Agricultura%563442.04.29%20macro.html





Comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca realitzada el dia 29 d'abril de 2014.
Comença la reunió a les 10 hores i 36 minuts.
Presideix la diputada senyora Esther López Barceló.
Reunió número 23.

La senyora presidenta:

Buenos días, señorías.

Comenzamos la sesión de la Comisión de Agricultura, Ganadería y Pesca y le cedo la palabra al secretario para que confirme si hay quórum.

(El secretari passa llista per tal de comprovar si hi ha quòrum)

Gracias, señor secretario.

Después de confirmar que hay quórum, pasamos a la lectura del orden del día.
El primer punto sería la lectura y aprobación del acta de la reunión anterior.
Si sus señorías no tienen nada que objetar, la daríamos aprobada por unanimidad.

Y, ahora, vamos a considerar las incidencias que se han producido y los cambios en el orden del día.

La proposición no de ley del punto número 2 del Grupo Parlamentario Socialista se acumularía al debate de la proposición no de ley del punto número 8 del Grupo Parlamentario Esquerra Unida al considerar los grupos proponentes que se trata de un tema similar y, por tanto, la votación sería separada, como siempre.

El punto número 3 y el punto número 4 también acumularía a su debate del Grupo Parlamentario Socialista y del Grupo Parlamentario Compromís y con votación separada.

Y, después, simplemente hacer constar a su señorías que el punto número 7 ha sido atrasado por el grupo parlamentario proponente.

Por tanto, y después de hacer estas consideraciones, le cedo la palabra al señor vicepresidente para que tome la presidencia.

Disculpen, hay otra incidencia que no he constatado y es que, por deferencia al portavoz del Grupo Popular que está en otra comisión, vamos a pasar a debatir primero el punto número 3 y 4 en su acumulación y, después, ya retomaríamos el punto número 2.

Gracias.

(Ocupa la presidència el vicepresident, senyor Eduardo Ovejero Adelantado)

Proposicions no de llei sobre la discriminació patida per la Comunitat Valenciana en l'assignació de recursos per a desenvolupament rural per al període 2014-2020, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 76.
876, BOC número 226), i sobre la realització de les gestions per tal que s'augmente notòriament la quantitat assignada als programes de desenvolupament rural (PDR), presentada pel Grup Parlamentari Compromís (RE número 77.
306, BOC número 226)

El senyor vicepresident:

Señorías.

Entonces, pasamos a debatir la acumulación de los puntos 3 y 4, que son, el 3: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la discriminación sufrida por la Comunitat Valenciana en la asignación de recursos para el desarrollo rural para el período 2014-2020, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, que en su debate se acumulará, pero no para la votación, con el punto número 4, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de las gestiones para que se aumente notoriamente la cantidad asignada a los programas del desarrollo rural, presentada en este caso por el Grupo Parlamentario Compromís.

Por lo tanto, como por registro de entrada es primero el punto número 3, tiene la palabra para la defensa, por parte del Grupo Socialista, la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, bon dia.

A finals del passat any 2013, s'arribà a un acord al si de la Unió Europea per tal d'escometre la reforma de l'actual política agrària comuna, PAC, i establir les bases que van a regir-la en el període comprés entre els anys 2014 i 2020.

Com a resultat d'aquest acord es va implantar la fitxa econòmica, és a dir, el pressupost que anava a destinar-se des de la Unió Europea per a la PAC, pressupost que va suposar una important retallada en el muntant total i, particularment, en l'import destinat al sosteniment del sector agrari espanyol.

Dins dels fons de la Unió Europea, la política de la PAC és la que major percentatge rep.
Amb un total de més de 400.
000 milions d'euros per al nou període 2014-2020 en la Unió Europea, el gros de la PAC se les enduran les ajudes directes, amb més de 312 milions d'euros.
Per a Espanya, el repartiment de la PAC serà de 37.
700 milions d'euros en matèria de pagaments directes i 8.
053 milions d'euros per al desenvolupament rural.

El 20 de desembre de 2013, es va publicar al Diari Oficial de la Unió Europea els diferents reglaments que defineixen les regles del joc de la nova PAC.
Particularment important resulta ser el Reglament de la Unió Europea 1307/2013 del Parlament Europeu i del Consell de 17 de desembre de 2013, pel qual s'establixen normes aplicades als pagaments directes als agricultors, en virtut dels règims d'ajuda inclosos en el marc de la PAC i pel qual es deroguen els reglaments comunitaris 637/2009 del Consell, així com el Reglament de la Unió Europea 1305/2013 del Parlament Europeu i del Consell de 17 de desembre de 2013, relatiu a l'ajuda al desenvolupament rural a través dels fons europeus agrícoles de desenvolupament rural, Feader, i pel qual es deroga el Reglament 1698/2005 del Consell, ja que ambdós fixen els muntants econòmics amb els quals es farà front al pagament de drets en les diferents produccions agràries que els tenen establerts i les activitats econòmiques subvencionables en l'àmbit rural.

A l'estat espanyol, senyories, en la Conferència Sectorial d'Agricultura i Desenvolupament Rural celebrada el 21 de gener passat, s'arribà a l'acord pel qual es fixa el repartiment dels fons per al desenvolupament rural procedents del Feader, establerts en 8.
053 milions d'euros, dels quals a la Comunitat Valenciana li corresponen 2.
004 milions d'euros, és a dir, un 2,5% menys del que havia rebut en el PDR 2007-2013, i, fins i tot, comunitats més menudes, com Múrcia, rebran més diners de l'administració general de l'estat.
En aquesta conferència, l'administració general de l'estat es va comprometre a aportar un 30% de la despesa nacional que corresponga a cada programa de desenvolupament rural de les comunitats autònomes, calculat a la taxa màxima de cofinançament permés pel Reglament 1305/2013 del Parlament Europeu i del Consell de 17 de desembre de 2013, relatiu a l'ajuda al desenvolupament rural a través del Fons europeu agrícola de desenvolupament rural.

La retallada en el pressupost que l'executiu central destina per a atendre els compromisos de cofinançament del Feader ascendix a tot l'estat a 2.
000 milions d'euros, retallada que hauran d'assumir les comunitats autònomes als seus pressupostos.
En el cas de la Comunitat Valenciana, això és percep molt difícil, ateses les dificultats financeres per les quals travessa La Generalitat.

Tenim antecedents que són la mostra evident que li va a resultar molt difícil a La Generalitat aportar més diners per al desenvolupament rural, la seua falta de liquiditat li va a impedir complir amb la totalitat de les obligacions de pagaments corresponents a l'exercici 2012 per l'aplicació de la regla N+2, que pareix ser que ara serà N+3, però també s'han agreujat els problemes de liquiditat, així que poc hem avançat.

Ara, l'aportació de l'estat a la Comunitat Valenciana serà d'uns 42 milions d'euros si el senyor Cañete no rectifica i reposa els 2.
000 milions furtats al desenvolupament rural, un altre repte molt difícil de complir perquè està en altres menesters més rendibles per a la seua butxaca que no tenen la més mínima relació amb el món rural i el desenvolupament rural, senyories.
Hui mateix, ja tenim una nova ministra a la qual jo li desitge el millor en esta nova funció.

Mire, no sóc de les que m'agradaria comparar però amb un govern socialista n'hi havia un compromís de cofinançament del 50% del Feader amb les comunitats autònomes, el govern del senyor Rodríguez Zapatero va aportar 210 milions d'euros en el passat període de programació de la PAC a esta comunitat.
¿Què significa esta retallada del ministre Cañete?
Doncs, que les ajudes que rebrà el camp valencià són més d'un 80% inferior a la despesa de l'estat a la Comunitat Valenciana en el 2007-2013.

Per això, senyories, des del Grup Socialista volem denunciar la discriminació patida per la nostra comunitat en l'assignació de recursos per al desenvolupament rural per al període 2014-2010, però també denunciar eixa actitud triomfalista que va tindre l'exministre ja, Arias Cañete, en el seu discurs el passat mes de gener per a aconseguir un acord en el repartiment de diners fent creure que donava el seu suport al camp, al món rural.
Res més lluny de la realitat, senyories; totes les comunitats perden finançament respecte al període 2017-2013, però la Comunitat Valenciana més per molt que es vullguen disfressar les xifres.
I el més greu d'esta qüestió és la impossibilitat de poder dur endavant a la Comunitat Valenciana un programa de desenvolupament rural òptim.
El greu és veure com el govern del senyor Rajoy, des que va arribar a la Moncloa, es dedica a desmantellar, una darrere l'altra, totes les polítiques de suport al camp que s'havien consolidat en els anys del govern socialista.
Sabem que al PP no li agrada la Llei de desenvolupament rural sostenible del 2007, tal vegada siga per això que rebaixa un 30% l'aportació estatal per a fer d'una cosa útil i beneficiosa per al món rural, perquè per primera vegada podia optar a tindre les mateixes oportunitats que altres ciutadans, una llei insignificant.

Mire, de nou, la nostra comunitat pateix un altre despreci per part del govern central; de nou, la nostra comunitat es queda òrfena del suport del govern central que no vol ajudar els valencians a resoldre els nombrosos problemes de debilitat que presenta el món rural valencià.

Per això, des del Grup Socialista insistim i volem, amb la defensa d'esta proposició no de llei, reclamar al govern del senyor Rajoy que aporte, com a mínim, els mateixos diners per al PDR 2014-2020 que va posar un govern socialista en l'anterior PDR 2007-2013, que són 210 milions d'euros.
És el que hui tots els grups hauríem d'aprovar perquè ja està bé que des de Madrid ens castiguen amb eixa política d'assetjament i derrocament del camp valencià.

I com hem ajuntat les dos proposicions no de llei, senyor Pañella, el Grup Socialista donarà suport a la seua PNL per allò exposat i per tot el que acabe de dir però, sobretot, perquè volem denunciar i recalcar eixa retallada de 162 milions d'euros per part del govern del PP de Madrid, que són fons cofinançats del Feader i que si el govern no fa l'esforç de pujar més del 30% i de respectar-mos, com a mínim, el que teníem, eixe 50% d'aportació, doncs va a minvar-se -com ja vegem en les xifres que tenim- el que és l'aportació a les comunitats autònomes i en el cas de la Comunitat Valenciana ens deixaran amb tan sols 42 milions d'euros.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Por parte del Grupo Parlamentario Compromís, para la defensa de su proposición tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Efectivament, me sume als arguments esgrimits per la senyora Crespo, també.
I, indubtablement, nosaltres en este moment hem de fer una crítica dura a la gestió que s'ha portat tant a nivell europeu com a nivell d'estat del que són les ajudes.
.
.
, de la PAC, en general, i dels programes de desenvolupament rural, dels quals estem parlant en este moment.

Tenint en compte que, efectivament, el ministre Cañete ha enfonsat l'agricultura valenciana molt més encara del que estava, i ho ha fet perquè, realment, assumir les xifres -com hem dit- del Programa de desenvolupament rural per al període 2014-2020 que disminuïx l'aportació del ministeri d'agricultura a la Comunitat Valenciana en més de 150 milions d'euros doncs és greu, és greu.
El camp valencià no està per a anar regalant res i pareix ser que el poble valencià ha d'estar regalant contínuament allò que li correspon a la resta de comunitats.
I, en este cas, en la distribució del ministre Cañete ha sigut el que ha fet el regal principal a tota la resta; nosaltres ens quedem pràcticament en el 2,5 del total dels fons estatals que n'hi ha per al Programa de desenvolupament rural.

I jo li volia preguntar al Partit Popular on està eixe 10% que reclama sempre equivalent -diguem 10% per arrodonir- al que és el pes poblacional dins de l'estat.
No serà que l'agricultura…, diuen, «no, no, és que la nostra agricultura té un pes menor», no, no té un pes menor, saben que té un pes molt important, superior al de la població, però com a mínim eixe 10% que tantes vegades hem sentit reclamar en finançament, ¿per què no el trobem també ací?
, ¿per què no el trobem?
Amb això ens trobaríem que en este moment les aportacions, que vindran a ser al voltant de 200 milions d'euros, un poquet més de 200 milions d'euros, ¡com a molt!
, ¿eh?
-parle per a tot el període de 2014-2020, no mos enganyem, doncs ens faltarien a nosaltres 600 milions, 600 milions per a tindre una mitjana estatal assumible.

Això seria una ajuda per al nostre sector, que està.
.
.
està hui molt preocupat, no només pels problemes interns, sinó pels problemes, precisament, de les competències exteriors de tercers països animades des de la Unió Europea i en absolut, en absolut limitades o.
.
.
, no s'ha vist, precisament, per aquelles persones que ens representen en la Unió Europea i, particularment, pel Partit Popular, que és el grup majoritari, i també a nivell d'ací.

Mire, nosaltres anem a donar recolzament també, senyora Crespo, com no podia ser d'una altra manera, lògicament, perquè la seua proposició no de llei va en la mateixa línia, amb diferents paraules, però en la mateixa línia de la nostra.

Nosaltres, el que passa és que en este moment hem agarrat un.
.
.
barem, que no és el propi agrícola, i per a traure a la llum eixe discurs fals que fa el Partit Popular, sempre respecte al finançament, sempre (inintel·ligible) .
.
.
eixe 10% que valia tant fins fa uns anys i el poc que val eixe 10% en este moment.

Aleshores, la comparació.
.
.
, si tinguérem això, nosaltres tindríem 800 milions d'aportació, exactament serien eixos i, per tant, instem el Consell que faja les gestions oportunes davant del govern de l'estat per tal que s'augmente notòriament la quantitat assignada als programes de desenvolupament rural en percentatge proper al 10% dels mateixos en correspondència a la població valenciana i en relació a l'estat.
(Inintel·ligible) .
.
.
¿quin barem?
Doncs mire, si este ha valgut durant molts anys, que seguisca valent ara.
Eixa és la nostra petició.

I, a més, instem la conselleria de presidència i agricultura, pesca i alimentació a fer un esforç pressupostari extraordinari suplementant l'aportació estatal per tal d'arribar a la quantitat global pressupostada l'any anterior.
¿Per què?
Perquè estem farts de paraules i de posicionaments que, a l'hora de la veritat, no són més que posicionaments de cara a quedar bé davant la gent, i ho diem clarament.

Mire, vosté reclame al govern de l'estat que aporte eixes quantitats, però sàpiga que el govern de l'estat, que és del mateix signe polític que el del Consell, si no aporta, comprometa's vosté a posar eixes quantitats.

Parlem del 10%, però també he de dir que si no parlem del 10%, són més de 200 milions els que queden de diferència respecte al mateix que teníem, vull dir, que ja no és l'augment, sinó simplement equilibrat.
.
.
ens han deixat a la mitat.
Tenim, reitere, el 2,5% de l'aportació global.
Això nosaltres no ho podem permetre.
I no ho podem permetre, encara que no és exactament el mateix tema, perquè, damunt, encara, ens han seguit.
.
.
ens han seguit més.

Recorde que, també, de pagament únic han reduït les aportacions, precisament, al que són els llauradors valencians.
Recorden aquella disminució de fins un mínim, que fins ara no teníem un mínim, han marcat en 300 euros el mínim i, per tant, que això va a representar una quantitat de milions també important, però són 97.
000 perceptors d'ajudes de la PAC que van a deixar, gràcies a la proposta del ministre Cañete, que ara anirà a representar-nos a Europa i, per tant, allí vorem què fa.
De moment, als valencians això els va a costar que 97.
000 persones deixen de percebre les ajudes.

Immediatament després van rectificar, però no han rectificat.
No, ha segut un ajornament planificat.
«Com ara estem davant d'eleccions, que no siga este any.
Ho ajornarem en tres anys.
Este any serà només 100, 200, 300.
.
.
» I, a més, permetent que s'agrupen per a cobrar 300 euros, senyories.
¿Quina agrupació han de fer les persones per a cobrar 300 euros?
Estaven dient.
.
.
, han fet el que siga perquè els llauradors valencians perguen una quantitat de diners globalment immensa, que per a ells servia per a poc, però mire, davant de la situació del camp valencià, eixos 300 euros servien per a pagar algunes coses que eren importants també per a ells.

Per tant, que ningú mos diga: «És que són 300 euros.
» No, no, no són 300.
Són molts milions que no vindran ací.
¿Per què?
Perquè la política del ministeri d'agricultura se dirigix a afavorir les grans explotacions, com les que hi han en Castella-la Manxa, per exemple, o les que poguera haver en Andalusia, però no a les xicotetes explotacions valencianes.

A mosatros mos fa falta alguna persona allí que parle.
.
.
, no que parle, ho he dit malament, que pense en valencià, que pense en valencià, perquè allí se pensa en moltes comunitats, però no se pensa en la nostra.

Ací, totes les mesures que se prenen són per a reduir els ingressos dels llauradors valencians, perquè ací ja estan acostumats que nosaltres ens ho fem tot, estan acostumats que nosaltres ens ho fem tot i, per tant, sense necessitar ajuda de ningú.
Però, en este moment, ja no és que no tenim ajuda, en este moment les mesures que se prenen des d'Europa ens perjudiquen, sobretot les mesures en tercers països.
.
.
, i, després, tenim un tema també que connectarem i parlarem, quan parlem del tema de l'arròs, també parlarem de quines mesures s'estan prenent al respecte i respecte al que són els productors agraris valencians.

Mire.
.
.
per tant, disconformes amb el repartiment dels fons, tant a nivell del que són els programes de desenvolupament rural, com altres programes de la PAC també intervinents en la política agrària comunitària, que tant en un cas, com en l'altre van destinats a empitjorar la situació dels agricultors valencians.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Por parte del grupo de Izquierda Unida tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Desde Esquerra Unida vamos a votar a favor de ambas proposiciones no de ley.
De hecho, creemos que sería lógico que todas esas cuestiones se pudieran haber transaccionado de alguna forma, porque yo creo que juntas todas estas iniciativas en las propuestas de resolución ayudarían completamente a solucionar, al menos, este problema en concreto.

Y este problema en concreto no es otra cosa que hablar de cifras, hablar de una mala redistribución de los fondos europeos y hablar, además, de que encima vamos a sufrir por parte de La Generalitat el tener que hacer un tremendo esfuerzo para poder paliar esa discriminación que se sufre en el reparto de fondos por parte del gobierno del estado español.

Es increíble que nosotros, desde los grupos de la oposición, estemos hablando de pedir el denunciar la discriminación sufrida por nuestra comunidad en la asignación de recursos para desarrollo rural para el periodo 2014-2020 y que, sin embargo, a lo mejor, todavía no han tomado el uso de la palabra, y esperemos que sea en positivo, el Partido Popular no lo apoye, porque sería contradictorio.

Porque aquí de lo que estamos hablando, entre otras cosas, es de pedir que sea el gobierno del estado el que nos reparta de una forma justa lo que nos corresponde, que, entre otras cosas, no debería de ser menos de lo que nos aportaron en el anterior periodo, en el periodo 2007-2013 y, de esa forma, que La Generalitat no tenga que asumir el tener que incrementar la partida presupuestaria para poder… para poder, de alguna forma, compensar ese recorte.

Por tanto, estamos, de alguna forma, presentando una medida que también va a propiciar que la Generalitat valenciana tenga que hacer un esfuerzo inversor todavía mayor.
Porque hablamos de que, en el periodo 2007-2013, el gasto total final ha sido de 488,80 millones de euros: la Unión Europea, a través del Feader, aportó al PDR de la Comunidad Valenciana unos 176,50 millones de euros, el ministerio de agricultura puso 210 y La Generalitat, 101 millones de euros.

Sin embargo, para el periodo 2014-2020, la aportación de la Unión Europea será de 204 millones de euros, el 2,5% del total estatal, por cierto, y por su parte, el gobierno del estado aportará unos 54 millones de euros.
Y, finalmente, en estos momentos, incluso desconocemos, y por eso apoyamos estas peticiones del Grupo Parlamentario Compromís y Socialista, que lo que pide es que desconocemos, por tanto, la aportación de la Generalitat valenciana, que tendría que ser, según los cálculos, entre unos 120 millones de euros y casi unos 200, como bien dice en la proposición no de ley del Grupo Parlamentario Compromís.

Y la pregunta que nos hacemos, por tanto, es que si no paliamos esta situación, si no denunciamos ante el gobierno del estado esta absoluta discriminación y si no peleamos por lo nuestro, resulta que no sabemos, al final, si la Generalitat valenciana va a asumir el compromiso que será consecuencia de esta discriminación.

¿Va a poner más de 126 millones de euros la Generalitat valenciana para paliar este recorte?
Porque en el anterior plan puso poco más de 100 euros y está costando Dios y ayuda el pagarlos.
Estamos hablando de retrasos de dos años en pagar las ayudas del PDR y cuando se aportó poco más de 100 millones.

Así que ahora estamos hablando de que tendrá que hacer un esfuerzo presupuestario todavía mayor, prácticamente de 200 millones de euros, y no sabemos eso cómo se va a concretar luego en la realidad, en la realidad económica de los agricultores valencianos que son realmente a quienes está discriminando esta política agraria comunitaria y, al final de todo ello, a quienes les está discriminando el gobierno del estado español.

Y que, por tanto, que quede claro, desde estas dos proposiciones no de ley, lo que se intenta es paliar el tremendo sobreesfuerzo, que, por supuesto, si hablamos de una conselleria responsable, y no pasa como en todos los años pasados, que hemos visto cómo la conselleria de agricultura ha ido perdiendo peso económico constantemente, cómo podrán paliar esta absoluta discriminación que deja en una situación de absoluta debilidad, todavía mayor, a los agricultores valencianos.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, tiene la palabra el señor Ballester.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Quiero empezar esta intervención por quitar de en medio determinadas…, quitar de en medio y subrayar algunos de los adjetivos que he escuchado a lo largo de las intervenciones.

Ya es curioso que la izquierda de esta cámara, la izquierda de esta comunidad, reivindique ahora una posición, digamos, de debilidad económica en el reparto de unos fondos, cuando se han tragado… se han tragado lo que era imposible tragarse, más que la ballena, que es como se dice normalmente, cuando he oído aquí que había que pelear por lo nuestro.
¿Ahora?
¿Antes?
¿Durante?
¿Después?

Resulta, como poco, sorprendente y paradójico el que el Partido Socialista, que se presenta ahora como defensor y adalid de los fondos del desarrollo rural de la Comunidad Valenciana, denuncie la discriminación de la partida que se nos asignará para el periodo 2014-2020.

Creo que solamente la situación de crisis en la cual estamos atravesando, no solamente este país, y que ellos conocen bien porque fueron los padres…, el padre y la madre al mismo tiempo de esa crisis, resulta sorprendente que el Partido Socialista, el que castigó a la Comunidad Valenciana en el anterior periodo, cuando la distribución de los fondos europeos para el desarrollo rural que se estableció en el periodo 2006-2013 redujo ni más ni menos que el 64% la aportación de esos fondos a la Comunidad Valenciana.

En el periodo 2000-2006, la Comunidad Valenciana, haciendo un poco de historia, recibió 450,6 millones de euros de fondos europeos para el desarrollo rural.
Para el periodo 2007-2013 se nos asignaron 161,7.
Posteriormente, como consecuencia de diferentes modificaciones a la normativa, se iría incrementando hasta los 176.

Ninguna comunidad autónoma tuvo una pérdida equiparable, en esos momentos, al conjunto de España y tuvo una reducción de fondos europeos para el desarrollo rural…, pero la reducción en el conjunto de las comunidades autónomas fue superior al 20%, mientras que en la Comunidad Valenciana -esa que estos señores ahora dicen defender y quieren ponerse ellos como pioneros- fue más del triple, más del triple.
Ninguna, más del 20% y nosotros, más del triple.

Es más, comunidades autónomas donde gobernaba el Partido Socialista -mire usted qué casualidad-, como, por ejemplo, Andalucía, Extremadura, se vieron favorecidas por el gobierno socialista de forma absolutamente indiscriminada.

Mientras que la Comunidad Valenciana perdía 289 millones de euros, Andalucía crecía un 18%, con casi 300 millones de euros, más que en el periodo anterior, y Extremadura, el 12%, con casi más de 100 millones de euros.

Además, ese reparto se hizo sin ningún tipo de criterio objetivo y sin ninguna explicación por parte del gobierno socialista, más que fijarse en el color o en los colores que presidían y gobernaban en esos momentos dichas comunidades.

¿Dónde estaba el Partido Socialista valenciano en aquellos momentos?
¿Cuántas mociones de denuncia o protesta presentaron los socialistas valencianos para evitar que se consumase este trato discriminatorio que, como ustedes mismos han reconocido, sobre todo los señores de Compromís y la señora de Izquierda Unida…, dónde estaban?

Mire, yo les responderé.
No estaban en ningún sitio.
No presentaron ni una sola queja.
Ustedes, como mucho, o los que mandaban en su gobierno estaban, o bien contando (inintel·ligible) … en algunos casos, o bien contando dineros para llevarse al bolsillo de alguno, como era el caso de Andalucía, que más tarde hemos visto.

Y resulta paradójico que sea el Partido Socialista, ahora, el que denuncie la discriminación, porque el actual Gobierno de España, frente a las propuestas arbitrarias discriminatorias del gobierno socialista…, siempre, siempre, siempre perjudicaron a los valencianos, siempre.
Y ha establecido criterios objetivos en el reparto de los fondos europeos para el desarrollo para el período 2014-2020.
Ahora sí hay unos criterios que tratan por igual a todos los españoles y ahora sí hay unos criterios objetivos que tratan por igual a todas las comunidades.
Su aplicación ha supuesto que la Comunidad Valenciana vea incrementada la parte de los fondos europeos en el desarrollo rural alcanzando los 204 millones de euros.
Es decir, mientras que los criterios arbitrarios y partidistas del Partido Socialista castigaban a los valencianos con reducciones del 64% de los fondos, los criterios objetivos del Gobierno de España para el nuevo período nos permiten un incremento del 26%.
Cuenten ustedes la realidad, digan ustedes verdad.
Ya está bien de ocultar las cifras y de solapar el orden de los factores intentando que salga un producto diferente, pero que usted bien sabe no es así.
Eso no sucede.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Ballester.

Para réplica, Partido Socialista, por parte del Grupo Socialista la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Gràcies, senyor Pañella i senyora López, pel seu suport a la PNL que ha presentat hui el Grup Socialista.
I m'ha agradat molt que vosté diguera que en Madrid necessitem algú que pense en valencià, jo afegiria també que pense en mediterrani, no?
, que és també molt important.

I sobretot m'agradaria que tinguérem algú, eh?
, com per exemple un secretari autonòmic o el mateix conseller, que assistira a les reunions i que arribara a hora d'eixes reunions.
Perquè a mi un pardalet m'ha contat que, per exemple, en la reunió que hi hagué el 21 de gener el nostre conseller arribà tard, arribà quan ja s'havien repartit tots els diners les altres comunitats i, clar, el resultat que tenim.
.
.
jo no m'ho invente, senyor Ballester, és que la Comunitat Valenciana en estos moments 42,69 milions d'euros, enfront dels 210,75 que tenia en el període 2007-2008.
Eixa és la veritat i eixa veritat no solapa cap de xifra.

Ha parlat vosté d'altres comunitats, doncs mire, si el repartiment ha de ser sense mirar cap color polític i ha de tindre un criteri que tracte tots els espanyols per igual, per què en estos moments Astúries tan sols rep 68 milions d'euros?
Això m'agradaria també que m'ho explicara, eh?
, un color polític, d'eixos que li agrada a vosté.

Miren, senyors del Partit Popular, jo lamente -perquè tinc entés que no van a donar suport a la PNL que nosaltres presentem- que de nou en el període 2014, en este nou EZY 4032, la Comunitat Valenciana va a estar castigada pel Partit Popular.
El Partit Popular que se suposa que mos hauria de donar cariño, que mos hauria de tractar molt millor que ho feren els socialistes quan governaven, però resulta que no, 42 milions d'euros i tan sols l'aportació general de l'administració general de l'estat serà d'un 30% del total.

Sap quin nom li podem dir a eixa decisió: una estafa al món rural en tota regla per part del govern del senyor Rajoy, perquè este home que tanta virtut té en estos moments i que se'n va a Europa, el ministre Arias Cañete, doncs, sincerament, jo crec que no ha sabut negociar la nova PAC.
Però tampoc s'ha esmerat massa en el que és el repartiment equitatiu que diners que rep Espanya per al desenvolupament rural, i sobretot esta Comunitat Valenciana no ha tingut el cariño que es mereix per tot este món rural i per tota la gent que allí viu en eixe lloc on les debilitats són molt nombroses.

Jo crec que això va a ser un marc irreparable per als nostres pobles, per a eixe milió i mig de persones que no tenen altra eixida en estos moments, només que sofrir les debilitats on, per exemple, menys escoles, menys per transport, menys centres sanitaris.
Contínuament apareix la notícia que els serveis en el món rural estan desapareixent, i eixos diners mos fan falta perquè això no passe, perquè, per exemple, una cosa tan senzilla per a algú que viu en la ciutat, una entitat bancària, doncs no desaparega d'un poble del mon rural i que hagen de fer molts d'ells més de 30 quilòmetres per a poder cobrar la nòmina o la gent major per a poder cobrar la seua pensió.
És una dificultat afegida, que no s'ha tingut en compte en este repartiment i que no hem vist cap sensibilitat per part del govern del senyor Rajoy ni per part del ministre per afrontar estes debilitats i aportar més diners a la Comunitat Valenciana.

Ho he dit abans.
Són 160 milions i escaig menys, i això va a notar-se, i va a notar-se en el que és, el que sempre és més evident, la destrossa d'equilibri entre les zones rurals i les ciutats.

Mire, jo no entenc tanta traca per part de vostés, de dir que si ara un seixanta no sé quant per cent més ha dit vosté, senyor Ballester, si no l'he entés mal, de diners que va a portar el Partit Popular a la Comunitat Valenciana en el que són fons europeus.
Doncs jo sé on estan perquè les xifres oficials són les que són.
I el que ha passat en estos moments és una retallada de 2.
000 milions d'euros del pressupost de l'estat per atendre al desenvolupament rural, deixant-lo poc més de mil milions per a totes les comunitats autònomes.
I clar, ha passat el que ha passat.

Nosaltres, el nostre conseller arriba tard, quan ja s'han repartit els diners, i no és capaç d'alçar la veu en Madrid per a reclamar més diners.
I Múrcia, per exemple, en estos moment rebrà una part proporcional més important que la Comunitat Valenciana, on les necessitats en estos moments són majors.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies.

Senyor Ballester, no puc menys que fer-li un xicotet seguiment de la seua intervenció, no?
Ho dic perquè ha començat a dir que anava a citar-nos els adjectius de l'esquerra, i l'adjectiu de l'esquerra ha sigut el «se han tragado».
Jo.
.
.
«se han tragado» és una expressió popular, no ho dic per la forma de parlar que és molt respectable, sinó perquè és el verb tragar, pretèrit perfecte i no és un adjectiu.
No sé com agarrar-ho això, com ha passat ahí.
Mire, jo sí que l'he agarrat.
Sí que l'he agarrat.
L'agarre en la forma política habitual del Partit Popular, que és la del «postureo», el «postureo», sense res en el fons.

Mire, vostés per a justificar l'acord que han pres, la decisió del ministre Cañete, l'ha de justificar en les actuacions prèvies del PSOE.
Malament.
Vosté sap que jo no.
.
.
, no, moltes vegades, que no he defés algunes de les polítiques que ha fet el PSOE, particularment en estos temes de la comissió d'agricultura mos hem vist moltes vegades.
Però si vosté ha de justificar-se basant-se amb el que ha fet un altre, mal assumpte, vol dir que no té justificació interna del fet que estem parlant.

Vosté no ha fet una anàlisi de la situació actual, eh?
Jo el que li veig a vosté és que vosté mai s'ha canviat de jaqueta -en el sentit figurat, lògicament-, però la seua jaqueta és reversible.
Ha passat de la cara de la reclamació més indignada a la de l'acceptació més submisa.
És una jaqueta de doble cara, no?

Vosté ha estat utilitzant com a criteri.
.
.
un criteri partidista, el de la conveniència momentània, exclusivament, oblidant-se de la realitat de l'agricultura valenciana.
I s'ha atrevit a dir, perquè ho ha dit: i Compromís on estava?
I jo li pregunte a vosté: i vosté quantes vegades ha votat a favor de proposicions no de llei d'este diputat que ha presentat en el seu moment, quan en Madrid, en l'estat, havia un govern diferent?
S'enrecorda de quantes?
Doncs més d'una, més de dos, unes quantes.
No li faré referència perquè no és un tema de debat.
Moltes han estat.
Hem estat reclamant quan manava el PSOE i estem reclamant quan mana el PP.
Perquè per a nosaltres, per a Compromís, el més important és la situació realment -parlem ara d'agricultura- de l'agricultura valenciana i dels agricultors sobretot valencians.
Eixa és la situació.

I mire, ha dit, i tracten per igualtat a tots ara.
No, no, no, si tracten per igualtat a tots, doncs nosaltres el 10%.
Ja li dic, és la seua teoria, la del 10.
No mire si és el 10,7 o el 11 en este moment, el 10%, arrodonim, 805 milions, 805 milions és el que corresponen en plano d'igualtat, eh, simplement poblacional.
Si vol que mirem el producte interior brut també agrícola, també el mirarem.
I si és a partir d'ahí les consideracions, i vorà com eixirem guanyant també sobre les quantitats.

Diu, diguen vostés quina és la realitat?
204 milions, la realitat.
204 milions de 805.
Si menys 601 milions d'euros.
Miren, el problema, senyora Crespo, si me permet, no és el que el senyor Ciscar arribara tard, sinó el problema és que el senyor Ciscar va arribar mut i no va dir absolutament res, i no va dir absolutament res.
I així ens va anar.
Va estar callat totalment davant d'este retall pressupostari dels programes de desenvolupament rural per al País Valencià.
Si haguera arribat tard, no estaria bé, però si haguera sigut reivindicatiu, conforme ho havia sigut el Partit Popular quan manava el PSOE, hagueren tingut a la millor un altre resultat.

I no estan conformes, no.
«Es que todo el mundo está conforme.
» No, no tot el món està conforme, perquè hi ha almenys -que jo sàpiga- sis comunitats autònomes que van demanar una revisió, sis; algunes inclús de les beneficiades.
Per què?
Perquè el govern va -dic de les beneficiades perquè van a tindre més fons, no?
-, perquè el govern va informar, informar, dic, que anava a limitar la despesa dels programes de desenvolupament rural a un màxim del 30%, sense que ningú se debatera ni ningú prenguera un acord, la qual cosa vol dir que les comunitats autònomes en general ja hauran de preparar més diners.
O siga que conformitat no n'hi ha, eh?
Hauran de fer un esforç major per a quedar exactament igual.

Per tant, algunes descontentes perquè hi ha un retall en l'aportació ministerial global als programes.
Altres descontents perquè no és que hi ha un retall de l'aportació global, sinó un retall dels diners que mos aporten a nosaltres.

I davant d'eixa situació és indigne que en cap partit estiga cap grup polític de Les Corts, estiga i se mantinga callat.
Hauríem de reclamar, conforme reclamaven exactament igual.
I ahí sí que s'hauria de traure, senyor Ballester, tots els adjectius que tenim en la cartera, vosté, tinc jo i els tenen també els altres portaveus en esta comissió, a l'uníson, a l'uníson els hauríem de traure davant del ministeri perquè millorara esta situació.

Moltes gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Pañella.

Bien, señor Ballester, tiene usted ahora la opción de contestar a los dos a la vez y tendrá el tiempo acumulado, como hemos acordado.
Por tanto, si quiere conteste a los dos y tiene diez minutos para su contestación.

El senyor Ballester Costa:

Muchas gracias, señor presidente.

Miren, dice la portavoz del Partido Socialista que llegó tarde el conseller a la mesa del reparto de los dineros.
Mire, cuando se trata de repartir dineros con el Partido Socialista siempre se llega tarde.
Cuando llega uno no quedan, porque se los ha tragado la ballena esa que les decía antes.
Eso que no entendía el señor Pañella.

Sí que lo había entendido me da la impresión, sí que lo ha entendido porque ahora dicen, «oiga, es que nosotros hemos reivindicado».
Le reto a usted, señor Pañella, a que tanto usted como cualquiera de los partidos representados en esta cámara de la izquierda me traiga un solo apoyo a una de las mociones reivindicativas de los agricultores valencianos que ha presentado el Partido Popular en esta legislatura pasada; una sola vez en donde ustedes hayan votado junto con nosotros reivindicando y solicitando al Partido Socialista que implantara como mínimo un criterio de objetividad en el reparto de los fondos, una solo.
Le reto.
Si el próximo día usted me consigue o me trae a esta comisión o trae fuera de la comisión, como usted quiera, el régimen que usted quiera, el apoyo a una sola de las proposiciones que ha hecho el Partido Popular para el apoyo del sector de los agricultores valencianos, yo diré públicamente que usted tenía razón.
Mientras tanto miente y miente con toda la boca y con todos los dientes, miente.

Mire, ¿dónde estaba Compromís en esos momentos?
¿Dónde estaba Izquierda Unida?
¿Y dónde estaba el Partido Socialista?
Todos callados.
Cuando yo he dicho aquí las cifras que he dicho, no quito ni una.
Igual que reconozco que tiene usted razón de que la cifra de la aportación era de 204 millones.
Pero, oiga, del 2006 al 2014 han pasado muchas cosas en este país, ¿verdad?
Esa ballena que yo les contaba y ese reparto de dineros, han pasado muchas cosas, ¿verdad?
Y ha cambiado mucho la estructura económica.
Eso habrá que tenerlo en cuenta.

Una cosa es predicar y otra cosa, señor Pañella, creo que en alguna ocasión ya se lo he dicho, es dar trigo.
Y más difícil aún dar trigo después de cosecharlo.
Y más difícil aún, dar trigo después de cosecharlo.
Y más difícil aún, después de cosecharlo con las ayudas que hemos tenido.
Porque no entraré…, si salgo de los dineros y me voy al agua, fíjese usted la que le puedo…, la que podemos estar hablando aquí.
Pero no es eso.

Y, señor Pañella, o señores de la izquierda, mejor dicho, ¿a quién le quitamos…, a qué comunidades les recortamos, con qué criterios se les recorta para dárnoslo a los valencianos?
O ¿es que los presupuestos son como un chicle, que se estira y se encoge al gusto del político de turno?

Díganme, ¿le quitamos los dineros a la comunidad andaluza?
¿Le quitamos los dineros a la comunidad extremeña?
¿Le quitamos los dineros…?
¿A qué comunidad?
¿A los catalanes?

Claro, es que es muy fácil venir aquí y vender el humo, tirar el bote de humo y tal.
Oye, no.
Oye, donde nosotros nunca estuvimos con ellos, con los agricultores, ahora nosotros resulta que somos, vamos, la bendición caída del cielo para los agricultores valencianos.
¡Ya, ya, ya lo verán en las urnas!
Todo ese espíritu glorioso que ahora están demostrando, que están con el pecho hinchado, como decimos allí abajo, ya veremos a ver luego en las urnas.

No, no, es que ellos sí que les van a dar…, ellos sí que los van a poner en su sitio, porque ellos son los que se acuerdan…, los que una vez tras otra, ustedes, la izquierda de este país, ha conseguido discriminarlos y ponerlos bajo esa bota que alguna vez he dicho en esta comisión y que no repetiré.
Y esa es la realidad.
Y todo lo demás es darle vueltas al pandero.

Y si no -vuelvo a repetir, les cito-, díganme de qué…, a qué comunidad le rebajamos para traérnoslo aquí.
O dígamos qué esfuerzo presupuestario puede hacer más cuando se dice en la moción del Partido Socialista…, que está tan bien trabajada, de que habla de 42 millones, cuando son 54 la aportación de la Comunidad Valenciana para llenar el listado.
Por eso de los líos de los números, que aquí parece que cuando empezamos a hablar de números la gente se lía, pero yo, a la mejor como tengo vicio con eso, pues digo las cosas de otra forma.

O sea, aquellos criterios arbitrarios en los cuales se redujo el 64% a la Comunidad Valenciana, mientras a otras se les incrementaba el 20 y hasta el 30%, ¿esos son aquellos que ustedes apoyaban y que ahora intentan ocultar bajo el manto de ponme aquí esta subvención o no?

Mire, yo creo que esto es mucho más serio.
Ustedes cuando hablan de postureo, ustedes hacían…, lo que hacían antes es lo mismo que siguen haciendo ahora: intentan vender lo que no son.
Ustedes no hace falta que se den la vuelta a la chaqueta, y nosotros tampoco.
¿Sabe por qué?
Porque ustedes están en su sitio y están muy bien definidos y muy bien marcados, y nosotros estamos en el nuestro desde el primer día.

Lo que pasa es que reconocerá, o espero que reconozcan, en algunos medios sí que se lo han reconocido, en alguna situación, de que esta comunidad ha estado in-fra-fi-nan-ciada y que esta comunidad ha tenido que soportar una crisis que se le ha generado por la mala financiación del gobierno de Madrid durante mucho tiempo.
Y sigue, y sigue.
Fíjese, en eso vamos a coincidir.
Y a la mejor ahora coincidimos todos.

Pero, ¿sabe cuál es la diferencia?
Que cuando esto lo decíamos nosotros hace dos años o tres, usted lo diría tomando café con los amigos.
¡Hombre!
, que aquí en las Cortes yo no se lo he oído nunca.
Ustedes apoyaban a aquellos señores de allí, y apoyaban que esa situación fuera así.
Y jamás tuvieron el valor de ponerse en frente y levantar la voz y decir: «Aquí estamos nosotros para echaros una mano.
» Cuando yo he visto aquí cómo se ha ofrecido desde el presidente de La Generalitat hasta todos los consellers, pidiéndoles la mano para ir a Madrid a los portavoces de la izquierda parlamentaria de esta comunidad.
Y nunca, nunca se hizo.
Nunca.

Y ¿ustedes son los que ahora van a vender bondades?
¿Ustedes son los que les van a resolver el problema al campo?
Miren, por favor, es que tener que escuchar esto a estas alturas, después de lo que hemos vivido, después de lo que se ha pasado en esta comunidad y de las consecuencias tan terribles que ha tenido para esta comunidad, el despegue absoluto de los sentimientos más profundos de esta comunidad por parte de ustedes, pues la verdad es que resulta, como poco, como poco, pues…, pues eso.
No pondré el adjetivo porque tampoco es cuestión después de Semana Santa, de tener aquí un altercado (rient) dialéctico.

Miren, yo creo, y en eso sí que estoy y estaremos siempre, yo creo que hay motivos -y este tema es un motivo importantísimo, porque está en juego todo, y siempre lo hemos dicho-, para hacer algo de lo que ustedes han dicho, que es el sentarse, el valorar, en tratar como un tema importante la solución a darle al campo valenciano.

Nosotros, desde el gobierno de La Generalitat, este y el anterior y el anterior, hemos intentado poner el campo valenciano donde ahora mismo se encuentra, en una situación de cara al exterior importante, con un desarrollo importante.
Los agricultores lo único que nos han pedido siempre, más que subvenciones, han sido soluciones a los problemas de la sequera, como dicen ustedes, de la falta de agua.
Lo que nos han pedido ha sido siempre ese soporte de lo que no se puede cambiar por dinero, y nosotros se lo…, hemos estado ahí y el desarrollo ahí queda palpable de lo que se ha hecho.

Ahí es donde deberíamos de sentarnos, ahí es donde deberíamos de coincidir, ahí es donde deberíamos de poner todas nuestras fuerzas, todo el diálogo posible para intentar llevar soluciones y aportar soluciones al campo, a la agricultura y a la ganadería valenciano.
Y ahí nos encontrarán siempre, y usted lo sabe, y ustedes lo saben.
Lo único que pasa es que ustedes no vienen aquí a hacer política constructiva, tristemente.
Ustedes vienen aquí a vender humo en el 90% de las ocasiones.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Ballester.

Bueno, señorías, vamos a pasar a votación, de forma separada, los dos puntos que hemos tratado.
En primer lugar, votaremos el punto número 3, que es toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la discriminación sufrida por la Comunitat Valenciana en la asignación de recursos para desarrollo rural para el período 2014-2020, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Pasamos a votar ahora el punto número 4, que era toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la realización de las gestiones para que se aumente notoriamente la cantidad asignada a los programas de desarrollo rural, presentada por el Grupo Parlamentario Compromís.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, también queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposicions no de llei sobre l'abaratiment de les tarifes elèctriques per a explotacions de regadiu, presentada pel Grup Parlamentari Socialista (RE número 76.
199, BOC número 226), i sobre l'atenció a les peticions del sector agrari de revertir la derogació de 2008 de les tarifes especials per a regants i mantenir-les d'acord amb la situació real, amb la potència i amb el consum real, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 80.
464, BOC número 232)

El senyor vicepresident:

Ahora, señorías, volvemos a retomar el punto, como había indicado la presidenta, la agrupación de los puntos 2 y 8, que paso a dar lectura.
El punto número 2 era toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la abaratamiento de las tarifas eléctricas para explotaciones de regadío, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista, acumulada al punto número 8, que es toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la atención a las peticiones del sector agrario de repetir la derogación de 2008 de las tarifas especiales para regantes y mantenerlas concordes a la situación real, a la potencia y al consumo real, presentada por el Grupo Parlamentario de Esquerra Unida.

Pasamos ahora a la defensa por parte del Grupo Parlamentario Socialista, por haber entrado primero en registro.

Por lo tanto, señora Crespo, por el Grupo Parlamentario Socialista, tiene usted la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories, bon dia de nou.

L'agricultura de regadiu, des de fa desenes d'anys, té un paper transcendental en l'economia valenciana, ja que sobre les aproximadament 333.
000 hectàrees que ocupa, s'assenten les explotacions més dinàmiques i competitives a la nostra comunitat.

Així mateix, i des del punt de vista social, el regadiu també assumeix la seua importància, ja que la transformació de tota o d'una part de la seua explotació ha segut l'única eixida rendible per a milers d'agricultors.
Una hectàrea de regadiu produïx sis vegades més que una de secà i genera una renda quatre vegades major.
Una hectàrea de regadiu, senyories, genera cinquanta vegades més ocupació que una de secà.

A partir dels productes de regadiu, s'ha conformat un sector industrial agroalimentari valencià potent, el sector podem dir de l'economia valenciana actualment més competitiu i dinàmic.

Els productes de regadiu són la principal base de la nostra oferta exportadora i es constitueixen així en el principal motor de la recuperació de la nostra economia.

Senyories, els posaré un exemple il·lustratiu conegut per tots d'agricultura de regadiu, com és la riquesa econòmica i els llocs de treball lligats al transvasament Tajo-Segura en la província d'Alacant, on estan ubicades gran part de les empreses exportadores agroalimentàries espanyoles i valencianes, amb una total dependència per a la seua competitivitat de l'aigua que ens arriba i que utilitza el sistema de reg pressuritzat.

El sistema de regadiu és un sector que s'ha modernitzat molt al llarg dels darrers anys introduint els millors i els més moderns sistemes de regadiu, fins a situar-mos com a país en els millors nivells d'estalvi en consum d'aigua i mínims costos ambientals,

D'ahí que un 64% del regadiu valencià utilitza el sistema de reg pressuritzat que necessita generalment d'energia elèctrica per al seu funcionament.
Una transformació que està acabant amb el sistema de reg per gravetat, que no necessita energia.

Senyories, la situació actual és molt preocupant perquè estem assistint a una pèrdua permanent de competitivitat deguda a la pressió de l'increment dels costos de producció, pressió que ve essent denunciada per les organitzacions professionals agràries i per les entitats representatives de les comunitats de regants.

Com si no tingueren prou els agricultors de regadiu que vénen suportant els increments dels costos de l'energia, del fertilitzants, dels fitosanitaris, dels plàstics, etcètera, enfront d'un estancament dels preus de venda dels seus productors, ara les tarifes elèctriques de regadiu han experimentat uns creixements alarmants.

Es fa evident la permanent pèrdua de competitivitat i, en conseqüència, el continu abandonament d'explotacions.

Només l'apujada dels costos regulats fixats en l'ordre IET/1491/2013, d'1 d'agost, ha suposat un augment del terme de potència d'un 112% per als costos fixos de regadiu, que sumat a les pujades anteriors, suposarà per a moltes zones regables un increment superior al mil per cent per este concepte de cost regulat que ha de pagar l'agricultor utilitze o no els motors.

Des del 2008 podem parlar d'un 475% més en les tarifes elèctriques.
I dic la data perquè ningú en esta cambra pense que la PNL que estic defensant té color polític.
No, senyories.
Estic defensant els interessos dels agricultors i de l'agricultura de regadiu, perquè són massa anys fent les coses malament per a un sector que no es mereix el tarifazo elèctric ara del govern del senyor Rajoy.

També ho digueren els principals representants de les comunitats de regants valencianes, quan es concentraren el passat dia 26 de febrer davant la Delegació de Govern a València per a defensar la supervivència del regadiu que es troba amenaçat amb la modificació de la legislació energètica del passat mes d'agost i reclamaren una tarifa elèctrica justa, que implique, entre altres qüestions complementàries, l'existència de contractes de subministrament de temporada amb les companyies subministradores limitats a l'època de les extraccions d'aigua, la possibilitat de fer el canvi de dos tipus de potència durant el mateix any natural, el foment de l'autoconsum amb balanç net i la factura per la potència real existent, així com l'aplicació d'un IVA reduït en la factura energètica.

Senyories, mesures que arrepleguen la PNL com a propostes de resolució i que desglossaré després.

Senyories, el president de la Federació de Comunitat de Regants de la Comunitat Valenciana, Fecoreva, recentment manifestava que la situació actual és insostenible, donat que la factura de la llum és una mitjana del 30% més alt que el de la resta d'Europa i ja suposa més del 40% del total del cost de producció en l'agricultura de regadiu, la qual cosa està abocada a la ruïna econòmica de molts propietaris d'explotacions agràries.

Però diré més.
Per a Asaja, les noves tarifes elèctriques són un perill de ruïna per al camp i exigeix al govern central que abaratisca les tarifes elèctriques per a reg, perquè són un atracament.

Per a COAG, les noves tarifes no són assumibles, són un atac frontal.
Per a UPA també considera que les noves tarifes són un atac al sector del regadiu.
I la Unió de Llauradors, senyories, alerta que després de la reforma energètica, l'electricitat dels pous de reg s'ha encarit de mitjana més del cent per cent.

Sí, senyories, només l'apujada dels costos regulats fixats en l'ordre IET/1491/2013, d'1 d'agost -vull insistir en eixa ordre-, ha produït un increment del terme de potència d'un 112% per als costos fixos del regadius, que sumat a les pujades anterior, va suposar per a algunes zones un increment superior al mil per cent.
I sobretot, allò important és destacar que eixe concepte de cost regulat l'agricultor l'ha de pagar utilitze o no els motors.

Miren, senyors del PP, vostés que tenen la majoria, els demane que siguen igual de bel·ligerants ara amb el govern central del senyor Rajoy com ho feren amb l'anterior govern socialista sobre este tema de tarifa elèctrica.
Però, sobretot, els demanaria que recordaren una promesa electoral, que era la de reposar les tarifes elèctriques quan arribaven al govern, i ni s'ha complit ni s'espera que es complixca, perquè la resposta que estan donat no és altra que les tarifes elèctriques per al regadiu són incompatibles amb la legislació europea, una excusa de mal pagador per a no aportar cap solució a una greu problemàtica que té el sector, a una realitat que no és altra que en estos moments s'estan produint els majors increments tarifaris coneguts.

Senyories, si no vegem la manera d'aturar la dinàmica d'increments tarifaris i garantir un marc estable als regadius espanyols i valencians, estarem abocant a la ruïna sense cap pudor molts propietaris d'explotacions, cosa que des del Grup Socialista no anem a permetre, i per això plantegem la proposta de resolució que hui.
.
.
, instant el Consell de La Generalitat perquè s'adrece al Govern d'Espanya, instant-lo a adoptar amb caràcter immediat les mesures adients per a l'establiment d'unes tarifes elèctriques per a les explotacions de regadiu més barates que les actual, a fi d'evitar la pèrdua de competitivitat de l'agricultura espanyola i valenciana de regadiu; evitar la penalització actual de consumidors estacionals i assegurar la facturació per potència real registrada al comptador, i no per potència teòrica contractada; també, establir contractes de temporada suprimint les penalitzacions actuals i obrint la possibilitat legal que només amb un contracte es puga disposar de distintes potències durant els mesos de temporada de reg i en la resta dels mesos de l'any; aprovar un pla de foment d'instal·lacions de producció d'energia renovable per a autoconsum per a les comunitats de regants i altres explotacions de regadiu; establir les mesures corresponents per a afavorir les centrals de compra que constituïxquen les comunitats de regants o altres fórmules d'associació per a abaratir el cost; aplicar un IVA reduït a les comunitat de regants en la mateixa línia que fan altres països europeus per a instal·lacions de reg i drenatge.

Perquè, senyories, la situació actual és molt preocupant, ja ho he dit, i no sols ho diguem des del Grup Socialista, sinó que ho diuen les comunitats de regants, ho diuen les organitzacions agràries, i nosaltres, doncs, també hui volem insistir i fer ressò d'eixe creiximent alarmant que han experimentat les tarifes elèctriques de regadiu.

De moment, és tot.
També anunciar-li al grup d'Esquerra Unida que anem a donar suport a la seua PNL, perquè considerem que la sensibilitat que té per eixe increment és el mateix i el compartim des del Grup Socialista.

Res més.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Ahora, para la defensa de su proposición no de ley, tiene la palabra por Izquierda Unida la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Huelga decir que, por supuesto, también nosotros vamos a votar a favor de la proposición no de ley de idéntico sentido.
.
.
, con el mismo espíritu que ha presentado Esquerra Unida acerca de este hecho, ¿no?
, acerca de cómo realmente están siendo los agricultores de regadío los que están sufriendo y los que están sufriendo no solamente económicamente, sino también en cuanto a.
.
.
, bueno, económicamente, pero, por supuesto, también por una situación injusta, porque está revirtiendo al final todo ese beneficio en las compañías eléctricas y no entendemos cómo se puede permitir desde el gobierno autonómico y desde el gobierno del estado una reforma energética que lo que hace, entre otras cosas, es hacer que pueda caer el producto interior bruto valenciano a consecuencia de cómo los agricultores de regadío están padeciendo un aumento de todos sus gastos.

Estamos hablando de que la agricultura de regadío tiene un papel trascendental en la economía valenciana, porque estamos hablando de prácticamente trescientas treinta mil hectáreas, hablamos de que la transformación en regadío de toda una parte de una explotación ha sido única.
.
.
, ha sido una de las únicas salidas rentables para miles de agricultores, estamos hablando de algo que ahora mismo nos debería importar, dados los datos de la EPA tan alarmantes, y es que una hectárea de regadío genera 50 veces más empleo que una de secano, y de lo que hablamos aquí es de una reforma energética que, como decíamos, lo que hace es todavía penalizar más al agricultor de regadío.

Los agricultores reciben ya precios injustificadamente bajos por sus productos.
Entre otros muchos perjuicios para su actividad también tenemos el caso del incremento de los robos, los impagos de las administraciones, como hemos comentado en otro debate, y fuertes incrementos en los insumos de las actividad, el gasóleo, la electricidad, los abonos, los fitosanitarios, lo que fuerza el cierre de muchísimas explotaciones.
Y la repercusión de la subida del coste de la energía ha llegado hasta un 475% desde 2008, que es la fecha en que se suprimieron las tarifas especiales.
Después de la subida del IVA al 21%, se dispara, además, el coste fijo de la potencia contratada, que solo usan realmente en época de riego, pero que pagan todo el año, y ello es fruto de que merced a esa reforma energética del gobierno que se produjo en agosto de 2013, sube el precio de la potencia y baja la tarifa de consumo, y eso perjudica a los regantes, que solo gastan más agua en determinados meses.

Como decíamos, después de esa reforma energética, la electricidad en los pozos de riego se ha encarecido de media un 15% para los regantes valencianos, algo que en los últimos años, encima, no ha parado de aumentar.
Además, tenemos que tener en cuenta que el gasto eléctrico representa, aproximadamente, ya más del 30% de los costes del sector agrario y es importantísimo y clave para fomentar la actividad económica de la agricultura de regadío el reducirlo.

Desde que el gobierno suprimió, además, las tarifas especiales para riego en 2008, la factura eléctrica para los regantes en el País Valencià no ha parado de subir mientras los precios que perciben por sus producciones no paran de bajar o se estancan.

Como decíamos, la nueva reforma del gobierno, pues, revisa los peajes, la distribución de la electricidad que actualmente pagan los regadíos, que se caracterizan por tener una alta potencia contratada y un consumo muy desigual, y las tarifas de alta tensión han registrado un incremento importante del término de potencia cuando esta representa más de la cuarta parte de la factura eléctrica, algo absolutamente injusto que tan solo va a beneficiar a las compañías eléctricas.

Además, los regantes es lo que se están encontrando en las facturas que recogen los consumos realizados a partir del 3 de agosto, que es la fecha cuando entró en vigor la normativa gubernamental el año pasado y que ya están llegando a casa de los agricultores unas facturas constantemente desde septiembre que van aumentando, y van aumentando por lo que decíamos, porque es injusto que aumente la tarifa de la potencia y, sin embargo, la tarifa de consumo sea la que baje, porque los agricultores de regadío utilizan muchísimo durante determinados meses el agua, pero durante otros meses prácticamente no hacen uso de ella, y, sin embargo, siguen pagando numerosas cuantías, y eso, por supuesto, es un perjuicio que hace que muchísimos agricultores hayan necesitado dejar el campo.

Por tanto, hablamos de que el regadío es uno de los sectores en los que la energía es un recurso básico debido a la dependencia energética de los regadíos modernizados y del incremento del precio de la energía y, por tanto, entendemos que, debido a los hechos que vamos a constatar, es muy necesario que se apruebe nuestra proposición no de ley.

Hemos sufrido la masiva transformación de los sistemas de riego por gravedad, que no necesitan energía, a riego a presión, que sí.
Los sucesivos planes de modernización de regadíos han cambiado, pues, las acequias y los canales por redes ramificadas de cañerías a presión, que también necesitan energía.
Además, la supresión definitiva de las tarifas especiales, que, como decíamos, es una de las cuestiones que nosotros pedimos y hacemos una enfática exigencia dentro de nuestra proposición de resolución; la supresión definitiva de las tarifas especiales de alta y baja tensión para riegos después del real decreto de 2007 y que, después de ser propuesta su aplicación, entró en vigor, como decíamos, el 1 de julio de 2008.
Además, la liberalización del mercado eléctrico español, que obliga a los consumidores a la suscripción del contrato de suministro en el mercado libre a partir del 1 de julio de 2008.

Y como resultado de todo ello, como decíamos, una dependencia absoluta y total de los agricultores de regadío hacia la energía y, por tanto, hacia esas facturas que las compañías eléctricas les está haciendo llegar a sus casas, que se imponen en prácticamente un 30% del coste total de producción.
Y hablamos de unos agricultores que, además, están sufriendo, como decíamos, unos precios desorbitadamente bajos para su producto y que, además, en el mejor de los casos, se estanca.

Por tanto, en esta situación de asfixia del sector agrario, que no podemos permitir, porque afecta a nuestro interés general, al interés de la sociedad valenciana y, por supuesto, a uno de los sectores que mejor podría paliar la situación de paro que ahora mismo estamos viviendo.
.
.
Por ello, desde Esquerra Unida exigimos atender las peticiones del sector agrario de revertir la derogación de 2008 de las tarifas especiales para regantes, y mantenerlas de forma permanente, acordes a la situación real, a la potencia y al consumo real, que es lo que entendemos que es de sentido común, atender a las peticiones del sector agrario de establecer contratos de temporada para ajustar en cada periodo la potencia, en función de sus necesidades; establecer para las potencias contratadas de entre 15 y 450 kilovatios en el sector agrario la existencia de horas valle a menor precio los fines de semana y durante el mes de agosto, además de la reducción del coste de los enganches y desenganches en un 80%.
Además, las Cortes instarían al Ministerio de Hacienda y Administraciones Públicas a aplicar un IVA reducido a la energía eléctrica para riego en consideración a su calidad de sector estratégico, bajándolo del 21% actual al 8%.

Estas son las exigencias que desde Esquerra Unida creemos que son necesarias y fundamentales para poder acabar con esta situación de asfixia a los agricultores de regadío, esta situación de asfixia que al final redunda en toda la sociedad valenciana y en nuestro interés general, y por supuesto también a una situación que al único agente al que está beneficiando, y claramente, es a las compañías eléctricas, y, por tanto, nosotros, en contra de toda reforma que no vaya a beneficiar al sector productivo, a la clase trabajadora, entendemos que debemos de apoyar, debe de apoyar toda la cámara esta proposición no de ley, al igual que las peticiones que hacía la señora Vicenta Crespo en su iniciativa por parte del Grupo Parlamentario Socialista, nos parecen fundamentales para acabar con este agravio, un agravio absoluto y terrible hacia uno de los sectores que podría mejor paliar la situación de paro y estancamiento del trabajo que tenemos ahora mismo en el País Valencià.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señorías, como saben, por parte del Grupo Parlamentario Popular, a ambos puntos se ha presentado una misma enmienda.
Por lo tanto, ahora, para su defensa tiene la palabra el señor Giner.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories, jo crec que ens trobem davant d'un punt que, per la seua transcendència deuria ser motiu d'un acord global de tots els grups, i amb eixa esperança el meu grup, responsablement, ha presentat una esmena en què substituïm el text de la proposició no de llei del PSOE i d'Esquerra Unida, que en la pràctica, doncs, són molt similars, les diferències són mínimes, i en la proposta de resolució alternativa que planteja el meu grup jo crec que s'arrepleguen de manera substancial els aspectes més importants.
Tenim en este moment la possibilitat d'arribar en un tema transcendent, com dia anteriorment, a un acord de tots els grups, a la unanimitat de tots els grups.
Crec honestament que això seria bo, que este és un dels temes que s'han de solucionar, un tema en què des del ministeri ja s'està treballant.

Per tant, el meu grup compartix gran part de les qüestions que s'han ficat damunt de la taula i per això planteja una fórmula que és perfectament assumible des de la bona voluntat per part de tots els grups.
El meu grup entén que el consum elèctric, com és evident i no es pot discutir, és un dels principals costs que té de suportar les explotacions de regadiu en la nostra comunitat i, en general, en tots els regadius d'Espanya.
Per cert, veritat és que en el 2008 es va suprimir en Espanya la tarifa elèctrica especial R.
.
.
, però, clar, ací s'ha al·ludit a eixa tarifa per part de la representant del Grup Parlamentari Socialista, i jo no diré res més, perquè el que busque és que n'hi haigga capacitat d'acord, tan sols vull recordar.
.
.
, ¡el 2008!
, i ja està tot dit, 2008.

Es compartix per part del meu grup.
.
.
, es compartix la preocupació que genera entre tots els llauradors eixe augment de cost de l'energia que s'ha vengut produint des del 2008, i tinc d'assenyalar també.
.
.
les modificacions tarifàries que es van produir en el 2013 i després, en febrer del 2014, i, en efecte, això és una cosa tan elemental que ningú pot negar que està afectant la rendibilitat de les produccions de regadiu, això està clar.

I quant a l'aplicació de les tarifes elèctriques, el meu grup també entén que és necessari donar suport a les demandes dels regants, mosatros estem ahí, al seu costat, i en este sentit pensem que deuen estudiar-se i es deuen establir totes aquelles fórmules que, en la mesura que siga possible, permeten que els costs energètics s'adeqüen la potència real registrada i al consum efectiu de temporada, que és una de les argumentacions que s'han fet per part dels dos grups proposants, molt particularment per part de la representant d'Esquerra Unida.

I, en este sentit, ho dia al principi també de la meua intervenció, el ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient ja en diverses ocasions ha manifestat obertament o ha fet públic, mos consta al meu grup, que està estudiant el govern el disseny d'un contracte de subministrament d'energia elèctrica adaptat al tipus específic de consum del regadiu agrícola en eixe perfil de temporada, que precisament reclamen els regants.

Per tant, no és una formula a l'ús, mos consta que el govern està ja treballant junt a la Federació Nacional de Comunitats de Regants d'Espanya, Fenacore, per tal de trobar una fórmula que permeta reduir d'una manera substancial els costos energètics dels regants.

A vosté no se li escapa, al meu grup tampoc.
Estem davant d'una qüestió que no és fàcil, perquè ha de tractar-se d'una fórmula aplicable en exclusivitat als regadius i que, per tant, no siga una fórmula que permeta acollir-se a altres sectors, una fórmula que per altra part siga compatible amb la liberalització del mercat elèctric i la normativa europea, perquè no mos podem pegar contra un mur, conscients que està ahí.

I quant a la reducció de l'IVA que plantegen, bé, mosatros som conscients que això podia afectar a altres sectors productius.
Però entenem que allò substancial seria rebaixar el preu i en la mesura en què rebaixem el preu baixarà també l'IVA.

I, en qualsevol cas, bé, en un altre aspecte del que plantegen vostés, que mosatros també tenim clar, en el que fa referència a les centrals de compra, tan sols volem recordar que des de la mateixa federació de regants, senyories, s'ha impulsat la posada en marxa d'una central de compres a la qual es poden adherir totes les comunitats de regants, que així ho decidisquen lliurement, per a facilitar l'adquisició de l'energia elèctrica a un preu més competitiu.

Considerem adequat que des de l'administració s'estudien mecanismes o causes per a fomentar que els llauradors unisquen els seus interessos i desenrotllen fórmules que permeten fer front a la compra conjunta, fer front de manera conjunta a la compra d'electricitat.

Per últim, i jo tan sols vull insistir abans d'acabar en la importància que tindria que una qüestió com esta isquera per unanimitat en esta comissió.
.
.
per últim, respecte al foment d'autoconsum, el meu grup considera que de l'aforro i de l'ús eficient de l'energia cap assenyalar que és una mesura positiva per a la reducció de costos econòmics i per suposat també per a un desenrotllament sostenible.

I, en este sentit, tan sols dir que el Consell ha portat en els últims anys actuacions dirigides als sectors productius, a través de l'Agència Valenciana de l'Energia, actualment de l'Ivace Energia.
I entre eixes accions n'hi ha diverses que podríem destacar com la realització d'autories energètiques en la comunitat de regants o la realització d'auditories energètiques a cooperatives agrícoles o el recolzament a les mesures de millora en l'eficiència energètica, en les instal·lacions de reg i en les explotacions agràries i en les cooperatives agrícoles de la Comunitat Valenciana.

Però no vull insistir més, tan sols he volgut amb caràcter general mostrar allò que mos unix, allò que bàsicament manté una coherència en el que pensem els distints grups.
I crec que això està perfectament reflectit en esta esmena que presenta el meu grup i en la qual sol·licitem que el Consell inste el Govern d'Espanya a que continue treballant, perquè és que està treballant, no és una fórmula a l'ús, junt amb els representants de les comunitats de regants, per estudiar i adoptar amb la major rapidesa possible les mesures més adequades per adaptar els peatges elèctrics a les necessitats i característiques de l'agricultura de regadiu.
Eixe seria el primer punt.

En un segon punt plantegem que Les Corts acorden que el Consell promoga o inste el Govern d'Espanya, també dins de les respectives competències, per a que adopten mesures per a recolzar la integració de les comunitats de regants i altres entitats de reg en centrals de compres o altres fórmules que faciliten la contractació del subministrament elèctric amb preus més competitius.

En tercer lloc, que Les Corts insten el Consell a que, en el marc del futur desenrotllament reglamentari de la Llei 24/2013, de 26 de desembre, del sector elèctric, s'elaboren plans específics per a fomentar l'aforro i l'eficiència energètica en les explotacions agràries valencianes.

I, el quart, que de tots estos acords es done trasllat al ministeri, també al d'indústria com al d'agricultura, la conselleria d'economia i a la conselleria de presidència.

Crec que substancialment, bàsicament, en esta esmena s'arreplega allò que mos pot unir i que pot fer que d'ací isca un posicionament conjunt de tots els grups parlamentaris.

Senyories, estic convençut que això seria bo perquè esta és una de les qüestions que s'han de solucionar en el futur més immediat i a tots mos afecta i realment d'eixa unitat tan sols podríem obtenir fruits positius.
Demostrar una volta més les discrepàncies, mos quedarem cadascú amb la de mosatros i crec que farem un flac servici al sector.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señor Giner.

Para aceptación o no de la enmienda, por parte del Grupo Socialista, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Mire, senyor Giner, mitges tintes no, prou.
Així jo crec que no podem continuar.
Quan manen els seus, tots són «en la mesura del possible», «continuarem treballant»; i quan governen els altres a exigir.

Mire, jo he de reconéixer 2008, que vosté ha anomenat, «greu error del senyor ZP de suprimir el que són les tarifes especials».
Però la situació de hui en dia fa que jo no puga acceptar, el meu grup, millor dit, no puga acceptar l'esmena que vosté presenta sobre abaratiment de les tarifes elèctriques.

Simplement perquè, mire, hi ha un incompliment per part del senyor Rajoy.
El senyor Rajoy pareix que està prenent el pèl al sector i s'ha oblidat d'una promesa electoral, que a saber on haurà anat a parar, que era la de reposar les tarifes elèctriques quan arribaria al govern.
I no serà per falta de temps, perquè este president ja porta molts anys allí en el govern de Madrid, però este home, per desgràcia, ens té acostumats a fer tot el contrari del que promet.
I damunt el punt u per a nosaltres és inacceptable.

En estos moments tampoc entenem com per a justificar eixa no-modificació tan necessària per al sector de les tarifes elèctriques, per al sector de l'agricultura de regadiu, ens diu que és una cosa incompatible amb la legislació europea rebaixar el preu.

Doncs, miren, senyors del Partit Popular, el que hauríem de fer hui i adoptar-lo com a esmena i adoptar-lo com a un dels punts, és instar el govern d'Espanya a continuar treballant sí, però exigir-li també que el senyor Arias Cañete es faça el primer defensor de l'agricultura de regadiu espanyola i valenciana i que demane, en estos moments en campanya electoral, com a mesura a debatre en el Parlament Europeu, revocar eixa incompatibilitat que no fa més que perjudicar els agricultors valencians i per extensió els espanyols.
Jo crec que això vostés no van a alçar la veu en Madrid.
Eixa incompatibilitat, que xoca amb el vassallatge que porten exercint des que arriba el senyor Rajoy a la Moncloa, no va hui a tindre llum verda.

El sector jo crec que no pot esperar més i necessita tarifes elèctriques més barates.
Aixina ho he exposat en la primera intervenció.
Però quina pena que en estos moments vostés no siguen iguals de bel·ligerants amb el govern central.
Una pena, perquè no arribarem a un acord, les tarifes continuaran pujant i este abaratiment, que mosatros creguem necessari, no vorà la llum hui.

Ho he dit, són les comunitats de regants, totes, els seus amics també estaven, davant de la delegació del govern el 26 passat de febrer, reclamant i defensant la supervivència del regadiu.
Perquè en estos moments, amb esta nova legislació energètica, es troba amenaçat.

Totes les organitzacions agràries també demanen que eixa ordre, la IET 1.
491/2013, en estos moments no s'aplique, perquè consideren que és una injustícia i la injustícia és haver de pagar el cost fix utilitze o no els motors per a recs.

Així que, senyors del Partit Popular, m'obliguen a dir «no» a la seua esmena, perquè en ella no es veu per al Grup Socialista bona voluntat d'arreglar el greu problema que té l'agricultura de regadiu valenciana en estos moments.

I el que ens sap realment greu és que acaben de pedrer una oportunitat de dir «no» al tarifazo elèctric del govern del senyor Rajoy.
I açò no significa que milers de llocs de treball estan en joc i en estos moments desperdiciar qualsevol oportunitat de crear llocs de treball és una irresponsabilitat per part de qui ho faça.

Jo no sé si realment han preguntat al sector que els pareix la moció que hui presenten.
A mi també m'agradaria, tinc curiositat.
Perquè jo crec que és impensable aprovar-la per ser un autèntic pedaç que no va a resoldre res sinó dilatar més en el temps, continuarem.
I eixa fórmula que vostés ja la tenen com a xurros en totes les esmenes que presenten.
Un problema que, sincerament per a nosaltres, el Grup Socialista, necessita una solució urgent i necessita que ajudem en estos moments i posem remei al greu problema que ha creat el govern del senyor Rajoy a l'agricultura de regadiu i que no és altre que una pujada sense cap escrúpol de les tarifes elèctriques.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Para réplica tiene usted la palabra, señor Giner, y luego entraremos con la señora López.
Tiene usted su tiempo.

El senyor Giner Giner:

¿Mi tiempo serán cinco minutos, entiendo?

El senyor vicepresident:

Sí, cinco minutos.

El senyor Giner Giner:

Muchas gracias, señor presidente.

De veritat, des de la tristor, perquè lamente la posició de la representant del Grup Parlamentari Socialista.
El PSOE ahí el que està demostrant, per mig de vosté i per boca de vosté, és la seua incapacitat a superar un moment de campanya electoral.

Diu, «no van a alçar la veu, vostés no van a alçar la veu».
Home, l'esmena que presentem jo crec que és clara i a qualsevol persona que la lligga pot entendre que ahí hi ha un plantejament seriós davant un problema.
Una altra cosa és que vosté no el vullga vore i vinga ací i faça la demagògia habitual en què, per altra part, a vostés se'ls veu clarament què és el que els interessa.
A vostés els importa poc, diria jo, el sector i els importa molt més la política del dia a dia, el context electoral.

Diu que no vorà la llum, «que llàstima que no veja la llum!
».
Si teníem i tenim la possibilitat que es veja la llum, la llum d'una reivindicació, d'una demanda formulada per causes normals i que podia haver concitat i que jo crec que hauria de concitar el consens de tots els grups parlamentaris.

Però és que quan vosté diu que és una injustícia el tarifazo, però, dona, li he de tornar a recordar l'any 2008?
Si la injustícia ve de 2008.
I eixe és l'any en què governaven vostés i en què vostés donaven suport a qui va fer eixa injustícia, no me la projecte ara ací.
Però jo crec que hauríem de deixar-nos d'estes històries i pensar en el moment actual i en la capacitat de poder plantejar una esmena que mos unisca.
Home, el que no pot vosté pretendre és clavar el clau per la cabota i que siga tot com vosté diu i molt menys amb els raonaments tan poc consistents que ha portat vosté ací.

Està obligada vosté per eixe sectarisme?
No ho sé, jo ho lamente.
Crec que hauria de revisar-se eixa posició.
Perquè, en tot cas, mire, els descensos en el pressupost per a regadius en l'etapa de l'anterior govern socialista, en el pressupost de l'estat, van ser en 2010 de menys 31% i en 2011 de menys 73%.
I ha sigut en eixa mateixa etapa en la que s'han produït els majors increments del dèficit tarifari que, com sempre, han hagut de començar a resoldre'ls ara.

A mi, de veritat, no tinc ganes d'entrar en esta polèmica, en esta guerra de vosté més i vosté quan va governar… Escolte, ara tenim una situació, amb un problema real, tinguem la capacitat d'arribar a una formula que plantege la reivindicació i deixem-nos d'històries.
Jo podia estar ara ací pegant-li respecte a l'IVA, el que deien els seus diputats.
Però escolte, em negue a això, és que em negue a això.
Perquè eixe no és el camí, ni és el sistema, ni crec que és el que interessa al sector.

Jo li demane que tinga eixa capacitat de revisió del plantejament inicial i que siguem capaços de tirar endavant esta esmena amb el vot unànime de tots els grups parlamentaris.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señor Giner.

Señora Crespo, para acabar el debate de esta enmienda, tiene usted la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Mire, ací del que es tracta és de parar l'increment escandalós que en estos moments està patint l'agricultura de regadiu.
I considere, i ho he repetit diverses vegades, que la seua esmena dilata en el temps una mesura que ha de ser urgent i que ha de ser immediata perquè el sector puga beneficiar-se de no estar baix eixa pressió del tarifazo elèctric que, en estos moments, perjudica seriosament els seus interessos, en esta comunitat i a nivell de tota Espanya.

I, clar, no es tracta que jo cedisca i vosté cedisca.
Es tracta de canviar tota esta redacció, perquè els altres punts són calcats als que, tant Esquerra Unida com el Grup Socialista, hem presentat.
Però el punt 1.
.
.
, la veritat, eixes mitges tintes, jo crec que aixina no podem continuar anant per eixe camí.

Hem d'alçar la veu.
És un bon moment.
Tenim un candidat per a Europa que ha sigut ministre d'agricultura, el senyor Arias Cañete.
I ell, millor que ningú, podria en estos moment defensar eixa incompatibilitat que està al·legant el Govern d'Espanya i dilatant en el temps prendre mesures específiques per al sector de l'agricultura de regadiu i no ho fa.

Jo no és que vullga ser insensible.
Em pareix que seria faltar al respecte a un sector, faltar al respecte a les comunitats de regants, faltar al respecte a totes les organitzacions agràries que estan manifestant-se i ho hem de tindre en compte en estos moments, eixa veu que estan alçant enfront les decisions que ha pres el govern del senyor Rajoy en Madrid, i no podem tancar els ulls davant d'això, senyor Giner.
No és que jo no vullga, que el meu grup no vullga; però la veritat és que.
.
.

Demagògia?
Doncs, jo no en vull fer cap.
Jo la veritat que voldria haver arribat hui a un acord en benefici de tots, perquè les coses que ixen per unanimitat més de pressa es solucionen.
Però veig impossible que vostés, amb la redacció que han presentat en el punt 1, on posa, «Les Corts acuerdan que el Consell inste al Gobierno de España a que continúe trabajando junto con los representantes de las comunidades de regantes, estudiar y adoptar con la mayor rapidez posible las medidas más adecuadas para adaptar los peajes eléctricos a las necesidades y características de la agricultura de regadío», no és la solució en estos moments, ni aportarà cap solució a la problemàtica que des del 3 d'agost el sector està patint i és que, utilitze o no els seus motors -i això és el que hem de tindre en compte-, ha de pagar el cost, eixe cost que és un 112% més en estos moments.

Que els governs anteriors.
.
.
Doncs, sí, en 2008 les coses començaren a fer-se mal, i ho hem de dir també, i si s'han fet mal, mane qui mane, s'han fet mal.
Però, en estos moments, qui té la sartén por el mango, qui té la solució i jo crec que està donant llargues i està dilatant en el temps eixa solució és el seu partit, el Partit Popular en Madrid.
I seria benvolent que vostés, doncs, tant la PNL d'Esquerra Unida com la meua les valoraren un poquet més i no vullgueren clavar-nos en calçador, perquè la veritat és que vosté hui està molt dòcil, està molt amable, però, per a mi, el punt 1 és voler clavar-nos en calçador (veus) una cosa que dilata en el temps una possible solució perquè el tarifazo elèctric que perjudica seriosament l'agricultura de regadiu en la nostra comunitat no tinga una solució immediata.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora Crespo.

Ahora pasamos a la aceptación o no, por parte del Grupo de Izquierda Unida, de esta enmienda.

Señora López, tiene usted la palabra.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Desde Esquerra Unida hubiéramos querido poder llegar realmente a un consenso.
Pero entiendo, señor Giner, que esta enmienda, que es absolutamente toda y completamente de sustitución, no pretendía otra cosa más que aquí aprobáramos una declaración de intenciones que no se concreta en absoluto, que no tiene en cuenta ninguna de las medidas que han propuesto los dos grupos proponentes sobre este tema.
Ninguna de las propuestas que en mi propuesta de resolución, en la propuesta de resolución de Esquerra Unida, venían concretadas ha sido tomada en cuenta por el Partido Popular a la hora de realizar esta enmienda.

Es como si habláramos de una proposición no de ley que ustedes no han presentado nunca, que han presentado en el momento en el que se han dado cuenta que en la agenda de la Comisión de Agricultura, Ganadería y Pesca la han introducido otros dos grupos de la oposición, que ahora, entonces, es cuando les interesa, pero que, sin embargo, no aborda ninguna de las soluciones que ya las organizaciones agrarias han planteado.

Incluso usted, cuando ha explicado cuál era su posicionamiento, ha dejado bien claro que una de las cuestiones que ya han planteado las organizaciones agrarias es la de establecer los contratos de temporada para ajustar en cada período la potencia, en función de sus necesidades.
Usted lo ha reconocido.
Y, sin embargo, aquí, cuando usted habla de que se va a seguir hablando con las organizaciones agrarias para llegar a medidas, no ha hablado de ésta, cuando ésta ya está tomada y exigida por las organizaciones, y hablamos de todas las organizaciones, hablamos de Asaja, hablamos de UPA, hablamos de Coag, hablamos de La Unió.

Estamos hablando de medidas concretas, como medidas como la de que instemos al Ministerio de Hacienda y Administraciones Públicas a aplicar un IVA reducido a la energía eléctrica para riego, en consideración a su calidad de sector estratégico, bajándolo del 21 actual al 8.
¿Dónde está aquí el tema del IVA?

Y a Esquerra Unida no le puede echar en cara en ningún momento que nosotros no hayamos alzado la voz cuando esto ya era injusto con el gobierno del señor Zapatero, porque lo hicimos, porque lo hicimos y porque lo seguimos haciendo ahora.
Lo seguimos haciendo ahora porque el Partido Popular se vanaglorió en ese momento de que cuando volvieran al gobierno ustedes devolverían esa situación de reversión de la derogación de 2008 de las tarifas especiales para regantes, que las mantendrían, que las devolverían.
Eso no se ha producido.

También, cuando se impuso un aumento del IVA por parte del gobierno de Zapatero, entre otras personas la señora Esperanza Aguirre se llenó la boca, y ustedes, con una campaña hablando de que la subida del IVA afectaba a toda la sociedad.
Y, sin embargo, ahora que son ustedes los que gobiernan, tanto aquí como en el gobierno español, resulta que no hablan en ningún momento de rebajar el IVA.

Por tanto, señores del Partido Popular, yo habría tenido algún tipo de consideración y, al menos, de conversación en algún tipo de receso si esta enmienda, de verdad, hubiera tenido en consideración las peticiones concretas que desde Esquerra Unida hemos plasmado en nuestra proposición no de ley.
Un ejercicio y un trabajo de elaboración alternativa y programática que no han realizado ustedes, que se han limitado a realizar una enmienda en la que aseguran que el tema les interesa muchísimo, pero ustedes, que tienen responsabilidad de gobierno, hasta que no hemos traído aquí estas proposiciones no de ley, no se han preocupado por él.
Y, encima, nos hacen una enmienda de sustitución a todo el texto en la que comienzan hablando de que continuarán trabajando, que promoverán e instarán al gobierno a que en sus competencias apoyen la integración de las comunidades de regantes y otras entidades de riego en centrales de compras para facilitar la contratación del suministro eléctrico.
Esto no afecta para nada a las compañías eléctricas.
Esto lo que hace es mantener y avalar esa reforma energética que solamente beneficia a esas grandes empresas haciendo que tengan que hacer un esfuerzo todas estas comunidades de regantes para poder intentar que les cueste un poquito menos, algo que las comunidades de regantes ya hacen sin ustedes.
Esto no es una solución que ustedes aporten.
Ésta es una solución que las comunidades de regantes están encontrando ante la situación de asfixia y que ustedes dicen ahora que la apoyen.
No hace falta que la apoyen ni que la dejen de apoyar.

Y, por otra parte, cuando usted dice, «los planes específicos para fomentar el ahorro y la eficiencia energética», me parece muy bien.
¿Por qué esto no ha sido un punto añadido, un punto complementario a todos los que nosotros exigíamos, porque entonces sí que tendría sentido?

Pero solamente este punto, como medida concreta que dependa de ustedes en esta enmienda, no dice absolutamente nada ni del IVA ni de establecer los contratos de temporada ni de revertir la derogación de 2008.
Y, por supuesto, tampoco habla de nada de esa medida tan concreta que habíamos establecido nosotros de establecer para las potencias contratadas entre 15 y 450 kilovatios en el sector agrario la existencia de horas valle a menor precio en los fines de semana y durante el mes de agosto.
No se ha hablado absolutamente de ninguna medida concreta que sí que ha hecho la oposición.

El ejercicio de responsabilidad del grupo que apoya al gobierno debería de estar un poquito más elevado, y no solamente preocuparse por este tema tan importante cuando lo presenta la oposición y no asumir ninguna de las propuestas que le hace la oposición, sino querer imponer, no consensuar, imponer una proposición no de ley que ustedes nunca han planteado en esta comisión para intentar hacer parecer que realmente les interesa el sufrimiento de los agricultores de regadío por este tarifazo eléctrico, que no les interesa para nada más que para seguir beneficiando a las empresas y a las grandes empresas…

El senyor vicepresident:

Señoría…

La senyora López Barceló:

…de compañías eléctricas.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Señor Giner, tiene usted la palabra.

El senyor Giner Giner:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyories.

Començaré per negar-li la major.
Vosté diu que fins que vostés han presentat la seua esmena, en el Grup Parlamentari Popular no s'han preocupat ni en el Partit Popular s'han presentat.
Això és rigorosament fals.
I, a més, jo ja li ho he manifestat en la meua primera intervenció.
Però vostés estan acostumats a llançar (inintel·ligible) .
.
.
, a llançar propostes, a dir coses i que no se'ls conteste perquè ja, per cansament, doncs, se'ls deixa.
Però no.
Hauran de començar a afrontar la realitat del contrast de parers.

I hui el que la representant del Grup Socialista ha fet ací, com el que vosté ha fet, doncs, des del punt de vista de la coherència, doncs, no es sosté, és que no es sosté.
Vosté pot intentar vestir el sant com li done la gana, però no vinga ací i em diga que mosatros hem vingut a imposar.
A las pruebas me remito, a las pruebas me remito, perquè ara vorem qui és qui imposa.
(Veus)

Vostés, que tenien reglamentàriament la capacitat de no acceptar l'esmena, doncs, han imposat el seu criteri, no accepten l'esmena.
I mosatros, democràticament, acceptem que vostés no ho accepten.
Ara hauran d'acceptar vostés la conseqüència del seu acte.

Mosatros, responsablement, votarem el que creguem.
Com que no compartim el plantejament com vostés el formulen, votarem en contra de les seues.
I sap què?
Que ocorrerà això que volia mostrar-li en la primera intervenció meua, anteriorment, que es quedarà tot en agua de borrajas perquè, com vostés no han acceptat, no podem votar l'esmena del meu grup i les de vostés aniran senzillament per l'aire

No hi ha hagut capacitat de negociació ni d'acord per part de vostés, per part de vostés, que d'alguna manera comença a mostrar-se molt reiterativament eixa incapacitat per a negociar, per a parlar, per a arribar a acords en la resta quan estan en l'oposició.
Mire, jo també he estat en l'oposició i em pegava de canto, els morros contra la paret si feia falta, quan em donaven la possibilitat d'arribar a un mínim acord -que no es pense que això era molt freqüent, era més bé excepcional i raríssim-.
Però no, vostés no.
Vostés han agarrat, han assumit un paper de negativa constant a qualsevol tipus d'acord.
Bé, estan en el seu dret.
Jo lamente que això siga aixina i lamente que ahí, en eixa actitud, es puga albirar una manera d'actuar, en el cas hipotètic que vostés en algun moment tingueren responsabilitats de govern.

Però li ho reiteraré, perquè quede meridianament clar.
El ministeri d'agricultura està estudiant -i ni vosté ni ningú pot negar el que és una realitat- si existixen escletxes legals per a recuperar les tarifes elèctriques específiques en un perfil de temporada.
Això s'està estudiant seriosament, no fent demagògia i fent plantejaments d'estos que solen fer-se ací, per a la galeria.

De fet, mire si és aixina que en una sessió de control en el Ple del Congrés el mateix -ara ja exministre- Arias Cañete, responent a una pregunta recentment, va assegurar que el seu departament està treballant -i segur que el nou departament continuarà eixe treball- en el disseny d'un nou contracte de subministrament elèctric específic per als regants en un perfil de temporada.
Però és que això que està ahí, que vostés no volen acceptar-ho perquè, clar, ací els únics que tenen credibilitat han de ser vostés, el que diuen vostés va a missa i el que diu la resta no.
.
.
Doncs, no potser això tampoc aixina.

I, és més, una qüestió.
En la Comunitat Valenciana l'agricultura de regadiu ha tingut sempre un valor fonamental dins de l'activitat econòmica.
I el Consell, ara i abans, i abans, ha sigut molt conscient de la necessitat de recolzar els regants perquè no perderen competitivitat.
Però això no eren paraules -i ací està l'exconsellera d'agricultura-, això no eren paraules; això es va traduir en fets, en una qüestió essencial de recolzament a l'agricultura, en l'esforç que s'ha realitzat en estos últims anys des de La Generalitat, des de la conselleria, perquè totes les polítiques de l'aigua.
.
.
, en fi, totes les que afectaven els regants valencians que tiraren avant, que tingueren assegurada l'aigua, que, a més, fóra un aigua en qualitat, en quantitat i en preu.
I s'han fet moltes polítiques al voltant de l'aigua, modernitzant els regadius.
.
.
¿Que és menino l'esforç que s'ha fet en la modernització de regadius?
És menino?
Però això no interessa vore-ho.

És dir, jo he de lamentar, perquè ja ha transcorregut el temps, que no tinguen capacitat per a arribar a un acord, i en qualsevol cas el meu grup i el meu partit seguirà treballant des de la responsabilitat per a fer realitat el que vostés no són ni tan sols capaços de consensuar.

Gràcies, senyor president.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Giner.

Para acabar el debate de esta enmienda tiene la palabra por parte… Señora López.
Ah, sí, por parte del Grupo de Izquierda Unida, la señora López.

La senyora López Barceló:

Bien, demagogia era su enmienda.
Era una enmienda que solamente era de sustitución -como he dicho anteriormente-, no hay ahí ya ninguna voluntad de consenso y no hablaba de ninguna -repito-, de ninguna cuestión concreta, de ninguna solución concreta.
Solo se hablaba de hablar, de estudiar, y entre otras cosas, la única medida concreta era una que no depende de ustedes, sino de las comunidades de regantes que ya se están organizando para no tener que pagar tantísimo durante los meses en que no tienen funcionando los motores.
Estamos hablando entonces no de un consenso, sino de un intento de imposición por su parte.
Y, además, ustedes no tienen necesidad de imponer a través de una enmienda lo que ustedes quieren que se apruebe, porque para eso tienen su mayoría absolutista.
Así que si tanto les interesa (remors) ya pueden ir a una nueva comisión de agricultura, que entre en publicación del orden del día su proposición no de ley.
Será ya a rebufo de lo que han hecho los grupos de la oposición, pero evidentemente… (Veus) Pero evidentemente y mal que les pese hoy, no han tenido la iniciativa política, no la han tenido en este tema en ningún momento, porque no les interesa, el tarifazo en las compañías eléctricas es algo que ustedes han fomentado, que han alabado, y que por supuesto han legislado.

Así que evidentemente no cabe ninguna duda a quiénes quieren ustedes beneficiar: a los poderes de las grandes empresas, de las multinacionales de las compañías eléctricas, y no les interesa absolutamente nada cómo queden todavía más asfixiados los agricultores del regadío.
Y esa es la única realidad que ha quedado evidenciada.

Ante una de las soluciones que plantean las organizaciones agrarias y que usted mismo anteriormente ha podido relatar, ustedes no han hecho la plasmación de ninguna de ellas.
Tan solo se han limitado a un nuevo brindis al sol, que son esas enmiendas a las que ustedes nos tienen acostumbrados, y que por cierto yo creo que en esta comisión muchísimas veces hemos llegado a puntos de encuentro, hemos llegado a muchas proposiciones no de ley aprobadas por unanimidad por parte de todos los grupos parlamentarios.

De hecho, puedo constatar que al menos en otra de las comisiones en las que me encuentro no sucede tantísimo, y lamentablemente esta vez es imposible porque usted no ha tenido en cuenta ninguna solución concreta, y tan solo ha tenido la idea de presentar una enmienda para salir del paso y dar de nuevo un brindis al sol, que es a lo que nos tienen acostumbrados desde el Partido Popular.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Para fijar posición por parte del Grupo Compromís, tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, president.

Indubtablement el Grup Compromís va a votar favorablement, i va a votar favorablement perquè també té una proposició no de llei en el mateix sentit presentada, que té el registre 81.
588, en la qual ja demanem també que se fagen totes les gestions oportunes per regular les tarifes especials per als regants, i la reducció de l'IVA, reconeixent les peculiaritats del sector agrari, de manera que aconseguixquen que les tarifes s'adapten al consum real.

L'única diferència és que nosaltres incloíem un altre (inintel·ligible) .
.
.
segon, perquè és veritat que tots estem molt preocupats pels regants, però també és veritat que els regants també estan preocupats pel Consell, entre altres coses perquè tenen un deute amb ells de vint milions d'euros, el qual els recordàvem que començaren a fer el pagament amb les comunitats de regants de tot el País Valencià.
Indubtablement anem a coincidir.
Lamentem que no hi haja un acord, lamentem relativament, lamentem que no hi haja un acord, però també és veritat que el Partit Popular seguix tenint totes les condicions necessàries per a seguir treballant perquè açò se convertixca en una realitat i, per tant, tampoc és tan greu la cosa, que ací els grups no s'hagen posat d'acord, perquè tenen tota la capacitat de seguir endavant en eixes accions que vostés ens explicaven.

Però, això tampoc soluciona el problema.
A vegades, la pregunta és molt clara: per què?
Per què ens trobem en un augment del preu ara?
El 2008 ja van vore que se pren una mesura favorable a les companyies elèctriques i desfavorable per als agricultors valencians.
Però, per què se torna a prendre una altra ara, que augmenta el preu un 2,7, però que augmenta el 125% el que és el cost de la potència?
I per tant, que això és el que afecta tant als pous.
Sabem que els pous de regants treballen molt més durant els mesos d'estiu i necessiten tota una potència, però que la resta de l'any eixa potència no s'està utilitzant.

Per què han de pagar això els regants?
Home, jo crec que ho tenim tots molt clar, no?
I que també tenim molt clar que el problema no l'anem a solucionar amb una proposició no de llei.
El problema és diu la porta giratòria.
El problema és dir com estan passant els expresidents de govern i exministres al sector privat.
El problema és la porta giratòria.
Quan parlem d'agricultura resulta que la porta giratòria, senyories, l'estan engreixant en la suor dels llauradors valencians i valencianes en este moment.
I això és la veritat, i ho tenim clar, perquè ho podem vore tant en Felipe González, com en José María Aznar, persones que estan ocupant càrrecs dins del que són les companyies diverses del sector, com siga elèctric, siga del gas, del sector, que és el que ix beneficiat sempre de les decisions que se prenen en Madrid.
És veritat el que han dit: el cost de l'electricitat ha augmentat fins arribar al que és un 30% de cost global del sector agrari, ho denuncien les organitzacions professionals agràries.
I efectivament s'ha citat també Fenacore, la Federació Nacional de les Comunitats de Regants, en la seua protesta per la situació a la qual s'ha arribat.
Jo sí que trobe a faltar.
.
.

Avui hem de posar pedaços, senyories, i hem de posar pedaços perquè no hi ha hagut implicació ni el PP valencià, ni del Consell en la problemàtica dels agricultors que tenen ací.
Ja ho he dit: ací s'aprofita, ací el problema està en la porta giratòria, i se prenen mesures sense importar a qui afecten.
Sí, importar a qui afecten positivament, però sense tindre en compte aquells sectors, com l'agrícola en este moment, que està patint, que ho hem vist ja en altres intervencions que han fet en esta comissió avui mateixa, i que a més va a seguir patint, perquè jo no m'acabe de creure que trobem la solució.

No se va a rebaixar l'IVA, no anem a fer un IVA superreduït, i en tot cas farem una avinença, arribarem a una avinença per a fer-los callar, perquè no és possible que tots els sectors, totes les organitzacions professionals agràries, totes, també les associacions -com he dit- de comunitats de regants estiguen protestant i que ningú els faja cas.

Mire, el problema és que vostés han estat callats, el problema és que s'han trobat damunt la taula en les conseqüències d'allò que hi ha hagut, que són les decisions preses a nivell d'estat, i que ara, vistes les protestes, s'ha d'actuar.
Vistes les protestes, hem d'actuar.
Però han d'actuar directament.
Jo he sentit -sé que he fet referència, però em fa igual si ja.
.
.
- parlar d'escletxes legals.
Les escletxes legals són les que els legisladors volen que hi hagen.
Com estem parlant d'això?
Si són les que els legisladors han volgut que hi hagen, o que no hi hagen.

Aleshores, miren, ací s'ha de donar solució.
Els nostres agricultors, tot el poble realment, i parlem a nivell de la nostra responsabilitat de tot el poble valencià, els que ens demanen a nosaltres és que donem solucions.
Nosaltres ho fem a través de la presentació de proposicions no de llei.
No obstant això, senyories, el Partit Popular té la capacitat, com a partit que dóna suport al govern i partit que també està governant a nivell d'estat, de donar solució sense el recolzament de les proposicions no de llei.

Per tant, jo voldria deixar constància d'això, senyories, i a vore si som capaços d'atacar el problema en origen i arribar a solucions que Compromís en el seu moment ha presentat.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Señorías, acabado este debate, vamos a pasar a votación de forma separada los dos puntos que hemos debatido.

En primer lugar, vamos a votar el punto número 2, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el abaratamiento de las tarifas eléctricas para explotaciones de regadío, presentada por el Grupo Parlamentario Socialista.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Y pasamos ahora a votar el punto número 8, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la atención a las peticiones del sector agrario de revertir la derogación de 2008 de las tarifas especiales para regantes y mantenerlas concordes a la situación real, a la potencia y al consumo real, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.
¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, también queda desestimada esta proposición no de ley.

Y pasamos ahora a debatir el punto número cinco… Sí, señorías, un receso de cinco minutos, y continuamos en seguida.

(Se suspén la reunió durant uns minuts)

El senyor vicepresident:

(Inoïble) … ha empezado ya la comisión.
(Veus)

Proposició no de llei sobre l'establiment d'un protocol d'actuacions preventives en relació amb la plaga del morrut roig, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 79.
132, BOC número 229)

El senyor vicepresident:

Vamos a debatir el punto número 5, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el establecimiento de un protocolo de actuaciones preventivas en relación a la plaga del picudo rojo, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

Por lo tanto, para su defensa tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Bien, desde Esquerra Unida presentamos una proposición no de ley -no es la primera, lamentablemente, porque el problema continúa-, sobre el establecimiento de un protocolo de actuaciones preventivas en relación a la plaga del picudo rojo.
Entendemos, además, que los problemas que no se abordan o aquellos en los que no se toman las medidas reconocidas como efectivas solo los podremos ver empeorar, y eso es lo que está ocurriendo con la infección del picudo rojo de nuestro patrimonio arbóreo, sobre todo en las palmeras datileras o canarias que la Ley valenciana del patrimonio arbóreo monumental protegen prohibiendo su tala.

En esta situación, desde Esquerra Unida hemos denunciado reiteradamente las diferentes propuestas que se han llevado a cabo para tratar de acabar con esta infección, y entendemos que los instrumentos disponibles que mayores garantías de eficiencia presenten y menores problemas asociados pues deberían ser los que se adoptaran.

Miren, señorías, el Ayuntamiento de Elche presentó un plan de choque -por romper con las intervenciones anteriores, y tras haber roto el experimentado y solvente equipo científico que trataba la enfermedad-, convirtió las acciones contra la plaga del palmeral en una posible plaga química para el ecosistema urbano, su biodiversidad y, por supuesto, afectando también a la ciudadanía (veus),…

El senyor vicepresident:

Por favor, señorías.

La senyora López Barceló:

…un proyecto que sobrepasa la racionalidad de una actuación proporcionada a los requerimientos y a los límites legales del uso de fitosanitarios y plaguicidas en áreas urbanas y que están establecidos en el Reglamento 1107/2009 y la Directiva 2009/128 del Parlamento Europeo, un plan que, además -como advertimos ya en su momento-, no sería eficaz en la lucha contra el picudo rojo.

Es un auténtico disparate, señorías, utilizar masivamente fitosanitarios en parques y jardines urbanos y, además, es una ilegalidad flagrante sin precedentes, pero es que también es un hecho lamentable el que se está produciendo al estar siendo utilizadas las sustancias imidacloprid y tiametoxam, ambas de la familia de los neonicotinoides, la familia de tóxicos que está acabando con las abejas polinizadoras, pese a que ello vulnera la normativa citada anteriormente, y, además, lo es por varias razones que expondremos.

Queremos destacar, primeramente, la gravedad de las diversas afecciones que vienen padeciendo las abejas y que han disminuido su población mundial a límites preocupantes, dado el papel fundamental que juegan esta especie en la polinización y, por ende, en el mantenimiento de la biodiversidad, y lo está haciendo inútilmente pues no puede con la plaga que afecta a la palmera datilera, lo está haciendo por politiquería, que es esa política sin principios -como decía Manuel Sacristán-, ya que el cierre de la línea de investigación biológica se hizo por motivos ajenos a los científicos y a la eficiencia, fue una rabieta politiquera por parte del Ayuntamiento de Elche, algo que debe revertirse poniendo por delante la prioridad del patrimonio de la humanidad que conforma el Palmeral de Elche, según la declaración solemne de la Unesco.
Además, por supuesto, hay que proteger la salud de las personas, de los animales y del entorno medioambiental.
No podemos utilizar tóxicos que nos envenenan a las personas, a especies imprescindibles en el ecosistema como las abejas y no pueden, además, es que, además -repito-, que no pueden con el picudo una vez está en el interior de la palmera.

Cuando hemos consultado el Reglamento 1107/2009, en su anexo II, relativo al procedimiento y criterios para la aprobación de sustancias activas, leemos lo siguiente: «Solo se aprobará una sustancia activa, un protector o un sinergista si, tras una adecuada evaluación del riesgo sobre la base de directrices de ensayo acordadas a escala comunitaria o internacional, se establece que el uso en las condiciones propuestas de productos fitosanitarios que contengan esa sustancia activa, ese protector, conllevará a una exposición insignificante para las abejas o no tendrá efectos agudos o crónicos inaceptables para la supervivencia y el desarrollo de la colonia, teniendo en cuenta los efectos sobre las larvas de las abejas y sobre el comportamiento de las abejas.
»

Pero, además, para quienes alberguen dudas sobre la toxicidad de la línea de ataque a la plaga que ha propuesta la conselleria, tenemos el siempre orillado principio de precaución para proteger a animales y a las personas, y, si quieren, además, la normativa concreta y no principios, que es la Directiva 2009/128 de la Comisión Europea, del 21 de octubre de 2009, para apoyar nuestra demanda, y en ella queda establecido en su artículo 12 que: «Se adoptarán medidas adecuadas de gestión de riesgo y se concederá prioridad al uso de productos fitosanitarios de bajo riesgo con arreglo a lo definido en el Reglamento 1107/2009 y a las medidas de control biológico.
Dichas zonas específicas serán: a) los espacios utilizados por el púbico en general o por grupos vulnerables, con arreglo a lo definido en el artículo 3 del Reglamento número 1107/2009, como los parques y jardines públicos, campos de deportes, áreas de recreo, etcétera, etcétera.
»

El texto y el espíritu de estas normas, señorías, comportaría la no aprobación del uso del uso de imidacloprid y del tiametoxam, dado que estas sustancias tienen consecuencias nefastas sobre las colonias de abejas melíferas, y ya se han producido demasiados casos de enormes pérdidas de población de abejas que han sido documentadas en varios países de la Unión Europea, lo que llevó a la Comisión Europea a establecer una reglamentación específica, la Directiva 2010/21 de 2010, y a los estados miembros que han padecido el problema a prohibir explícitamente su utilización y venta en sus legislaciones internas.

Así que no se comprende, señorías, si no es solamente basándose en intereses o estrategias de politiquería, que no de política, el que se haya acabado con ese equipo de investigación que estaba trabajando contra la plaga del picudo rojo y que, ahora, estemos utilizando este tipo de ataques químicos que no están consiguiendo -y repito-, entre otras cosas -ésta es la más importante-, no está consiguiendo acabar con la plaga una vez que el picudo se encuentra dentro de la palmera.

Como decíamos, ciertamente no ha sido esta la actuación del estado español en cuanto al cumplimiento de las directivas -que hemos comentado-, ya que no ha trasladado todavía su legislación interna a esa directiva, lo cual en sí ya es denunciable ya que la fecha límite del 26 de noviembre que tenía para hacerlo ya fue sobrepasada.
Y este incumplimiento, el de la traslación de la directiva, no puede llevarnos a otro, el de la utilización masiva de las sustancias prohibidas, sobre todo cuando la no trasposición de la directiva no exime de su cumplimiento, según hemos visto en ocasiones anteriores que los tribunales de la Unión Europea han dictaminado contra España en similares circunstancias.
Solamente con los indicios sobre las negativas consecuencias para la salud humana y el medio ambiente debería de bastarnos para aplicar el principio de precaución y no utilizar esos productos químicos en lugares públicos.

Es por todo ello que, desde nuestro grupo parlamentario insistimos, que no exigimos solo hoy, sino insistimos -a través de muchísimas iniciativas lo hemos hecho a les Corts Valencianes- a instar al Consell y a la conselleria de agricultura a utilizar sus competencias para restituir su papel a la investigación en la lucha biológica contra el picudo rojo, así como a dejar de utilizar fitosanitarios tóxicos y liberar potentes neonicotinoides en el medio ambiente.
Otros métodos son posibles y nos resultan imprescindibles, además atendiendo -como decíamos- a la interfaz urbana en que se ha extendido esta plaga y, además, que cada vez se constatan más casos de talas obligadas de datileras enfermas para evitar la propagación, como la detectada en la zona urbana de Campoamor en la ciudad de Alicante, y no es posible ni eficaz el uso de esos potentes pesticidas que han estado recomendados con garantías que no afectan a personas y animales cuando ya estamos viendo que no se sabe, que como mínimo no se sabe, una cosa que, a propósito, ya advertimos ante el uso de estos venenos en los jardines urbanos de Elche.
Es por eso que pedimos al Consell este cambio radical y urgente en su estrategia de lucha con el picudo rojo.

En nuestra propuesta de resolución dejamos muy claro cuál es nuestra alternativa; nuestra alternativa es la de establecer un protocolo de actuaciones preventivas con relación a la plaga del picudo rojo que incluyan la delimitación de áreas de protección y de especial vigilancia para evitar la propagación de esta plaga; además de medidas de protección y prevención, vigilancia y actuación ante la detección de la plaga, se tendrán que abordar conjuntamente los municipios afectados y con la conselleria responsable, y, además, ese protocolo tendrá que incluir necesariamente las actuaciones y los instrumentos administrativos y legales de actuación en el caso de que se dé en palmeras de propiedad privada y normativizar las actuaciones preventivas de detección previas o precoces; las actuaciones obligadas ante la detección de la plaga para evitar su extensión y, además, y necesariamente, protocolizar la actuación subsidiaria de la administración en la inspección y en la prevención de la plaga durante la detección de ella para evitar demoras en las medidas si la propiedad no actúa.

Pero, por último, y esta sería la base de toda nuestra argumentación, retomar la investigación y la aplicación de tratamiento biológico contra le picudo rojo como una estrategia más eficiente, menos lesiva medioambientalmente para el control de esta grave plaga que amenaza la singularidad y seña de identidad que las palmeras representan en muchos municipios valencianos y en nuestro paisaje arbóreo.

Muchas gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señora López.

Por parte del Grupo Compromís tiene la palabra el señor Pañella.

El senyor Pañella Alcàcer:

Moltes gràcies, senyor president.

Senyora López, Compromís votarà a favor de la seua proposta i votarà a favor perquè ¡ja està bé!
, ja està bé que la lluita contra el morrut roig és un fracàs en este moment i és un exemple de mala gestió d'inici a final, des de l'inici fins al final, primer, perquè és una falta d'aplicació de les mesures de control fitosanitari en les importacions vegetals, que tots sabem ja, i se va localitzar, i estem parlant de fa uns quants anys, ¿eh?
Eixa és la primera ja, en la qual la responsabilitat és del govern de l'estat però també a través de la conselleria d'agricultura té possibilitats d'actuació en estos termes.

Una segona part va ser la ignorància, no la ignorància del no saber, sinó la ignorància voluntària del que estava passant.
Reiterades vegades van vindre avisos des de, sobretot, la ciutat d'Elx, on va tindre una preocupació des de l'inici molt gran pel que significa el Palmerar en el seu moment i la imatge de les palmeres en general, també, i no es va reaccionar.
Quan es reacciona i es comença a fer investigació doncs se tarda moltíssim; de fet, ací ho hem debatut moltíssimes vegades, jo recorde que l'última vegada ja se'ns va parlar ací, se'ns va contestar pel portaveu del Partit Popular que, bé, que ja estava molt avançat, que n'hi havia un capítol de lluita biològica molt avançat i que això ja… Bé.

Això paral·lelament.
.
.
les actuacions incorrectes, per això en el primer punt estem parlant de la creació d'un protocol, la modificació d'un protocol d'actuacions que tenen vostés, perquè l'han tingut, i en el protocol d'actuacions que se va dictar des de la mateixa conselleria el que se va fer és augmentar l'expansió de la mateixa plaga, sobretot transportant les palmeres afectades a un lloc determinat, i això -ho he dit altres vegades-, només han d'anar mirant les vies de comunicació i com estan totes les palmeres que n'hi ha en les vies de comunicació.
La gent, els professionals que estan treballant avui en les palmeres els alertaven del que estava passant i es va fer doncs oïda sorda; «això ja ho solucionarem, ja ho solucionarem», i es deixa passar el temps.

Mire, la passada legislatura, els primers mesos de la passada legislatura jo vaig presentar una proposta, precisament ací, d'ajudes a programes d'investigació que s'estaven realitzant de lluita biològica i que estaven avançats, estaven avançats i el que faltava, precisament, era ja la comprovació de comportament en camp obert, cosa que no podien fer les persones que estaven en aquell moment fent la investigació, i no es va aprovar, no es va aprovar perquè tenien altres línies d'investigació.
En este moment no sé com estan però -vullc dir-, en aquell moment n'hi havia resultats positius, lògicament, en superfície tancada i controlada, i no se va voler actuar.

Jo ho expose ací per fer un poquet d'història, de com hem arribat fins a esta situació, i en esta situació ¿com estem?
, doncs, en este moment, en estos quatre anys que estic parlant, el morrut que, a les comarques del nord -parle de tot Castelló- era desconegut encara, ha assolat tot allò.
Parla en l'última notícia, que era una notícia de primers d'anys que quan (inintel·ligible) .
.
.
doncs en la ciutat -dic esta perquè és la ciutat més al nord, que és Vinaròs-, que el 60% de les palmeres que tenia a Vinaròs estaven afectades pel morrut en aquell moment.
Les palmeres estan desapareixent, els tractaments no estan donant resultats.

Per tant, el tema de fer un protocol d'actuacions preventives fins on es puga, sobretot, i la vigilància primera dels efectes que no estiguen només en les palmeres que són públiques, de propietat pública, sinó també en les privades perquè no tenim actuacions.
Veiem palmeres que estan mortes, i seguixen estant allí, que són focus d'expansió del morrut després, i que no es fa res, perquè estan en finques privades.

Ací hi ha responsabilitat.
Jo tampoc estic demanant que estes persones assumisquen el cost, perquè ací hi han responsabilitats de la mateixa administració a través, com he dit, de la falta de l'aplicació de les mesures de control fitosanitari en el que són les importacions.
Se coneix l'orige, se coneix l'orige.
El que no se coneix és el final.

Per tant, jo dic, pels dos apartats que tenen, tant en la creació de protocol, com en l'impuls a la investigació del tractament biològic, nosaltres anem a votar-li a favor perquè les possibilitats estan obertes i els estudis estaven iniciats, cal reprendre'ls a partir del moment en què s'hagen quedat.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por parte del Grupo Socialista, para fijar posición, la señora Crespo tiene la palabra.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyories.

Senyora López.

Efectivament, són massa les vegades en estes Corts on hem de parlar del Rynchoforus ferrugineus, perquè si -vosté ho diu en la seua PNL- el seu grup ha presentat nombroses iniciatives; des del Grup Socialista, jo ja ni li conte les vegades que hem demanat al Consell una cosa tan senzilla com és complir un protocol que, des del primer moment, allà per l'any 2004, quan es publicà l'orde del 24 de febrer, que declarava l'existència oficial de la plaga del Rynchoforus ferrugineus a la Comunitat Valenciana i qualificava d'utilitat pública la lluita contra este animalet, establint mesures obligatòries per al control i/o eradicació, el Consell ve actuant malament.

Hui, ni ha posat els diners suficients -i no estic diguent que no haja posat diners-, ni els mitjans humans i materials que precisa la gravetat de la plaga coneguda com la del morrut roig.
I diners per a la investigació, doncs, ¿què li he de contar a vosté?
Mai ha estat una prioritat per al Consell apostar per investigar tractaments efectius per a eradicar a l'enemic número u en estos moments de totes les palmeres del territori valencià i altre.

La plaga no està controlada.
Hui, 29 d'abril, de nou ho puc afirmar.
La plaga, per tant, tampoc està eradicada.
Deu anys després de la detecció de palmeres afectades, i algú, segur, té responsabilitat d'eixe mal que afecta també un dels palmerars més bonics de la Comunitat Valenciana, com és el Palmerar d'Elx, patrimoni de la humanitat.
Però no em vull oblidar de parlar del palmerar històric d'Oriola o del palmerar d'Alacant, també són coneguts mundialment i tenen exactament el mateix problema.

I nosaltres tenim un greu problema, crec que actualment el major problema per la gran quantitat de palmeres afectades per Rynchoforus ferrugineus.
I resulta que totes les actuacions que des de la conselleria s'hagen pogut fer -i se n'han fet, i moltes- per a eradicar i/o controlar una de les pitjors plagues que ataca totes les palmeres de la Comunitat Valenciana, li he de dir que ha estat un autèntic fracàs.
Ni mesures preventives, ni delimitació d'àrees per evitar la propagació.

No ens hem d'oblidar, senyora López, que el morrut vola i no entén de fronteres, i molt menys de portes, i li puc assegurar que vola a la velocitat de la llum en busca de saba nova.

Ni els tractaments químics als productes fitosanitaris autoritzats, com l'imidacloprid al 20%, o altres en tràmit de ser autoritzats, com el benzoat d'emamectina, res, en estos moments, absolutament res, no n'hi ha producte conegut o per conéixer que mate al morrut roig i que salve les palmeres de l'atac mortal d'este insecte.

I no ho diu Vicenta Crespo; per desgràcia, ho diuen reconeguts biòlegs que es pronuncien així: «Els diners que feien falta i la preocupació perquè es feren les investigacions necessàries per a guanyar-li la batalla al Rynchoforus ferrugineus arriben tard, quan ja no hi ha remei i, a hores d'ara, l'insecte passeja de nord a sud de la comunitat ponent centenars d'ous i multiplicant-se a la velocitat de la llum.
»

I, senyora López, quant a tractaments biològics, trampes de cairomodes o de feromones, que pareix ser un altre front possible per a la lluita del morrut, en principi pensaven que ajudaria, però també està més que demostrat que la implicació política ha estat insuficient i que s'ha arribat a trampejar una superfície, sí, però una superfície insuficient i el resultat també és nul.

Per això, des del Grup Socialista, i amb ànim que tots junts pugam trobar una solució a este greu problema, a esta plaga del Rynchoforus ferrugineus, donarem suport a la seua PNL.

Però vull insistir, ací ja és un tema que a l'administració se li ha escapat de les mans.
En estos moments no n'hi ha cap solució per a posar fi al que és esta plaga de morrut roig, perquè la veritat és que este insecte és el que ens domina i este insecte és el que està esborrant del mapa una senya d'identitat de molts valencians que són les palmeres.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Por parte del Grupo Popular tiene la palabra la señora Hernández para fijar posición.

La senyora Hernández Miñana:

Moltes gràcies, senyor president.

Bon dia.

Senyores i senyors diputats.

Efectivament, la plaga del Rynchoforus és una plaga demolidora, agressiva, que ha progressat en els últims deu anys des que s'ha declarat plaga al llarg del nostre territori, però no soles al llarg del nostre territori, sinó de tots els territoris que tenien en les palmàcies -per descomptat, en la datilera, que és la que més està, diríem, patint els atacs del Rynchoforus, però en les palmàcies en general- un paisatge reconegut.

Jo crec que seria just dir que si en alguna comunitat, en alguna regió, no soles per comunitat autònoma, si en alguna regió geogràfica s'ha fet una lluita que ha tractat de controlar, pensant també en l'eradicació, que és cert que no s'ha produït, però tractant de controlar i, per descomptat, fragmentant la diferent problemàtica i ficant recursos econòmics, recursos humans i, per descomptat, ficant línies d'investigació a treballar per a dur endavant plans de control i d'eradicació del Rynchoforus ha segut, precisament, la Comunitat Valenciana i, precisament, en esta regió geogràfica.
De fet, en Andalusia ha desaparegut eixe paisatge i en Múrcia ha desaparegut eixe paisatge.

I ací, en esta comunitat, podem dir que els palmerars són una realitat en estos moments i van a continuar siguent una realitat, els històrics, no soles el d'Oriola, senyora Crespo; per descomptat, també, el de.
.
.
, no soles el d'Elx, sinó, per descomptat, el d'Oriola i el d'Alacant, perquè en Elx s'ha treballat també des del principi; si no, no seria aixina, perquè s'ha treballat en tots els palmerars històrics des del principi.
I, per descomptat, van a continuar sent una realitat precisament per tots els recursos i per tots els treballs i, precisament, perquè s'actuà des del moment en el que de forma.
.
.
, els tècnics varen establir que era una plaga.

Vosté se remunta a 2009.
.
.
, 2004 -perdó-.
Després, efectivament, hi ha havut ordres que han modificat eixa, i sempre s'ha estat treballant.

Mosatros, per descomptat, no podem recolzar una resolució d'estes característiques que comença diguent que quan els problemes no s'aborden, augmenten.
Efectivament, quan els problemes no s'aborden, augmenten.
Però si en algun lloc s'han abordat els problemes, i s'han abordat baix un prisma cientificotècnic, ha segut en esta comunitat.

Si des del primer moment s'han ficat recursos en investigació i en aquells centres d'investigació de reconegut prestigi.
.
.
, o, ¿és que m'estan tractant de dir que l'IVIA no és autoritzat per a dur endavant investigacions en relació a esta plaga?
O, ¿és que la Universitat Jaume I no ho és?
O, ¿la Universitat d'Alacant no ho és?
Són, precisament, els centres de reconegut prestigi els que ja tenien coneixements en motius de plagues; per descomptat, no en una plaga com esta, que era absolutament desconeguda per al nostre territori i per a tots els territoris veïns nostres.
És una plaga d'importació i és una plaga que s'ha assentat ací amb una agressivitat i amb una violència extraordinària i contra la que no n'hi ha ningun element natural de lluita, precisament, per ser una plaga importada.

És una plaga que tant de bo tots fórem responsables i complírem tots els protocols que efectivament estan establits.
¿M'estan volent dir que quan una plaga d'eixes característiques s'implanta en un territori no són els científics i els tècnics -i científics i tècnics dels nivells que jo els acabe de nomenar- els que han d'establir els plans de lluita i de control?
Per descomptat que són ells els que els han d'establir i els polítics són els que han de seguir eixos criteris de lluita i de control.

Seria una greu irresponsabilitat per a esta comunitat ara fer açò que diu vosté de canviar radical i urgent esta estratègia.
Esta estratègia s'ha de continuar.
I una estratègia sensata i científicament valuosa és aquella que té caràcter multidisciplinar, que adapta tant els mètodes químics, com els mètodes biològics.
I això és el que s'està tractant de fer.

No podem renunciar a ningun dels mètodes, perquè ho ha dit la senyora Crespo molt bé, no hi ha encara en estos moments ninguna solució suficientment eficient i eficaç per a acabar amb la plaga.
No hi ha ningun sistema de control, ni químic, ni físic, ni biològic, que puga acabar amb la plaga.
Tots ells tenen una eficiència entorn del 70% o el 80%.
Per tant, ha de ser una combinació de tots estos mètodes els que puguen anar controlant la plaga, una combinació entre els mètodes d'insecticides, per descomptat, respectant tots els reglaments i la seguretat de la població i, per descomptat, anar avançant, i cada vegada més, com s'està fent amb els mètodes de lluita biològica que ací és on han començat i ací és on han progressat de forma més important.

No he de dir-los que tot el treball que s'ha fet en investigació i en aplicació -ací ja s'ha anomenat- de les trampes i de les feromones, per descomptat, és propi i anirà donant els seus resultats, com també el dels fongs entomopatògens.

Tot això ha d'anar donant els seus resultats, però no pot ser un resultat ni de hui per a demà, ni immediat.
Però el que mosatros sí que garantim -i això, per descomptat, ens afegiríem de forma immediata- és que aquest Consell continue treballant, continue ficant recursos en investigació i continue ficant recursos en la lluita contra esta plaga, que és una lluita prioritària per a la política de paisatge, de territori i, com s'ha dit ací, també, d'identitat del nostre territori.
Però canviar radicalment esta política seria una greu irresponsabilitat.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Hernández.

Para la réplica, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.

Mire, ha hablado la señora Hernández acerca de la investigación.
Yo la verdad es que no puedo olvidarme que una de las primeras medidas del PP, al obtener el ansiado gobierno municipal de Elche, fue disolver y dispersar al equipo de investigación sobre la guerra biológica al picudo rojo que el ayuntamiento había creado y que hasta donde hemos podido conocer estaba funcionando con cierto éxito y, desde luego, con mayor inocuidad para la biodiversidad y la salud humana.

Y no estamos exagerando en absoluto; de hecho, dijo el señor Ferry, ya en 1993…, el señor Ferry es Michel Ferry, quien dirigió la Estación Phoenix y era, por supuesto, una institución de referencia en este campo internacionalmente reconocida.
Aportaba profesionalidad a la protección del palmeral y a la investigación del picudo y su tratamiento en la especie, aportando garantías para su viabilidad presente y futura.
De hecho, era consulta obligada para universidades y centros de investigación.

Fue precisamente, como decía, el señor Ferry, ya en 1993, quien alertaba sobre la posibilidad de que en el área mediterránea se introdujera esta plaga desde Asia, a causa de la importación masiva de palmeras sin controles fitosanitarios.

Ferry escribió textualmente: «Las autoridades deben saber que juegan con fuego, que no existen técnicas para eliminarlos y que es imposible detectarlos a tiempo, siendo lo mejor parar la importación en su momento, pero, claro, hay intereses comerciales en juego.
»

Señorías, entendemos que si hablamos de investigación no puede hacerse obviando que ha sido el grupo municipal el que ha acabado con uno de los centros o uno de los focos que mejor estaba investigando o que, de forma más concreta y profunda, estaba investigando acerca de la lucha biológica contra el picudo rojo.

Nosotros de lo que hablamos, y no entendemos por qué no se puede apoyar algo de tales características, es que se empiece por fin a poner en práctica el principio de precaución, el principio de precaución que de forma tan responsable debería de seguir un gobierno.

Entendemos que por todo lo que le hemos constatado en esta proposición no de ley, no se están aplicando ningún tipo de elementos inocuos para la salud, que en todo caso solamente se puede aceptar que se pueda decir que no se sabe del todo cuál es el alcance que podrían tener estos elementos químicos.
Pero no se puede decir, ni afirmar que sean inocuos.
No se puede hacer, basándose en principios científicos.
No se puede hacer.

Y, como hemos dicho, hay multitud de directivas que hablan de que no se deben utilizar estas sustancias en áreas urbanas, y se están utilizando.
Y, con ello, estamos no solo no acabando con la plaga, sino pudiendo fomentar la aparición de otros problemas que afecten a la salud y a la biodiversidad.

Hablamos de investigación.
Por supuesto que sí, sí a la investigación, sí a la investigación del IVIA y de las universidades, por supuesto que sí, no vamos a ser nosotros, los que constantemente estamos pidiendo mayor presupuesto para la investigación, y ustedes, los que están recortando constantemente en I+D+I, mandando a un exilio a los jóvenes mejor preparados, los que vengan a decirnos que de verdad se está apoyando la investigación desde el gobierno.

Por supuesto que apoyamos la investigación.
Y por eso en esta proposición no de ley nosotros lo que apoyamos es un protocolo de actuación, y además que se retome la investigación y la aplicación del tratamiento biológico contra el picudo rojo.

Y además también recordamos a la señora Hernández que en esta proposición no de ley, así como en todas, lo que finalmente se aprueba, si se vota a favor por parte de todos los grupos parlamentarios o por quien tiene la mayoría, es la propuesta de resolución, no es texto de explicación de motivos, que puede ser muy variado y por supuesto puede tener frases o afecciones que no compartamos el resto de grupos parlamentarios, pero eso tranquila porque finalmente no se aprobaría si ustedes votaran a favor.

Por tanto, vamos a centrarnos en lo que realmente sí que se entra a valorar, que son las propuestas de resolución.
Y no entendemos como ante una plaga que no se ha parado nunca, que ha tenido un centro de investigación trabajando profundamente sobre este tema en el ataque biológico contra la plaga, porque reconoce una de las mayores investigaciones sobre el tema, que no existe en la actualidad absolutamente nada que acabe con el picudo rojo.

Por tanto, ¿cómo podemos hablar de que es mejor estar utilizando un tipo de elementos químicos que pueden ser nocivos para la salud, yendo en contra de directivas europeas, cuando lo que proponemos aquí sí que es totalmente inocuo?
, porque aquí lo que promovemos es retomar la investigación y un protocolo de actuación preventiva, el principio de precaución debe de ser un principio fundamental que debe de estar en la base de cualquier buen gobierno.

Señora Hernández, ustedes deciden si quieren tenerlo como hoja de ruta o si, en vez de la precaución, lo que prefieren es que acabemos talando absolutamente todas las palmeras, porque al final el picudo rojo no se haya nunca y nunca hayamos hecho nada realmente para poder salvar a nuestras palmeras.

Gracias, señor presidente.

El senyor vicepresident:

Gracias a usted, señora López.

Para terminar el debate de este punto, la señora Hernández tiene la palabra.

La senyora Hernández Miñana:

Gràcies, senyor president.

Senyora López, està vosté dient o intentant dir que l'Estació Phoenix tenia una solució que acabara amb la plaga del picudo?
Entenc que no ha volgut (veus) dir això perquè no hi ha ninguna, ninguna.
.
.
No, no, però.
.
.
No, no, perdone, això ho he dit jo.
(Veu de la senyora López) No hi ha ninguna solució, no hi ha ninguna solució he escoltat perfectament.
(Veus) I està dient que.
.
.
No hi ha, efectivament, no hi ha ninguna, ni per descomptat l'Estació Phoenix mai ha pogut presentar més allà, més allà de comentaris i reflexions, ninguna solució que s'acoste mínimament a l'eficiència que estan presentant els altres mètodes de lluita contra el picudo.
I això és una realitat.
I com això és aixina, des de la conselleria se treballa en les línies reconegudes en tots els àmbits cientificotècnics.
Per descomptat, quan s'han celebrat congressos de més alt nivell, com se va celebrar ací un en València, però l'últim en Niza, no hi ha ningun treball que vaja més avançat que les línies que ací s'estan treballant.
I no hi ha ningun altre territori que puga estar presentant lluita contra esta plaga, que ja hem dit que és tan agressiva i que està deteriorant tant el nostre paisatge en relació a les palmàcies, com la que ací s'està duent endavant.

No hi ha ningun altre equip d'investigació que haja anat més enllà del que han anat els nostres propis equips.
És de reconegut prestigi internacional i és avalat per qualsevol línia d'investigació internacional.

I efectivament, la plaga entra per una importació massiva, ja fa d'això uns quants anys, i per això este partit i este govern va parar eixa importació massiva i ha obligat en eixe protocol a fer estacions de quarantena que eviten que se seguisca important esta plaga, com qualsevol altra plaga, com a voltes desgraciadament tenim per importacions que per altres interessos puguen entrar en el nostre territori.

Jo crec que els servicis d'inspecció de la conselleria, que tenen una alta responsabilitat, per descomptat, no sols controlen el desenrotllament de la plaga en la nostra comunitat i controlen l'aplicació de la norma, a la qual ara me vaig a referir, sinó que també estaran controlant que l'aplicació del mètodes químics siga absolutament innòcua per a la població i que siga absolutament respectuosa en tota la població, i que per descomptat complisca amb tota la reglamentació i la normativa.

Però anem a la seua proposta de resolució i a dir-li per què no.
Per descomptat, abans m'he centrat en l'exposició de motius, perquè efectivament no podíem compartir ningun dels arguments que vostés presentaven.

Però parlant de la proposta de resolució, començarem pel primer.
«Establir un protocol d'actuacions preventives.
» Efectivament, ja li ho he dit, este és en l'únic lloc on existix i està en vigor des de 2004, després modificat en el 2009, una ordre que establix eixe protocol, i a més fragmentat, per a les diferents poblacions que actuen o que interactuen en les palmàcies, per als particulars, per al món dels interessos comercials, clar que sí, que són, no sols els productors, sinó també els comercialitzadors, per a les entitats públiques que són propietàries d'estes espècies palmàcies, i també per descomptat, com he dit abans, per als palmerars històrics, i no sols els tres que ja he anomenat, sinó uns quants més que s'incorporen a esta norma.

Diu vosté unes línies més avant: «Deberían abordarse conjuntament amb els municipis afectats i per la conselleria responsable.
» Efectivament, eixe és el cent per cent de la base de l'ordre de 2009, que eixa base parla de coresponsabilitat, de coresponsabilitat, parla de cooperació i parla de treball conjunt entre els ajuntaments i la conselleria, però també totes les entitats que, com dia abans, tracten o són propietàries de palmàcies.

I dia «actuacions obligades a la detecció de plagues, per a evitar l'extensió, també necessàries per a protocol·litzar l'actuació subsidiària».
Exactament el cent per cent del que diu eixa ordre.

Però anem al segon punt, diu: «Reprendre la investigació i aplicació del tractament biològic.
» No s'ha parat mai.
Si en algun lloc s'està estudiant i s'està tractant això des de fa deu anys és ací, en solució de continuïtat.
No s'ha interromput mai.

I, com ja li he dit abans, és on més s'ha avançat i som capdavanters en les solucions.
Que no són definitives, que tenen una eficiència entre el 70 i el 80%, però ací s'estan investigant i ací s'estan aplicant.
I no hi ha ningun altre equip d'investigació que haja aconseguit anar més allà del que ací s'ha aconseguit anar.

Per tant, li torne a dir el que dia abans, combinació de diferents mitjans de lluita.
I per descomptat el que podem seguir demanant és que se continue treballant, se continuen aplicant fondos per a investigació, per a prevenció, per a eradicació.
I per descomptat que se continue considerant esta lluita contra esta plaga una prioritat per al govern valencià, perquè se juguem molt, i en això és efectivament en el que estem amb vostés.

Moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Hernández.

Señorías, vamos a pasar a votar este punto número 5, que era la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre el establecimiento de un protocolo de actuaciones preventivas en relación a la plaga del picudo rojo, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.
¿Votos a favor?
7.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Proposició no de llei sobre la desestimació de la sol·licitud de modificació del plec de condicions presentada pel Consell Regulador de les Indicacions Geogràfiques Protegides Xixona i Torró d'Alacant per incompliment del que hi ha establert en el punt 3 de l'article 2 del Reglament  (CE) número 510/2006 del Consell d'Europa, presentada pel Grup Parlamentari Esquerra Unida (RE número 79.
147, BOC número 229)

El senyor vicepresident:

Señorías, pasamos al punto número 6, que es la toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la desestimación de la solicitud de modificación del pliego de condiciones presentada por el Consejo Regulador las Indicaciones Geográficas Protegidas Jijona y Turrón de Alicante, por incumplimiento de lo establecido en el punto 3 del artículo 2 del reglamento, número 510/2006, del Consejo de Europa, presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

Para su defensa, tiene la palabra la señora López.

La senyora López Barceló:

(Inoïble) … ¿Puedo volver al principio, señor presidente, que no le había dado al micro y no se ha grabado nada?

El senyor vicepresident:

Correcto.
Empiece, yo también le adelantaré…, como usted siempre lo gasta un poquito, pues lo continuaremos.

La senyora López Barceló:

Gracias, señor presidente.
Lo siento.

Desde Esquerra Unida presentamos esta proposición no de ley para garantizar que la denominación de origen del turrón de Jijona y del turrón de Alicante sea realmente para lo que está pensada la denominación de origen, es decir, para indicar, valga la redundancia, el origen de un producto alimenticio estableciendo una diferenciación en el mercado, reconocible en base a una etiqueta controlada por un consejo regulador y que además regula una cantidad establecida en base a sus características.
Proteger legalmente ciertos alimentos que se producen en una zona determinada contra productores de otras zonas que quieran aprovechar el buen nombre que han creado los originales comercializados en un tiempo histórico de fabricación o cultivo.
Es decir, es una herramienta de protección de productos que son originales, singulares y que pertenecen a un lugar geográfico determinado, y que, por tanto, también sus ingredientes forman parte de ese lugar determinado y de unas condiciones diferentes a las del resto del mercado.

Entendemos que hay un vínculo entre las características de algunos productos y el origen geográfico.
Pueden beneficiarse, bien de la indicación geográfica protegida o bien de la denominación de origen protegida.
Como decía, el uso de símbolos comunitarios en el etiquetado permite a los consumidores disponer de una información clara sobre su origen.

Por otra parte, la introducción de estos dos elementos resulta beneficiosa para el mundo rural, hablábamos antes del programa de desarrollo rural y éste el de garantizar que las denominaciones de origen cumplan con lo que el consejo regulador ha marcado es uno de esos elementos que ayuda a desarrollar nuestro mundo rural, sobre todo las zonas menos favorecidos y asegura la mejora de la renta para los agricultores y el asentamiento de la población en esta zona.

La Unión Europea se ha marcado dos objetivos claros ante estas dos figuras de protección: el de proteger al consumidor y el de proteger las rentas de agricultores y productores de estas zonas protegidas.

Como decíamos, aquí nos encontramos con un problema, y es que en Alicante contamos con dos tradicionales y emblemáticos productos amparados por indicación geográfica protegida: el turrón de Alicante y el turrón de Jijona, que están regulados por el ministerio desde 1991 y reconocidos por la Unión Europea desde 2005.

Como todos ustedes saben, la base de la elaboración del turrón de Alicante es la almendra, utilizada ligeramente torrada y con miel, según la receta tradicional; y en Jijona la diferencia sustancial es el hecho de que la almendra se muele con la miel y se añade clara de huevo como emulsionante y se obtiene así una mezcla de textura más pastosa.

Ambos productos disponen de sus consejos reguladores, como no podía ser de otra forma, que tienen como objeto promocionar y certificar que los turrones cumplan con todos y cada uno de los requisitos necesarios para pertenecer a esa indicación geográfica protegida.

El punto 3, que es al que hace referencia nuestra proposición no de ley, descripción del producto agrícola, de los documentos únicos Jijona y turrón de Alicante, establecen a los apartados 3.
3.
a y 3.
3.
b que las materias primas fundamentales y otros ingredientes y aditivos autorizados en la elaboración del turrón de Jijona y Alicante son, entre otros, las almendras torradas, la miel pura de abeja.
Esta descripción, bueno, ahí evidentemente hablamos de que tienen que proceder de Alicante, Castellón y Valencia, y sin embargo, cuando hablamos de la almendra, hablamos de que la almendra, de sus variedades enmarcadas en regiones caracterizadas por lo benigno del clima mediterráneo, que pueden proceder de Alicante, Castellón y Valencia.

Esta descripción tan ambigua, indeterminada e imprecisa de la procedencia de las materias primas va en contra del concepto de limitación, reflejado en el punto 3, del artículo 2 del reglamento número 510/2006 de la Comunidad Europea, y genera una indefensión al apicultor y productor valenciano de almendra e incumple claramente la filosofía de la ley, ya que sin obligatoriedad de utilizar materias primas producidas en nuestras comarca no se asegura la renta de los agricultores y apicultores, como tampoco el asentamiento de la población rural, que son principios básicos recogidos tanto en la legislación europea como en la estatal.

Como decíamos, genera confusión o engaño al consumidor y contradice el artículo 5.
1 del reglamento de las denominaciones específicas de Jijona y Turrón de Alicante y su consejo regulador común, en el cual claramente especifica que en la elaboración de los turrones protegidos se realizará exclusivamente con ingredientes de almendra, miel pura de abeja, clara de huevos, azúcar y oblea, las características de las cuales y proporciones se especifican en los artículos 10 y 11, y han de proceder los productos de la miel y de las almendras de sus zonas de producción y elaboración situadas en las diferentes comarcas de Alicante, Castellón y Valencia.

Señorías, lamento lo farragoso de esta exposición, pero tenía que ser así para que entendieran a qué artículos nos referíamos.
Lo que está claro es que la vinculación económica natural y comercial se describe con profusión en los pliegos de condiciones de la IGP de Jijona y el turrón de Alicante, y establece una relación directa entre la materia primera utilizada, las almendras y la miel fundamentalmente, el productor, la zona de producción y el turrón.

Miren, señorías, estamos ante una situación en la que se supone, como decíamos, que la denominación de origen tiene que proteger legalmente a estos alimentos contra productores de otras zonas que quieran aprovechar el buen nombre que han creado los originales comercializados en un tiempo histórico de fabricación o de cultivo.
Y, entre otras cosas, nosotros, en cuanto al turrón de Jijona, somos competidores directos de las almendras que vienen de California, que están ya peladas para abaratar el transporte.
Así disminuyen su volumen.
Y vienen en containers, no al vació, con lo cual, además, pierden aromas por la evaporación de ácidos grasos volátiles, lo que producen el olor característico.
Se desarrollan, además, bacterias y crían hongos por la humedad y su exposición al aire.

Y consideramos, desde Esquerra Unida, que el turrón de calidad debe y puede consumir almendra autóctona, aunque sea algo más cara, y que la denominación de origen debe prestigiar calidad y producto local, creando empleo y riqueza aquí.
Y, por supuesto, para la industria del turrón es una mala estrategia comercial, sin visión de futuro.

Modificar la DO para poder abaratar mínimamente unos costes, dejándoles la libertad de importar los insumos de donde el mercado global en el precio es más bajo, va en el propio perjuicio y futuro.
Si el turrón es solo una receta de un postre original árabe y no se prestigia por diferenciación, los industriales dejan de dominar el mercado y la gran distribución acabará comprando para sus marcas blancas el producido en terceros países.

Señorías, tenemos que defender y proteger a nuestro turrón, a nuestro denominación de origen.
Lo importante y lo que diferencia a nuestro turrón, a este elemento tan singular, que además es conocido internacionalmente, que debería de ser una de nuestras marcas más prestigiada y que prestigiáramos, no puede ser que se regule y que se cambie, se modifique los reglamentos para que se pueda, para que se puedan abaratar los costes, haciendo con ello que la almendra pueda venir de fuera, que pueda venir de fuera y que, por tanto, estemos hablando de un turrón que en pocos años pueda ser prácticamente el mismo fabricado en cualquier otro lugar, en donde lo costes todavía sean más baratos y en donde perdamos la singularidad, la peculiaridad y el patrimonio que es contar con el turrón de Alicante y el turrón de Jijona.

Señorías, el turrón de Alicante tiene un origen documentado desde el siglo XV.
Está elaborado, como decíamos, con la base de almendra, utilizada entera y tostada y miel, según la receta tradicional.
El turrón de Jijona, como decíamos antes, tiene otras diferencias.
Pero esta tradición gastronómica tiene un origen en la tradición de la repostería árabe, basada en la miel y en los frutos secos tostados, tradición que se asentó en Al-Ándalus y que aún permanece.
Su historia comercial no ha dejado de tener conflictos, sea a causa de las disputas gremiales, que casi lo sacaron de Alicante, circunscribiéndolo solo a Jijona, o por el reto que supuso la aparición de los dulces de chocolate.

En su elaboración se produce un cambio importante en siglo XVIII, cuando las plantaciones generalizadas de caña de azúcar en América que llegaban al puerto de Alicante empiezan a hacer que se emplee este azúcar en su elaboración.
Una circunstancia coyuntural que no deja de darle también una peculiaridad a nuestro turrón de Jijona y de Alicante.

Estamos ante una de las…, ante uno de los productos que mejor podrían representarnos fuera y que, por supuesto, también garantiza que se quede gente en nuestras zonas rurales, que genere empleo y que además también estemos garantizando que quien está generando y produciendo almendra en nuestro entorno colabore en este producto, que debería de ser una marca insignia del País Valencià y no que estemos nosotros mismos permitiendo que se compita con nuestros propios productores.

Desde Esquerra Unida, como decía, proponemos esta proposición no de ley para seguir garantizando que la DO que se refiere al turrón de Jijona y Alicante realmente siga siendo turrón de Jijona y de Alicante y no que sea el principio para que las marcas blancas acaben con un producto que, como decíamos, se circunscribe hasta el siglo XV en nuestra tierra.

Gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora López.

Para fijar posición, por parte del Grupo Compromís, el señor Pañella tiene la palabra.

El senyor Pañella Alcàcer:

Gràcies, president.

Compromís va a votar a favor, i va a votar a favor perquè té també una proposició no de llei similar presentada que no ha vingut a la comissió d'agricultura, sinó ha segut adjudicada a una altra comissió.
I, per tant, l'únic que podrà passar és que si no s'aprova hui, tingam una segona oportunitat per a fer…, per a raonar i fer recapacitar a tots els diputats i diputades per tal de vore la conveniència d'aprovar-la.

I ho diem perquè nosaltres hem presentat esta proposta també de resolució, esta proposició no de llei, en un doble sentit.
Un primer és una qüestió purament de procediment il·legal.
Ho diem perquè quan la Conselleria d'Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua va prendre la resolució de 13 de maig de 2013, per la qual s'adopta i es va pública la decisió favorable a la modificació del plec de condicions de les indicacions geogràfiques protegides, IGP de Xixona i torró d'Alacant, que es va publicar al diari oficial número 7.
039, de 5 de juliol de 2013, basant-se en un informe de la Direcció General d'Empreses Agroalimentàries, eixa modificació del plec de condicions nosaltres entenem que incomplia la legalitat vigent en la data de publicació de l'anunci de la Direcció General d'Empreses Agroalimentàries i Desenvolupament Rural, de finals de l'any 2011, ja que en el mateix diari oficial s'assenyala el fet que el plec de condicions complix les condicions que estableix el Reglament de la Unió Europea 11049/2012, del Parlament Europeu i del Consell, de 21 de novembre de 2012.
Suposadament, complia les condicions de la normativa que va entrar en vigor un any després, un any després de la data de publicació de l'anunci.

Per tant, entenem que al canviar la legislació, s'hauria de realitzar de nou l'anunci de sol·licitud de modificació del plec de condicions per a adaptar-lo a la nova normativa.
L'aprovació no ha seguit este procediment i, per tat, nosaltres creem que no hauria d'haver-se aprovat eixa modificació del plec de condicions que s'havia plantejat.

Eixa seria una qüestió purament formal, però hi ha una altra qüestió per a nosaltres molt més important.
És com podem fer comprendre a la gent que les denominacions protegides de Xixona i Alacant, els productes que van a utilitzar-se per a fer estos torrons, no són necessàriament de la zona d'on estem parlant, i parle de la zona, com estava anteriorment…, és el País Valencià.
Com podem fer entendre que si una IGP es presta…, destinada precisament a protegir, protegir una denominació… ¿Per què?
Per la qualitat dels seus productes, de tots els productes que utilitza per a la seua elaboració.
I aleshores, anem a alliberar eixa possibilitat.
¿A qui li interessa això?
Anem a vore a qui li interessa.
Perquè als productors valencians no els interessa.
Allò on teníem nosaltres una reserva pròpia, avui l'obrim a tots perquè sí, perquè, ja diem, perquè hi ha… A més, no és resultat d'una situació legal a la qual calia adaptar-se.
No.
Perquè hem dit que, per una part, precisament n'hi ha una alteració de la legalitat en el procediment.
Aleshores, ¿per què tenim nosaltres d'alliberar els productes base per a elaborar els nostres torrons?

Per tant, nosaltres proposàvem exactament, o proposem, perquè, ja dic, el debatrem amb posterioritat, supose, doncs que es torne a publicar, i en eixa oportunitat se reconsideren precisament les mesures preses, preses, que se desestime la sol·licitud de modificació del plec de condicions que es va fer i que es rectifique en els termes que mosatros acabem de dir ací.
No volem que s'alliberen els productes base dels torrons de Xixona i Alacant, perquè precisament la denominació protegida, la IGP, com dia, el que fa és donar una garantia de qualitat i de procedència dels productes base en els quals s'està utilitzant.

I, per tant, mosatros demanem també, tal com la senyora López ha dit, que mentres no es contemple l'obligatorietat de la utilització d'ametlles i mel produïda a les comarques valencianes per a la producció de torró, es retire la utilització de qualsevol símbol comunitari en el seu etiquetat que poguera induir a confusió de la procedència dels productes d'elaboració.
I, lògicament, que s'incorpore en el consell regulador els representants dels productors de les matèries primeres en nombre suficient per a garantir l'origen i el control dels productes utilitzats.

Per tant, podem dir que no és exacta, però…, no és exacta en la redacció, però sí que és molt similar en els acords que procedim -seria una incongruència dir que no.
Aleshores, ¿per què?
Perquè nosaltres l'hem presentada perquè considerem la necessitat d'aprovar-la en els termes en els quals està.

Per tant, donarem el nostre vot favorable.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Pañella.

Por el Grupo Socialista, para fijar posición, la señora Crespo.

La senyora Crespo Domínguez:

Gràcies, senyor president.

Senyor López, vaja per davant el recolzament del Grup Socialista a la seua PNL.

Mire, jo hui crec que almenys que es produïsca un miracle en esta casa, crec que la seua PNL no va a tindre llum verda, que seria el lògic, perquè al Partit Popular les figures de DOP i d'IGP sols estan servint per a acontentar certes empreses agroalimentàries.
I si pogueren deixar-ne una de cada, ho farien.
Oligopoli és el que pretén el Partit Popular en DOP i IGP i defensa d'interessos econòmics i empresarials d'uns pocs especuladors.

Ho fan en el vi, on sols volen deixar una DO, la de València, carregant-se la DO d'Utiel-Requena i la DO d'Alacant.
¡Quina casualitat que la directora general d'empreses agroalimentàries siga família d'una gran empresa de vins que estan baix la DO de València!

Quina altra casualitat que eixa mateixa Direcció General d'Empreses Agroalimentàries i Desenvolupament Rural considere que la documentació presentada pel consell regulador d'IGP de Xixona torró d'Alacant compleix el reglament de la Comunitat Europea 510/2006, del Consell d'Europa, i estiga en disposició d'aprovar la modificació que vol per a la IGP del torró al seu reglament perquè la procedència de mel i ametla, productes bàsics en l'elaboració del torró, que segons l'actual reglament -vosté ho ha explicat molt bé-, han de ser fruits propis de la terra en l'àmbit de la IGP perquè reunisquen les propietats organolèptiques que caracteritzen el dolç, al torró, es vullga canviar.

¿A qui pretenen enganyar?
Als productors, cert que no.
El que estan aconseguint és enfonsar-los amb una baixada dràstica del preu de la mel i de l'ametla, perquè ací arriben barcos plens d'ametles de regions, que sí es veritat que estan emmarcades i caracteritzades per la benignitat del clima mediterrani.
Vosté ha anomenat Califòrnia, però Marroc també està ahí.
Però de països que no estan obligats a complir en cap normativa laboral ni fitosanitària que imposa la Unió Europea als agricultors valencians, que no poden competir amb ells, tinguen una mel i una ametla de gran qualitat i a penes reben un euro/quilo, quan les despeses de producció són superiors.

I parle amb coneixement de causa.
L'any que hi ha importacions massives, com, per exemple, el 2013, on la cosa es va desmadrar, doncs els productors reben un preu miserable pel que és l'ametlla marcona, la de més prestigi per a l'elaboració del torró.

Per tant, una modificació que sols pot perjudicar als apicultors i als productors d'ametlla, però una modificació que enganya al consumidor, que quan veu l'etiqueta pensa que està comprant un producte que complix tots els requisits en l'elaboració dels productes emparats en DOP o IGP, que compra un producte on té garantia d'excel·lència i, en el cas de torró, compra una selecció de matèries primeres produïdes en la Comunitat Valenciana i elaborat amb l'experiència centenària dels mestres torroners.

Tot això es convertirà en una mentida si la conselleria continua permetent la modificació de l'article 3 del reglament del consell regulador de la IGP Torró Xixona i d'Alacant.
I des del Grup Socialista també volem mostrar la nostra oposició, senyora López.
Primer, perquè sempre estem donant suport a allò tradicional, a allò autòcton, als productes de la Comunitat Valenciana, que són d'alta qualitat i que són produïts per professionals, per grans professionals, com són els nostres agricultors i ramaders.

Però, sobretot, perquè si mesures com esta, de mànega ampla a l'exportació de fora, del que ací produïm en quantitat suficient no és frenen perdrem qualitat, però també estem perjudicant a un sector que veu com cada any els preus de l'ametla i de la mel cauen en picat i li resulta molt difícil continuar exercint una activitat, perquè la renda no la té garantida per la política d'afavorir a les grans empreses front al xicotet productor que ve practicant el Partit Popular des de fa anys.

Mire, en els últims sis anys, els productors d'ametles han perdut un 32% de la renda i l'única causa ha estat l'incompliment de la normativa europea, que diu ben claret que la procedència de la mel i de les ametles utilitzades per a l'elaboració del torró Xixona i Alacant per la IGP ha de ser de zones de producció ubicades en la Comunitat Valenciana.

I, clar, el Consell açò vol donar-li ara rang de llei a una cosa que defense des de fa anys, i és la importació de barcos -una quantitat limitada, no-, barcos sencers que estan perjudicant els interessos dels productors d'ametla i mel valenciana.

Així que espere que amb la complicitat de La Generalitat açò no vaja endavant i que es pare esta normativa, perquè nosaltres no anem a participar d'este nou atac al sector productor d'ametla i de mel.

Res més i moltes gràcies.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señora Crespo.

Para fijar posición, por parte del Grupo Popular, el señor Lorenzo tiene la palabra.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire usted, en primer lugar, hay que destacar que la PNL esta está totalmente desfasada.
Propone que se desestime la solicitud de modificación del pliego de condiciones que presentó en su día el consejo regulador de las IGP Jijona y Turrón de Alicante, cuando esta cuestión está ya resulta desde hace casi un año con la resolución del día 13 de mayo de 2013, de la Conselleria de Presidencia, Agricultura, Pesca, Alimentación y Agua, que además se publicó el día 5 de junio de 2013.

Pretende que se rectifique la consideración de la Dirección General de Empresas Agroalimentarias y Desarrollo Rural en relación con el cumplimiento del Reglamento 510/2006.
Esa consideración se expresó en el anuncio de información pública de la solicitud publicado en el DOCV del 7 de noviembre del 2011, pero no tienen ningún sentido pedir que se rectifique, porque el procedimiento está ya concluido con la resolución anteriormente mencionada, por lo que se adopta y se hace pública la decisión favorable a la modificación de dicho pliego de condiciones.
.
.
Incluso las referencias de la normativa comunitaria están muy anticuadas.
La PNL habla de incumplimiento del Reglamento CE 513/2006, que, por cierto, no es del Consejo de Europa, sin tener en cuenta que ese reglamento está derogado y ha sido sustituido por el reglamento de la Unión Europea 1.
151/2012, del Parlamento Europeo y del consejo, en vigor desde el año 2013.

En segundo lugar, el supuesto incumplimiento del reglamento europeo (inintel·ligible) .
.
.
no existe y se basa en una lectura, si es que la ha habido, completamente errónea de la normativa.
La PNL menciona, además, que en el punto tercero de los documentos únicos de Xixona y torró d'Alacant, aunque no lo dice, se refiere al pliego de condiciones, documento único incluido como anexo en el anuncio de información pública que se publicó en el DOCV (7.
11.
2011).
Según la PNL, la descripción de la procedencia de las materias primas que se hace en ese apartado del pliego va en contra del concepto de delimitación reflejado en el punto 3 del artículo 2 del Reglamento 510/2006, generando indefensión para los agricultores y apicultores valencianos y confusión para los consumidores.

Los textos vigentes de los pliegos de condiciones de la IGP están disponibles, además, en las páginas de la conselleria, tanto las de turrón de Alicante como las de turrón de Jijona.
En ellos se puede ver que, como materias primas para la elaboración de estos productos, se han utilizado almendras de determinadas variedades y miel, pudiendo proceder de Alicante, Castellón o Valencia, pero eso no supone ningún incumplimiento de la normativa europea, que regula los regímenes de calidad de los productos agrícolas y alimenticios.
Aunque el artículo (inintel·ligible) .
.
.
del Reglamento 510/2006 que se cita en la PNL está derogado, el actualmente vigente, en el artículo 5 del Reglamento (inintel·ligible) .
.
.
tiene el mismo contenido que aquel.
En este precepto se distinguen claramente los requisitos exigibles de las denominaciones de origen, apartados 1 y 3, y las exigencias de las indicaciones geográficas en el apartado 2.
Según este artículo 5.
2, se entiende por indicaciones geográficas un nombre que identifica a un producto, de manera que, originario de un lugar determinado, una región o un país, que posea una cualidad determinada, una reputación u otra característica que pueda esencialmente atribuirse a un régimen geográfico y de cuya fase de producción, una al menos, tenga lugar.
.
.
, de la zona geográfica decidida.

Es decir, que una IGP requiere un vínculo con la zona geográfica especialmente relacionada con el origen y la tradición productora y con el lugar de elaboración, pero no en relación con la zona geográfica de procedencia de las materias primas.
Y, especialmente, el punto 3 del artículo 2 derogado del Reglamento 510/2006, infringido según Esquerra Unida por los pliegos de condiciones y que se corresponde con el artículo 5.
3 del vigente Reglamento 1.
151/2012, no es aplicable a las IGP.
Este apartado se refiere solo a las denominaciones asimiladas a las denominaciones de origen y, además, señala que a efectos de ese apartado únicamente se consideran materias primas los animales vivos, la carne y la leche, por lo que difícilmente el pliego de condiciones de las IGP Jijona y Turrón de Alicante pueden incumplir esta disposición ni generar indefensión o engaño para nadie.

En tercer lugar, hay que tener en cuenta que las modificaciones de los pliegos de condiciones responde a una solicitud del consejo regulador de las IGP Jijona y Turrón de Alicante, que es el órgano al que corresponde velar por la protección y la calidad de los productos amparados.

El consejo regulador no es el órgano dependiente de la conselleria, es una entidad con plena personalidad jurídica y capacidad de obrar y es el que define cuál debe ser el contenido de los pliegos dentro del marco permitido por la normativa aplicable.
¿Y cuáles han de ser los estándares de la calidad de los productos que se acogen en la IGP, cumplen sus prescripciones y tiene por ello pleno derecho a hacer constar esa procedencia en su etiquetado?
De acuerdo con la normativa nacional aplicable en la tramitación de esta solicitud, Real decreto 1.
069/2007, una vez comprobada la solicitud, se tiene que publicar en el BOE para que, en el plazo de dos meses, cualquier persona física o jurídica pueda formular una declaración de oposición, si considera que afecta a sus derechos o intereses legítimos.
La solicitud de modificación del pliego de condiciones de IGP Jijona y Turrón de Alicante se publicó en el BOE el 21 de diciembre de 2011 y se no formuló oposición dentro de plazo legal alguno, bien es cierto que la unión formuló una declaración de oposición fuera de ese plazo reglamentario, que es en la que se basa lo que Esquerra Unida aquí plantea en esa PNL.

Tratándose de una solicitud formulada por el consejo regulador competente y conforme con lo dicho anteriormente en la normativa aplicable, la conselleria no tiene base jurídica alguna para oponerse a la aprobación de la modificación del pliego.
Además, en este caso, el registro europeo de la IGP Jijona y Turrón de Alicante publicado el año 1996 ya indicaba que las materias primas pueden proceder de Alicante, Castellón y Valencia.
La PNL menciona en el artículo 5.
1 el reglamento de las denominaciones específicas Jijona y Turrón de Alicante, aprobado por la Conselleria de Agricultura y Medio Ambiente en septiembre de 1995 y certificada por orden ministerial de agricultura del año 1996, de 22 de marzo.

Por esto y algunas otras justificaciones que voy a poder decir ahora después, vamos a rechazar su propuesta.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias, señor Lorenzo.

Para réplica, la señora López.

La senyora López Barceló:

Gracias, (inintel·ligible) .
.
.
presidente.

Van a denegar mi propuesta porque ustedes sirven a otros intereses, sirven a los intereses de a quien les beneficia que se pueda abaratar el coste de la producción y que, por tanto, no está beneficiando a quienes están trabajando en las zonas autóctonas de donde son las denominaciones de origen, y, por supuesto, eso se entiende si vemos quién conforma el consejo regulador, que es una de las peticiones que hacemos en esta proposición no de ley.

Qué extraño es que ustedes estén de acuerdo con absolutamente todo y qué extraño es que ustedes vengan y, bueno, me digan que está desfasada.
.
.
, pues, evidentemente, esto está registrado hace muchísimos meses y, en esta proposición no de ley no habría ningún problema en eliminar aquellos puntos que ya no se encuentren de actualidad, porque lo que nosotros pedíamos que se desestimara ya no se desestima, sino que se debería de puntualizar de otra forma.
Pero podemos dejarlo en los puntos.
.
.
, en el resto de puntos que no están absolutamente nada desfasados.
Cuando decimos que se modifique el vigente reglamento de las denominaciones específicas de Xixona y de Turrón de Alicante y que en su consejo regulador común se incorpore dentro del consejo regulador representantes de productos de las materias primas en un número de vocales suficiente para garantizar el origen y el control de los productos utilizados en la elaboración de turrones.

Porque es la verdad que bastante curioso que veamos que el consejo regulador está compuesto por un presidente nombrado por la conselleria de agricultura, un vocal en representación de la conselleria de industria y comercio, dos vocales técnicos en representación de la conselleria de agricultura, cuatro vocales en representación de las empresas elaboradoras y cuatro vocales en representación de las empresas envasadoras comercializadoras inscritas.

Señorías, el consejo regulador no tiene ningún representante de los productos de las materias primas, materias primas que también le dan contenido a esa denominación de origen.
.
.
Estamos hablando de quien mayoritariamente está dentro de ese consejo regulador para regular lo que es y de lo que forma parte la denominación de origen, son personas vinculadas a intereses económicos que, a lo mejor, les interesa, entre otras cosas, beneficiar que pueda venir esa almendra de otros lugares en donde haya un clima benigno mediterráneo, como bien decía antes la portavoz del Grupo Socialista, que puedan ser de California, que puedan ser de Marruecos, que tengan condiciones laborales y tengan una regulación fitosanitaria que no es la nuestra y que, por tanto, abarate los costes, pero que al final haga que perdamos nuestro producto autóctono y original.

Ustedes, con esto, están votando en contra de cambiar la normativa para que hayan representantes de esas materias primas en el consejo regulador, están votando a favor de que realmente no tenga por qué el turrón de Jijona realizarse, por ejemplo, con almendra que sea de la zona de Jijona o de la zona limítrofe, están hablando ustedes de que están permitiendo con este voto en contra de esta proposición no de ley que, por abaratar costes, acabemos destruyendo uno de nuestros productos que mayor extensión internacional o mayor promoción internacional nos puede dar.

Mire, la importancia de encontrar fórmulas que garanticen la viabilidad de estos productos y su ciclo, y ello en función de su ciclo productivo completo, sin dejar fuera ingredientes, es fundamental.
Y hemos de reflexionar, señorías, sobre el futuro que puede esperar al sector industrial de productores de turrón autóctono hoy amparado por la protección de origen, si solo queda protegida la localización geográfica de la fábrica, separada de los ingredientes y desvinculada del sector primario que la origina.

Señorías, ¿cómo vamos a justificar la protección y diferenciación de productos similares fabricados con los mismos ingredientes?
Creemos que perderían su sentido como producto de exportación y acabarían minorizados, sustituidos en los mercados más altos y en los autóctonos por la fabricación artesanal con mucha menor cifra de negocio, algo que no nos podemos permitir, señorías, no nos lo podemos permitir y ya lo hemos padecido en otras industrias tradicionales.

Para nuestro grupo parlamentario sigue siendo importante esta industria, su contribución al equilibrio de la balanza comercial y los puestos de trabajo que genera.
Es más importante, si cabe, recuperar la producción de almendra de secano de nuestro territorio y la producción apícola, ambas en sus últimos reductos en el interior de un territorio en despoblación.
Tienen una importancia fundamental en las estrategias de cuidado del territorio.
Si hemos de fijar la población y la renta, no podemos seguir abandonando actividades productivas, y si hemos de cuidar el monte, no podemos dejar abandonados esos campos de almendro, dejar que esas producciones leñosas se llenen de maleza por su abandono y sean combustible esperando la chispa para los incendios forestales.

Señorías, en estos tiempos de crisis, de cambios acelerados, de mercados globalizados, de productos uniformes y que compiten por precio, cuánto más imprescindibles se hacen las denominaciones de origen y que las indicaciones geográficas protegidas estén realmente protegidas, que incluyan en exclusiva el uso de productos autóctonos y de las recetas tradicionales, que son parte de nuestra identidad colectiva y de nuestra memoria, sabores tradicionales que hemos de respetar y proteger para mantenerlos en beneficio de los derechos de los consumidores y de los intereses de los productores valencianos, pero también como protección a la viabilidad futura del territorio valenciano.

Señorías, les propongo que, si ustedes quieren, dejemos el punto 1 y el punto 2, por no estar actualizados y por haber ya perdido esa batalla, y pasemos al resto de puntos que todavía pueden hacer que mantengamos algo de esperanza en que este producto autóctono no se vaya a la basura y sea totalmente ganado en la batalla del mercado por esas grandes empresas que con una marca blanca pueden hacer que nuestro turrón de Jijona y de Alicante, al final, ya solamente sea un recuerdo en nuestras memorias.

Gracias, señor president.

El senyor vicepresident:

Gracias, señora López.

Para terminar este debate, el señor Lorenzo tiene la palabra.

El senyor Lorenzo Paredes:

Muchas gracias, señor presidente.

Mire usted, señora López, como le dije anteriormente, del acuerdo del registro comunitario y mucho antes de la reciente modificación del pliego de condiciones de la IGP, ya podía legalmente adquirir miel y almendra fuera de la Comunidad Valenciana, y así se ha venido haciendo, aunque en un porcentaje muy menor o mucho menor de lo que usted manifiesta aquí.
En cualquier caso, lo que ha hecho la modificación es eliminar la contradicción que existía.

Por último, también compartimos, cómo no, totalmente, la preocupación por la viabilidad y conservación del cultivo de almendras y de la producción de (inintel·ligible) .
.
.
de la Comunidad Valenciana, y en ese sentido también hay que indicar que se puede señalar, cómo no, por ejemplo, que los apicultores se han beneficiado de unas líneas y ayudas específicas dentro del programa de desarrollo rural de la Comunidad Valenciana y cuentan con un programa nacional de medidas de ayudas a la apicultura 2014-2016, y que la negociación por parte del Consell con el ministerio para la aplicación de la nueva PAC para el año 2014-2020 en España, ha permitido, además, que los frutos de cáscara como la almendra se incluyan, además, en un régimen de pagos (inintel·ligible) .
.
.
para aquellas situaciones que se puedan dar.

Indudablemente, esto va a permitir que los agricultores productores de almendra puedan percibir esas ayudas y, además, puedan garantizarse la producción que vienen en estos momentos llevando a cabo.
Indudablemente, usted no tiene por qué atribuirse licencia alguna para determinar que quieren más que nosotros que esta situación esté regulada y la producción del turrón en Alicante, por sus propias características y variedad, que además es algo que creo que en esas dos grandes ciudades las caracteriza porque es mucha la variedad y la calidad de estos turrones, puedan solamente ser ustedes los que defienden esta cuestión.

Nosotros, indudablemente, tenemos la misma defensa que ustedes, pero nos regimos por la normativa vigente, que es la que determina en cada momento qué es lo que se puede hacer.

Nada más y muchas gracias.

El senyor vicepresident:

Muchas gracias a usted, señor Lorenzo.

Señorías, vamos a pasar a votación este punto número 6, que es, repito: toma en consideración de la Proposición no de ley sobre la desestimación de la solicitud de modificación del pliego de condiciones presentadas por el consejo regulador de las indicaciones geográficas protegidas Jijona y Turrón de Alicante, por incumplimiento de lo establecido en el punto 3 del artículo 2 del reglamento del Consejo de Europa presentada por el Grupo Parlamentario Esquerra Unida.

¿Votos a favor?
5.
¿Votos en contra?
8.
Por lo tanto, queda desestimada esta proposición no de ley.

Señorías, antes de levantar la sesión, les comunico que el punto aplazado número 7 y el punto número 9, se verán en la próxima comisión, que convocaremos cuando tenga a bien la presidenta o la mesa de esta comisión.
(Veus)

Muchas gracias.
Se levanta la sesión.

(S'alça la reunió a les 13 hores i 52 minuts)