Coordinaci%C3%B3%756777.11.26%20macro.html





Comissió de Coordinació, Organització i Règim de les Institucions de La Generalitat realitzada el dia 26 de novembre de 2013.
Comença la reunió a les 10 hores i 33 minuts.
Presideix el diputat senyor Rafael Maluenda Verdú.
Reunió número 23/I.

El senyor president:

Bon dia, senyories.

S'obri la sessió.

(Veus) Senyories, per favor.
Senyories, per favor, que tenim un ordre del dia prou apretadet.

Anem a començar i anem a procurar que tot se desenrotlle correctament, com és costum.

Bon dia.

Pregue a la senyora secretària, després de declarar oberta la sessió, que comprove el quòrum

(La secretària passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

La senyora secretària:

Hay quórum, president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora secretària.

Com de costum, senyories, en el carpeta tenen la proposta d'acta de l'ordre del dia.
Si volen fer alguna observació, algun matís, alguna modificació és el moment de fer-ho.
Del contrari, entendrem que estan d'acord amb el seu contingut.
(Pausa) Moltes gràcies.
Per assentiment i unanimitat queda aprovada l'acta.

Senyories, prèviament a l'inici de la comissió, hem acordat uns temps amb els quatre grups parlamentaris, que anem a aplicar als quatre projectes de llei que anem a debatre.
I és la defensa en una agrupació cada grup parlamentari en cada llei per un temps de 7 minuts i 3 minuts de rèplica.
¿Estem tots d'acord?
Per tant, anem a aplicar-ho aixina.

Projecte de llei, de La Generalitat, de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (RE número 59.
438, BOC número 183)

El senyor president:

Bé.
Passem al segon punt de l'ordre del dia, que és debat del Projecte de llei de La Generalitat de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, registre d'entrada número 59.
438.

Anem a ordenar-mos un poquet la defensa de les esmenes, que, en este cas concret, la primera esmena número 1 a tot el text de la llei és del Grup Parlamentari Esquerra Unida.

Per tant, agrupades amb l'esmena 1 tota la resta que ha presentat el Grup Parlamentari d'Esquerra Unida a este projecte del llei, té la paraula el senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Gràcies, senyor president.

Bé.
El primer que caldria preguntar-se és què estem fent, què estem fent ací debatent unes esmenes d'una llei que finalment no s'aprovarà.
I, per tant, si estem debatent unes esmenes d'una llei que no s'aprovarà i estem debatent unes esmenes que, a més, de forma clara el partit que té la majoria acabarà tombant-les, estem davant, lògicament, d'un exercici de propaganda del Partit Popular.
Una propaganda doble: per un costat, estan venent una pretesa austeritat i, per un altre costat, seguixen donant ales al debat identitari de símbols.

L'austeritat, que és base en raons de caràcter conjuntural, almenys això s'afirma, i que no va a aconseguir-se amb lleis com aquesta, perquè els estalvis que es pretenen són irrellevants, es poden aconseguir perfectament per altres vies.
I, en este cas, la institució que està sent objecte d'esta llei ja ha estat objecte de retalls que han reduït considerablement el seu cost.

I la segona qüestió, que és revifar la batalla de símbols al voltant de la llengua, una batalla irracional, acientífica i que vostés sempre pretenen disfressar l'autoodi d'una pretesa valenciania que no té cap sentit.

El que es reflectix tot plegat és la manca de projectes, la manca d'idees.
El projecte del Partit Popular valencià és un projecte que ja està caduc i corrupte, es troba en un estat agònic i que, si de cas, només té una incògnita, que és saber si arribarà fins…, a esgotar els quatre anys de legislatura en les eleccions de maig de 2015 o ho tindrà de fer ara.

De totes maneres, fins i tot podem dir que estem davant una ocasió perduda, perquè podríem aprofitar l'ocasió que ens duu el projecte de llei ací per fer una adequació de la llei.
Això podria ser una opció, és a dir, assentar-se a dialogar.
Se suposa que per això tindrien d'haver comptat prèviament amb l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, cosa que no han fet.
I a partir d'eixe diàleg, tractar de vore quines coses poden millorar-se del funcionament d'una institució que ja té alguns anys de funcionament i que, per tant, és l'educació.

De fet, el mateix informe de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i de les esmenes que va presentar la mateixa acadèmia, que són, en termes generals, les esmenes que han inspirat…, amb variacions, però bàsicament les que han inspirat totes les esmenes de l'oposició, van precisament…, en molts casos s'adrecen a tractar de millorar el funcionament a partir de la seua pròpia experiència.

Però el projecte del Partit Popular no era eixe.
El projecte del Partit Popular era pràcticament la demolició de l'Acadèmica Valenciana de la Llengua, que vostés mateixos havien creat, i de la seua feina fins al moment.
Una Acadèmia Valenciana de la Llengua que supose que ha acabat convertint-se en una cosa molesta, molesta perquè -no podia ser d'altra manera- ha acabat reconeixement implícitament la unitat de la llengua, la unitat lingüística bàsica entre el que diem valencià, català i altres denominacions del mateix àmbit lingüístic.
I molesta perquè acabarà sent una institució lliure de control quan a partir d'ací dos anys, la cooptació dels seus membres impedisca que siguen els polítics els que decidisquen sobre qui ha de ser membre o no d'eixa acadèmia.

I d'ahí les nostres esmenes que vaig a resumir bàsicament en quatre apartats, posant-ne algunes com a exemple, però no fer esment a totes a elles.

La primera, la més important, la del manteniment del nombre de membres.
És l'esmena que presentem com a primera i que la fem general per a tot el text.
Entenem que plantejar-se una reducció és una qüestió inútil i, a més, una qüestió de dubtosa legalitat.
En primer lloc, perquè el que faria és trencar amb la inamobilitat dels membres de l'acadèmia; en segon lloc, perquè no aconseguiria el que es pretén, que és…, o el que diuen que es pretén, que és reduir el cost, cosa que es pot fer per altres vies.
I a més, afectaria precisament a una de les bases de l'acadèmia, que és el mantindre la pluralitat en els criteris de la pròpia composició d'eixa acadèmia.

La segona qüestió de les esmenes que plantegem és el manteniment de la independència dels membres de l'acadèmia.
Mantindre'ls fora de tuteles i d'interferències polítiques que ja han existit durant aquest període i que es garantitzen sobre la base de la inamobilitat i de la cooptació, com he dit abans.

Les esmenes a l'article 9, que totes van en la mateixa direcció, tenen eixa intenció.
I nosaltres, a més, creiem que plantegem una esmena, la número 29, que simplifica un poc l'esperit de tota la resta, així com les esmenes a la disposició transitòria primera, que nosaltres demanaríem que se suprimira.

I el tercer element, el reconeixement del que ja és un organisme que està hui en dia funcionant, no sols pels membres sinó també pel treball que ja ha realitzat i que d'alguna manera no es té en compte en cap dels aspectes del que planteja la llei.
I per això, nosaltres, per exemple, plantegem l'esmena número 6, que és bàsicament una esmena ja proposada per la mateixa acadèmia en la qual s'incorpora com a corpus tot el treball que esta institució ja ha estat fent durant el seu procediment.

I la quarta part, que és la part en què es podria…, si el Partit Popular tinguera alguna voluntat que açò no fóra un teatret, sinó que en realitat fóra un acte parlamentari digne de tractar de millorar el funcionament d'una institució, són tota una sèrie d'esmenes que tenen un caràcter fonamentalment tècnic, que -insistisc- han segut plantejades per la mateixa acadèmia, suggerits per la mateixa acadèmia i que seria molt fàcil posar-se d'acord en este tipus de qüestions o de modificacions de funcionament per a tractar d'aprofitar esta ocasió i millorar un poc el funcionament de l'acadèmia.

Res més, senyor president.
Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Torn en contra.
Per part del Grup Parlamentari Popular, la senyora Barrieras té la paraula.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltíssimes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Torró, en primer lloc, li diré el que estem fent.
Estem tenint i donant una garantia per a la pervivència de la institució a què ens estem referint.
Això és el primer que estem fent.

Vosté, a més, és una llei que no l'havia votada.
Bé, vosté no perquè no estava, però com ja va dir vosté en el ple, i vosté ha tornat a repetir tot el que va dir en el ple, va ser un grup que es va oposar a aquesta llei.
«Enteníem i continuem entenent que la normativa del valencià no era una qüestió política.
»

Bé.
Després, després, que és com a un cosa curiosa, es referix a un informe del Consell Jurídic Consultiu, però del que és referix és: la composició de l'acadèmia no era una qüestió baladí, perquè entén que es desfeia els interessos que justificaven la llei.
Pau social en matèria lingüística i que, a més, en arribar al rang estatutari complia eixa voluntat pactista d'arribar a un consens.

Per tant, vosté no estava conforme.
Ara pareix que siga el salvador de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Després vosté el que ressalta precisament del Consell Jurídic Consultius és el que dia que era una qüestió necessària en aquells moments.

Per tant, jo el que primer li demanaria és que es centre una miqueta, senyor Torró, i sàpia en realitat el que estem parlant en estos moments, que és de les esmenes.
Que vosté dels 7 minuts, només n'ha dedicat dos i mig a parlar de les esmenes.

Bé.
Li vaig a dir…, tal com vosté dia que no se'ns n'acceptarà cap d'esmenes que es proposen des de l'oposició.
¡Fals també!
La 43 li l'anem a acceptar, la 44 també i la 57 també.

Després vosté parla d'una sèrie d'esmenes que a vosté li pareixen més importants.
A mi les esmenes em pareixen totes importants, perquè si no, no sé per a què les fa, perquè si ja anem per quantitat i no per qualitat…

Bé.
Jo, per exemple, l'esmena número 1, jo crec que eixa esmena no pot ser acceptada, junt amb totes les altres, perquè el que fa vosté és completament anar en contra de l'objectiu d'esta llei.
Si la institució conserva la seua composició actual inalterada, aleshores diga'm vosté a mi quin sentit té tramitar una iniciativa que en la resta vol ser absolutament respectuosa amb un règim jurídic que ja havia demostrar la seua utilitat i adequació a les seues necessitats.

La reducció del nombre de membres plantejada en el projecte de llei és la que s'estima per a poder aconseguir el compliment simultani dels fins perseguits i abans ressenyats, que és el defensar l'idioma valencià.
No constituïx per a res una mesura aïllada, donat que les institucions consultives i normatives de La Generalitat han pres i seguixen prenent altres decisions que han redundat també molt positivament en la racionalització de les seues despeses de funcionament, però sí és una mesura necessària ja que fa patent la ferma voluntat de respectar un compromís assumit per tota La Generalitat enfront de la ciutadania.

Té una sèrie d'esmenes que en realitat vosté el que vol és… Bé, diu vosté que se subordina…, se menyscaba l'autonomia orgànica i funcional, la independència de criteri… Jo crec que tot això va en contra, perquè s'ha mantingut exactament el mateix text de la iniciativa que n'hi havia en els articles de la Llei 7/1998, de 16 de setembre.

N'hi han altres esmenes, per exemple, l'esmena número 6, que com menciona expressament en el seu article 3, els principis i criteris que deuen inspirar l'actuació de l'acadèmia són els que desprenen del dictamen de 13 de juliol de 1998 del Consell Valencià de Cultura sobre la llengua.
Es tracta d'unes pautes generals que emmarquen, però no constrenyen l'acció de l'acadèmia.
En canvi, afegir unes referències que vosté vol ací afegir, de paso que el Pisuerga pasa por Valladolid, implicaria vincular per llei a la mateixa institució amb una sèrie de criteris que si no hi haguera després una altra modificació legal, no podríem canviar encara que volguérem.

Després n'hi han unes altres esmenes, com, per exemple, la 10 i la 12, que modifiquen aspectes…, que lleven a l'acadèmia la funció de fixar les formes lingüístiques correctes en matèria de toponímia, que això implicaria dotar la iniciativa en tràmit d'un abast que no era el que volia el Consell.
I podria donar peu a tindre de canviar uns altres preceptes, tant de la part dispositiva com la de part expositiva, per a argumentar després les raons d'eixe canvi, que en realitat són canvis que vostés volen fer, que un moment determinat no se'ls hi va acceptar quan es va aprovar la llei en aquell moment i ara vostés -torne a insistir- volen aprofitar.

En la 29 que vosté dia, l'esmena…, bé, és que va en contra totalment de l'objectiu de preservar al màxim les regles de funcionament amb les quals venia actuant la institució fins el moment.
I en eixa mesura, la seua acceptació portaria una desconfiguració total de la llei, que, evidentment, no és el que desitja el Consell quan la presenta.

Tenim l'esmena 35, que vosté demana incorporar una nova causa de cessament, que tan sols ve determinada pel compliment d'una edat.
O siga, vosté considera que a partir dels huitanta anys les persones ja no són vàlides per a estar en l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, als huitanta-u, no; als setanta-nou, sí.
Bé, això, a nosaltres, evidentment, ens pareix que manca de precedents en la regulació de l'acadèmia, que no ens pareix ni adequat ni conforme amb l'esperit de la iniciativa, i tampoc ens pareix normal que vosté, de pas, vulga eliminar, ¿eh?
, amb la seua esmena, la finalització del mandat com a una causa de cessament.
Això també ho demana vosté en la seua esmena, tampoc no té, almenys, al meu parer, ni cap ni peus.

En l'esmena 46, la literalitat de l'article 14.
3 del text en tràmit procedix del mateix article que li dia de la llei, de la llei de 16 de setembre, que parla únicament de publicació de resolucions, no parla de publicació d'acords.
Per tant, no anem.
.
.
, ¿eh?
, no anem a canviar una altra vegada una cosa que no té res a vore amb l'esperit de la llei, que és el que ens porta en estos moments a retocar eixa llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

La 49, la funció de la junta de govern de la institució, a la qual vosté parla, que és la lletra f de l'article 15.
2 de la iniciativa, queda completament descrita pel que no entenem el que vullga vosté modificar la literalitat del precepte en este punt.
En tot cas, com s'ha indicat ja, es tracta d'un aspecte que no guarda cap relació amb l'objectiu i la finalitat del text.

Per tant, és que ens estem adonant, senyor Torró, que vosté no està d'acord amb la llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, vosté no hi està d'acord i presenta una esmena de retorn al Consell, vosté no està d'acord en pràcticament res, però el que vol de pas és canviar tota la llei del que no li se va acceptar l'anterior vegada.
Doncs, mire, no, senyor Torró, ho senc molt, però no, la llei serà la mateixa, l'única cosa que amb les modificacions que ha presentat el Consell, i que no li vaig a repetir, perquè el senyor.
.
.
, el senyor Giner ja li ho va dir en el plenari i, per tant, crec que li va quedar clar quines són.

Després parla vosté en l'esmena 53, ¿eh?
.
.
.
, i bé, d'això de la.
.
.
, d'autoritzar la despesa i proposar i ordenar els pagaments com a.
.
.
Bé, la funció de la presidència de la institució jo crec que està completament descrita, perquè no anem a modificar la literalitat d'eixe precepte, és completament contrari a l'esperit d'esta modificació reformar el règim jurídic de la institució en un assumpte que, en realitat, no fa cap falta, no fa cap falta.

N'hi han moltes esmenes més, veig que me queden vint-i-quatre segons.
.
.
Jo li diria que, per exemple, en la 55, i després acabaré, en la rèplica, afegir «expresión de gobierno» suposa jo pense que acotar les funcions de la secretaria de la institució d'una manera, ¿eh?
, que l'única cosa que fa és restringir-li, li impediria actuar d'igual manera en relació amb els òrgans de treball.
Per tant, no entenem com vosté el que vol és també que la.
.
.
, o siga, que la mateixa presidència no puga, ¿eh?
, no puga cursar i preparar les ordres del dia de l'acadèmia i de les sessions de l'acadèmia, sinó que vosté el que vol.
.
.

El senyor president:

Pregue finalitze.

La senyora Barrieras Mombrú:

.
.
.
és llevar.
.
.
, sí, el que vol és llevar els distints òrgans de l'acadèmia.

Jo pense que s'està equivocant, senyor Torró, en la presentació d'estes esmenes, perquè la llei és com és i només es modificarà en el que es té de modificar.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Per torn de rèplica, senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Bé, anem a vore, jo no sé si és que vosté no s'ha llegit la llei, no s'ha llegit el dictamen del Consell Jurídic Consultiu, no s'ha llegit els informes de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Primer, totes les esmenes estes que vosté està dient de si el president i no sé no què no sé quants, això està tret de les mateixes esmenes que defensa l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Per tant, nosaltres no estem plantejant ninguna bogeria que se'ns haja ocorregut de moment, sinó simplement estem acceptant els suggeriments que fa la mateixa Acadèmia Valenciana de la Llengua per a millorar el seu funcionament.
Ara, si vostés això els sembla que és d'estar bojos, caldrà fer.
.
.
, tindran de fer-s'ho mirar.
Eixa és la primera.

La segona, anem a vore, vosté diu: «No, si és que vostés el que.
.
.
, toquen coses que.
.
.
, que estaven en la llei original.
» Anem a vore, és que esta llei no és una llei ex novo, ¿val?
, esta llei el que fa és substituir una llei que ja existix, i el que vostés fan és crear o tractar d'aprovar una llei com si abans de l'aprovació d'aquesta llei no existira res, que això ja els ho diu el mateix Consell Jurídic Consultiu.
¡I això no pot ser!
, perquè l'Acadèmia Valenciana de la Llengua està ahí i ha fet tota una sèrie de coses.

Això que vosté diu que nosaltres incloem de coses a part del dictamen del Consell Valencià de Cultura, ¡és que no ho diem nosaltres!
, ¡és que ho diu l'Acadèmia Valenciana de la Llengua!
És a dir, ¡no ens ho hem inventat nosaltres!
, el diccionari ortogràfic i totes estes qüestions, són coses que ja ha fet la mateixa Acadèmia Valenciana de la Llengua, i ells, en les seues esmenes, diuen que com això ja està ahí i és el seu corpus creat, ara que no estem en l'any 1998, sinó que estem en el 2013, el que és normal és que, si es fa la llei i es modifica, s'incorpore tot això perquè l'Acadèmia Valenciana de la Llengua ja funciona.

De la mateixa manera, el tema de l'elecció dels membres.
Perquè vostés el que plantegen és llevar-los a tots i tornar-los a elegir, amb la qual cosa conculquen el principi bàsic de la llei original que, si tenia una cosa bona, fonamentalment era esta, fonamentalment era esta, era la possibilitat que en un termini mitjà, que és precisament ara quan va a complir-se, els membres de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua deixaren de dependre els polítics, de l'elecció dels polítics, i començaren ells mateixa a triar-se i crear una institució completament independent de les decisions polítiques.
¡I això és el que a vosté els toca el nas!
, justet això, és a dir, el fet que d'ací a dos anys els pròxims acadèmics que entren ja no els triaran les Corts Valencianes, ja no estaran subjectes a la majoria.
.
.
, per descomptat, d'ací a dos anys, per descomptat, a la majoria del Partit Popular, segur que no, però ja no estaran subjectes a la majoria política d'ací, sinó que seran ells mateixa, el seu propi criteri, els que decidiran quins són els membres que van a substituir-los.

I això és que vostés no poden tolerar, la independència de la societat civil i de les institucions per a poder decidir les seues coses lliures de la interferència política i partidista que vostés permanentment estan duent ací.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Torró.

Rèplica, senyor (inoïble) .
.
.

La senyora Barrieras Mombrú:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyor Torró, jo no he dit en cap moment que vostés estan bojos, ¿eh?
, no pose en la meua boca paraules que jo no he dit, ¿eh?
, per favor li ho demane, perquè és que, al final, aplegarem a un moment que, escoltant-los a vostés, ja no sabrem ni el que diem, ¿eh?
I jo tinc molt clar el que he dit.

El que he dit és que la finalitat d'esta iniciativa no és introduir modificacions substancials en les regles de funcionament intern per les qual es regix la institució.
Jo m'he llegit tots els informes, el jurídic consultiu, el del Comité Econòmic i Social, el de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, el de la mateixa conselleria, me'ls he llegit tots, senyor Torró, ¿eh?
, me'ls he llegit tots, però la nova llei, torne a insistir, no pretén alterar les regles i principis d'actuació, ni els seus òrgans de govern ni les funcions assumides per cadascú d'ells, ni el règim d'incompatibilitats o el seu sistema de finançament, sinó que tracta únicament de preveure els canvis precisos per a complir els objectius ressenyats en els apartats 2 i 3 de l'exposició de motius.

Això és el que vol esta llei, no vol res més, senyor Torró, no vol res més.
Per tant, no anem a fer res més.
Es tracta, en definitiva, de fer compatible la consecució dels fins que li acabe de dir i la preservació dels trets bàsics que configuren les línies essencials de la naturalesa i el règim jurídic de la institució.
Si fins a esta data estes regles havien garantit el seu funcionament adequat, no creem que n'hi haigga cap motiu que induïxca a trastocar-les, i menys encara en una fase tan avançada de la tramitació de la iniciativa, quan resulta difícil poder calibrar amb la suficient perspectiva les conseqüències, tant jurídiques com d'índole pràctica que tindrien els canvis que vosté ens està demanant.

Per tant, senyor Torró, no li he dit que estiguen bojos, només li he dit que m'agradaria que foren una miqueta més conseqüents, perquè vostés són del sol que més calfa, que és el que diuen al meu poble.
O siga, anem en contra.
.
.
, quan vol res el PP, quan el PP vol canviar-ho, ara resulta que anem a favor del que el PP vol canviar, una cosa que havíem criticat fins a la sacietat, ara resulta que és el millor del món.
¡Ja està bé, senyor Torró!

Jo només li dic una cosa, quan el Consell presenta un canvi i diu exactament quins són els pilars en què s'assenta la iniciativa, pense que està clar el que vol el Consell, i no anem a rissar el ris i no anem a canviar tot el que vosté, torne a insistir, com passa per ahí el Pisuerga, per Valladolid, anem a fer el que mosatros haguérem fet el dia en què es va aprovar la llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que vostés, hi torne a insistir, la van votar en contra, i crec que ha sigut molt necessària a esta comunitat i nosaltres li donem suport des del primer dia fins a l'últim.

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Barrieras.

Finalitzat el debat de les esmenes del grup parlamentari d'Esquerra Unida, passem a votar-les de forma separada.

Votem en primer lloc la 31.
¿Vots a favor de la 31?
(Pausa)

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, molt breument per a defensar les esmenes que presenta el meu grup parlamentari.

I les agruparia, per la seua finalitat, en dos grans grups o en dos blocs.
Les quatre esmenes compreses entre la 66.
473 a la 66.
476 tenen com a denominador comú la utilització de la denominació d'«idioma valencià» cada vegada que es fa referència a la nostra llengua, i açò, senyories, per raons òbvies, per tractar-se de la denominació consagrada en el text del nostre Estatut d'autonomia i per l'evident transcendència que té eixa denominació per al valencià.
Crec que el reconeiximent estatutari de la categoria d'idioma és una cosa substancial i fonamental que hem de fer valdre i que hem de posar, en conseqüència, en valor.

En referència a les set esmenes restants, les compreses entre la 66.
477 i la 66.
483, totes elles, d'una manera o una altra, fan referència al canvi del número de membres de l'acadèmia valenciana.
És a dir, a passar de 21 membres a 15 i no a 11.
Si bé durant la tramitació de la iniciativa, abans de l'aprovació del projecte de llei, es va estimar necessari reduir la composició de l'acadèmia de 21 a 11, considerem en el meu grup que és procedent incrementar-la fins a 15 amb el fi de garantir en un major grau l'exercici de les funcions que tenen assignades en la institució i el respecte a la pluralitat de parers que estan representats en el seu si.

L'Acadèmia Valenciana de la Llengua exercix un paper decisiu en l'exercici de les seues funcions com una institució que té assignat determinar i elaborar, en el seu cas, la normativa lingüística de l'idioma valencià, vetlar per este, com saben vostés, a partir de la tradició lexicogràfica i literària, aixina com també de la realitat lingüística genuïna valenciana, i a partir d'ahí, la seua.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, guarden silenci.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
normativització.

Doncs, bé, des que va ser creada en 1998 la institució, ha demostrat que la pluralitat de la seua composició és una de les bases essencials del seu indubtable ben fer, del seu indubtable bon treball, i, en este sentit, una composició incrementada fins a 15 membres permet, al nostre criteri, compaginar d'una forma més correcta una gestió que siga austera, eficaç i eficient, per una part, i, per una altra, el ple exercici de les funcions assumides per la institució.

Respecte a l'esmena 66.
479, m'agradaria remarcar, senyories, que, en consonància amb les esmenes propostes per a reformar el paràgraf undècim de l'exposició de motius i el primer paràgraf de l'article 8, ací el que es planteja és aplicar en l'àmbit del procediment de renovació les conseqüències de passar d'11 a 15 membres.
D'acord amb un sistema de renovacions parcials cada cinc anys, el total d'acadèmics i acadèmiques es dividix, per tant, que és el que es pretén, en tres terços de cinc, per a que este procediment resulte equilibrat i no interferixca o interferixca el mínim possible en el funcionament de la institució.

A estos efectes, l'ampliació a 15 membres permet portar a cap renovacions parcials que són exactament iguals entre si, és a dir, a raó de cinc integrants en cada oportunitat, enfront de la redacció anterior, en la qual una composició d'11 membres obligava a realitzar un repartiment no equitatiu, 4, 4 i 3.

Pel que fa a l'esmena 66.
482, tinc de dir que amb els seus actuals 21 membres, el ple de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua sols ha de ser convocat a sol·licitud dels seus integrants si ho demanaven un quart d'ells, però estimem en el meu grup que, al passar a 15 acadèmics o acadèmiques, és necessari ajustar eixa exigència a la nova realitat, contribuint de pas a dinamitzar el funcionament de la institució, d'ahí que es passe a un terç del total de membres, és a dir, a 5 de 15.
(Inintel·ligible) .
.
.
de desvirtuar o entorpir el funcionament del ple de la institució l'ajust pot coadjuvar a una major implicació del conjunt dels seus integrants en la vida diària de l'acadèmia.

En qualsevol cas, sols la dinàmica habitual de treball permetrà extraure en el seu moment les oportunes conclusions sobre si la iniciativa ha sigut útil o adequada a l'hora de satisfer els objectius inicialment perseguits.

Siga com siga, el que pretenem és que la minoració en el número de membres, al passar de 21 a 15, manque de conseqüències negatives per al desenrotllament de les atribucions que la institució té assignades.
I amb eixe fi procedim a adoptar aquelles mesures que permetran preservar el correcte funcionament de l'acadèmia i procurar la implicació de tots els qui desenrotllen en ella el seu treball.

Bàsicament, senyories, estos són els objectius, estes són les qüestions que se plantegen en les esmenes que acabe de defendre en nom del meu grup.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Giner.

Torn en contra, senyor Pañella té la paraula.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

He de dir-li, senyor Giner, que el Grup Compromís va a votar en contra de totes i cadascuna de les esmenes que vostés han presentat.
I va a votar en contra realment perquè tenim, tenim raons, tenim raons.
Tenim raons, perquè les esmenes estan presentades i ja explica com han generat este projecte de llei vostés.

En principi tenen un projecte de llei que ha d'estalviar, ha d'estalviar i la raó d'estalviar vostés proposen una reducció de 21 a 11 acadèmics.
Ara, sense més explicacions, passem d'11 a 15, és a dir, és una qüestió de estalviem però no tant.
Perquè es veu que les últimes notícies de situació econòmica a nivell d'estat el senyor Rajoy ha dit que estem millor i aleshores en lloc d'11 pugem a 15.
Estalviem, però no tant.
Eixa serà la primera mentida de les que vostés ens han portat en este projecte de llei.
I, per tant, se demostra ja a este torn d'anada i tornada en relació al mateix nombre, al mateix nombre d'acadèmics que vostés proposen, un nombre que no sé sap ben bé d'on ix i estan vostés variant.

Segona.
Votarem en contra també de l'idioma valencià, no perquè estem en contra de la denominació sinó de la utilització d'eixa denominació.
Nosaltres sempre hem parlat de valencià.
El problema no és la paraula amb el nom que la indiquem, el problema és la intencionalitat que es reflectix darrere.
Personalment no tindria problemes o no en tinc d'utilitzar la paraula «llengua valenciana».
El problema és que si el fet d'utilitzar «idioma valencià» o «llengua valenciana» ens ha de portar a una conseqüència, com vostés volen portar, del que és limitació del que és la llengua valenciana a únicament allò que parlem els valencians, diferenciant-ho del que parlen altres comunitats lingüístiques, que parlen el mateix idioma, la mateixa llengua que nosaltres, d'ahí vindrà la nostra disconformitat.

I com sabem, com sabem que eixa és la seua voluntat, com sabem que eixa és la seua voluntat, perquè a més l'han manifestada reiteradament, ens neguem a un criteri que va en contra, a utilitzar un criteri que va en contra del que diuen les universitats i el que diuen tots els especialistes, tots els filòlegs i tota aquella gent que ha estudiat la nostra llengua.
Per tant, no anem a acceptar-li tampoc eixes propostes.

I tercer punt de per què no acceptarem les seues propostes està perquè tot el que vostés plantegen, plantegen trencar l'ordenament legal que s'havia establert a través del moment o en el mateix moment de la creació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Se donava garanties d'inamobilitat al que són els actuals acadèmics, eixes garanties d'inamobilitat en este moment que pensem que de manera totalment il·legal va a trencar-se, perquè vostés parlen d'una nova elecció dels membres i no parlen vostés que els actuals membres puguen seguir fins que el seu període acabe, que això tindria com a mínim garantia de legalitat.

No els importa el trencament de la legalitat, no els importa les funcions que ha d'assumir l'Acadèmia Valenciana de la Llengua en funció del que és els seus informes respecte al que és la llengua.
Vostés estan intentant en este moment trencar, trencar el consens, que ja va costar prou d'assumir.
I com en este moment se'ls ha anat de les mans, vostés no dominen els acadèmics, no poden controlar allò que diu l'acadèmia.

He de recordar aquella invasió que el conseller de cultura, Font de Mora, va fer en el seu moment per disconformitat ja amb un dels informes que anaven a aprovar i va fer una vertadera presa del palau d'hivern allí mateixa entrant armat del seu poder de conseller a fer un colp d'estat contra l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i impedir momentàniament, com sempre passa amb els colps d'estat, perquè al final la democràcia i la voluntat del poble sempre eixirà.
I en eixe moment eixa voluntat estava demostrada en l'aspecte que deia, en l'aspecte lingüístic pels mateixos acadèmics de la llengua, al final va tirar endavant.
No van a poder-ho frenar, no van a poder frenar tots els criteris que ha manifestat l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Van a seguir els acadèmics.

I vostés el que volen precisament és anar a nous nomenaments, anar a variar la composició de d'alt a baix, tornar a posar l'anticatalanisme, però entés «anti» com a trencament de la unitat lingüística que parlem tots, tant si li agrada com si no, tant si li agrada com si no.
I, per tant, eixe desvirtuament, eixe empobriment del valencià, de la nostra llengua, d'eixe idioma valencià que vostés estan parlant ací, però al qual porten a l'empobriment més absolut, com dir que simplement és una cosa que es parla ací i que no es parla en cap lloc més.

No entendria vosté, senyor Giner, no entendria mai que la reial acadèmia, i ara sí, la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola, volguera segregar les llengües que se parlen en altres estats dient que no és la mateixa llengua, amb les variants lingüístiques que l'enriquixen, amb les variants que l'enriquixen totalment.
I he de dir que realment qualsevol filòleg li parlarà que les diversitats, les diferències lingüístiques que hi ha entre el que és l'espanyol, el castellà, el que es parla ací i el que es parla en alguns països de Sud-Amèrica, com per exemple en Argentina, són molt més grans, no només les fonètiques sinó inclús les semàntiques, són molt més grans que les diferències que puguen haver-hi amb el valencià que parlem ací, ací, a València, al País, i el valencià que parlen a les comarques de Catalunya.

La diversitat és molt més gran en l'espanyol que en el valencià.
I això a ningú se li ocorreria intentar dividir la llengua, trossejant-la, dient una cosa és el nom i l'altra el concepte lingüístic.
Amb el nom, li ho dic de tot cor, no m'importaria en absolut en tot el que porten darrere vostés, jo li ho he dit més d'una vegada.
Jo els he dit que en el moment en què vostés estiguen disposats a trencar eixe significat de separació lingüística, de limitació lingüística, jo li acceptaré les altres denominacions.
Mentrestant, Compromís no va a acceptar-les per les connotacions que comporten.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Per a rèplica, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, ha sigut francament sorprenent que estem debatent unes esmenes al voltant de la modificació d'una llei, com la de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i vosté se n'isca per les rames tornant a replantejar ací la batalla lingüística.
Jo crec que vostés han de fer-s'ho revisar això.
Perquè ací hi han hagut uns consens des de fa anys, que estan ahí i que tenen un valor.
Però vostés seguixen amb la serra, vostés es van tirar al mont i encara no han eixit del mont, van de guerrillers, seguim igual.

Mire, el que es pretén amb esta llei no és res d'eixes elucubracions que ha fet vosté ací.
El que es pretén amb esta modificació legal està perfectament expressat en l'exposició de motius del projecte de llei.
Però vosté insistix que no, que no, que no.
I, mire, no hi ha pitjor cego que el qui no vol vore.
I això és el que precisament li ocorre a vosté.

Perquè vosté ni tan sols vol vore que un del pilars que estan desplegats en l'exposició de motius és precisament el d'estalviar, el d'alforrar, és una de les raons.
I vostés es neguen a vore una cosa tan elemental com això que s'ha volgut generalitzar en tots els àmbits, des del si del mateix Consell a cadascuna de les institucions de la Generalitat valenciana.
Eixa és una de les raons.
Vosté tampoc la vol vore.

Jo, de la seua intervenció li he de demanar que siga menys faltó, sí, sí, siga menys faltó.
Perquè vosté ha dit directament que és mentida el plantejament que es fa en esta exposició de motius i en este projecte de llei.

Mire, està ben expressat.
Vostés estan acostumats, estan entrant en una dinàmica que li fa un flac servici a esta institució, com és la de l'insult i la desqualificació permanent.
I vosté s'ha destapat, ha dit clarament que a vosté li molesta i per això votarà en contra en allò de l'idioma valencià.
Home, està vosté manifestant que li molesta la denominació estatutària, senyores, li molesta la denominació estatutària.
I no sé quines intencionalitats veu.
No les hem de vore mosatros, les haurà de vore també en l'estatut.

Vostés no accepten ni l'estatut, no respecte ni la normativa fonamental, ni la carta magna dels valencians.
Això és el que ha manifestat vosté ací en la seua intervenció.
Perquè vostés són els únics que seguixen vegen fantasmes.
Estan bojos obnubilats per la seua fanàtica defensa del català.
Eixe és el seu problema.
Ací d'això de mosatros ningú ha parlat d'això, ho ha dit vosté.

Vostés estan en contra de qualsevol renovació.
Vostés són els qui estan vulnerant la llei.
Vostés com s'atrevixen a parlar amb eixos plantejaments de colp d'estat.
Jo sí que estic d'acord en una sola cosa de les que ha dit vosté, en la que té raó, que la voluntat del poble sempre prevaldrà.

I, mire, i acabe senyor president, respecte a això que vosté dogmatitza de la reial acadèmia espanyola, en 1959 la reial acadèmia deia que el valencià era la llengua que es parlava en el Regne de València.
En 1970, per raons que vostés coneixen, més polítiques que altres, va passar a ser un dialecte.

Per tant, de dogmatisme res, tot és una cosa que pot ser…

El senyor president:

Pregue finalitze.

El senyor Giner Giner:

…que pot ser modificat i adaptat i evoluciona.
I vostés no, vostés estan amb la serra i amb el dogmatisme, amb la marieta al coll i amb el dogmatisme.

No res més, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Giner.

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Senyor president, gràcies.

Senyor Giner, jo ni he faltat ni he insultat a ningú.
Jo sé que vostés precisament quan no hi ha faltes ni insults solen traure… No.
He dit que és mentida, i això no és ni un insult, ni una falta, el que marquen vostés com a voluntat d'estalviar, sinó marcarien la voluntat d'estalviar a l'hora de donar avals a clubs de futbol, que són molt més costosos que tot açò, i altres coses que vostés han fet i no els ha importat donar tot el recolzament al govern en estes qüestions.

Per tant, que ara ja li he dit, vulguen reduir de 21 a 11, i quan parle de les meues esmenes parlaré de motivacions al respecte, però de 21 a 11 i després a 15 indiquen que vosté no tenen nord, simplement van a fer el que els interesse.
Han fet alguns comptes i han dit, «no, que mos en falten quatre i estos quatres els hem d'entrar ací», i per això han augmentat ara els (inintel·ligible) .
.
.
.

Mire, si veig fantasmes és perquè els tinc davant, que no els podrà vore vosté perquè no els té davant.
L'única forma de vore'ls és tenint-los davant i tenint la percepció.
I, per tant, eixa és la realitat.
Vosté no en vorà perquè no tenen davant de fantasmes, no en vorà.
(Remors)

El senyor president:

Per favor, senyories, guarden silenci.

El senyor Pañella Alcàcer:

I sobretot la riquesa estatutària hauria d'haver-los recordat als autors de la llei que l'hagueren tingut en compte, perquè se veu que és eixa gran importància de la carta magna valenciana qui ha redactat esta llei per encàrrec seu -«seu» me referia del partit no personal, lògicament- i no s'havia enterat i han hagut vostés de modificar-ho.
Mire quins arguments més fluixos.

I la reial acadèmia espanyola, senyor Giner, jo l'he tret perquè parle de l'espanyol.
Mai se m'ocorreria preguntar-li a la reial acadèmia espanyola què opina del valencià, perquè no és la seua funció.
Per tant, jo, quan li he parlat de la reial acadèmia espanyola li parlava de la consideració que té sobre la llengua espanyola, no sobre el valencià.
Vosté li trau les consideracions.
Jo crec que la reial acadèmia espanyola sobre el valencià no té res a dir, no té res a dir.
Vosté segurament sí que tindrà, però jo crec que no.
Jo a ella no li consulte per a parlar del valencià; ja tinc ací l'Acadèmia Valenciana de la Llengua per a poder-li consultar correctament.

I és veritat, i hem parlat.
.
.
clar que hem parlat de les esmenes!
, perquè totes les seues esmenes es redueixen a això.
Clar que he parlat de l'idioma, he parlat de la reducció i he parlat de la nova elecció, de la conformació d'una nova Acadèmia Valenciana de la Llengua sense tindre en compte el criteri legal implantat fins ara d'inamobilitat dels mateixos acadèmics.
I són les tres línies fonamentals de les seues esmenes.
Són les tres línies fonamentals de les seues esmenes.
Per tant, clar i ras.

Per això, des de Compromís, li hem dit: «disconformes».
I li he explicat «disconformes» en el seu fons, que vosté no vol vore, però quan fa una intervenció el deixa ben clar, del que és la segregació del valencià per a deixar-lo com una llengua molt més minoritària del que realment és per una llengua que té una extensió a través d'altres països en tot el món.
I, per tant, vostés això no ho volen reconéixer: una, perquè fan una utilització política que, en cert moment, els ha eixit molt bé;.
.
.

El senyor president:

Pregue finalitze.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
i, segona, perquè volen tirar els actuals acadèmics, perquè no s'han deixat manipular des de les seues opinions.

I a això és al que ens oposem i ens oposarem.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Finalitzat el debat d'este bloc d'esmenes, anem a passar a votació, de forma separada, la número 2, 16, 76 i 80.
(Veus) Repetisc, 2, 16, 76 i 80.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
Gràcies.
2 vots en contra i 13 a favor.
Són aprovades.

Votem ara, conjuntament, la 15, 30, 37, 41, 59, 68 i 85, la resta d'esmenes defensades pel senyor Giner.
Vots a favor?
En contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor.
Queden aprovades.

Passem ara a l'esmena número 3 del Grup Parlamentari Socialista.
I considerem agrupades en esta la resta d'esmenes que ha presentat el Grup Parlamentari Socialista.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Des del Grup Socialista presentem un grup de tretze esmenes al projecte de llei de La Generalitat de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua que són una mostra de tot el que, des del Grup Socialista, no compartim amb el govern del Partit Popular referent a fer una llei nova per a una institució com és l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Una institució, senyories, que naix del consens entre els dos grups majoritaris, que aleshores érem PP i PSPV.
I en eixe consens, senyories, una cosa estava garantida: la pau social en matèria lingüística, que hui, de nou -li he de recordar al Grup Popular-, queda trencada definitivament per no retirar el projecte de llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, innecessari, que hui porta a esta comissió.

Així que, des del Grup Socialista, reiterem -i així ho farem durant tot el procés- i diguem, alt i clar, no cap una llei nova de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua que trenca un pacte, el de la unitat de la llengua, que funciona, ja que és voler fer del valencià una arma de divisió, atacant la màxima institució que vetla, elabora i determina la normativa lingüística de l'idioma valencià.

Ahí mai trobaran el Grup Socialista.
I així ho intente reflectir en les esmenes que hui porte a la comissió.
En són poques?
, en són moltes?
Sincerament, amb una en tindria prou per expressar el nostre rebuig a una llei nova de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Sé que vostés, igual, senyors del PP, intentaran fer demagògia, però no entrarem en eixa ofensa que vostés puguen fer.

Esmenes, senyories per a oposar-nos a la reducció d'acadèmics, a la «xapussa» jurídica, a l'autèntic desgavell que és reduir acadèmics, a l'amputació traumàtica d'una institució, l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que no redundaria en una major eficàcia i eficiència en la gestió de La Generalitat.

Hi ha crisis, i tant, senyories.
Però des del Grup Socialista no podem acceptar que el punt central i neuràlgic que ha motivat l'elaboració pel Consell del nou projecte de llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que hui tots els grups hem esmenat, siga la reducció del nombre de la institució, de 21 a 15.

Per què 15?
¿Per què no 18, com proposen en el CES?
¿Que hi ha institucions més vàlides que altres per a vostés, senyors del PP?
¿Per què comencen amb una proposta d'11 acadèmics que hui en són 15?

Miren, açò no és una broma.
Sí, millor dit, una broma de mal gust la de voler reduir de 21 a 15 els acadèmics.

Nosaltres presentem esmenes per a dir -i vull ser reiterativa- no a la reducció d'acadèmics.
Perquè si realment fos un problema econòmic, una reducció de la despesa pública, senyories, és una cosa que es podria solucionar sense retallar el número d'acadèmics.

Des del Grup Socialista estem cansats de repetir que una solució seria la reducció del 50% de la quantia de les dietes que cobren els acadèmics; una altra, fixar un límit mensual retributiu per als acadèmics.
Totes, mesures ràpides i senzilles que es posen en marxa amb un simple acord de ple i que tenen un impacte econòmic superior a la minoració de la despesa total.

¿Saben que la reducció d'acadèmics que proposa el Grup Popular tan sols representa el 4% del pressupost de l'acadèmia?
¿Saben que en tres anys el Consell ja ha reduït un 25% el pressupost de l'acadèmia?

Senyories, des del Grup Socialista rebutgem la reducció de sis acadèmics perquè tenim clar que el número d'acadèmics que hi ha actualment no és gratuït, sinó que respon a tres factors: la representativitat territorial, les diferents sensibilitats lingüístiques i els distints àmbits d'especialitat; coses que destaquen el caràcter de llengua pròpia que tenim en la Comunitat Valenciana.
I no hem d'obviar que és la realitat que justifica l'existència de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, institució normativa encarregada -ja ho he dit abans- de vetlar per l'idioma valencià.

És lamentable que el Grup Popular no ho tinga clar.
En este projecte de llei no apareix ni una sola vegada el concepte de llengua pròpia.

Esmenes que també volen recalcar que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua no és una cosa nova.
La sessió constitutiva es produí en l'any 2001.
I, des d'aleshores, els acadèmics estan fent un treball científic, rigorós i objectiu, arreplegant totes les sensibilitats lingüístiques, cosa que està a disposició de tots els valencians en el Diccionari Ortogràfic i de Pronunciació del Valencià.

Els posaré un exemple d'eixa llavor.
El parlar apitxat, senyories, una riquesa del nostre llenguatge que reemplaça per una che espanyola la consonant prepalatal africada sonora en paraules com germà.

D'això el mestre Enric Valor en sabia molt.
Però l'acadèmia, institució normativa, també.

Treball científic dels acadèmics, la gramàtica normativa del valencià o el dictamen sobre principis i criteris per a la defensa i denominació i l'entitat del valencià.

I hui ens n'assabentem de la publicació dels texts litúrgics en valencià.
Una altra alegria per a molts creients.

En definitiva, esmenes de rebuig a una nova llei repleta de deficiències que vulneren l'estatut de 2006, perquè és inadequat el que vostés escriuen en el projecte de llei de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que ha d'estar adscrita a presidència.

Vostés vulneren la dependència de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua perquè en l'estatut de 2006 no hi ha cap referència a l'adscripció de la institució a la Presidència de La Generalitat.

Esmenes per a demostrar la inutilitat d'una nova llei que no està justificada.
¿Què passa amb la inamovibilitat dels acadèmics?
El Consell Jurídic Consultiu ho diu claret: el mandat dels acadèmics actual és una cosa inamovible.
Per tant, entraríem en una contradicció amb l'esperit legislador creador de l'acadèmia.
A vostés tal vegada no els agrada eixa inamovibilitat que és garantia d'independència, de permanència en el lloc per al qual foren nomenats, impossibilitant qualsevol cessament no disposat en causes legalment establertes amb caràcter previ al seu nomenament.

No han pensat en els efectes lesius respecte a la naturalesa jurídica de la institució, als drets essencials reconeguts dels acadèmics, la qual cosa ha sigut motiu de rebuig per part de les institucions d'autogovern valencià al projecte de llei de l'Acadèmica Valenciana de la Llengua que no s'acomoda al principi de seguretat jurídica de l'article 9 de la Constitució espanyola.

Miren, senyories, des del Grup Socialista no anem a permetre que l'idioma valencià, llengua pròpia de tots els valencians, es veja atacat, ja que l'agressió que pretenen fer de reduir acadèmics és una agressió a la institució estatutària lingüística oficial del valencià, que no és altra que l'acadèmia.

No volem, des del grup, una reducció d'acadèmics.
No volem una llei nova per a l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, i així ho expressem en les esmenes que hui portem a esta comissió.
Perquè els legítims objectius de reducció econòmica de la despesa pública es poden aconseguir sense fer cap ERO a la institució que vetla per un seny d'identitat dels valencians: l'idioma valencià.

I nosaltres, a l'igual que Raimon, diguem «no».

Res més i moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Crespo.

Senyories, abans de donar-li el torn en contra al senyor Giner, la presidència vol advertir que l'esmena del Grup Parlamentari Socialista que figura en la publicació, número 19, que és a l'article 9.
1, ha sigut retirada pel grup proponent.
Per tant, que ho sàpien les seues senyories a l'hora de votar.

Torn en contra, senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Al fil del que vosté acaba d'anunciar, precisament, seria molt interessant que per part de la portaveu del Grup Socialista s'explicara quin és el motiu de la retirada d'eixa esmena.
Perquè això no té ni cap ni peus i no té ningun sentit.

Però, mire, a vostés la pau els molesta.
A vostés parlar de pau i treballar en normalitat els molesta.
I, per eixe motiu, no paren.
A la primera oportunitat que tenen, doncs, volen mostrar la fi d'eixa pau.
Estan vostés també, com els seus companys d'oposició, en la serra; vostés també s'han tirat al mont.

Mosatros, el meu grup, no volem cap guerra, senyoria, ninguna guerra.

I jo, al fil de les paraules que vosté ha pronunciat ací.
.
.
Espere no ofendre-la, ni a vosté ni a ningú.
I no puc entendre perquè, sense dir-li ni mitja paraula a vosté -ningú li havia dit ni mitja paraula-, ja està queixant-se d'alguna cosa ofensiva, que no seré jo qui, almenys voluntàriament, li infringisca.

N'hi ha una afirmació en la seua intervenció que no vull deixar passar.
Diu que no apareix en el projecte de llei el concepte de llengua pròpia, ho ha dit vosté literalment, no apareix el concepte de llengua pròpia.
Escolte!
, però si el que es fa precisament és reafirmar la identitat d'eixa llengua pròpia, agarrant una denominació estatutària com és la d'idioma valencià.
És que vostés són la contradicció.
Com pot afirmar vosté una cosa com això?
Com pot dir vosté això?

I, mire, senyoria, estem parlant d'una llei.
I alguns ací, vosté entre ells, s'han entestat en vindre a donar-mos lliçons de gramàtica o d'història de determinades batalles que s'han donat en el passat més recent en la nostra comunitat.

Mosatros ací no hem vingut a parlar ni de gramàtica ni de batalletes ni de res que es parega.
Hem vingut a parlar de les modificacions d'una llei que el meu grup entén que és necessària.
.
.

El senyor president:

Senyories, per favor, guarden silenci.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
I, en primer lloc, doncs vostés plantegen un bloc de sis esmenes.
Escoltant el seu discurs, doncs, pareix que hagen vostés aportat ací.
.
.
No, no.
Si analitzem, si fem una dissecció del que són les esmenes que han presentat vostés, doncs, mire, en primer lloc presenten sis esmenes en què pràcticament es centren totes en l'exposició de motius.
I, si és cert que no aporten res o molt poquet, doncs, també és cert que fan referència a la reducció de membres de l'acadèmia.

Per definició, senyories, la part expositiva de tota iniciativa o normativa té com a finalitat primordial explicitar els motius que han de portar a adoptar-la, a fer, almenys, una succinta referència a l'estructura i als principis dels continguts i, en definitiva, a contextualitzar dins de l'ordenament jurídic vigent, ficant de relleu quins són els objectius perseguits en l'aprovació d'eixe avantprojecte de llei.
Això és el que es fa ací també en esta exposició de motius.

Si en un reglament el seu preàmbul té per tot això un valor inqüestionable, doncs, miren, en una llei adquirix, si cap, major rellevància perquè es tracta d'una norma d'aplicació general aprovada per un parlament que representa la sobirania popular.
I el seu correcte enteniment, per part dels operadors jurídics i de la ciutadania en general, exigix un plus de claredat i de precisió per a aplicar la norma aprovada i conéixer, en la major exactitud possible, quina és la voluntat del legislador.
I això és el que s'ha fet en eixa exposició de motius a què vostés, de les poques esmenes que presenten, li'n dediquen sis.

Sent això aixina, la supressió que planteja l'esmena del Grup Socialista repercutix directa i negativament en la funció d'eixa part expositiva del text.
Eixa eliminació que vostés proposen provocaria la descontextualització de la iniciativa en el tràmit i redundaria en el perjuí de la correcta interpretació i aplicació de la part dispositiva.

L'articulat diu el que diu.
Però els motius que figuren expressament mencionats en el preàmbul i, per consegüent, eixos motius que s'expliquen en el preàmbul, desfigurar-los, tergiversar-los o senzillament canviar les raons que han portat a la tramitació de la iniciativa en els seus termes actuals conduiria, senyories, a negar o a posar en dubte els seus principis inspiradors.

Els pilars sobre els quals es sustenta la norma no són altres que els que s'expliciten en eixa part expositiva.
I el context en què s'ha adoptat la iniciativa de dotar a la institució d'una nova llei reguladora no és tampoc altre que el que figura en eixa exposició.

Suprimir, com fa vosté en les seues esmenes, algun d'eixos pilars, tractar de fer vore que el context en què s'aprova la iniciativa és un altre o modificar el sentit de l'argumentació exposada perquè parega que la llei obeïx a altres objectius són tot pretensions que per al meu grup resulten inassumibles i impedixen que puguem acceptar eixes esmenes de vosté.

Es planteja refondre en un sol paràgraf els actuals tercer i quart de l'exposició de motius, sense afegir res.
És que és una esmena que és un brindis al sol.

L'actual estructura de l'exposició de motius és, a este respecte, entenem, molt més clara i adequada, i s'ajusta millor al que hauria de ser la seua finalitat.

Mire, senyoria, respecte a l'esmena 66.
213, esta esmena està relacionada amb l'anterior, amb la 12, i en eixa plantegen refondre també en un únic paràgraf el contingut dels actuals tercer i quart, i això passa per suprimir el quart.
Per tant, la vinculació entre les esmenes fan que valga l'argument que li he dit anteriorment.

Mire, senyora diputada, l'actual exposició de motius és adequada, i s'ajusta precisament a la que deu ser la seua finalitat.
Substituir-la total o parcialment per una part expositiva, basada en altres principis o en altres criteris, requeriria en bona lògica reformar la part dispositiva, per a buscar la necessària correspondència entre la primera i la segona.
I vostés, no, vostés modifiquen la part expositiva, però no introduïxen després les modificacions que serien coherents en la seua primera exposició.
I acabe -perquè no tinc més temps, senyoria- diguent-li que la finalitat de la iniciativa en tràmit no és introduir modificacions substancials a les regles de funcionament intern, per les quals es regix la institució.
La nova llei no pretén alterar les regles i els principis d'actuació dels òrgans de govern o les funcions assumides.
.
.

El senyor president:

Pregue finalitze.

El senyor Giner Giner:

.
.
.
per eixos òrgans de govern, com vostés ací gratuïtament han afirmat, sinó al contrari.
Estan ben explicitats en els pilars expressats en l'exposició de motius, i a ells em remet.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Gràcies, senyor Giner.

Senyora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Giner, un error es corregix retirant una esmena que està malament.
I punt.
Ara vostés es queixen de la quantitat d'esmenes que presenta l'oposició?
A vore si s'aclarixen, quantitat, qualitat, no sé.
Tenen un embolic mental que a vore si s'aclarixen.
I, sincerament, li ho repetixc, no importen les esmenes per a res si, per a poder tindre veu, en una que n'haguérem presentat era més que suficient per a dir alt i clar que des del Grup Socialista no volem el projecte de llei que hui estem debatent, el que vol derogar la llei vigent 7/1998, de creació de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Ho haurem de tornar a repetir, li ho tornarem a dir.
Vostés, si tiren endavant este projecte, estan amenaçant la institució que vetla, elabora i determina la normativa lingüística de l'idioma valencià.
I és una tàctica massa habitual en el PP la de voler fer una llei nova per desfer tot allò que no els agrada, sense tindre en compte que la Llei 7/1998, de 6 de desembre, no va nàixer del no-res, va nàixer -i li ho he dit ja- d'un consens entre els dos grups majoritaris, vostés, el Partit Popular, i el PSPV.
Però, sobretot, era un consens per a garantir la pau social en matèria lingüística.
Jo no genere guerres, senyor Giner, en cap moment.
A més, em molesta que eixa paraula hui s'haja pronunciat ací.
I tampoc estic en la serra, no, perquè si no, jo també li hauria de preguntar on està vosté, i no vaig a dir-ho.

Però, clar, vostés, senyors del Partit Popular, porten ja un temps crispant els ciutadans valencians i ocupant-se i preocupant-se ben poc per les coses importants, i l'Acadèmia Valenciana és una institució important, com a mínim per tot el que defén.
Es mereix respecte, i no colps baixos, com és este projecte de llei que tenim damunt de la taula hui.
Jo ho he dit en la primera intervenció: és totalment inútil fer un ERO a l'Acadèmia per raons d'estalvi, i ja li he proposat dos solucions.
I, si comparem amb la resta de l'estat, senyories, perquè nosaltres som Comunitat Valenciana dins d'un estat, tenim un acadèmic per cada 240.
000 habitants en esta comunitat.
Vergonyós.
Tenim la pitjor ràtio en termes absoluts els valencians.
Per això, ja li dic, no podem ni mai acceptarem una reducció d'acadèmics que no soluciona en cap moment tot el balafiament de diners que s'ha fet des del Consell, que s'ha fet des d'un govern Popular, que el que hauria de fer és aclarir-se i sincerament retirar esta llei que hui estem debatent en esta comissió.

Res més, i moltes gràcies.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyora Crespo.

Senyor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Mosatros no tenim cap d'embolic mental, com diu vosté.
En tot cas, jo m'he referit a una esmena que vosté mateixa ha assumit que estava mal redactada, mal feta, perquè en definitiva vostés en eixa esmena estaven reconeguent.
.
.
Jo, al final havia arribat a la conclusió que és que estaven en contra que foren onze, però estaven a favor que foren quinze membres, però bé.
És un error que vostés han comés, l'han rectificat i allà vostés.
Mire, el que sí que vull dir-li clarament: jo estic en el que entenc -senyora diputada, atenga'm-, jo estic en el que entenc en consciència que és la defensa de la meua terra.
I això, en consciència, per a mi significa la defensa dels seus signes d'identitat, entre ells la denominació, la senyera, l'idioma valencià, entre altres, en això estic jo.
Jo no sé vosté en el que està o on està el seu grup.
Eixe és el seu problema.
Jo sí que ho tinc clar, en el que estic.
I no vullguera -perquè tinc poc de temps- deixar de contestar-li una afirmació que ha fet vosté, que crec que no és esta.
Vostés plantegen una esmena amb l'objectiu de preservar al màxim les regles de funcionament en què venia actuant la institució fins al moment, i en eixa mesura plantegen que l'assignació o l'adscripció de l'acadèmia -ho ha dit vosté en la seua intervenció- a la Presidència de La Generalitat, doncs és una cosa que ha plantejat vosté en termes d'«inassumible», «inadmissible».

Doncs, mire vosté, eixa adscripció no implica, perquè ho sàpia vosté, subordinar-la ni menyscabar la seua autonomia orgànica i funcional, o la seua independència de criteri, de cap manera, entre altres coses perquè és un incís, que a vostés ara pareix que els molesta, però que vostés van votar a favor, perquè ja figurava en l'article 2 de l'actual Llei 7/1998, de 16 de setembre.
Faça-s'ho mirar.
I s'ha mantingut en el text de la iniciativa en tràmit, perquè deu entendre's referit a la mera relació institucional, sense altres connotacions pejoratives, com vostés han introduït en el debat, que vagen en perjuí de l'adequat funcionament de l'acadèmia.
Eixa és la realitat, i ací, senyora diputada, a diferència del que ha ocorregut en altres comunitats autònomes, en la nostra comunitat no s'ha plantejat suspendre el funcionament, ni encara menys suprimir cap institució i encara menys l'acadèmia ni ninguna altra, com ha ocorregut en altres comunitats.

Ací s'ha plantejat responsablement redimensionar determinades institucions per raons d'eficàcia, d'eficiència i d'estalvi.
Per què no és vàlid?
Per què no?
Mire vosté, si en desembre del 2012 es va procedir a una remodelació del Consell en què va haver-hi una reducció de departaments, per què això no pot també portar-se a altres institucions de la Generalitat valenciana?
Vostés això no volen vore-ho, i d'això fan un casus belli, perquè estan -insistixc- vostés instal·lats en una guerra que desitgen, però que mosatros, com no ho desitgem.
.
.
Mire, en el meu poble diuen que si un no vol, dos no rinyen.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Giner.

Senyories, finalitzat el debat d'este bloc d'esmenes, si no demanen el contrari, passem a votar-les totes conjuntament.

Sí, senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Jo voldria que separaren la 67.

El senyor president:

La 67.

El senyor Torró Gil:

Sí.

El senyor president:

Doncs bé.
Doncs, si els pareix, senyories, passem a votar l'esmena 67.
¿Vots a favor?
¿Vots en contra?
¿Abstencions?
1 abstenció, 6 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

Votem ara des de la 3 fins a la resta d'esmenes defensades per la senyora Crespo.
¿Vots a favor d'este bloc?
Gràcies.
¿En contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Passem ara a l'esmena número 4, que és del Grup Parlamentari Compromís, i agrupada en la 4 la resta d'esmenes que ha presentat el mencionat grup.
Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, mire, jo he de començar hui esta intervenció lamentant la pèrdua de temps del que estem fent ací.
I dic «lamentant la pèrdua de temps» perquè no considere una pèrdua de temps debatre sobre criteris lingüístics, ni considere una pèrdua de temps debatre sobre l'Acadèmia Valenciana de la Llengua.
Però sí que considere una pèrdua de temps debatre en la realitat del que estem debatent, perquè per a començar nosaltres estem canviant una institució que fa falta una majoria qualificada i que el Partit Popular, sense començar per eixa part d'intentar arribar als consensos necessaris, però tindre la majoria, fa un paperot, fa una operació simplement de maquillatge en funció d'intentar fer arribar a la societat una mentida que a costa de repetir reiteradament, pensa convertir en veritat, que és l'interés en l'estalvi, quan realment el Partit Popular dóna recolzament ací, en esta comunitat, a un partit que ha segut balafiador de recursos i, per tant, estem fent un discurs fals, fals, perquè el discurs simplement estan portant-lo a uns termes que no els interessen.
L'estalvi no els interessa.
En este moment no els interessa ni l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, perquè realment, si els interessara fer canvis, hagueren intentat primer arribar als consensos necessaris, perquè estos canvis pugueren arribar al final.
Presentar propostes que sabem que no són capaços d'aprovar, això ho fa l'oposició.
Potser vostés s'estiguen entrenant ja per a ser oposició, i per això estan començant ara a presentar propostes que saben que no van a poder aprovar.

Mire, jo he dit que la importància de les nostres esmenes estan no en les que presente avui, sinó en la que presentàrem a plenari.
Açò es resumix en una sola esmena, l'esmena a la totalitat demanant la retirada del projecte de llei del qual estem parlant.
Sí, però com això vostés no ho van a fer, vostés van a intentar seguir en el procés que han obert, un procés de trencament de tot el consens que se va aconseguir en el seu moment, un intent de manipulació, de buscar els instruments per a desenterrar eixa guerra lingüística, eixa falsedat de l'estalvi que hem dit.
Doncs, bé, doncs anem a parlar de les esmenes parcials que obligatòriament hem volgut presentar.
Les nostres esmenes parcials tenen una doble direcció, que a vegades podia portar que per al mateix article hi hagueren dos versions distintes.
Una primera és intentar no canviar per a res el nombre d'acadèmics.
Per què?
Per què és important?

Senyories, ho vaig exposar ja, però ho he de repetir.
El nombre d'acadèmics no és una qüestió que puga ser en funció de criteris que no se saben ben bé, perquè ací no se parla.
El nombre d'acadèmics ha d'estar relacionat en el que és, primer, l'extensió territorial de les varietats lingüístiques que utilitza la llengua, si volem que l'Acadèmia Valenciana de la Llengua siga realment representativa de tot l'idioma.
I, per tant, aleshores havíem de tindre necessàriament persones que oferixquen la visió des de les diverses parles, que són múltiples, en tot el territori on se parla la mateixa llengua.

Per una altra part, la diversitat funcional d'una llengua és molt gran.
Vull dir, les diversitats de professió, de llenguatge i tal.
Per tant, tot això hauria d'estar representat.
Aleshores, si anem a reduir-lo de manera que el resultat no siga representatiu de la realitat lingüística que tenim, aleshores no hem de tocar-lo.
Però bé, entre les esmenes -he dit- una part estan destinades a mantindre un nombre d'acadèmics que en este moment tenim, unes altres van destinades a fer correccions que mos vénen ja dels que són els diversos informes que consten ja, tant de la mateixa Acadèmia Valenciana de la Llengua, com del Consell Jurídic Consultiu.
I, per exemple, pose un exemple d'estes, el que és la desaparició de la paraula toponímia dins del que és les funcions.
Perquè parla d'onomàstica i toponímia.
La motivació és simplement semàntica.
La toponímia està dins de l'onomàstica.
Aleshores, si realment el que se volia dir és que realment se done un significat especial, doncs hauria de dir de l'onomàstica, donar un especial significat a la toponímia, però no onomàstica i toponímia.
Eixa esmena està presentada.
Eixa esmena està presentada, senyor Giner.
Està presentada.
És una esmena que a més està recolzada precisament en el que li he dit com a mostra del que són les propostes que vénen d'altres informes.

Però altres són pròpies.
Dins d'ahí, com he dit, les de conservar i les altres.
Vostés volen evitar una despesa; doncs hi ha una proposta dels mateixos acadèmics que és de reduir precisament el que són les pròpies retribucions, diguem-ne aixins.
Per tant, doncs acatem, acceptem i fem una reducció.
Nosaltres fem una proposta, ja que considerem que els acadèmics, açò, no és una professió, no és la seua professió, és.
.
.
Per tant, (inintel·ligible) .
.
.
a una retribució a través dels salaris mínims, i que ahí se podia fer efectivament, i seria una prova que es sotmet ahí.
Si volem estalviar, ahí s'estalvien diners, i no se reduïxen acadèmics.
Per una altra part, nosaltres fem propostes també en positiu, ja que si cal canviar-la perquè vostés van a proposar-ho, cosa que dubtem al final que vaja endavant, hem proposat que se cree la figura del catedràtic emèrit, que el catedràtic emèrit seria per a totes aquelles persones que han estat.
.
.
, perdó, acadèmics, he dit «catedràtics», substituir la paraula per «acadèmics», acadèmics emèrits per tots aquells acadèmics que pel sistema de substitució deixen de ser-ho i, per tant, podien incorporar-se amb veu i sense vot, aportar la seua riquesa de coneixements però sense tindre vot en la mateixa Acadèmia Valenciana de la Llengua.

Parlem del criteri i, lògicament, d'inamobilitat, la inamobilitat és garantia de la independència, garantia de la independència dels mateixos acadèmics.
I, lògicament, aquí, les esmenes que presentem són per a evitar que hi haja una nova constitució de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua i que si n'hi ha modificacions -que nosaltres volen que no n'hi hagen-, però que si n'hi ha modificacions, si les n'hi ha, si les n'hi ha, volem que siguen sobre la base actual de l'acadèmia per a no trencar -diguem- la continuïtat dels mateixos acadèmics que estava garantida per llei.

Per una altra part, hem parlat també del sistema de renovació, dels terços, hem afegit, també com a criteri propi de la mateixa acadèmia, que quan parle d'altres llengües també de.
.
.
, no només de l'estat, sinó d'Europa, en relació amb elles, eh?
, i una modificació total de l'exposició de motius entrant que es tinga en consideració la igualtat de gènere, de la paritat de gènere, perquè si la llei, per exemple,…

El senyor president:

Pregue finalitze.

El senyor Pañella Alcàcer:

…entra el dia contra la violència de gènere doncs pensem que la fórmula millor per a acabar amb la violència de gènere és acabar amb la falta de consideració d'igualtat de la dona i, per tant, la seua promoció social, i el millor que podem fer és donar-li la mateixa categoria que tenen els hòmens a tots els nivells.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Torn en contra, senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyor Pañella, vaig a començar la intervenció dient-li que anem a votar «sí» a les seues esmenes, la 32, 33, i anem a rebutjar la 42 i 56 perquè s'han acceptat la 43 i 57 d'Esquerra Unida.

I ja sí entrant en el fons de l'exposició que estem fent cadascun dels grups ací representants, dir que, evidentment, em quede sorpresa; quede sorpresa per la seua intervenció en la qual ha arribat a dir que demana la retirada de la llei.
Ha dit que va a demanar la retirada de la llei.

I, simplement, com a lletrada que sóc, dir-li que les lleis no perduren inamovibles en el temps.
Afortunadament, la societat evoluciona, avança i les lleis han d'anar al compàs d'eixa evolució de la societat, i per això té funció inclús este parlament autonòmic: legislar.
Si les lleis no fóra necessari modificar-les no farien ni tan sols falta ni vosté, ni mosatros, ni La Generalitat, ni els consellers.

Però, evidentment, al 1998 la realitat de la Comunitat Valenciana era una altra, han passat ja molts anys i això vostés no ho reconeixen.
I la nostra obligació és fer compassar eixes lleis a l'evolució de la societat, al que demanen els ciutadans.

I en eixe aspecte el govern valencià està fent el que toca, està fent el que vol la societat, que és adaptar la situació de les institucions consultives i normatives, adaptar-les a la realitat actual.

I per això, amb molt bon criteri, recolzem l'objectiu de la conselleria de reduir eixos òrgans i eixes institucions que són consultives i normatives.
I, ara, s'han centrat en l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, però astò vostés han d'entendre-ho en una política general de voler reduir l'administració i els seus ens, no es queden en una reducció de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, sinó miren-ho -que no ho fan- en un àmbit global del que està intentant, al nostre criteri encertadament, La Generalitat.

I no tenen raó en les seues crítiques perquè no es demana la supressió, no es demana la supressió.
Em fa molta gràcia com vostés veuen ací un atemptat a esta acadèmia.
Si esta acadèmia, efectivament, en esta llei el que està demostrant el govern valencià és que aposta per l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, que n'hi ha vots suficients per a, si vullgueren suprimir-la -que és el que vostés volen vendre- es podria fer y nada más lejos de la realidad.
No està fent-se això, sinó que està adequant-se la seua composició orgànica i estructural a les necessitats.

Creem que fa una política evidentment necessària per a la societat valenciana, i com necessària que és la recolzem, però creem que eixa tasca, eixes funciones d'organització, de defensa de la nostra llengua es fa igual reduint-se de 21 a 15 membres.
I, torne a dir, no és un fet aïllat, sinó global, en una política de reducció de l'administració i -com ha dit- dels seus òrgans consultius i normatius.

Sobre les seues esmenes li hauré de dir que vostés dien o han demanat la retirada de la llei, però és que està aprofitant, precisament, les seues esmenes per a introduir modificacions que el govern no vol ni acceptar perquè simplement es vol una reducció de membres, però volem ser respectuosos amb la modificació per respectar la part dispositiva i expositiva d'estos preceptes, hui en vigor, i simplement es fa -com ja han dit els meus companys- una modificació que creem necessària però que mantinga l'esperit de la llei actual.
Ni es vol suprimir l'Acadèmia Valenciana de la Llengua, ni volem aprofitar, com estan fent vostés, per a introduir esmenes i aprofitar per a canviar el que és el funcionament i l'estructura d'esta acadèmia.
I vaig a posar-li un exemple.

Vostés volen canviar l'edat com a causa de cessament, està ací (veus), ¿eh?
, a més, quan vostés volen atribuir una funció de política lingüística a esta acadèmia, jo li pregunte: ¿qui està fent la guerra lingüística aprofitant esta llei que posa en marxa el govern valencià?
, ¿qui?
, ¿per què vosté ara aprofita per a atribuir una funció de política lingüística que li correspon a La Generalitat, a la política legislativa de La Generalitat i del partit que governe?
, ¿per què vol modificar això?
, ¿qui està fent eixa guerra lingüística en eixes esmenes que vostés presenten?
, ¿per què volen -perquè jo encara no ho entés, no ho entenem- substituir la funció de fixar les formes lingüístiques en matèria de toponímia?
, ¿és que no s'integraven abans en l'onomàstica -com vosté dia-, no s'integraven i ara sí?
, ¿al 1998 no i ara sí?

¿Per què volen vostés que no estiga adscrita a Presidència?
¿Qui està aprofitant estes esmenes per a canviar…

El senyor president:

Pregue finalitze.

La senyora Parra Almiñana:

…eixa llei?
Doncs li torne a dir el mateix que ha dit el meu company Giner; la mateixa adscripció té ara que tenia el 16 de setembre en la Llei 7 de 1998.

I si, per tant, era fruit del consens, esta adscripció a Presidència no deu ser aprofitada per vostés per a trencar eixe consens.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

Senyor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, senyor president.

Em sorprén la falta de coherència del final de la seua intervenció, o siga que no es pot tocar -segons vosté- per l'oposició, no pot tocar allò que és fruit del consens i vostés poden tirar el consens al fem.
O siga, és que ¡és ¡increïble!
, ¡és increïble el que acabe de sentir!
Com és increïble -i no és la primera vegada que ho sent-, que em diga que jo propose modificacions que el govern no vol acceptar.
Jo al govern no li he proposat ni la més mínima modificació, li la propose al legislatiu, però eixa confusió permanent que vostés tenen que indica la submissió del Grup Popular al govern popular, i li he de recordar que qui és representatiu del poble valencià és el grup, no és el govern, que el govern té una elecció indirecta a través de Les Corts.
Esta submissió és un dels aspectes més greus que, dia a dia, ens trobem ací.
I cite les seues paraules, «vosté proposa modificacions que el govern no pot acceptar», i jo al govern no li he presentat cap modificació, li les presente ací, a la institució de les Corts Valencianes, l'única representativa al cent per cent del poble valencià.
Eixa és la primera.

Segona.
Li explicaré eixes coses que no entén, li ho explicaré.
¿Per què ha de tindre la funció de política lingüística una acadèmia valenciana?
¿Per què ha tindre, a més, funcions de política lingüística i per què no ha d'estar adscrita a la Presidència?
Per dos coses: no ha d'estar adscrita a Presidència perquè ha de ser garantia de la seua independència; i, segona, ha de tindre funcions de política lingüística perquè eren aspectes que no poden estar determinats únicament pel torn de partits que puga haver-hi ací.
La política lingüística ha d'estar en línies generals, no diré marcada, el govern farà l'aplicació després, serà el responsable de fer l'aplicació, però una política lingüística marcada des dels nivells tècnics més alts que puga tindre l'administració, marcant les línies fonamentals, estaria molt bé, ¡molt bé!

Mire, vostés volen reduir l'administració, per això tanquen radiotelevisió, però això no és el que vol -com vosté dia- el poble; el poble ¿sap què demana que reduïm?
, d'imputats i de delinqüents vol que reduïm, que és Carlos Fabra i tota eixa companya que han tingut aquí i que han estat… (Veus)

El senyor president:

Senyor Pañella, vaja a la qüestió, per favor.

El senyor Pañella Alcàcer:

A la qüestió estic, president.

El senyor president:

No.
.
.

El senyor Pañella Alcàcer:

Estem parlant de reduir (veus), sí, senyor, estic en la qüestió…

El senyor president:

Respecten la intervenció, senyories.
La presidència modera el debat.
(Veus)

El senyor Pañella Alcàcer:

Estic en la qüestió, senyor president (algú fa: «Xxxt.
»), estic en la qüestió, ¡clar que és la qüestió!

Ací m'acaben de dir què és el que vol el poble, qui necessita el canvi, perquè parlen del canvi que necessitem.
¿Qui?
El Partit Popular necessita el canvi, però el canvi que necessita el Partit Popular és este, el que li exigix el carrer; que tots els delinqüents se'n vagen a la presó i que no tinguem més imputats, que els imputats se'n vagen al carrer.

El senyor president:

Senyor Pañella, el cride a l'ordre per primera volta.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Vosté hauria d'adaptar la situació a la realitat, reduir ¿a quina realitat?
, estalviar ¿què?
, ¿on està l'informe d'estalvi que vostés han presentat ací?
, ¿on està l'informe d'estalvi?
Vostés no estalvien ¡res!
, vostés…

El senyor president:

Pregue finalitze.

El senyor Pañella Alcàcer:

.
.
.
vostés estan tirant tota l'administració al poal del fem, i això és el que estan fent, senyories.

Si vosté no ha vist bé les nostres esmenes, no les aprove, al cap i a la fi ja sabem -si no ens equivoquem totalment- que esta llei no tirarà endavant.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Pañella.

Senyora Parra.

La senyora Parra Almiñana:

Moltes gràcies, senyor president.

No m'ha escoltat, ¡no m'ha escoltat!
Esta reducció de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua li ha dit que vosté l'ha d'entendre, si vol, si vol, perquè jo sé que pot i sap, si vol entendre-ho, en una política global de la Generalitat valenciana de reducció de l'administració i les seues institucions normatives i consultives com és esta acadèmia.

Li ho torne a repetir, segurament si l'acció política del govern es limitara a este projecte de llei, tindria vosté raó, però ja li he dit jo que ha de tindre més altura de mires i ha de saber interpretar quina és la gestió -creem- congruent del govern valencià.

I, mire, jo no he tret el tema de reduir la televisió, però diu «¿què és el que poble?
» Jo li puc dir que les enquestes que tenim, el poble, en la televisió valenciana -crec- tenen un punt molt més diferent i molt més tebi que el que tenen els grups polítics ací representats.
I, per tant, jo no he tret el tema de la Radiotelevisió Valenciana però crec que, efectivament, vosté està enganyat.

I després de dir-li això, dir, sí senyor -li ho torne a dir-, les lleis no són inamovibles, perquè si no, no estaríem mosatros ací, sobraríem.

Estes Corts, totes les autonòmiques i els estats tenim la necessitat de legislar al compàs de l'evolució de la societat, de les seues necessitats, dels seus canvis, que són necessaris.
I per això li dic.
.
.
, evidentment vaig a dir-li-ho, ¿vosté ens tira en cara que recolzen al nostre govern valencià?
És el que toca fer, perquè té tot el recolzament del Grup Popular amb les polítiques necessàries de reduccions de les despeses que estan portant a terme, reducció de despeses que són necessàries per a equilibrar el dèficit.
Eixe dèficit que els seus socis, mentres governaven en Madrid, socis del tripartit, ha fet que esta comunitat porte i arrossegue un deute històric que ens obliga a estes polítiques, senyor Pañella, a estes polítiques.

I, evidentment, i ací que conste en acta, que el Grup Popular, evidentment, i com toca fer, perquè estem amb ells i ens sentim part d'ells, recolzem l'acció del govern.

I vosté, ací, el que ha demostrat és tot el contrari, vosté és que quan recolza un govern.
.
.

El senyor president:

Pregue finalitze.

La senyora Parra Almiñana:

.
.
.
no és el govern valencià, vosté recolza el govern de Catalunya i se'n va a fer-se fotos amb eixe govern, no amb este.
Mosatros estem recolzant i recolzem el govern valencià.

Moltes gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Parra.

Senyories, finalitzat el debat d'este bloc, passem a votar en primer lloc les esmenes.
.
.
, sí, senyor Torró.

El senyor Torró Gil:

Voldria que es separaren la 69 i la 70.

El senyor president:

La 69 i la 70.
Molt bé.
Sí, senyories, com dia, anem a votar en primer lloc la 31, 34 i 39.
¿Vots a favor de la 31, 34 i 39?

La senyora Crespo Domínguez:

Per favor, senyor president, voldria que separaren la 31.
(Veus)

El senyor president:

Si la seua senyoria atenguera quan parla el president.
.
.
(Veus) 31, 34 i 39.

La senyora Crespo Domínguez:

No, 31.

El senyor president:

¡Ah!
31 a soles.
Ah, molt bé.
(Algú diu: «Y 34 y 39, por otro lado.
») Correcte, molt bé.

Li demane disculpes.

La senyora Crespo Domínguez:

No passa res, senyor president.

El senyor president:

Votem l'esmena 31.
¿Vots a favor?
Gràcies.
¿Vots en contra?
Gràcies.
2 vots a favor i 13 en contra, queda rebutjada.

Ara, la 34 i la 39 conjuntament.
¿Vots a favor?
Gràcies.
¿En contra?
Gràcies.
¿Abstencions?
Gràcies.
5 abstencions, 2 a favor i 8 en contra, queden rebutjades.

Votem ara la 32 i la 33.
¿Vots a favor?
Gràcies.
Per unanimitat, queden aprovades.

Votem ara la 69 i la 70.
¿Vots a favor?
¿Vots en contra?
¿Abstencions?
1 abstenció, 6 vots a favor i 8 en contra, queda rebutjada.

I ara votem la resta de les esmenes que ha defensat la senyora Crespo i que no han segut votades encara.
.
.
(veus) perdó, del senyor Pañella, i que no han segut votades encara.
¿Vots a favor d'eixe bloc d'esmenes?
Gràcies.
¿En contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra, queden rebutjades.

Senyories, finalitzat el debat de les esmenes, anem a passar a votar l'articulat de la llei.
La presidència anirà dient números dels articles, quan vostés diguen «prou», prou.
(El senyor president parla amb el micròfon desconnectat)

Votem el número 1, que no té esmenes.
¿Vots a favor?
Gràcies.
¿Vots en contra?
7 vots en contra i 8 a favor, article 1, que no tenia esmenes.

L'article 2, el 3.
.
.
, el 2 i el 3 tenen esmenes vives.
¿Vots a favor d'estos articles?
¿En contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor, queden aprovats.

El 4 i el 5 no tenen esmenes.
¿Vots a favor?
Gràcies.
¿Vots en contra?
2 en contra i 13 a favor, són aprovats.

El 6, el 7, el 8, el 9, el 10, 11, 12.
.
.
fins el 12.
¿Vots a favor?
¿No?
Diga'm.

La senyora Crespo Domínguez:

Senyor president, voldríem que separara l'article 8 i l'article 12.
Gràcies.

El senyor president:

Perfecte.

Anem a votar des de l'article.
.
.
6, 6 i 7.
(Veus) No, no, anem a respectar l'ordre de.
.
.
(Inoïble, el senyor president parla amb el micròfon desconnectat) El 6 i el 7.
¿Vots a favor del 6 i el 7?
Gràcies.
¿Vots en contra?
Gràcies.
7 vots en contra i 8 a favor, queden aprovats.

Votem ara.
.
.
, el 6 i el 7 queden aprovats per 8 vots a favor i 7 en contra.

Votem ara l'article 8 separadament, com ha dit la senyora Crespo.
¿Vots a favor de l'article 8?
Gràcies.
¿Vots en contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovat.

Votem l'article 9, el 10, el 11.
¿Vots a favor?
¿En contra?
7 vots en contra i 8 a favor, queden aprovats.

Votem ara l'article 12.
¿Vots a favor del 12?
Gràcies.
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovat el 12.

El 13, que no té esmenes.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovat.

El 14, el 15, el 16.
.
.
, fins el 16.
¿Vots a favor?
¿En contra?
7 en contra i 8 a favor, queden aprovats.

El 17, que no té esmenes.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovat.

El 18, el 19, el 20.
.
.
(Algú diu: «Fins ahí.
») 18, 19 i 20, ¿vots a favor?
¿En contra?
7 en contra i 8 a favor, queden aprovats.

El 20, el 21.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queden aprovats.

El 22, que no té esmenes.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovat.

El 23.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovat.

24, 25, 26 i 27 no tenen esmenes.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queden aprovats.

Votem ara les disposicions transitòries.
¿Vots a favor de les disposicions transitòries?
¿En contra?
7 en contra i 8 a favor, queden aprovades.

Votem la disposició derogatòria.
¿Vots a favor?
¿En contra?
7 en contra i 8 a favor, queda aprovada.

I les disposicions finals.
¿Vots a favor?
¿No?

La senyora Crespo Domínguez:

Voldríem que separara la primera i la tercera, per favor.

El senyor president:

Perfecte.

¿Vots a favor de la disposició final primera?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovada.

Votem ara la disposició final segona.
¿Vots a favor?
¿En contra?
7 en contra i 8 a favor, queda aprovada.

Votem la disposició final tercera.
¿Vots a favor?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor, queda aprovada.

Votem ara l'exposició de motius per a incorporar-la com a preàmbul de la llei.
¿Vots a favor?
Gràcies.
¿En contra?
Gràcies.
7 en contra i 8 a favor, queda aprovat.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar davant del ple el dictamen de la comissió sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, de l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (RE número 59.
438)

El senyor president:

Senyories, finalitzat este punt de l'ordre del dia, passem al tercer, que és proposta del diputat o diputada que haja de defensar davant del ple el dictamen de la comissió.

Senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Por parte del Grupo Popular se propone a la vicepresidenta de la mesa, doña María Fernanda Vidal.

El senyor president:

Senyor Torró, ¿està d'acord?

¿Senyor Pañella?

¿Senyor Rubio?

Moltes gràcies, queda designada la senyora vicepresidenta María Fernanda Vidal.

Mig minut només perquè se reorganitzen les seues senyories i jo vaja buscant papers.
Un minut de descans.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, es reprén la sessió.

Projecte de llei, de La Generalitat, del Comité Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana (RE número 59.
439, BOC número 183)

El senyor president:

Passem al quart punt de l'ordre del dia, que, com les seues senyories saben, és debat i votació de les esmenes al Projecte de llei del Comité Econòmic i Social.

A este projecte de llei està l'esmena número 1, d'Esquerra Unida.

Per a la seua defensa, amb l'agrupació de la resta d'esmenes que ha presentat el seu grup, té la paraula la senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Sí.
Muchas gracias, señor presidente.

Bien, yo seguramente repetiré lo que ya venimos diciendo desde primera hora de la mañana, y es que vamos a debatir un proyecto de ley que, además de carecer de consenso, de haberlo podido debatir con tranquilidad y habernos puesto de acuerdo, pues se va a debatir en unas condiciones en las cuales además la perspectiva es de que no se han aprobado porque no hay números para salir aprobada la modificación de este proyecto de ley en el Pleno de las Cortes, y, por lo tanto, estamos sustanciando un debate que luego no va a tener sus frutos de ninguna de las formas.

Por lo tanto, eso por una parte.
Para manifestar nuestra protesta por esta forma de hacer las cosas.
Y además decir que las enmiendas que hemos presentado obedecen también al sentir de la enmienda a la totalidad que presentamos en el debate del plenario de las Cortes.

En primer lugar, porque -y ahí ya entro en la defensa de las enmiendas que afectan a la primera parte, a la exposición de motivos-, primero, porque la modificación y la justificación de esta ley, de este proyecto de ley, se basa en argumentos coyunturalistas, la crisis y la austeridad, cuando nosotros entendemos que es falso que sea la crisis y la austeridad lo que dé pie a esta modificación.

Si realmente hubiera habido la voluntad de modificar la ley del Consejo Económico y Social de la Comunidad Valenciana sobre la base de adecuarla a la legislación y al nuevo Estatuto de autonomía, podíamos habernos sentado a trabajar desde ese punto de vista.
Pero realmente estamos ante una justificación que a nosotros nos parece nos afrenta al propio CES cuando dice que hay que adecuar el funcionamiento de esta institución a los principios de austeridad, de eficacia y de eficiencia, como si realmente el CES no hubiera venido trabajando desde esos principios y esos puntos de vista, desde la austeridad, la eficiencia y la eficacia.

Por lo tanto, entendemos que este proyecto de ley se sitúa dentro de este ataque a lo público que el Partido Popular viene desarrollando en esta legislatura, y además de eso un ataque a nuestro autogobierno porque esta institución forma parte, es uno de los pilares básicos del mismo.

Entendemos que este planteamiento, aunque haya sido rectificado a última hora y además sin habernos justificado en el debate que tuvimos en el Pleno de las Cortes, el porqué de esta modificación, en cuanto al número de miembros del Comité Económico y Social de la Comunidad Valenciana, entendemos que esta reducción de miembros es una reducción que va a afectar a la eficacia y a la eficiencia del trabajo, que no solamente lo decimos nosotros, sino que está planteado en los propios informes que hace el jurídico consultivo y en las propias recomendaciones que hace el CES.

Y, en ese sentido, hemos planteado las enmiendas que hay en la exposición de motivos.
También hemos introducido, porque entendemos que esta ley no puede hacer un salto en el vacío, esta ley es continuidad, forma parte de ya un entramado de veinticuatro años de funcionamiento y es continuidad de toda una experiencia y de una asignación de responsabilidades y de competencias que se le da al Comité Económico y Social, y por eso entendemos que dentro de la exposición de motivos no puede dejar de haber una referencia a los principios inspiradores del Comité Económico y Social tal y como nosotros lo hemos venido considerando en la anterior ley, y que además se mantiene plenamente vigente porque es lo que tiene que alumbrar su propio funcionamiento en esta nueva etapa.

Y entendemos que no es casual que quitando entre los principios inspiradores esas cuatro funciones que tradicionalmente ha venido ejerciendo y que estaban reguladas en la anterior ley: actuar como órgano consultivo del Consell, contribuir al debate de la programación económica del Consell de los programas de fondos estructurales de la Unión Europea, con incidencia en el desarrollo económico y social de la Comunidad Valenciana o facilitar los acuerdos entre las partes en los conflictos colectivos de trabajo; o participar en congresos y en otros foros científicos y cívicos, así como promoverlos y presentar iniciativas referentes a estudio, debate y difusión de cuestiones relacionadas con las materias de los que son competentes; además de profundizar en la cultura de la participación y de la democracia económica.
Entendemos que eso son valores políticos que alumbran el funcionamiento de este comité y que en ningún momento puede desaparecer de la futura ley, porque es lo que da sentido al papel que como institución de nuestro autogobierno pues tiene y se le considera.

Entonces, entendemos que quitar ese elemento, esas definiciones y esas competencias precisamente de la parte expositiva, la exposición de motivos, es restar valor político a este comité.

Por otra parte, también entendemos que debe tener en todo momento un tratamiento de institución.
Y, por otra parte, entendemos que solamente debería mantenerse como justificación a la modificación lo que antes he dicho.
Lógicamente la adaptación a la reforma estatutaria del 2006 y al resto del ordenamiento jurídico vigente en la actualidad.

Por lo demás, el resto de enmiendas que viene ya en el articulado, entendemos que algunas mejoran el texto para su interpretación y comprensión, como es el primero.

Una segunda enmienda que hemos planteado que entendemos, y además hemos recogido en ese sentido las recomendaciones que hace el propio Comité Económico y Social de realizar también los dictámenes, no solamente sobre los anteproyectos, sino también sobre los decretos que regulan estas materias.

Igualmente nosotros situamos en 19 miembros, incluida la presidencia, los componentes del Comité Económico y Social.
En ese caso, nosotros hemos respetado la propia recomendación que hace el Comité Económico y Social porque entienden que es el número mínimo imprescindible para poder realizar con eficiencia y eficacia sus propias funciones.

Introducimos también para respetar la proporcionalidad y la representatividad de cada uno de los grupos que conforman el comité las personas expertas dentro del tercer grupo.
Las personas expertas no deberían incorporarse como un grupo más, porque entendemos que eso desequilibra la representación de los grupos que realmente son los que deben tener la representación real…

El senyor president:

Ruego finalice, señora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

…-sí, sí, por favor, estoy acabando ya-.
Y plantear, por tanto, una conformación de la junta directiva, en la cual no estarían como tal los dos expertos que plantea el proyecto de ley.

Muchas gracias.

El senyor president:

A vosté.

Turno en contra, señor Rambla.

El senyor Rambla Momplet:

Muchas gracias, presidente.

Muchas gracias a la representante del Grupo de Izquierda Unida.

En este debate en comisión de un proyecto de ley, el Proyecto de ley del Comité Económico y Social, que en definitiva es un nuevo proyecto de ley que, tras veinte años de vigencia de la anterior norma, fue creada en el año 1993, corresponde ahora pues adaptarlo a unas nuevas realidades, tanto desde el punto de vista social, económico, como también de estructura y sistemática para una mejor eficiencia de esta norma.

Sinceramente, yo creo que ustedes no quieren esta ley, y así lo manifestaron en su enmienda a la totalidad.
Y quiero pensar que no la quieren por el contenido de la misma, y no porque no crean en la institución del Comité Económico y Social.

En todo caso, como les digo, es necesario ir adaptando estas instituciones.
Creo sinceramente que el contenido de la norma bien merecería, si ustedes creen en esta institución, su apoyo para que la norma pudiera salir adelante.
Y esperamos contar con la mayoría suficiente, a diferencia de lo que ha dicho usted al principio de su intervención, esperamos contar con la mayoría suficiente para que esto pueda salir adelante.

Y, desde luego, tanto en esta intervención como en la próxima y en tantas ocasiones tenga la oportunidad, intentaré también contar con el apoyo de su grupo, porque creo que las modificaciones que se hacen sobre esta norma y sobre esta institución, no afectando su funcionamiento y estando ustedes de acuerdo en el trabajo realizado a lo largo de los últimos años, pues bien merecería ese apoyo y no que una diferencia de un miembro más, un miembro menos o pequeños retoques que ustedes estaban planteando en sus enmiendas parciales, desvirtúen lo que creo que debe de ser un apoyo mayoritario hacia una institución que, además de estar recogida en nuestro estatuto, y donde me atrevería a decir que la Comunidad Valenciana es la única que le da un tan alto rango, rango estatutario, a estos órganos, a estas instituciones de La Generalitat, como la academia que hemos visto en el anterior punto del orden del día, como la propia Sindicatura de Comptes, el Síndic de Greuges o, en este caso, el Comité Económico y Social o propio Consejo Jurídico Consultivo.

Este proyecto de ley, como le decía, no toca ninguna competencia y, por tanto, no toca ninguna función, y lo que busca es, como decía antes, adaptar el número de miembros a algo que está adaptándose todo el conjunto de las administraciones públicas, no sólo en la Comunidad Valenciana, sino fuera de ella, dándole pues un número y una nueva estructura que permitan desarrollar con la misma eficacia su trabajo, pero con un menor número de miembros, en aras a buscar esa austeridad y esa política de concepción del gasto genérica, que en algunos casos es de enorme cuantía y en otros casos, como en éste, no es de enorme cuantía, pero cualitativamente tiene su significado y de alguna forma sigue con una política que está llevando el conjunto de la administración.

Por ello, incluso el propio Partido Popular ha enmendado su norma elevando el número de miembros, de los 15 que había planteado hasta 18, que está a un miembro de los que usted plantea en su enmienda.

Por tanto, ese es uno de los objetivos, objetivo que yo creo que esa diferencia de un miembro no tiene que llevarle a echar por tierra un consenso que creo que merece la pena en favor de esta institución llevar adelante.

En segundo lugar, esta norma, además de reducir el número de miembros, pues busca también una mejor sistemática adecuando la norma para una mejor interpretación en sus contenidos y luego, también, tras veinte años de vigencia hay otras normas que, en relación a esta, tienen su incidencia y, sobre todo, la reforma estatutaria del año 2006 y el resto del ordenamiento vigente que requerían de leves matizaciones, como también es el cumplimiento de la Ley 9/2003 en relación a la igualdad entre hombres y mujeres, eliminando cualquier referencia al lenguaje sexista.

Sí quisiera decirle que.
.
.
en cuanto a alguna de sus enmiendas concretas creo que contiene errors de interpretación como, por ejemplo, al hablar de la exposición de motivos, cuando una enmienda suya se refiere a modificar el término instrumento idóneo, que son dos palabras que contiene esta exposición de motivos, no nos estamos refiriendo, no se refiere, en este caso, el Consell, al hacer la norma, al hablar de instrumento idóneo al Comité Económico y Social, sino a la norma legal, el instrumento idóneo era la norma legal, y ha dado cobertura durante veinte años a la institución que es el Comité Económico y Social.
Y, por tanto, bueno, pues creo que es un error de interpretación.

Igual que también creemos que eliminar párrafos o añadir nuevos párrafos en la exposición de motivos no es baladí, porque, en definitiva, se está modificando el contexto en el que se aprueba la iniciativa, se alteran objetivos de la misma.
Y creo que estamos ante una exposición de motivos adecuada a sus contenidos, que describe una institución, que se desarrolla conforme a esos criterios de eficiencia, eficacia y austeridad en la gestión y, por tanto, no cabría aceptar esas enmiendas de modificación o de adición de nuevos párrafos en la exposición de motivos.

Y, por otro lado, hay otras enmiendas, por ejemplo, la que hace al artículo 2, que son redundantes, porque ya se encuentran recogidas en el resto del articulado.
Y en cambio, hay otras enmiendas, como las que quieren hacer al artículo 4, que esas sí buscan alterar claramente las funciones del Comité Económico y Social, con consecuencias además en el resto del ordenamiento jurídico y creo que saliendo fuera del ámbito que les es propio.

Es bien cierto que aquí…, bueno, tampoco han trabajado mucho, porque algunas de las enmiendas, o buena parte de las enmiendas que presentan, las recogen del informe que ha hecho el Comité Económico y Social, que, por cierto, es favorable en su conjunto a la aprobación de esta norma.

Por tanto, creo que no es momento de alterar las funciones de una institución que ha venido desarrollando durante veinte años una excelente labor.
Es momento solo de adaptar la misma a la nueva realidad.
Y, bueno, me gustaría ver su disposición a favor de este Comité Económico y Social y que puedan votar a favor de esta norma en beneficio de esta institución.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Rambla.

Senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Muchas gracias.

Bien.
Vamos a ver.
Empezando por las cuestiones de la exposición de motivos, porque es donde se da sentido a la propia ley y al desarrollo de la propia ley.

Vamos a ver.
En la exposición de motivos es donde se expresa el papel que debe jugar luego la institución, que luego es la que se regula, se regula a través del articulado.

Y, por lo tanto, para nosotros que desaparezcan de la exposición de motivos determinados elementos, como son precisamente -a los que antes me he referido- los principios inspiradores del Comité Económico y Social, no nos parece nada baladí.
Nos parece que tiene que estar ahí porque nosotros recogemos, y se recoge…, la normativa recogería el origen, no solamente el origen sino el sentido de las funciones de esta institución.

Y el enunciado de estos cuatro principios que antes he tratado de trasladar y de leer…, además que profundizar en la cultura de la participación y de la democracia económica, nosotros entendemos que ese elemento está en el nacimiento del mismo comité.
Y, por lo tanto, que debería darse continuidad al mismo, a esos mismos principios en la nueva norma.

En segundo lugar, aquí -vamos a ver- no hay una alteración de los principios normativos o de las funciones y los objetivos del Comité Económico y Social.
Es verdad, nosotros hemos trasladado muchas de las advertencias o de las sugerencias que el Comité Económico y Social hace, y no nos parece que eso sea nada mal, sino al contrario: conocer de la experiencia de quienes vienen trabajando en esta institución durante muchísimos años.

Y, por lo tanto, cuando ellos dicen, «el Consejo Económico y Social emitirá dictámenes de decretos que desarrollen las leyes», tiene un valor muy determinado, se refiere a que ellos actúan…, el Comité Económico y Social actúa sobre anteproyectos de ley, y entienden que deben actuar también sobre…, una vez todo el proceso de consulta y de…, y con los distintos organismos consultivos de la Generalitat valenciana emiten, pretenden sobre las materias que le son de su competencia emitir un dictamen.

Igual que facilitar los acuerdos de las pares en conflictos colectivos y de trabajo, en función también de las normas que hasta entonces…, de las asignaciones de funciones que hasta entonces se les ha venido dando.

Esos son, digamos, introducción de elementos que nosotros entendemos que están bien introducidos.

Pero al final, cuando en la exposición de motivos se habla de adecuar las normas al tema económico, al tema de la crisis económica, de adecuar los números, ustedes al final también rectifican y suben para arriba.

Lo que no rectifican es el sentido de la proporcionalidad en la representación de los grupos, introduciendo luego el papel de los expertos como un elemento más, como un grupo más real a la hora del voto de la junta directiva, por ejemplo.

El senyor president:

Pregue finalitze, senyora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

Y en ese sentido es también en el sentido que nosotros rechazamos eso.
Igual que rechazamos… Ustedes podrán tener la mayoría, efectivamente, para sacar el CES adelante.
Nosotros lo que pretendemos es que CES siga teniendo esas funciones que ha tenido y no se le quite valor político…

El senyor president:

Muchas gracias, señora Sanz.

La senyora Sanz Alonso:

…a una institución en estos momentos por la nueva normativa.

El senyor president:

Gracias.

Señor Rambla.

El senyor Rambla Momplet:

Gracias, presidente.

Sinceramente, yo creo que la exposición de motivos de esta norma recoge claramente los principios inspiradores del Comité Económico y Social.
De hecho, no se ha variado en la norma, ni en su articulado ni en su exposición de motivos, ni competencias ni funciones.
Y, por tanto, bebe de las mismas fuentes que bebió la creación de la primera norma del Comité Económico y Social.
Y ahora lo único que busca es realizar mínimos ajustes en su estructura, pero no en sus funciones y competencias.

Y sinceramente, tampoco entiendo cómo no se es capaz de dar un paso, que no desmerece su acción política para nada, apoyando determinadas iniciativas.
No hay que estar el no por no absolutamente en todo.

Y, en este caso, si se cree en la institución, se cree en las funciones que ha desarrollado, que durante veinte años creo que ha sido ejemplo además este Comité Económico y Social desde la ciudad de Castellón, logrando importantes consenso en las normas que ha ido aprobando el gobierno, y en aquellas consultas en las que se le ha planteado, incluso en momentos convulsos de la vida social, económica o política de nuestra comunidad, pues yo creo que merece este Comité Económico y Social que le demos el respaldo todas las fuerzas políticas y que pueda seguir desarrollando otros muchos años, con esta nueva estructura y estos leves retoques en su contenido, que vaya desarrollando esa labor.

Y sus enmiendas, ni la que presentó en la totalidad ni las parciales de ahora, creo que no son merecedoras por su contenido de que ustedes no respalden esta norma.

Por tanto, le reitero nuestro interés, y estoy seguro también que el de los miembros del CES, de contar con la participación de todos los grupos políticos en el momento en que se produzca esa votación.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Rambla.

Finalitzat el debat, anem a passar a votar les esmenes que ha defensat la senyora Sanz en bloc, si ningú demana el contrari.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Jo voldria separar la 11, 19 i 47.

El senyor president:

11, 19 i 47.
Perfecte.

Anem a passar…

La senyora Martínez Ruiz:

Nosotros también queremos separar la 6 y la 11, la 32 y la 42.
Y luego la 19, la 21 y la 31.

El senyor president:

Un momento, por favor.

La senyora Martínez Ruiz:

¿Repito?

El senyor president:

6, 11, 32, 42…

La senyora Martínez Ruiz:

6, 11, 32, 42, por un lado; y 19, 21 y 31 por otro.

El senyor president:

Anem a votar, en primer lloc, anem a votar la 11 i la 19.
¿Vots a favor de la…?

La senyora Martínez Ruiz:

No, no.
Yo entre la 11 y la 19…

El senyor president:

¿Las quiere separadas también?

La senyora Martínez Ruiz:

Es que en los bloques que yo he hecho van separadas.

El senyor president:

Efectivamente.
Votamos la 11.
¿Votos a favor de la enmienda número 11?
1.
¿Votos en contra?
9.
¿Abstenciones?
5 abstenciones, 1 voto a favor y 9 en contra.
Queda rechazada la 11.

Votamos ahora la 19, pues.
¿Votos a favor de la 19?
¿Votos en contra?
Gracias.
1 voto a favor y 14 en contra.
Queda rechazada la 19.

Y aquí queda ahora la 6, 32 y 42.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
La 6, 32 y 42.
Repetimos.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
¿Abstenciones?
Gracias.
2 votos a favor, 5 abstenciones y 8 en contra.
Quedan rechazadas.

Votamos ahora la 21 y la 31.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
2 votos a favor y 13 en contra.
Quedan rechazadas.

Por último, la 47.
¿Votos a favor?
¿Votos en contra?
Gracias.
6 a favor y 9 en contra.
Queda rechazada.

Y ahora el resto…

La senyora Mollà Herrera:

¿I no se pot fer explicació de vot?

El senyor president:

No, no, no.
En els debats…, en els projectes de llei el reglament diu que és torn a favor i torn en contra.
(Veus) En les esmenes, no.

Passem a votar la resta d'esmenes que ha defensat… Senyora Mollà, el reglament és molt clar.
Després… (Veus) És torn a favor i torn en contra.
(Veus) Senyora Mollà, perdone, que anem malament de temps.

La senyora Mollà Herrera:

A mi m'agradaria tindre l'article que me nega la possibilitat de fer la meua explicació de vot.

El senyor president:

Aquí té la presidència (inintel·ligible) …, i vosté busque per quin article…

La senyora Mollà Herrera:

Per a això està la presidència i per a això està el lletrat d'esta comissió, per a assessorar-me sobre quin article exacte me prohibix a mi utilitzar la meua explicació de vot…

El senyor president:

El reglament.

La senyora Mollà Herrera:

…quan no he pogut en participar en un debat de sí o no, perquè jo entenc…

El senyor president:

Senyora Mollà , no té la paraula.
Deixe'm que la presidència li explique.

Vosté ja lleva massa temps…, no massa temps, perdó, lleva molt de temps en la cambra.
Pareix mentida que vosté, que és tan estudiosa, no sàpia que en les esmenes només hi ha torn a favor i torn en contra.
Altra cosa és quan se fan debats de totalitat o al final d'una secció o al final d'un projecte.
Per tant…

La senyora Mollà Herrera:

Pareix mentida que vosté, senyor Maluenda, no puga dir-me l'article que me prohibix…

El senyor president:

Sí, sí.
Ara li ho buscarà el lletrat, però mentres avancem, que anem malament de temps.
(Veus) A més, estem votant.
No se pot interrompre mai una votació.
Prenga nota d'això també per al futur.
(Veus) Bé, vosté és la que diu una cosa que no és de veres.

Passem a votar la resta de les esmenes que ha defensat la senyora Sanz.
¿Vots a favor?
¿Vots en contra?
Gràcies.
7 vots a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Passem a l'esmena… (Veus) Article 117.
2.
La presidència podrà fixar un temps màxim per al debat de cada article o agrupació d'estos -que és el que hem fet per unanimitat dels quatre grups-, aixina com el nombre d'intervencions i duració a la vista de peticions -també ho hem fet-.
.
.
Sense perjuí del que estableix l'article 71 del reglament, sols cabrà un torn i altre en contra.

Senyories, passem a l'esmena…, passem a l'esmena número -(remors) gràcies, senyor Ibáñez-.
.
.
, la 4 de Compromís, i considerem agrupada en la 4 la resta de les esmenes que ha presentat este grup parlamentari.

Per a la seua defensa té la paraula la senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Nosaltres hem presentat una sèrie d'esmenes que entenem que milloren el text plantejat pel govern del Partit Popular i del Grup Parlamentari Popular, perquè creguem que una de les qüestions de què partim de base equivocada és sotmetre a la situació que estem patint a les nostres…, els nostres organismes i les nostres institucions públiques.

Si nosaltres creguem convenient que el CES és una figura que ha de, d'alguna manera, salvaguardar-se, no entenem per què té d'estar subjecte a unes condicions marcades per una crisi econòmica, política i social.
I, per tant, per això esmenem l'exposició de motius que planteja el govern valencià.

Per una altra part, ja concretant, diguérem, en el que són les esmenes particulars als articles, començaríem per l'article 5, on nosaltres entenem que a part de la sol·licitud per part d'este comité d'informació complementària per tal de realitzar els seus estudis o informes, creguem que el comité té dret a demanar la compareixença dels consellers o conselleres, alts càrrecs de l'administració o persones que per la seua experiència o competència professional resulten adequades a l'hora de poder aportar en els informe que realitza este comité.

Per un altre lloc, entraríem dintre de la composició, del que entenem que deuria ser el CES.
I nosaltres sí que plantegem una possible reducció, però la plantegem a 19 membres, que malgrat que l'esmena 5 pose 20 membres, va haver-hi una correcció de errades, que encara no entenc per què no apareix en estes esmenes que avui estem debatent, però vam fer una correcció d'errades i vam dir que foren 19 els membres que tinguera el Comité Econòmic i Social.

D'eixos 19 membres, ¿què plantegem?
Doncs que en el grup 1, els integrants de les organitzacions sindicals, passen de 4 que planteja el Partit Popular a 5; que del grup 2, que són les representacions de les organitzacions empresarials, de 4 que planteja el Partit Popular, demanem que en siguen 5; dels representants del grup 3, que són dels sectors econòmics i socials, que el Partit Popular en planteja 4, nosaltres l'esmenem i demanem que en siguen 6.

¿A raó de què?
Doncs fem…, introduint canvis en la composició que planteja el govern del Partit Popular.
Per exemple, quan parla de la representació del sector de l'economia social, nosaltres afegim «i l'economia cooperativa».
No sé per què este oblit per part del govern valencià.
I els dos nous membres que afegim als que planteja el govern són un en representació dels moviments ecologistes i un en representació de les organitzacions no governamentals.
No entenem com és possible que se reconega fins i tot en esta mateixa llei, que ve a instàncies del govern valencià, que se puguen fer informes, per exemple, dels impactes de sostenibilitat, dels impactes a nivell d'ecologisme que poden fer i poden emetre informe, i no hi puga haver una representació dels moviments ecologistes en el Comité Econòmic i Social; i també que se facen informes sobre l'impacte social i no hi haja una representació de les organitzacions no governamentals.

Estes dos figures, a més, no ens les inventem Compromís, no solament és que formen part del nostre teixit associatiu i representatiu, sinó que, a més, en el Comité Econòmic i Social Europeu estan reconegudes estes dos figures com a membres del Comité Econòmic i Social Europeu.
I la veritat és que a nosaltres no ens agradaria, com sempre, estar endarrerits en el reconeiximent que s'ha de fer a les persones que treballen en la nostra societat per a aprofundir i, en este cas, per a realitzar informes que estiguen més adequats a les experiències professionals, associatives i il·lustratives que poden fer estes organitzacions.

I després parlem del grup 4, i el grup 4 nosaltres entenem que ha de passar de dos persones que se planteja a tres.
¿En quin sentit?
Nosaltres creguem que ha de donar-se cobertura a persones que tinguen capacitat i experiències professionals que puguen ser garantides mitjançant uns requisits que reglamentàriament se desenrotllarien a posteriori, que eixes persones, que serien representatives de les universitats o dels sectors professionals, pogueren, ja dic, seguint estos criteris, acudir a una borsa, a un sorteig, perquè estiguen interessades en formar part del Comité Econòmic i Social, i pel mètode de la insaculació, és a dir, del sorteig, puguen eixir nomenats membres de facto i de ple dret d'estes Comité Econòmic i Social.

Davant d'açò també entenem que s'ha de fer algun tipus de consideracions respecte a com s'ha d'elegir les persones que representen el Comité Econòmic i Social i, com vostés voran, doncs, bé, amb les dos persones que hi afegim dels moviments ecologistes i del moviment cooperatiu, doncs, bé, estarien de mutu acord de les persones de les organitzacions ecologistes i de les organitzacions no governamentals que representen estos sectors.

Després tenim com s'elegix les presidències.
.
.
, presidència, vicepresidència i secretaris, i ahí nosaltres creguem que cal donar-li un sentit molt més democràtic al que ara exposa el Partit Popular i ha estat regint el Comité Econòmic i Social.
Per exemple, nosaltres neguem que hi haja representació designada unilateralment pel govern valencià i, per tant, qualsevol referència d'esta llei que done la possibilitat que el govern valencià siga, de forme unilateral, qui designe, la llevem, i a part d'això introduïm que totes les decisions siguen preses democràticament per votació, preferentment per acord i, si no, per majoria en el Comité Econòmic i Social per a la figura de la presidència, per a la figura de les vicepresidències i per a la figura del secretari.
¿En quin sentit?
En que són quatre figures, nosaltres creguem que s'ha de donar cabuda a estes quatre parts que conformarien per grups el Comité Econòmic i Social i, per tant, canviem, diguérem, els articles que regulen este sentit per a que, doncs, la presidència puga ser de qualsevol dels quatre grups, la vicepresidència puga ser de la resta de grups que no haja eixit elegida la presidència i les secretaries del grup que restaria de les que han elegit tant la presidència com les vicepresidències, per a que tots els grups puguen representar-se en el Comité Econòmic i Social i estar, d'alguna manera, en igualtat de condicions amb estes figures que se plantegen.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Senyor Rambla.
(Pausa)

(Veus) Reclame-li al senyor Pañella (inintel·ligible) .
.
.
ha donat el consentiment.

Senyor Rambla.
.
.
(Pausa) Senyor Rambla, té la paraula.

Els senyor Rambla Momplet:

Moltes gràcies, president.
(Veus)

Muchas gracias, señora Mollà, estamos ante algunos argumentos que tengo que reiterar respecto de la intervención anterior, porque creo que su enmienda a la totalidad y sus enmiendas parciales dejan entrever sus nulas ganas no solo de que esta norma vaya adelante, sino.
.
.
, yo no estoy muy convencido de su creencia en esta institución, porque, sinceramente, ni del contenido de su enmienda total ni de las enmiendas parciales se deduce una voluntad de participar en este consenso, habida cuenta que ninguna de esas enmiendas, a mi modo de ver, tiene ningún profundo calado como para que desvirtúen el apoyo que pueda otorgar a esta norma.

Una norma que, además, como he dicho antes, ha permitido dar cobertura a esta institución durante veinte años y que merecería, si creen que la institución ha desarrollado su función correctamente, el apoyo de su grupo parlamentario.
Fíjese que, por resumirlo de alguna forma, sus enmiendas son leves ajustes en cuanto al número de miembros, y alguna incorporación.
Fuera de ello, no desvirtúan el contenido de la norma y, por tanto, yo les pediría que reconsideraran su posición en cuanto a la aprobación o no de este texto, por cuanto que estamos hablando de una importante institución de nuestro autogobierno y merecería que, sin perjuicio de su.
.
.
, bueno, de su.
.
.
, en el mejor sentido de la palabra, beligerancia política en la defensa de sus ideas, en estas cuestiones básicas de las instituciones del autogobierno contáramos con su aprobación.

Han sido, además, el grupo parlamentario que ha presentado mayor número de enmiendas, en número de 17, enmiendas donde.
.
.
, muchas de ellas buscan eliminar o añadir párrafos de la exposición de motivos que repercuten directa y negativamente en la función de la parte expositiva que tiene que tener esta norma y, por tanto, en la correcta interpretación de la norma.

En otras enmiendas en las que se refiere al número de miembros, también el Grupo Parlamentario Popular ha introducido enmiendas reduciendo el número de miembros de los originalmente existentes, pero aumentando los que el primer proyecto de ley tenía, y yo creo que, en ese sentido, estamos en un punto de igualdad en el que merecería la pena, como digo, su apoyo.

Igualmente, dos de sus enmiendas, estamos de acuerdo en el espíritu de las mismas, las que hacen referencia a aumentar a 5 el número de miembros del grupo 1 y del grupo 3, aunque hay una enmienda más amplia del Grupo Parlamentario Popular en ese mismo sentido, que sería la que daríamos su aprobación, auque, como digo, recoge el espíritu de dos de sus enmiendas.

Y, por otro lado, creo sinceramente que hay enmiendas carentes de sentido por redundantes.
En concreto, cuando estamos hablando de la economía social, entiendo que no hace falta hablar del cooperativismo si por economía social.
.
.
lo entendemos en su sentido amplio, donde el cooperativismo formaría parte de esa economía social.

Y en cuanto a añadir otros miembros como representantes de organizaciones no gubernamentales o movimientos no ecologistas, creo que le iba a dotar de una heterogeneidad a este grupo tercero que parece difícilmente compatible con el ejercicio de las funciones, y además estaría un poco alejada de lo que es.
.
.
, bueno de lo que queremos que sea ahora una estructura más reducida del Comité Económico y Social, e incluso entraríamos en una dinámica que nos podría llevar a.
.
.
, es decir, ¿por qué esos dos y no otros dos, y no otros dos u otros cuatro a sectores o ámbitos en los que también tienen relación con el Comité Económico y Social, que acaba valorando y acaba dando su opinión sobre normas de muy variado contenido?
, y, por tanto, sería deseable, pues, que representantes de muchos ámbitos de nuestra sociedad pudieran estar ahí presentes.
En aras de tener una estructura sostenible y razonable, es por lo que se ha planteado durante veinte años una estructura y que ahora, fundamentalmente, continúa en este nuevos proyecto de ley.

Luego, me llama la atención una enmienda que plantean al artículo 8, en la que quieren que se elijan algunos miembros del CES por sorteo entre aquellos que hayan mostrado su voluntad de pertenecer a ello.
Creo sinceramente, y con todo el respeto, que esto no es una tómbola y que aquí hay que reunir unos requisitos, y una institución de la categoría y del nivel estatutario que tiene esta norma, merece que.
.
.
, bueno, pues, que haya una formalidad y una representatividad en quienes vayan a ser miembros del CES y, por tanto, creo que no sería esa una forma adecuada de elegir a los miembros del mismo.

No ha dicho nada, y creo que es digno de ser tenido en cuenta, la eliminación en la norma del grupo cuarto, de los miembros del Consell, lo cual.
.
.
, o los miembros de la administración valenciana, lo cual redunda en una mayor fuerza y participación del resto de sectores de la economía y de la sociedad como garantes de esos acuerdos, de esos dictámenes que tiene que ofrecer el Comité Económico y Social.

En definitiva, me gustaría que por la importancia de la institución en la que estamos aprobando la norma y por la gran labor que ha desarrollado en los últimos veinte años, y por la propia disposición de los miembros del Comité Económico y Social al contenido de esta norma, que los distintos grupos políticos y, en este caso, el suyo, aunque sea una excepción, una notable excepción en lo que es su política, pudiera apoyar la norma, porque creo que la institución y el autogobierno bien lo merece.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Rambla.

Rèplica, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

A mi la veritat és que em resulta totalment increïble els arguments que vostés posen damunt de la taula en estos debats.
És a dir, que en l'article 6, que diu «promoció, assessorament i consulta» sobre què, i el punt 3 siga medi ambient i vostés diguen que les organitzacions ecologistes seria, doncs, bé, una impossibilitat per a exercir les funcions que requerix el CES, quan ¿qui millor que, diguérem, assessorar sobre medi ambient que les organitzacions ecologistes?
No, ho va a fer la cambra de comerç.
.
.
, ho van a fer els sectors econòmics des de la seua perspectiva.
.
.
Ho van a fer les associacions de consumidors, ho van a fer l'associació de veïns.
.
.
I jo crec que poden assessorar sobre medi ambient, però, home, les organitzacions ecologistes són.
.
.
, ¡i en el seu punt 3 és que específicament vostés parlen de medi ambient!
.
.
.
¿Qui pensen que té d'assessorar sobre medi ambient, si no estan les organitzacions ecologistes?
I les organitzacions no governamentals, sobre temes de pobresa, sobre temes de societat.

I estes dos figures, senyor Rambla, que a vostés és que el punt de mira se'ls queda curt, estes dos figures estan reconegudes tal qual, literalment i separades, formen part del Consell Econòmic i Social Europeu.
.
.
¡Reconegudes!
.
.
.
O a vostés això els pareix una institució que.
.
.
, bé, que «su funcionamiento seguro que no va a ser posible, porque estas dos asociaciones.
.
.
, y.
.
.
, ¡claro!
, y quien dice estas podría decir otras».
.
.
Ah, doncs, no sé, li ho preguntem al Consell Econòmic i Social Europeu per què consideren que les organitzacions ecologistes i les organitzacions no governamentals tenen de tindre un paper rellevant en un comité econòmic i social.

La veritat és que la manera de menysprear de vegades és indignant, sincerament, indignant, ¿no?
Aquí tenim de fer-los un reconeiximent a les cambres de comerç, als sindicats, als empresaris, a les associacions de consumidors, a tal.
.
.
, i nosaltres li ho fem, però el menyspreu a les organitzacions ecologistes i a les organitzacions no governamentals que fa constantment, i no sols en açò, el Partit Popular, és digne d'estudi i prou preocupant, sincerament, prou preocupant.
Vostés estan molt poc avançats en el que és el segle XXI i, sense dubte, probablement és perquè amb ells trobaran problemes a l'hora de poder dur endavant les seues polítiques.

Després, el tema del sorteig.
Miren, això de falta de «rigurosidad» i tal, a mi açò ja me pareix.
.
.
, o siga, una fórmula que se va crear en l'antiga Grècia, fins i tot per a elegir els jutges, vull dir, una cosa tan antiga, tan reconeguda i tan democràtica, que, a més, efectivament, passa per reunir uns requisits que reglamentàriament s'establixen.
.
.
, si nosaltres ho posem en la nostra esmena, ¿quina falta de rigor és eixa?
Vostés en això també haurien de fer una miqueta d'història, sobretot per a saber que hi han fórmules democràtiques que no cal inventar-les i que són formals, no el que vostés se pensen, que de vegades jo crec que (inintel·ligible) .
.
.
més per la caverna que per una altra història, ¿no?

I, després, acabe, miren, vostés, al final, el problema és que tenen un discurs al carrer i un discurs que.
.
.

El senyor president:

Pregue finalitze, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
després és el que executen, vénen ací a dir que la situació econòmica ha de contemplar este tipus de reformes i aixina contribuirem a l'eixida de la crisi, quan, efectivament, és tot el contrari, les polítiques que estan fent, les que fan malbaratant els nostres recursos, no injectant en l'economia productiva,.
.
.

El senyor president:

Pregue finalitze.

La senyora Mollà Herrera:

.
.
.
no vetlant pels drets socials, tot açò és el que està generant encara més crisi econòmica, no ho van a pal·liar amb estes (veus) reformes i vostés ho saben.

Res més.

El senyor president:

Senyora.
.
.
Gràcies.

Senyor Rambla.

El senyor Rambla Momplet:

Muchas gracias, presidente.

La verdad es que, señora Mollà, usted es un.
.
.
(S'interromp la gravació)

Intentamos saber que estamos ante un debate de un enorme calado porque tenemos delante una de las principales instituciones del autogobierno en la Comunidad Valenciana, y creo que eso merece la pena, sin perjuicio de defender, y lo respeto, determinadas posiciones e incluso presentar enmiendas que puedan enriquecer la norma, sin perjuicio de eso, que al final seamos capaces de valorar el todo en su conjunto de manera positiva y prestar apoyo a una norma que, como digo, tiene que regir los destinos del Comité Económico y Social.

Ya le he señalado en cada una de sus enmiendas la posición que el Grupo Parlamentario Popular tendrá en la votación, sin perjuicio que, como le he dicho, en dos de ellas estamos de acuerdo en el espíritu y en su contenido, pero que están dentro de las presentadas por el Partido Popular de manera más amplia y, por tanto, indirectamente resultan aprobadas en la aprobación de la enmienda que ha presentado el Partido Popular; y en las otras apartándose, por un lado de las funciones, por otro de la competencia y por otro abriendo un abanico en cuanto a la incorporación de nuevos sectores, que, como le digo, tan respetables como los que usted defiende y que desde luego el gobierno de La Generalitat claro que les da cabida en aquellos ámbitos en los que corresponde, como le digo, abriríamos la incorporación de colectivos que al final acabaría desvirtuando el número de miembros y las funciones de este Comité Económico y Social.

En definitiva, espero que, como su enmienda a la totalidad y sus enmiendas parciales no desvirtúan el contenido fundamental y las funciones de la norma, acabe dando su apoyo a esta institución en beneficio de las instituciones de autogobierno de la Comunidad Valenciana.

Muchas gracias.

El senyor president:

Gràcies a vosté, senyor Rambla.

Finalitzat el debat del bloc d'esmenes de Compromís, anem a passar a votar, si no tenen inconvenient, en primer lloc, l'esmena 23, 25, 27 i 43.

Sí, señora Martínez, dígame.

La senyora Martínez Ruiz:

¿Digo mis grupos o voy segregando las que usted ha dicho?

El senyor president:

No, dígamelo y yo voy tachando.

La senyora Martínez Ruiz:

Pues grupos queremos agrupar la 5, la 9, la 10, la 17, la 18 y la 43.

Otro grupo sería la 4, la 7, la 8, la 14, 23, 24 y 27.

Y otro grupo: 22, 25, 36 y 37.

El senyor president:

Vale.
Pues, si les parece, vamos a votar en primer lugar la 2, 3 y 27.

La senyora Martínez Ruiz:

2 y 3 no, Compromís no tiene.
Empieza por la 4.

El senyor president:

No, perdón, 23, y 25 y 27.
No, tampoco.
Coinciden.

Vamos a votar primero de 23.

La senyora Martínez Ruiz:

Vale, venga.

El senyor president:

¿Votos a favor de la enmienda 23?
Gracias.
¿En contra?
Gracias.
7 votos a favor y 8 en contra.
Queda rechazada.

Votem ara la 25.
Vots a favor de la 25?
En contra?
Gràcies.
2 a favor i 13 en contra.
Queda rebutjada.

Votem la 43.
Vots a favor de la 43?
Vots en contra?
Abstencions?
2 a favor, 5 abstencions i 8 en contra.
Queda rebutjada la 43.

Votem ara la 27.
Vots a favor de la 27?
Vots en contra?
7 a favor i 8 en contra.
Queda rebutjada.

Votem ara la 5, 9, 10, 17 i 18.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
6 abstencions, 1 vot a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Votem ara la 4, 7, 8, 14 i 24.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
1 abstenció, 6 a favor i 8 en contra.
Queden rebutjades.

Votem ara la 22, 36 i 37.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
1 vot a favor, 1 abstenció i 3 en contra.
Queden rebutjades.

I ara la resta, si és que en queda alguna?

La senyora Martínez Ruiz:

No, ya está.

El senyor president:

Si consideren les seues senyories que ha sigut votades totes, donem conclòs el debat de les esmenes de Compromís.

Passem a l'esmena número 12, que és del Grup Parlamentari Popular.
Entenem que estan agrupades en este bloc totes les esmenes del Grup Parlamentari Popular.

Per a la seua defensa, té la paraula el senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, señor presidente.

En primer lugar, enviaría a votación todas las enmiendas, pero sí que me gustaría hacer una significación.
En primer lugar, que si la enmienda número 16 es mantenida por el Grupo Socialista, que hablará en posterioridad, este grupo retiraría su enmienda número 15 por colisionar los dos textos y dado que vamos a mantener la del Grupo Socialista…

El senyor president:

Un momento, señor Ibáñez.

Señora Martínez.

La senyora Martínez Ruiz:

Sí, por parte del Grupo Socialista, votaremos que sí y previa retirada de la enmienda número 15.

El senyor president:

Puede continuar.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Retiraría la enmienda número 15.
Por lo tanto, se daría como no existente.

En cuanto al resto de enmiendas simplemente, y tal y como ha comentado mi compañero, señor Rambla, efectivamente lo que se pretende en las mismas es una modificación del número de miembros, de 15 a 18; se contiene una serie de consideraciones, que por parte del Grupo Compromís, y tal como había dicho también el señor Rambla pues también en sus enmiendas se contenía, pero que la nuestra es muchísimo más amplia de la que Compromís presenta y, por lo tanto, es el motivo por el que se votó «no» anteriormente y «sí» a la nuestra.
Simplemente ampliamos los grupos 1 y 2 y en el tercero dando cabida a la cámara de comercio.
Esta ampliación se ve también reflejada en la exposición de motivos y son, en resumen, la motivación por la que hemos presentado este tipo de enmiendas.
Y, sin más, el Grupo Popular las enviaría a votación.

El senyor president:

Gràcies, senyor Ibáñez.

Torn en contra a l'esmena 12, 20 i 50, del Grup Popular.

Senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Nosaltres anem a abstindre-mos en l'esmena número 20 perquè, bé, entenem que no tenim per què oposar-nos que un membre de la Cambra Oficial de Comerç forme part del Comité Econòmic i Social.

I ens anem a oposar a les altres dos: una, perquè, per començar pel principi, normalment les configuracions dels organismes són números imparells, però, bé, quasi com una cosa que no sé si vostés se n'han adonat d'este tema, però que ara resulte que vostés vullguen ampliar, i va i ho amplien a un nombre parell, quan això no forma part del que és habitual per a res en els organismes, és curiós.
És que a vore com mos quadrava per a dir que sí, però que no, per a dir que sí, però que no.
I al final fan els números i va i ix un nombre parell.
Una cosa totalment absurda.
Per no dir que tenim raó la resta en plantejar-ne 19.
Que té gràcia la cosa.
És a dir, vostés es neguen a arribar a un acord unànime en estes Corts per no ampliar a 19.
És a dir, passen de 15 a 18, són incapaços de plantejar de 15 a 19, que seria el nombre sensat, imparell, com passa en la majoria dels organismes, i tot perquè vostés es neguen a tindre un acord unànime d'estes Corts.

Així de clar.
No ho han volgut al principi, perquè no han vingut mai a parlar sobre esta reforma del Comité Econòmic i Social, i no ho volen ara fins i tot autoesmenar-se.
I cauen en l'absurd de damunt posar un nombre parell.

Però, bé, això que podria ser una cosa anecdòtica, després està el tema en, bé, el que vostés plantegen d'eixa configuració a nosaltres no ens sembla del tot satisfactòria, perquè si volem crear un Comité Econòmic i Social d'acord amb la realitat del segle XXI, no amb criteris economicistes o austericides, no, a la realitat de com entenem que és la nostra societat en els àmbits econòmics i socials, doncs eixa configuració està coixa, i està coixa perquè falten associacions molt representatives en l'àmbit de la nostra comunitat, que són primordials per a una bona labor i una bona execució i criteris raonables i sensats dels informes, com puguen ser les associacions que hem comentat anteriorment.

També entenem que hem de donar més democràcia a este Comité Econòmic i Social.
No sé quina por li tenen a la democràcia.
I bé, i podria entendre-la si és que eixa democràcia va a una formula vinculant, però del Comité Econòmic i Social?
Que no és vinculant!
I vostés li tenen una por que qualsevol persona que no vinga de la mà de ningun interés concret, ni de la mà del govern, puga estar en este comité donant la seua visió professional i acadèmica respecte els temes a tractar en el comité i a informar.

Com que això confronta en el nostre ideari de com hauria de ser un comité econòmic i social del segle XXI, adaptat al segle XXI, sense criteris economicistes i austericides, sinó que siga veritablement un organisme que funcione i que faça uns informes d'acord amb la realitat que, diguérem, la societat reclama de nosaltres, no podem estar a favor d'estes dos esmenes.
I, per tant, eixe és el nostre vot en contra.

Gràcies.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Rèplica, senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muy brevemente, señor presidente.

En primer lugar, significarle que este grupo, y concretamente quien le habla en la defensa de la enmienda a la totalidad que su grupo presentó e Izquierda Unida también, que ya anunció el incremento de 15 a 18 a miembros, precisamente en aras a llegar a un consenso mayoritario.
Fíjese que el aumento de 4 a 5 miembros en el grupo 1 y grupo 2 es algo que usted también ha reclamado hoy aquí, ha presentado una enmienda sobre este tema.
Y sin embargo nos habla a nosotros de que queremos llegar a un consenso.
Y estamos diciendo lo mismo, si usted ya no la quiere apoyar es ya un tema de si usted quiere o no el consenso.
Pero estamos hablando exactamente de lo mismo.

Y la ampliación a un miembro más, concretamente de representantes de las cámaras de comercio, también fue un tema que salió en el propio debate, cuando se decía que nosotros habíamos olvidado y dejado de lado a la representación de las cámaras de comercio en este comité.
Precisamente lo hemos vuelto a incluir.
Por lo tanto, no sé de qué consenso es del que usted me está hablando, pero, desde luego, tal y como también le ha comentado antes mi compañero, yo creo que usted está bastante alejada de la realidad y es quien no quiere llegar a un acuerdo, simplemente por una cuestión, imagino, partidista.
Pero, evidentemente, aquí se quiere a acuerdos, se quiere llegar a consensos.
La ampliación del número de miembros es una ampliación que usted misma en sus enmiendas lo recoge, y por lo tanto me va a permitir que no entienda su posicionamiento en este momento.

Nosotros hemos hecho una clara demostración de que queremos llegar a un acuerdo y un consenso lo más amplio posible para sacar adelante esta ley, porque creo que es importante para todos.
Pero, lógicamente, si usted no quiere consenso, yo difícilmente lo puedo conseguir.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Per a rèplica, senyora Mollà.

La senyora Mollà Herrera:

Gràcies.

Bé, un consens vosté mateixa està dient que no mos va a votar a favor a les nostres esmenes que vénen a ampliar estos grups, perquè el Partit Popular, si no és la seua esmena i si no és el que vostés diuen, voten en contra, quan no és en ningun moment contradictori les nostres esmenes amb les seues.
I les han votat en contra.

És a dir, ací la falta de rigor i la falta de voler d'alguna manera reconéixer que el treball que hem fet via esmenes ha de tindre un vot favorable és seua, és qui té la possibilitat, perquè tenen majoria, de tirar a la brossa la feina que mos dediquem a fer els diputats i diputades per a contribuir a millorar este text.

Resulta que fem unes esmenes que per a vostés mateixa reconeixen que milloren el text, però com no són les del Partit Popular les voten en contra.
Quan no és per a res contradictori.

I, per tant, sap?
, de vegades les formes en política també són importants.
Vostés, jo crec, que tenen molt poc punt de mira en este sentit.
I no podran trobar acords en nosaltres si se dediquen a fer este tipus de coses fins en el mínim, fins en el mínim se dediquen a fer este tipus d'atropellos, de no voler reconéixer que part de les nostres esmenes contribuïen a millorar el text del Comité Econòmic i Social.

No, no, el que és una votació, no una declaració d'intencions.
Aquí se pot parlar molt, però, en definitiva, aquí venim a votar.
Sap?

I acabe.
Nosaltres encara no entenem per què vostés ho deixen en número parell.
Podria explicar-ho, quan és una cosa que no succeïx quasi en la major part dels casos.
M'encantaria saber a qui se li va ocórrer que l'ideal era passar de 15 a 18 i no a 19 o un número imparell, per què no 17.
M'encantaria saber-ho, sap?
, com una cosa.
.
.

I després, encara no han explicat vostés per què sí que consideren que és necessari per al bon funcionament del Comité Econòmic i Social ampliar la representació dels sindicats i ampliar la representació dels empresaris.
I no volen ampliar ni la representació social, sense vindre de la mà de ningú, sense tindre ninguna etiqueta, sinó per processos democràtics d'insaculació.

¿O per què no volen que associacions i representants socials tan importants com les ONG o els sectors ecologistes, que sí que formen part de ple dret, amb vot, del Comité Econòmic i Social europeu.
.
.
; al Partit Popular de la Comunitat Valenciana li pareix que això és.
.
.
, doncs, bé, una cosa que no aprofita i que va a impedir el bon funcionament del comité?

Doncs, amb tanta limitació, com comprendran, nosaltres no anem a estar a favor.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Mollà.

Finalitzat el debat del bloc de les esmenes del Grup Popular i retirada, conforme ha fet el senyor Ibáñez, l'esmena número 15, correspon votar les esmenes 12, 20 i 50, que són la resta de les defensades.
Si no tenen inconvenient, se voten conjuntament.
(Veus) Perdó?
(Veus) La 20 separada.

Doncs, anem a votar, a petició de la senyora Mollà, l'esmena número 20.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovada l'esmena número 20.

Votem ara les esmenes 12 i 50 conjuntament.
Vots a favor?
Gràcies.
Vots en contra?
2 en contra i 13 a favor.
Queden aprovades.

Passem ara al bloc d'esmenes que ha presentat el Grup Parlamentari Socialista, que comença en la número 16 i considerem agrupades la resta d'esmenes plantejades.

Per a la seua defensa, té la paraula la senyora Martínez.

La senyora Martínez Ruiz:

Sí, senyor president.

Como ya dijo este grupo parlamentario en el debate en pleno de estos proyectos de ley, los socialistas ya dijimos que no íbamos a dar una carta en blanco al Partido Popular, al Consell y al partido que lo sustenta, ya que previamente a la aprobación de esta ley debería haber habido un consenso real por parte del Partido Popular y del Consell con todos los grupos de la oposición para que esta ley hubiera salido adelante de manera unánime.

No se consensuó y, por eso, confiábamos que en este proceso de enmiendas parciales y en esta comisión sí que viéramos que, por parte del Partido Popular, hubiera esa voluntad clara y sincera de llegar a acuerdos y de aceptación de algunas de las enmiendas que por parte del Grupo Parlamentario Socialista se habían presentado.

No han sido muchas, han sido catorce, entendíamos que eran las necesarias.
Principalmente, las enmiendas responden al dictamen que el propio Comité Económico y Social realizó respecto de la ley presentada por el Consell; que, básicamente, estas catorce enmiendas van dirigidas: por un lado, a dotar de una mayor autonomía legal y reglamentaria al propio comité; también a regularizar el estatuto que debía regir a los trabajadores, el personal de esta institución; y a regularizar el modo en el que se designaban los miembros de los diferentes grupos.

Por eso, presentamos la enmienda número 16 de adición del artículo 8.
3 c, en la cual pedíamos que, al igual que pasa con el artículo 8.
3 b, en relación a los representantes, a las organizaciones sociales agrarias y a las organizaciones marítimo-pesqueras que el miembro que perteneciera al comité se derivara de un previo acuerdo entre ellas, entendíamos que también en el supuesto c, es decir, en aquellas asociaciones de consumidores, usuarios, asociaciones de vecinos y vecinas, también se extrajera con el acuerdo previo entre estas organizaciones.

Agradecemos que el Partido Popular haya retirado la enmienda número 15, porque así cobra valor la enmienda presentada, número 16, por este grupo parlamentario, que entendemos va a ayudar a mejorar el funcionamiento diario y el desarrollo diario de esta institución.

Y espero que, ya que este grupo parlamentario ha tendido la mano y ha aceptado la mayoría de las propuestas del Partido Popular, pues, espero también que el resto de grupos, y especialmente el Partido Popular, acepte una gran parte, una mayoría de las enmiendas presentadas por el Grupo Socialista porque, como he dicho, responden básicamente a aceptar el dictamen del CES y a mejorar lo que es el funcionamiento de esta institución.

El senyor president:

Gràcies, senyora Martínez.

Torn en contra, senyor Ibáñez.

El senyor Ibáñez Bordonau:

Muchas gracias, presidente.

En primer lugar, agradecer el trabajo y la disposición del Grupo Socialista.
Y constatar de alguna forma que, cuando de verdad se quiere llegar a acuerdos y a consensos, es posible hacerlo.

Vaya por delante que, tal y como ya le he comentado, el Grupo Popular no sólo va a apoyar la número 16 que he señalado en el punto anterior, sino también la 26, la 28, la 29 y la 39, todas ellas porque consideramos que, de alguna forma, mejoran en algunos aspectos y de forma sustancial los términos recogidos en la propia ley y, por lo tanto, es una aportación no sólo válida, sino interesante.

Hay algunas cuestiones que quiero dejar también sobre la mesa, porque me permitirá su señoría que tenga algunas dudas a la hora de proceder a aceptarlas o no.
Estoy hablando de la enmienda 35 y la 40.

Son dos cuestiones que creo que, en el transcurso de su debate en el pleno, podríamos llegar a algún acuerdo, porque hay disposición para hacerlo.
Concretamente, en cuanto a la elección del vicepresidente porque colisiona dos artículos -creo que es el 16 con el 19- y se podría llegar a sustanciar un acuerdo sobre este tema.
Y también en cuanto a la normativa aplicable al personal, que es concretamente su enmienda número 40, en la que su enmienda viene a decir exactamente lo mismo que dice el texto, pero de otra forma.
Y, dado que no hemos tenido suficiente tiempo o no hemos sido capaces de sacar un texto alternativo, le brindo ya la disposición de este grupo para intentar, igual que en la número 35, llegar a un acuerdo en el pleno para poder también cerrar estas dos enmiendas de forma favorable.

En cuanto al resto de enmiendas, creo que en algunas, pues, lógicamente con una buena voluntad y sobre todo creo que con el interés, por parte de su señoría y de su grupo, de aplicar el lenguaje no sexista, en algunos aspectos, bajo nuestro punto de vista, se ha excedido por cuanto.
.
.
Concretamente, la 34 y la 38, al hablar de la presidencia y la secretaría, ustedes hablan de presidente/presidenta, secretario/secretaria.

No se la aceptamos no porque estemos en contra del lenguaje no sexista en este tema, pero es que no se está hablando de la figura del presidente o de la secretaria, sino de la institución de la presidencia y de la secretaría.
Entiende mi grupo, creo que con cierto rigor, que no cabe la posibilidad de lenguaje no sexista ahí porque la presidencia es lo que es y la secretaría es lo que es.
Diferente sería -que sí que se lo hemos aceptado en otras cuestiones- cuando se habla de la persona del presidente o la presidenta o del secretario y de la secretaria.

Éstas son las motivaciones por las que no hemos aceptado estas dos enmiendas.

Por otro lado, otra enmienda, como es la número 30, en la cual usted dice que la junta deberá ser asistida por el propio secretario, cuestión que no venía reconocida por la propia norma históricamente ya -y data de hace veinte años, como aquí se ha señalado-.
Pero es que, además, tiene que tener en cuenta su señoría que colisiona con el artículo 20, donde se específica exactamente cuáles son las funciones del secretario o la secretaria y que, por lo tanto, también en ese caso debería de procederse a su modificación porque no tendría sentido aplicarlo en un sitio y no donde debe ser, que es en el artículo 20 que se especifican cuáles son las funciones del secretario o de la secretaria.

En definitiva, y para no hacerlo más largo, nuestro absoluto respeto al trabajo que ustedes han realizado.
Creo que ha habido una clarísima disposición de intentar mejorar la norma, una disposición que además de ser oída ha sido aceptada por el Grupo Popular.
Estamos convencidos de que hay un claro ejemplo hoy aquí de lo que se puede hacer en este parlamento a la hora de intentar lograr acuerdos.

Estamos abiertos todavía, como le digo, a cerrar la posibilidad de dos enmiendas que, en este momento, las dejaríamos vivas para el pleno, si somos capaces de llegar a un acuerdo.

Y el resto de las enmiendas que no le vamos a votar a favor…, simplemente porque consideramos o que en absoluto aportan nada nuevo al texto o porque, como le he dicho, en el caso del secretario para que asista a la junta tendría que modificarse también el artículo 20, que son todas las funciones del secretario, y que una norma que lo único que pretende es una modificación, sin entrar en el fondo y el detalle concreto de la misma, pues, consideramos que si ha valido veinte años con estas funciones, lógicamente debería seguir en el mismo camino.

Nada más y muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyor Ibáñez.

Senyora Martínez.

La senyora Martínez Ruiz:

Sí, señor presidente.

Bueno, agradecer al Grupo Popular el que nos hayan aceptado cinco de las catorce enmiendas.

Espero que ese espíritu de consenso vaya en aumento de aquí al pleno, que supongo que será ya para febrero; y que, más allá de las discrepancias, en cuanto a cómo tienen que entenderse los órganos con carácter unipersonal o no, más que lenguaje no sexista, que evidentemente también lo fomentamos y lo queremos, iban dirigidas esas enmiendas, la 34 y la 38, a entender que son órganos unipersonales, no como institución, sino órganos unipersonales.
Y, por eso, diferenciábamos entre presidente y presidenta, secretaria y/o secretario.
Pero, bueno, entiendo que forma parte de la técnica legislativa y no tiene mayor importancia.

Insisto en que sería adecuado que aceptaran las enmiendas 35 y 40.
Primero, la 40, porque entendemos que daría una mayor seguridad jurídica en cuanto al estatus de los trabajadores de la institución.
Entendemos que, como una institución autonómica, debería prevalecer la normativa sobre función pública respecto a la normativa laboral; pero confío en que ustedes también lo vean y lo estudien y nos den su apoyo en esta enmienda.

Y respecto de la enmienda número 35, pues, efectivamente, teniendo claro lo que disponen el artículo 16 y el 19, es evidente que o se trata de un error o debe concretarse cuál es la voluntad, si es integrar o no en esas vicepresidencias a los miembros del bloque III.
Y por tanto, bueno, pues, esperemos que lo entiendan igual que nosotros y que acepten la enmienda.

Como les digo, espero que ese espíritu de consenso perdure hasta el pleno y en el resto de modificaciones de leyes que por esta importancia, insisto, deberían haber existido previamente a la aprobación de la ley por parte del Consell, pero que más vale tarde que nunca.

Muchas gracias.

El senyor president:

Moltes gràcies, senyora Martínez.

Doncs, bé.
Finalitzat el debat, si les seues senyories no me diuen el contrari, passem a votar en primer lloc les esmenes.
.
.

La senyora Mollà Herrera:

Sí que tinc separació.

El senyor president:

Doncs, diga-me-la.

La senyora Mollà Herrera:

La 33 per un costat.
I, després, 35, 38 i 45.

El senyor president:

Eixes tres juntes?

La senyora Mollà Herrera:

Sí, si no hi ha problema.
.
.

El senyor president:

En principi, la presidència no en veu ningun.

Passem a votar les esmenes 16, 26, 28, 29 i 39.
Vots a favor?
Per unanimitat, queden aprovades.

Passem a votar ara l'esmena 33.
Vots a favor de l'esmena 33?
Vots en contra?
Abstencions?
1 abstenció, 9 en contra i 5 a favor (veus).
.
.
, clar, per això dic 9.
1 abstenció, 9 en contra i 5 a favor.
Queda rebutjada l'esmena 33.

Votem ara les esmenes 35 i 38.
Vots a favor?
Vots en contra?
Gràcies.
9 en contra i 6 a favor.
Queden rebutjades estes dos esmenes.

I votem, per últim, la 45.
Vots a favor de la 45?
En contra?
Abstencions?
1 abstenció, 5 a favor i 9 en contra.
Queda rebutjada.

No sé, en este moment, si en queda alguna.
(Veus) Però, per si de cas, anem a votar la resta de les esmenes que ha defensat la senyora Martínez i que encara no hem votat.
Vots a favor d'elles?
En contra?
Gràcies.
Per 7 vots a favor i 8 en contra, queden rebutjades.

Senyories, anem a passar a votar l'articulat d'este projecte de llei.
Jo, com de costum, vaig diguent-los i si m'han de parar, me paren.

A l'article 1, que no hi han esmenes.
Vots a favor?
Gràcies.
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 2 té una esmena del Grup d'Esquerra Unida.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
13 a favor, 1 abstenció i 1 vot en contra.
Queda aprovat l'article 2.

L'article 3 no té esmenes.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor, queda aprovada.

L'article 4 té dos esmenes vives d'Esquerra Unida.
Vots a favor de l'article 4?
Vots en contra?
Abstencions?
1 abstenció, 1 vot en contra i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 5 té una esmena de Compromís.
Vots a favor de l'article 5?
Vots en contra?
Abstencions?
1 vot en contra, 1 abstenció i 13 a favor.
Queda aprovat.

El 6 no té esmenes.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 7 té esmenes vives de Compromís i d'Esquerra Unida, i ha segut incorporada l'esmena 12, del Grup Parlamentari Popular.
¿Vots a favor de l'article 7?
¿En contra?
2 en contra i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 8 té esmenes d'Esquerra Unida i de Compromís, i ha segut incorporada l'esmena 16, del Grup Parlamentari Socialista, i l'esmena 20, del Grup Parlamentari Popular.
Vots a favor?
En contra?
2 en contra i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 9 té esmenes vives de Compromís.
Vots a favor?
Vots en contra?
Abstencions?
Abstencions, senyora Sanz?
Repetim, repetim.
Vots a favor de l'article 9?
En contra?
2 vots en contra i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 10 té una esmena viva de Compromís.
Vots a favor?
En contra?
2 en contra i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'11, no queden esmenes, perquè ha segut incorporada l'esmena 26, del Grup Socialista.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovat.

El 12 té una esmena viva de Compromís.
Vots a favor?
En contra?
2 en contra i 13 a favor.
Queda aprovat.

El 13 no té esmenes.
Vots a favor?
En contra?
¿Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovat.

El 14 té una esmena viva del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
(Remors) Sí.
.
.
No, no, no.
Ha quedado viva.
Hemos dicho.
.
.
Perdón, perdón, perdón, perdón, es que aquí consta mal.
Está aprobada.
Está aprobada.
Luego, sí, sí, sí.
La 29 sí, estaba (inintel·ligible) .
.
.

Votamos entonces el artículo 14 y 15, con las dos enmiendas incorporadas del Grupo Socialista.
¿Votos a favor?
¿En contra?
¿Abstenciones?
2 abstenciones y 13 a favor.
Queda aprobado.

El artículo 16 tiene enmienda viva del Grupo Socialista y de Esquerra Unida.
¿Votos a favor del 16?
¿En contra?
¿Abstenciones?
En contra.
Dos en contra.
.
.
(veus) Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
6 abstencions, 1 en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

L'article 17 no té esmenes.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovat.

L'article 18 té una esmena viva del Grup Socialista.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
6 abstencions, 1 en contra i 8 a favor.
Queda aprovat.

L'article 19 té viva una esmena del Grup Socialista i altra de Compromís.
Vots a favor?
Abstencions?
En contra?
2 en contra, 5 abstencions i 8 a favor.
Queda aprovat.

L'article 20 té una esmena viva de Compromís i altra del Grup Socialista.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
1 vot en contra, 1 abstenció i 13 a favor.
Queda aprovat.

A l'article 21 s'ha incorporat l'esmena socialista, que és l'única que hi havia.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovat.

El 22, 23, 24, 25, 26, 27 i 28 no tenen esmenes.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queden aprovats.

El 29 té una única esmena viva, la 40, del Grup Parlamentari Socialista.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
7 abstencions i 8 a favor.
Queda aprovat.

A la disposició transitòria primera, segona, tercera, derogatòria única i final primera no hi han esmenes.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queden aprovades.

A la disposició final segona està viva una esmena, la 41, del Grup Socialista.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
7 abstencions i 8 a favor.
Queda aprovada.

La disposició final tercera no té esmenes presentades.
Vots a favor?
En contra?
Abstencions?
2 abstencions i 13 a favor.
Queda aprovada.

A l'exposició de motius queden esmenes d'Esquerra Unida, Socialista i Compromís, també, i una acceptada del Grup Popular, que era la 50.
Vots a favor de l'exposició de motius per a incorporar-la com a preàmbul de la llei?
En contra?
Abstencions?
2 vots en contra, 5 abstencions i 8 a favor.
Queda aprovat.

Designació del membre de la comissió que ha de presentar davant del ple el dictamen de la comissió sobre el Projecte de llei, de La Generalitat, del Comité Econòmic i Social de la Comunitat Valenciana (RE número 59.
439)

El senyor president:

Senyories, passem al següent punt, que és designació de la persona que ha de presentar el dictamen davant del ple.

Senyor Ovejero.

El senyor Ovejero Adelantado:

Sí, señor presidente.
El Grupo Popular propone, si la señora diputada lo tiene a bien, a la secretaria de la mesa, doña Eva Martínez.

El senyor president:

Senyora Mollà, està d'acord?

La senyora Mollà Herrera:

No tinc ningun problema.

El senyor president:

Senyora Sanz?

La senyora Sanz Alonso:

Tampoco.

El senyor president:

Doncs, moltes gràcies.

Queda designada la senyora Martínez.

Senyories, suspenem mig minut per a posar-mos d'acord en la continuació de la comissió.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor president:

Senyories, tal com hem quedat anteriorment, la comissió continuarà el dilluns dia 2, a les deu i mitja del matí.

Moltes gràcies, se suspén la sessió.

(Se suspén la reunió a les 13 hores i 41 minuts)