puntuals; és a dir,
que eren propis d'esmenes de modificació o d'esmenes
d'addició, segons el cas.

Per tant, senyories, no hi havien arguments; sí
que hi ha 12 articles de nou encunyament, que plantegen diverses propostes
que nosaltres no teníem en el projecte; que algunes són
discutibles, algunes; altres són de riure.
Ho dic amb tota
sinceritat; són de riure, perquè és de vergonya el que
el Partit Socialista planteja en alguns d'eixos articles.

Senyories, diu en un moment: «Tots els diputats
tenen els mateixos drets».
Però després, quan se
referixen a les preguntes, diuen: «Els diputats presentaran preguntes
a excepció dels que pertanyen al grup que sustente el Govern».
Doncs és mentida; no tenim els mateixos drets els diputats;
és mentida.
Volen que la cambra siga transparent, que siga
àgil, senyories, i sap el que fan?
Diuen en l'article 171:
«Les iniciatives, proposicions de llei que se referisquen a
qüestions que són competència de l'Estat,
només podran incloure's en l'ordre del dia, si tenen el
recolzament de dos terceres parts de la cambra»; és a dir, de
l'AVE no parlem, de la seguretat ciutadana no parlem,
d'aquelles qüestions que són responsabilitat del Govern
d'Espanya, el Grup Parlamentari  Socialista -que diu que
és progressista i demòcrata- vol bloquejar-lo,
senyories, vol bloquejar-lo.

Llisquen les seues senyories l'article 171 i
voran com tenim raó en el que estem dient; i no se'ls cau la
cara de vergonya.
Després venen ací a la trona i diuen una
sèrie de coses que no tenen cap sentit, perquè
després, pels propis actes els coneixem; i els actes són que
fan sempre el contrari d'allò que prediquen.

L'article 171: «Aquelles iniciatives que
afecten les competències que són del Govern d'Espanya,
perquè vagen a l'ordre del dia, requeriran el recolzament de
dos terceres parts de la cambra»; en este cas actual serien 66.
Necessàriament, el Grup Parlamentari Popular i el Grup Parlamentari
Socialista haurien de fer-ho.
-Sí, llisca-ho, llisca-ho, que a
la millor no ho ha repassat-.

Bé, després.
.
.
Bé, contradiccions
n'hi ha moltíssimes, perquè han volgut improvisar un
text alternatiu que no tenien pensat presentar i es troben en eixa
situació.

L'article 18 és una novetat perquè
modifica el nostre article 19 per adoptar el tràmit de
declaració d'interessos inherents a allò que
vostés vénen defensant; que vénen defensant
però que no vénen fent i, encara no els he vist jo repartint
eixes declaracions de renda i d'interessos a ningú; encara no
els he vist jo repartir-les.

Mire, el temps que proposen està en
contradicció a més, amb el seu article 7 de la seua proposta;
en contradicció, per què?
Perquè diuen que és
condició sine qua non per a accedir a la condició plena de diputat, el haver
presentat la declaració de béns en la forma que vostés
estipulen.

I sap el que diuen a continuació?
Fixe's
quina perla, quina contribució!
Diuen: «Una volta s'haja
pres possessió, es tindrà un mes per a presentar-les».
En què quedem?
És condició sine
qua non per a accedir a la condició
plena de diputat o quan ja portem un mes exercint de diputat, que hem
elegit el president de la Generalitat, que hem elegit la Mesa de les Corts,
resulta que és quan cal presentar la declaració?
Contradiccions totals.

Article 18.
1; tornen a repetir l'obligatorietat
de la presentació de les declaracions per a adquirir la plena
condició de diputat; tornen a dir el mateix.
Per tant, repetisc el
que he dit abans.

Article 30: «Tots els grups parlamentaris
gaudixen d'idèntics drets».
Pareix de perogrullo, ja ho he dit abans;
però no.
És que és mentida; és mentida,
perquè en l'article 160 impedixen que els diputats d'una
banda puguen presentar preguntes i així establixen la figura de
diputat de primera i de diputat de segona.

Article 31; amplien la Mesa.
Bé, aquí
està el gran engany; este es el truco del
almendruco.
Això són vendre-li
favors o aproximar-se a Esquerra Unida: «Aneu a tindre
representació en la Mesa».
I diu: «De dos vicepresidents
se passarà a tres; de dos secretaris a tres».

No obstant això, no modifiquen la forma
d'elegir-los, senyories, no modifiquen la forma d'elegir-los; i
quina és la conseqüència de no modificar la forma
d'elegir-los?
Doncs mire, que Esquerra Unida se quedaria, se quedaria
sense representació; Esquerra Unida se quedaria sense
representació.
Faça el compte, faça.
.
.
dividisca entre
dos i faça un estat comparatiu; i pot fer-ho perfectament amb el que
hi ha ara en la cambra.
Esquerra Unida se quedaria sense
representació en la Mesa.
Això és el truco del almendruco i vostés
no ho saben.
Tant no ho saben, que després, quan parlen de la Junta
de Síndics, diuen: «Necessàriament, en la Junta de
Síndics haurà d'estar el president, un vicepresident i
un secretari»; tres membres.
Si vostés han ampliat la Mesa a
set, tres membres no representen la majoria de la Mesa, per tant no poden
prendre cap decisió.
Clar, però és que vostés
saben que allò d'augmentar la Mesa a set és un engany
per a obtindre els favors d'Esquerra Unida, i sabem que, com no han
modificat -perquè no els ha interessat modificar-ho- la
forma d'elecció, quedarà tot igual: els dos grups
majoritaris tindran els set representants en la Mesa, i Esquerra Unida se
quedarà fora.

Però he de dir també que és
significatiu el canvi d'actitud que el Partit Socialista ha tingut
amb açò, perquè al llarg de sis legislatures, cada
volta que hem parlat de reformes del Reglament i cada volta -que
sí ha sigut coherent Esquerra Unida; sempre ha demanat
l'ampliació de la Mesa- sempre s'han negat;
sistemàticament s'han negat.
Per tant, ara, doncs, saben
vostés perquè volen canviar d'opinió;
però només d'opinió, no de fet.
És a dir,
que una cosa és predicar i una altra cosa és donar blat.

L'article 40: en este article tenen una perla.
O
bé no se'n recorden ja que en l'article 31 han ampliat
la Mesa o en el bloc que acabe d'explicar-los.

En l'article 46.
.
.
54 i 57 són més
importants perquè si no el temps s'esgota, proposen la
creació de comissions no permanents de seguiment.
Diuen que tenen
per objecte el control específic de determinades actuacions i
polítiques públiques del Consell.
Quina novetat és
esta?
És que no ho fan ja totes les comissions de la cambra?
És que no són totes de seguiment?
Si el seguiment està
més en funció d'iniciatives que siguen capaços
de presentar els grups que dels òrgans que se creen.
És que
no hi ha suficients òrgans?
A més, diuen «de
seguiment»; «de seguiment», és que de seguiment de
la política de la Conselleria d'Infraestructures està
la comissió pertinent, que és la d'Obres
Públiques; de l'actuació del Consell en matèria
d'educació, de cultura i esport està la Comissió
d'Educació i Cultura; per al seguiment de la conselleria en
les actuacions en matèria d'Hisenda està la
Comissió d'Hisenda i Pressupostos.
Però bé,
vostés van a la de vostés.

Article 68: «De l'ordre del dia»;
esta també és una perla.
Diu: «El president de les
Corts garantirà la inclusió d'iniciatives de tots els
grups per al seu debat en els plens».
Ha de garantir el president que
en tots els plens hagen punts de totes.
.
.

Primera: el que han de fer els grups és
presentar iniciatives; si no tenen tots iniciatives en disposició,
per molt que vulga el president, no pot fer-ho.
Però és que a
més, la contradicció és que a continuació diuen:
«L'ordre del dia s'elaborarà per acord de la
Junta de Síndics».
Encara que el president vulga incloure
aquelles iniciatives que estiguen en disposició, si la Junta de
Síndics diu que no, és que no.
El que jo els dic, que ho han
fet de pressa i corrents, perquè no pensaven presentar un text
alternatiu i, com ho han decidit han hagut d'anar a la carrera.

Article 75.
En este article han volgut incorporar una
novetat i se contradiuen altra volta.
En l'article 27 seu, que
és còpia literal del 25 nostre, dedicat als diputats no
adscrits, diuen en el punt 5: «Els diputats no adscrits gaudiran
només dels drets reconeguts reglamentàriament als diputats
individualment considerats».
Totalment d'acord.

En l'article 25 entra en contradicció
quan en el punt 4 reconeix el dret del diputat no adscrit a intervenir en
els debats de rellevància especial.
Que no sé el que
és això, això és molt subjectiu.
Però,
en qualsevol cas, he d'entendre que en els debats eixos més
importants ha d'intervindre el diputat no adscrit.
En què
quedem?
O és que volen que els 89 diputats puguen intervindre en
eixos debats?
Contradicció clara.

Article 80.
En este article han copiat del nostre els
tres primers punts i part del quart, al qual afegixen de la seua collita el
final del paràgraf.
Precisament per això entren en una
contradicció de bulto.
Anem a vore.
Punt 4, primera frase: «El vot dels diputats
és personal i indelegable».
Aixina ho diuen vostés,
aixina ho diem mosatros.
Però a continuació, en eixe mateix
paràgraf diuen que se podrà delegar el vot en una
situació.
.
.
les diputades que estiguen en situació de
permís parental, etcètera.
Però en què quedem?
El vot és personal i indelegable o és delegable?
Posen-se
d'acord.
Hi ha una altra solució més fàcil, que
és la que mosatros plantegem en la nostra proposta, i és
reconéixer el dret a l'exercici del vot de les diputades que
estiguen en permís, o diputats, que estiguen en permís
parental o en situació de llarga malaltia.
I és adoptar el
sistema de videoconfèrencia perquè puguen votar.
Però
això de delegar el vot?
Això!
Ja em diran com se pot fer?
A
part que és una contradicció en el començament del
punt.

De l'oficina pressupostària.
Si estes
Corts ja tenen una oficina pressupostària!
La presidix el senyor
Jesús Ros, a més ho fa perfectament bé, i sent
perjudicar-lo, però sap que li ho he reconegut en privat moltes
voltes, ho fa molt bé vosté al front d'eixa
comissió.
No volguera perjudicar-lo, però ho he de
reconéixer.
Eixa comissió és la que fa el seguiment
dels pressupostos, és la que rep les liquidacions que
periòdicament fa el Consell.
A més, a més, jo crec que
vostés han soltat la idea i a més no han sabut
desenrotllar-la o no han volgut desenrotllar-la, perquè ni diuen com
se constituïx, qui la constituïx, com funciona.
No, no.
Només se crea tal que estarà baix la direcció del
secretari general.

Article 113.
Una altra novetat que és
antiestatutària.
Pretenen reconéixer drets als ajuntaments a
la iniciativa legislativa, cosa que l'Estatut no fa.
Aixina de clar.
L'Estatut, que vosté ha sigut coparticipant de la
redacció amb mosatros i que han votat favorablement.

Article 115 a 133, del procediment legislatiu.
Bé, aquí han fet una proposta confusa, llarga, que no hi ha
qui l'entenga.
Mosatros som partidaris, i aixina està en el
text de mosatros, d'agilitzar el procediment legislatiu i que no se
repetisca en el ple el mateix debat que ja s'ha fet en les lleis en
comissions.
I ho tenim molt fàcil.
Sempre s'ha de fer un debat
de totalitat, hi haja esmena de totalitat de devolució o text
alternatiu o no l'haja.
Sempre un debat de totalitat.
Si hi ha
esmenes de totalitat, se voten; i si no hi ha esmenes de totalitat, se fixa
posició.
Després va a comissió i la Mesa de la
comissió pot assumir el paper de la ponència, perquè
hi ha projectes que són molt simples i com el paper de la
ponència només és ordenar les esmenes per a preparar
l'informe que se puga debatre en comissió, estem estalviant
reunions de la comissió per això.
Una volta acabat el debat
en comissió, que se faria com ara, se trasllada al ple.
I en el ple
se tindria l'oportunitat d'una sola intervenció.
Que
vostés també finalment s'agarren a eixe punt de
mosatros, una sola intervenció per grup per a fixar posició
respecte del dictamen o per a defensar les seues esmenes.

Però, clar, entre eixe primer pas i
l'últim han creat una sèrie de passos que el parlament
ja no fa falta per a res.
Diuen: «15 dies de termini per a presentar
esmenes de totalitat».
Bé.
Després: «15 dies per
a presentar propostes de compareixences de representants de la societat
civil».
Per cert, aquí estan els representants de la societat
civil, estan aquí en tot este arc, estan els representants de tota
la societat civil valenciana.
15 dies per a presentar propostes
perquè compareguen, perquè compareguen, i després,
quan hagen comparegut, 15 dies més per a presentar esmenes parcials.
I després nomenament de la ponència, debat de la
ponència, presentació de propostes transaccionals
possiblement per part de la ponència.
O siga, senyories, per fer-ho,
per acabar prompte.
Una llei se pot tirar tot un període de sessions
sense que haja conclòs la seua tramitació.
Per tant,
això no és agilitzar, això és
col·lapsar.

Altra novetat confusa és la del 132, la
retirada dels projectes de llei, de les proposicions de llei, que per
ahí s'han embolicat un poquet, en uns moments parlen de la
presa en consideració i en altres se permet que se puga retirar fins
al moment últim de la votació final, la qual cosa no
és possible.

Article 135 i 136.
Estos articles són
contradictoris amb els altres articles de la seua proposició.
Però especialment el 135 és a més contradictori amb el
que determina l'article 26 de l'Estatut d'autonomia, en
allò que es referix al dret a la iniciativa legislativa,
perquè vostés anul·len ni més ni menys que el
dret a la iniciativa legislativa del Consell de la Generalitat.
Diuen que
en aquelles iniciatives de desplegament de l'Estatut
d'autonomia només tindran possibilitat de presentar
iniciatives els grups parlamentaris.
O siga, que el Consell ja no toca res
en esta bola, el Consell de la Generalitat ja eixe dret a la iniciativa
legislativa que li concedix la nostra Constitució i el nostre
Estatut d'Autonomia vostés aquí se'l carreguen
d'un colp de ploma.

L'article 139, que és procediment
especial pressupostari, que és còpia del nostre 127, en els
punts 1, 2, 3 i 4; però és incomplet, senyories, és
incomplet perquè després ja no incorporen, igual que han fet
en les iniciatives legislatives, les comuns, ja no incorporen com ha de
fer-se el debat en el ple, ja no incorporen tampoc el sistema de
votació.
O siga, han volgut copiar part de l'article nostre i
s'han deixat el final, no sé si per error o per
intenció.

I les preguntes?
Bé, abans ja mos hem referit a
les preguntes.
Resulta que les preguntes estan d'acord que les
ordinàries vagen a comissió, molt bé.
Però
aquí arbitren un sistema per a bloquejar el possible control, que
també té obligació de fer el grup majoritari respecte
del Govern; control i impuls perquè la missió del parlament
és, a més de legislar, controlar i impulsar
l'acció del govern.
I el control i l'impuls se fa
mitjançant la presentació de preguntes orals o escrites.
No,
eixe dret queda retallat.
Diputats de primera, diputats de segona,
senyories.

Ah!
, i una altra perla.
El Consell té
l'obligació de contestar.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja
finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
-acabe, senyora
presidenta-, el Consell ha de contestar al diputat de
l'oposició de forma que ells vullguen, o siga és
«contestación al gusto», com això de les truites.
Ha de ser de forma precisa i sense admetre respostes genèriques.
Volen contestacions com a vostés els agraden.
Mire, vosté
pregunte com vullga, que el Consell contestarà com crega.

Acabe, senyora presidenta.

Article 166.
En les preguntes especials
d'urgència mosatros hem dit que són les úniques
que se faran en ple, les que van de temes de caràcter de
política general a esmenes del Consell.
I vostés diuen,
sí, durant 90 minuts.
S'inventen el sistema de les
interpel·lacions -que ja tindrem temps de parlar-, que
és una bona idea el sistema de les interpel·lacions,
però no han sabut, no han sabut redactar o no han sabut
desplegar-ho, i hi ha una confusió entre el que són els
terminis per a les interpel·lacions ordinàries i els
d'urgència.
Aplega un moment que les ordinàries se
mengen els terminis per a les d'urgència.
O siga, ahí
tenen un desgavell que ja tindrem temps de discutir.

Però, què és el que diuen?
Per a
què volen inventar eixe sistema d'interpel·lacions
d'urgència -que mos pareix molt bé, que estem
disposats a aplegar a un acord en eixe aspecte-, si després
diuen que se destinaran 90 minuts a les preguntes especials?
O siga, esta
vesprada, si estiguera en aplicació el reglament, des de les quatre
i mitja fins a les set i mitja, fins a les set i mitja, estaríem
contestant preguntes, estaríem contestant preguntes.

Per tant, anem a vore què és el que
passa.
Perquè és que és, vine, torna, contesta.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja
finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
estem.
.
.
, sempre se
desborden per.
.
.
-acabe, senyora presidenta-, a pesar del que
s'assenyala.
Quant faríem eixes interpel·lacions?
Per
la nit?
A partir de les huit de les nit?

I, per últim, repetir-los, repetir-los el que
he dit a l'inici.
A mi me cauria, me cauria la cara de vergonya de
vindre aquí a la trona a defensar una iniciativa que bloqueja els
drets, ja no dels grups parlamentaris, els drets de les Corts Valencianes,
que és la representació directa del poble valencià, a
debatre, a discutir i a votar sobre qüestions que són
competència de l'Estat.
Això és el que fan
vostés: eliminar eixe dret que té les Corts Valencianes,
perquè diuen que tant sols podran anar a ple si estan recolzades per
dos terceres parts de la cambra, 66 vots, senyories.
De vergonya!

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Per a rèplica veig que em demana la paraula, en
representació del Grup Parlamentari Socialista,
l'il·lustre diputat senyor Such.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Bé, senyor Maluenda, ja veig jo que no
té solució el tema.
Açò no té remei.
Vosté, o no ha volgut escoltar els arguments, o el primer que diu
sempre quan intervenen els altres és que no tenen arguments.

Mire.
.
.
Mire si hi ha suficients arguments per a
presentar-li una esmena a la totalitat!
Perquè vostés han fet
menys retocs al que hi havia i no aporten absolutament res nou que puga
possibilitar que este parlament tinga més agilitat, que es puga
realment discutir d'allò que necessiten els valencians i del
que pretenen els valencians.
I sobretot no fa absolutament res per a evitar
que allò que volem discutir es puga discutir, sinó que
vostés seguixen erre que erre en un plantejament que jo crec que és
vuitcentista, que és antic, i és que puguen evitar que una
pregunta qualsevol, per un determinat judici o per una determinada
qüestió no es puga vore en funció de qui governe.
I jo
ho entenc.

Mire, vostés no han avançat res
més en este reglament i han entrat a vore les contradiccions, si hi
havia contradiccions o no.
Mire, respecte al que plantejava, que és
el seu discurs sempre, això d'haver abandonat la
ponència, jo no tic la culpa que vosté estiguera negociant i
no tinguera autorització per a negociar.
No tinc eixa culpa, no!
Perquè vosté arribava a acords amb mosatros i després
arribaven i el desautoritzaven.
I per tant ja no sabíem amb qui
estàvem parlant, si en un interlocutor autoritzat o en una persona
que per bona voluntat estava allí intentant acordar alguna cosa que
després no es podia complir.
No tenim cap culpa, i li ho
diguérem, i li ho diguérem.

Mire, i hem presentat l'esmena a la totalitat
perquè és fals que en eixe document que nosaltres
acordàrem, és fals que diguera en ningun lloc que jo no podia
presentar o que el meu grup no podia presentar una esmena a la totalitat.
I
li vaig a dir més.
Al seu portaveu li ho vaig dir, que anàvem
a presentar una esmena a la totalitat.
Si el seu síndic no li ho
comentà a vostè, doncs bé, això és una
altra qüestió, és incomunicació que tenen entre
vostés.
Però més clar aigua.
I motius i arguments per
a presentar una esmena a la totalitat n'hi ha de sobra.

Vostés no tenen cap intenció que estes
Corts servisquen realment per allò que els ciutadans volen que
servisquen.
No tenen cap intenció.
Ara s'ha agarrat
vosté a allò de l'article 171 per a dir.
.
.
Mire, li
vaig a dir una cosa.
No es tracta de coartada, es tracta d'evitar que
este govern i vostés, que són uns plorons, permanentment
utilitzen esta cambra que hauria de debatre els assumptes que afecten als
valencians per a intentar permanentment posar en dubte una altra
administració com la del Govern de l'Estat.
I li vaig a dir
més.
Això està redactat tal qual està en el
Reglament d'Andalusia, aprovat per vostés, està aprovat
per vostés en Andalusia, està tal qual redactat.
Ara
bé, si el senyor Arenas ahir al senyor Camps no li va dir res, doncs
evidentment no ho sabrà.
Però també està
aprovat pel reglament andalús, aprovat per unanimitat i aprovat per
vostés.

Però mosatros d'això no tenim cap
inconvenient, perquè volem que vostés parlen del que li done
la gana.
Ara, permeten vostés que també parlem nosaltres del
que ens done la gana, almenys en defensa dels interessos dels valencians o
almenys d'eixa part dels valencians que nosaltres representem.

Bé, és intolerable, senyor Maluenda,
és intolerable que vosté vinga ací i diga que a
què esperem a repartir les nostre declaracions.
Això
és prendre-li el pèl a la gent, i sobretot prendre-li el
pèl a tots nosaltres.
Vosté en compte de dir això
ací hauria de recolzar que esta Mesa poguera publicar en la seua
pàgina web les
nostres declaracions.
Que ho hem demanat!
Recolze-ho!
I si no vosté
estarà mentint, i estarà enganyant i estarà falsejant
la realitat!
O siga, que este grup parlamentari ja ha presentat per escrit
dient que es publiquen i que vostés s'estan negant, i que ara
mos diga que les repartim!
Però a qui enganya vosté?
A
ningú!
No enganya a ningú, senyor Maluenda.
I ja està
bé!
I ja està bé de dir mentires!
Ja està
bé de dir mentires en això!

Mire, hem plantejat una comissió de seguiment
de determinades qüestions, i li vaig a dir quina.
Si vosté
s'agarra les propostes de resolució aprovades per esta cambra,
aprovades per vosté en l'últim debat de política
general, vorà que el 95% d'eixes propostes de resolució
no s'han portat a terme, no s'han portat a terme, el 95% de les
propostes de resolució que aprovem en estes Corts, el  95% de
les proposicions no de llei que aprovem en estes Corts no es porten a
terme.
Perquè no hi ha ningú, ni vostés mateixos que
se les solen aprovar, que porten a efecte el que són les decisions
d'estes Corts.
Ningú!

I li estem proposant una comissió de seguiment
perquè avalue propostes de resolució, proposicions no de llei
que ací s'aproven i que mai es complixen per inanició,
inactivitat d'aquell que té l'obligació de
complir-ho, que són vostés.

I si estem orgullosos -i estem orgullosos-
és perquè possibilitem que els col·lectius, entitats i
associacions ciutadanes puguen participar en comissió
prèviament a la discussió d'esmenes.
I ho hem
incorporat en este reglament.
I vostés no volen, vostés no
volen.
I ho diu aixina de clar i no passa res.
Tots saben que vostés
no volen i nosaltres sí que volem que puguen participar activament
els col·lectius d'aquells que estiguen afectats per una
acció legislativa d'esta cambra, almenys escoltar la seua
opinió.
Vostés no volen això.

I mire, hi ha llacunes importants en el seu document,
que nosaltres hem intentat rectificar, per a fer açò
més àgil, estes Corts, més adaptada a la realitat i a
la necessitat dels valencians.
I ho hem fet.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Vaja finalitzant, per favor, senyor Such.

El senyor Such Botella:

.
.
.
amb tota la bona voluntat.
A vosté
encara no l'he escoltat dir absolutament res de la necessitat del
consens i de l'acord per a fixar les regles del joc, perquè el
que vostés plantegen sempre és el millor, i això
és paraula de Déu, i vostés ho fan aixina.

Però, jo li dic que les regles del joc
imposades són un mal negoci, senyor Maluenda, és un mal
negoci.
Vostés imposaran les regles del joc perquè tenen
majoria, ho han explicitat i van a fer-ho, amb total tranquil·litat,
i no els cauran els anells per fer-ho, però jo li dic que aprovades
les regles de joc d'esta cambra de forma unilateral, com
vostés pensen, és un mal negoci per a tots.

Gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Such.

Té la paraula el senyor Maluenda.

El senyor Maluenda Verdú:

Senyories.

En primer lloc, vaig a llegir el document que van
firmar conjuntament el senyor Such, el senyor Oltra i jo, per a vore qui
mentix, per a vore qui mentix.

«A la Mesa de les Corts, en la reunió
.
.
.
(inintel·ligible) ha aprovat la sol·licitud del Grup Parlamentari
Socialista, Esquerra Unida-Els Verds i el Grup Parlamentari Popular
l'ampliació del termini de presentació d'esmenes
a la proposta del nou reglament, així com el següent calendari:
ampliació del termini al 21 de novembre.
Reunió de la
comissió, recepció d'esmenes i nomenament de la
ponència, 23 de novembre».

Si s'haguera deixat la possibilitat de presentar
esmena de totalitat no és possible del 21 passar al 23,
perquè hauria d'haver-se tramitat, haver-se publicat i
haver-se convocat un ple.
A més, només és la paraula
del senyor Such, però a mi m'agradaria que se pronunciaren
també la resta de persones que van participar d'eixe consens.
El senyor Such va dir que no hi hauria esmena de totalitat.
(Veus) Això ho va dir
vosté, senyor Such.

Mire, l'únic que mentix és
vosté.
Té molta facilitat per a mentir i no sufocar-se,
però jo.
.
.
Señora, pida la palabra y contésteme.

La senyora vicepresidenta primera:

Per favor, senyories, un momentet.

El senyor Such ha donat les seues explicacions,
s'han atés i ara les dóna el senyor Maluenda.
Evidentment, cada u té el seu temps corresponent i per favor, facen
el favor d'atendre el que està parlant, si són tan
amables.

El senyor Maluenda Verdú:

Gràcies, senyora presidenta.

Jo és que no estic acostumat a gent tan
maleducada.
(Veus) Jo
estic acostumat que quan parlen jo me calle, i quan jo parle se calla la
resta.
És qüestió d'educació, és
qüestió d'educació.
Señora, cuestión
de educación, señora, sí, sí, que parece que le
falta, sí, sí.

Doncs bé, està clar que hi havia un
compromís de no presentar l'esmena de totalitat.

Trencament del consens, abandonament de la
ponència, doncs, mire, vosté sap que vosté va
abandonar la ponència perquè li vaig dir allò de la
gravadora, li vaig dir allò de la gravadora davant d'alguns
testimonis, li vaig dir: «Si vosté s'haguera portat la
gravadora la setmana passada i mos haguera gravat, no estaríem
ací discutint què és el que vaig dir jo i què
és el que vaig dir vosté».
I vosté se va
alçar, perquè estava molt nerviós eixos dies
perquè eren els dies de la gravadora, se va alçar i
se'n va anar, però ja no ha tornat.

Mire, blindatge, me posa l'exemple
d'Andalusia.
Blindatge, clar!
, si vostés estan tractant de
blindar el Govern d'Espanya perquè no es puga parlar en els
parlaments autònoms d'aquelles qüestions que són
competència del Govern d'Espanya, que no puguem reclamar els
nostres drets com a poble.
Això és el que vostés estan
fet perquè aixina ho diuen en l'article 171.
Ho és que
m'ho he inventat jo.
Diga que és mentira!

«Article 171.
Aquelles proposicions de llei que
les resolucions afecten o se referisquen a competències que
són del Govern d'Espanya, perquè s'incloguen en
l'ordre del dia necessitaran del recolzament de dos terceres parts de
la cambra».
Aixina ho han dit, el 171.

Per tant, què ve dient per aquí?
Mire,
proposicions no de llei.
Primer, legislació.
Clar que volem que
s'agilitze la legislació, però vostés el que no
volen és que es legisle, vostés el que volen és que
aquí les iniciatives legislatives perduren en la tramitació i
no s'acaben mai.
Per això, demanen, primer, 15 dies per a
esmenes de totalitat, 15 dies per a proposar qui compareix, després
caldrà reunir la comissió per a vore si compareixen o no
compareixen, després que acaben les compareixences, que poden durar
altres 15 dies, un nou termini de 15 dies per a esmenes parcials,
després nova comissió per al nomenament de ponència,
propostes de transaccionals des de la ponència.
.
.
Senyories,
això és bloquejar la iniciativa legislativa.

I el tema de la Mesa, vull repetir-ho.
El tema de la
Mesa és el truco del almendruco, és l'engany a Esquerra Unida amb eixa
ambició que vostés tenen, legítima, però
perjudicial per als valencians, del tripartit, doncs, vostés li fan
aquí un brindis al sol a Esquerra Unida, «i anem a ampliar la
Mesa», però, clar, no modifiquen la forma
d'elecció de la Mesa.

Per tant, entre el Grup Parlamentari Socialista i el
Grup Parlamentari Popular que entre els dos seran les dos forces
majoritaris en esta, en la pròxima i en la següent, seran les
dos principals formacions i algunes més, doncs, tindran els tres
vicepresidents i els tres secretaris.
Si no, faça vosté
l'operació aritmètica i vorà que és com
jo li dic.

Mire, les proposicions no de llei que mosatros
plantegem és una avanç molt important per agilitzar eixes
iniciatives que vosté diu que estan retardant-se durant anys.
Doncs,
sí, senyor.
Però, fixe's vostés, que diu que
compartix eixe criteri, almenys ací ho manifesta perquè mos
ha copiat dos parts.
Sap quina part és la que vosté no ha
copiat?
Aquella que diu que es poden presentar fins una hora abans del
començament del ple proposicions no de llei de tramitació
immediata.
Aixina ho diu el nostre reglament, «fins una hora abans
del ple».
I vosté això no ho ha volgut.

Però, sap per què no ha volgut
vosté això?
No, no, no ho ha canviat, s'ho ha carregat.
Jo tinc tres tipus de proposicions no de llei: la de tramitació
immediata, la de tramitació especial d'urgència que, a
més, dic en la confecció de l'ordre del dia que tots
els grups tenen dret que s'incorpore un punt d'una
d'eixes proposicions no de llei, i l'ordinària que ha
d'anar a comissió.

Vosté, com no és partidari del consens,
perquè vostés han consensuat l'Estatut i ara no volen
consensuar el desplegament legislatiu d'eixe Estatut, vostés
se carreguen eixa primera que obliga necessàriament que els tres
grups se posen d'acord abans de la presentació de la
iniciativa en el seu contingut.
Això és el que a vosté
li molesta i no ho vol.

Allò de la pàgina web.
Escolte!
, mos pareix molt bé
allò de la pàgina web, però en la de vostés, no en la de tots els
ciutadans valencians.
En la pàgina web de vostés.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja finalitzant.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
poden carregar la declaració de béns
i poden carregar inclús poesies, poden posar eixos vídeos
nefastos que per ahí van publicant, poden fer el que vullguen,
però en la de les Corts, no.
No, mire, la de les Corts és de
la institució, la institució no és el Partit
Socialista, la institució és la representació de tot
el poble valencià.
Per tant, ahí només temes
institucionals se deuen carregar en eixa pàgina web.

Diu: «Perquè després no se
complixen les resolucions».
Té molta raó, no se
complixen les resolucions perquè estes Corts van aprovar el 26 de
maig recaptar pel.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, vaja finalitzant, per favor.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
-acabe, senyora presidenta-.
Estes
Corts van aprovar el 26 de maig recaptar del Ministeri de Medi Ambient la
remissió de més de vint documents informatius a estes Corts.
I no solament és que no n'han enviat cap, sinó que, a
més, no s'han dignat ni contestar.
Té raó,
després el Govern d'Espanya no complix les resolucions.
Per
això volen blindar-les, perquè no puguem exigir al Govern
d'Espanya el compliment i l'execució dels projectes que
beneficien a les dones i hòmens d'esta comunitat.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Per a fixar posició, em demana la paraula
l'il·lustre diputat, en representació del Grup Mixt,
senyor Tomás.

Un moment, senyor Tomás, un moment, senyor
Tomás.

Senyor Such, senyor Such, senyor Such, escolte'm
un moment, per favor.
Vosté ha tingut el seu torn igual que ha
tingut el senyor Maluenda.
Per tant, per tant, no crec que haja hagut cap
al·lusió, perquè si vosté se llig perfectament
el que vol dir «al·lusions» són al decor, a
l'honor o a alguna contradicció.
Per tant, senyor Such, no
creu esta presidència que hi haja hagut cap al·lusió.

Per tant, senyor Such, li ho agraïsc,
vosté, vosté.
.
.
Un momentet, per favor, un momentet.
Vosté tindrà ocasió ara de tornar a intervindre
perquè van a fixar posicions altres grups.
Per tant, per tant, si
és vosté tan amable, per al·lusions no li correspon la
paraula, i és el que creu esta presidenta, a la millor
equivocadament, però és qui en estos moments està
presidint i és la seua opinió.

Per tant, moltíssimes gràcies, senyor
Such, però no li done la paraula per al·lusions.
Alguna cosa
més?
Gràcies.

Té vosté la paraula, senyor
Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, presidenta.

Senzillament per a dir, en la fixació de
posició, que mosatros per a començar mos conformaríem
que siga quin siga el reglament vigent en cada moment en les Corts
s'aplicara fidelment i que eixe principi que tots volen
d'igualtat entre els diputats, doncs, que efectivament no fóra
una utopia i francament s'aplicara, perquè és
demostrable i és constatable que en el mateix reglament, a
l'hora de la seua aplicació, hi han hagut situacions reals que
han sigut diverses.

Per tant, de poc servix canviar els reglaments si, en
acabant, a l'hora de la seua aplicació u per a defendre els
seus drets que l'assistixen ha d'agarrar una sèrie de
camins tortuosos que no crec que vagen a ningun lloc.

Per tant, incidim i incidim en el mateix, siga quin
siga el reglament que s'ha d'aplicar, doncs, que
s'aplique i s'aplique per a tots igual.
Senzillament eixa
és una de les qüestions.

Pel que fa a la resta, dir que mosatros en esta
qüestió tenim la posició molt clara i el que sí
que mos agradaria és que no feren tanta força a l'hora
de fer eixes discriminacions positives.

Jo podria fer una llarga llista de qüestions que
demostren que hui, en l'actualitat, ací, en les Corts
Valencians, doncs, no som ni molt menys tots iguals.
El perquè, jo
crec que les seues senyories són sabedores de quines són les
causes perfectament, en les seus mans està en demostrar que eixa
igualtat que pretenen siga una cosa efectiva i que no siga teòrica.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor Tomás.

Demana la paraula per a replicar al senyor
Tomás.

El senyor Such Botella:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyor Tomás, jo crec que vosté
constata, a l'igual que la majoria dels diputats, almenys de
l'oposició, quina és la forma d'actuar que el
grup majoritari, i sobretot eixos dirigents que han tingut respecte al que
són estes Corts.
Vosté ho pot constatar clarament i sap els
ordres del dia com es fan.
De què anem a parlar?
Anem a parlar de
qüestions de fa dos anys i mig i no cap rubor en el tema, de qui ha
tingut interés que una cosa es veja immediata s'ha posat,
perquè així ho ha manat el grup majoritari, i, en este
sentit, jo crec que vosté també pot compartir els principis
d'agilitat, de modernitat i, sobretot, de canviar les regles del joc
però de forma consensuada i acordada.

Jo crec que algun diputat ha pogut somiar, ha pogut
somiar que es limitaven els drets d'este grup parlamentari a
presentar una esmena a la totalitat, perquè precisament este diputat
que parla no ha pactat res amb eixe diputat i no ho ha parlat en ningun
moment.
Per tant, igual és un somni o un malson que es creia que
signant un acord per a presentar les esmenes ja estava tot fet i limitava
la possibilitat d'este grup de presentar una esmena a la totalitat.

Jo li agraïsc que, efectivament, puguem compartir
des de l'oposició, en este cas, que cal millorar el
funcionament d'estes Corts.
I esta esmena a la totalitat va en eixe
sentit, en millorar la capacitat d'esta cambra per a poder debatre el
que és l'actualitat, i, sobretot, per a poder donar
solució al que són els anhels i les aspiracions dels
ciutadans de la nostra comunitat.

En eixe sentit, jo li demane també que, pegant
un pas més endavant, vote a favor del que és esta esmena a la
totalitat  perquè modifica substancialment, dóna
més drets, tant als grups parlamentaris com al Grup Mixt, i,
inclús, dóna la possibilitat des de la seua situació
que els drets estigueren ja reconeguts.

Jo crec que hem de fer un esforç entre tots
partint de la necessitat d'un consens per a millorar el funcionament
d'estes Corts.

Gràcies.

La senyora  vicepresidenta primera:

Gràcies, il·lustre diputat.
(Protestes)

Senyor Maluenda, quin és el desordre?

El senyor Maluenda Verdú:

Senyora presidenta, jo vull deixar constància
que jo no vull fer filibusterisme parlamentari com acaba de fer el senyor
Such.
Jo no sóc partidari del filibusterisme parlamentari i no vull
fer el que ha fet el senyor Such, que és autèntic
filibusterisme parlamentari.
(Protestes)

Gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, gràcies, gràcies.

Sí, sí, senyor Such, supose que
serà per una qüestió d'ordre també,
però abans li donaré la paraula per una qüestió
d'ordre.
.
.
(Veus) Un momentet, per favor, abans de donar-li la paraula per una
qüestió d'ordre, sí que pregaria que quan
n'hi haigguen rèpliques a un diputat, siguen per a eixe
diputat.
Ho dic en general, perquè, si no, anem a entrar en una
dinàmica que cada punt de l'ordre del dia pot durar el doble
del que està previst per a repetir els mateixos arguments.
I
vostés ho saben perfectament.

Jo crec que en el temps que està establert, i
vostés mateixa en el reglament volen retallar-lo, senyories,
està més que dit el que tenen de dir.
Estan clares les
posicions d'uns i els altres grups, per tant, els pregaria que no
entràrem en debats innecessaris.

Té vosté la paraula un momentet per una
qüestió d'ordre, senyor Such, intente fer-ho per una
qüestió d'ordre, l'ús de la paraula.

El senyor Such Botella:

Gràcies, senyora presidenta, perquè este
diputat se sent agredit per un senyor que no tenia d'intervindre i ha
dit «filibusterisme» i no sé què.

Jo l'única cosa que li demane a la seua
presidència és que diga si jo tenia dret a contestar-li al
senyor Tomás o no.

La senyora vicepresidenta primera:

Evidentment, sí senyor, no fa falta que li ho
diga la senyora presidenta: al senyor Tomás, senyor Such, al senyor
Tomás.
El que passa és que si vosté aprofita per a
dirigir-se als altres diputats, (veus) tant vosté com qualsevol altre diputat, ho estic
dient en general, llavors ocorre el que està ocorrent ara.

Per tant, els demane a tots per favor que no
n'hi haigguen més intervencions i que cada u es dirigixca a
qui es té de dirigir.
Saben perfectament que ho regula el reglament,
quan són compareixences, a qui van dirigides; quan són
rèpliques, a qui van dirigides, i no anem a tergiversar tot el que
saben perfectament tots els diputats i diputades.

Si són tan amables, anem a passar, senyor
Maluenda, per favor, anem a passar.
(Veus) Sí, si jo ja sé, senyor Maluenda.
.
.
Moltíssimes gràcies, però anem a donar-li la
paraula.
.
.
(Veus)
Sí, senyor Maluenda, per favor, anem a donar-li la paraula.
.
.
(Veus) Senyor Maluenda, per favor,
anem a donar-li la paraula, en representació del grup.
.
.
(Veus) Per favor, senyories!
,
per favor!

Anem a donar la paraula, per a fixar la
posició, a l'il·lustre diputat senyor Oltra, en
representació del Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: Entesa.
I pregue, per favor, que ens dirigim a
qui corresponga.

Moltíssimes gràcies i anem a intentar
apaivagar els ànims.

Senyor Oltra.
.
.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories, retornant al tema que ens porta avui, que
és el tema del reglament, no de la interpretació del
reglament, que d'això hi ha verdaders artistes ací,
voldria començar dient que probablement siga una de les grans
assignatures pendents que té aquesta cambra, el tema del reglament.
Probablement per un fet molt simple, no?
, i és un reglament estupend
per al partit que mana.
O siga, per tant, el partit que, bé, doncs,
està en l'oposició, m'imagine en el seu moment al
Partit Popular, es queixaria molt, però una volta ha estat en el
poder, doncs, se troba comodíssim.
Tan comodíssim que,
segurament.
.
.
Bé, segurament no: no ha tingut cap pressa en
modificar-lo.
El que passa és que ja han passat tantes coses, ha
passat tant d'any, està absolutament desfasat, és quasi
un fòssil a l'hora de reglaments de diferents cambres
autonòmiques, que tots ells estan ja actualitzant-los des de fa
anys.

Probablement eixe siga l'únic motiu que
justifica aquest intent de modernitzar i d'actualitzar el reglament.
Dic «intent» perquè, al final, a pesar que hi havia
algun tímid avanç en alguna proposta concreta, doncs, tampoc
és que era ninguna gran cosa i, digam, l'eix fonamental dels
anteriors reglaments continuaven vigents en l'actual.

El que va ser una verdadera llàstima és
que quan se va començar el treball de la ponència, doncs, per
una situació que no és com s'ha dit ací, la de
la famosa gravadora, que també se va estar xarrant de la gravadora,
no sé si estarà gravat en la gravadora, però de la
gravadora se va estar xarrant, doncs, se va estar xarrant d'altres
coses també.
Se va estar xarrant de la inclusió
forçosa de més termes com el tema famós de
l'«idioma valencià», que allò va motivar,
doncs, una inclusió no prevista, que es va aconseguir retirar en
eixe moment del debat i que, després, via telefònica,
algú va desautoritzar a algú altre, de manera que
això, doncs, donava molt poca confiança a eixa
comissió, a eixa ponència, per a continuar el seu treball.
Com no se va rectificar i se'ls demanava als afectats, que
érem nosaltres, els grups de l'oposició, que
rectificàrem, doncs, lògicament, en eixes condicions no
podíem continuar, i ahí se va trencar.

Una verdadera llàstima, dic, perquè,
inicialment, en els contactes preliminars, doncs, jo crec que hi havia
voluntat, almenys en eixos contactes preliminars, d'intentar
consensuar un text més modern, més obert.
.
.
Bé, doncs,
fins a on hagueren pogut arribar, no?
Però se va quedar ahí i
ja està.
I és lamentable, perquè un document com este
sí que deuria gaudir del màxim consens possible, del
màxim, no sé si de tot, però almenys del màxim,
de manera, doncs, que mane qui mane poguera ser un instrument vàlid.
Això no ha segut així i, al final, doncs, mos hem trobat amb
una presentació unilateral per part de Partit Popular, en unes
condicions inclús ja de temps difícils per a poder treballar
i que ha motivat, bé, doncs, el rebuig en el seu moment via esmenes
nostres, de manera que eixe document el consideràvem un document no
acceptable, perquè pràcticament no incorporava ninguna de les
grans novetats que tots esperem que un reglament incorpore.

El reglament que tenim sobre la taula ja dic que
és un reglament absolutament desfasat, està provocant
situacions quasi còmiques de debatre temes absolutament desfasats,
d'apostar, digam, per la separació de l'interés
de la ciutadania dels temes que ací se poden discutir.
És un
reglament que en el seu text escrit és un reglament molt
presidencialista, molt poc participatiu, però és que, a
més, en el text interpretat, que també cal tindre-ho en
compte, ahí el que és ja és una versió
valenciana de la llei de l'embut, perquè depén de qui
presente la cosa, normalment el grup majoritari, doncs, tot són
avantatges, i si ho presenta l'oposició, tot són
inconvenients.

Ara mateixa, el que tenim damunt de la taula és
una proposta alternativa presentada pel Grup Parlamentari Socialista.
Nosaltres, amb el Grup Socialista mai xarràrem si anaven a presentar
o no anaven a presentar.
.
.
Sabíem, per part del senyor Morales
se'ns va comentar eixa possibilitat, però mai se va confirmar
per part del Grup Socialista i, lògicament, si tenen dret, i crec
que el tenen, doncs, han presentat la proposta que consideren més
oportuna.

Nosaltres, d'aquesta proposta que se presenta
hui, doncs, la veritat és que, si tinguérem de votar-la com a
text definitiu, no la votaríem.
No la votaríem a favor,
perquè a pesar que millora plantejaments sobre la proposta del
Partit Popular, ho fa d'una manera incompleta i inclús
contradictòria en molts casos.
Probablement la raó
d'això estiga en eixe fet famós de tallar i pegar,
probablement és un text alternatiu a una proposta molt ampla, amb
unes dates en les quals estem també embolicats en el tema de
pressupostos i, bé, doncs, per a fer eixe text alternatiu, hauran
fet virgueries, m'imagine, i això ha donat peu a algunes coses
un tant -a voltes- incomprensibles.

Bé, una de les coses que més mos va
cridar l'atenció, efectivament, va ser el tema de la Mesa.
Inclús podria dir que en el text que presenta el Grup Parlamentari
Socialista i que recull publicat el mateix butlletí, figura en el
text en castellà, perquè, a més, curiosament,
està feta en castellà l'esmena del Partit Socialista,
que existiran dos, tatxat, tres vicepresidents, i això mateixa
s'ha publicat.
O siga, una cosa d'estes també un poquet
rara.

Però, clar, efectivament, el tema de
l'elecció dels membres de la Mesa, jo vull pensar que no
té trampa, però, vaja, a mosatros no mos servix.
A mosatros
no mos servix i, en previsió que a algú se li ocorreguera una
proposta d'eixe tipus, nosaltres ja presentàrem una esmena que
regula millor i garanteix millor els drets de les minories.
A més,
que està copiada d'un altre parlament, i és de manera
que a l'hora de l'elecció dels membres de la Mesa,
doncs, cap grup parlamentari puga presentar més d'un candidat,
perquè tots sabem el que pot passar.
Vostés o vostés
poden, digam, partir la seua representació i, al final, quedar-se
amb la representació o excloure de nou les minories.

Jo m'imagine que haurà segut un error,
vull pensar-ho aixina, però, lògicament, això, doncs,
és absolutament inacceptable per part nostra.
(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)

Mosatros que estem patint els vots de vostés en
el tema que els ordres del dia, la preferència, etcètera,
etcètera, sempre, al final, descansa en la presidència de les
Corts, que, a més, en este cas, i ho hem criticar diverses voltes,
ni tan sols està exercint com a tal president de les Corts,
sinó que més com un delegat el grup majoritari, i això
jo crec que és un error greu, no?
Jo crec que caldria, en el nou
reglament, plantejar qüestions que, d'alguna manera, garantiren
millor els drets de tots els grups parlamentaris.
El famós
«podrà» que figura en el reglament i que això no
val per a res.
Val per a bloquejar-mos les iniciatives de
l'oposició i per a afavorir aquelles del partit que mana, siga
ara el PP o, en altre moment, altres.
Jo crec que això caldrà
regular-ho d'altra manera.
Nosaltres hem plantejat ahí esmenes
alternatives, de manera que eixos drets de minories queden millor regulats.

Vostés copien també una cosa que per a
nosaltres suposa un retrocés.
En la nova proposta del Partit Popular
se planteja ja que no hi deu haver més d'una
interpel·lació per grup parlamentari en cada sessió de
ple.
Això, hui en dia, hui mateixa, vénen dos del grup
d'Esquerra Unida.
Vostés copien també, una a soles.
.
.
No sé per què eixa manera de retallar possibilitats.
(Veus) Bé, però
és que hui en vénen dos i les dos són nostres.
O siga,
és qüestió que els altres facen o no facen, però
perquè els altres no facen, no cal reduir els drets a grup que a la
millor, doncs, li ha pegat per treballar.
I, en eixe sentit, jo crec que no
és correcte.

Per exemple, vostés no incorporen el que
nosaltres creem que és una novetat important i, a més, una
exigència de la societat.
És el tema d'allò que
ve a dir-se l'examen previ dels alts càrrecs.
Pensem que
és una figura que s'ha comentat ací diverses voltes i
és una figura que, a més, jo crec que és evident la
necessitat la convinença que això s'aplique.
Per tant,
ahí trobem també una qüestió a faltar que seria
important regular, el tema de la compareixença dels secretaris
autonòmics també; el tema de les comissions informatives, que
siguen públiques; una garantia de.
.
.

Si nosaltres estem també disposats que les
comissions prenguen més importància i determinats temes
passen, digam, del ple a les comissions, però el que no se pot
admetre és la situació de les comissions, que passen mesos,
alguna d'elles ni tan sols s'ha estrenat en tota la
legislatura, i això no pot ser.
Molt menys quan podrem acordar
traslladar temes d'este ple a eixes comissions.
Per tant, cal
garantir que eixes comissions es reunixquen.
Nosaltres establim un termini,
que eixes comissions, les permanents, se reunixquen dos voltes al mes.
O
siga, volem que les comissions treballen i que els diputats i diputades que
estan en eixes comissions, treballen.
Perquè pensem que hi ha temes
més que suficients perquè estes comissions estiguen
treballant.
Deixar-ho de la manera que ho deixa el Partit Popular i,
d'alguna manera, quasi també el Partit Socialista, no
és garantia de res.
Inclús en alguns casos podria ser, fins i
tot, perjudicial.

El tema de la constitució dels grups
parlamentaris.
El PP hi va introduir una clàusula no sé si
pensant ja en el tripartit o què, no sé si pensant en
això, però, d'una manera estranya, pareix que el Grup
Socialista la copia també, no?
, i és el no admetre una cosa
que figura en altres parlaments o en el Congrés dels Diputats, i
és el possible préstec de diputats o diputades a l'hora
de la constitució de grups parlamentaris.
Nosaltres pensem que
això.
.
.
, esperem que no faça falta lògicament,
però és un dret que està ahí, que
s'està aplicant en altres parlaments i que, per tant, deuria
estar.
Els dos grups plantegen qüestions, en este sentit, que jo crec
que reduïxen les possibilitats dels grups minoritaris.

Milloren també vostés, encara que
mosatros també tenim esmenes importants en eixe tema, temes de la
transparència.
El tema de la presentació, mosatros sí
que fiquem que siga prèvia la presentació de la
declaració de l'impost sobre la renda, de l'impost de
patrimoni, que siga una condició necessària a l'hora de
prendre possessió del càrrec de diputat o diputada.

Els nivells de transparència nosaltres creem
que cal exigir-los que se publiquen de manera periòdica.
.
.
O siga,
tot eixe tipus de qüestions, que estiguen.
L'oficina
pressupostària, també coincidim ahí en una
sèrie de qüestions que estan.
.
.
El tema de la iniciativa
legislativa dels ajuntaments també.
.
.
Una fiscalització
més completa de les Corts, de manera que no hajam d'assistir a
qüestions com que determinats consellers, que duen ja, o que
són responsables de quantitats importants, doncs, no aparega
ningú a l'hora de justificar.
Tinguérem recentment el
tema de la consellera de Cooperació.
O siga, deuria haver vingut a
estes Corts a explicar-mos els seus pressupostos com a tal responsable
política.
Doncs, estava en Cuba en eixe moment o no sé on
estava.
Però és que, a més, pareix ser que legalment
no tenia ni tan sols obligació de vindre!
Això són
barbaritats que se deuen eliminar.

O siga, estes persones, igual que els directius de les
empreses públiques, que cada volta controlen més diners
públics d'esta comunitat, que són nius
d'enxufisme, nius de malbaratament, en molts casos, eixa gent,
té de vindre ací,.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Oltra, vaja finalitzant, per favor.

El senyor Oltra i Soler:

.
.
.
té de vindre ací a respondre a les
preguntes i a les preocupacions dels diputats i diputades.

Per tant, ja dic, nosaltres anem a donar suport a
aquesta proposta.
Creem que incorpora mesures millors que la proposta del
Partit Popular, encara que ho dóna d'una manera molt
deficient, molt millorable i que, lògicament, en cas de prosperar,
que m'imagine que no prosperarà, doncs, lògicament, en
el torn de presentació d'esmenes intentaré millorar-lo.

Però vull tornar a dir-ho: si tinguera de ser
conforme està en estos moments, no podríem recolzar-la.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Oltra.

Demanen la paraula per a rèplica el senyor Such
i el senyor Maluenda.

Doncs, en primer lloc, el senyor Such, però,
senyor Such, el seu torn és de rèplica al senyor Oltra.
És el que m'està demanant, no?
, rèplica al
senyor Oltra.
.
.

El senyor Such Botella:

A vore, el senyor Oltra s'ha posicionat en
contra de la proposta, és la nostra.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Per tant.
.
.
Clar, clar, per això li dic que li
done la paraula per a rèplica al senyor Oltra, i avant, que
és la que li correspon.
(Remors i veus)

Gràcies.

El senyor Such Botella:

Bé, jo crec que és evident que no puc
parlar del Govern.
És a dir, som l'oposició en unes
Corts i no es pot parlar del Govern.
.
.
!

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Such, no li estava dient això, i sap
perfectament el que li estava dient!
Vosté replica al senyor Oltra,
simplement, cinc minuts per a rèplica.
Té la paraula.

El senyor Such Botella:

Senyora presidenta, quan me'n vaja un poc del
tema que vosté considere, me crida l'atenció i ja
està.
No hi ha cap problema.

Bé, senyor Oltra.
Mire, jo crec que són
més les coincidències que les no coincidències.
És cert que caldrà millorar, caldrà entrar més
al detall per a millorar determinats aspectes, que tal vegada, tal vegada a
vostés els parega incomplet, però que estan ja, efectivament,
portant-se en altres reglaments.

Mire, en el tema de l'elecció de la Mesa,
el que hem posat nosaltres, amb set, amb set representants, és
exactament el que vostés, nosaltres i el Partit Popular ha aprovat
en el reglament andalús, exactament el mateix.
I no hi ha cap
problema a l'hora de procedir a les votacions.
És exactament
el mateix sistema.

Bé.
Si vosté considera que s'ha de
millorar per a aclarir això, nosaltres no tenim cap inconvenient,
perquè la nostra intenció era que tots els grups
parlamentaris, o almenys la majoria, pogueren tindre representació,
i no com plantejava abans un senyor del Grup Popular, que dia que
això era un engany que es volia fer.
Vostés sap que no
és aixina clarament i que la nostra intenció realment era que
hi haguera participació de tots en la Mesa.

Per tant, dit això, jo crec que eixe tema queda
clar.

Mire, respecte al que plantejava vosté
també de les limitacions de les interpel·lacions, garantir
que n'hi haja una per grup, és per a garantir als grups
més minoritaris que puguen tindre-la, senyor Oltra.
És per a
garantir als més minoritaris que puguen tindre-la, no en este cas
per a afavorir al Grup Socialista, en este cas.
No és eixe
l'esquema.
Si nosaltres diem que almenys una per cada grup, és
perquè tots puguen tindre interpel·lacions.
I no que el grup
majoritari de l'oposició es puga emportar la majoria de les
interpel·lacions.
Jo crec que la nostra interpretació
és al revés.
Vosté ho ha agarrat a la
contrària, però jo li aclarisc també, perquè
eixa és la nostra voluntat i la nostra intenció.

Jo crec que hem fet una proposta de reglament que pot
ser millorable, efectivament, que pot ser molt millorable.
Però hem
fet una proposta de reglament que avança substancialment el que
és en estos moments la proposta que el Partit Popular fa.
Per
què?
Perquè donem més transparència, incorporem
 la possibilitat perquè la societat puga participar en el que
és l'acció legislativa, incorporem els ajuntaments, fem
que les comissions estiguen garantides.
Vosté parla de dos sessions,
i nosaltres parlàvem d'una com a mínim, vista la
situació que visquem ara, que portem tres anys i mig i hi ha
comissió que no s'ha reunit.
Almenys dir que una vegada al mes
cal reunir-les per a tractar els temes que estiguen damunt la taula, ho
consideràvem oportú.
Vosté en planteja dos.
Nosaltres
no tenim cap inconvenient, perquè les comissions han de ser
també un element àgil de possibilitat d'actuació
per part d'estes Corts.

Regulem també la participació dels
diputats en el que és el control no sols de la Generalitat
Valenciana i la seua administració central, sinó
d'empreses i institucions, fundacions, i tots aquells que reben
diners majoritàriament per part de la Generalitat, que avui
se'ns negue permanentment eixa possibilitat que pugam accedir a
documentació, a factures, a contractes, sempre adduint que és
empresa mercantil i que nosaltres no tenim res a vore.
Com si no ho pagara,
com si no ho pagara la Generalitat Valenciana.

I hem introduït mecanismes clars de funcionament,
tant en el tema de la moció de censura, obligant el censurat a
parlar, i donant majors drets i majors possibilitats als diputats
perquè puguen exercir la seua acció de control.

I, efectivament, efectivament, se'ns diu que
volem que tots els diputats tinguen els mateixos drets i que li llevem el
dret al grup que sustenta el Govern de poder preguntar-li al Govern.
Però és que s'ha dir que està emmarcat dins del
que és sessió de control al govern, control al govern, no
sessió de loas,
alabanzas i
d'altre tipus d'actuacions, que si vol el Partit Popular,
també podrà posar-ho.
Sección
de loas, alabanzas y de seguimiento del mejor gobierno que nunca ha
existido aquí en la humanidad.
 Però
quan parlem de sessió de control, els qui controlen és
l'oposició, i això no és limitar absolutament
ninguna possibilitat que es puga fiscalitzar d'una forma efectiva
d'aquells que tenen l'obligació, perquè els
ciutadans aixina li ho han dit que exercite.

Mire, nosaltres considerem, senyor Oltra, que
és més el que podem coincidir i el que coincidim que les
desavinences que puguen haver.
Jo, si vosté considera que és
molt, molt, molt millorable el text, nosaltres no tindrem cap inconvenient,
i vosté ho sap, que allò que vosté i nosaltres, el seu
grup i el nostre, patix i ha patit en els ordres del dia, amb les
actuacions del grup majoritari, en el vet que es produïx permanentment
que determinades coses es vegen, la incapacitat que tenim els diputats quan
anem a demanar factures, contractes o altre tipus de coses.
.
.
I tot
açò que ens ha passat durant estos tres últims anys,
si tot això ho puguem millorar, no li capia ningun dubte que anem a
acordar-ho, que anem a estar conjuntament defensant exactament el mateix,
perquè vostés i nosaltres hem patit una actuació
d'un govern i d'un grup que permanentment passa el
corró, que permanentment l'únic que està
interessat és en parlar d'allò que li interessa i no
d'escoltar la veu (la senyora
vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) dels
grups de l'oposició en defensa dels interessos dels
valencians.

Gràcies.
(Aplaudiments)

(Ocupa la presidència el senyor president, Julio
de España Moya)

El senyor president:

Muchas gracias, señor Such.

Un momentito, señor Maluenda, luego
tendrá usted derecho a réplica.

Señor Oltra, por favor.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyor president.

Efectivament, senyor Such, jo ja he dit ahí en
la trona que per l'existència d'eixes majors
coincidències, per eixe document que millora el document que
presentà el Partit Popular, nosaltres votaríem a favor.
Si
fóra el document definitiu, no ho votaríem a favor,
perquè aleshores no mos agrada.
Ens queden massa dubtes i massa
inconcrecions.
I vosté com jo hem patit el que suposa.
.
.
quan a
voltes pareix que està clara la cosa, sempre apareix una
interpretació sui generis, que dóna la raó a qui no se li ha de donar,
al grup majoritari.

Eixe tipus de qüestions mosatros volem que queden
clares des del principi, que no quede lloc a interpretacions, que tot el
més claret que puga estar el document ho estiga, de manera que mane
qui mane tot el món sabrem quins drets tenim, quins deures tenim, i
no cal més interpretacions.

Però, efectivament, hi ha coses que caldria
dir.
El tema de la Mesa, nosaltres creem que amb la redacció que
vostés han introduït, lògicament, perfectament Esquerra
Unida o un tercer grup es pot quedar sense representació,
però perfectament.
Inclús nou membres, m'atreviria a
dir.
Per tant, eixa redacció no mos agrada.
I li repetisc:
havíem previst que a algú se li ocórrega una cosa
aixina i hem introduït ja una esmena que corregix i garantix de
veritat que eixe tema no torne a passar.

El tema de les interpel·lacions.
És que
vostés textualment diuen: «en cap ordre del dia podrà
incloure's més d'una interpel·lació per
grup parlamentari».
No sé per què està negant
eixe dret als grups parlamentaris.
Almenys mosatros, pel que siga, tenim
costum de presentar moltes interpel·lacions.
A la millor
vostés no.
Però hui mateix n'hi ha dos nostres, les dos
són nostres.
Per què un reglament que se suposa que va a
millorar.
.
.
, anem a acceptar una reducció dels nostres drets?
No pot
ser això.

Després, vosté, jo crec que no acaba de
concretar, i més amb l'experiència que ja té,
d'haver patit el que s'ha patit, els drets nostres, dels
diferents grups, a l'hora de la regulació dels plens, de les
convocatòries de les diputacions permanent, de comissió,
etcètera, etcètera.
Això s'ha de lligar millor.
No pot ser que tot quede en el «podrà» i que els drets
«podran tindre» i podran no sé quantes coses, si al
final el que mana és sempre el mateix i té la mateixa
versió.
Això s'ha de lligar, de manera que quan se
presenta una sol·licitud de ple extraordinari, de comissió
d'investigació, etcètera, etcètera, tingam
garantia que això va a ple, això va a debat.
Després
ja la força de cadascú vorà si s'aprova o no
s'aprova, però el debat, la inclusió en l'ordre
del dia de les comissions, dels plens, de diputació permanent,
etcètera, etcètera, això no queda suficientment
garantit en la proposta seua.
Nosaltres hem presentat esmenes que van en
una millor garantia que això anirà a Ple i tindrem, almenys,
el tema de.
.
.
la garantia que eixe debat es farà.

També quant a la immediatesa.
Perquè
estes Corts, si pateixen d'alguna cosa, és que discutixen de
temes que la majoria de voltes no li interessen a ningú, a
ningú.
Ni tan sols al grup que l'ha proposat.
Perquè
hui mateix vénen ací temes que el mateix grup que l'ha
proposat duu mesos dient: «Bé, un altre ple».
I si no
ara, en un altre.
És que ja jo crec que inclús s'oblida
que es va presentar això, perquè és que no té
ningun interés.
Tenia a la millor un interés en el moment que
es presentà, però quan han passat a voltes un any o dos, un
any o dos, això, si li interessa a algú, és que
és una masoquista, perquè és que això no val
per a res.
I si a la millor podria haver valgut, el tema de
l'accident de Picanya, per a buscar les conseqüències,
les causes, els errors, resulta que ha passat un accident molt més
greu i aquell encara està pendent de debatre's.

Per tant, jo crec que és una mostra, és
una mostra de la lentitud i del desfasament amb què els temes en
estes Corts vénen discutint-se.
Això tenim la possibilitat,
veent el que ha passat per ahí en altres parlaments, de guanyar en
agilitat, de guanyar en transparència, i ahí van les nostres
esmenes.
Si mosatros votem a favor de la proposta seua, és amb la
condició que lògicament en l'obertura del termini
d'esmenes, eixes esmenes que hem presentat.
.
.
, algunes ja no caldria
presentar-les, perquè vostés les han incorporat, però
gran part d'elles crec que continuen sent vàlides, i cal
millorar substancialment eixe document.
L'altre és que era.
.
.
jo crec que era una ocasió perduda, perquè d'haver-se
fet les coses quan es començaren a fer, probablement, probablement,
haguérem arribat a millor port.
Aixina mos hem quedat en un port de
secà, que no val absolutament per a res.

I ha sigut una llàstima, perquè jo crec
que este reglament -que al final s'aprovarà,
perquè la majoria que hi ha del PP s'aprovarà- va
a ser un reglament que va a tindre molt poca vitalitat, perquè
caldrà canviar-lo si volem transformar estes Corts.
Si no volem
transformar-les i que continuen sent el que són, va a ser un
document ideal per a continuar amb eixa lentitud, amb eixa activitat mortecina, avorrida i allunyada de
la realitat i de les necessitats del poble valencià.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Oltra.

Para el turno de réplica.
.
.
(Remors)

Señor Maluenda, señor Maluenda,
normalmente, cuando toma una decisión, la sigue adelante.
Tiene muy
claro que el turno de réplica le pertenece a usted.

Señor Such, lo tengo muy claro.
El turno de
réplica al señor Oltra le corresponde ahora al señor
Maluenda.
(Remors)

Estamos en el tema de las réplicas.
(Remors) (El senyor Maluenda parla sense micròfon)

Señores diputados, por favor, por favor.
(Remors)

Señor Such, señor Such.
Un momento,
señor Maluenda.

El senyor Such Botella:

Senyor president, vosté està en tot el
dret, jo crec que com a president ho pot fer, de donar-li la rèplica
a qui considere, però jo li dic que este grup no ha acabat el debat
de rèplica amb el senyor Oltra.
És a dir, que ens pertoca,
ens pertoca acabar el debat i després li dóna la paraula al
senyor Maluenda tranquil·lament.

El senyor president:

Señor Such, este presidente, aunque no ha
estado en la cámara, estaba en su despacho viendo el debate, y ha
seguido perfectamente todo el debate.
Y soy consciente de lo que hemos
hecho.
No cabe ninguna duda.
Es al señor Maluenda a quien le
corresponde el turno de réplica con el señor Oltra.
(Veus)

Señor Oltra.

El senyor Oltra i Soler:

Senyor president, anem a vore.
Jo he exercit un torn
de rèplica a la intervenció del senyor Such, que és el
proponent d'una esmena amb text alternatiu, que en eixe debat
lògicament han eixit coses d'uns i d'altres, però
la rèplica se feia al senyor Such, al Partit Socialista.

El senyor president:

Señores.
.
.

El senyor Oltra i Soler:

Per tant, jo crec que no cal.
.
.

El senyor president:

Eso es correcto.

Señor Oltra, vamos a ver, aquí ha habido
una defensa de la enmienda a la totalidad, ha habido un turno en contra, ha
habido una réplica a ese turno de debate.
Y ha habido una
fijación de posición en otros grupos políticos,
primero del señor Tomás, y quien ha querido ha hecho el turno
de réplica, y posteriormente del señor Oltra, que es usted,
en representación de la Entesa.
Y, lógicamente, a su turno,
ha habido las réplicas oportunas, primero de un señor, luego
de otro y ahora de otro grupo político.

Si ustedes me permiten que dirija el pleno, vamos a
seguir adelante.

Señor Maluenda, tiene la palabra.
(Remors)

El senyor Maluenda Verdú:

Coincidisc plenament amb la interpretació que
fa el senyor president.

Però, anem a vore, senyories, com pot arreglar
un cotxe qui no sap de mecànica?
Com pot reformar un reglament qui
no coneix el reglament?
Clar, és que les coses cauen pel seu pes.

Senyor Oltra, vosté, en la seua
intervenció s'ha referit.
.
.
ha fet una comparació entre
la iniciativa del meu grup i el text alternatiu, que és inevitable.
Per això és inevitable que entre a contradir arguments meus i
jo per això entre a contestar-li; i clar que vosté
tindrà després torn de rèplica a mi.
Faltaria
més!
Així ho diu el reglament.

Mire vosté, les comissions, si les comissions
són públiques!
El problema de les comissions és que no
cap més gent dintre de la sala, però les comissions
són públiques des del moment que se pengen en la
pàgina web, se
difon el Diari de Sessions, i estan els representants dels mitjans de comunicació, que
reproduïxen la mateixa comissió i alguns inclús,
retransmeten en directe.
Per tant, són públiques.

Allò de la interpel·lació.
.
.
mire, té raó vosté, té raó.
Jo el que he
pretés amb el meu text ha sigut garantir el dret a una
interpel·lació almenys; a la millor, ho he fet malament,
però vosté estava dient-me: «Sí,
sí».
I després he repassat i, efectivament, a mi me
falta consignar «almenys».
.
.
Per tant, no se preocupe que en
comissió mos posarem d'acord, perquè té
raó i si té raó, té raó.

M'alegre també enormement que
s'haja adonat que volien fer-li el truco
del almendruco; volien fer-los el
carretó.
Se n'havia adonat, perquè ho portava molt
estudiat i molt ben preparat.
Li posen a vosté com a
comparació el Parlament d'Andalusia; el que no diuen és
que en el Parlament d'Andalusia hi ha quatre grups parlamentaris i
canvia molt el tema de ser quatre grups o més, a ser cinc grups.
Aquí vosté faça l'operació
aritmètica que vullga i vorà com sempre els tres
vicepresidents i els tres secretaris se queden entre el Psoe i el PP;
vosté ho sap perfectament que és així.

Però jo voldria que me diguera què li
pareix a vosté, senyor Oltra, el blindatge que l'article 171
del text alternatiu que estem debatent, fa respecte d'aquelles
matèries que són competència de l'Estat: dels
trens de rodalies, que vosté està constantment defensant; de
la línia de ferrocarrils de Xàtiva a Alcoi, que és
competència del Govern d'Espanya; de
l'electrificació de la línia des de La Encina fins a
Alacant i prolongació fins a Múrcia, això és
competència de l'Estat; de tot això, en l'article
171 del Grup Parlamentari Socialista, que vosté va a votar a favor,
resulta que això no podrem discutir-ho, perquè
necessàriament requerirà el recolzament de dos terceres parts
de la cambra.
Per tant, això és un blindatge que jo crec que
vosté no pot estar d'acord, perquè jo sé quin
és el seu tarannà i quina és la seua forma
d'actuar.

I ho ha dit vosté molt clar, perquè
tenen moltes contradiccions.
Mire, concretament hi ha 35 articles que en
esta iniciativa, que defensa el grup socialista en el seu dret de
defensar-la, és còpia del que nosaltres hem presentat i,
clar, bé, en eixe .
.
.
(inintel·ligible)
que és còpia literal.
I
després veem ahí 35 que estan fonamentats en la majoria del
text nostre però, això que ha dit vosté molt clar, copiar y pegar, això que
fem ara tan fàcilment amb l'ordinador a voltes fa males
jugades.

Aleshores, s'han copiat i apegat articles que
després estaven en el text i per exemple, preceptes en un mateix
article, el 2 i el 3, que diuen el mateix.
Per això crec que
està clarament demostrat.

I dels drets dels diputats?
Què ha de dir
vosté dels drets dels diputats?
A vosté li pareix bé,
senyor Oltra, que hi hagen diputats de primera i diputats de segona?
Que hi
hagen diputats que puguen controlar i impulsar l'acció del
Govern i altres no?
Jo pense que vosté, que és un
demòcrata, no pot estar d'acord amb eixes qüestions.

Igual que vosté s'ha adonat
perfectíssimament del problema que vam tindre en les primeres
sessions de la ponència, quan algunes senyories van abandonar la
ponència, i vosté també la va abandonar.
Mire
vosté, senyor Oltra, si vosté revisa el cedé que jo
els vaig entregar en la primera sessió de la ponència.
.
.

El senyor president:

Vaya terminando.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
-acabe, senyor president-, on
plantejava el projecte de reglament que el Partit Popular presentava,
llisca l'article 1 i vorà com l'article 1 diu
«idioma valencià».
I per què deia «idioma
valencià»?
Perquè l'Estatut d'Autonomia diu
«idioma valencià».
I jo comprenc que vosté que no
va recolzar l'Estatut d'autonomia no estiga d'acord,
però el que no puc comprendre és que senyories que han votat
l'Estatut d'autonomia, no estiguen d'acord que siga
idioma valencià, si és que hi ha algú que no ho
estiga.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Señor Oltra, tiene la palabra.

El senyor Oltra i Soler:

Gràcies, senyor president.

Bo, hem assistit a allò precisament que havia
comentat: tenim un reglament escrit i un altre interpretat.
Normalment,
l'interpretat és el que val; més que l'escrit.
I
clar, això, sí que no pot ser.
Per tant, ratifiquem la nostra
decisió que el pròxim reglament estiga el més detallat
i concret possible a l'hora d'evitar interpretacions que
sempre, com als casinos, guanya la banca, i la banca, en este cas, sempre
és el partit majoritari.

Per tant, jo crec que no se pot consentir el que acaba
de passar i que ens queda encara una temporadeta que continue passant.

Nosaltres hem sentit el que mos ha dit ara el
representat del Partit Popular.
Home, dir que les comissions, hui en dia,
són públiques perquè assistixen merament els mitjans
informatius no me pareix correcte; és a dir, qualsevol
ciutadà o col·lectiu que volguera assistir com a
públic a una comissió, deuria de tindre eixe dret; el tenen
per exemple, els acompanyants i la «rodalia» que duen
determinats consellers, que mos omplin el local de la comissió
només amb personal d'este tipus o com en la comissió
d'investigació de l'accident, que inclús
s'assentaven per acompanyar, assessorar i este tipus de
qüestions.
Això no se pot dir que siga una comissió
pública i hi ha parlaments on sí que ho són; i jo crec
que és una mostra també d'intentar apropar la
institució a la ciutadania.
Després ja vindrà qui haja
de vindre, però almenys, això està ahí.

M'alegra que li haja fet rectificar el tema de
la interpel·lació que es suposava.
Però mire,
nosaltres en el tema de les preguntes de control, no hem volgut entrar;
vorà que no hem fet esmenes en eixe sentit.
Nosaltres creiem que,
d'entrada, el partit o partits que sustenten el Govern, pensem que no
deurien de preguntar -igual que feren vostés en la legislatura
passada i igual que està fent el Grup Socialista en el
Congrés dels Diputats-; és a dir, crec que és un
procediment correcte.
No ho hem prohibit; no hem presentat esmenes de
prohibició en eixe sentit.
Però clar, qualificar això
de preguntes de control del grup majoritari.
.
.
Home, això són
preguntes de peloteo o
preguntes -diguem- perquè alguna persona no se quede
muda en tota la legislatura i així puga dir: «Doncs he fet
tres preguntes.
A qui?
Als meus.
I sabia la resposta.
.
.
».

Si és així, val; però
això, jo crec que no porta res a ningú, ni al conseller, ni
al diputat que pregunta, ni a esta cambra, ni a la ciutadania,
perquè les preguntes ja sabem de què van.

I en el tema de la ponència, vosté
mateixa acaba de confirmar-ho.
Si ja en l'article primer, ja se va
vore per on anaven a anar els tirs, en un tema que ha sigut polèmic,
en un tema que ningú de la comunitat universitària o
lingüística comprèn com dos partits polítics
s'ajunten per a dir que el valencià és un idioma;
és a dir, que això, cap institució acadèmica ni
científica ho havia dit i ni ho dirà mai, ni tan sols els
tribunals; solament els dos grups que se posen d'acord en eixa
barbaritat.
Doncs no solament això, sinó que a més, a
vostés els pareix poc i aleshores mos unflen, ja en el primer
article, d'uns quants «idioma» més de propina.

Clar, quan arriba la discussió, inclús
vosté mateix se dóna compte i diu: «Home, si és
que ja superem el que hi havia; superem tal.
.
.
És entrar en un motiu
de conflicte; anem a llevar-ho; anem a llevar-ho», i això dura
mitja hora; dura mitja hora, perquè a la mitja hora, el motorista
arriba i diu: «Nul, l'acord nul», i per tant, el que
s'ha de fer és una altra cosa.

Clar, a partir d'ahí, confiança
que el debat d'eixa ponència anava a seguir, no en tenim
ninguna.
Vostés podien haver sigut un poc més
autocrítics i dir: «Xe, bé, ens hem equivocat.
Pensàvem que tal i a partir d'ahí.
.
.
»;
perquè jo crec -igual estic enganyat- que a la millor se
podria haver arribat a un document de consens prou millor del que al final
eixirà, perquè inclús vostés, sobre les
primeres propostes que presentaren, en esta última ja han
reduït coses, ja han llevat coses que eren interessants en la primera
i vosté sap que l'han llevat: el tema, per exemple,
d'informació en determinades empreses públiques, que
estava regulat en l'avantprojecte -i això està
ahí per escrit i no se pot negar; no se pot negar, perquè
està ahí i li ho ensenyem de seguida, que estava i és
un tema important pel volum econòmic que eixes empreses cada volta
suposen.

El tema de l'obligatorietat de facilitar
informació als diputats i diputades estava millor regulat en la
primera proposta de vostés que l'ha que ha tingut entrada en
el registre; per tant, hem anat cap enrere.
Per tant, nosaltres no podem
compartir això.

Ja hem advertit al Grup Socialista que en la proposta
seua, encara que millora i incorpora moltes coses amb les quals nosaltres
coincidim, resulta que és incompleta.
I si això
fóra.
.
.

El senyor president:

Vaya terminando, señor Oltra.

El senyor  Oltra i Soler:

.
.
.
el document definitiu que anara a entrar en vigor
demà, nosaltres no podríem votar-lo, perquè
efectivament, no podem votar-lo.
Però si és un document que
millora sobre el que hi ha presentat i que permet obrir un nou
període d'esmenes, nosaltres el recolzem; però el
recolzem deixant clar que no és el document; i ahí estan les
nostres esmenes, al voltant d'un centenar que hem presentat i que jo
crec que sí garanteixen un reglament més participatiu,
més obert i fora d'interpretacions com les que hem tingut ara
i venim patint.

Gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Oltra.

Señor Such.

El senyor  Such Botella:

Sí, senyor president.

Sí, és que el senyor Maluenda en la seua
intervenció ha contradit alguns aspectes que estàvem
parlant.
.
.

El senyor president:

No procede intervención ninguna más.

El senyor  Such Botella:

.
.
.
i en este sentit, doncs volíem fer alguna
matisació.

El senyor president:

Señor Such, señor Such, vamos a ver.

Indudablemente en todas las intervenciones que han
hecho todos ustedes -por favor- existen implicaciones o
afectaciones o lógicamente, alusiones.
Existen, siempre, porque
lógicamente estamos ejerciendo desde el Gobierno y otros desde la
oposición, y lógicamente en esa labor existen siempre
circunstancias.
.
.

El senyor  Such Botella:

Sí, senyor president, però abans.
.
.

El senyor president:

Pero yo creo que el debate ha sido lo suficientemente
pleno, lo suficientemente exhaustivo, que se han pasado todos los ciclos y
que ahora toca votación y ya seguiremos.

El senyor  Such Botella:

Sí, però abans se m'ha comminat a
mi a no poder parlar del grup del Govern i ara, després,
intervé el senyor Maluenda, pot parlar de pegar y cortar del nostre reglament
i tot el que vulga, i nosaltres no podem dir-li res.

Jo crec que, almenys un minut per a poder contestar-li
i poder deixar clar això.

El senyor president:

Señor Such, señor Such, siempre
relacionado con un planteamiento relacionado que hacía el
señor Oltra.

Muchas gracias.

Pasamos a votación.
Comienza la
votación.
Resultado de la votación: 38 votos a favor, 42
votos en contra, ninguna abstención.

Se levanta el pleno durante unos minutos, que espero
que la hipoglucemia que ustedes han almacenado durante este tiempo, puedan
llevarla a efecto de una forma estable a su sitio.
(El senyor president colpeja amb la maceta)

(Se suspén la sessió a les 12 hores i 22
minuts)

(Es reprén la sessió a les 13 hores)

Proposició no de llei sobre la renovació
del compromís amb l'Institut Ramon Llull del president de les
Illes Balears, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número 13.
580, BOCV
número 53).

La senyora vicepresidenta primera:

(Inoïble) .
.
.
de la proposició no de llei sobre la
renovació del compromís amb l'Institut Ramon Lluch del
president de les Illes Balears, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa.

Per a la seua presentació i defensa, té
la paraula la il·lustre diputada senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyories, en el mes de juny de l'any 2004,
Esquerra Unida-Els Verds: Entesa vam presentar aquesta proposta de
resolució sobre la importància de la Comunitat Valenciana a
l'Institut Ramon Lluch, etcètera, etcètera.
Des del
moment en què es va presentar aquesta proposta fins ara han canviat
moltes coses, entre elles el 25 d'abril de 2005 van canviar els
estatuts de Ramon Lluch.

Per tant, per a poder debatre hui aquesta proposta de
resolució, esta hauria de tindre un contingut diferenciat.
I,
atenent que quan es presenta una resolució ha d'estar com a
mínim al dia, en una situació d'un bon debat, nosaltres
entenem que això no és el que en estos moments se necessita
de cara a eixe tipus de resolució i a l'Institut Ramon Lluch.
Per tant, demanem a la Mesa que tinga en consideració la seua
retirada.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyora Pérez.

Tenint la seua petició, donem per retirada la
presa en consideració de la proposició no de llei, que era el
punt número 2 de l'ordre del dia d'este ple.

Proposició no de llei sobre
l'ampliació de l'Hospital Comarcal de la Vega Baixa,
presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra
Valenciana: Entesa (RE número 13.
636, BOCV número 53).

La senyora vicepresidenta primera:

Per tant, anem a passar al següent punt, punt
número tres: presa en consideració de la proposició no
de llei sobre l'ampliació de l'Hospital Comarcal de la
Vega Baixa, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida-Els
Verds-Esquerra Valenciana: l'Entesa.

Per a la seua presentació i defensa, té
la paraula l'il·lustre diputat senyor Botella.

El senyor Botella i Vicent:

Senyora presidenta.

Senyories.

Com vostés hauran pogut vore en el registre
d'entrada d'aquesta proposició no de llei, la data
és del dia 24 de maig de l'any 2004, és a dir, quasi
començada la legislatura, estem quasi acabant-la i és quan ve
a discutir-se hui ací una proposta d'aquestes
característiques.
A banda d'esta proposició no de llei
hem parlat ja en diverses ocasions de la situació de
l'Hospital Comarcal de la Vega Baixa, les incidències que han
hagut periòdicament, l'incendi que va haver en el seu moment,
que també va significar que quasi un any després
d'haver-se produït discutíem ací, en estes Corts,
el tema de com es va produir i les mesures que es van prendre.
I hem
assistit durant estos anys a una pressió assistencial
contínua, a una massificació de l'hospital amb llits en
els corredors contínuament, a queixes permanents dels propis
professionals, inclús a la vaga que es va produir en l'any
2005 i que va fer que s'aplegara a un acord, que encara està
per complir en algun dels seus aspectes respecte al personal que calia
destinar.
És a dir, tota una sèrie de circumstàncies
que ens van fer presentar ja en el seu moment aquesta proposta.

I jo voldria denunciar en esta trona no solament la
lentitud en què es produïx el debat d'estes
qüestions sinó també l'entorpiment que hi ha per
part de la Mesa de les Corts per tal que estes qüestions es
discutisquen amb celeritat.
Perquè una proposició no de llei
que està datada el 24 de maig de 2004, que ací s'han
discutit de dates posteriors, vol dir que hi ha hagut un impediment des de
la Mesa de les Corts perquè açò es discutira.
I per
què?
Perquè en totes estes dates s'estava construint
l'Hospital de Torrevella i el Consell, i en este cas el conseller de
Sanitat, el que pretenia era vindre ací el dia que es discutira
açò i en este cas el Grup Popular a dir que ja no feia falta,
perquè en definitiva el problema s'havia acabat perquè
estava ja l'Hospital de Torrevella.

Però jo he de dir que, malgrat que
l'Hospital de Torrevella està en funcionament fa un mes
aproximadament i que ha hagut una baixa de la pressió assistencial,
el problema continua existint en l'Hospital Comarcal d'Oriola.
Perquè és un hospital amb una infraestructura xicoteta, ja no
solament per al conjunt de la comarca, com s'ha demostrat i
així ho vam denunciar en el seu moment, sinó inclús
per a la quantitat de pobles que en estos moments va a destinar-se encara
el seu servei.

Però després de la inauguració a
bombo i platerets de l'Hospital de Torrevella dient el president de
la Generalitat que és el millor hospital del «mundo
mundial», amb la millor tecnologia, és evident que els pobles
a què atendrà l'Hospital de Torrevella i els ciutadans
que viuen en eixos pobles van a estar avantatjats respecte als que
atendrà l'Hospital Comarcal d'Oriola.
Perquè eixe
hospital no és el millor del «mundo mundial», no
és el que millor tecnologia té i no és el que millor
servicis té sinó tot el contrari.
Per tant, jo crec que
tenint en compte eixes circumstàncies convindran amb mi les seues
senyories que, a més a més, fa falta una remodelació
de l'hospital i una ampliació també.

Una de les qüestions que sistemàticament
tots els anys crea problemes és el tema de l'aire condicionat.
Quan va haver l'incendi o, millor dit, abans de l'incendi vam
tindre ací un debat amb el conseller de Sanitat que argumentava que
era impossible canviar l'aire condicionat perquè calia buidar
tot l'hospital i aleshores això creava una quantitat de
problemes tremends.
Quina casualitat que l'hospital es va buidar en
menys de cinc hores, es va buidar l'hospital, es van traslladar tots
els malalts a altres hospitals entre ells a Elx, no solament en els de la
zona de la Vega Baixa privats sinó també a l'Hospital
d'Elx; es van fer les obres de condicionament de després de
l'incendi però l'aire condicionat ha continuat sense
arreglar-se.
No era un problema de buidar o no l'hospital, era un
problema de voluntat política, d'inversió en eixe
hospital com cal, per tal de resoldre un problema que és
endèmic ja tots els estius en eixe mateix hospital.

I el que diu i el que parla de l'aire
condicionat podíem parlar d'altre tipus de problemes que, com
he dit, han anat succeint sistemàticament en este hospital.
I que jo
crec que fa necessari en este cas la seua remodelació i si en estos
moments es creu que no la seua ampliació, en este cas, com
després hi ha una esmena del Partit Socialista, juntament a les que
hem presentat nosaltres, que estan un poc argumentades, no vaig ni a parlar
d'elles, simplement dir que en funció de la distància
del temps en quasi tres anys és lògic que haguem de parlar
d'altres qüestions afegides o modificades en la mateixa
proposició no de llei.

Per tant, a mi em sembla que la proposició no
de llei continua tenint vigència amb les esmenes que es plantegen.
Seria important que la conselleria de veres es dedicara a invertir en els
hospitals públics propietat de la conselleria.
I més que fer
propaganda i donar bombo i platerets a aquells hospitals, que en estos
moments gestionen empreses privades, com si això fóra la
panacea que va a solucionar-ho tot, la veritat és que jo crec que
diu ben poc a favor d'una conselleria que hauria de cuidar el que
és seu, que hauria de propagar el que és seu i que, lluny
d'això, el que fa és fer propaganda d'allò
privat, fer propaganda del que gestionen els altres i dir que això
és el millor que hi ha.

Molt bé, si això és el millor que
hi ha volem també el millor per als altres ciutadans de la Vega
Baixa que en estos moments no tenen el millor i que ho mereixen igual que
els altres, perquè paguen els impostos també igual i, per
tant, tenen dret a la mateixa assistència sanitària i amb les
mateixes condicions que la resta de ciutadans de la Vega Baixa.
I no vull
dir ja la resta del conjunt de ciutadans del País Valencià,
que parlarem en el seu moment també de la situació que hi ha
en la resta dels hospitals.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Senyor Botella, simplement un aclariment pel que ha
dit de la Mesa, la part que em correspon, que sap vosté perfectament
que la Mesa és d'acord.
.
.
O siga, l'ordre del dia el
fixa, tal com resa l'article 62, el president, oïda la Mesa i
d'acord amb la Junta de Síndics.
I també vaig a dir-li
que el seu grup, que està representat en la Junta de Síndics,
no mai ha demanat que eixe punt estiguera inclòs en l'ordre
del dia, perquè tinguera un caràcter més urgent que en
poguera tindre un altre.
Per tant, no sé si se li haguera dit que
sí o dit que no, perquè no mai ha ocorregut.

Per tant, sent molt que es retarden en el temps,
però a vegades sap vosté que és impossible poder
tractar tots els punts.
Simplement era un aclariment, senyor Botella.

El senyor Botella i Vicent:

Si em permet la seua
presidència li diré que a mi em sembla perfecte que el
president i la Mesa, oïda la Junta de Portaveus, elabore els ordres
del dia.
Però hi ha un ordre de registre de les proposicions no de
llei que, en este cas i en molts altres, no es respecta.
I és el que
crec jo que ha de fer la Mesa sense necessitat que ningú li diga
res.

La senyora vicepresidenta primera:

No, no, no és la
Mesa és la Junta de Síndics.
És el que li havia volgut
explicar.
Moltes gràcies.

Senyor Botella, ha assumit vosté les seues
esmenes, crec que havia dit.
Gràcies.

Anem a passar al grup que ha presentat  una
esmena, ha sigut el Grup Parlamentari Socialista, una esmena de
modificació, registre d'entrada 61.
223.

Té la paraula la senyora Gay Bódalo per
quinze minuts, quan vosté vulga, i en representació del Grup
Parlamentari Socialista.

La senyora Gay Bódalo:

Gracias, señora
presidenta.

Bien, como ha dicho la señora presidenta, el
Grupo Parlamentario Socialista ha presentado una enmienda a la
proposición no de ley presentada por Izquierda Unida y defendida a
continuación y que, a continuación, vamos a pasar nosotros a
defender.
Pero antes de nada quisiera señalar, como ha comentado el
señor Botella, que desde que esta proposición se
presentó, nada menos que en mayo de 2004, han pasado muchas cosas en
el hospital Vega Baja y en el área de salud.
Y hemos tenido la
ocasión de discutir en estas Cortes acerca de la situación
del hospital de la Vega Baja.
Pero baste decir, para recordarlo, que nos
encontrábamos con un área de salud y con un hospital con
saturación en urgencias, día sí y día
también, con falta de camas, con falta de personal, lo que incluso
ha provocado varios paros en el hospital, con falta de medios materiales.
Nos encontrábamos con un área de salud en la que hemos venido
denunciando periódicamente la existencia de listas de espera.

Y no es que la situación siga idílica en
este momento, no es que haya mejorado demasiado.
Pero en esta
ocasión, el tiempo que ha transcurrido desde la presentación
de la proposición no de ley, más de dos años, ha
permitido un cambio sustancial en la situación sanitaria de la
comarca.

Hace pocas semanas se ponía en funcionamiento
el segundo hospital comarcal, el Hospital de Torrevieja, que se
inauguró hace pocos días por el presidente Camps, al que
desde aquí quiero recordar que, lamentablemente, no pudimos
acompañarle porque sencillamente no nos invitó.
Un olvido que
solo se justifica a la vista del carácter electoralista de todos los
actos que organiza la Generalitat o el Partido Popular, que en muchas
ocasiones no se distinguen demasiado.

Nosotros no vamos a repetir la famosa frase «del
mejor hospital de Europa y posiblemente del mundo», para describir el
Hospital de Torrevieja, pero, evidentemente, su apertura, con un retraso de
más de un año, ha tenido repercusiones importantes en el
funcionamiento del hospital de Orihuela.
Evidentemente hay menos
presión en urgencias, hasta un 40% menos, según la
dirección, menos camas ocupadas y menos tiempo de espera en los
pacientes.

Y por eso entendemos que hoy por hoy el hospital Vega
Baja es verdad que necesita inversiones por parte de la conselleria, pero
esas inversiones no deben ir dirigidas tanto a la obra, a la
ampliación del espacio físico, como a la ampliación de
los servicios que allí se prestan.

Hablamos de la necesidad de un servicio de
oncología para que los pacientes de este hospital no tengan que
trasladarse a Elche o Alicante.

Hablamos de la necesidad de crear el servicio de
nefrología, ya que en la actualidad solo existe un facultativo
especialista, que se encuentra adscrito funcionalmente al Hospital de
Elche.
; y de la necesidad, igualmente, que el centro de hemodiálisis
se ubique en el propio hospital, puesto que en la actualidad el servicio se
presta en un centro concertado en San Bartolomé.

Hablamos de la necesidad urgente de ampliar el
servicio de radiodiagnóstico, en el que falta personal especialista
y en el que las listas de espera, quiera o no quiera el conseller, quiera o
no quiera el Partido Popular, son de meses.

Habamos de la necesidad de reforzar el servicio de
cirugía, y ahora con más razón, a la vista de la
noticia de la marcha inminente del jefe de servicio.

Hablamos de la necesidad de aumentar el personal en el
servicio de rehabilitación, así como en reumatología y
traumatología.

Hablamos de la necesidad de ampliar el servicio de
endocrinología, que cuenta con solo un especialista.

Hablamos de la necesidad urgente de incrementar el
personal necesario para que las mujeres que den a luz en el hospital de la
Vega Baja tengan derecho a la anestesia epidural.

Hablamos de la necesidad de dotar con más
personal y más medios al servicio de ginecología.
Y para
muestra, un botón.
El día 27 de noviembre es imposible
obtener una cita para esta especialidad.
A las personas que solicitan una
cita se les emplaza a llamar a partir del año que viene.
¿Esa
es una lista de espera cerrada o no?
Seguimos sin obtener respuesta.

En definitiva, lo que se solicita en la enmienda que
hemos presentado es habilitar una partida presupuestaria para incrementar
los servicios que presta el Hospital Comarcal de la Vega Baja, porque,
además, no es de recibo, como ha dicho el señor Botella, que
los habitantes de la comarca reciban un servicio sanitario mejor o peor en
función del municipio en el que vivan.

Y para mejorar y ampliar los servicios que actualmente
se prestan en ese hospital y que hemos citado, es evidente que se hace
necesario el incremento de personal facultativo y auxiliar, pendiente
además desde el año 2004, en el que se produjeron varias
movilizaciones por parte del personal del hospital, que planteó una
plataforma reivindicativa y que, ante los incumplimientos de la
conselleria, llegó incluso a convocar una manifestación en
Orihuela por una sanidad digna.

En definitiva, el Grupo Parlamentario Socialista
pretende que la conselleria cumpla con su obligación, cumpla con sus
compromisos y se pongan los medios necesarios para que algo tan
básico como una asistencia sanitaria digna, sea una realidad para
todos los ciudadanos de la Vega Baja.

Nada más y muchas gracias.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Per acceptació o no d'esmena, té
la paraula, en representació del Grup Parlamentari Esquerra
Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa, l'il·lustre
diputat senyor Botella.

El senyor Botella i Vicent:

Gràcies, senyora presidenta.

Senyories.

Senyora Gay, d'entrada dir-li que el meu grup va
a acceptar-li la seua esmena.
I inclús si en la intervenció
del Grup Popular estiguera d'acord que férem una
redacció nova al respecte, el meu grup estaria també obert.

Perquè a la millor allò de les obres ara
d'ampliació no és tan urgent, però sí que
ens sembla que seria important remodelar el mateix hospital en
funció d'eixos serveis que vosté dia que caldria
incorporar i que, per tant, necessitarà d'algunes obres.
Però, clar, tot està en funció de la decisió
que el Partit Popular prenga en eixe sentit.

Nosaltres, com dic, esta és una
qüestió que mos ha preocupat permanentment, que hem vingut
plantejant en diferents propostes i que ara creiem que és
l'oportunitat que un hospital que va nàixer en males
condicions, donat que ara se'n crea un altre de recolzament, en el
sentit que van a anar destinats, o s'han destinat ja, una part
important dels pobles de la Vega Baixa a eixe altre hospital, va a
descongestionar i va a donar un servei, des del punt de vista,
diríem, de pressió assistencial més baixa, al conjunt
dels ciutadans.
Però, al mateix temps, el que sí és
necessari és que tots eixos serveis, que en l'esmena que mos
presenta el Partit Socialista.
.
.
, s'incorporen.
I, per tant, seria
necessari que aplegàrem a eixe acord conjunt entre tots.

Si això és aixina, nosaltres no
tindríem ningun inconvenient en modificar-la.
I si no, simplement
acceptaríem la proposta del Partit Socialista, incorporant-la a la
mateixa que nosaltres hem fet i tractant de millorar-la, lògicament,
amb les aportacions que mos han presentat ací.

Per tant, sense més, dir-li que li acceptem
l'esmena.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, senyor Botella.

Per a fixar posició, els grups que no han
presentat esmenes.
Té la paraula, en representació del Grup
Parlamentari Popular, la il·lustre diputada senyora Lorente.

La senyora Lorente Ramón:

Sí, señora presidenta.

Entiendo que el grupo proponente de la propuesta, a
raíz de la enmienda presentada por el Grupo Parlamentario
Socialista, pide un receso para ver si hay entendimiento en lo que puede
ser una modificación de la propuesta -no tenemos ningún
inconveniente-.
Y si se habilitan cinco minutos para poder ver la
posibilidad de llegar a un acuerdo, por parte de este grupo no hay
inconveniente.

La senyora vicepresidenta primera:

Muy bien.
Vamos a dar un receso de cinco minutos para
ver si hay acuerdo.

Se suspende el pleno por cinco minutos.

(Se suspén la sessió a les 13 hores i 24
minuts)

(Es reprén la sessió a les 13 hores i 50
minuts)

El senyor president:

Se reanuda el pleno.

Los portavoces de los grupos políticos han
firmado, al amparo de lo que establece el Reglamento de las Cortes
Valencianas, una enmienda transaccional que dice así:
«Sustituir el texto por el siguiente: «Les Corts instan a la
Conselleria de Sanidad a: 1.
Habilitar una partida presupuestaria en el
ejercicio 2007 para ampliación de servicios, mejoras estructurales y
equipamientos del hospital Vega Baja.
2.
Contemplar en los sucesivos
ejercicios presupuestarios dotación suficiente para garantizar las
mejoras necesarias.
3.
Adecuar las plantillas a las necesidades existentes.
Palau dels Borja, 29 de noviembre de 2006»».

Vamos a votar la enmienda transaccional.
(Remors) Comienza la
votación.
Resultado de la votación: votos a favor, 70; votos
en contra, ninguno.
Queda, lógicamente, aprobada la enmienda
transaccional.

Comunico a sus señorías.
.
.
(Remors) Serán ustedes
comunicados a posteriori, porque primero está el turno de
explicación de voto.

Tiene la palabra el señor don Alfred Botella.

El senyor Botella i Vicent:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Intervinc per a explicar el vot favorable i mostrar la
satisfacció del meu grup perquè hàgem sigut
capaços els tres grups parlamentaris de posar-se d'acord en un
text que done satisfacció a les demandes dels ciutadans i ciutadanes
dels pobles que estan adscrits a l'hospital de la Vega Baixa.

Perquè, com hem plantejat a l'inici del
debat, este hospital ve arrossegant problemes des del principi de la seva
posada en funcionament; problemes que no solament no s'han
solucionat, sinó que s'han anat agreujant.
I que, com he dit,
la pressió assistencial ha vingut disminuint en estes setmanes en
funció de la inauguració del nou Hospital de Torrevella,
però hi continuen havent una sèrie de mancances, que
nosaltres considerem que són importants.
Importants, sobretot,
tenint en compte que si la nova tecnologia que s'ha instal·lat
en el nou Hospital de Torrevella va a donar satisfacció i servei al
conjunt dels ciutadans i ciutadanes que estaran adscrits, d'eixos
pobles que estaran adscrits a este hospital, és evident que en este
altre hospital, on no existixen totes estes qüestions, van a estar en
inferioritat de condicions.

I per això pensem que és important que
el Consell invertisca, en este cas, la Conselleria de Sanitat, per tal que
periòdicament i gradualment vagen, diríem, posant-se tots els
serveis i tot l'equipament necessari.

Però al mateix temps també, com dia jo,
fan falta una sèrie de mesures i de millores estructurals,
perquè este hospital té serveis i despatxos en el que
són els catacumbes de l'hospital.
És a dir, un baixa al
soterrani on estan tots els desaigües i on passen totes les
aigüeres, i allí es troba un amb despatxos i amb serveis del
mateix hospital.
I la veritat és que això no diu molt en
favor d'una institució sanitària tindre els serveis en
els lloc on els ha tingut, i els té encara, fins ara.

Per tant, pensàvem i pensem que és
necessari la remodelació en eixe aspecte d'alguns dels seus
serveis, i per això també està contemplat en la
mateixa resolució final que ací hem votat.

Al mateix temps també, el tema de les
plantilles a nosaltres mos pareix necessari que s'adeqüen a les
necessitats que hi ha, tenint en compte també la problemàtica
permanent que ha vingut sofrint este hospital.

Per tant, dir que l'esmena transaccional que hem
redactat reflectix en línies generals el que la proposició no
de llei en el seu esperit venia demanant, l'actualitza i, al final,
el més important és que dóna satisfacció al que
són les necessitats d'eixos ciutadans i ciutadanes de la Vega
Baixa, que de tant en tant alguna satisfacció està bé
que tinguen, encara que estes Corts moltes vegades, i
majoritàriament, els dóna l'esquena.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Muchas gracias, señor Botella.

Tiene la palabra, para explicación de voto, en
representación del Grupo Parlamentario Socialista, la señora
Gay Bódalo.

La senyora Gay Bódalo:

Brevemente, señor presidente, gracias.

En primer lugar, demostrar nuestra satisfacción
por el acuerdo alcanzado porque, sin ninguna duda, va a redundar en
beneficios y en una mejora de las condiciones sanitarias de la
prestación sanitaria que reciben los ciudadanos de la comarca de la
Vega Baja.

Una prestación sanitaria que debe incluir, como
he señalado antes, la oncología, la nefrología, la
hemodiálisis y una mejora del resto de los servicios que antes hemos
enumerado; mejoras en las dotaciones, en la tecnología utilizada
para la prestación del servicio, que con el paso de los años
se va quedando obsoleta y que hace falta actualizar, y adecuación de
las plantillas a las nuevas necesidades, a los nuevos servicios que vayan
creándose o ampliándose.

Y como entendemos que la inversión a realizar
es muy importante, hemos especificado que no sólo el esfuerzo
presupuestario se realice en el 2007 -de lo que discutiremos en el
debate presupuestario- sino también en ejercicios sucesivos.

En definitiva, todo con el fin de conseguir una
sanidad digna y de calidad para todos los ciudadanos de la Vega Baja, vivan
donde vivan.

Nada más.

El senyor president:

Muchas gracias, señora Gay.

Y a continuación, tiene la palabra, en
representación del Grupo Parlamentario Popular, la
ilustrísima señora diputada doña Mónica
Lorente.

La senyora Lorente Ramón:

Gracias, señor presidente.

Señoras y señores diputados, el Grupo
Parlamentario Popular también alaba un acuerdo, el acuerdo alcanzado
esta mañana -importantísimo- para un servicio
sanitario, como es el hospital de la Vega Baja, el hospital de Orihuela, y
sobretodo una comarca que es referente; que es referente como área
de salud, con dos departamentos y sobretodo con un nuevo hospital, un
flamante y reciente hospital, que yo sí que voy a decir -y no
me cansaré de decir-, porque todos los que estuvimos
allí, incluidos todos los representantes del grupo socialista de la
comarca, alabamos y pudimos comprobar cómo va a ser el hospital
referente, no sólo en territorio nacional, sino en toda Europa.

Creo, además, que es de reconocer un acuerdo en
el que se reconoce el esfuerzo presupuestario que se va a hacer por parte
de la Conselleria de Sanidad en el 2007 en lo que son mejoras
estructurales, en concreto.
.
.
(el senyor
president colpeja amb la maceta), en concreto se
contempla la ampliación del hospital de día y toda la zona de
endoscopias, y también hay un millón de euros para
equipamientos y mejoras de las tecnologías del hospital Vega Baja.

Y yo sí que les voy a garantizar, como miembro
del Grupo Parlamentario  Popular, que la apuesta del gobierno del
Partido Popular en materia de sanidad y de prestaciones sanitarias en la
comarca de la Vega Baja, es de diez; está cubierta al máximo.
Creo que, tanto en primaria como en tener dos hospitales para casi 400.
000
habitantes, disminuyendo así en la mitad los que van a inscribirse
como referencia o van a quedar en el hospital Vega Baja, es absolutamente
todo un lujo; y que no van a tener absolutamente ninguna diferencia en
cuanto a la calidad de la prestación de los servicios.

Decía esta mañana el señor
Botella, que es el proponente de una desfasada propuesta, porque así
lo ha reconocido.
Estaba en el 2004 y.
.
.
o los grupos parlamentarios,
incluidos sus portavoces, no tienen prisa o prioridad en darle
trámite a estas propuestas o nosotros somos muy rápidos
haciendo y cumpliendo nuestros compromisos, como ha sido desde el 2004,
inaugurar hace un mes el mejor hospital de Europa.

Y mire, no va a haber -y eso se lo
garantizo- ninguna diferencia entre ciudadanos de primera ni de
segunda, según tengan referencia a un hospital o a otro, porque yo,
que vivo allí, que soy ciudadana de la Vega Baja, le puedo informar
además de que hay municipios adscritos al nuevo hospital -por
ejemplo, Formentera del Segura- que han solicitado muchos de sus
ciudadanos continuar en el antiguo, continuar en el hospital de Orihuela,
por lo que sea, por fidelidad de los facultativos.
.
.

Lo que hay que hacer con este acuerdo, señor
Botella -y yo creo que todos los grupos estamos satisfechos de
alcanzar un acuerdo por unanimidad- es seguir invirtiendo en una
prestación sanitaria de calidad.
Los presupuestos para el 2007
así lo recogen; lo recoge en este acuerdo que hemos firmado todos
los grupos parlamentarios para que se haga en ejercicios presupuestarios
sucesivos.

La mejor tecnología está en la comarca
de la Vega Baja en la prestación sanitaria.
Además, los
presupuestos contemplan también adecuaciones y ampliaciones, como
los centros de salud de Almoradí, como el centro de salud y una
nueva construcción -en uno nuevo- para Orihuela, y
numerosas infraestructuras en la vega.

Yo creo, señor Botella, que es un buen acuerdo,
que hemos alcanzado un compromiso para un hospital que necesita mejoras,
que necesita adecuaciones, que se están planteando y se van a
plantear, pero, sobre todo, el reconocimiento de que esa presión
asistencial sanitaria ha disminuido ya en una sola semana en un 40% y que
el nuevo hospital en la Vega Baja, el Hospital de Torrevieja, va a ser y
seguirá siendo referencia durante mucho tiempo en cuanto a calidad y
en cuanto a tecnología punta y asistencia sanitaria, el mejor
hospital de toda Europa.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

El senyor president:

Muchas gracias, señora Lorente.

Señora Llinares, yo no sé qué va
a ocurrir el día que sea usted consellera de Sanidad, no sé
qué va a ocurrir.

Señores, mañana jueves día 30,
después del pleno, vamos a proceder al nombramiento de los ponentes
y la recepción de las enmiendas de la comisión del
reglamento.

El miércoles día 13 de diciembre, a las
diez y media, tendremos el debate en comisión del informe de la
ponencia del reglamento.

Y el pleno -y se lo digo para que lo tomen en
consideración ustedes, aunque lógicamente, todo tiene que ser
pasado por los trámites oportunos- se celebrará,
probablemente, el día 18, lunes, que tendrá lugar el debate
del reglamento en el pleno.

¿De acuerdo?
Se levanta la sesión.
.
.
hasta esta tarde a las cuatro y media.
Que no se le olvide a ninguno.

(Se suspén la sessió a les 14 hores i 4
minuts)

(Es reprén la sessió a les 16 hores i 36
minuts)

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència al conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació, Juan Gabriel Cotino Ferrer, sobre les mesures adoptades
per la Conselleria d'Agricultura, Pesca i Alimentació pel que
fa a la sequera que estan patint els camps de la Comunitat Valenciana,
sobretot al sud d'Alacant, que formula la diputada Verónica
Marcos Puig del Grup Parlamentari Popular (RE número 54.
292).

La senyora vicepresidenta primera:

(Inoïble) .
.
.
en el punt número 7, preguntes tramitades pel
procediment especial d'urgència, d'acord amb la
resolució de caràcter general 2/VI.

I comencem en les preguntes que quedaren pendents.
En
primer lloc, pregunta formulada per la il·lustre diputada senyora
Verónica Marcos, del Grup Parlamentari Popular, registre
d'entrada 54.
292, i que formula a l'honorable conseller
d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Té vosté la paraula, senyora Marcos.

La senyora Marcos Puig:

Gracias, señora
presidenta.

Muy buenas tardes, señores diputados, miembros
del Gobierno.

La Comunidad Valenciana, señor conseller de
Agricultura, nada nuevo bajo el sol, atraviesa un período de
excepcional gravedad.
La situación de emergencia en que se
encuentran los ríos Júcar y Segura tienen como consecuencia
una drástica disminución de los recursos hídricos
disponibles para el regadío y abastecimiento humano de la comunitat, así como una
grave amenaza para la supervivencia de las zonas de gran valor ambiental.

La falta de precipitaciones y el agotamiento de
reservas de agua en los embalses de nuestras cuencas hacen que nos
encontremos en un momento crítico.
Gran parte de nuestro territorio
se encuentra en una situación permanente de escasez de agua.
Las
comarcas del Vinalopó, L'Alacantí, la Vega Baja o el
Maestrat sufren un problema que no es coyuntural, sino estructural, y
así nos lo han manifestado los expertos que han venido a comparecer
a la comisión de la sequía en estas Cortes.
Así nos lo
han manifestado a los diputados que hemos ejercido nuestra
obligación de acudir a esa comisión en estas Cortes,
señor conseller.

Por otro lado, las decisiones adoptadas por el
gobierno de Zapatero han agravado de forma alarmante los problemas
hídricos en esta comunidad.
La derogación del trasvase del
Ebro, la paralización del trasvase Júcar-Vinalopó ha
causado un gravísimo perjuicio al desarrollo económico y
social de nuestra comunitat, con unas consecuencias que amenazan gravemente a nuestra
prosperidad futura, especialmente en las comarcas del sur de nuestra
comunidad.

Ante esta situación, señor conseller, en
nombre del Grupo Parlamentario Popular, le formulo la siguiente pregunta:
¿cuáles son las medidas adoptadas por la Conselleria de
Agricultura respecto a la sequía que están sufriendo los
campos de la Comunitat Valenciana, sobre todo en el sur de Alicante?

Nada más y muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Cotino.

El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltíssimes
gràcies, senyora presidenta.

Senyores i senyors diputats.

La sequera que estem sofrint en la comunitat és
una experiència que tenim històricament, en què alguns
períodes llargs el problema de la sequera és abundant.
I, per
tant, jo crec que des del Govern de la Generalitat s'està fent
des de fa anys una millora permanent del regadiu per a poder estalviar
l'aigua necessària a fi que quan vinguen els problemes de
sequera tinguem aigua suficient.

Bé sabem que eixa aigua que estan estalviant
els llauradors -com ara vorem-, a la vegada també
s'està utilitzant l'aigua que els humans utilitzem i que
després s'ha de depurar per a utilitzar-la també per al
reg.

A més de les mesures que ja coneguem en esta
cambra i que en distintes ocasions s'ha parlat d'elles, com a
un tema especial, la Conselleria d'Agricultura, Pesca i
Alimentació va ficar en marxa un pla especial per a la sequera i
fins al moment duguem fetes 71 actuacions realitzades en les tres
províncies.

A la província d'Alacant s'ha
realitzat la instal·lació de 26 pous, dels quals 10
corresponen a pous completament nous.
Ara, actualment, a més
d'eixos 26 pous, s'estan fent 10 actuacions més per a
explorar nous pous que puguen pal·liar els problemes de la sequera
que podrem tindre possiblement en el pròxim any.

A la província de Castelló s'han
ficat en marxa.
.
.
Perdó, a la província de València,
24 actuacions en 19 municipis, també en la mateixa línia que
en la província d'Alacant per a poder resoldre en zones
determinades la sequera per no arribar l'aigua dels rius o per
haver-se esgotat altres pous que regaven eixes comarques.

I a la província de Castelló s'han
fet 11 actuacions, que també tenen eixa mateixa finalitat i
s'estan duent a terme.

A més, per part de la conselleria s'ha
ficat en marxa, a través de l'Institut Valencià
d'Investigacions, l'IVIA, una pàgina web que recomana i dóna als
agricultors les orientacions que han de fer en el moment de regar.
Consultant esta informació, tant en via informàtica com a
través de les Ocapa que s'envia periòdicament, se
té una informació de la necessitat que té el camp de
poder regar-se, segons els vents, la humitat i les circumstàncies
del mes i de la calor que està fent.
Això és una
mesura que està ajudant que el llaurador puga utilitzar al
màxim l'aigua i també regar en les hores que siguen les
més convenients.

Eixa sèrie de mesures, com dia abans,
són mesures puntuals que han hagut de fer per la necessitat de la
sequera que enguany estem sofrint i que l'any passat també en
part vam sofrir.

Això se complementa, lògicament, com he
dit abans, a les obres que des de la conselleria i des del Govern
Valencià s'estan fent en esta legislatura, que són
més de 250 milions d'euros en modernització del regadiu
perquè el llaurador puga utilitzar l'aigua al màxim i a
més tindre una millor qualitat de vida.

La sequera també ha tingut un efecte molt
important en el problema del bestiar, en el problema de la ramaderia que
està en zones d'interior.
Hem tingut un any que,
lògicament, els pastos han sigut molt poquets i a la seua vegada,
perquè puga alimentar-se el ramat, necessiten donar una
alimentació complementària a l'alimentació
clàssica del que puga pasturar una vaca o un borrego.
Això
què ha suposat?
Que hem construït 200 sitges per a poder dur
productes sobrants de les cooperatives i del sòl, magatzems de
taronja, aixina com de les fàbriques de suc per a poder alimentar
eixa ramaderia.
Eixes sitges s'han construït a càrrec de
la Generalitat i transportem els productes també d'eixes
cooperatives i d'eixes empreses per a poder alimentar tota la
ramaderia de les comarques d'interior que, a conseqüència
de la sequera, no tenen l'aigua suficient.

A més d'estos temes, com vostés
coneixen, se va fer un decret per part del Govern central en el tema
d'ajudes que se podien donar en caràcter fiscal als
agricultors o als ramaders d'unes comarques determinades.
Eixe decret
no contemplava tot el conjunt de la Comunitat Valenciana on realment hi ha
hagut sequera, i per tant, per part de la conselleria, vam escriure i
férem arribar al Ministeri d'Agricultura que s'havia
d'ampliar el decret a totes les comarques que havien patit la
sequera, perquè hi havia comarques i pobles que no estaven en el
decret.
Precisament, en data d'esta mateixa setmana, s'ha rebut
una carta en la conselleria per part del Ministeri d'Agricultura
dient-mos que eixe tema serà remés al Ministeri de Medi
Ambient.
Espere que el Ministeri de Medi Ambient ho puga resoldre i que
puguem tots els llauradors, tots els ramaders de la Comunitat Valenciana
que tenen problemes de sequera, que se tracten per igual.

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència al conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació, Juan Gabriel Cotino Ferrer, sobre les hectàrees
que s'han modernitzat amb reg localitzat en aquesta legislatura i les
previsions a curt termini, que formula el diputat  Joaquín
Soler Garibo del Grup Parlamentari Popular (RE número 54.
293).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, que
correspon també al Grup Parlamentari Popular, registre
d'entrada, 54.
293, i que formula l'il·lustre diputat
senyor Joaquín Soler, i que va dirigida també a
l'honorable conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació.

Quan vullga, senyor Soler.

El senyor Soler Garibo:

Gràcies, senyora
presidenta.

Senyories.

Senyor conseller, sabent que tenim un dèficit
estructural d'aigua a la Comunitat Valenciana de 350
hectòmetres cúbics a l'any, sabent també que
estem sofrint la pitjor sequera en els últims 60 anys, sabent
també que el govern socialista ens priva de recursos externs com va
ser la derogació del transvasament de sobrants d'aigües
de l'Ebre, sabent també que som la comunitat autònoma
que més aigua reutilitza d'Espanya, mosatros a soles
reutilitzem tanta aigua com la resta d'Espanya junta, cobra una major
importància, si cap, el tema d'estalviar aigua a l'hora
de regar.

Una tradició com ha sigut sempre a la Comunitat
Valenciana el reg a manta, que tanta riquesa ha produït, s'han
vist obligats a anar canviant-lo al reg localitzat per allò
d'estalviar aigua, per allò d'estalviar costs i ajudar,
una volta més i per un altre conducte, ajudar la nostra agricultura.

En esta importància que se li dóna des
del Govern, des del Consell, a l'estalvi d'aigua, quantes
hectàrees s'han modernitzat al reg localitzat en esta
legislatura i quines són les previsions a curt termini?

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Cotino.

El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltíssimes
gràcies.

En esta legislatura, el Govern Valencià ha
donat un suport a la labor dels agricultors valencians en la
modernització de regadiu i ha complit el compromís adquirit
pel president de la Generalitat, precisament en esta cambra, en el discurs
d'investidura.
Esta decisió ha portat la Comunitat Valenciana
a ser pionera en la gestió eficaç de l'ús de
l'aigua, gràcies a una política d'inversió
en la millora del regadiu.

Per això, senyories, vull destacar que la
comunitat és l'única comunitat que ha disminuït el
consum d'aigua en quasi un 14,2% en l'any 2004, quantitat que
contrasta amb l'augment del consum en altres comunitats
limítrofes que són les que mos estan negant l'aigua a
mosatros.

A forma de dades, que jo crec que és important
recordar, el consum d'aigua per explotacions agràries, segons
dades de l'Institut Nacional d'Estadística, en la
Comunitat Valenciana gastem 4.
988 metres cúbics d'aigua per
hectàrea, la qual cosa suposa que en altres comunitats, per exemple
com és el cas d'Aragó, se gasten 5.
977, vol dir, 1.
000
metres cúbics per hectàrea més que la Comunitat
Valenciana; la Comunitat de Catalunya, 5.
855 metres cúbics, i
Castella-la Manxa 5.
170 metres cúbics d'aigua.

Què vol dir?
Això significa que la
nostra comunitat ha tingut un estalvi d'aigua en reg del 4,6%
respecte els anys anteriors i altres comunitats amb les mateixes
hectàrees de regadiu han augmentat el 9,6 de reg.

La Comunitat Valenciana en el seu conjunt i, com
són dades que crec que són molt importants, en 2001
gastàrem 1.
912.
291 metres cúbics d'aigua i en 2004 hem
gastat 1.
746.
408 metres cúbics d'aigua.
Vol dir que hi ha un
estalvi en eixe període del 8,67%.
Eixos estalvis d'aigua que
els llauradors han pogut fer perquè ells han invertit diners,
perquè han invertit diners les administracions en eixa millora de
reg, ha suposat que hem estalviat 165 metres cúbics d'aigua en
estalvi per les millores de reg que han fet en esta comunitat.

La realitat és que en eixe estalvi que mosatros
hem fet.
.
.
mentre altres comunitats, ja dic, perquè no han fet les
millores en regadiu, han gastat 696 hectòmetres cúbics
d'aigua més.
Cal recordar que mosatros estem demanant per al
transvasament de l'aigua de l'Ebre a la Comunitat Valenciana
350 hectòmetres cúbics d'aigua.
Si eixes comunitats
hagueren fet els deures com tenien previst en el Pla hidrològic
nacional fer, l'aigua que ells hagueren estalviat haguera sigut el
doble de la que mosatros necessitem.
Eixa és la realitat.

Mosatros en esta legislatura fins ara
s'està actuant sobre 60.
000 hectàrees més de les
que s'estaven actuant actualment, i esperem que al finalitzar esta
n'hi hagen 90.
000 hectàrees més en què
s'estiga treballant en la millora del regadiu.

Moltes gràcies.

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència a la consellera de Turisme, senyora María
Milagrosa Martínez Navarro, sobre el manteniment o no de la Fira
Internacional de Turisme de València (TCV) durant l'any 2007
i, en cas afirmatiu, en quines condicions, que formula el diputat Francesc
Colomer i Sánchez del GP Socialista (RE número 54.
560).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, pregunta que
correspon formular a l'il·lustre diputat del Grup Parlamentari
Socialista, senyor Francesc Colomer i Sánchez, pregunta registre
d'entrada 54.
560, i que va dirigida a l'honorable consellera de
Turisme.

Quan vosté vullga, senyor Colomer.

El senyor Colomer i Martínez:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Senyora consellera, bona vesprada.

Pensa mantindre la Fira de Turisme i en quines
condicions?

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable consellera
senyora Martínez.

La senyora consellera de Turisme:

Muchas gracias,
señora presidenta.

Señorías.

Señor diputado, sí, durante el
próximo año volveremos a apoyar a Feria Valencia y la
organización de esta nueva edición de la Feria Internacional
de Turismo de la comunidad.

Esta feria ha permitido situar a la comunidad como un
punto de encuentro para los distintos agentes turísticos, tanto
nacionales como internacionales, al tiempo que ha contribuido a crear
nuevas oportunidades de negocio para los destinos y empresarios
turísticos de toda nuestra comunidad.

Las dos primeras ediciones de la Feria de Turismo de
la Comunidad Valenciana fueron un éxito por el número de
visitantes, los encuentros comerciales producidos, los países, las
comunidades, los municipios representados.
Y, por todo ello, pues
efectivamente vamos a continuar apoyando a Feria Valencia para que esta
gran iniciativa de promoción y de difusión pues logre
consolidarse.

Por lo que respecta a la próxima
edición, sobre la base de la experiencia de las dos ediciones
anteriores, el comité de organización de esta feria, en el
que están representados todos y cada uno de los agentes del sector,
pues ha decidido hacer un énfasis especial, por una parte en
aquellas ofertas dirigidas al consumidor final, puesto que se ha comprobado
la creciente asistencia y atracción por la feria por parte del
público en general, y en este sentido se apoyará la presencia
de ofertas dirigidas al consumidor valenciano, que es uno de los
principales emisores de turistas hacia nuestra comunidad.
Y, por otra, los
contactos comerciales generados a través de la mesa de
contratación, que han mostrado su eficacia e interés en las
dos ediciones anteriores, sobre todo poniendo a distribución del
sector instrumentos que están facilitando el encuentro y la
generación de negocio entre empresarios valencianos y tour
operadores y agentes turísticos tanto nacionales como
internacionales.

Pretendemos con el apoyo a esta feria dar un destacado
impulso a la comercialización del producto turístico
valenciano, de manera que este certamen crezca de una forma progresiva
hasta que, efectivamente, lo tengamos afianzado dentro del panorama
turístico.
Estamos convencidos de que esta nueva edición va a
ser un éxito.
Y anunciar que se celebrará del 29 al 1 de
abril y estamos convencidos de que entre todos vamos a conseguir que este
gran escaparate nos va a mostrar una vez más la posibilidad de
ofertar de forma global el conjunto de esa diversidad de oferta
turística que tenemos en nuestra comunidad.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable consellera.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Colomer.

El senyor Colomer i Sánchez:

Moltes gràcies,
senyora presidenta.

Moltes gràcies, consellera, pel seu temps.

Jo crec que en matèria de la fira que ens ocupa
aquesta vesprada ja tenim una certa perspectiva de com ha funcionat en
estes edicions.
Hi ha molta gent que pensa i té una versió
ben diferent.
Hi ha gent que pensa des del sector, per descomptat nosaltres
també, que la fira en la seua imaginació dels dirigents que
estan al capdavant, en este cas vosté com a màxim
responsable, busca connectar amb el que és l'esperit i
l'estil d'un temps i d'un govern.
Buscar voler semblar-se
a Fitur i quedar-se en el que ja s'anomena col·loquialment com
el «fituret», des del punt de vista que buscar satisfer
l'aspiració de grandesa, de satisfer la vanitat, la
resplendor, moltes vegades això acaba sent un gran malbaratament i
la tendència a la megalomania que tant ha marcat estos anys de
govern del Partit Popular.

Perquè a la millor, senyora consellera, copiar
el format de Fitur aquí, al nostre territori no siga, precisament,
l'operació o l'invent més viable, més
necessari, sinó tot el contrari, potser siga el més inviable
i el més antieconòmic en estos moments.

Podem fer altres coses, des de la Comunitat
Valenciana, devem fer altres coses aquí i des d'aquí
concertar-les fora.
Perquè, a més, vosté ha comentat
que precisament l'any que ve va a posar l'èmfasi, va a
posar l'accent en primar o cuidar especialment l'oferta del
consumidor final.
Hi ha qui pensa, des del sector, que precisament
és l'angle de la fira que menys s'ha d'activar,
perquè hi ha qui pensa, torne a dir-li, que facilitar al
públic valencià l'oferta de tota la competència
nacional i internacional al nostre territori, facilitar l'escapada,
potser no siga la millor de les estratègies des dels interessos
valencians, senyora consellera.

Jo crec que esta fira és el somni del poder,
però potser no siga el somni del sector.
El sector, el somni que
té és poder desestacionalitzar, millorar la rendibilitat dels
negocis, no tancar en octubre i en novembre, com està passant
després de molts anys, que torne el fantasma de
l'estacionalitat.
El somni del sector és dialogar amb un
govern en el qual poder concertar la millor promoció.
Les
necessitats del govern, senyora consellera, no són les necessitats
del sector en el segle XXI.
Aquesta és la confusió que marca
el temps que estem vivint, no només des de la seua conselleria
sinó de tota l'estructura del Consell valencià.

Hi ha qui pensa, li ho he dit abans, que si té
algun sentit patrocinar a casa nostra l'oferta entre el públic
valencià és precisament pel tema, en tot cas, del turisme
rural, que les estadístiques assenyalen que efectivament té
una demanda i el seu mercat és especialment o bàsicament
d'interior.
I precisament per a eixe menester, per a eixe objectiu ja
teníem la Introturística, que vosté s'ha
carregat, que arreplegava tres vegades més visitants i valia tres
vegades menys.
Són els números que vosté ha de
barallar per tal de vore si és eficaç en la seua
gestió.

La promoció, senyora consellera, és una
peça clau de la política turística.
Però no
és el format de la macrofira precisament el que hem d'emular
d'una manera tan especial.
És un ritual consolidat en altres
fires que ja són referència, com Fitur i altres que
vosté coneix arreu del món, però la promoció
més profitosa, la prioritària, s'ha de fer des dels
instruments de la modernitat i del segle XXI.
I ahí vosté ha
d'espavilar moltíssim, perquè en això sí
que no ha innovat absolutament res.
La intel·ligència de
mercats, li ho hem dit moltes vegades, les noves tecnologies, barallar
moltíssima informació i administrar-la i gestionar-la
adequadament per a il·lustrar després la seua política
en relació amb la demanda, concertar negocis.
I en eixes
qüestions vosté presenta un balanç certament negatiu.

Deu valorar el que en economia s'anomena el cost
d'oportunitat.
Quantes coses no es podrien fer en matèria de
la bona promoció que vol el sector amb la milionada que vosté
malbarata en la fira esta que avui estem aquí examinant.
Vosté ha d'assumir que administra diners que no són
seus i és una lliçó importantíssima en
democràcia.
I deu un respecte a la xequera pública.
I vosté tira del talonari
d'una manera moltes vegades absolutament improductiva en
funció dels resultats.
Perquè algun dia vosté deuria
avaluar el resultat de la seua promoció i tots els patrocinis que
fa.
Hauríem de saber això al final en què repercuteix
positivament en el sector, perquè és la gran incògnita
i algun dia ens l'haurà d'explicar.
Gasta
moltíssim en qüestions que el sector té la
percepció que no són del tot profitosos.

Vull acabar dient-li que, efectivament, espere que no
utilitze l'argument que de vegades ha utilitzat que també van
municipis que no són del seu govern.
Això podríem fer!
Per una qüestió de respecte institucional,
d'educació, de cortesia, és lògic que si
se'ls convida a una fira els municipis valencians de tots els colors
polítics acudeixen amb la millor voluntat del món, amb la
millor bona fe del món per tal de plantar cara en matèria de
presentar la seua oferta turística.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Colomer.
.
.

El senyor Colomer i Sánchez:

Acabe dient-li que jo
estaria més preocupat pel comportament que mostren dins del seu
partit.
En l'última fira -i acabe, senyora
presidenta- el Patronat de Turisme d'Alacant i el president de
la Diputació d'Alacant en temps real, en viu i en directe, va
expressar públicament la seua voluntat de no tornar mai més.
Si és que alberga alguna virtut la fira,.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Colomer, per favor,
les preguntes sap vosté que són justes.

El senyor Colomer i Sánchez:

.
.
.
queda absolutament
neutralitzada amb les declaracions que fan els seus companys de partit.
Per
tant, administre millor els missatges, administre millor els espectacles i
administre millor els recursos dels valencians.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor
Colomer.

Té la paraula l'honorable consellera,
senyora Martínez.

La senyora consellera de Turisme:

Señora presidenta.

Señores diputados.

Señor Colomer, ha ofendido usted esta tarde a
mucha gente.
Y ha ofendido a mucha gente, porque el pasado año
visitaron esta feria 45.
000 personas, que tienen que opinar de forma
contraria a usted.
Doce mil y pico profesionales asistieron a la feria que,
desde luego, no pensaban como usted.
Se realizaron 300 entrevistas
comerciales y una lista de espera de 30 empresarios, el sector que tampoco
hablaba con usted.
Y un total de 85 empresas participaron en la segunda
bolsa de contratación.
Yo creo que el sector empresarial está
interesado en la feria.
Vamos a seguir apoyando la feria, porque es
necesaria.
Y le puedo decir que está generando negocio.

Y sobre lo que usted manifiesta, pues, mire, le voy a
dar unos datos, porque dispongo de muy poco tiempo.
Año tras
año, el último año aumentamos el 9% el número
de visitantes.
Hubieron más de 300 encuentros comerciales,
asistieron 22 países, que no opinan como usted, 16 comunidades
autónomas y 150.
000 municipios, efectivamente, también
habían del Psoe.
Pero yo no creo que los municipios del Partido
Socialista asistan por educación ni cortesía; asisten porque
es un gran escaparate para mostrar su oferta.

Y usted dice que no administramos.
Mire, desde el
Partido Popular se administra mucho y muy bien.
Y estamos muy contentos de
los resultados.
Y yo creía que hoy usted esta tarde iba a felicitar
la gestión del Gobierno Valenciano porque somos la comunidad, la
primera, que en octubre obtuvo mayor grado de ocupación de toda
España.
Mire, algo tendremos.
No creo que todos los que vengan a
visitarnos, de verdad, sinceramente, opinen como usted.

Y respecto a mis compañeros de partido, le
tengo que dar un disgusto, le tengo que dar un disgusto, yo sé que a
usted eso le duele.
Pero desde la Conselleria de Turismo le puedo decir que
tenemos cerrado no Fitur, tenemos cerrado Fitur, TCV; tenemos los espacios
repartidos con actas y con acuerdo.
Porque todos queremos lo mejor, que el
turismo siga siendo un sector importante que, como usted sabe, supone el
14% del producto interior bruto y genera empleo y, desde luego, riqueza
para la comunidad.
Y yo espero que de verdad usted algún día
esos datos que nos indican que subimos en viajeros, en pernoctaciones, en
visitantes, pues lo reconozca, pero no porque lo diga esta consellera,
porque son datos del Instituto Nacional de Estadística.
(Aplaudiments)

Gracias.

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència a la consellera de Cooperació i
Participació, senyora Gema Amor Pérez, sobre la manera com
s'ha impulsat des de la Generalitat la participació i el
protagonisme dels centres valencians en l'exterior, que formula el
diputat Manuel Miguel Bustamante Bautista del GP Popular (RE número
54.
705).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies per
haver-se controlat en el temps, senyora consellera.
Moltíssimes
gràcies.

Anem a passar a la següent pregunta.
Pregunta
número quatre, formulada per l'il·lustre diputat senyor
Manuel Bustamante, del Grup Parlamentari Popular, registre d'entrada
54.
705, i que va dirigida a l'honorable consellera de
Cooperació i Participació.

Té la paraula el senyor Bustamante.

El senyor Bustamante Bautista:

Gracias, señora
presidenta.

Señoras y señores diputados.

Honorable consellera.

Los centros valencianos en el exterior son las
entidades asociativas que aglutinan y organizan a las comunidades de
valencianos y sus descendientes asentados fuera de tierras levantinas.
Así conservan los lazos de unión con la vida social,
política y cultural del pueblo valenciano, por lo que se han
convertido en los mejores embajadores de la Comunidad Valenciana.
Desde la
Generalitat se les reconoce la magnífica labor que realizan al
transmitir fuera de nuestra comunidad nuestra lengua, nuestro folklore,
nuestra cultura, nuestra tradición y costumbres.

Por eso, señora consellera, desde el Grupo
Parlamentario Popular, queremos que usted, como máxima responsable
de la Conselleria de Cooperación y Participación, nos
explicara de qué manera se reconoce por el Consell el protagonismo
de estos centros y su derecho a participar en los asuntos públicos
de la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable consellera,
senyora Amor.

La senyora consellera de Cooperació i
Participació:

Gràcies, presidenta.

Señorías.

Señor Bustamante, la Comunidad Valenciana y los
valencianos en general estamos en deuda permanente con aquellas personas
que en su día tuvieron que dejar nuestra comunidad, tuvieron que
dejar su tierra y sus raíces por diferentes motivos.
Valencianos
todos ellos fieles a nuestras raíces que han sabido luchar por
mantener muy vivas nuestras costumbres, nuestras tradiciones, nuestras
culturas, como muy bien decía usted, nuestras señas de
identidad y que han conservado los lazos sentimentales y afectivos que les
unen con nuestra tierra y que nos sentimos realmente orgullosos del trabajo
que vienen realizando.

Una lealtad inquebrantable que se ha traducido en un
esfuerzo continuo, en una labor incansable y que ha convertido a los cerca
de 11.
000 valencianos residentes y que forman parte de los 39 centros
valencianos en el exterior en nuestros mejores embajadores.
Y que al mismo
tiempo se sienten orgullosos de nuestra comunidad, una comunidad
próspera, de vanguardia y de futuro.

Por ello, desde la Comunidad Valenciana, desde el
Consell, brindamos nuestro total apoyo a los valencianos residentes en el
exterior, a todas las actividades e iniciativas que vienen poniendo en
marcha.
Y por ello hemos querido reconocer ese trabajo de la mejor forma
que sabemos hacerlo, en nuestra carta magna, en nuestro Estatuto de
autonomía.
Por ello, no solamente en el preámbulo sino en el
propio articulado de la reforma del Estatuto, se recoge de forma expresa el
derecho de las comunidades de los valencianos asentadas fuera de nuestra
comunidad en poder participar, colaborar y compartir con nosotros nuestra
vida social y cultural, y también el derecho a solicitar el
reconocimiento de su valencianidad.

Un derecho que, como anunciaba hace tan solo una
semana el presidente de la Generalitat, queremos que se desarrolle,
queremos que se desarrolle a través de la normativa propia de
desarrollo del Estatuto de autonomía y que esperamos, en este caso,
que el Partido Socialista, y la oposición en general, no se asiente
en el no sistemático a cualquier propuesta del Consell y que acepte
la iniciativa y la propuesta de la regulación de la ley propia para
las comunidades de los valencianos en el exterior.

Esperamos que, en este caso, no se contradiga el
Partido Socialista, y he de recordarles que hace tan solo unos días
presentaron una enmienda a la ley de presupuestos en la cual se solicitaba
la puesta en marcha de esta iniciativa, como ya estamos trabajando desde el
Consell de la Generalitat, para poder regular el estatus especial de las
comunidades de los valencianos en el exterior.

Al mismo tiempo, como bien conocen sus
señorías, desde el Consell estamos apostando decididamente
por una mayor implicación de los valencianos en los asuntos
públicos de nuestra comunidad.
Por eso, somos un referente en toda
España, somos el único gobierno realmente preocupado, y lo
demostramos con hechos, en buscar una mayor participación de los
ciudadanos en los asuntos públicos, en buscar esa reciprocidad
necesaria y una democracia participativa real y efectiva.

Fruto de ello es la puesta en marcha desde el consenso
más absoluto con toda la sociedad valenciana del primer plan de
participación ciudadana.
Un plan que regula diferentes instrumentos
que ya hemos puesto en marcha para que los valencianos en el exterior, a
través del Consejo Valenciano de Centros, que se constituyó
en marzo del pasado año, pues, puedan tener una mayor presencia e
implicación en los asuntos de nuestra comunidad.
También a
través de las conferencias anuales, foros anuales, que se dan cita
en los centros de América del Sur, los centros de Europa y
también los centros de nuestra nación y que sirven para
buscar esa mayor implicación y mayor colaboración de los
valencianos en los asuntos públicos de nuestra comunidad.

Como también es el proyecto Participa.
com, que
es un canal de comunicación con los ciudadanos de nuestra comunidad
y los valencianos también residentes fuera de ella, para que
participen y se impliquen en los asuntos que interesan a los ciudadanos de
nuestra comunidad.
Como también el recientemente publicado
boletín, boletín que se llama Més
Prop de Tu, o bien la guía de centros, en
el cual queremos que sus actividades, las actividades de los valencianos en
el exterior, se recojan y se divulguen, como lo venimos haciendo desde la
comunidad.
O los programas «Volver» o Avión Fallero, que
venimos poniendo en marcha en los últimos años.
(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) Instrumentos todos ellos que lo que pretenden es
demostrar que los centros valencianos fuera de la comunidad se han
convertido en verdaderas oficinas de representación de nuestra
comunidad y que, al mismo tiempo, le dan una mayor y mejor
proyección a nuestra comunidad.
Como también son los cursos
que venimos impartiendo en los centros de América del Sur de la mano
de la Academia Valenciana de la Lengua.
.
.
, perquè la nostra llengua
siga el vehicle de comunicació en les relacions dels valencians fora
de la nostra comunitat i el Consell.

O tantes activitats que venim apostant de forma
decidida per la implicació dels joves, com serà el tercer
centre dels valencians d'Amèrica del Sud, que es
celebrarà en Sant Joan al mes de gener.
O també els convenis
que hem firmat recentment amb la Fundació Comunitat
Valenciana-Regió Europea i setze dels centres d'Amèrica
del Sud, perquè puguen accedir els jóvens a beques
d'especialització a través de la nostra oficina de
Brussel·les, oficina que pretén que els jóvens
valencians a l'Amèrica del Sud puguen tindre una oportunitat
de conéixer la normativa i els programes europeus.
O també el
programa «Conoce tu comunidad», o tantes i tantes activitats
que estem posant en marxa des del Consell perquè els valencians
residents fora de la nostra comunitat es convertixquen en els vertaders
ambaixadors de la nostra comunitat en les seues ciutats i en els seus
països.

Moltes gràcies.

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència a la consellera de Cooperació i
Participació, senyora Gema Amor Pérez, sobre les accions que
ha posat en marxa el Consell per a acostar la informació de la
Unió Europea als valencians, que formula el diputat Pedro Ortega
Marhuenda del GP Popular (RE número 54.
706).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable consellera.

Anem a passar a la següent pregunta, que
també correspon al Grup Parlamentari Popular i que formula
l'il·lustre diputat senyor Pedro Ortega Marhuenda i va
dirigida també a l'honorable consellera de Cooperació i
Participació.

Té la paraula, senyor Ortega.

El senyor Ortega Marhuenda:

Gracias, señor presidenta.

Honorable consellera, fomentar la participación
así como el aprovechamiento de los fondos europeos y la
cooperación con otras regiones de la Comunidad Europea por parte de
la sociedad valenciana, es fundamental para que nuestra comunitat siga por la senda del
progreso y desarrollo que se ha experimentado en los últimos
años y que nos ha permitido colocarnos entre las regiones más
competitivas de Europa.

En ese sentido, es fundamental para su buen uso y
aprovechamiento, que los ciudadanos de nuestra comunitat conozcan y estén informados de todas las
acciones que se emprenden por parte de la Unión Europea.
Por ello,
preguntamos a la honorable consellera de Cooperación y
Participación qué acciones se han puesto en marcha por el
Consell para acercar la información de la Unión Europea a los
valencianos en cuanto a políticas, programas e iniciativas europeas.

Muchas gracias.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable consellera
senyora Amor.

La senyora conseller de Cooperació i
Participació:

Gràcies, presidenta.

Señor Ortega.

Señorías.

Desde el Consell, como bien conocen, a través
de la Fundación Comunidad Valenciana-Región Europea, estamos
desarrollando una intensa labor para consolidar un eficaz lobby de presión de
defensa de los intereses de los valencianos en Bruselas, en el
corazón de Europa y ante las instituciones europeas.

Con ese objetivo, hemos apostado firmemente por
reforzar los lazos de cooperación con otras regiones europeas.
Hemos
apostado por la cooperación interregional, y fruto de ese intenso
trabajo hemos puesto en marcha 198 consorcios con más de cien
regiones europeas, lo que nos ha permitido obtener hasta el momento 52
millones de euros.
Una labor que tiene como principal objetivo el
beneficiar a la sociedad valenciana en su conjunto y el mantener los
niveles de progreso y prosperidad alcanzados en los últimos once
años.
Y es precisamente ese compromiso del Consell, acercar Europa a
los ciudadanos y los ciudadanos a Europa y facilitar todas las
políticas europeas y programas y proyectos financiados por la
Unión Europea, el objetivo que nos mueve.

Desde el Consell estamos apostando decididamente
también por vertebrar territorialmente nuestra comunidad.
Por ello,
hemos creado antenas europeas en las tres provincias, en Alicante, en
Castellón y en Valencia, aprovechando las infraestructuras ya
existentes de la delegación del Consell en Alicante y en
Castellón y reconociéndonos la Comisión Europea, a
través de la creación de un punto Europe Direct en Valencia,
en la sede de la Conselleria de Cooperación y Participación,
unas antenas que permiten a la sociedad civil valenciana el poder acercarse
y conocer los programas, los proyectos y las actividades europeas.

En ese sentido, durante la última
reunión y con el mismo propósito, bajo la misma premisa de
acercar Europa a los valencianos y los valencianos y las valencianas a
Europa, en la última reunión del patronato de la
Fundación Comunidad Valenciana hemos incrementado el número
de patronos.
Hemos pasado de 16 miembros a 30 miembros, con el fin de que
estén cada días más presentes las entidades y
asociaciones valencianas en nuestra fundación, en la
fundación de Europa.

Por ello, el pasado día 10 de octubre, con
motivo de la semana de la Comunidad Valenciana en Europa, se produjo en esa
reunión de trabajo el incremento y la presencia mayor de patronos en
esa fundación, que, por cierto, quiero recordar que ese mismo
día, mientras desde el Consell de la Generalitat Valenciana
trabajábamos para tener una mayor presencia, notoriedad e influencia
en Europa, otros, otros se dedicaban ese mismo día a insultar a los
valencianos, se dedicaban a mostrar la deslealtad más absoluta y el
desprecio a las instituciones europeas, organizando actos fantasmas
paralelos (remors) que,
una vez más, demostraron el fracaso, demostraron la nula capacidad
de organización y de convocatoria del Partido Socialista, y
demostraron una vez más el desprecio a todos los valencianos a la
hora de insultar a las instituciones valencianas y a los valencianos,
organizando ese acto paralelo deslucido que demostró, como digo, la
nula capacidad de convocatoria y el fracaso total en el que está
sumido el Partido Socialista.

Por otra parte, el compromiso de la Generalitat
Valenciana para fomentar el papel de los valencianos, de la sociedad
valenciana en Europa, viene reflejado en la suscripción en los
últimos meses de 64 convenios de colaboración para que el
tejido asociativo y empresarial, cultural de nuestra comunidad, esté
representado en las instituciones europeas a través de la
fundación.
Un trabajo intenso y que venimos desarrollando desde el
Consell, para potenciar esa imagen, la influencia y la presencia en los
centros comunitarios.
Una presencia que viene siendo reconocida por las
instituciones europeas como hace unos días, hasta ayer mismo, se nos
reconoció por parte de la Comisión Europea el intenso trabajo
que hemos venido realizando en el ámbito de la innovación y,
por eso, entre 26 candidaturas, se designó a la Comunidad Valenciana
para ser la sede de la conferencia de innovación Europa Innova 2006,
que reunió durante dos días aquí, en Valencia, a 800
expertos europeos y de otros países, aquí, para hablar de
innovación.
Para hablar de innovación y para hablar de
competitividad, reconociendo, como digo, el trabajo que venimos realizando
desde el Consell de la Generalitat.

Un reconocimiento que ha situado nuestra comunidad en
el escaparate (la senyora vicepresidenta primera
colpeja amb la maceta) internacional de la
innovación y que, por cierto, a los señores diputados de la
oposición no les vi, no les vi preocupados para saber qué se
está haciendo en esta comunidad en materia de innovación, a
diferencia de lo que ocurría con 800 expertos, autoridades,
profesionales, del mundo de la innovación y la competitividad que se
dieron cita hasta ayer mismo en la Feria de Valencia.

Al mismo tiempo, decir y recordar que dentro de tan
solo un mes abandonaremos el Objetivo 1 para pasar a formar parte de las
regiones más competitivas de Europa, y decir que, con orgullo, somos
la única comunidad autónoma de España que formamos
parte de la red de Lisboa, donde están las regiones más
competitivas, más dinámicas y más prósperas de
Europa, que se preocupan, como nosotros, de aplicar los objetivos de la
Estrategia de Lisboa.
Y todo ello a pesar de las trabas, de las
dificultades que en el día a día nos venimos encontrando,
como fue la reciente, hace no demasiado tiempo, hace poco menos de un
año, la reciente, la nefasta negociación del Gobierno central
ante la llegada de fondos europeos para el próximo periodo de
financiación, (veus) que supone, tras la ausencia total de negociación,
tras la desaparición del Gobierno central del Partido Socialista, la
pérdida para nuestra comunidad de 4.
500 millones de euros.
Pero, a
pesar de ello, a pesar de las trabas.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Honorable consellera, vaja finalitzant, per favor.

La senyora consellera de Cooperació i
Participació:

.
.
.
y de los insultos continuos del gobierno
socialista, desde la Comunitat Valenciana seguiremos trabajando para estar
cada días más presentes en Europa, como estamos
haciéndolo.

Muchas gracias.
(Veus i
aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, honorable
consellera.

Anem a passar a la següent pregunta.

¿Què ocorre, senyor Such?

El senyor Such Botella:

Sí, és una qüestió
d'ordre, senyora presidenta.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Sí, no, m'imagine, per això li
done la paraula.

El senyor Such Botella:

Ens agradaria que aplicara el mateix criteri per a
tots, perquè la senyora consellera aprofitant que li contesta al seu
grup parlamentari es dedica a parlar del Grup Socialista permanentment
sobre actes nostres, (veus) i ens agradaria que aplicara vosté el mateix criteri
que este matí ha intentat aplicar, que l'aplique també
amb el Govern.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Estem en preguntes.
.
.
A vore.
.
.
Gràcies,
gràcies, gràcies, gràcies.
Evidentment, vosté
ha donat la seua opinió, veu un desorde en este ple que no considera
que siga aixina la senyora que està en estos moments presidint, que
sóc jo, perquè considere que això és un torn de
preguntes i no té res a vore amb el que ha passat este matí.
(Protestes)

Però, evidentment, evidentment, vosté
està en el seu dret de demanar qualsevol pregunta, proposició
no de llei, compareixença a l'honorable consellera,
perquè parle d'este tema i vosté puga tindre la
intervenció com a representant del seu grup.

Per tant, anem a continuar, no n'hi ha cap
desorde en este moment.
Anem a continuar amb la següent pregunta, que
formula l'il·lustre diputat senyor Andrés
Perelló.
.
.
(Veus)

El senyor Maluenda Verdú:

Senyora presidenta!

La senyora vicepresidenta primera:

Senyor Maluenda, quin desorde n'hi ha?

El senyor Maluenda Verdú:

El que ha generat el senyor Such!

La senyora vicepresidenta primera:

Sí.
.
.
No, no, senyor Maluenda, jo comprenc,
vosté.
.
.
, que ha parlat del que havia fet esta presidència,
no del Grup Parlamentari Popular.
Per tant, senyor Maluenda, li ho
agraïxc, però no ha parlat del Grup Parlamentari Popular.

El senyor Maluenda Verdú:

Jo només, el que li volia era demanar-li al
senyor Such que se tranquil·litze, que estiga tranquil,.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Sí, gràcies, gràcies.
.
.
Gràcies, senyor Maluenda, gràcies, gràcies.
.
.

El senyor Maluenda Verdú:

.
.
.
que ací no passa res, que la president
està fent-ho molt bé i la.
.
.
(Veus.
La senyora vicepresidenta desconnecta el micròfon del diputat)

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència al Consell, que contesta el conseller
d'Agricultura, Pesca i Alimentació, senyor Juan Gabriel Cotino
Ferrer, sobre el moment en què el Consell té previst
concloure la modernització de la Séquia Reial del
Xúquer, que formula el diputat Andrés Perelló
Rodríguez del GP Socialista (RE número 54.
707).

La senyora vicepresidenta primera:

Els agraïxc moltíssim a tots els senyors
diputats portaveus de tots els grups que vullguen orientar la
vicepresidenta, en este cas presidenta, encara que siga en funcions,
però anem a passar a la següent pregunta, no vaig a donar
ninguna paraula més.

Moltíssimes gràcies.

Anem a passar a la següent, que formula
l'il·lustre diputat senyor Perelló, del Grup
Parlamentari Socialista, registre d'entrada 54.
707, i que formula al
Consell i que té previst que conteste l'honorable conseller
d'Agricultura, Pesca i Alimentació.

Senyor Perelló, té vosté la
paraula.

El senyor Perelló Rodríguez:

Senyor Perelló, té vosté la
paraula.

El senyor Perelló Rodríguez:

Pues, muchas gracias, señora presidenta.

La pregunta es muy concreta: ¿cuándo
tiene previsto el Consell concluir la modernización de la Acequia
Real del Júcar?

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, señor
Perelló.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Cotino.

El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltes gràcies.

Senyora presidenta.

Senyories.

Senyor Perelló, l'acord amb la
Séquia Real del Xúquer va ser que el ritme
d'execució seria en funció dels projectes que
s'anaren presentant a la conselleria corresponent, bé siga la
Conselleria d'Agricultura o bé siga la Conselleria
d'Infraestructures, que està fent part de les obres.

La Generalitat està tramitant i executant tots
els projectes que, fins al moment, s'han presentat i, fins a la data
de hui, no s'ha paralitzat cap dels projectes presentats en estes
conselleries.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Perelló.

El senyor Perelló Rodríguez:

Gracias, señora presidenta.

Señor conseller, esa respuesta que usted me da
es una respuesta -permítame que se lo diga-
tremendamente peregrina, porque claro, si eso fuera así,
sería que ha presentado ocho proyectos y estarían ya a punto
de ejecutar; el problema es que ustedes no han presentado ninguno, y el
problema es que están amparándose en eso para no cumplir.

La verdad es que los 45 sectores a modernizar en la
acequia Real del Júcar tendrían que estar finalizados en
2004; si ustedes hubiesen querido cumplir, hubiesen agilizado y hubiesen
incitado a que los proyectos estuvieran o los hubieran presentado ustedes,
que es una opción que podían tener.

Y el problema es que ustedes no han cumplido el
compromiso del convenio de Alarcón y hasta ahí -pues
diríamos: «Bueno, otras cosas no se cumplen»- pero
el drama es que no cumpliendo ustedes, lo están haciendo de la
manera más rastrera que se puede incumplir, que es no cumpliendo y
echándole la culpa al otro de que no cumple, y utilizando la
sequía como permanente bote de humo para nublar la visión de
los valencianos, especialmente los agricultores, para que no se contemple
el mayúsculo desastre de su gestión y utilizando o lanzando a
los agricultores como pelotas de goma contra el gobierno de Zapatero.

Esa es la cuestión; esa es la cuestión.
Y esto les tocaba a ustedes y tiene que explicar, después de decir
lo que ha dicho aquí, por qué no han cumplido, cuándo
piensan cumplir -si es que piensan hacerlo- y explicar a los
valencianos y a los agricultores las causas.
Porque, mire, en dos
años el Ministerio de Agricultura y Pesca ha invertido en esta
comunidad 179 millones de euros, que han supuesto afectar a 357.
000
hanegadas y 35.
600 regantes beneficiados.
Son las cifras; están en
las cifras.

Pero es que, además, de los 45 sectores que
tocaba haber acabado en 2004, ustedes han hecho tres, han licitado nueve
por el método alemán, que supone que los valencianos dentro
de diez años tendrán que pagarlos -eso que algunos se
quejan tanto cuando hablan de que tendrán que devolver el dinero de
la Copa del America-,
habrá que pagar eso; no han acabado el resto y se pasan todo el
día despotricando, criticando y haciendo campaña.

Con lo que se han gastado en paellas, en propaganda en
alimentar la guerra del agua y en pagar a la Fundación Agua y
Progreso, podían haber arreglado, por lo menos, cuatro sectores
más, y estar ahorrando el agua que se pierde -que es otra
cuestión que deberían confesar-, cuánta agua se
ha perdido en todo este tiempo por no cumplir los compromisos que
tenían, que eran todos suyos.

Tendrá que reconocer también que el
Gobierno de la nación, en el decreto de modernización que se
ha planteado este año, de obras urgentes para 2007, ha incluido mil
millones de euros, de los cuales el 20% son para esta comunidad; eso es
cuatro veces más de lo que ha presupuestado la conselleria para
2007, que curiosamente, tan preocupada por abrir pozos y por explicar
aquí cómo buscan aguas para la sequía, ha bajado su
presupuesto un 5,18%; ha bajado su presupuesto, mientras el Gobierno de la
nación, para esta comunidad tan angustiada, tan estrangulada por el
gobierno de Zapatero y de Narbona, pone cuatro veces más dinero que
ustedes, sin corresponderle.
Porque los ocho sectores que va a financiar el
Gobierno, no le corresponden; son de ustedes.
Y eso, en honestidad
política debería salir y decir: «Eso nos lo
están haciendo»; igual que critican otras cosas, «eso
nos lo está haciendo el Gobierno», el gobierno tan denostado
de la extraterrestre Narbona.

Eso es lo que usted tenía que decir aquí
con honestidad o al menos preguntarse y decirlo públicamente.
Si el
que está incumpliendo, en vez de tener todas sus obras cubiertas y
estar ayudando a las que tendría que hacer el Consell, si el que
está incumpliendo y dejando perder agua, no modernizando, fuera el
gobierno de Zapatero en vez del Consell, ¿qué estarían
diciendo todos ustedes?
¿Qué estarían diciendo todos
ustedes?

Si están utilizando la mentira permanente, el
engaño permanente, la manipulación de los agricultores,
gastando a espuertas el dinero público para pagar la guerra del
agua, sin cumplir, ¿qué no dirían, si hubieran
cumplido ustedes y fuera Zapatero el que no cumple?

Esto es lo que conviene aclarar aquí.
Conviene
que usted lo diga; conviene que reconozca públicamente si el
Gobierno ha pagado ocho sectores; conviene que diga si han hecho
sólo tres y han licitado nueve por el método alemán,
para pagarlo dentro de diez años los valencianos; y conviene que
explique, no la razón que ha dado que es muy peregrina -y
usted lo sabe-, porque si eso fuera así, Seiasa no hubiera
podido sacar los ocho sectores.
Y ha venido con los proyectos hechos.
!
Hágalos usted!
!
Hágalos usted!

En vez de dedicarse a boicotear los acuerdos que
Seiasa hace con los agricultores, que va detrás boicoteando,
prometiendo que los hará, y ni permite que los haga Seiasa, ni luego
los ejecutan ustedes.

Y explique, también, si piensan hacer o no
-porque parece que ya lo anuncian- las obras del postrasvase
para poner en riesgo el servicio del trasvase Júcar-Vinalopó.
Explíquelo también, porque si esa va a ser la venganza,
después del revolcón que les han pegado en la Unión
Europea -que los han rebolicado como un torrat; están rebozados como un torrat en su propia inutilidad-, si esa es la venganza
que van a tener ustedes, van a pagar los de siempre.
Sus venganzas, sus
publicidades, sus engaños los pagan siempre los agricultores, los
valencianos, o el gobierno de Zapatero; ustedes, nada.

Pero no se confíen, no se confíen.
Quien
utiliza la mentira como única munición, quien utiliza el
engaño permanente como única arma y se gasta el dinero
público para satisfacer intereses personales y de partido,
más temprano que tarde, cae y ustedes caerán, y caerán
la primavera que viene por hacer lo que están haciendo, por
incumplir y por mentirosos.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Cotino.

El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyories, senyor Perelló, lamente que
l'última cosa que vosté ha dit s'ho estiga
aplicant.
La mentida, si algun lloc funciona, és en el govern
socialista.
I anem a comprovar-ho ara, amb tranquil·litat, sense
ficar-se nerviosos, sense.
.
.
No.
Si açò està molt
clar, i a més tots els llauradors ho saben perfectament.
I com ho
sabem no n'hi ha cap vergonya de dir-ho ací, de dir-ho al
carrer i de dir-ho on faça falta.
No n'hi ha cap problema.
Amb
la veritat se va enlloc i això és el que fa el Govern de la
Generalitat.

Mire vosté, un objectiu prioritari de la
Comunitat Valenciana és la millora del regadiu en el seu conjunt.
I,
per tant, com no pot ser d'altra manera, en la conca del
Xúquer.
El dia que jo vaig prendre possessió del meu
càrrec com a conseller, al dia següent vaig assistir al
Ministeri d'Agricultura en una entrevista que havia demanat
prèviament la meua antecessora i vaig plantejar en el ministeri
diverses raons que necessitava la Comunitat Valenciana: un dossier ample
que li vàrem deixar el Ministeri d'Agricultura i que li
vàrem proposar solucions per millorar, entre altres coses, el reg de
la comunitat.

Hi havia un conveni firmat pel govern anterior i pel
Govern de la Generalitat, que el mencionat conveni, havíem de
complir cadascú una part corresponent.

Mire vosté, pel que fa a la Séquia Reial
del Xúquer, en eixe conveni.
.
.
i li ho recordí a la ministra
en eixe moment; i li ho recordí un any després i li ho puc
tornar a recordar ara, perquè un dels sectors que el Ministeri
d'Agricultura havia d'executar en la Séquia Reial del
Xúquer és el sector número dos i, a data de hui,
encara no sabem com està això.

Vull dir.
.
.
eixa és la realitat de les coses.
Mire vosté, el Govern de la Generalitat.
.
.
li ho puc ara redactar i
li ho vaig a fer, totes les obres que estan en execució.
Però
abans d'entrar en el tema de les obres d'execució,
vosté ha citat ací que nosaltres estem impedint que se facen
obres.
Mire vosté, l'únic Govern d'Espanya,
l'únic govern d'una autonomia d'este país
que ha firmat un acord amb la Seiasa, en què el 25% del que han de
pagar els llauradors, ho paga la Generalitat, és este Govern de la
Generalitat Valenciana, presidit pel Partit Popular.

I el govern socialista tingué la cara dura
-que els únics que fiquem els diners de l'acord de la
Seiasa som nosaltres- de vindre a firmar-lo amb els llauradors a la
delegació el Govern i no dir-li al de la Generalitat que estiguera
en la firma, quan qui pagàvem som nosaltres, perquè amb les
diners de la Seiasa (la senyora vicepresidenta
primera colpeja amb la maceta) qui paga
són: el 25%, la Generalitat Valenciana; el 25%, els llauradors; i,
la resta, ho aporta la Seiasa, que han de tornar els llauradors en 25 anys.
Eixa és la realitat; eixa és la realitat.

I mire vosté, quant a obres que estan fent-se,
estan acabades les obres.
.
.
la carta no és d'invitació;
qui paga ha de firmar i ahí mos ignoraren; i qui paga és la
Generalitat Valenciana, i això li ho diguí personalment a la
ministra d'Agricultura i me demanà disculpes, ella i el
secretari general, perquè ho havien fet malament i ahí
està ella per a poder-ho testificar quan faça falta.

Aleshores, li dic la següent cosa: en
l'execució estan pràcticament acabades les xarxes de
transport en els sectors 8, 22 i 32; s'estan licitant i estan
pendents d'adjudicació les obres en el transport en els
sectors 2, 6 i 9; s'han incitat expedients d'expropiació
en els sectors 1b, 1c, 11, 16.
1 i 34; i està en informació
pública el sector 20 i 30; està en redacció, per part
de la conselleria, i pendent d'autorització.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Honorable conseller, vaja finalitzant.

El senyor conseller d'Agricultura, Pesca i
Alimentació:

.
.
.
del sector d'explotació, el 7, el 10,
el 12, el 13, el 14, el 15, el 41, el 45.
.
.
La Conselleria
d'Agricultura ha fet el 8, el 22, el 32, el 6, el 9.
.
.
(Se sent una veu que diu: «Bingo») ¡Bingo!

Per tant, senyories, ací estan les coses.
Obres
són raons i no contes.

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència al conseller d'Obres Públiques i
Transport, senyor José Ramon García Antón, sobre
l'opinió que té la conselleria pel que fa als
últims incidents ocorreguts en la línia 1 de Metrovalencia,
que formula el diputat José Antonio Godoy del GP Socialista (RE
número 54.
708).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltíssimes gràcies, honorable
conseller.
(Aplaudiments)

Anem a passar a la següent pregunta, que
correspon formular a l'il·lustre diputat José Antonio
Godoy García, del Grup Parlamentari Socialista; registre
d'entrada 54.
708, i que va dirigida a l'honorable senyor
conseller d'Obres Públiques i Transport.
Quan vulga, senyor
Godoy, té la paraula.

El senyor Godoy García:

Muchas gracias, señora presidenta.

Señor conseller, el día 3 de julio, la
línea 1 de Metrovalencia sufría el accidente más grave
de la historia del metro de España con 43 víctimas mortales,
y unos meses antes, el 9 de septiembre de 2005 (la
senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta) se produjo el accidente de Picaña en la misma
línea, un choque en cadena de tres convoyes que causó 35
heridos.

Desde el día 3 de julio hasta acá,
siguiendo todas las noticias periodísticas, hemos observado hasta 17
incidentes que han afectado a miles de ciudadanos, de los que hemos podido
contar.

Por eso le preguntamos qué opinión tiene
su conselleria con respecto a los últimos incidentes acaecidos en la
línea 1 de Metrovalencia.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor García Antón.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

Gràcies, presidenta.

Señoras y señores diputados,
señor Godoy, yo creo que usted sabe perfectamente.
.
.
primero
pido disculpas por la poca voz que me queda con este constipado, pero creo
que podré afrontar sin problemas esta cuestión.

Yo creo que usted conoce perfectamente cuál es
la preocupación del Gobierno Valenciano y de la conselleria en el
tema del transporte.
Yo creo que no está bien utilizar algunas
cuestiones del transporte, algunos accidentes fortuitos que lamentamos
profundamente, para hacer cosas que no son constructivas, que no van a
favorecer, que no van a apoyar, sino que van, más bien, a buscar
desconfianzas y a buscar temas que -yo creo- no corresponden a
un diputado, como yo consideraba que usted era.

Nuestra preocupación.
.
.
-no hace
mucho; creo que fue hace unos 15 días, o unos 20 días-
a preguntas de un grupo parlamentario, yo intervine diciendo qué es
lo que estábamos haciendo en la línea 1, qué planes,
qué obras, qué material, qué era lo que se estaba
llevando a cabo y cuál era la preocupación que
teníamos, porque al estar haciendo obras, al haber algunos trenes
fuera de servicio, podían producirse algunos incidentes y
teníamos que estar mucho más encima potenciando todos esos
temas.

No sé; me imagino que a usted no le interesaba
mucho ese tema y a lo mejor, no estuvo presente, pero si tiene algún
inconveniente sobre eso, se lo volvería a repetir luego.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Godoy.

El senyor Godoy García:

Señor conseller, antes se ha dicho aquí,
en esta tribuna, que con la verdad se va a todas partes, y yo espero que
eso sea realmente un sentimiento de todo el Consell.
Porque ciertamente
están sucediendo muchos incidentes en la línea 1 y,
ciertamente, los ciudadanos que la utilizan a diario sienten miedo, sienten
miedo, señor conseller.

Pero lo que da más miedo, señor
conseller, es que en estos momentos, tal como está esa línea,
con todos los problemas que hemos tenido, con el trágico accidente
que hemos tenido aquí, nos hemos enterado -y yo quiero que
usted lo confirme-, nos hemos enterado de que más del 50% del
equipo directivo de esa línea está fuera, está
ausente, se encuentra ausente.

Mire usted, señor conseller, confírmelo,
a ver si es cierto o no es cierto que la gerente está fuera, que no
está aquí, desde hace varios días.
Confírmenos
que el director económico-financiero tampoco está
aquí, confírmenos que el director de recursos humanos tampoco
está aquí, confírmenos que el director corporativo
tampoco esta aquí, que el jefe de asesoría jurídica no
está aquí tampoco y confírmenos que el director
técnico acaba de llegar.
Y ¿dónde han ido?
Me
parece.
.
.
me han dicho que están en Buenos Aires.
Usted nos lo
confirmará, señor conseller.
Porque sería muy grave
que media plantilla de directivos, con la que está cayendo en la
línea 1, se ausenten, y que estén ausentes no solamente una
semana, sino por lo que sabemos, van a estar ausentes bastante más,
bastante más.
Díganos qué es lo que hacen ahí,
díganos quiénes pagan estos viajes, díganos a
qué han ido, díganos si están de congreso, de asamblea
o simplemente si están de excursión.
Díganoslo usted,
señor conseller, porque la cuestión es que es escandalosa.

¿Quién dirige en estos momentos la
empresa?
¿Quién es responsable?
Porque usted es el presidente
del consejo de administración, pero usted no es el gerente.
Ustedes
que no han venido aquí a dar la cara, ustedes que no han presentado
dimisiones por la responsabilidad política, sin embargo, sí
que se dan prisa, sí que causan alarma.
Son ustedes los que causan
alarma, porque no hacen las cosas como las tienen que hacer porque
están desaparecidos.
No solamente el presidente Camps está
mudo y desaparecido, no solamente usted está desparecido de sus
responsabilidades políticas, es que tenemos a la mitad de los
directivos de FGV, y los tenemos, señor conseller, por lo que yo
sé, desaparecidos.

Por tanto, usted nos lo tiene que explicar, porque,
que yo sepa, en la asamblea que parece que se está realizando en
Buenos Aires en estos momentos, estos señores no tenían ni
una sola ponencia, ni una sola comunicación, por lo menos no los he
visto en Internet.

Por tanto, yo creo, señor conseller, que el
tema es grave, el tema es grave.
Ustedes no asumen responsabilidades,
ustedes no utilizan la más mínima mesura política y
ustedes producen escándalo en estas Cortes y producen
escándalo -lo que es peor- en la población.
Porque eso no se puede hacer de esa manera, señor conseller, y hay
que medir las cosas.

Le decía no solamente los accidentes y los
incidentes que esta línea está teniendo, es que usted sabe
perfectamente que FGV es la línea que tiene la mayor tasa de
accidentes de las redes autonómicas de España.
Y que
según los datos estadísticos del Ministerio de Fomento, de
2001 y de 2002, en las líneas de FGV se produjeron 51 de los 57
accidentes que hubo en total en las cuatro redes ferroviarias
autonómicas principales.
Nosotros, en la Comunidad Valenciana,
mientras usted era conseller, en estas fechas que le digo, tuvimos el
89,47% de los accidentes de España.
Y en los 51 accidentes, hubo 11
muertos y hubo 49 heridos, y de ellos 9 muertos de la Comunidad Valenciana
y 44 heridos de la Comunidad Valenciana.
Y sin embargo, la extensión
de nuestra red representa solamente el 30% de las autonómicas de
España.

Usted me dirá entonces qué es lo que ha
sucedido, y usted nos dirá entonces qué política es la
que usted está llevando y qué inversiones está usted
llevando en materia de seguridad, y concretamente en la línea 1.
Y
no nos salga con el tema de los pasos a nivel que se hicieron hace no
sé cuántos años.
Díganos usted, en la
legislatura de Camps, exactamente cuánto han invertido en seguridad
en esa línea 1.
Porque lo único que yo conozco son 500.
000
euros y nada más, ya que los otros, los 12 millones de euros del
FAP, se pusieron con anterioridad.

Señor conseller, yo le pido a usted que ya que
no ha ejercido la responsabilidad política en su momento.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Finalitze, per favor.

El senyor Godoy García:

.
.
.
la ejerza en estos momentos y actúe en
consecuencia.
No puede estar media plantilla de directivos fuera.
Si eso es
así, y usted no lo sabe, debe dimitir.
Y si usted lo sabe y no pone
coto a eso, debe dimitir también.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller,
senyor García Antón.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

Gracias, presidenta.

Señor Godoy, lo que me produce, de verdad,
vergüenza, y sentiría vergüenza ajena, es su tono, lo que
usted es capaz de decir aquí, en este sitio tan importante, y
además yo creo que diciéndolo como lo dice, porque usted sabe
que lo que dice son falsedades totales.

Usted venía a preguntar sobre no sé
qué de incidentes y ahora me sale con un incidente de algún
viaje.
Que yo sepa, y luego le dará toda la información que
podamos tener, la gerente y una persona o dos más están en
Buenos Aires solo, solo, en un viaje autorizado por la presidencia, porque
están resolviendo temas y trayendo cosas interesantes para esta
comunidad.
(Remors i protestes) Sí, sin ninguna duda.
(La
senyora vicepresidenta colpeja amb la maceta)

¡Hombre!
, no quiero recordarle el último
viaje de algún conseller de ustedes a Japón a no sé
qué, que fue con los temas de metro.
No hablemos de eso.
(Remors) Y hablemos de lo serio.
(La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la maceta)

Señorías, quería dejar una cosa
clara.
Este gobierno está firmemente comprometido con el transporte
público, (veus) y no es una frase sino un hecho.
Por ejemplo, ustedes, ustedes
invirtieron.
.
.
Transporte público, la media del año 1991-94
no llega a 70 millones de euros.
Ustedes.
(Protestes) Nosotros, en julio de 2003, sin terminar el 2006, una
media de más de 300 millones de euros.
Yo creo que esa es la
realidad.
O sea,  longitud de metro, longitud de tranvía,
estaciones.
.
.
¿Qué es lo que se está haciendo?
En
dinero, esto; ustedes, eso.
¿Quién tiene preocupación?
Nosotros.
Ustedes, ninguna.

En la línea 1, que es la que le tanto le
preocupa, ya se lo enseñé, se lo vuelvo a repetir.
Esa
línea que ustedes dicen de los pobres, la abandonaron totalmente.
Invirtieron unos 80 millones de euros entre 1988 y 1995.
(Protestes.
La senyora vicepresidenta primera colpeja amb la
maceta) Ustedes.
Y la línea estaba
así, mírela bien, así.
Así la recibieron y
así la dejaron.
Nosotros, del orden de 430-440 millones de euros
invertidos, invertidos.
Y le puedo decir de qué, y usted lo sabe.
Y
la línea ahora, en el 80%, está en estas condiciones.
Por lo
tanto, unos hacen cosas de verdad y otros dicen cosas falsas, como usted ha
estado diciendo aquí.

Nosotros sí que nos hemos preocupado por lo
incidentes también que se han producido en los últimos meses
en la red de metro -que usted no ha hablado de ello, porque creo que
le preocupa poco-, fundamentalmente en la línea 1 estudiando
sus causas y tomando las medidas necesarias para evitar su
repetición.
Le puedo decir que su incidencia real no es ni mucho
menos la que se está reflejando en algunos medios ni la que usted,
señor Godoy, y su partido, desearían que fuera, porque yo
creo que lo desearían que fuera.
Porque para ustedes esto no es
más que ocasión para desgastar a este gobierno, aunque eso
significase perjudicar un servicio público, conforme están
haciendo.

Pasando a examinar los incidentes, encontramos que los
del día 18 de octubre se debieron, y usted lo sabe, a fuertes
lluvias, pero la causa en la práctica totalidad de los restantes han
sido averías o sospechas de posibles averías, de muy poca
entidad la mayoría, y en las unidades de la serie 3600 y 3700.
Y
estos vehículos son los más antiguos de la red de
Metrovalencia, que circulan exclusivamente por esa línea 1.

¿Qué se está haciendo?
Hemos
puesto en marcha un plan de choque de revisión de las unidades,
hemos incrementado el horario de los talleres de Valencia Sud, de acuerdo
con los sindicatos, que nos costó, pero se hizo; hemos situado a
agentes informadores en los trenes, tenemos permanentemente encendidas las
luces de los túneles para evitar cualquier sensación de
peligro, tenemos a dos especialistas permanentes de estación.
.
.
(inintel·ligible)

La senyora vicepresidenta primera:

Honorable conseller, vaja finalitzant.

El senyor conseller d'Infraestructures i
Transport:

.
.
.
En definitiva, muchas cosas.

Y lo más importante -y termino-: yo
ayer estuve reunido con una parte importante de la cúpula de FGV,
con el director técnico, con el director de programación de
los servicios, con el jefe de la línea 1 y con el jefe del taller,
viendo cómo iban las cosas, con todos ellos.
Yo, ayer por la
mañana.
Y ayer por la tarde, en la empresa Vossloh, viendo los
trenes que hemos comprado cómo están.
Le puedo decir que seis
trenes se estaban terminando de montar, que unos estaban ya en la prueba
estática y que pronto tendremos los trenes nuevos, que es lo
fundamental para terminar con esa sensación, con esa
sensación.
.
.
Pronto tendremos, a partir de febrero, trenes
funcionando en la línea 1.

Muchas gracias.
(Aplaudiments)

Pregunta tramitada pel procediment especial
d'urgència al conseller de Cultura, Educació i Esport,
senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre el motiu pel qual no va
utilitzar el valencià, al Consell de Ministres d'Europa, per a
defensar que València, al 2016, siga la Capital Europea de la
Cultura, que formula la diputada Dolors Pérez i Martí del GP
Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra Valenciana: Entesa (RE número
54.
694).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Anem a passar a l'última pregunta, que
correspon al Grup Parlamentari d'Esquerra Unida-Els Verds-Esquerra
Valenciana: Entesa, que formula la il·lustre diputada senyora
Pérez i Martí, registre d'entrada 54.
694, i que formula
a l'honorable conseller de Cultura, Educació i Esport.

Té la paraula, senyora Pérez.

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

Bona vesprada, il·lustres diputades,
il·lustres diputats.

Senyor Font de Mora, senyor conseller, jo voldria
saber per quin motiu el senyor conseller al Consell de Ministres
d'Europa no va utilitzar el valencià per defensar que
València al 2016 siga capital europea de la cultura.

Gràcies, presidenta.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputada.

Té la paraula l'honorable conseller de
Cultura, Educació i Esport, senyor Font de Mora.

El senyor conseller de Cultura, Educació i
Esport:

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora Pérez, és que pel que jo vaig
intervindre en el Consell Europeu de Cultura, de ministres de cultura, va
ser no sobre la qüestió que vosté planteja, sinó
sobre un altre tema diferent, que va ser l'economia de la cultura.
És a dir, no sé què és el que vol dir
vosté amb esta pregunta, perquè la meua intervenció en
aquell consell va ser sobre economia de la cultura.

Per tant, ja m'aclarirà vosté ara
a què es referix.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula la il·lustre diputada
senyora Pérez.
(Pausa i remors)

La senyora Pérez i Martí:

Gràcies, senyora presidenta.

Disculpe, senyor conseller, però s'havia
de resoldre una pregunta que s'havia d'haver realitzat abans
que a vosté al conseller d'Agricultura i que, per un error de
qui corresponga, no estava posada en l'ordre del dia de hui, i portem
ja quasi vint dies de retard, i això que era urgent.

Bé, senyor conseller.
El que es reflectia,
després que vosté va estar allí.
.
.
Jo no sé si
a la millor cal parlar de València com a ciutat de la cultura per al
2016, o cal parlar que la cultura equival a x milions d'euros.
Jo sempre dic que la cultura
equival a diners.
Si vosté anà a parlar d'economia,
estem parlant de diners.

Però la bona qüestió és que
per activa o per passiva, després de tanta guerra que han donat
vostés en el tema de la llengua -i jo també, i jo
també, encara que des de diferents plantejaments-,
vosté aplega allí i utilitza la llengua castellana en compte
d'honorar el valencià.

Mire, senyor conseller, vostés presenten una
proposta de resolució, número de registre 13.
543, sobre el
foment del valencià, apel·lant a l'Estatut
d'autonomia, a l'article seté, idioma valencià,
per quins motius, tindre la mateixa consideració el valencià
que la resta de llengües de l'Estat espanyol.
A la dita
proposta, presenta Esquerra Unida una esmena de modificació per
coordinar esforços i continuar en un mateix camí, i no sabem
per què, es va anul·lar.
Jo este matí també
n'he anul·lat una, de proposta de resolució, i no passa
res.
Però, es va anul·lar eixa.

Però, després, des que tenim una
llengua, i des que vostés començaren de forma molt populista
a parlar de la llengua, ens trobem que tots els dies, o pràcticament
tots els dies, tenim alguna notícia en premsa que determina la
voluntat del govern del Partit Popular a fomentar la nostra llengua,
sobretot en Europa.

A més a més, exigim, exigim tindre
traductors en valencià.
La veritat és que la gent té
bastant categoria i dissimula bastant bé les coses, però fins
i tot exigim tindre traductors de valencià, de valencià, i
vosté aplega a Europa i no els utilitza, els tenia allí i no
els utilitza.
A mi em sembla que vosté ha fet un flac favor a la
Comunitat Valenciana, que vosté s'acaba de burlar de tot
allò que el Partit Popular està pregonant, com és la
utilització de la llengua.
I demà, que tenim una proposta de
resolució, en continuarem parlant.

A mi, senyor conseller, que a vosté li conste
que jo l'admire molt d'acord amb el treball que realitza,
m'acaba de desil·lusionar en allò que fa fer.
Perquè, de veritat que blanc sobre negre, perquè, clar.
.
.
El senyor conseller alça els muscles, perquè és
normal, perquè, que punyetes el valencià!
«És
tot bastant més fàcil.
Parlem en castellà que, al cap
i a la fi, aixina mos evitem problemes».
Vosté s'acaba
de burlar i s'acaba de burlar d'aquells valencians i
valencianes que viuen en valencià, que pensen en valencià,
que fan les seues transaccions econòmiques en valencià i que
s'estimen en valencià.
Vosté s'acaba de burlar
d'elles.

I en referència a la cultura del meu poble,
vosté també s'està burlant.
La nostra comunitat,
amb una llarga i ampla cultura, ha tingut -com vostés molt
bé es van atrevir a escriure negre sobre blanc- en el segle XV
el seu segle d'or-.
I vosté se l'acaba de carregar
en Europa dient: «Mire, no fa falta perquè és que jo
considere que he de ser molt condescendent i estos senyors no ho
entenen».
Per a això tenia vosté els traductors.

Senyor conseller, jo me sent malament en
referència a això, i li ho havia de plantejar.
Sé que
allò que va a contestar és simplement, o una vegada
més, un plantejament electoralista cap a una societat que ja a hores
d'ara no es fia i li dóna el mateix el que vosté li
puga dir.
Però, si el que vosté diu arranca alguna cosa,
doncs, quasi que benvingut siga, quasi que benvingut siga.

Senyor conseller, els polítics estem abocats a
fer rectificacions d'aquelles coses que fem malament.
I vosté
açò no ho va fer correctament bé.
Es va equivocar.
Jo
el que espere de vosté no és que intente donar-me una
lliçó magistral, perquè no caldria, però
sí que m'agradaria per una vegada que es deixaren la
prepotència com a partit majoritari de les Corts a un costat, i se
dignara a dir si m'he equivocat.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Vaja finalitzant, per favor.

La senyora Pérez i Martí:

.
.
.
i no se va a tornar a repetir esta
pràctica.
Perquè, curiosament, fa un moment, parlant la
senyora consellera en treballs a l'exterior, parlava del que era la
potenciació de la llengua en Europa per mig de les nostres oficines
a Brussel·les.

Jo, senyor conseller, no sé quin tipus de
llengua la senyora consellera exposant-ho en valencià anava a
promoure, perquè no sé per què hem de promoure una
llengua quan el senyor conseller va a Europa a parlar de l'economia
cultural i.
.
.

La senyora vicepresidenta primera:

Acabe, per favor, que són preguntes.

La senyora Pérez i Martí:

.
.
.
-acabe, acabe-, i és
capaç de parlar de l'economia cultural i fer tota la seua
intervenció en castellà.

Ha estat una ofensa, senyor conseller, i espere que
vosté no torne a repetir aquest afer i se ratifique ací.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyora Pérez.

Moltíssimes gràcies.

Té la paraula l'honorable conseller,
senyor Font de Mora.

El senyor conseller de Cultura, Educació i
Esport:

Molt bé.

Moltes gràcies, senyora presidenta.

Senyora Pérez.

Senyores i senyors diputats.

En realitat vosté no me deixa cap eixida,
és a dir, l'única cosa que puc fer jo, segons
vosté, és reconéixer les culpabilitats i baixar-me de
la trona.
Jo crec que és vosté tan intolerant com diu
vosté que altres som, almenys, perquè deixe'm primer
que li explique la qüestió i a la millor m'entén.

D'estes preguntes, senyora Pérez, una
d'estes preguntes que jo les denomine de recull, d'estes
preguntetes que u agarra el recull pel matí, llig el titular i diu:
«ja tinc una pregunta; ja he agarrat ací al senyor
conseller» i, mirant el titular, després fa la pregunteta, i
la fa d'una manera que no correspon a la realitat.
És a dir,
jo li llig el que vosté pregunta.
Com pot ser que pregunte
vosté per un tema que jo vaig tractar fora del que era el mateix
Consell, fora del que era el mateix Consell?
Vull dir, mosatros ahí
anàvem a parlar en representació, este conseller, en
representació de totes les comunitats autònomes
d'Espanya -no sé si vosté ho sap- i de les
dos ciutats autònomes que n'hi ha, Ceuta i Melilla
-vosté sap això-, i anàvem a tractar un
tema, que és el compliment dels objectius de Lisboa en
matèria d'economia de la cultura, és a dir, vore
aquelles dades que necessitem per a estudiar a vore si les inversions en
matèria de cultura no són com vostés diuen tantes
vegades «fastos», sinó que són autèntiques
inversions en matèria cultural.

O siga, molt interessant haguera sigut també
que vosté anara impregnant-se d'eixa filosofia europea,
és a dir, això que denuncien vostés de fastos no
són fastos sinó inversions.
Però, com resulta que jo
anava en representació de les 17 comunitats autònomes i de
les dos ciutats autònomes, vaig emprar -no evidentment amb el
seu vistiplau-, vaig emprar l'idioma castellà, que
és un idioma comú a les 17 comunitats autònomes
-que estaven seguint algunes d'elles la meua
intervenció-, que és la comuna també de
nosaltres amb ells i que és cooficial també a esta comunitat.
I me va paréixer de tota manera correcte utilitzar eixe tipus
d'intervenció, com vosté segur que quan parla amb
l'alcaldessa de Còrdova, segur que és del seu partit,
no s'enduu un traductor i parla vosté en castellà.
Me
pense que ho farà, a no ser que el seu extremisme arribe a eixos
extrems d'incompatibilitat.

Per tant, jo el que li he de dir, en primer lloc,
és que va ser una cosa perfectament posada en situació.
Li
dic més.
Si s'hagués tractat allí -que no
es tractava- el tema de la capitalitat cultural valenciana, no li
càpiga el menor dubte que jo haguera parlat en valencià,
perquè aleshores haguera estat representant la Generalitat
Valenciana i per delegació, si em permet, l'Ajuntament de
Valencià.
Aleshores, haguera parlat en valencià perquè
no tenim cap tipus de problema, mosatros no tenim cap tipus de problema, ni
en parlar valencià ni en parlar castellà.

Vostés tenen dos problemes.
Vostés en
eixe grup tenen problemes en parlar castellà i en parlar
valencià, en els dos temes tenen problemes; quan parlen
castellà.
.
.
no parlen mai, almenys ací, i quan parlen
valencià, doncs, més val no opinar.

De la mateixa manera li dic una altra cosa.
El primer
que hem de fer és vore el context on es produïxen les coses i
no deixar-se dur per un tema absolutament localista, ni una política
d'un vol de perdiu que va sempre arran de terra.
Vostés sempre
plantegen estes qüestions, sempre arran de terra, sempre amb un
interés electoralista.
Vosté sí que té hui
ací en esta pregunta un interés electoralista.

Jo, quan he anat allí a defensar en nom de les
17 comunitats autònomes espanyoles, perquè són 17
comunitats autònomes espanyoles, supose que no me negarà
vosté este qualificatiu, perquè una vegada vaig parlar jo
d'Espanya i se'n va anar vosté de la sala fugint i
cridant: «Oh, per l'amor de Déu, jo no sóc, no
sé què.
.
.
».
Encara me'n recorde, encara
me'n recorde, perquè va ser vosté qui se'n va
anar d'eixa cadira i se'n va anar fugint per eixa porta, quan
jo vaig nomenar simplement la paraula «Espanya».

Per tant, com mosatros no tenim eixe problema, mos
considerem perfectament espanyols i valencians, quan anem i hem de
representar les comunitats autònomes parlem en castellà, i
quan hem de representar la comunitat autònoma ho fem en
valencià.
I jo vaig defendre en valencià, davant dels mitjans
de comunicació valencians que hi havia allí, la capitalitat
cultural europea per a València en el 2016 perquè es van
tractar en altre punt de l'ordre del dia unes qüestions
prèvies a la designació d'eixa capitalitat.
I ho vaig
fer en valencià.
I si en el plenari del Consell haguera hagut este
tema damunt de la taula, vosté hauria vist que jo haguera parlat en
valencià, la raó per la qual es van demanar els corresponents
intèrprets perquè cabia la possibilitat que se plantejara
alguna qüestió al respecte.
Com no se va plantejar, jo vaig fer
la meua intervenció global per al conjunt de l'Estat espanyol,
o siga, per al conjunt d'Espanya -ho vaig fer-, en
castellà perquè -i com vaig dir aquell dia- no
tenim cap complex en este partit i en este projecte polític, no en
tenim cap, de complex, cap, ni un.

Per tant, continuarem parlant en castellà i en
valencià.
I per cert, estudiem els dos, vosté i jo, una
miqueta més de gramàtica, i aixina parlarem, vosté i
jo, que ens fa falta als dos, una miqueta millor el valencià.

Moltes gràcies, senyora presidenta.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Senyora Pérez, contestar-li respecte de la
pregunta que anava dirigida a l'honorable conseller
d'Agricultura.

Evidentment, en l'ordre del dia estava la seua
pregunta, però ací en presidència es prepara
perquè les iniciatives parlamentàries es puguen anar seguint,
sabent a qui va dirigida la pregunta, qui la formula i el text de la
pregunta.
I pel que siga, en este el text seu no estava.
O siga, ha sigut
d'alguna manera culpa d'esta presidència que
només ha mirat este text sense haver-ho contrastat amb l'ordre
del dia.

Per tant, sent moltíssim la meua culpa, la part
que me correspon, i, evidentment, vosté sabia que el conseller a
partir de les sis se n'havia d'anar i, per tant, no va a poder
preguntar-li al senyor conseller d'Agricultura.
Des
d'ací, des de la presidència, des de la meua part que
em correspon li demane disculpes a la senyora Pérez, però ha
sigut per un -crec jo- un traspaperament que no ha estat
inclosa en les iniciatives parlamentàries de la carpeta d'esta
presidència.

Per tant, disculpe, senyora Pérez.

Preguntes números 41/06 i 42/06 al conseller de
Cultura, Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora
Turón, sobre l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que
formula el diputat Francisco Javier Tomás Puchol del GP Mixt (RE
números 47.
731 i 47.
732).

La senyora vicepresidenta primera:

Anem a passar al següent punt, que ja no queda
cap pregunta urgent i anem a passar a les preguntes orals, començant
pel bloc de preguntes.
.
.

Donat que n'hi ha dos excuses amb registre
d'entrada 61.
226 i 61.
227, de l'honorable conseller de
Territori i Habitatge i de l'honorable conseller de Sanitat, anem a
passar a les formulades a l'honorable conseller de Cultura,
Educació i Esport, que formula l'il·lustre diputat
Francisco Javier Tomás Puchol, del Grup Mixt, sobre
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Preguntes 41 i 42.

Té paraula el senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, presidenta.

Senyor conseller.

Com a màxim responsable, que ho és, de
la cultura en la Comunitat Valenciana, voldríem saber quina
opinió li mereix el resultat del treball de l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua en la qual uns dels brillants resultats que ha
tingut ha sigut que la llengua valenciana estiga inclosa ara en estos
moments dins de la llengua catalana.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller.

El senyor conseller de Cultura, Educació i
Esport:

Molt bé, senyor diputat.

El Consell, respecte a l'acadèmia, com
vosté bé sap, sempre fa un compliment de la legalitat vigent.
I, per tant, respecte a la llei de creació de
l'acadèmia, li reconeix les funcions que la llei, a
través d'esta cambra, que és la cambra legislativa, li
ha reconegut.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies, honorable conseller.

Té la paraula l'il·lustre diputat,
senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Bé, moltes gràcies, senyora presidenta.

Bé, evidentment, jo crec que una de les
obligacions, com no!
, de què és el Consell i de què
és un conseller, és el compliment de la legalitat vigent.
Fins ahí podríem arribar!
El que mosatros.
.
.
, està
pregunta anava orientada més que res perquè hui en dia hi ha
una confusió total quan se parla, lògicament, de
valencià i de català en el sentit que la nostra llengua, la
llengua valenciana, ha estat relegada per motius polítics,
perquè el que són els acadèmics de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua se trien per esta cambra i
se trien per criteris polítics, i per tant fa falta esta
contestació que, bé, ha sigut molt ambigua, però el
que sí que està clar és que pareix com eixa
conformitat o eixa resignació, eixa relegació de la nostra
llengua a un segon ordre i una submissió total als nostres
veïns del nord.

En això, si vosté està conforme i
està conforme en esta legalitat vigent, doncs bé, si al final
mos hem de conformar i el que són les autoritats polítiques
no poden influir en absolut en el que són.
.
.
i bé,
qüestions de defensa de les nostres senyes d'identitat, els
ciutadans hauran de valorar això arribat el moment, perquè
creem que és una injustícia total.
Però insistim que,
evidentment, fins ahí podríem aplegar que vostés no
compliren la legalitat vigent.

Res més i gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Font de Mora.

El senyor conseller de Cultura, Educació i
Esport:

Molt bé.

Gràcies, senyora presidenta.

Senyor Tomás, mire, una cosa són les
apreciacions que vosté puga tindre o que al voltant de vosté
puga tindre des de fa un temps relativament breu, per cert, perquè
ja sap vosté la posició que ocupa en esta cambra.
Però
la qüestió és que vosté no me pot dir que el
compliment de la llei siga la resignació.
És dir, si
vosté té cap problema en l'actual legislació
vosté té un mandat ahí i té unes
característiques com a representant popular, encara que va ser
triat, com vosté molt bé sap, per una altra llista, i per
tant vosté no representa actualment als qui representava i que
legalment i legítimament l'han dut a esta cambra.
Vosté
pot prendre les iniciatives que vullga de caràcter legal en esta
cambra per a corregir aquelles coses que vosté estime que
s'han de corregir.

Mosatros com a govern reiterem que sempre respectem la
legalitat, sempre ho respectarem i sempre hem sigut fidels a la defensa de
la legalitat.
I a este conseller particularment no té vosté
ni el seu grupuscle, o el que siga, o el Grup Mixt, o el que legalment ara
siga, no ha de donar-li lliçons del que és ni a este govern,
lliçons de defendre la llengua valenciana, en absolut.
Perquè
si una cosa ha caracteritzat este govern i este conseller particularment,
és sempre la defensa de la nostra personalitat com a poble i la
nostra personalitat també des del punt de vista de la
utilització de la nostra llengua, la llengua valenciana.
Jo rebutge
totalment les seues acusacions, que són absolutament infundades, i
li he de dir que si per a vosté complir la legalitat és
deprimir-se, té vosté una feina molt àrdua a
l'hora d'enfrontar-se al seu futur.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

Pregunta número 46/06 al conseller de Cultura,
Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre
l'antic edifici El Siglo Valenciano, que formula el diputat Francisco
Javier Tomás Puchol del GP Mixt (RE número 47.
736).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta.
Pregunta 46,
que també formula l'il·lustre diputat senyor
Tomás Puchol, del Grup Mixt, sobre l'antic edifici El Siglo
Valenciano.

Té la paraula, senyor Puchol.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, senyora
presidenta.

Sense ànim de donar lliçons a
ningú, i menys a vosté, que pareix que està més
a gust si li les donen des d'una altra comunitat valenciana o des
de.
.
.
perdó, o catalana.
És que no sabem.
.
.
És que
és un autèntic embolic.
(Veus) Però sense ànim de donar-li ninguna
lliçó, que li la donen des d'un altre lloc, des de
Catalunya, concretament, preguntar-li respecte al que és
l'edifici de El Siglo Valenciano i quina és la postura
respecte les restes arqueològiques que han aparegut allí
-esta pregunta és antiga-, però que creem que
està plenament en vigor.
I què és el que pensen
vostés que s'hauria de fer allí.
I concretament, amb
quins ulls vorien si allí se fera un centre d'activitats
culturals.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies, senyor
Tomás.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Font de Mora.

El senyor conseller de Cultura, Educació i
Esport:

Bé.
En primer lloc,
i contestant concretament la pregunta seua, que no és com l'ha
formulada, sinó si la conselleria -diu- va a expropiar
l'edifici, l'antic edifici de El Siglo Valenciano.
«Si la
Conselleria de Cultura va a expropiar dicho edificio -diu
vostè- conforme marca la legislación».
I, per
cert, ho escriu i ho diu en castellà, veritat?
És una cosa
que mos passa moltes voltes.
I és que mos volen donar lliçons
de valenciania gent que després fa i formula les preguntes en
castellà.
Però, bé, estes són coses, senyor
Tomás, senyor Tomás, que de vegades passen.

Jo crec que, evidentment, ahí vosté
incorre també en un defecte, que m'estranya, perquè si
vosté s'ha assessorat vorà que, conforme marca la
legislació, justament no cap, no cap el tema de
l'expropiació.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor Font de Mora.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Anem a vore.
Que no cap el
tema de l'expropiació a mi això me pareix, en tot cas,
una contestació tan resummament pobra que pareix inclús
increïble per part de qui és un conseller.

És evident, és evident que les
administracions locals, autonòmiques i de l'Estat tenen en les
seues mans el que és la propietat de poder expropiar i de gestionar
el sòl.
De gestionar el sòl hui en dia tenim exemples de
coses que no s'han de fer, però que a pesar de tot se fan.

És indubtable, senyor conseller, que si hi
haguera una voluntat política vostés expropiarien això
o el que fóra precís per a preservar el que són els
valors arqueològics que al cap i a la fi són un llegat i
són una qüestió que vostés, com a gestors de la
nostra cultura, han d'agarrar i han de fer.

I bé, li ho puc dir en valencià, i li ho
puc dir en castellà, i li ho puc dir en anglés o li ho puc
dir de la manera que vullguen, de la manera que vosté
m'entenga.
Jo, evidentment, defenc el valencià, però el
valencià pur i en la seua expressió que ha tingut tota la
vida, no en l'expressió que té des d'un temps a
esta part (la senyora vicepresidenta colpeja amb
la maceta).
I bé, però
també respectem, també respectem, com no, el que és la
llengua castellana, perquè també en la nostra comunitat eixa
llengua existix i s'ha de respectar.
Però, no obstant, encara
aixina i tot, bé, ahí hi ha un edifici, ahí hi ha unes
restes arqueològiques i ací tenim una conselleria que en
principi jo crec que hauria de fer el que cal en el que correspon en
ús de les seues atribucions i de la confiança que els
veïns han depositat en vostés.

Simplement eixa era la pregunta.
Però sense cap
tipus de tendència, sense cap tipus de maldat perquè
vosté s'explique en el que s'haja d'explicar,
però a tots.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Font de Mora.

El senyor conseller de Cultura, Educació i
Esport:

Gràcies, senyora
presidenta.

Mire, senyor diputat, des del punt de vista de la
legalitat li dic «no és expropiable», perquè les
restes que queden ahí són unes restes que, probablement no,
segur, podíem trobar en el cent per cent del casc històric de
València.
Aleshores, si anem a expropiar El Siglo Valenciano
només perquè a les seues fòbies (remors).
.
.
a les seues fòbies
particulars, senyor diputat, li pareix que hem d'expropiar El Siglo
Valenciano, hauríem d'expropiar per la mateixa teoria
pràcticament la totalitat del centre històric
valencià, perquè és que mosatros excavem en el centre
històric valencià i mos ix alguna pedra romana, àrab o
qualsevol altra cosa.
I ací mateix hauria d'estar també
(rient).
.
.
hauria
d'estar fora i cobert i de no sé com.

Vull dir que vosté planteja totes estes
preguntes des d'un sectarisme manifest.
Vosté me fa ací
unes acusacions aprofitant unes restes arqueològiques, me fa unes
acusacions d'una espècie de catalanisme que només
existix en el seu cap, perquè és evident que tota la gent que
veu, i molts compartiran esta opinió, que veuen
l'actuació del Govern, potser qualsevol cosa menys catalanista
-i veig alguns diputats que menegen el cap afirmativament-.
I,
per tant, jo crec que això només existix en el seu deliri
polític transitori; perquè serà transitori,
s'acabarà d'ací unes setmanes o poquets mesos.

Per tant, jo el que li vull dir és el
següent: les restes que hi ha ahí no tenen un valor
arqueològic com per a produir una expropiació; sí
s'ha fet sobre ells una protecció.
Part de les restes que hi
ha, d'una altura d'uns 30 centímetres de muralla
àrab que hi ha, s'han integrat, s'han posat en valor,
s'han integrat en el mateix edifici, i la resta s'ha estudiat,
s'ha catalogat, s'ha cobert amb material que es diu
geotèxtil i després s'ha ensorrat, i s'ha tapat i
s'ha catalogat, per tant, i està en el que la llei de
patrimoni diu, estrictament respectada.

Per tant, vull dir, si vosté vol desfogar la
seua ànsia anticatalanista, no mire cap ací, no mire cap a
este govern, no mire cap a este conseller, mire, si li resulta possible,
algun altre lloc, perquè ací no trobarà ni resta
de.
.
.
, ni absolutament ni traça d'eixa cosa que vosté
mos atribuïx.

Moltes gràcies.
(Aplaudiments)

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable conseller.

Anem a passar a la següent pregunta, pregunta 48,
que formula l'il·lustre diputat senyor Tomás, del Grup
Mixt, sobre la gramàtica aprovada per l'Acadèmia
Valenciana de la Llengua.

Té la paraula el senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Abans d'això,
sí que m'agradaria fer una qüestió.
Jo crec que he
sigut correcte parlant, i si no ho ha sigut aixina demane perdó
públicament, però jo crec que està fóra de to
el que ha dit el senyor conseller de Cultura.
Ací ningú patix
fòbies.
Jo almenys ni n'he patit i pregue al nostre senyor no
patir-les.
I, per tant, hi ha una sèrie de qüestions que jo li
demanaria que ell, que a la millor sí que pot tindre algun resquici per alguna
qüestió que, bé, que és fàcil
d'entendre, però que se modere en el llenguatge perquè
jo he intentat ser el més correcte possible a l'hora de fer la
meua pregunta.

Res més.
I si me permet jo ara li faria la
pregunta a la senyora consellera.

Pregunta número 47/06 a la consellera de
Turisme, senyora María Milagrosa Martínez Navarro, sobre la
participació de la conselleria en el Congrés Internacional de
Turisme de l'euroregió de l'arc mediterrani, que formula
el diputat Francisco Javier Tomás Puchol del GP Mixt (RE
número 47.
737).

La senyora vicepresidenta primera:

Sí, formule la
pregunta, senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Sí, voldria
preguntar-li a la senyora consellera sobre la participació de la
conselleria en el Congrés Internacional de Turisme en
l'euroregió de l'arc mediterrani.

La senyora vicepresidenta primera:

Sí, he vist que el
senyor Tomás ha preguntat la pregunta número 47, dirigida a
l'honorable consellera de Turisme.
Sí.
.
.
Bé, és
la pregunta 47, del senyor Tomás, del Grup Mixt, sobre la
participació de la conselleria en el Congrés Internacional de
Turisme de l'euroregió de l'arc mediterrani.

Té la paraula, senyor Tomás.
Ja
l'ha formulat.
Per tant, no era més perquè m'ho
confirmara.
És aixina, no?
Val.

Té la paraula l'honorable consellera
senyora Martínez.

La senyora consellera de Turisme:

Señora presidenta.

Señor diputado, ningún representante de
la conselleria participó en este congreso.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable consellera.

Té la paraula l'il·lustre diputat
senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Bien, señora
consellera, explicación escueta.
Y en principio, dada la carga, yo
si que le pediría que fuese un poquitín más
explícita sobre cuáles son las intenciones, sobre
cuáles son los planes de la conselleria que usted dirige respecto a
lo que es este Congreso Internacional del Turismo de la euroregión
del arco mediterráneo.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
senyor diputat.

Té la paraula l'honorable consellera.

La senyora consellera de Turisme:

Bien, creo que el sentido
de la pregunta pues me imagino que lo que usted ha querido decir es que va
a formular otra pregunta.

La pregunta era ¿por qué la conselleria
participó en este congreso internacional?
Le he dicho que
ningún representante de la conselleria participó en este
congreso.
No obstante, intentamos atender cualquier invitación que
se recibe desde el ámbito académico.
En este caso no fue
posible por motivos diversos.
Y es cierto que muchas veces cuando se
organizan los programas se cuenta con participaciones que luego es
imposible.

De todas formas, estos foros son una excelente
oportunidad para dar a conocer y difundir la política
turística de la comunidad.
Y yo quiero nada más
reseñar que en este foro participaron importantes empresas y
representantes de las distintas universidades valencianas.

Nada más.

Pregunta número 48/06 al conseller de Cultura,
Educació i Esport, senyor Alejandro Font de Mora Turón, sobre
la gramàtica aprovada per l'Acadèmia Valenciana de la
Llengua, que formula el diputat Francisco Javier Tomás Puchol del GP
Mixt (RE número 47.
738).

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable consellera.

Anem a passar a la pregunta 48, dirigida a
l'honorable conseller d'Educació, Cultura i Esports,
sobre la gramàtica aprovada per l'Acadèmia Valenciana
de la Llengua.
És la pregunta 48.
Té la paraula el senyor
Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Gràcies, presidenta.

Perdó pel que és esta alteració
de l'ordre en les preguntes, però, clar, no es pot estar en
dos llocs al mateix temps.

Voldria preguntar-li, senyor conseller, perquè
quede clar també, quina és la gramàtica aprovada per
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Font de Mora.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i
Esport:

Gràcies, senyora
presidenta.

Com resulta, senyor diputat, que està publicada
materialment en un llibre, li recomane que llija el llibre i vorà
vosté el que és la gramàtica de
l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies.

Té la paraula el senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Senyor conseller,
gràcies per la seua recomanació.

I abans de llegir el que vosté m'ha dit
faré un curset intensiu sobre català i a la millor
m'entere una miqueta del que està dient.

Res més i moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
il·lustre diputat.

Té la paraula l'honorable conseller
senyor Font de Mora.

El senyor conseller d'Educació, Cultura i
Esport:

Veu vosté, senyor
diputat, se queixa després que jo li parle de fòbies
polítiques.
Si és que no parem.
Estem tota la vesprada en el
mateix.
I aleshores vosté va a allò seu, que és
pretendre una cosa que no és.
I és que d'alguna manera
intentar explicitar que ací el Govern Valencià està en
no sé quina conspiració que vosté pensa i el grup
que.
.
.
, el grup, bé, el Grup Mixt, el grup que el recolza, pensa que
participa el Govern Valencià.

Jo li he dit abans que açò són
fenòmens sociològics de difícil explicació.
Però d'alguna manera jo li he de dir que si vosté llig
sense cap tipus de prevenció i perjudici llig eixa obra vorà
com el valencià que vosté parla, el valencià de
l'Alcalatén està perfectament recollit en les seues
expressions, com ho està també les expressions del
valencià de la Plana o de l'Alacantí i que se reflectix
perfectament en eixa gramàtica les formes i les parles molt variades
que conformen la personalitat indubtable que té la llengua
valenciana al nostre poble.

Per tant, no cal ficar-se guants, ni anar allí
amb una espècie de prevenció radioactiva com si fóra
una dosi de plutoni sinó que pot aproximar-se vosté amb tota
tranquil·litat i vorà com no li passa res, inclús
podria millorar, com jo he dit abans, podríem els dos,
podríem tots millorar el nostre valencià si fem ús
dels instruments que l'acadèmia posa al nostre abast.

Moltes gràcies.

La senyora vicepresidenta primera:

Moltes gràcies,
honorable conseller.

Volia saludar.
.
.
En este momento quería
saludar a la ponencia de víctimas del terrorismo de la
Comisión de Derechos Humanos del Parlamento Vasco que nos
está visitando y que tenemos ahora en la tribuna de invitados.
Un
saludo de parte de esta presidencia y de todos los diputados.
(Aplaudiments)

Anem a passar a la
següent pregunta, que és la pregunta 49, que formula
il·lustre diputat senyor Tomás, del Grup Mixt, sobre el quint
Saló Valencià del Llibre.

Té la paraula el senyor Tomás.

El senyor Tomás Puchol:

Esta pregunta, donat que ja
estem pràcticament en el que és preparant la següent
edició i donat que és molt antiga, la retirem, si mos permet
la presidència.

La senyora vicepresidenta primera:

Gràcies,
il·lustre diputat.

Senyories, donat que portem les dos hores que
corresponen a les preguntes, donem el ple per suspés fins
demà que s'iniciarà a les deu del matí.

Se suspén el ple.
Moltes gràcies,
senyories.

(Se suspén la sessió a les 18 hores i 30
minuts)